Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sZ Nair» ZsZ sedan af andra öfweksiödande rilkweekninzars afsattning blifwit försedde, hafwa i wär tid högeligen Upeldat menighetens bränwins begära I hnfwudstaven Upsteg, ät t 800, antalet af krögare, spisqvarters- och ligneurkammareshälkare. samt nackenter till 1227 personer/ och lärer förmodeligen ickr antalet sedan hafwa blifwit minstadt; och dä denNa sutNMaN fördelades Nppä 22,147, tfrän 15 ärs alder t Slockholm wid sista folkräkningen, är i8»6, befintelige manspersoner, sä följet dekaf, att nara hwar 18!de af deM, idkade eN sädaN näringz dä likwäl icke win- och raffe skänka re, samt Apothekare, som alla försälja destilleradt bränwin, icke deribland äro beräknade, ej att förtiga werkliga bryggerier» ftibryggerier, lönkrogar och hemliga mökesstallen, hwarest starka drycker, till större och mindre belopp förylttas» ÖM ock ä Stockholms nuwarände folkstock 65,474» Nägvn bränwins åtgång kaN räknas pä qwinkönet och ungdomen under rZ är, sä mäste de manspersoners förtäring, som sig af nämnde förplägnlngsstälien begagna, wara ganska stor, för att bidraga till ofwanbemälke 1227 Hushälls underhall.
Den öfwerklagade fylleri oseden bör dock ej ifrån war samtid art räkna siik ursprung; dä uti Kongl, förordningen emot svalg sch dryckenskap af den 17 April 1738, utfärdad pä Riksens Ständers anhållan, samt Kongs.
Majus Bref till samtelige Hovrätter och Consistorter af den t7 JanUatii 173H, förorduades: atk eho, söm befunnes öfwerlastad af drycker skulle första gängen böta Z Dlk, aNdta gången lo D:k, och tredje gången lZ D:r af dek tidens Silswermynt; samt ZZ6 Den 28 N7aji« samt om den icke mägtade böta, sitta första gängen 4, den andra gången 8 dagar i fängelse, men tredje gången plikta med 8 dagars fängelse wid »vatten och bröd, jamt wid fjerde öfwerträdelsen med 14 dagars dylikt straff.
Präster, somnnmodades att giswa efterdöme» af nykterhet, skulle utan »läder sältas ifrån tjenste», da de wid embekcs förrättningar be unnoö af drycker öfwerlastade; men wi känne huru ofullkomligt, veste Kongl. Sradgar blifwct cfkerlefwade.
Utskottets betänkande tillstyrkee, att de i ofwannämnde »733 ärS Placat för fylleri älagde böter, ma åtminstone förhöjas efter däwarande spannemäls- och ivoruwärden; men kanstke rättare efter den lidens markegangspris pä drängs dagewerket, såsom en säkrare mattstock eller likare än »varan och sjelfwa harda myntets samt annu merg Bancosedelns »värde.
Utskottets eleverade tanke, akt fylleri förseelser ej borte med fängelse eller nesligt straff, utan häldre med penninge böter och arbete försonas, torde winna ett uplyst tidehwarfs bifall.
Wid flerfaldig öswerrrädelse torde dock en sadan oordenrelig person kunna äläggas tjenstgjöring pä 6 årstid wid något wärfwadt Regemente, eller om densamma ej dertill more duglig, pä tjenlig lid dömmas till tukthus arbete.
Någon indulgence »nä rväl »vid sörcwarande ämne äga rum för den swaga menskligheten, som j alla »verldödelar och tider, menniffjor haft det besynnerliga begärer, att ofta wilja böfwa sina känsel strängar »Iler sinnen, och det osta med de »nast osmakliga medel; af sädan orsak nyttjar Indianen Den 28 Najl. 357 sin betel och Turken sikt opium, samt Asiaten a? alder den gästa drufwesaften, sann Europén sitt mjöd och mumma, sä wäl som port-ohl, inuan humlan war känd.
