Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 11 December e. m tyda detsamma, som att sammankomma på en viss dag inom det 3:dje året.
Blott R.
St. sammankomma inom calender-årets utgång, sä måste också villkoret, som grundlagen föreskrifver, vara uppfyldt.
Jag tror icke, att R.
St:s sammanträde vid den tid, som Exp.Ulsk. föreslagit, är det lyckligast valda; och jag skulle för min del tro, alt R.
St. vore mera belåtna med att sammanträda vid slutet af året t. ex. någon dag i December månad, än midt i högsommaren.
Hr von Hartmansdorff, Aug.r Jag tror lika med Gr. Horn, att Exp.Ulsk. bar alltför snäft tillämpat grundlagens föreskrift i detta fall.
Om man ville pä della sätt förklara grundlagen, sä skulle af den tillfälliga omständighet, att, i anseende till särskilda förhållanden år 1844, urtima riksdag då sammankallades i Juli månad, följden blifva, att lagtima riksdagar allt framgent skulle komma att börjas den 11 eller 12 Juli — med ett ord, pä den för riksdags hållande mest oljenliga tid, som väl kunde utfinnas.
Jag tror också, att grundlagens bud fått sin fullkomliga verkställighet, om riksdag utsattes inom 3:dje calender-året, på sätt Gr.
Horn sig yttrat, och att, under sådane förhållanden, riktigast vore att antaga den dag, som Hr Gripenstedt föreslagit, nemi. d. 1 November.
Då är skörden slutad, ijenstehjonsflvttningeu förbi och landlmannen kan skilja sig från sitt hem, utan så stora olägenheter, som under sommaren.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. antingen måtte återremittera betänk, eller ock utsätta den 1 November.
Sprengtporten, Jacob Wilh:
Bestämmandet af en viss dag pä året för riksdagarnes periodiska återkomst är i och för sig sjelf af en sä stor vigt, att denna frågas afgörande förljenar en särskild undersökning.
Jag tror icke att frågan om bestämmande af en viss dag för riksdagarnes periodiska återkomst har ens under discussionen blifvit vidrörd, då R.
St. bcslöto om en förändrad tid för riksdagarne; hvaraf det synes mig klart, alt R.
St. alldeles icke afsett det förhållande, att riksdagarne numera skola återkomma bestämdt på samma tidpunkt, den 11 eller 12 Juli, som varit den lid, då innevarande riksdag börjats.
Jag finnér icke eller, att uti ordalydelsen af nu gällande grundlag ligger någonting, som ovillkorligen fordrar iakttagandet af en sådan föreskrift, som tvifvelsutan icke varit af R.
St. afsedd, och jag tror alt II.
St., så snart de beslutit riksdags återkomst inom calenderåret, icke hafva afvikit hvarken från meningen eller ordalydelsen af det grundlagsbud, som innevarande riksdag blifvit antaget.
Jag får således, med afseende ä tiden, instämma med Hr von Hartmansdorff samt föreslå, att den dag, som af Hr Gripenstedt blifvit föreslagen, nemi. den 1 November, mätte blifva den tidpunkt, som dertill bestämmes.
Då denna fråga inom Exp.- Utsk. förevar, ansåg Utsk. sig icke hafva någon rättighet att resonera öfver hvilken tid på året vore den lämpligaste för riksdags
Den 11 December e. m. 347 sammankallande.
Ulsk. ansåg
Sig endast hafva att efter ordalydelsen tillämpa grundlagen, och man ansåg då, att om det varit grundlagens mening, att R.
St. endast skulle sammankomma under loppet af hvart 3:dje calenderår; så skulle delta .varit, i grundlagen uttryckt genom orden: ”under loppet af livart 3:dje Ar.”
Då nu emedlertid det endast slår livart 3:dje är, ansåg Ulsk. sig icke äga rätt att, i strid med detta stadgande, utsätta annan dag, änden 11, eller, emedan Söndag da inträffade, den 12 Juli.
—Jag får dessutom anhålla, att Ridd.secret. måtte få upplysa, huruvida inom de andra RiksShn beslut blifvit i denna fråga fattade.
Underl, t. f. Ridd.secret. iillkännagaf, att prot.uldr. i detta ämne ankommit endast ifrån llederv. BondeSl., sorn bifallit Exp.Utsk:s mern.
