Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Akademierna i vårt land medaljer utdelats till slägtingar och andra har det aldrig kommit i fråga att någon betalning derför egt rum, och samma förhållande tror jag äfven här bör existera. R. o. Ad. bör icke jemföra preglingen af ifrågavide medalj med dem som blifvit slagna till minne af R. o.
Adis landtmarskalkar.
Dessa medaljers antal har varit ganska ringa och icke blifvit bestämdt till samma storlek, som antalet af de antecknade ledamöterna.
Nu har dock R. o. Ad. i afseende på denna medalj, utan att sälta i fråga någon inlösen, bestämt antalet till likhet med vid denna Riksdag antecknade ledamöter, och detta beslut innebär efter min tanke, att medaljerna skola åt hvar och en af dessa ledamöter fritt utdelas, och nu kommer man ändå efteråt och begär betalning för det, man först, i sin vackra ifver, ville lemna som ett obetaldt minne.
Jag, uprepar ånyo jag kan ej gilla ett slikt förfarande.
— Att utdela en minnespenning emot lösen eller gratis är, enl. min öfvertygelse, till sin mening tvenne olika saker.
Vill man föreviga ett kärt minne, hvilket man önskar att hvar och en skall bibehålla det så länge som möjligt för att öfverflytta ,hågkomsten af en värderad personlighet på barn och efterkommande, då måste ock utdelningen ske fritt, så vida denna minnesgärd skall blifva värdig dem som föranstaltat den.
Ar Riddarh.Kassan i behof af hjelp, så kan detta behof fyllas på annat sätt.
Låt t. ex. en Den 13 Maj e. m.
Bi5 en subskription öppnas för att insamla den erforderliga summan, och jag är öfvertygad om alt dubbla beloppet snart på detta sätt skall återfås.
Jag anser det icke vara R. o. Ad. värdigt att först besluta att ett lika anta! medaljer, som R. o. Ad:s närvrde ledamöter, skall preglas öfver en så aktad medlem af Ståndet som Presidenten v. Hartmansdorff, och sedermera föreskrifva att dessa medaljer skola köpas.
Om förev:de Utlåt, återremitteras, önskar jag att Riddarh.Utsk. med den frikostighet, som är öfverensstämmande med det första RiksSlåndets särskilda Utslcs handlingssätt, måtte vidblifva sitt beslut att utdelningen af medaljen malte ske gratis.
Blott ett par ord till svar på hvad den siste värde talaren anfört.
Ilan tror, att man icke bör se på några skilling, då man vill bevara minnet af en afliden utmärkt man.
Ur Adelborg skulle häruti onekligen hafva rätt, om det vore vi, de vid denna Riksdag närvrde ledamöter af Ståndet, som ensamne bekostade medaljen; men så är ju icke fallet; det är Sveriges bela 11. o. Ad., som gemensamt genom Eiddarh.- Kassan betalar preglingen; är det då passande att vi, fåtalet, tillerkänna oss en rätt på våra främmande Ståndsbröders bekostnad.
Antingen måste vi sjeifve låta slå minnespenningen, eller också betala det exemplar vi deraf erhålla.
Delta är solklart.
Medan jag har ordet, ber jag att få förena mig med de Hrr, som önskat att Presidenten v. Harlmansdorffs titel mätte från medaljen utgå.
Stjernstedt kan icke för ögonblicket påminna sig någon minnespenning der delta skedt, jag har likväl sett flere.
I England är detta ganska vanligt såväl på minnespenningen som stoder.
Ingen som läser t. ex. de enkla orden »Arthur Wellington» lärer der misstaga sig om person.
Utan att vilja anställa en olämplig jemnförelse tror jag dock att lika litet någon här skall misstaga sig om »August v. Hartmansdorff».
Att utesluta hans titel är att förflytta honom inom historiens område; att utsätta den är deremot att neddraga honom bland bvardagsmenniskorne.
Då det dessutom torde vara till adelsmannen ej till Presidenten och Kommendören som Svenska Adeln egnar detta minne, lärer väl saken dermed vara afgjord.
Hr Adelborg; Om man skulle konseqvent tillämpa den siste värde talarens sats, skulle t. ex. ett lika stort antal af R. o. Ad:s prot. tryckas, som det finnes ättemän.
Emellertid är förhållandet, att ett så inskränkt antal exemplar af dessa prol:r tryckas, att kanske icke en tiondedel af R. o. Ad:s ledamöter erhåller detsamma.
På samma sätt med denna medalj.