Sjelfwa den wederwärdiga tobaken, som icke heller hörer till oe oskyldige eller hälsosamma örleflägter, och ingen uran illamående sörsta gängen nyttjat, har wunnit sin credit genom sin toxiqua och döfwande kraft.
Den chemiska producten, kallad bränwin, blef i slutet af dek päfundsrika rz:de secler uptäckt, och som lika med det päfundna krutet, ästadkommit mycket bade godt och ondt.
Snart utdrogs en stark sprit, ej endast af säd, utan ock af winmust, sockerlag och ris.
Läkare drogo dermed kraften ur wäxrrikets alster, Uti sina efiencer och tincmrer, samt tillreda deraf den flygriga aster.
Arbetaren, som hemkommer ifrän sina mödsamma befattningar, trött, ofta frusen och wät, upmuntras snart genom en lirén portion af detta upliswaude medel, och förekommer dermed, genom en ater befordrad utdunstnng, ej sällan en wädelig sjukdom; men beklageligen hästra laugt flere med bränrvincts öfwerflödiqa bruk skadat sin moralitet och sin hälsa.
Den »värdige swenska bonden är dock ingalunda sa begifwen till dryckenskap, som mangen föregifwer; man mä ej stura af en eller annan stadsfärd, dä flere sällskapsbröder, sammanboende pä samma näringsställe, och som efter någon waruförsäljning fäkt penningar i händer, upreta hwarandras hog till kanske öfwerflödig wälplägtting.
Hemma hos sig, derest bonden ofta är försedd ankartals med bränwin. finnes han manligen nykter, och öfwerplägar icke hiller sina söner och ZZ8 Den 28 Maji, och medarbetare, Om ock ibland tvid gästebud den?
na dryck till någor öfwerflöd nyttjas, sä bör ock jhogkommas, qtr branwinet och närslägtad? ölet ä? ry de enda upljfwande drycker, som dcsie mare ar?
detsamma medborgare äga, och hwilka de genom egen anwänd möda sig förwärfwa, da herreman förnöja sig med mängfakdiga enkla och sammansalM drycker, som de sig för penningar förskaffa.
Det är en clasi qf lättingar pä landsbygden, och tzagdrifware i städer, samt sytzellöse uppasare, hand, werksgesäller pä söndqgar och deras fördömligt: frimändagar som sä ntöfwa silk fylleri, art de icke Mer förmå bära egne kroppar, och sedan ej pä Z dygn kunna räknas ibland förnuftige warelser.
Det ofta nämnde aktningSwärda Utskottet tillstyrker, att alle krogar a landet och i städer mä för?
hjudas och blott bränwin till nödtorft för wägsarande tt!latas, och i förening med matförtäring pq gästgifwaregärdar, och j städer pä stadskällare der allmän spisning HMS, Sä gerna jag önskade en möjelig merkställlghet häraf, fruktar jag, alt en stor del af Stockholms 70^ krogar förwandlades till spisqvarter, hwilka sednare hittills blott Utgjordt 114 stycken; och detta sä mycket troligare, som sedan t 760- ralet, den illa »verkande owanan i hufwudstaden kommit f bruk, art de fläste herrskaps hnyhäll giswa kostpcn« ningar ät sina tjenstefolk as begge könen, En betjent och ännu mer en piga, blygdes för detta, att stiga inom en krogdörr, men nu icke mera.
Spisqvarter aro inrättade till dagkarlars tjenst, och äs flere ogifte personer, som ej haswa egne hushall, ych Dane gäsininMälleN förblisma gilld onndwi - Den 28 Naji. 359 kelige.
Att wid gastgifwaregärdar förmå hindra krögeri, synes wara ogörligt- Det är wid denna för sjelfwa jordbruket sä fördärfweliga hållskjuts in» rättningen och färden, som allmogen isrän första ungdomen wänjes wid fylleri, owetk, lättja och li- ' derlighet, samt ej sällan fördärfwae till hälsan, och ofta hembär venerisk smitta till egen boning.