Afven jag delar deras tanka, som anse, att under hela det ifrågavar. calenderäret någon lämplig dag kan utväljas; och skulle den allmänna önskan vara, alt riksdagens början utsattes till slutet af äret och refererade sig till Hyltningstiden ; så skulle jag för min del tro, att det icke vore nog att utsätta den lill den 1 November.
Det är visserligen sant, alt (lyllningstiden dä är ute, men jag förmodar, att livar och en, som bar flyttning af sitt tjenstefolk, äfven behöfver vara några dagar hemma, för alt undervisa dem i afseende pä deras åligganden, och skulle jag derföre vördsamt vilja föreslå, att tiden för nästa riksdags sammanträdande framflyttades till den 15 November.
Till enstämmigbets vinnande i denna sak, torde det vara lämpligt, att det beslut, som R. o. Ad. deruti går att fatta, blifver dem af RiksStm communiceradt, som oss veterligen ännu icke fattat sina beslut i denna fråga.
I afseende på sjelfva tiden åter, får jag fästa uppmärksamheten derå, att d. 1 November är i så målto lämpligare än d. 15 November, som communicationerne inom landet förmedelst ångfartyg dä äro lättare och väglagen icke så svåra, hvilket alltid mäste vara besvärligt för dem, som komma långväga från.
Jag tror således, alt den 1 November vore för riksdagens sammanträdande en lyckligare vald tidpunkt, än den 15 November.
Ordföranden uti Exp.Utsk. har gifvit tillkänna, att Utsk. ansåg sig icke kunna afvika från grundlagens bokslafliga lydelse; men jag hemställer lill honom, hvar i grundlagen någon dag finues bestämd för riksdags sammankallande ?
Om någon sådan icke finnes i grundlagen, så lärer det vara helt klart, att den för detta afseende bestämda tid, skall vara ur, d. v. s. 365 dagar, af hvilka Utsk. bör föreslå den, sorn kan synas lämpligast och lägligast för R.
St:s sammankommande.
Jag anhåller således, att ifrågavar.
Exp.Utskis utlät, mätte till Utsk. blifva återremitterad!, på det att Utsk. mätte, efter begrundande af hvilken årstid, som kan anses vara den bäst passande, komma in med ett förslag, som kan antagas, ty annars skulle det kunna Den 11 December e. m. hända, alt alla fyra RiksStm stannade i olika beslut oell man slutligen möjligen komme i behof af ctl förstärkt Exp.Utsk., för att lä dagen till nästa riksdag utsatt.
Jag är väsendtligen förekommen af den siste värde talaren.
Den förklaring, som Exp.- Utsk:s ordförande afgifvit synes mig ingalunda riktig; ty att i grundlagen skulle hafva stätt ”under loppet af hvart 3:dje är” i st. f. ”hvart 3:dje är”, för att uttrycka hvad jag anser vara meningen, det vore ungefär detsamma, som att säga, alt man skall se med sina egna ögon, d. v. s. hvad man kallar en pleonasm, som alltid är öfverflödig.
Hvad åter beträffar, huruvida den 1 November vore för riksdagens sammankallade den tjenligaste tidpunkten eller icke, derom har jag redai) i min motion yttrat min öfvertygelse, äfvensom jag för öfrigt, i hvad rörer frågans behandling, öfverensstämmer med Frih.
Cederström och tror, att en återremiss vore tjenligare, än ett beslut, emedan man på detta sätt lättare kunde vinna öfverensstämmelse de särskilda Stånden emellan.
Det synes, att någon stridig åsigt icke äger rum i afseende på rättigheten för R.
St. att utsätta någon annan dag för nästa riksdags början, än den, på hvilken innevar. riksdag samlades; således är här blott fråga om den åtgärd, som nu bör vidtagas, för att behandla ärendet så, att en dag i November må blifva bestämd lill den, på hvilken nästinträffande riksdag bör samlas.
' I afseende på denna behandling af ämnet, instämmer jag med Frih. Cederström; men med afseende pä dagen för riksdagens sammankallande, förenar jag mig Gr.
Cronhjelm deruti, att den 15 November vore dertill tjenligare än den Esta, och detta just af de skäl, som samme Grefve anfört, nemi. att hvilken landthushållare som helst ovillkorligen behöfver vara bemma under de första dagarne af November månad.
Hr von Hohenhausen har deremot invändt, att ångbåtsfarten afstannar efter den 1 November.
Jag får då erinra den värde ledamoten derom, att ångbåtsfarten till Norrköping, och likaså den emellan Stockholm och Lybeck, med anlöpande af Calmar och Ystad, alla år fortfarit tills medlet af November, hvaraf torde finnas, att något hinder ej möter, alt den 15 i samma månad medelst ångfartyg komma till Stockholm.
