Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sådant fall skulle äfven redaktm af 49 § kunna erhålla någon förbättring.
I den föreslagna §:n säges: ”varder den ej sålunda understödd, då skall den, såsom ock då den af Ståndet ogillas, som förfallen anses.”
Att något, som ogillas af ett RiksSt., är förfallet, är (emligen klart, men meningen har troligen varit, att tydligare uttrycka den åsiglen, att ett RiksSt. har rättighet, att genast vid en motions väckande pröfva, huruvida den bör remitteras eller icke, och hvilken åsigt vid föreg:de riksdagar utgjort ett tvisteämne.
När frågan ånyo förekommer hos Const.Utsk. lill pröfning, torde det vära lämpligt, alt de af mig nu anmärkte felaktigheter i redaktm blifva afhulpne.
Jag tror, att en lämpligare plats för de sednast af mig citerade orden kan utfinnas, och mig synes meningen icke så lyckligt upställd, att, om förslaget egt hopp att vinna R.
St:s bifall, jag med min röst kunnat understödja det.
Då man här gifver sin mening tillkänna om de förbättringar dessa §§ vid förnyad behandling i Const.Utsk. böra undergå, så får äfven jag fästa mig vid 49 § Riksd.Ordn. och hvad den siste värde talaren emot densamma anmärkt.
Jag tror nemi., att man alldeles icke åstadkommer någon väsendtlig förbättring, genom lemnad rättighet åt det RiksSt., delen motion först blifvit väckt, att densamma förqväfva; ty derigenom De n 25 Ja nu a ri f. m. 179 skulle man blott framflytta diskussionen om saken, till den första öfverläggningen derom, och man skulle derigenom förlänga i stället att förkorta ärendets behandling.
Den ledamot, som, inom det Stånd han tillhör, fått sin motion förqväfd, kan ju dock få den uptagen inom annat
Stånd och remitterad till vederbörligt Utsk., hvarifrån den sedermera återkommer lill det Stånd, der den först blifvit väckt och man redan diskuterat den, men nu ånyo måste uptaga öfverläggningen derom.
Dét är således tydligt, att detta förslag, i st. f. att leda till besparing af tid, endast åstadkommer ett ödande deraf. Slutligen får jag nämna, att jag tror, att de här åberopade exempel från andra länder icke ega sin fulla riktighet, ty väl är det en sanning, alt man, utan föregule grundlig pröfning af dess innehåll, kan förkasta en motion inom dessa länder, men jag tror icke, att det sker förr än en komité, som för sådant ändamål blifvit nedsatt, sitt utlåt, afgifvit om saken bör tagas i betraktande eller icke.
För min del anser jag förqväfvandet af en motion, under den närvar, fyrdelta sammansättningen af vår representation, ganska farligt och skulle på denna grund icke kunnat lemna mitt bifall lill förevar, förslag i den form det nu är affattadt, ehuruväl jag erkänner, att någon förbättring i våra grundlagar, ang:de motionsväsendet, är af behofvet i högsta grad påkallad.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavar. förslag till ändring af 53 och 56 §§ R.F., samt 33, 34, 49 och 51 §§ Riksd.Ordn., samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 3 e. m.
Lördagen den 25 Januari 1851.
Justerades pleniprot. för d. 4 dennes.
Fortsattes pröfningen af de uti Const.Utsk:s d. 18 och 22 dennes bordlagda mern.
N:o 4, anmäldte från sednaste riksdag hvilande förslag till partiela ändringar i gi undlagarne. 12* 180 Den 25 Januari e. m.
6:te punkten:
Förslag till ändring och tillägg i 36 och 43 §§ Riksd.Ordn., rör-.dc sammansatta Utskott.
Jag anhåller att, i händelse från de öfriga Stånden ankommit underrättelse om deras beslut i grundlagsfrågorna, Ridd.Sekret. mätte, före pröfningen af hvarje punkt, tillkännagifva huru besluten annorstädes utfallit.
Ridd.Sekret., att prot.- utdr. ankommit, som utvisade alt BorgareSt: antagit, men BondeSt. ogillat det uti förevar, punkt uptagna förslag, samt att underrättelse om af PresteSt. i ämnet fattadl beslut ännu icke erhållits.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. ifrågavar. förslag.
7:de punkten:
Förslag till närmare bestämning af tiden för motioners afgifvande.
