Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hade anfört de skål på hvilka det tror de tillvarande allmänna stadganden vara i detta särskilta fall tillräckliga, hvilket sednare jag har svårt att med min öfvertygelse förena; ärendet, mine Herrar, år af stor vigt: och att frågans råtta besvarande äfven år af stor svårighet, derom vittna de många skiftande Systemer, som, i afseende på Tidnings Lagstiftnin - Ridd. o. Ad.
Fr. IV. Band. a5. 486 Den 21 Mai i J. m. gen varit rådande i Sverige och andra länder.
Uti intet hänseende hafva theori och practik svårare att förlikas, än i hvad som rörer Tidnings Litteraturen och Tidnings Politiken.
Journalisten har samma medborgerliga pligter som andre Författare , samma rättighet att fritt yttra sina tankar, sam* ma materialier att sätta i verket: penna, bläck, papper, trycksvärta, prässar.
Så tala principerne.
Men hans verkningskrets är oberäkneligen vidsträcktare än andra Skribenters; men ett Tidningsblad ar ofta så lätt att skrifva, alltid så lätt att genomögna; men dess Läsares antal fikas i så mångfaldigt förhållande genom Bladets tillgänglighet på allmänna ställen; men Journalisten har den stora fördelen, att regelmässigt och gradvis verka på opinionen, hvarenda morgon, samt att såmedelst i flygten fatta dagens händelser, så till sägandes i första palpitationen af det allmänna deltagandet.
Så talar erfarenheten.
Och så har i de fleste Länder Lagstiftaren med fastare garantier velat omgjorda det allmänna interesset i afseende på möjliga missbruket af det enskilta, så snart detta sednare genom sakens natur har så stora företräden, som en Tidnings redaction erbjuder.
Om ett enda Land i detta hänseende synes sakna en särskild Lagstiftning, torde man böra besinna detta lands frånskiljda^insuläre läge, och än mer den långliga i sekler fortsatta vanan, som oändligen försvagar verkningarne af yttrande-rättens missbruk; den omständighet icke eller till förgätande, att om Straff-lagen mera sällan tillämpas, är den i stället så mycket strängare.
Bland fa* t
Den 2 r Maji J, m. 387 sta Landets Styrelser, anser Jag för min del säkert, att ingen enda skulle obehindrad kunna fortgå till alla Styrelsens syftemål: allmän,,ordning och allmänt väl, om den ej äger tillräckligt värn emot missbruket af en frihet, hvars lagenliga bruk ingalunda bör inskränkas.
Vår Constitution har visserligen gjort mycket i detta lall.
Det skadligaste af alla systemer, det så kallade preventiva eller Censuren, som med sken af öfverträdelsens förekommande, så lätt kan urarta till hinder för sjelfva rättighetens utöfning, gifves icke mer i vårt Fädernesland.
Lagen har äfven stadgat straff för missbruken; den har i afseende på Tidningsskrifvare uti vissa fall fördubblat böterna.
Men tor hända är denna proportion i åtskilliga delar ännu allt för liten, och det i några fall till den grad, att tillökningen borde vara betydlig, helst då man dels besinnar möjligheten af ökad vinst för öfverträdaren, sorn ej sällan för det pikantas skull, i ali otyglad dristighet, tillvinner sig flere Prenume* ranter, dels eftertänker, att ansvaret rättvisligen bör stå i förhållande till förbrytelsens mer eller mindre skadliga följder.
Dessa inskränkas eller utsträckas naturligtvis i mon af Tidningens större eller mindre allmännelighet, hvadan inom samma art af öfverträdelse, flere grader af böter borde kunna tillämpas.
En ännu större brist i afseende på Tidnings Lagstiftningen synes mig bestå deruti, att Lagens verkställighet ingalunda är försäkrad.
Hvarenda Medborgare, rik eller fattig, insigtsfull eller okunnig, har rättighet att anmäla sig såsom Tidnings-utgifvare.
Skulle således bland desse sednare någon finnas, sorn 3 Den 71 Maji f. m. med böjelsen att skarpt och otillbörligt uttrycka sig, förenar omtankan att ej vilja blottställa sig sjelf, har han lätt att sätta för sig en så kallad ansvarig itedacteur, som hvarken behöfver kunna läsa och skrifva, eller bevisa sig äga minsta säker inkomst.
I händelse af missbruk, hvar finnes nu Lagens kraf garanteradt, och hvad kan deraf möjligtvis följa?