Det är icke sagdt, att de som icke bevista denna Riksdag skola ovilkorligen tilldelas ett exemplar deraf; ty då skulle enahanda förhållande ega rum med en mängd andra saker, som bekostas af Riddar!)
.Kassan utan att komma alla till godo.
Jag skulle dessutom tro, att preglingen V il. 40 Den 13 Maj e. m. och gravyren är det som kostar mest, och om äfven alla ätters capita skulle få denna medalj samt ett par tusen exemplar i brons ytterligare utdelas gratis, tror jag icke att kostnaden derför skulle så betydligt ökas att detta vore värdt att tala om.
Deremot tror jag, att då R. o. Ad. beslutat en minnesgärd i detta afseende, denna gärd också bör utföras så, att icke, så att säga, någon fläck kommer att minska det vackra i beslutet; och en fläck på minnet af denna vackra hyllningsgärd skulle det obestridligen, efter min tanke blifva, att utminutera den likt all annan vara mot en lumpen penning.
Hr af Funck:
I likhet med hvad Hr AdelborgFärom yttrat, får jag visserligen medgifva, att då enkan efter frami.
Presidenten v. Hartmansdorff skall tillställas en medalj i guld, och detta kostnadsfritt, man äfven kunde tolka motionärens mening så, som det vöre ett tyst medgifvande, att den medalj i brons, som tillställes hvar och en hvilken antecknat sig vid denna Riksdag, äfven bör lemnäs kostnadsfritt; men då det icke blir stridande emot R. o. Ad:s beslut, att hvar och en som tillställes medaljen i brons, erlägger en lämplig lösen, kan jag icke finna något förnärmande för R. o. Ad. eller för någon enskildt af Ståndet, som gör denna ringa upoffring af några skillin gar eller högst En Rdr Bko, då medaljen erhålles, utan får jag yttra hvad Hr v.
Troil i sin reservation anfört: »att den aktningsgärd som derigenom lemnäs den aflidne utmärkte mannen bör aktas högre och icke ringare än om minnespenningen gratis utdelas(» — Hvad åter Hr Adelborg yttrat om sammanskott till Riddarh.Kassan i den händelse den är i saknad af medel, blir detta något helt annat och icke detsamma, som då man erlägger en afgift eller lösen för en sak som man gerna önskar och för hvilken man erhåller full valuta.
— Denna ringa summa är äfven för den enskildte en obetydlighet, som man med nöje utbetalar, men skall det drabba Riddarh.Kassan för 6 å 700 personer, som vid denna Riksdag äro antecknade, utgör detta 6 å 700 Rdr
Bko eller omkring 1,000 Rdr Rmt, som Kassan vore beröfvad.
Detta blir kännbart då mångfalldiga utgifter förestå, icke endast för reparationer för Riddarhuset, utan många andra oförmodade och ej påräknade utgifter.
Till svar på Hr Adelborgs sednaste yttrande får jag endast nämna, att R. o. Adis prot:r icke tryckas på Ståndets, utan på R.
St:rs bekostnad.
Sedan således premissen ramlat torde äfven hela deduktionen förfalla.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förev:de Utlåt, de fleste talare hufvudsakligen yrkat återremiss, hvaruti äfven en talare af dem som i afseende på vissa delar framställt särskildta yrkanden bade instämt; men att likväl Frih.
Cederström yrkat, att Utlåt, må bifallas endast med det tillägg att vid slutet af Utsk:s förslag infördes; »och derefter tillställa Presidenten v.
Hartmansdorffs ef - Den 13 M aj e. 111. 627 terlemnade enka ett exemplar i guld af ifrågav:de medalj, samt, emot lösen, icke öfverstigande En Rdr Bko tillhandahålla hvar och en af Ståndets ledamöter, hvilka vid denna Riksdag sig antecknat ett exemplar i brons.» Frih.
Sedan jag sist yttrade mig, har återremiss i åtskilliga hänseenden å Betänk, blifvit på goda grunder begärd, hvarföre jag förenar mig i denna begäran.
Den härefter först till bifall å Utsk:s Utlåt, framstälda propos:n hesvarades med Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkningarne föranleda till återremiss, ropadas Ja.
Föredrogs ånyo Riddarh.Utsk:s den 4 och 9 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 13, i ani. af Frih. Sljernsledls, Aug. Wilh., motion om granskning af R. o. Ad:s i Riddarh.Arkivet förvarade geneologiska tabeller.
