Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta var af 100 lästers drägtighet, och afgifterna hade uppgått till omkring 5oo R:dr B:co.
Jag fann sjelf beloppet betydligt, och företog mig alt söka närmare besked i saken.
Jag förskaffade mig då från ett handelshus här i staden uppgift å hvad afgifterna i Franska hamnar utgöra, och fann, på grund af qvitterade räkningar, att omkostnaderna i Fransk hamn för ett lika stort fartyg, som derstädes lossat och lastat, stigit till omkring 900 R:dr Btco.
Jag meddelade Franska sändebudet upplysning härom, och han ansåg sig derefter icke befogad att framträda med några reclamationsanspråk.
Till stöd för afskaffandet af convojafgifterna har blifvit anfördt, att sedan Algier numera lyder under Franskt välde, skulle några presenter dit icke mera erfordras, och vår handel i Medelhafvet icke behöfva något med omkostnader förknippadt skydd.
Det är redan förut erinradt, att denna occupation är helt och hållet precär; och man kån icke veta hvilka politiska förhållanden, som, i afseende å denna stat, kunna inträda.
Dessutom föranleda de öfriga Barbaresk-staterna till utgifter från Sverige, för vården >om dess handel; och hvar skulle väl dessa tagas, om de icke från denna handel utgjordes?
Det är derjemte alltid angeläget att äga tillgångar reserverade för oförutsedda händelser.
Handeln heror till så väsendtlig del på politiska förhållanden; örn dessa blifva missgynnande och nödiga utgifter i anledning deraf ifrågakomma, hvar står man väl dä, om icke en på hilliga grunder bildad cassa finnes att tillgå, för att betäcka behofven?
Jag anser således, att den ifrågavarande afgiftens upphörande komme att medföra en menlig verkan för vår handel, samt tror Utsk:s förfarande vara riktigt och instämmer deruti.
Den siste talaren har hufvudsakligen yttrat sig i ämnen, dem jag icke vidrört.
Han har nemligen jemnfört afgifterna för fartyg i Svenska hamnar med sådana afgifter i utländska hamnar, och visat, att de förra icke äro så stora som de sednare.
Jag har omnämnt de afgifter, som uteslutande trycka Svenska rederierna och icke den handlande i allmänhet; ty denne tager nog sitt igen af consumenten.
Jag har anmärkt, hurusom andra nationers fartyg få frakter i våra egna hamnar och i concurrens med våra egna fartyg, och förklarat, att jag ansett nödigt och billigt, att de afgifter, som nu tillhöra rederierna, höra, så vidt ske kan, försvinna, eller i möjligaste måtto nedsättas.
I Sverige äro så många sådana afgifter, sorn utomlands icke äga rum, såsom cotivoj-, tolags-, fribrefsafgift m. fl., hvilka jag en annan gång skall specificera, att det är omöjligt, att våra skeppsredare kunna hålla lika godaj fartyg emot samma pris som utländningen.
Den 10 April c m. 87 Gr.
Cronstedt har upplyst, att nedsuttningar i convojafgifterna de sednare åren iigt ruin; och om jag sålunda, enär oförutsedda behof hunna inträffa, iche haft rätt uti att yrka, det hela denna afgift bör försvinna, har jag åtminstone ägt anledning påstå, att nedsättning deraf bör äga rum i mån af handelns mindre behof af det slags skydd, samma afgift skulle åstadkomma, då det nemi. visat sig, att en sådan nedsättning under 2:ne år kunnat ske.
Jag fortfar således att instämma i Hr Petres reservation, att en betydlig nedsättning kan äga rum, enär mindre skydd och mindre utgifter äro af nöden. §. 102.
Vid denna §., ang:de K.
ÖfverintendentsEmbctet, får jag göra samma anmärkning, som den jag framställde vid §. 3i.
Hvad form StatsCont. än må uppgifva för att åstadkomma öfverensstämmelse med riksbokslutet, qvarstår dock den felaktighet, att det är omöjligt controllera hvad hvarje arbete kostat särskildt.