Jo, Lagbud utan verkställighet, Lagbrott utan straff, skandal utan försoning.
Månne således ej möjligt vore, månne ej öfverensstämmande med Grundlagens anda fty all sådan förutsätter verkan af hvad Lagen påbjuder) månne ej äfven enligt med det allmänna ordnings- och säkerhets-interesset, att presterandet af en viss vederhäftig borgen, blef vilkoret för Tidningars utgifvande?
Beloppet af denna borgen kunde lätt beräknas efter vissa gånger maximi summan af de böter, som, i fall af förbrytelse, koinme att åläggas.
Detta blef icke någon undantags-lag, ty ingen vore från rättigheten att anskaffa borgen utesluten.
Men, torde invändas, den fattige vore factiskt utesluten; ty han kunde icke uppfylla vilkoret.
Jag svarar, att den fattige,^ känd för någon insigt och för sedlighet, finner lätt löftesmän i ett företag, som ger hopp om vinst.
Den som ej vore känd för dylika egenskaper, finge dem icke; men jag vågar fråga, om ej detta hinder vore nyttigt för Staten, Allmänheten, Litteraturen, Moralen?
Jag skulle mycket önska, att ConstitutionsUtskotlet behagade utveckla och bedömma dessa idéer.
Kunde deraf vinnas ett lämpligt resultat; ansåges rättvist, att med förhöjning af böterna förena en derefter afpas6ad caution^
Den 21 Maji f. rn. sattes Juryns organisation i ett billigt förhållande både till Stats-interesset och till den enskilta säkerhetens försvar, då skulle jag, men då först med glädje tillstyrka nuvarande undantagslags, eller den discritionaira indragnings-rältens upphäfvande.
Grefve Posse, Carl Hendrici uppläste följande:
Friherre Bjornftjerna, Magnus'.
En vard Ledamot Herr Friherre
Lagerbjelke’ har med så mycken skicklighet framställt och utvecklat den tanka jag här går att yttra, att jag verkeligen blyges att efter honom taga ordet; men som jag likväl i någon mon skiljer mig ifrån horiom, så anhåller jag att få anföra följande; Härefter uppläste Friherre Bjornftjerna följande:
(Se Bilagan N:o 6.)
Anmältes och emottogs Hans Excellence HofCanzleren Herr Grefve af Wetterstedt, hvilken å Kongl.
Maj:ts Höga vägnar aflemnade Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående offentlighet vid Ståndens öfverläggningar.
Gifven Stockholms Slott den 16
Maj i8a5.
Herr Grefven och LandtMarJkalken anmodade Hans Excellence Herr HofCanzleren
Den 21 Maji /, m. att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemle försäkran, att Kongl, Majlts Nådiga Skrifvelse skulle med första varda hos Ridderskapet och Adeln föredragen.
Sedan Hans Excellence Herr Grefven och HofCanzleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse.
Herr Grefven och LandtMarfkalken till— kånnagaf, att Plenum korn me klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus t Lika med Herr Cederschjöld anser jag den HofCanzleren tilldelade rättighet, att ined qvarstad belägga från. trycket utkomne skrifter, i afseende på periodiska skrifter, icke kunna sträckas längre än till redan tryckta eller utkomne nurnror, emedan i §. 2 momentet uttryckligen säger, att intet hinder för tryckning må i förväg läggas.
Jag delar derföre icke den tanka, som här blifvit yttrad, att Tidnings-utgifvare, om än 4 §. 8 momentet borttages, uti samma §:s 5 moment hafva en arbitrage att befara, som gör fördelen af 8 momentets borttagande om intet.
Några ytterligare garantier mot Tidningsskrifvares kitslighet, än de som redan finnas i TryckfrihetsLagen, kan jag för min del icke anse behöfliga.
Tredje §:s i3 momenter upptaga straff för alla upptänkliga förnärmelser. 11 mo - Den 2x Maji f. m. mentet stadgar straff för angripelser mot enskild man; 12 momentet, för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande; 5 §.
13 momentet berättigar verkställande magten att indraga skrifter innehållande ämnen, som skulle kunna föranleda till missnöje hos andra Magter.
Ridderskapet och Adeln täcktes således finna, att det icke saknas garantier mot tryckprässens missbruk.
Jag vill visserligen icke bestrida den af trenne värda Ledamöter framställde önskan, om Memorialets återremitterande.
Men jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvande o,m det alternativ, som af en värd Ledamot blifvit föreslagit, i dess närvarande skick skulle kunna godkännas såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka.