Lewenhaupt emot förev:de Utlåt, afgifna reservation öfverensslämmer så helt och hållet med de åsigter jag hyser i detta hänseende, att jag ber att få upläsa densamma.
Lika med Utsk. anser äfven jag den föreslagna granskningen och fullständigandet af Riddarhusets Genealogiska Tabeller böra afstyrkas så vida nemi. man åt detta arbete vill gifva den utsträckning, som Utsk. förutsatt; ty då torde arbetet blifva både alltför kostsamt och snart sagdt ogörligt.
Men att gifva forskningen en sådan utsträckning har efter mitt förmenande aldrig varit motionärens afsigt.
Att sträcka den till tidehvarfven före Gustaf I vore visserligen af historiskt intresse för fullständigandet af de jemförelsevis få Genealogiska Tabeller som gå tillbaka till denna tid.
Men detta är likväl icke af den stora vigt, som rättandet af de felaktigheter och ofullständigheter, hvilka förefinnas uti de Genealogiska Tabellerna för tiden under och efter Gustaf I; ty både inom Riket och äfven från utlandet anlitas ofta nog dessa Tabeller för utredande och uplysande af slägtskapsförhållanden, genom hvilkas bestämmanden understundom de mest maktpåliggande och invecklade rättsfrågor pröfvas och afgöras.
Ifrågav:de
Tabeller ega således ej blott historiskt värde, utan äro äfven af det allmännyttiga intresse att, om än ej något fullkomligt torde kunna åstadkommas, man dock bör åt dessa anteckningar gifva all den fullständighet och de förbättringar som äro möjliga.
Att, lika med Utsk., såsom bestämd grundsats antaga, att forskningsarbetena för en sådan granskning, ovilkorligen i hvarje fall måste sträcka sig så långt tillbaka som till den tid, under hvilken uplysande bidrag i detta hänseende skulle kunna lemnäs af de i arkiverna förvarade Permbref, det vore att helt och hållet f. n. generation afskära möjligheten att få oftanämnde Tabeller i 628 Den 13 Maj e. m. det förbättrade skick, som ät detsamma, äfven förutan en så beskaffad rent historisk forskning, han beredas.
Om man nemi. besinnar, alt de åberopade permbrefven, som började i tryck utgifvas 1829, för nionde århundradet ej äro flere än 11, för det tionde 7, för det elfte 8, för det tolfte 90, men för det trettonde redan 1,184 och förde första -§:delarne af fjortonde århundradet öfverstiga 2,000 samt tillökningen i antalet i samma mån tilltager ju närmare man kommer 1500-talet, hvadan ännu outgifne permbref, endast de beräknade som finnas i Statens förvar, med säkerhet kunna antagas upgå till omkring 20,000, så är det lätt att finna, att om en historisk forskning af den art som den af motionären ifrågasatte, skulle göras beroende af dessa permbref.? utgifvande i Svensk Diplomatarium, man kanske för mansåldrar skulle undanskjuta förbättringen och fullständigande af ett arkiv som snart sagt dagligen anlitas och lenman många ojafvado bevis på sitt värderika innehåll.
Om således, enl. min upfaltning af motionärens afsigt, den i frå gasta llda granskningen af Genealogiska Tabellerne skulle göras beroende endast af lättare tillgängliga källor, såsom registraturen, prolir och andra offentliga handlingar, så är den af Utsk. förespeglade omöjligheten af arbetets företagande nu genast undanröjd; hvadan återstår att pröfva sättet för detsammas utförande.
Dervid bar jag trott mig finna motionärens mening vara, att de ledamöter af 11. o. Ad., åt hvilka det 11.
Ståndet lemnade ett sådant förtroende-updrag, af nit för saken och utan beräkning på någon ersättning ej blott skulle utöfva ett öfverinseende vid arbetets anordning och fortgång, utan äfven sjelfve lägga verksam hand vid arbetets utförande, hvarvid de dock borde kunna till sitt förfogande äga nödigt biträde för det mera mekaniska af arbetet.
Om härvid, likasom då 11. o. Ad. beslöt det påbörjade utgifrandet från trycket af äldre Riksdagsprotir, ej någon viss tid bestämdes för arbetets fullbordan, hvilket särdeles för ett sådant arbete torde vara omöjligt, utan tillsvidare en viss årlig summa ansloges, t. ex. motsvarande den som lemnades såsom bidrag för förberörde Riksdagsprotrrs utgifvande, så och då jag lika med motionären finner det nu ifrågaställa arbetet både vigtigare och mera en R. o. Ad:ns såsom RiksStånd enskilda angelägenhet, än det nyssnämnda, hvilket såsom varande af en mer allmän natur snarare torde böra af statsmedel bestridas, vågar jag vördsamt föreslå: det R. o. Ad. behagade för granskning och fullständigande af Riddarhusets Genealogiska Tabeller utse en Komité beslående af sakkunnige män och till doras förfogande ställa en summa af 400 Rdr
Bko årligen intill nästa Riksdag.