Man kan väl få se, att betydliga fonder medtagits till publika byggnader; men någon specifik uppgift å kostnaden för hvarje byggnad kan man der/öre icke erhålla.
Jag anser det således angeläget, att StatsTJtsk. föreslår en underd. anhållan om ett så beskaffadt formulär för redogörelsen, att man deraf kan få se, hvad hvarje särskildt arbete kostat; ty dessförinnan är det icke möjligt att bedöma, om hushållning blifvit iakttagen eller icke.
Då 3i §. förevar, upplyste jag, det StatsCont. fått uppdrag att gifva nöjaktiga formulär; och vid denna §. äger samma förhållande rum.
Jag befarar således, att ingen åtgärd skulle följa derutaf, att man till K.
M. inginge med en und. skrifvelse i ämnet.
För min del tror jag, att man bör hushålla med skrifvelser till K. M. StatsExpeditionerna äro redan förut öfverhopade med göromål; och jag fruktar, att om man icke afsåge det verkliga behofvet vid ökandet af dessa göromål, Ständerna skulle få mera skäl än hittills att klaga, att deras önskningar ej blefvo uppfyllda.
Detta har varit min åsigt, då jag biträdde Utsk:s beslut.
Jag får anhålla, att Utsk. må anse min anmärkning såsom icke gjord, i den händelse Utsk. kan framvisa någon skrifvelse, som ålägger StatsCont. att i afseende å de ifrågavarande räkenskaperna åstadkomma någon detaillerad reda.
Men jag är säker, att Utsk. icke kan det, emedan jag sett den K. Skrifv. tilt StatsCont. och funnit, att denna blott afser de förvaltande
Verkens boksluts öfverensstämmande med riksbokslutet.
Sedan io3 och 104 §§• samt slutmeningen af utlåtandet blifvit upplästa och lemnade utan anmärkning, yttrade 88 Den io April e. m. Gr. Cronhjelm:
Jag anhåller att, sedan föredragningen af betänk, nu är slutad, få framställa en anmärkning vid 97 §., hvars föredragning jag hindrades att öfvervara.
Utsk. har deruti förklarat sig anse den anmälan, Revisorerna gjort rörande afskrifning af en cabinettscassans skuld till convojcassan icke erfordra någon åtgärd.
Jag förenar mig uti den reservation, Hr Petre emot detta Utskottets tillstyrkande afgifvit.
Hr Petre' har såsom grund för sin reservation förklarat, det han ansåg Utsk., före frågans definitiva afgörande, hafva bort, på grund af de hos Utsk. förekomna skäl, genom skrifvelse till HofCancelleren äska dels upplysning om beskaffenheten af de handelsförhållanden med främmande magter, som till ifrågavarande afskrifning kunnat föranleda, dels ock meddelandet af de härmed sammanhang ägande räkenskaper.
Jag anser detta raisonnement fullkomligt grundadt.
Förrän man beviljar en afskrifning, lärer det väl böra antagas såsom en conditio sine qua non, att man vet, om utgiften lagligen tillkommit och varit af behofvet påkallad.
Slutligen får jag i allmänhet emot betänk, anmärka, att jag icke funnit mig nöjd med detsammas uppställning.
Hvad får man väl t. ex. för upplysning i 97 §.
Den är alldeles ingen, utan man måste söka den i särskilda handlingar.
Så är förhållandet i många af betänkts §§.
Jag hade trott, att Revisorernas berättelse i StatsUtsk. icke bort erhålla en så löslig behandling; och då flera aktningsvärda representanter afgifvit sina reservationer, ber jag att få förena mig med dessa.
Då återremiss af betänk, otvifvelaktigt kommer att äga rum i anledning af de mot detsamma gjorda anmärkningar, hemställer jag till Utsk., huruvida det icke finnér sig äga full anledning att föreslå förändringar uti instruetionen för R.