Om jag hört rätt, säger alternativet, att Konungen skulle få inhibera eji Tidning, om dess utgifvare trenne gånger påkallat HofCanzlersEmbetets. rättande åtgärd; men att saken sedan skulle till
Domstol förvisas, som ägde att häfva inhibitionen, i hän, delse Tidnings-utgifvaren skulle befinnas oskyldig.
Jag hemställer,. 0111 det instämmer med våra begrepp, att Konungens åtgärder skola af Domstolen. kunna upphäfvas; och jag hemställer, om Ridderskapet och Adeln kan vilja förklara det föreslagne alternativet vara dess gemensamma tanka.
En annan värd Ledamot har föreslagit ett correctiv, hvars nytta och behof jag icke vill bestrida, att nemligen Tidnings-utgifvare skulle \ 3g?
Den 2l Maji f. ni. ställa borgen för tle böter, till hvilka de möjligen kunna komma att dömas skyldig.
Men som mig vill synas, så bör detta eorrectiv få sitt rum i 4 §. 7 momentet, och lärer således särskild motion derom böra göras.
Jag föreställer mig fjätt P Ridderskapet och Adeln och samtlige Riksens Ständer vid afgörande! af denna fråga endast böra låta sin rättskänsla leda sig.
Den bjuder ofelbart, att bifall må lemnäs åt ConstitutionsUtskottets förslag.
Blifva correctiver nödvändiga för att motväga den återvundna friheten; göra Europas politiska förhållande dem nödvändige.
Välan! må motion derom göras af den, som bättre än FolksRepresentanter kan bedöma hvad tiden fordrar.
FolksRepresentanten har fyllt sin pligt, när han låtit sin rättskänsla leda sig i sina handlingar.
Då år 1812 Tryckfriheten inskränktes, så var det ofelbart den öfvertygelsen, att tiden fordrade ett offer, som bestämde dem som röstade för inskränkningen.
De åter, hvilka bestridde förändringen hoppades att Regeringen sjelfmant i sinom tid skulle föreslå upphäfvandet of mått och steg, som icke instämde med Nationens önskan, men som tiden må hända ovilkorligen fordrade.
Under sjelfva discussionen lades grund för dessa förhoppningar.
Visserligen hafva tvenne
Riksdagar framgått utan att dessa förhoppningar blifvit fyllda.
Jag tillåter mig derföre ändå icke att tvifla, att icke Regeringen känner att Nationen anser 1812 års begränsning i Tryckfriheten såsom ett offer åt ti - Den 21 Maji /. m. dens fordran, som ej bör råcka längre ån omständigheterna göra det nödigt.
Af Slånderne kan och bör ingen annan åtgärd fordras, ån den, att bereda möjligheten för kommande Ständer att håfva 1812 års inskränkning.
Styrande
Maktens organer tillhör det att genom motioner bereda de correctiver, som synas flem nödiga, innan de anse sig kanna styrka Konungen till bifall åt Ständernas önskan.
Jag finner mig så mycket mera föranlåten att härpå fästa deras uppmärksamhet, sorn jag hår hört en vård Ledamot framställa den önskan, att förslaget måtte blifva sådant, att det kan erhålla Konungens sanction, i händelse vid en annan Riksdag alla fyra Stånden skulle förena sig om dess antagande.
Folkets Representanter kunna låta rättskänslan leda sig.
Konungens
Rådgifvare måste lefnna uppmärksamhet åt politikens fordringar, men deras medborgerliga känsla bör bestämma dem att sjelf— mante undanröja de hinder, som kunna finnas för uppfyllandet af Nationens rättmätige önskningar.
Åtskillige yttrade härtill deras bifall.
Herr Printzenskjöld, Axel:
Det år redan så mycket och så vål taladt angående principen för nu förevarande öfverlåggnings-åmne, att jag ej i detta afseende vill upptaga Ridderskapets och Adeln tid, jag anser riktigheten af denna princip vara tillräckligen ådagalagd. 394 Den 2l Maji J. /«, Jag utbeder mig blott tillstånd att i anledning af Friherre Åkerhjelms anförande få yttra några ord.
Med Herr Friherren kan jag nemligen ej dela den farhåga Herr Friherren tyckes hysa, att, om 8 Momentet 4 §.
TryckfrihetsFörordningen helt och hållit borttoges, någon olägenhet derigenom skulle uppkomma i så måtto att HofCanzleren då skulle kunna med stöd af 5:dje 'Momentet i nämnde §. indraga en hel Tidning och ej blott det åtalade Bladet deraf, som Herr Friherren tror vara det rättaste.