I denna reservation instämmer jag till alla delar, och vågar till följd deraf vördsamt anhålla, alt R. o. Ad. behagade fatta ett beslut i enlighet dermed; men då det måhända skulle möta svårigheter för R. o. Ad. att här in pleno utse ledamöterna i denna Komité, torde det vara lämpligast att detta bestyr updroges åt lliddarh.Direkt., hvarom jag vördsamt vågar anhålla om propos.
Den 13 Maj e. m. 629 Frih. Cederström, Rudolf:
Med den kännedom jag bör äga om Riddarh.Kass8ns ställning, inser jag visserligen svårigheten för nämnde kassa att bestrida några större utgifter än de som redan åligga henne; men jag måste på samma gång vitsorda, att behofvet af en åtgärd lill afhjelpande af de i förev:de hänseende öfverklagade olägenheterna är i högsta måtto stort samt af den mest faktiska och handgripliga art.
Utsk. har fästat sig vid vigten och erforderlighelen af genealogiernas kompletterando för äldre tider, ja, äldre än Gustaf l:s tid; men huru viktigt ett sådant fullsländigande ur historisk synpunkt vore, finnas dock tider, som ej blott i anseende till årtalen, men äfven med hänsigt till gemensamma intressen i det praktiska lifvet, ligga oss mycket närmare, och der forskningen har ett ganska tacksamt fält för sina odlingsarbeten.
För icke mer än några dagar sedan förekom inom Riddarh Direktm en anekdot, som möjligen kan hafva sin betydelse för denna fråga.
En enka med ett aktadt namn anmälde sig nemi. för erhållande af en pension, och Direktm syntes också villig att bifalla hennes ansökning.
Man mäste emellertid efterse på genealogierna, för att utröna hennes slågtskapsrält till den sökta pensionen.
Direktm fann dervid: l:o) samma enkefru vara antecknad som död; 2:o) hennes efterlefvande man vara omgift med en annan person, hvars namn 3:o) var upgifvet att heta Christina Rerg, född på 1700-talet., året onämndt, gift med den förbemälde förmente enklingen på 1800-ta let, året dock osagdt, dotter af . . (två prickar l).
Allt detta gaf icke mycken uplysning.
Då man emellertid icke gerna kunde pensionera en person, som på genealogien stod antecknad såsom död, så nödgades
Direktm upskjuta ärendets afgörande, tills dess nödiga uplysningar hunnit inhemtas från presterskapet i orien.
Sådana händelser kunna ofia inträffa, och vi böra ihågkomma att fullständiga genealogier äro af högsta vigt icke blott för arfsfrågor och dylikt, utan äfven för bevisande af Riddersmannens identitet för utöfvande af hans riksdagsmannakall.
Jag tror således att en årlig utgift af 400 Rdr Bko, ehuru känbar, skall visa sig ganska ändamålsenlig för att i möjligasle målto söka bereda rättelser och fyllande af lacuner i de nuvrde genealogierna.
Men enhvar torde äfven lätt finna, att det för Direktm icke är möjligt att befatta sig så i detalj med denna angelägenhet, utan att arbetet dermed fastheldre bör öfverlemnas åt enskilde sakkunnige personer, dock alltid sådane åt hvilka Direktm har förtroende, på det någon divergens ej mellan deras tillgöranden må upstå.
Motionären har också i följd häraf hemställt, att komiteradc måtle varda utsedde för ärendets verksamma bedrifvande; men både han och reservanterna emot Utskrs Utlåt, hafva icke tillkännagifvit, huru många ledamöter som borde utses för den föreslagna Komiléen.
Jag skulle för min del anse ett antal af tre vara lämpligt; och om R. o. Ad. fördenskull behagade besluta: »att för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller Riddarh.Direktm äger att utse en Komité, bestående af frenne sakkunnige män, och att till deras förfogande ställes en summa af 400 Rdr Bko årligen intill nästa Riksdag»; 630 D mi i3 Maj e. m. så förekommer det mig som om ändamålet skulle i icke ringa mån kunna vinnas.
