Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan en ledamot af It. o. Ad. föror dat aflåtande af Exped.Utskis förslag i dess närv:de skick, anser jag det vara min skyldighet, att ytterligare med några ord beröra detta ämne.
En f. d. ledamot af Lag- och sedermera af StatsUtsk., nu mera en af Konungens Rådgifvare, föreställer jag mig icke skall hafva svårt att vid närmare eftersinnande finna, huru betungande och ytterst tidsödande det skulle vara först för R.
St:r att åhöra och granska, samt vidare för Regeringens ledamöter att inhemta, om Exped.Utsk. i sina af R.
St:r justerade skrifvelse-förslag skulle uprepa allt hvad ett beredande Etsk., i sitt föregående Betänk, till uplysning för Ständerna vid frågans behandling anfört.
Till vinnande af nödig enkelhet och korthet är det derföre både ändamålsenligt och snart sagt nödvändigt, att Exped.Utsk. i motiveringen och reciten af sina skrifvelse-förslag icke uptager något annat eller mera, än hvad som har ett direkt sammanhang med det definitiva beslutet.
Sådant förfaringssätt har Exped.Utsk. också i allmänhet iakttagit, och det har vid de allra flesta tillfällen vunnit R. 8t:rs godkännande.
Här är frågan, icke om huruvida de Gefle-Dala bolaget tillförene ålagda vilkor skola försvinna eller icke, utan om huruvida en från StatsUtsk. till R.
St:r uplysningsvis meddelad förutsättning och förhoppning i frågan må införas i den till K.
M. afgående underd.
Skrifvelse, oaktadt denna förutsättning och förhoppning icke äger ett i ordalagen motsvarande uttryck i hvad som befinnes å de såkallade indragna raderna, eller den slutliga hemställan, sorn af R.
St:r blifvit bifallen.
Det synes icke särskildt för detta fall vara tjeuligt, att lt.
St:rs skrifvelse göres vidlyftigare än eljest, och jag kan så mycket mindre för min del önska, att den ifrågav:de meningen inflyter, sorn den skulle kunna föranleda till det, efter min öfvertygelse fullkomligt vilseledande begreppet, att man icke skulle kunna utanordna lånet förr, än det visat sig till hvad räntefot Staten kan anskaffa penningar för sina jernvägar; och detta oaktadt StatsUtsk. alldeles icke åsyltadt att göra sin förutsättning så strängt bindande, som den likväl lätteligen skulle få utseende utaf att blifva, derest den i R.
Skrifvelse uptages, på sätt Exped.Utsk. trott sig böra göra.
Jag tyckes i denna fråga kunna tala ganska opartiskt, då jag på detta runi afstyrkt det till Gefle-Dala-vägen föreslagna ytterligare lånets beviljande; men, mine
Hrr, jag har den stora aktning to Den 16 Januari. för hvad sora vunnit helgd af ett E.
St:rs beslut, att jag måste önska att allt sådant framträder inför thronell rent, klart, bestämdt och utan vilseledande utvexter.
Det är derföre som jag förordat en förkortning af ifrågav:de skrifvelse-förslag; men då detsamma icke finnes i K. o. Ad:s händer, emedan det icke är tryckt, kan jag icke annat än erkänna, det en återremiss är ändamålsenligare, än att här på stället vidtaga den nödiga förändringen, hvars företräde E. o. Ad:s ledamöter måhända icke vid blotta åhörandet af discussionen, men utan ledning af det endast handskrifna och således ej för alla samtidigt tillgängliga skrifvelse-förslagets innehåll, torde med fullkomlig säkerhet upfattat, då deremot såsom jag tror ganska tillräckliga skäl för beviljandet af en återremiss torde vara anförda.