St:s Revisorer, på det att det obehag icke må äga runi, att Konungens och Ständernas gemensamma mening med instruetionen må vara stridande mot 68 §.
Skulle StatsUtsk. altså finna en sådan förändring i instruetionen nödig, anhåller jag, att det nya instructionsförslaget må uppställas så enkelt och i så nära öfverensstämmelse med 68 §.
Riksd.- Ordn. som möjligt.
I afseende å hvad den siste talaren yttrat, tror jag detsamma innebära en ny motion och anser, att denna fråga icke kan upptagas i utlåtandet öfver Revisorernas berättelse.
Cronlijelms anmärkning mot 97 §. af betänk, får jag upplysa, att pluraliteten i Utsk., likasom i832 års Revisorer, ansåg ifrågavarande afskrifning af 82,663 R:dr icke vara anmärkningsvärd i annat afseende, än att den betydligen understeg den summa, som enligt K. M:s Nåd.
Bref Den io April e. ni. 89 Bref skulle a (Toras.
Det ar ådagalagdt uti Revisorernas berättelse, hvilken icke kunnat in extcnso intagas i betänk., att de ifrågavarande utgifterna skett under åren 182,5 och 1826, då convojcassans räkenskaper icke voro underkastade revision.
Den ena hälften affördes då genast såsom vanlig utbetalning; men den andra hälften qvarstod, till dess K.
M. befallde, att densamma borde alföras.
De ifrågaställa utgifterna gälla en förfluten tid; och jag kan icke inse, huru anmärkningar nu kunna äga rum för utgifter, som blifvit anbefallda 1825 eller 1826 enligt då gällande grunder.
Det synes af första punkten i Revisorernas berättelse, att deras anmälan i denna del ägt rum endast ur den synpunkt, att afskrifningen blifvit anbefalld till större belopp, än den skett; då man deremot i andra punkten, hvilken angick en sednare tid, icke ansåg afskrifningen tillfyllestgörande, utan ville veta, hvartill beloppet blifvit användt. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtsk:s utlåt.
N:o 22 så viii för- som eftermiddagen gjorda anmärkningar hindra utlåt:s antagande och detsamma således böra återremitteras.
Ropades Ja. Gr. Cronhjelm:
Otto Ari g.:
En af R. o. Ad:s äldsta och utmärktaste ledamöter, en af Svenska folkets ädlaste representanter, Grefve Fredrik Bogislaus von Schwerin, har gått till ett bättre lif.
Hans sinne för dygd och ära, hans fosterländska nit verka nu mera ibland oss endast såsom ett skönt minne och ett uppmanande exempel för oss och våra efterkommande.
Af denna sorgliga anledning tager jag mig friheten föreslå, det R. o. Ad. behagade besluta att såsom Stånd, anförda af vår Landtm., åtfölja den aflidnes stoft till dess livilorum.
Fredrik Bogislaus von Schwerin tillhörde visserligen icke något visst Stånd, han tillhörde Svenska Folket och dess lagbundna Konungamagt; jag är dock öfvertygad, att Rikets första Stånd gerna ger en gärd af hyllning åt det rena fosterlandssinnets dygder, från hvilket Stånd de än må utgå.
Det gifves måhända många ibland Eder, mina
Hrr, som ej i allo godkände den aflidnes politiska åsigter; men striderna i dessa afseenden äro nu slutade, och säkerligen gifves ingen, som icke skänker den aflidne den uppriktigaste högaktning.
Jag anhåller om' proposition å denna min framställning och tillägger min vördsamma begäran om Öfverseende, för det jag, såsom ung och således måhända mindre behörig än andra, gjort denna hemställan.
Det är dock, mina Hrr, vi unga, sorn förlorat mest; vi, som, enligt naturens ordning, bäst behöfva de mognade råden, den erfarna ledningen; vi, sorn längst skola känna saknaden efter den bortgångne, hvars liela lif var en kedja af bemödanden för fosterlandets väl. 5. IL \i 9» Den io April c. m. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, det II. Ex., förut underrättad om den framställning Gr.