Det är visserligen sannt, att en så omfattande och genomgripande behandling af genealogierne, som Utsk. förutsatt, icke skulle kunna med en så ringa summa som här blifvit föreslagen åstadkommas, emedan dertill fordras en vidsträckt och kostsam korrespondens samt långvariga forskningar i våra ar-kiver; men det närmaste behofvet skulle utan tvifvel blifva afhjelpt, och det är af sådant skäl som jag förenar mig med Frih.
Stjernstedt i den anhållan, att reservanternes förslag, helst på sätt här ofvan blifvit närmare utveckladt, måtte af R. o. Ad. bifallas.
Nyttan af detutafFrih.
Stjernstedt framställda förslaget lärer icke kunna bestridas, och i fråga om sättet för dess verkställande är jag tacksam för den reservation som Gr. Lewenhaupt afgifvit.
Jag vågar likväl i ett fall vara af olika tanke med honom, samt tror att hvad Frih.
Cederström i det afseendet hemställt är ganska lämpligt.
Jag ber emellertid att få göra en ändring äfven i detta förslag.
Då vi nemi. inom Riddarh.Direktm äga så många män som egnat sig åt studier i denna väg, hvaribland jag särskilt må nämna den värde reservanten, synes det mig vara temligen öfverflödigt att tillsätta en Komité.
Man kan visserligen icke begära, att Riddarh.Direkt:n skall egna så mycken upmärksamhet åt denna angelägenhet, att deras tid deraf skulle tagas alltför mycket i anspråk; men då R. o. Ad. lärer vara öfvertygad om, att inom denna Direkt, finnes flere män, hvilka äro detta företag vuxne, tror jag att, om man ställer till deras disposition en summa af 400 Rdr Bko, densamma, ehuru ringa, skall kunna användas såsom ett bidrag till postporto m. m., och äfven till en, om än ringa aflöning åt ett lämpligt biträde, ifall Direktms ledamöter sjelfva icke skulle hafva tid att åtaga sig hela arbetet.
Jag får derföre vördsamt anhålla, alt slutmeningen i Gr. Lewenhaupts hemställan måtte erhålla följande lydelse: »det R. o. Ad. behagade för granskning och fullständigande af Riddarhus genealogiska tabeller till Riddarh.Direktms förfogande ställa en summa af 400 Rdr
Bko årligen intill nästa Riksdag.»
A detta mitt förslag vågar jag anhålla om Hr Gr. o. Landtm:s propos.
Äfven jag upskattar som sig bör det vackra ändamål, som Frih.
Stjernstedt åsyftat med ifråga var:de motion; men jag betviflar möjligheten att detta ändamål på det sätt han föreslagit kan vinnas.
Att åtskilliga personer här i Stockholm sätta sig ned för att granska genealogierna, i afsigt att derigenom komma i tillfälle att komplettera dem och rätta de misstag som uti dem förefinnas, anser jag gränsa till det omöjliga, ja, till och med vara en omöjlighet.
Hvar skola de finna adressen till de personer, som, så vidt de veta, äro lefvande och finnas uptagne på genealogierne?
Det är visserligen sannt, att för en mängd af dessa personer äro adresserne bekanta; men det är der - I) en 13 Maj e. m. 631 emot icke sagdt att, om man vill ingå med dem i någon undersökning ang:de deras slägtförhållanden, de vilja lemna svar.
Dessutom kunna sådana förhållanden inträffa, som göra det alldeles omöjligt att, r.är man sitter här i Stockholm och granskar genea-' logierna, ens kunna misstänka långt mindre uptäcka, att i dem finnas alldeles oriktiga anteckningar, ehuru sådana verkligen der äro för handen.
Det exempel, som Frih.
Cederström anfört, bevisar bäst sanningen häraf; ty huru skulle det för Direkt:n väl varit möjligt att ens ana någon oriktighet i den å genealogien gjorda anteckning ang:de den ifrågav:de enkans död, om icke händelsen fogat så, att just denna, enl. genealogien, redan döda enka infunnit sig lifslefvande inför
Direktm för att anmäla sig till undfående af pension.
Jag tror således, för min del, att de 400 Kdr
Bko årligen, som man föreslagit till användande i och för genealogiernas kompletterande, ingalunda skola upfylla sitt ändamål, utan vara bortkastade, och föreställer mig följaktligen att det vore bättre att använda dem till andra ändamål för R. o.
Ad:ns räkning.
På grund häraf får jag vördsamt anhålla om bifall till Utsk:s Utlåt.