Ridd.Sekret. tillkännagaf, att äfven nu ifrågavar. förlag blifvit godkändt af BorgareSt., men ogilladt af BondeSt., samt att underrättelse om PresteShs beslut icke blifvit R. o. Ad. meddelad.
Ehuru jag befarar att delta förslag omöjligen kan vinna framgång, enär det redan är oss bekant, att ett Stånd afslagit detsamma, vill jag likväl icke med tystnad låta detsamma förbigå, i händelse äfven af R. o. Ad. det möjligen skulle blifva afslaget.
Detta förslag är, enl. min öfvertygelse, ett af de nyttigaste, som nu äro i fråga.
Att förkorta riksdagarne, är af stor vigt.
Och jag tror, att ehuru dermed ingenting vinnes, R. o. Ad. dock borde gifva sin opinion tillkänna så, som att R. o. Ad. önskar bifall till detta förslag; hvarom jag vördsamt anhåller.
Uppå härefter framställd propos. biet ifrågavar. förslag af R. o. Ad. antaget. 8:de punkten:
Förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§ R.F., samt 1 mom. 29 §, 3 mom.
49 § och 73 § Riksd.Ordn., rör:de behandlingen af frågor om ändring i grundlagarne.
Ridd.Sekret. uplyste, att, enl. ankomne prot.utdr., BorgareSt. icke antagit N:o 1, men antagit N:o 2 af de i denna punkt uptagne förslag, hvilka deremot begge blifvit af BondeSt. ogillade, samt ali någon underrättelse, om af PresteSt. i ämnet fattadt beslut, ännu icke erhållits.
Dä härefter fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla N:o 1 af de i denna punkt uptagne alternativa förslag, besvarades denna propos. med blandade ja och nej, hvarpå H.
Ex. förklarade det han trott sig finna, att nej varit öfvervägande.
Lagerbjelke, Gustaf, begärde votering.
Den 25 Januari e. m. 181 Hr Ribbing, Arvid:
Dä Hr Frih. o.
Landlmrs upfaltning af svaret var så, som skulle förslaget af R. o. Ad. afslagits, men det likväl allmänt hördes, att svaret afgafs med blandade ja och nej, så får jag hemställa, huruvida det icke kunde vara tillfyllest för den ledamot som begärde votering, om i prot. infördes, att svaret afgafs med blandade ja och nej, hvarigenom voteringen, såsom intet inverkande efter de uplysningar vi från de andra Stånden erhållit, kunde undvikas.
Uplästes till justering och godkändes följande förslag till voler:s-propos.
Den som bifaller det i 8:de punkten af Const.Utsk:s mern.
N:o 4 under N:o 1 uptagna förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§ R.F., samt 1 mom. 29 §, 3 mom. 49 § och 73 § Riksd.- Ordn., rör:de behandlingen af frågor om ändring i grundlagarne, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, varder förenämnde förslag icke af R. o. Ad. antaget.
Landtm, hemställde om icke, sedan R. o. Ad. nu antagit det sub.
N:o 1 i 8:de punkten uptagne förslag, R. o. Ad. ansåge det sub. 2 i samma punkt förekommande alternativa förslag hafva förfallit, biet denna propos. med ja besvarad.
Förslag till ett tillägg till 72 § R.F. Sedan undert.
Ridd.Se kret. uplyst, att Borgare- och Bondesen antagit det i denna punkt anmäldta förslag, samt att någon underrättelse om af PresteSt. derom fattadt beslut icke ingått, biet ifrågavar. förslag af R. o. Ad. antaget.
10:de punkten:
Förslag lill ändringar och tillägg uti 11 mom.
1 § Tryck fr ihets-Förorda., rör-.de aflemnande af exemplar af tryckpressens alster lill åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker.
Ridd.Sekret. uplyst, att BorgareSt. icke antagit förevar, förslag, samt jemväl BondeSt. ogillat detsamma, men att underrättelse om PresteSt:s i ämnet fattade beslut icke ankommit, beslöt R. o. Ad, att antaga det i denna punkt uptagna förslag.
11 :te punkten:
Förslag lill ett tillägg i 28 § R.F., angele befordran af utländske män till vissa embeten och tjensler. lindert.
Ridd.Sekret. tillkännagaf, att, enl. ankomne prot.- 182 Den 25 Januari e. m. utclr., BorgareSt. icke antagit N:o 1 af de i denna punkt uptagne förslag, samt ansett förslaget N:o 2 i följd deraf förfalla, och BondeSt. ogillat begge de ifrågavar. förslagen, men att underrättelse om PresteShs beslut ännu icke erhållits.