Cronhjelm nu gjort, ansåg såsom en verklig tillfredsställelse för sig att till R. o.
Ad. få hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla, hvad Gr.
Cronhjelm nu föreslagit.
I Ridd.Ordnls 23 §. står: ”Den, som blifvit vald till le”damot af Utsk., äge rätt att i samma plenum, vallistan ”blifvit öppnad, eller i det näst följande, denna befattning ”sig afsäga.
Sedermera må afsägelse icke äga rum, utan ”med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtm, ”och pollettens återlemnande, hvarmed en på sédnare sättet ”afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätt för den ”Riksdagen upphör.”
Som jag trott mig förmärka, att detta nog stränga stadgande till någon del varit orsaken till de många afsägelserna, hvilka i början af denna Riksdag ägde rum, får jag för H. R. o.
Ad. föreslå en förändring af denna §.
Till denna förändring tror jag mig böra hemta förnämsta skälet från i og §.
Reg.F., hvarest stadgas, att ”Riksdag ej må längre räcka än 3 månader.”
Då nemligen en riksdagsman åtager sig befattningen såsom Utskottsledamot, har han af denna §. en gifven anledning till den förmodan, att det åtagna arbetet ej skall räcka utöfver 4 månader.
Om han nu ordnar sina enskilda angelägenheter så, att det efter denna tid blir för honom omöjligt att med befattningen såsom Utskottsledamot fortfara; så är det obilligt, att han derföre skall förlora sin riksdagsmannarätt för hela den Riksdagen.
Jag föreslår derföre vördsamt, att §. 23 af Ridd.Ordn. må erhålla följande redaction: ”Den som blifvit vald till ledamot af Utsk., äge rätt att i samma plenum, vallistan blifvit öppnad, eller i det nästföljande, denna befattning sig afsäga.
Sedermera, och inom 4 månader från den dag, då Riksdagen enligt 27 §.
Riksd.Ordn. tagit sin början, må afsägelse icke äga rum, utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan —” o. s. v. hela §. till slut, såsom den nu lyder.
Vidare uppläste Hr Bråkenhjelm följande:
Jag tager mig friheten ånyo väcka H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten af någon förändring uti Ståndets representation.
Med anledning af 41 §■ af Ridd Ordn. föreslår jag, att 1 §. af denna lag må erhålla följande ordalydelse: ”R. o. Ad. representeras vid Riksdag på det sätt, att samtliga lefvande introducerade ätter, efter den nummerföljd, som de i matrikeln nu hafva, fördelas uti 4° till ätternas antal lika stora afdelningar, hvarvid, om något öf - Den 10 April e. m. verskott uppkommer, detsamma fördelas på de sista afdelningarna med en ätt på hvardera.
De frälsemän, som höra till samma afdelning, utvälja inom densamma för hvarje Riksdag tio riksdagsmän; och insänder hvar och en frälseman sin vallista till Ridd.Direct. inom 20 dagar före Riksdagens början.”
Alla öfriga redactionsförändringar, uteslutningar eller tillägg uti den nu gällande Ridd.Ordn., hvilka en sådan förändring af Ståndets organisation skulle göra nödvändiga, torde Ridd.Utsk., efter förslagets pröfvande, bäst vara i tillfälle att föreslå.
Jag förutser, att många med obehag skola anse detta mitt förslag; men jag vet likväl, att ganska aktningsvärda och insigtsfull ledamöter af detta Stånd med mig dela lika tankar i hufvudsaken.
Jag anhåller, att förslaget må remitteras till Ridd.Utsk., för att sedan i vederbörlig ordning pröfvas.