Anledmn till det sätt hvarpå Utsk. behandlat denna fråga, är att finna i sjelfva ordalagen i Frih. Stjernstedts motion.
Han yttrar nemi., att granskningen och bearbetningen af genealogierna borde sträcka sig till tiden både före och efter 17:de århundradet, och man kunde ej gerna förutsätta att han med liden före 17:de århundradet blott menat de vid pass 50 år som ligga emellan Gustaf I och detta århundrade, utan sålunda menat äfven tiden före Gustaf I.
Utsk. har icke ansett sig böra göra något annat än besvara denna motion och icke framställa något nytt förslag, hvarföre Utsk. ansåg någon delning af frågan ej kunna af detsamma föreslås.
I anseende till de dryga kostnader, som ovilkorligen skulle blifva förenade med arbetets utsträckning så långt som motionären föreslagit, har Utsk. trott sig böra afstyrka bifall till hans framställning.
För min del vill jag visserligen icke motsätta mig förslagets verkställighet i enlighet med Gr.
Lewenhaupt^ reservation: men jag är fortfarande af den öfvertygelsen, att den föreslagna summan af 400 fkdr
Bko är alldeles för liten för att i detta hänseende kunna åstadkomma någonting väsendtligt.
Gr. Lewenhaupt har hemställt, att den ifrågav:de summan blott borde utgå intill nästa Riksdag; men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att en i någon mån fullständig granskning af de genealogiska tabellerna, om den äfven icke sträckes längre än t. ex. till Riddarhusets inrättannde 1625; alldeles icke kan med så ringa medel verkställas på tre år.
Dertill fordras måhända minst tio år.
I afseende på Hr von Knorrings förslag, att det borde öfverlämnäs åt Riddarb.Direkt:n att ombesörja denna granskning, så nödgas jag bekänna, att jag icke kan gilla detsamma.
Jag tror nemi. att en Komité, bestående af personer som helt och hållet kunna egna sig åt detta updrag, är alldeles nödvändig, så mycket Ren IS Maj e. m. mer som dess medlemmar skulle utföra sjelfva arbetet, då ej större anslag dertill gifves, och om äfven en och annan af Riddarh.-
Direktms ledamöter finnes som för denna sak är intresserad, torde detta ej kunna påstås om alla dess ledamöter, hvilka dessutom det vore högst ogrannlaga att förelägga ett sä mödosamt arbete, dåde redan offra så mycken tid och möda för Ståndets bästa.
Erkänsam för det förtroende
Hr von Knorring visat Riddarh.Direktm, tr.or jag dock, för min del, att Frih.
Sljernstedts förslag har ett företräde derutinnan, att det förutsätter att. om än
Direktms ledamöter böra hysa intresse för genealogiernas hållande i tillbörligt skick och egna sina omsorger jemväl åt detta ämne, så är dock icke detta den enda sferen för dess verksamhet; hvaremot den ifrågasatta Komitén skulle blifva särskilt tillsatt med afseende på de genealogiska tabellernas kompletterande och sålunda mera speciellt verka för detta ändamål.
Jag anser visserligen på sätt Gr.
Oxenstjerna omförmält, de föreslagna 400 Rdr
Bko icke vara så tillräckliga som önskvärd! vore för målets mera fullständiga vinnande; men å andra sidan måste dock erkännas, att med denna summa något kan i saken göras, isynnerhet med afseende på de tider som för utredning af nutida arfs- och andra genealogiska tvister torde vara af mesta praktiska intresset att närmast behandla.
Anlednm hvarföre jag begärt ordet är jemväl den, att ledamöter enskilt vändt sig till mig med den anmärkn., att det af mig föreslagna antalet af ledamöter i Komiléen vore alltför ringa, hvarjemte man ansett att fem vore bättre, och att om Komiléen bestode af just så många medlemmar skulle arbetet blifva bättre utfördt än af ett inskränktare antal.
För min del fogar jag mig gerna efter denna deras åsigt, och anhåller fördenskull, att få göra den ändring i mitt förslag, att siffran fem mätte sättas i st. f. tre.
En föregide värd talare på grefve bänken har helt och hållet missförstått mig.
Min mening var icke att Riddarh.Direkt:n skulle åläggas ett nytt onus, eller att af dess ledamöter en Komité skulle tillsättas; utan afsigten med den af mig föreslagna ändringen ligger deruti, att det skulle bero på Direkl:n sjelf att vägra att åtaga sig arbetet, om den icke hade tid dertill.