Frill. Cederström, Rudolf:
Gagneligheten af hvad i detta förslag åsyftas, ämnar jag ingalunda bestrida; men hvad jag önskar lägga vigt uppå, är att redaktm af ett förslag till grundlagsstadgande må vara så affaltadt, att det icke föranleder till oriktig infattning.
Man måste ihågkomma att R.F:s 83 § säger, att grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas.
Jag hemställer till Eder, Mine Hrr! huruledes man skall kunna förstå ett grundlagsstadgande, så upstäldt sora det ifrågavar., och ber att få hänvisa lill näst den sista punkten af andra stycket, der det heter: ”Till civile embetsman inom riket och till domare, må sådana män endast nämnas, eller, på sätt ofvan sagdt är, inkallas, som äro af den rena evangeliska läran.”
Om man grammatikalisk! analyserar ifrågavar. punkt, så finner man att orden ”sådane män” utgöra subjekt till verbet ”nämnas”, äfvensom till verbet ”inkallas”.
Hvartill nämnes eller inkallas sådane män?
— Jo, till civile embetsman inom riket och till domare, och vilkoret för begge dessa kathegorier är, att personerne skola vara af den rena evangeliska läran.
På detta sätt framställer sig, för mig åtminstone, meningen af dessa ord.
Kastar man en blick på Coust.Utsk:s, vid förra riksdagen, atlåtna mern., med hemställan att förevar. § skulle blifva hvilande, såsom den också blef, så finner man visserligen att meningen alldeles icke varit, att till beklädande af civila embeten inom riket och domareplatser, K.
M. någonsin skulle kunna inkalla utländske män.
Man torde måhända invända, att då första delen af det första stycket, innehåller att ”Konungen eger att i Statsrådet utnämna och befordra infödde
Svenske män till alla de embeten och tjenster inom riket etc.”, meningen väl icke kunde antagas vara, att en så fullkomlig motsägelse af sjelfva stadgandet, som den jag framställt, genom hänförande äfven af verbet ”inkallas” till orden ”infödde Svenske män” skulle ens tänkas möjlig; men det är icke här fråga om hvad man menat, utan om hvad som här står skrifvet.
Jag för min del anser alltså detta förslag, sådant det nu är redigeradt, omöjligen kunna bifallas, helst R. o. Ad. genom antagandet af berörde redaktm, skulle måhända rent af upmnnlra framtida afgifvandet af likaså missledande framställningar.
Min anhållan åsyftar således afslag på förevar, punkt, och gör det utan att på minsta sätt vilja förringa värdet af hvad Const.Utsk. velat tillvägabringa.
Cederström klandrade mellanraening har så tillkommit, att Const.Utsk. vid förra riksdagen beslöt antaga förslaget, utan att denna mellanmening då var i fråga.
Sedermera, vid memorialets justering, upkom i Utsk. fråga alt för de personer, hvilka K.
M. skulle kunna inkalla, äfven borde serskildt föreskrifvas, att de måste vara af den rena evangeliska läran, och derföre beslöt Utsk., vid det tillfället, införandet af dessa nu klandrade ord.
För min del medgifver jag visserligen att redakt:n Den 25 Januari e. m. 183 kunnat blifva lyckligare, men inser likväl icke att den är till den grad dunkel sorn Frih.
Cederström vill bevisa.
Om man läser § i sin helhet, måste man finna att meningen uti stadgandet ang:de den rena evangeliska läran, gäller så väl för domare och civile embetsman, som för dessa inkallade personer, så att ordet inkallade icke kan tillämpas på domarne.
Emedlertid, och då Frih.
Cederström för sin del erkänner förslagets syftemål vara godt och förklarar sig vilja detsamma tillstyrka, samt då förslaget i alla fall numera, enl. hvad vi känna om de öfriga Ståndens beslut, icke kan blifva lag, efter det är afslaget af flere Stånd, och då R. o. Ad:s beslut sålunda numera endast gäller principen, så skulle jag för min del vördsamt hemställa om icke R. o. Ad. behagade godkänna förslaget, såsom i och för sig sjelft godt och riktigt.
Jag hade icke trott det jag yttrat mig så otydligt, att Gr.