Nästan öfwer förwäntan, har man dock nyligen för» nummit, att wiste nitiske
Landshöfdingar förmatt genom alswarsam upstgt stäcka öfwerdädet bäve wid gastgifwaregärdar och andra krogställen.
I Swerige der inga fredsdomare finnas, och en ringa kronobetjening i wära ofta wiosträckta härader är att tillgå, synes en alfwarligare police ordning beHöfwa päräknas, om det pasyftade ändamälet skall winnås.
Alt den ena medborgaren skulle angifwa ben andra för fylleri, emot erhållandet af Adelar uti ädömda böter, fruktar jag kunde medföra oroliga npträden.
Det tillstyrkes widare, att om pä de lillökna ställen, eller samqwäm, någon blifwer af bränwin, eller andra starka drycker, öfmerlastad, borde näringsidkaren och i sednare fallet wärdén, beläggas första gängen med 12 och widare till 100 R:drs böker.
Idet för sin personliga frihet sa ömtäliga England, älägges en drucken wida större witen och stockstraff, än någonsin hos ost; och dä wärdshushällare sjelf är druc» ken, sä betages honom, utom alfwarsamma böter, rättigheten att pä z:ne ars lid halla näring, och dock har man nyligen tillstyrkt ännu strängare mätt emot benna osed.
Det är ingalunda nog, att här ställes borgen för skallens urbetalning af krögare och spis qvar - z6o Den 28 Maji. qvartershallare» utan dek fordrades tillika, att wäl kande bofaste löftesmän, wid ansenligt wike, gjordes »vederhäftig?, akt aldrig pä det näringsstället, fylleri, dobbel, skörlefnad eller annat owäsende för-- öftvadeS.
Wärdén, som steif funnos öfwerlastad, sörtjente, alt pä längre tid, om ej för altid, att skiljas ifrän sädan befattning; ingen ting kan heller wara rättwisare, än att likmätigt den äbcropadr Kongl- Sradgan, den wärd, hwilken utborgak starka drycker äl den, som funnes benägen lill fyllers, blefwe förlustig wärdct af stn borgade wara.
Men jag wägar icke uptaga mera af Högloft. Ridderskap?! och AdelnS angelägna tid.
Om Högloft, allmänna Beswärs och Oeconomiä-Utskotrels betänkande skulle återremitteras, får jag wördsammast underställa, om icke till mera skyndsamhets och äswen mer fullständjghets minnande, icke ett sammanträde af detta Utskott med Bewillnings-Utskottet ansäges tjenligt, hälst hela bränwinsafgiften utgör en bewillning, och ännu mera ben af OeconoMiä-Utskoitct förcftagne confnmtionsafgist.
Grefwe lckörnor, ^äolp Loran, anförds munteligen till protokollet följande:
Med ett billigt mifttroende till mina insigter uti ett ämne hwarwid jag har cgenteligen ingen erfarenhet, emedan wid den egendom jag disponerar aldrig funnits »agot bränneri, skulle jag bihehällit lystnaden, om icke hwad som under denna öfwerläggning blifwit anförr, gifwit mig anledning till åtskilliga anmärkningar och rwifwelsmal, hwilka jag anhällcr sa underställa Högloft.
Ridderskapet och Adelns upmärlsamhet.
Den 28 Maji. 361 Jaq har allmänt nog hörk yrkas, akt bränwinststiwerkninqen matte sä inskränkas, atr Den ej borttager hmad som erfordras for behofwet ai bröd, och dek är ingen jon, mera an jaq wstunmer »ti en sädan önskan i anseende till deHändamäl; Men iaq bekänner, att af hwad lag hört anföras, jag icke funnir mig öiwerrygad om de förefiagne medlens nytta och kraft akt winna det.