Detta finner jag ingalunda vara att befara då, utom det att r §.
2 Momentet ej tillåter förbud mot tryckning af någon Skrift, g Momentet 4 tydeligen bjuder, det qvarstad eller confiscation ej får gälla för större del af en Skrift, än det eller de blad, häften eller torner hvarå åtal göres.
” TryckfrihetsFörordningen gifver således ej någon anledning till den befarade olägenheten, äfven om den förblifver ordagrant sådan den nu år, sedan 8 Momentet 4 §. blifvit uteslutit.
Beträffande åter garantie mot missbruk af Tryckfriheten, tror jag den vara tillräckligen gifven, genom de i Förordningen för dylikt missbruk utstakade straff.
"Vidkommande slutligen frågan om någon reconventions-talan mot HofCanzleren bör tillåtas en Tidningsutgifvare, i händelse en nummer af dess Tidning indrages, men sedan vid
Domstol frikännes, så anser jag detta ej vara mera lämpeligt eller mera behöfligt för en Tidnings-redacteur, ån för hvar och en Deli 21 Maji f. m. 39S annan Författare; och jag år öfvertygad att Journalister, sorn i 11 år varit blottställda att ej allenast kunna mista hela deras Tidning, utan äfven rättigheten att utgifva en ny, icke lära fordra ersättning för en enda förlorad nummer, då det icke af dem kunnat åskas för den stora förlust, som dem genom HofCanzlerens ifrågavarande rättighet ofta nog drabbat.
I öfrigt förenar jag mig helt och hållit med Herr Grefve von Schverin och anhåller om Proposition till bifall å Utskottets Memorial.
Herr Munk aj Rosenskjöld, Eberhard, upplåste följande.
(Se Bilagan N;o 7.) Herr Rosenblad, Bernhard: anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 8.) Herr Lefrén, Johan Pehr:
Jag vill ej förlänga denna redan långa discusion med att yttra mig uti hufvudsaken; det år blott i anledning af hvad Herr Cederschjöld anfört, som jag går att anföra några ord; han har gifvit åt 56 §.
RegeringsFormen en för strång tydning till förmon för ConstitutionsUtskottets makt.
Jag har derföre ansett nyttigt att företaga en vederläggning af denna tydning.
Han har sagt att Constitututions-Utskottet ej uppgifvit något förslag till en ny redaction; men i 56 §. står ej redaction utan yttrande; detta förutsätter ej att 39^
Den 21 Maji J. m, det skall vara ett nytt förslag; Grundlagens stiftare hafva tvertom förutsett äfven den händelsen att man kunde föreslå uteslutande af en hel §. och jag tror således att de ganska riktigt nyttjat' ordet yttrande i stället för redaction.
Att de ej tillfälligtvis nyttjat ordet yttrande, synes derutaf att det flere gånger åter kommer.
Herr Cederschjöld har sagt, att om alla Stånden begagnade denna rättighet, skulle flere hvarandra motsägande förslag uppkomma; men i 56 §. år just förutsett att skiljaktigheter skola uppstå genom anmärkningar, ty där står:
[Jtjkottet åligge dd, att samtelige RiksStdnde/is tankar till ett helt Utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, , och, om oförenliga Jkiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige RiksStdndens behandlande anmäla.
Sålunda föru&åttes uttryckligen, att sådane skiljaktigheter kunna uppstå, som åro a_f den art, att ConstitntionsUtskottet måste dem till Ståndens afgörande återlemna.
Ständer åro följakteligen ej af Lagstiftarne absolut bundne, att såga Ja eller Nej till ConstitutionsUtskottets yttrande.
Grefve Spens, Carl Gufiaf:
Grefve von Schwerin, Herr Munck af Rosenskjöld och den siste värde Talaren hafva så fullständigt utvecklat de åsigter jag hyser i afseende på saken, att jag endast behöfver förena mig med dem, men det år en annan omständighet, som jag, i händelse af återremiss, anhåller att få till Protocollet anföra, för att underkastas ConstitutionsUtskottets Herrar Ledamöters enskilta ompröfvande; oaktadt jag med detsamma anhåller att Den 21 Maji f.m. få förklara, ätt jag icke yrkar återremiss, utan tvärtom förbehåller min rått att, i händelse flere med mig förena sig om bifall till Utskottets föreslagna Grundlags-föråndring, söka utverka det genom votering.