Lagerbjelke skulle upfatta raina ord så', soth hade jag kallat det klandrade stället dunkelt.
Jag yttrade att det var oriktigt och missledande.
Det är sagdt af Gr.
Lagerbjelke, att dä ett annat Stånd redan har afgjort frågan genom afslag, så skulle R. o. Ad:s bifall endast utmärka ett godkännande af principen.
Men jag inser icke hur man kan komma till den slutsatsen; ty derest R. o. Ad. godkände punkten, sä godkändes den ju ordagrant sådan som den är.
Lagerbjelke har vädjat till det gillande omdöme jag hyst, hyser och äfven uttalat ang:de nyttan och riktigheten af förslagets syftemål.
Jag skall också i sinom tid, såvida vår Herre förunnar mig tid och lifstid, icke undandraga mig att instämma i detta förslag, redan när det förnyadt, som jag förmodar, under loppet af innevar. riksdag, till att blifva hvilande, inkommer till Stånden ; men dä likväl, såsom jag hoppas, i sådana ordalag affattadt, att det framdeles kati antagas.
Afven jag erkänner villigt det goda och berömliga syftemål, som föranledt ifrågavar. af Const.Utsk. upgjorda förslag men jag måste lika med Frih.
Cederström bestrida dess antagande, derföre att det, enl. min tanke, är i ordalagen fullkomligen otydligt och ingalunda af beskaffenhet att kunna förstås, med mindre man skulle tolka grundlagen tvärtemot dess ordalydelse.
Man finner detta förhållande när man läser första perioden af förslaget.
Deruti säges tydligen huruledes ”Konungen eger att i Statsrådet utnämna och befordra infödde
Svenske män till alla de embeten och tjenster inom riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar; dock böra vederbör, förut med förslag hafva inkommit, der sådane hittills egt rum.” Såsom ett undantag från detta stadgande följer sedan ett tillägg i den näst härefter följande punkt, nemi. att ”Till beställningar vid universiteten och andra inrättningar för vetenskap eller skön konst, äfvensom till läkarebeställningar må Konungen ock, efter vederböra hörande, eller uppå deras framställning, kunna kalla och befordra utländske män af utmärkt förtjenst.” Således visar sig alt Const.Utsk:s afsigt varit den alt inskränka sig lill endast detta undantag i afseende på de embeten och tjenster till hvilka Konun - 1S4 Den 25 Jan aari e. m. gen skulle kunna kalla utländske män.
Men då man kommer lill sista punkten af Const.Utsk:s mern. der det heter, ”till civile embetsman inom riket och till domare må sådane män endast nämnas, eller på sätt ofvan sagdt är, inkallas, som äro af den rena evangeliska läran”, så har man der insatt ett tillägg, som åsyftar rättighet alt kunna till dessa embeten utnämna äfven ulländningar, enär det står ”eller inkallas,” hvilket afser de utländske personerne.
När nu ett undantag i början af punkten blifvit gjordt för vissa fall, men Coust.Utsk. sedan opliäft detta undantag och förklarat äfven civila embeten böra till den kathegori af tjensler inom landet, som kan tillkomma äfven ulländningar, sä hemställer jag, huruvida man kan tolka grundlagens § så, sorn Gr.
Lagerbjelke sökt göra det.
Jag för min del anser det omöjligt, enär grundlagarne skola efter deras ordalydelse tillämpas, och tror det derföre vara klokast att R. o. Ad. icke bifaller förslaget, utan genast, på grund af dess otydlighet, förkastar detsamma. R. o. Ad:s prot-.r vittna nog om orsaken till detsammas förkastande.
Alt nu ifrågavar. förslag till en nödig och nyttig förändring af 28 § R.F. måste, såsom redan i andra Stånd lärer varit händelsen, äfven här förkastas till följd af en redakl:s-anmärkn., hvars riktighet icke kan bestridas, är högligen alt beklaga.
Afslaget kan dock möjligen medföra en fördel, nemi. den alt, då efter all sannolikhet, frågan, såsom egande allmänna sympalhier, framdeles åter förekommer, vid den ifrågasatta rättigheten för Konungen, att till beställningar vid våra undervisningsanstalter kunna kalla och befordra utländske män, vilkoret för desse, all tillhöra den rena evangeliska läran, icke må anses erforderligt för lärare i naturvetenskaperne, mathematiska och tekniska ämnen, lefvande språk ock skön konst, i annat fall än så vida med lärarebefallningarne äro förenade andra åligganden, än endast undervisnings meddelande i nämnde ämnen.