Det har förekommit mig, som man trodde, art endast ingcn panna fans som innehöll öfwer 92 kannors rymd, skulle en tillbörlig gräns för bränwins tillwerkningen wara satt, men om ber är sank, atf alwen med en panna af 92 kannors rymd, en högst betydlig lillwerkning kari ästadkommas, om det åtminstone alkid blir sant, att med en sädan panna wida mera tillwerkas än for ett icke owanligen stort hnshäll kan till husbehof wara nödigt, synes mig frägan egenteligen wara, om en fabriks tillwerkning med denna stags kannerymd är bättre än den Med en större?
men om aker der är utrönt att med större pannor förenas en större besparing af säd och wcd till frambringande af samma qvantum, sä synes »nig art genomett totalt förbud emot de jednare man beröfwar sig en gifwen fördel, utan att winna något hufwudsakligt ändamäl.
Bättre synes mig att enligt Urskottets förstag begagna den förmånligare tillwerkningen till en ökad winst för staken och förena dermed sädana tyngder som efter hand, utan hastigt ofwikande ifrän en nyligen antagen liberala, re princip, stola återföra bränwinstillwerkuingen till de gränser som äro för den samma naturligaste.
Faran af en tillwerkning med större pannor jynes mig Zör iven 28 Naji. wig ej heller wara bewist sä betydlig.
Om wi päminne ost, att under -e s:ne första ären sedan Lenna författning widkogs, sädesprisen icke warit iöfwerdrifna, att i förhällande kill sedelstocken och öfriga waruwärden, de till och med pä wista orter och tider warit uog läga, sä torde wi finna, att sjelkwa den utsträckta bränwinSlillwevkningen icke j gyda är borttagit tillgängen.
Hufwudsakliga fe, slet, war utan twifwel, att Regeringen wid infallande mitzwaxt icke ägde rättighet inskränka den, men äfwen med denna rättighet och under mera inskränkande bränwinsförfattningar, hafwa wi sett, att säLesprisen i mitzwäxc är betydligen stigit, att får» högan för inträffande brist äfwen under en sadan ställning gifwils.
Jag tror för öfrigt, akt det äc mindre den oinskränkta pannerymden, än den oinskränkta tullfria afsättnings rättigheten, som ökat bränwinStill, »verkningen.
Det förra werkar blott för wista personer, den sednare för alla, äfwen med mindre pannor.
När der som nu marit tillätit, att ifrån den ena ändan af Riket till den andra tullfritt försända bränwin, nar detta kunnat pä samma »vilkor till Stockholm och Götheborg införas och man da påminner sig hwilken winst som af Krono-rännerierne i dcsta stader fordom wunnits, hwarigenom ej allenast fond för magazins förrader, men äfwen tillgång till betydliga förskott, ät staten er, hällits, lärer det icke förefalla underligt, att enskilte som nu kunnat dela denna winst blifwit up» muntrade till en omanlig! msträkt bräiiwinskillwerk* <M«Z.
För att inskränka den, tror jag derföre alt del Den Msi. 3S3 tzel kraftigaste medlet skulle wara, att för all bränwins införsel i städer, rull erlades, arr i stället för pen inskränkta bränningsräktigheten, som nu är Kronan i Stockholm och Götheborg förbehållen, den» na blefwe för staten lemnad obestämd och att Kronan således blefwe iständsatt arr moderera priset hade pä bränmin och pä säd.
En tädan författning tror jag skulle werka en allmännare inskränkning af riliwerkningen, än genom inskränkning af pannerymden, som blott ökar deras fördelar, svin tillwerka med pannor af 90 kannors rymd och soni När detza sq myckel mera allmänna icke skulle försäkra en tillräckligare sädeStillgäng, Pa detta säll skulle man ockla hafwa wunmk andamälet, ulan att hafwa öfwergifwik den princip, som jag tror det är af wärde att korrigera, utan akt afskaffa, Uti hwad man anmärkt, att Oeconomiä - Utskottet öfwerskridit gränsen af sin befattning, när det, jemte det 0- ynomiska af branwinsrillwerkniipk gen, upgifwit förslag till afgifter och författningar till hämmande af desi mitzbruk, kan jag för min del icke instämma.