Då dessutom de ekonomiska skälen äro sä vigtiga, så instämmer jag deruti, att tiden för nästa riksdags sammankallande måtte utsättas till den 15 November i st. f. den l:sta.
Då Huset i afton är temligen fåtaligt och denna fråga, ehuru visserligen icke af någon hufvudsaklig vigt, dock rörer allas öfvertygelse om den för dem angelägnaste tiden att vara hemma och den beqvämligaste att vid riksdagen vistas; så vill jag icke fortsätta mitt yrkande, att beslut i denna fråga nu måtte fattas, utan förenar jag med de värde ledamöter, som yrka återremiss af betänk.
Den 11 December e. m. 34'
J Gr.
Gyldenstolpe, Auton Gabr.:
Att återremittera en så enkel fråga, tycker jag för min del vara alldeles öfverflödigt.
Här är ju endast fråga om, huruvida liden för nästa riksdags sammankallande skall utsättas till den 1 eller 15 November.
För min del skulle jag, i anseende till de bär anförde skäl, tro, att den 15 November vore härtill lämpligare, än den l:sta.
Dessutom skulle detta passa sig särdeles väl i så fall, att motionstiden då vore just jemnt slut till jul, hvarförinnan något Ulsk:s-arbete väl icke torde vara alt påräkna.
BondeStis ledamöter kunde då äfven resa hem öfver julhelgen och den preliminära beredningen af riksdagsärcndena, såsom remiss af motioner, etc. kunde under denna tid företagas, så att på det nya året allt vore beredt till arbetets börjande.
Jag hemställer sålunda vördsamt, om icke de
Hrr, hvilka yttrat sig i denna fråga, skulle vilja förena sig derutinnan att utsätta den 15 November lill den dag, då R.
St. skola härnäst sammankomma.
Af 2 § Riksd.Ordn., der det heter: ”tili hvarje riksdagsbeslut bestämma R.
St. dagen, då de åter sammanträda”, synes det tydligen, att meningen icke är, att riksdagarne skola periodiskt återkomma på samma dag, utan att det beror af R.
St. att utsätta dagen för deras sammanträdande.
Om R. o. Ad. skulle finna för godt att fatta sitt beslut i enlighet med hvad jag föreslagit, så vågar jag tillika föreslå, att R. o. Ad. ville inbjuda de öfrige RiksStm att sig om detta beslut med R. o. Ad. förena, hvarigenom frågan äfven finge en hastigare gång, än om den skulle öfverlemnas till Exp.Utsk., som dä möjligen kunde föreslå någon annan dag än den, hvarom allas mening nu tyckes vara ense.
Då flere ledamöter begärt återremiss, vill jag visserligen icke sätta mig deremot; men jag hemställer till H.
Ståndet, om icke denna återremiss då bör åtföljas af det förklarande, att Ståndet för sin del önskar, det den 15 November måtte blifva den dag, som utsättes till R.
St:s nästa sammanträffande och om icke till enstämmighets vinnande denna önskan borde genom särskild communicalion meddelas de af öfrige RiksStm, som ännu icke i ämnet fattat sine beslut.
Helst skulle jag likväl önska, att denna fråga kunde afgöras ulan återremiss, och alt en inbjudning till de öfriga Stånden afginge att sig med R. o.
Ad. förena uti bestämmandet af den 15 November till nästa riksdags sammankallande. Gr. Horn:
I händelse R. o. Ad. besluter en återremiss af denna fråga, så skulle det kunna bända, hvad Frih.
Cederström också redan låtit oss förstå, att densamma möjligen kunde komma att behandlas af ett förstärkt Exp.Utsk.
Mig synes, att Exp.- Utsk. i denna fråga måhända icke gått tillväga med fullt besinnande af grundlagens mening med detta Utsk:s bestämmelse.
Detta Utsk:s bestämmelse tror jag egentligen är att expediera fattade beslut, men icke alt framlägga för R.
St. frågor af den vigt, som den nu förevar.
Måhända hade denna fråga på ett annat sätt bättre kunnat indelas, för att med mera öfverensstämmelse med 350 Den 11 December e. m. de öfrige RiksStm föredragas och beslutas.
Jag tror, att R. o. Ad. skulle göra bäst att nu besluta en viss dag för R.