Genom en sådan utsträckning af det föreslagna grundlagsstadgandet skulle, utan alt några menliga följder deraf vore alt befara, det afsedda ändamålet mera fullständigt vinnas.
Änskönt något förslag i denna riktning här icke kan väckas, liar jag likväl ansett mig vid delta tillfälle kunna och böra fästa upmärksamhet derpå.
Då förslaget 1 denna punkt redan är förkasladt, sä är det visserligen likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad. kommer alt fatta, om man blott ser pä frågans utgång.
Men för Ståndets värdighets skuld, anser jag icke likgiltigt om Adeln skulle antaga ett förslag, hvars ordalydelse är felaktig, på sätt så väl Frih.
Cederström som Hr Printzensköld hafva ådagalagt.
Det är efter ordalagen man bör bedomina förslaget.
Om det icke lyckats Utsk. att gifva riktiga uttryck'för stadgandets mening, så måste Stånden vänta med antagandet deraf intill dess Utsk:s bemödanden haft bättre framgång.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga det i förevar, punkt under N:o 1 uplagna förslag.
Den 25 Januari e. m. 185 Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om icke R. o. Ad., i följd af det nu fattade beslutet, ansåge det i denna punkt förekommande förslaget N:o 2 hafva förfallit, blef denna propos. besvarad med ja.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde den 22 dennes på bordet lagda nåd. propos: r och skrifvelse till R.
St.: l:o, ang:de låneunderstöd för anläggning af en jernväg emellan städerne Örebro och Nora; 2:o, ang:de uplätelse af jord från trumpetare-bostället vid Calmar reg:te Lilla Ökna_N:o 2 i Jönköpings län till plan för sockenstuga och skolhus åt Ökna församling; och 3:o, ang:de dispositionen af de 1848 års krigsrustningsfond tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms Utredms-förråd inlemnade.
Föredrogs K. M:s d. 22 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse till R.
St., ang:de inqvarterings-skyldigheten i Stockholm.
Då H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle att denna nåd. skrifvelse remitterades till StstsUtsk., ropades ja, men dervid anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Månne icke denna propos. borde remitteras till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk.; ty jag tror icke att något anslag deri blifvit ifrågastäklt.
Jag tager mig friheten hemställa om icke ifrågavar. propos. kunde remitteras till såväl Statssom Ekon.Utsk:n.
Då redan fråga är väckt om anslag för inqvartering i städerna, äfvensom i landsorterna, torde det vara rättast att den K. propos:n remitteras till StatsUtsk., emedan den eger sammanhang med hvad som redan är stadgadt i delta ämne.
Skulle dä StatsUtsk. linna något sammanträde med Ekon.Utsk. nödigt, så står det Utsk. öppet att begära detsamma.
Hr Lagerhjelm, Pehr, förklarade sig vara förekommen af Frih. Palmstjerna.
Uppå härefter förnyad propos., beslöts att ifrågavar. nåd. skrifvelse skulle remitteras till StatsUtsk.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 22 dennes på bordet lagde nåd. propos:r och skrifvelse: l:o, ang:de uplåtelse åt staden Jönköping af plats till skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark; 2:0, ang:de uplåtelse af Kronan tillhörig jord lill hamnanläggning vid Wadstena slott i Östergöthlands län: 186 Den 25 Januari e. m. 3:o, i fråga om grunden för beräkningen af reservräntorne vid båtsmansliåliet i Blekinge; och 4:o, i fråga om förändrad beräkningsgrund för Båtsmans-vakansafgiften af nyroterad jord inom Blekinge län.
M:s d. 22 dennes på bordet lagda nåd. propos. till R.
St. ang:de låneunderstöd för utvidgning och reparation af domkyrkan i Wexiö, yttrade sig Gr.
Ehuru jag förmodar alt den skrifvelse, som föranledt den nu föredragna nåd. propos:n i förevar, ämne, kommer att tillhandahållas StatsUtsk., anhåller jag likväl att, såsom varande en af Wexiö domkyrkas tutorer, få beledsaga remissen med några uplysuingar.
Domkyrkan var i det förfallna skick, att ett kostnadsförslag öfver densammas reparation måste uprältas.