Jag ixor, ari, när Riksens Ständers ombud uri ett Utskott fäkt sig npdragtt att upgifwa ert förslag öfwer hwad ämne som hälst, bär Utskottets namn icke hindra der att wisa för» slaget i hela sitt sammanhang, akt wisa bade wikforén för bruket och medlen mot misibruket; det definitiva bestämmandet mä sedan af Riksens Lttänber fördelas emellan deras serstilta Utskott, efter deras olika befattning, men försiaget « sitt hela, bör utan twifwel pa en gang framställas, för mr z64 Den 28 Maji. kunna döma sm dess grunder.
En förebråelse till ett Utskott öfwer detta behandlingssätt, har således förefallit mig owänrad, äfwenjom andras mindre granlagenhet i sina framställningar, synes mig föga wärdig den aktning Riksens Ständers ombud r sitt förhållande emot hwarannan allid böra iakttaga.
Arv von Lckultrenkeim anhöll, akt det mätte blifwa honom tillätik, att sitt nytz npläste anförande med de öfrige Standen communicera.
BiföilS. Zerr Lclrönliröm, kelir, conformerade sig Med Friherre Illäkanton. Zerr Landt-Marffalken utlät sig att såsom nu alla de som anmälr sig, talat, och da han afdiscourserne hade anledning art förmoda, beten proposilion till bifall ä Oeconomiä-Utffottets betänkande skulle wara öfwcrflödig, sä finge han göra Högloft,ge Ridberftkapet och Adeln följande proposition : Bifaller Nidderftkapet och Adeln, att Oeeonomiä - Utskottets betänkande i hwad som angar bränwinstillwerkningen och försäljningen återremitteras till ytterligare utarbetning i anledning af nu derwid gjorde anmärkningar, samt hwad deremot beträffar Utskottets förslag till strafflag för starka dryckers omättliga bruk samt bewillningen för brännings- och sorsäljnings-rättighcken att det förra warder öfwerlemnadt till Lag - UtstoktetS handläggning, och det sednare kill Bewillnings-Urskortet, för <ttt i ben delen efter företeende omständigheter
Den 28 Maji.'
365 fia utlaka, sä snart grunderne för en ny bränwins författning blifwil af R,ks-Ständen antagne.
Uplästes Kongl. Maj.tö nädiga proposition till Riksens Ständer, angående tullverket, gifwen deci i z Maji 1812, jemte ett dertill hörande SkatsRädees protocoll.
Uplästes Kongl. Majus nådiga proposition till Riksens Ständer om tryckfriheten, gifwen den 26 Maji 1812, tillika med Stats- Rädelsderwid bifogade prvtocoll.
Herr Landt Marskalken »tbad sig wid det« la tillfälle fa lillkännagifwa, att sedan förra Riksdagen more hwilande ett betänkande frän ConstitUtionö-Utffottet innefaktande förflag till förändringar i tryckfrihetsförordningen, hwilket betänkande
Medes i anseende till ämnet ägde gemenskap med den nu upläste Konungens nädjga proposition; hemställandes i anledning häraf, att berörde betänkande kunde i nästa plenum till granskning af Riddersk .pet och Adeln företagNS, samt att detsamma mätte anses såsom denna dag upläst och hwila pä bordet.
Grefwe körner, ^ckolpk 6öran, hemstälde om icke, dä Herr Lanvt-Marskalken behagat nämna, att Constitntions« Utskottets betänkande skulle i nästa plenum blifwa ett öfwerläggningöämne, Kongl. Majsts nädjga proposition, säsom med ämnet gemenskap ägande, äsweil mätte till nästa plenum sä hwila pä bordet.
Z66 Den 28 Maj!» Uppä gjord proposition bifölls säwäl Herr Land!» Marskalkens som Grefwe Nörners hemställa,ven.
-Herr Landtmarffalken tillkännagaf att Herr Lk forselles, sou, i sista plenum Upläste ett dicta, nen rörande i Utländsk tjenst wistande sjöfolk, med» gifwir, att hans deruti upgifne förslag i allmänhet wore omedelbara regeringsmäl, och endast i srägaN VM Medels anslående kunde höra till Riksens Stän» ders befattning) t anledning hwaraf Herr Landt» Marskalken proponerade, akt detsamma i hwad den punkten rörde, mätte till Srars-Utskottet remitteras» Bifölls.