Förslaget till uteslutande af detta moment har jag alltid ansett sorn ett af de vackraste stegen, som vid denna Riksdag åro tagne till utbildande af en national-anda; jag har ända till helt nyss ansett det som det vackraste, jag säger ända till helt nyss; ty jag gör det icke mera nu, utan blott som ett af de vackrare.
Men ConstitutionsUtskottet yttrar uti sina motiver för momentets uteslutande, att detta stadgande icke i vanlig constitutionel ordV ning tillkommit, och att det egentligen åsyftat en provisionel åtgärd
Jag skulle önska för min egen del, att opinionen om saken kunde bestämma huruvida jag ansågs i detta afseende dela ConstilulionsUtskottets åsigt, att stadgandet ej i laglig våg tillkommit.
Men efter min tanke må en Historieskrifvare bäst han kan qvalificera denna Örebro-leken, en enskilt man må i samqväm eller i offentligt tal yttra sina tankar derom, och såga huru det tillgått, utan mennisko-fruktan, men en auetoritet, och en sådan som ConstitutionsUtskottet, bör hellre öfvergå den saken, och blott framställa sitt förslag till gillande, ån nämna en sådan händelse såsom motiv till bifallet.
Jag hemställer till ConstitutionsUtskottets
Ledamöters eget bepröfvande huru till exempel om fråga vore om ansvarighet för StatsRådet, Utskottet skulle döma om en åtgärd, vidtagen med anledning af detta moment, sedan Utskottet redan offentligen sagdt, 893 Den 21 Maji f. m. att stadgandet derom år grundlagsstridigt tillkommit.
Mig synes, som ingenting annat kan vara Grundlag ån det sorn 180g såsom sådant antogs, och de förändringar deruti som sedermera Grundlagsenligt tillkommit.
Jag anser således inconsequent att proponera ändring i det som såges vara Grundlagsstridigt tillkommit, och tror att det hade varit båttre att icke om det sednare yttra sig. ».Friherre Åkerhjelm'.
Då fråga nu hår blif-' vit våckt om det factum som hår inträffade 1818, når anmärkningar och alternatif-förslag öfverlemnades till ConstifutionsUtskottet, i anledning af ett bland dess Betånkanden, och man åberopat, att jag varit emot denna utväg, och att Utskottet afstyrkt berörde förslag, så anhåller jag, ej nu med säkerhet påminnande mig förhållandet, . att vid ett annat tillfälle få upplysa derom.
Under loppet af discussionen har man gjort anmärkning vid min erinran, att om 8 momentet borttogs, hela skriften kunde indragas, och man har sagt, att enligt 4 §. icke mer ån en nummer kan indragas.
Med afseende på denna §;s 9 moment, erkänner jag denna anmärknings riktighet, enär 8 momentet bortgår.
Herr Cederfchjold:
Bland de många för. slag till alternativer, som blifvit gjorde, hafva endast tvånne hufvudsakligen öfverensståmt, nemligen, att utgifvare af Dagblad hurde Jlålla. burgen jör bbterne] och man har trott, att detta Den 21 Maji f, m, skulle vara ett stort steg till betryggande mot missbruken.
Detta skulle åter i min tanke oåndligen låtta svårigheten för sådane Dagblads Utgifvare, som nödgas låna andras namn.
Den som efter nuvarande
Lag utlånar sitt namn till lifgifvande af ett Dagblad, blottställer sig att förlora, icke allenast sin förmögenhet, Utan äfven lif och Fädernesland ; helst lian, som iklådt sig Författare ansvar, kan genom Författarens förvållande blifva dömd till landsflykt, eller att mista lifvet.
Och jag hemställer, om det icke år svårare att få någon, om det ock vore af de lägste folkclasserne, att ansvara med sitt lif, ån med ett par hundrade Riksdaler.
Äfven har det blifvit ordadt, om det inflytande en Tidningsutgifvare har på allmänna opinionen, och om den oro han kan väcka genom sitt Dagblad.
Jag tror likväl att långt mera oro sprides derigenotn att ett Dagblad indrages utan att lagligen tilltalas; ty då just fruktar man att sådane ämnen blifvit vidrörde, som man ej vågat låta inför Domstol framdraga.
Detta år också ett at de särskilta motiver, hvarföre jag ansett momentet böra utgå.