Hr Bråkenhjelm yttrade derefter: R. o. Ad. saknar i detta ögonblick ordinarie Secreterare, i anledning af beslutet vid början af Riksdagen att med tillsättandet af berörde plats borde anstå, intilldess Ridd.- Utsk. inkomme med sitt betänk, öfver Ridd.Direct:s riksdagsberättelse; och innan tillsättandet kommer att äga rum, är det af vigt att tillse, huruvida någon person af erforderlig skicklighet kan vara belåten med de lönevilkor, som åtfölja Ridd.Secreterare-befattningen.
Ad. vid sista Riksdagen beslöt, att nämnde befattning icke får innehafvas i förening med någon Statens tjenst, anser jag Ridd.Secret:s lön, hvilken för närvarande icke utgör mer än 600 R:dr B:co årligen, vara alltför ringa; och jag tror, att man förgäfves komme att försöka att emot ett sådant arfvode erhålla någon skicklig person.
Af sådan anledning och med kännedom derom, att Ridd.-cassans tillstånd är sådant, att densamma under åren i83i och i832 förkofrat sig med omkring 2000 R:dr B:co under hvartdera året, föx-eslår jag en förhöjning i den blifvande Ridd.Secret:s lön till 1,200 R:dr, i stället för 600 R:dr B:co.
Å denna min motion begär jag remiss till Ridd.Utsk. Slutligen uppläste Hr Bråkenhjelm följande anförande :
Öfvertygad derom, att de arfvoden , som Ridd.Directrs ledamöter åtnjuta, äro alltför ringa för dem af Direct:n, sorn uti förvaltningen af Riddarhusets angelägenheter hafva sig någon vidsträcktare detail uppdragen, samt att Ridd.-cassan icke medgifver någon förhöjning af dessa arfvoden, tager jag mig friheten för H. R. o. Ad. vördsammast föreslå, att de nuvarande sex arfvoden, hvartdera af 200 R:dr, må sammanslås till 3:ne, hvartdera ä 4°° R;dr; af hvilka ett borde tillfalla den biand Direct:s ledamöter, som hade vården 9* Den 10 April e. m. om de genealogiska tabellerna, det andra den ledamoten, som ägde närmaste tillsynen öfver räkenskaperna, samt det tredje den ledamoten, sorn ägde vården om sjelfva Riddarhuset fried dithörande byggnader.
Man kan visserligen invända mot denna föreslagna förändring, att då förvaltningen af Riddarhusets angelägenheter allt hittills af Direct. på ett för R. o. Ad. tillfredsställande sätt varit besörjda, vore ej skäl att i dess organisation göra någon förändring.
Grunden för denna invändning kan jag sä mycket mindre bestrida, som jag om dess riktighet blifvit under denna Riksdag uti Ridd.Utsk. öfyertygad.
Men då skulle jag med samma rätt kunna anföra, att den äldste bland
Directts Hrr ledamöter, H. Ex. Hr Gr. o.
Ordföranden, derstädes utan arfvode uppoffrat en mångårig möda, och med sitt ädla nit vårdat R. o. Adis angelägenheter.
Det egentliga skälet för denna min motion hemtar jag dock från arbetet med de genealogiska tabellerna.
Det torde vara för de flesta bland R. o, Adis ledamöter bekant, att Riddarhusets geneal. tabeller aldrig tillförne hafva varit uti ett så fullkojSiligt skick som nu.
Det är äfven en lika allmänt erkänd som högt värderad sanning, att så länge R, o. Ad. får hugna sig af samma verksamma, ihärdiga och ädla biträde, som hittills, ljti vården af dessa tabeller, äro alla andra mått och steg i och för detta ändamål öfverflödiga.
Men om detta biträde af en eller annan, alltid beklagansvärd orsak skulle komma att upphöra, fruktar jag, att det hlifver besannadt, hvad tabellernas nuvarande vårdare yttrat:
"Arbetet är visserligen ej konstigt: hvem som helst kan göra det; men hvem sorn helst gör det icke,” Äfven tillsynen vid reparationer och besigtningar å byggnaderna medför mera besvär, än som billigtvis kan ersättas med 200 R:dr; och om H. R. o.