St:s nästa sammanträde oell att medelst communicalion lill Medslånden om detta beslut äfven inbjuda dem att sig deruti förena.
Jag har visserligen yttrat, det jag skulle anse R.
St:s sammankommande någon dag i December vara det lämpligaste, och jag bade dertill några skäl, som äro öfverflödiga alt nu föredraga; men då jag nu linner, alt de fleste af de ledamöter, som yttrat sig i denna fråga, äro ense derom, att någon dag i November månad, t. ex. d. 15, vore den dertill 'mest tjenliga, så vill jag afstå frän mitt förra yrkande och förena mig med dem.
Hr Si 1 v er s t o 1 pe, Fredr.
Hvad sjelfva dagen för nästa riksdags sammankomst angår, anser jag mig af flere skäl icke derom böra yttra någon mening, ulan anser jag mig blott böra fästa uppmärksamheten på de olägenheter, som möjligen skulle kunna uppstå, om dagen d. 15 Nov. dertill utsattes.
Om denna dag antages, sä skulle, i händelse meningen är, att motionstiden skulle vara lilländalupen innan jul, K.
M:s nåd. propos. ovilkorligen vara afgifven sednast den 23 November d. v. s. sednast inom 8 dagar efter den dag, då riksdagen utsattes, hvilket dock erfarenheten visat icke alltid är möjligt, äfven med den bästa vilja.
Hvilken dag förut i November som utsattes, tror jag vara likgiltigt; men d. 15 November tror jag vara för nära jul, för alt Sländerne skulle kunna hinna att blifva fullt organiserade och K.
M:s nåd. propos. med säkerhet sä tidigt afgifvas, att det egentliga arbetet en månad derefter skulle kunna börjas.
Med afseende på de skäl, som af den siste värde talaren blifvit anförde, vill jag för min del medgifva, att dagen för riksdagens början må framflyttas, om så pröfvas nödigt, ända lill den 10 November; men jag anhåller fä fästa synnerlig uppmärksamhet på den stora vigt, af hvilken det är för alla landthushållare, som sjelfva vårda sig om sina egendomar, alt fä tillbringa åtminstone de första 8 dagarne af November hemma, hvadan riksdagens början ej kan utsättas tidigare än jag nu sednast medgifvit, så vida nemi. något afseende göres derå, att possessionater uppkomma till riksdagens början.
I afseende pä behandlingen af ärendet, vill jag icke insistera på en åtcrremiss, utan tror jag, alt frågan kan likaväl behandlas förmedelst ett bestämdt beslut af R. o. Äd. och en inbjudning till de öfrige Stånden, att sig i detta beslut förena.
Om det skulle blifva lättare för afgifvandet af den K. propos. att dagen bestämdes till d. 10 November, sä har jag visserligen ingenting deremot.
Några olägenheter kan jag likväl icke inse skulle uppkomma, om dagen utsattes till den 15 Nov., ty om motionstiden icke skulle sluta med December månad, så betyder det ingenting; tvertom de som dä reste hem, kunde likväl fä sine motioner uppläste, och något afbrott i riksdagsarbetet skulle sålunda derigenom icke komma att äga rum.
Men om, i anledn. af Hr Silfverstolpes ytrande, det skulle vara Den 11 December e. ni. 351 fördelaktigare att taga den 10 November, så har jag ingenting deremot, blott R. o. Ad. bestämmer en dag, och sedermera inbjuder de öfrige RiksStm att sig deruti förena.
Jag anser bäst, att det H.
Ståndet genast utsätter en viss dag.
Någon närmare utredning af ämnet bos Exp.Utsk. kan icke komma i fråga, ty man vet redan tillräckligt, för att kunna fatta sitt beslut.
När man skall bestämma dagen, anser jag, som förut yrkat den 1 November, mig nu böra, på det skäl, som Grefvarne Cronhjelm och Gyldenstolpe anfört, instämma med deni, att det malte blifva den 15 November.
Dä är ångbåtsfarten ännu öppen, åtminstone bör man i allmänhet kunna anse den vara det.
Den afprutning, som nyligen varit ifrågaslälld, anser jag icke vara tjenlig.
Vill man lemna laudtmannen något rådrum alt sätta sitt nya tjenstfolk i arbete, så Olifver tiden dertill visserligen för kort, om man utsätter dagen till d. 10 November.
Gyldenstolpe har redan upplyst, att någon skada för molionernes ingifvande icke uppkommer deraf, att K. M:s nåd. propos. kommer något sednare; ty om någon för julrons skull far ifrån riksdagen, så kan han dessförinnan aflemna sina motioner, om han har några att göra.