Likaledes uppå gjord proposition remitterades till Allmänna Beswars- och Oeconomiä-Urskoltet Frihet» re Stael von Utollsteins den 2Z Maji upläste dieta» kkn rörande saltpetörtillwerkningen i Riket.
Wid förnyad föredragning af Öec0ii0Miä-Ut« fkottets i sista pleno pä bordet lagda Memorial, an» gående wäckt fkäga i afseende pä tiden för swedjelanvs afbrännande
Med mera, blef bemälte Utskotts Utlä. rande af Riddrrskapel och Adeln bifallit.
Uppå gjord proposition rcmikterades till ^e» LoNöMiä, Utskottet, i sammanhang
Med de i dag »vid Utskottets betänkande rörande bränwinötillwerkttingen gjorde anmärkningar, det diktamen font r sista pleno, efter berörde betänkandes föredragning, af Herr Silverstolpe, 6ustak ^bröliam, Llifwit Upläst, och pä bordet lagt.
Den 28 Naj!. 367 Herr käunck ak kokenlckölä, LderftarZ 1 tipläste följande: Hwak och en, som ännu har någon känsla för fäderneslandet och för de medborgares wal, ät Hwilka dest förswar är updragit, kan ej annat än med största bifall upraga det af en wärd ledamot framstälda förstag kill ökande af fallläkarecoepseii och dest aflöning.
Det tillhör Ordföranden i det kollegium, som stkall bewaka allmänna läkarewärden, att i synnerhet frän denna sida päylka rikets förfwarares behof och fordringar.
Dä jag derföre en» däst betraktar mig som läkare, är jag aldeles af enahanda tankar med denna ledamot, hwars afsigt och kännedom af ämner jag lika högt wärverar»
Men som lagstiftare, mä det äfwen tillätas mig, art framställa en annan sida, fran hwilken fäderneslandets fordringar i denna sak och desi försmå» rares wäl mä betraktas.
För att kunna rätt förstäs, nödsakas jag urbedja mig Ridderffapet och Adelns tålamod och lof, att äfwen ur historien Hämta mina grunder.
Wara sednare krig, och i synnerhet det sista, ha framlett en ryslig tafla af menffliga eländet i dest högsta grad, i synnerhet utbredt bland den delen af nationen, som mäst bör wärdas, ,jag menar den, som wägar hälsa och lif för desi förswar: »wa tredjedelar af armeen och flottans besättning pä sjukhusen, besia i wärre tillstånd, än fängelse t andra länder, brist pä läkare och stukwärd, men i synnerhet pä goda läkare m. m.
Intet är naturligare, än alt häraf upstär hos en redlig Swensk först den önskan, att antalet af fältläkare mät - 368 Den 23 Maji. mätte, i förhållande till sjukantalct under sista kriger, ökas, och an, till »vinnande al goda läkare, de 'läste bättre, än förr, lönas.
M n tänker man na,ot längre in i ämnet, sä mäste den frägan ups siä: är der dä en onndwtklig nödwändighet, all tvtd ett in'räffande krig större delen af krigsfolket skall bl> sink och, om dec är oundwikligt, afhjelxes detta onda med ett ökadt antal läkare? jag swarar dristigt Nej- Jag känner dock, hwad man Ivanliaen antör l> l förklarande och äfwen ofia till N>-Enldande af en sä allmänt insjuknande, nemligen manskavets swana wid fält- och fjösiefnaden dermed förenade strander, föda och dryck, nattwak, hemsjuka m. m.
Uran att neka besia omständigheters skadliga inflytande pä en eller annan, wägar j.g trotsa någon, art kunna framte ett' enda exempel af en troupp, som allmänt insjuknat af dessa orsaker, i fall den warit klädd efter klimatet och årstid, fält smänrnqom wänja sig wid utomordentligt starka marscher, wid omanlig dock ej förskämd söda och dryck, och som framför alt fatt lefwa i ständig röcelie och i en fri ren luft, si stället för tränga owädrade osnygge baraquer och boningar o. s. w.