Ad. ej skulle finna för godt att genom sammanslående bilda blott 3:ne arfvoden, torde dock 2ine, hvartdera å 4°° R:dr, det ena i och för tabellverket och det andra för vården om byggnaderna, på slikt sätt kunna hildas; då likväl 2:ne, hvartdera af 200 R:dr, skulle återstå.
Hr Bråkenhjelm tilläde:
I anledning af det undantag, som i Riksd.Ordn. göres i afsönde på sådana motioner, hvilkas behandling tillhör Ståndens särskilda Utsk., anhåller jag, att de trenne af mig nu väckta motioner , hvilka endast angå Ståndet enskildt vid kommande ceconomiska frågor, må genast varda remitterade.
Dessa 4 motioner begärdes på bordet.
Stis und. skrifvelser till K. M.; Den 10 April e. m. tji N:o ii. ang:dc väckt fråga om anläggning af en stad vid Lysekihl i Bohus län; N:o 12. ang:de Öfvercoinmissarien Öijers ansökning att vid afskedstagande! få å* allmänna indragningsstaten såsom pension uppbära sin nu innehafvande lön.
Vid föredragning i ett sammanhang af StatsUtskrs d. 2 dennes på bordel lagda memorial N:o 34, med återlemnande af Riksdagsmännen Hans Janssons och Anders Mårtenssons motioner, ronde åtgärders vidtagande till befordrande afhypotheksföreningar, samt af BondeSt:s prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande, att Ståndet sistnämnde dag till BancoUtsk. remitterat de omtalade motionerna, beslöt R. o. Ad. att, med godkännande af StatsUtskrs memorial N:o 34, instämma i den af BondeSt. beslutade remiss.
Å nyo föredrogs LagUtskrs d. 2 dennes på bordet lagda betänk.
Nro 5 öfver Räksd.-fullm.
Pehr Isacsson Myrungs motion om upphäfvande af g §.
2 Cap. Gift.Bm.
Jag har mig bekant, att uti motionen, som föranledt förevar, betänk , en misskrifning ägt rum, hvilken i sista plenum hos BondeSt. blifvit rättad och som derstädes åstadkommit å tetrem iss.
Jag anhåller således, att detta betänk, må hv,ila , till dess officiel underrättelse, huru frågan i BondeSt. blifvit afgjord, hinner lill oss inkomma.
Undertecknad Ridd. Secret.r
I anledning af Hr v. Hohenhausens anmärkning får jag äran upplysa, att prot.-utdr. från BondeSt. redan ankommit med underrättelse, att detta betänk, i nämnde Stånd blifvit återremitteradt.
Sedan behörig upplysning nu vunnits, får jag anhålla örn betänkts återremitterande, på det, sedan rättelse numera ägt rum, så att den genom missskrifning tillkomna oriktiga citation af §. blifvit rättad, ny pröfning af frågan må företagas.
Äfven jag hade mig bekant, hvad Hr v. Hohenhausen upplyst; men jag tror mig likväl böra hemställa bifall å Utsk:s betänk.
Jag tror nemi. icke, att det går an, att man, 2 månader sedan en motion är gifven och då motionstiden således längesedan är förbi, förebär, att motionen är oriktig samt deråt gifver en belt annan tydning, än densamma förut innefattade.
Jag kan således icke annat än tillstyrka bifall till LagUtsk:s beslut och anser återremiss ej böra äga rum.
Då man på grund af under Riksdagen timade händelser äger l ätt att väcka nya motioner, och misskrifning vid åberopande af §. nu ägt rum, samt 94 Den io April e. m.
LagUtsk. i anledning deraf blifvit misslcdt, synes skäl till återremiss förelinnas.
Jag yrkar altså en sådan, utan att likväl ingå i någon juridisk pröfning af målet.