Aro de icke angelägnare, än att lian uppoffrar dem för julens skull, så torde de icke eller för riket vara af särdeles vigt.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. måtte utsätta d. 15 November.
Jag tillhör deras antal, som anser den nu i vår grundlag bestämda motionstiden vara alltför lång, och tror derföre, att icke någon skada skulle inträffa deraf, att den de facto afklippes, om den också det icke göres de jure.
Om riksdagens utblåsande utsältes till d. 15 November, så lider troligtvis hvarken riksdagen eller det allmänna någon skada deraf, att en eller annan motion möjligen nteblifver, derföre att motionären icke har tid eller tillfälle att tillbringa julen vid riksdagen.
Jag vill blott hafva äran tillkännagifva, att jag gerna afstär från mitt yrkande på återremiss, och att jag förenar mig med de Hr ledamöter, hvilka önska, alt II.
Ståndet måtte straxt fatta beslut i frågan.
Såvida R. o. Ad. anser att våra grundlagar medgifva en sådan förflyttning af dagen, som här af flere talare blifvit föreslagen, så är det visserligen mycket lämpligare alt R.
St:s nästa sammanträde utsältes till någon dag längre fram pä 1 losten, och jag vill då icke sätta mig deremot; men såsom ett ytterligare försvar för Utsk:s åtgärd i denna del, får jag blott anföra, alt om grundlagen skulle tolkas på detta sätt, sä kunde det ganska väl hända, alt den tid, sorn förflöte emellan riksdagarna omvexlade emellan 2 och 4 år, oaktadt grundlagen föreskrifver, att riksdag skall hållas hvart 3'-dje år.
Om nemi. en riksdag börjades de första dagarne af Januari och den nästföljande utsattes till de sista dagarna af December, sä hade 4 är förflutit emellan de båda riksdagarne.
I motsatt förhållande åter, eller om 352 Den 11 December je. m. den ena riksdagen började i slutet af December samt den påföljande i början af Januari blefve mellanliden endast 2 år.
Såsom mig synes, tyckes tankarne vara temligen förenade derom, alt d. 15 November utsältes; men som det möjligen skulle kunna inträffa, att d. 15 November infaller på en Söndag, så hemstäiler jag, ali, om så är händelsen, nästa helgfria dag måtte utsättas.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Frill.
Cederström icke afstått från sin begäran om återremiss, borde propos. derå först framställas; hemställande H. Ex. derföre, om H. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s meni. gjorde anmärkmr föranleda lill detsammas återremitterande.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att bland de flere förslag, sorn blifvit framställde, hade lidens utsättande till d. 15 November blifvit yrkadt af de fleste talare, hvarföre H. Ex. ansåg propos. derom nu böra göras.
Härvid tillkännagaf Frih.
Raab, ali han afstod från sitt yrkande.
Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå Exp.Ulsk:s förslag, samt besluta att R.
St nästa sammanträde till lagtima riksdag skall taga sin början den 15 November 1S47, eller, om helgedag då inträffar, nästa söcknedag derefter, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Jag tror mig vara förvissad derom, alt den 15 November icke infaller på någon helgdag.
Lagerhjelm, vill jag påminna mig, har upplyst, att d. 11 Juli är på en helgedag; en följd deraf är, att d. 15 November icke kan inträffa på en helgedag, och torde sålunda den nyss framställda propos. vara öfverflödig. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn.f häraf, att han, lika med Frih. Palmstjerna, uträknat, att d. 14 November 1847 skulle blifva en Söndag; men då missräkning dervid kunnat äga rum, ansett försigtigast att utsätta dagen, som Hr von Troil begärt.
Dä likväl nu Frih.
Palmstjerna äfven gjort en sådan beräkning, synes något misstag ej vara att befara, hvadan II.
Ex. hemställde, om R. o. Ad., med afslag ä Utsk:s förslag, behagade besluta, att 11.
St:s nästa sammanträde till lagtima riksdag må taga sin början d. 15 November 1847; hvilket bifölls.
Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. jemväl, att, såsom Gr.
Gyldenstolpe föreslagit, de öfriga RiksStm skulle genom utdrag af protocollet vänligen inbjudas, att i det nu fattade beslutet sig med R. o. Ad. förena.
Föredrogs och bordlädes-ånyo, på begäran af Ilr Rå fell, Anton, och Hr Gripenstedt Joh. Au g., StatsUtsk. d. 7 dennes f. m.