I öfrigt förnyar jag min påminnelse, att icke något förslag till ändring i Grundlagen kan från Stånden ingå till ConstitutionsUtskottet, då detta år tvärtemot 81 Regerings-Formen; och får derföre vördsamt hemställa, om icke alla de frågor, hvilka hår såsom alternativer blifvit framställde, åsyfta ändring i Grundlagen.
Det gifves enligt min öfvertygelse, för de värde Ledamöter, sorn nu gjort anmärkningar, intet annat constitutionelt sätt att vinna det åsyftade ändamålet, ån 400 Den 21 Maji' f mk att hvar för sig till Constitutions-Utskottet inlemna sina uppgifne förslag.
Jag förnyar således min protest deremot, att Ridderskapet och Adeln skulle förena sig örn en särskilt mening; emellan, då här ej år någon redaetion att pröfva eller jemka, denna mening nödvändigt skulle blifva ett alldeles nytt förslag, hvarom åter fråga ej får i Ståndens Plena väckas, och ännu mindre kan till ConstitutionsUtskottet remitteras, såsom Ståndens gemensamma tanka.
Friherre Cederftr6m: Herr Lefrén har redan i förhand upplyst förhållandet af 56 §.
RegeringsFormen i behandlingen af denna fråga.
Då Ståndet icke anser sig belåtit med Utskottets förslag, utan instämmer i de anmärkningar som blifvit gjorde, skola desse till Utskottet öfverlennäs, de må innehålla jemnkning eller hvad som helst, så snart Ståndet instämmer deruti, att ej antaga förslaget.
Det år således nödigt, att Ståndets mening inhämtas, på det man må kunna veta hvilken anmärkning delas af Ståndet, eller om icke någon gillas.
I öfrigt har jag förut yttrat min enskilta öfvertygelse, att 8 momentet bör utgå, men jag har trott, att RåttegångsOrdningen bör jemkas, så att förslaget kan antagas.
Detta har äfven af Herr Rosenblad blifvit utveckladt.
I händelse Ridderskapet och Adeln deruti instämmer, anhåller jag om remiss deraf till ConstitutionsUtskottet.
Friherre Wrangel, Henning'.
Den Politiska ställningen 1812, föranledde till det incon sti - Den 21 Maji f. nl. Stittitionella beslut, som flå varande Riksens Stånder fattade till TryckfrihetsFörordningens förändring.
Oktadt detta skål, motarbetade jag förändringen, så mycket som i ruin magt stod, emedan den var stridande mot formerne$ och vid hvarje tillfälle då man vill göra intrång på ConstitU tionens område skall jag handla på samma sått.
Må hända, att närvarande tidpunkt påkallar samma system, sorn det ifrågavarande, men detta bör noga öfvervågas så att ömtåligheten för Grann-rikens vänskap ej må öfverväga den, som vi åro skyldiga det käraste vi äga, nemligen friheten.
Uti en ConstitUtionel
Stat år det nödigt, att Undvika alla arbitraira åtgärder, ej mindre då de strida mot Constitutionenä anda, ån då de öfvergå till sjelfsvåld.
Godtycket tillhör Despotiska Stater, tygellösheten, der magten ligger hos Folket.
Jag tror att en medelväg finnes, hvilken det torde tillåtas mig att framställa.
Den Jury som af Riksens Ständer vid hvarje Riksdag våljes, bör förstärka* med personer, valda af den anklagade, och anklagaren, samt en del af dem, som anklagaren valt, utlottas.
Denna på sådant sått sammansatta Jury skulle äga rätt att bedöma, huruvida Tidningen förtjente att indragas eller icke.
Den som ville klaga, kunde sedan gå den vanliga Domare-vågen Instancerne igenom.
Om indragning kommer att äga rum borde anledningen dertill af Jury allmänt kungöras.
Jag förenar mig äfven med Friherre Lagerbjelke om den caution en Tidnings-skrifvare bör prestera, innan Ridd. o. yld, Prut. IV. Band. 26.
4o2 Den 21 Maji j, m. hail utgifver en Tidning; jag tror att man j Frankrike haft den erfarenhet, att detta sätt år båttre ån många andra.
Hvar och en Författare eller
Redacteur må vara ansvarig för hvad han skrifver, likasom för sina allmänna muntehga yttranden; 86 §.
RegeringsFormen uttrycker tydligen definition på Tryckfriheten; jag anser för öfrigt den princip böra vara måst gällande: att häldre genom vederläggningar af origtiga sattser, ån genom Tidnings-indragningar, vinna ändamålet, att athålla oroliga hufvuden från olåtnpeliga utfall mot Regeringen.