För att få det mystiska töcken skingradt, som synes sväfva omkring detta betänk.
, anhåller jag att detsamma må blifva uppläst.
Till följd häraf upplästes BondeSt:s ofvanomtalade prot.- utdr. af d 7 dennes, af innehåll, att BondeSt. återremitterat LagUtsk:s betänk.
N:o 5 i anledn. af ett uti prot.utdr. infördt anförande utaf Riksd.-fullm.
Pehr Isacsson Myrung, hvaruti han upplyst, alt uti hans motion genom skriffel influtit g §. i 2 Cap. Gift.B:n i stället för 2 §. af samma Cap., i hvilken sistnämnde §. det varit hans afsigt att söka ändring.
På grund af denna upplysning fann äfven R. o. Ad. för godt att till LagUtsk. återremittera dess betänk.
LagUtsk. d. 2 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 8 öfver Riksd.-fullm.
Peter Pelirssons motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma.
Hi- Cederschjöld, Pehr Gust.:
Jag hemställer, om icke uti redactionen af Utsk:s tillstyrkande felas ordet ”icke.’'
Der står nemi , att parten äger rätt återfå handlingar ”af ”sådan beskaffenhet, att de, om behof deraf framdeles upp”står, böra, enligt lag och laga stadgar, vara hos vederbörande "embetsmyndigheter i hufvudskrift att tillgå.”
Det vore curiöst, 0111 just de handlingar skulle kunna af parten återfås, som vore för domstolen oundgängliga.
Jag tror således, att sådana handlingar varit afsedda, sora icke böra hos vederbörande embetsmyndigheter vara att tillgå.
Jag instämmer fullkomligt med Hr Cederschjöld.
Det är otvifvelaktigt, att, på sätt han anmärkt, ordet icke blifvit uteglömdt och att Utsk. således velat uttrycka motsatsen till hvad det verkligen sagt.
Jag anser således "fullt skäl till återremiss vara för handen,, och yrkar en sådan.
Äfven jag anhåller att få förena mig uti Hr Cederschjölds anmärkning emot redactionen af Utsk:s tillstyrkande och tror, att ordet icke derutur blifvit uteglömdt.
Jag yrkar således återremiss, för att få denna rättelse iakttagen, och skall derefter icke hafva något emot, att betänk, bifalles.
Uppå derom framställd proposition blef LagUtsk:s betänk.
]V:o 8 af R. o. Ad. återremitteradt.
1 nyo föredrogs Gr.
Cronhjelms, Otto Aug., d. 7 dennes på bordet lagda motion, ang:de reglering af den till stapelstäderna utgående tolag.
Dan io April c. m. 95 Frih.
Sprengtporten, Jac. Wilh., uppläste följande:
Med anledning af Hr Gr.
Cronhjelms i sista plenum väckta motion, åsyftande regleringen af stapelstädernas tolag, finner jag mig föranlåten att yttra några tankar, hvilka dock, i anseende till den korta tiden, icke kunna vara grundade på den fullständiga undersökning af frågan i alla dess delar, som jag skulle hafva önskat åstadkomma.
Hen åsigt, sorn Hr Gr. vill göra gällande, att K.
M:s rättighet att meddela städerna tolag är stridande emot 60 §. af Reg-F., denna åsigt är ny. R.
St. hafva icke betraktat
Svenska folkets beskattningsrätt ur denna synpunkt, såsom det vill synas af stadgandet i 3 §. af den ansvarighetslag för Konungens rådgifvare, som Konungen och R.
St. fastställt d. 10 Fehr. 1810, uti en tidpunkt, då ännu rätta förståndet af grundlagens bestämmelser var i friskt minne.
Deri heter det:
Skulle Statsråds-ledamot eller Konungens rådgifvare i commandomåi tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är stridande mot Reg.formens bokstafliga föreskrift uti 57 §., rörtde R.
St:s beskattningsrätt, uti 60 §. till förhöjande af den bevillning, R.