Den 11 December e. m. 853 f. m., på bordet lagda utlåt.
N:o 78, i atiledn. af väckte motioner om beredande af aflöning för en vice bibliothekarie vid K. llibliothcket.
S(atsUtsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 79, i anledn. af väckte motioner om anslag för en gång lill inköp af instrumentalier m. ra. för Irenne navigationsskolor.
Vid förnyad föredragning lades ånyo på bordet, på begäran af Hr Råfelt, Anton, och Ilr Bildt, Knut, SlatsUlsk:s nedannämnde d. 7 dennes f. m. hordlagde utlåtm:
N:o 80, i anledn. af K.
Statscont. af under händer hafvande medel bestridde utgifter; och N:o 81, i anledn. af Kronofogden A. G. Lidinsons und. ansökning om eftergift af honom ådömd ersättningsskyldighet i och för uraktlåten bevakning af Kronans fordran i en concurs.
Föredrogs StatsUlsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o S2, i anledn. af väckt motion om öfverlåtelse till Haparanda stad af capilainesbostället vid Norrbottens fältjägarecorps Ilapaniemi, N:o 1, £ m:tl.
Frih. Cederström, Jacob: R. o.
Ad har ännu denna afton afslagit frågan om landsliscalsljensternes indragning, och denna fråga bör således i öfverensstämmelse dermed komma att förfalla; ty något boställe bör väl icke indragas, om tjensten ännu är qvar.
Mig veterligen, är det nu icke fråga om något landsfiscalsboställe.
Om jag icke fattat Frih.
Cederströms yttrande orätt, var det likväl ett sådant, som Frih. nyss uti sitt anförande omnämnde.
Frågan är här om ett capitainesboställe vid Norrbottens fältjägarecorps, hvilket boställe skulle (ill Haparanda stad öfverlåtas, och eli anslag, motsvarande boställets afkastning, för Norrbottens fältjägarecorps befäl beviljas.
Cederström; Jag ber om ursäkt, att jag misstog mig pä Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 82, i. sl. f. det, hvarom nu är fråga.
I afseende på denna fråga vill jag blott upplysningsvis hafva äran nämna, att från K.
Kammarcoll. har i dessa dagar till K.
M. ingått und. utlåtande just öfver Hapaniemi boställes indragning, deruti K.
Collegium afstyrkt frågan, af följande skäl, nemi. att vid afvittringen af ÖfverTorneå socken har Haparanda stad fått öfver 2000 tunnland mark, deribland mycken åker, äng och odlingsbar mark, sig tillagd; att detta boställe icke är i den cathegori, som tippgifves, nemi. af svag beskaffenhet, utan att det tvertom är ett af de bästa; att laxfisket derstädes utgör en stor fördel, samt slutligen af det skäl, att regementets boställsdireclion anser det kom‘ 5 11. 45 354 Denv!l December e. m. ma att vid nästa utarrendering gifva vida mera än nn, och nn redan fullt hvad påräknadt varit.
Jag afstyrker således Ulsk:s betänk, såsom på intet vis gagneligt, emedan frågan i administrativ väg är hos K.
M. anhängig och handlingar finnas, hvilka bevisa, att motionen saknar all grund.
Detta mål är ett ytterligare bevis derpå, huru olämpligt det är, alt R.
St. inlåta sig i nild. ansökningar om mål, som ännu icke äro utredda.
Cederström, att, under sådane förhållanden, R. o. Ad. gör rättast att afslå betänk.
Det är, så till sägandes, ingenting lättare, ehuru otroligt det låter, än att få R.
St:s und. recommendalion för hvilken sak som helst.
Frågan väckes af en riksdagsman från en ort, den recommenderas i Utsk. af honom till hans ståndsbröder oell af desse till de öfrige.
Man tycker det vara så oskyldigt att begära någonting; hvarföre skall maniche villfara sökandes önskan?
Det beror sedermera på Iv.
M. och embetsmännen att undersöka om ansökningen är väl grundad och att i annat fall afslå densamma.
Men så kommer Consl.Utsk. vid nästa riksdag och anmärker, huruledes Konungens rådgifvare hafva varit djerfva nog att afstyrka K.
M:s nådiga bifall till R.
Sl:s und. ansökningar, och sä får man de anmärkningar och allt det trassel, sorn deraf är en följd.
Jag tillstyrker således afslag å detta Utsk:s betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå StalsUisk:s förevar, utlåt.