Märklighet i lefnadssätt och öfning i wapen wörö i aldre tider ansedda för de bästa prefervativer mot sjukdomar.
Sjöresor oftast sa hälsosamma för andra mennitkor owande wid dem, hwarföre skulle de just skada wara matroser- se wi mai i historien af 6uliak ^clolplr den store och Larl Xllttes krig någon sä betydlig förödelse geno», sjukdom omtalas, att elt sälttogs utgång deraf berott?
ännu mindre finna wi späk hqc, häraf i de äldre Romares och Grekers historiä.
De hade inga läkare, blort sältfkarcr nied stg, inslå stora lasarett- utast under raiiiperiitq samläde hwar legion sine sjuke för st.; uki eli talk- och när de Moro stadde pä marscher, lemnades de swärare sjuke esler i nästgränsande städer öch byar ac enMlr soiu der, och de andre fördes esker sä godt inan kunde, och fiago åtminstone andas en fri öch sten lusi, meri ocksä och kanske just derföre hade de nästan aldrig smikkosamma farsoter i sine armLerty mindre, och, jag medger det- för liket angelägne om lakares, apöthekares öch medicinal kistörö medhafwaude, hade de dest mera wärd om kröuppens beklädning i alla delar, om dest födoämnen, godt wakten, junda lägerställen, och undweko, ätt genom sjukes sammanhöpande i sinsiigä osunda btzggnädec sörwandla en ofta öbekhdlig feber till den mast stnittösammä och elakartade.
Nya orsaker till sjukdoni stapas genom blökta sammanpackningen af mennisVör och den stora dödligheken är genom konst prö-- duceräd.
Saraöenerne rboro troligen de första folkflag- söm hade ordentliga fälklazaretter- men ättnr! icke större, än regeineurslvis elier rorpswis- Deli stora dödligheken i Europas arnwer och fälrsjukdö» inar daterar sig just fran den period, dä störa mijikair sjukhus blejwö införda med angelägenhet om ett behörick ankal läkare och mcdicamenter, om ren luft och snygghet, samt öm, deltagande siukrvarv (altid mera möjlig i regements hoöpikalerne ber aschen botemedel tidigare i fjukdoincn kunny änwättdas.
Der ligger i menniffolysinek- an ju säkrare ina,, Arsta Del- N'o -4.
37° Den 28 Maj!- nian är om öfwerffödig tillgäng pä medicamentee och läkarewärd, desi mindre aktar man sig och andre för att bli sink.
Om detta kan gä an för den förmögue enstilte individnen, sä blir der en sä myckel ffadligare princip dä frägan är om en hel armöes och flottas medlcinatwärd, som der mål later tanka och äfwen werkställa sig, akt någorlunda bibehålla mansVapeks hälsa i fält, hwilket wr ha exempel pä en läng lid af sista kriget i Pommern, innan armeen blek i fästning bloqnerad och i sednare lider beständigt pä cngelffa flottan' men, sedan en farsor en gäng sätt inrota sig, kunna icke en gang ett Englands resonrcer eller en he! här af läkare skaffa en sadan mängd sammanhopade sjuke nog werksam läkare och hwad wigligare är, sjukwärd, i synnerhet da man tillika försummar, akt noga skilja de sjuka frän de friska, de smittosamma frän alla andra, och reconvalescenrerne bade frän de sjuka och friska.
Brist inträffar dä pä läkare, ej blott genom mängden afsjnka, utan genom läkares eger insjuknande af den febersmitta, som de ej i tid sökt mora, såsom i mära sista krig.
Man afhjelper icke heller olägenheten af matrosernas insjuknande, genom art öka besättningen till en tredjedel öfwer behofweti ty just häri ligger en hufmudsaklig sjukdoms orsak.