Detta förslag, som upgick till mer än 43,000 r:dr, en summa, för stor att kunna af domkyrkokassans egna tillgångar bestridas, föranledde lill framställning om låneunderstöd derför hos K. M., som derom vid förra riksdag till R.
St. framställde propos. R.
St. vägrade då det låneunderstöd, som nu åter blifvit hegardt.
Jag tager mig friheten meddela den uplysning, att domkyrkans kapital, när reparationsarbetet börjades år 1849, upgick till 33,000 r:dr; att af dessa 16,000 r:dr åtgått för de reparationer, som blifvit verkställde; att den betydligaste delen af arbetet ännu återstår, samt att kassans årliga behållningar äro så ringa, att det blifver omöjligt att fullborda reparationen utan låneunderstöd på billiga vilkor.
Det skulle vara mer än nedslående om R.
St. äfven vid denna riksdagen skulle vägra beviljandet af det anslag som blifvit begärdt, hvarigenom domkyrkan skulle komma alt stå i ett ofnlländadt skick och icke kunna begagnas.
Domkyrkans tutorer hafva derföre hos Konungen anhållit, att på de vilkor, som i den K. proposm finnes föreslagna, ett låneunderstöd för ifrågavar. ändamål måtte beviljas, och de förmoda nu, alt sedan Linköpings domkyrka och flere stadskyrkor under tiden tillvunnit sig den fördel, som nu för Wexiö domkyrka sökes, denna sednare äfven mätte komma i åtnjutande af en sådan.
Jag har endast velat göra dessa tillägg i fall den lind. skrifvelsen i ämnet möjligen icke skulle åtfölja remissen till StatsUtsk.
Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:s d. 22 dennes på bordet lagda nåd. propos. till R.
St. ang:de den s. k. kurhus-afgiften.
Vidare föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s ncdannämnde d. 22 dennes på bordet lagde nåd. propos:r till R.
St.: l:o, ang:de uplåtande till domkyrkan i Calmar af arrende-inkomslerne utaf jordlägenheter tillhörande Calmar f. d. fästning; Den 25 Januari e. m. 187 2:o, ang:de låneunderstöd för återupbyggande af Lidköpings nedbrända kyrka; 3:o, ang:de låneunderstöd för npförande af lazaretts- och kurhus-byggnad i Warberg; samt 4:o, ang:de begärdt amorteringslån lill fullbordande af en nybyggnad för Läns-lazarettet i Lund och dermed förenade sjukvårdsinrättningar.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 2, i anledn. af väckt motion om utfärdandet af sammandrag utaf författningar, i afseende på kringvandrande gesäller och andra icke bofasta personer.
Föredrogs, men lades, på begäran af Hr Lager hjel m, Pehr, och Frih.
Tersmeden, Wilh. Fredr., ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 22 dennes bordlagda utlåt.
N:o 3, i anledn. af väckt motion om förändring uti föreskrifterne om jernvräkeriet i riket.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s nedannämnde d. 22 dennes på bordet lagde betänk, och utlåt.:
N:o 4, i anledn. af väckt motion om insättning i sparbank af en del utaf tjenstehjons aflöning; och N:o 5, i anledn. af väckt motion om upmuntran åt tjenstehjon för trogen tjenst.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekön.Utsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 6, i anledn. af väckt motion om förändring uti K. M:s förnyade HaranOrdn. d. 24 Januari 1771, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto. och Gr. af Ugglas, Ludvig.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 7, i anledn. af väckt motion, ang:de fastställande af reglemente för socken-magasiner.
Den ränta, som betalas för lån af spanmål från socken-magasinerna, är antingen en sådan, som afses i lagens stadgande om ränta, eller också är den en afgift, som med den förutnämnda icke kan jemföras.
Ar det nu en sådan ränta, hvars belopp af lagen bestämmes, så kan jag icke se, att Konungen, genom någon förklaring af__K. brefvet af d. 6 April 1842, deruti kan göra någon ändring.
Ar åter denna afgift af annan beskaffenhet, så är förenämnde K. bref ganska tydligt, och då ser jag icke heller hvartill en anhållan hos K.
M. om förklaring öfver samma bref skulle tjena, enär man i sådant fall icke kan finna alt de 188 Den 25 Januari e. m. reglementen, som bestämma en afgäld af 2 eller 4 kappar på tunnan för lån af spanmål ur sockenmagasiner, strida mot allmänna lagens föreskrifter.