Jag förmodar äfven, att om Grefve
Mörner behagat fästa upmärksamhet vid min framställning, och deraf funnit, att jag endast åsyftar ställa detta skrifvelse-förslag i likstämmighet med hvad i andra dylika egt och eger rum, Herr Grefven icke af den anförda omständigheten, att Exped.Utsk. vid detta tillfälle troget följt StatsUtsk. i spåren, skall finna skäl att binda St:t vid att i den underd. skrifvelsen derur uptaga hvad som på beslutet icke har något direkt inflytande.
Ur denna synpunkt kan jag icke annat än fortfarande yrka återremiss.
Det har varit med någon förvåning, som jag erfarit den värma, — för att icke begagna något annat uttryck, — hvarmed ett par ledamöter af E. o. Ad. uptagit de anmärkmr, jag tillåtit mig att emot deras åsigt framställa.
Då jag upträdde till försvar för ett förslag, afgifvet af Exped.Utsk., derstädes granskadt och utan reservation god kändt, samt till sin ordalydelse fullkomligt öfverensstämmande med StatsUtsk:s Betänk., hade jag väl auledn. förmoda att jag icke skulle mötas af någon hetta från Stats- och Exped.Utsk:s egna ledamöter; men sådan har emellertid varit min lott.
I allmänhet har jag icke velat inblanda mig i frågor om ordalydelsen af Exped.Utsk:s Förslag till E.
St:rs skrifvelser; det var derföre äfven blott en enskild förfrågan, som i går af mig gjordes, då det blef fråga om att utesluta en mening, som vid upläsningen föreföll mig af någon vigt, men då denna enskilda förfrågan, föranledde till ett offentligt svaromål, hvilket ej syntes mig fullt nöjaktigt, upkallade detta mig att deröfver yttra mig.
Nu bardet blifvit sagdt, att jag icke skall rätt fattat StatsUtsk:s mening; men jag vågar till E. o. Ad. öfverlemna att bedöma, huruvida det är jag eller de värde talarne, som orätt tolkat meningen i StatsUtskis Betänk.
Man har påstått, att den ifrågav:de meningen endast skall afse den räntefot, som för lånet, blifvit bestämd, och på grund deraf förklarat punkten vara öfverflödig.
Ordalagen äro dock så bestämda, att en sådan tolkning icke later sig göra.
Uti skrifvelsen står nemi.: »enär etc», hafva E.
St:r ansett det nu ifrågasätta, ytterligare lånebidragel till fortsättning och fulländande af arbetena å Gefle-Dala-jernvägen endast böra meddelas under vilkor, att detsamma icke kommer att medföra någon vidare upaffring för det allmänna.»
Dessa ord hafva således afs:de på sjelfva låue-bidraget
Den 16 Jann ari.
41 oell alla dermed förknippade vilkor, men syfta ej uteslutande på räntefoten.
Efter dessa ord om sjelfva lånet, hvilket R.
St:r säga sig icke tveka att bevilja; förekommer: »I följd häraf, och under antagande att
Staten icke skulle komma att vidkännas högre kostnad, än 5-j proc. såsom ränta och andra utgifter för de medel, hvilka för Statens egna jern vägs-byggnader varda uplånta, borde ock denna räntefot skäligen bestämmas för ifrågav:de lån», etc..
I denna sednare mening börjar Utsk, att tala om räntan; men det föreg:de, utvisar skälen hvarföre Utsk. anser sig kunna bevilja sjelfva lånet, och bland de vilkor, som E.
St:r vid förra Riksdagen fastställde för det då medgifna lån för Gefle-Dala-jernvägen, finnes äfven att bolags-männen borde genom skeende aktie-teckning förbinda sig att utaf egna medel tillskjuta hvad utöfver det af Staten erhållna lånet erfordras för jernvägens och dertill hörande anläggningars fullbordande samt all erforderlig transport-materielens anskaffning.
Detta var då ett vilkor, som fästades vid lånets beviljande; nu hafva K.
Sfr medgifvit en modifikation härutinnan, och då trodde jag, att det icke vore olämpligt, att R.
Sfr i ingressen till den underd. skrifvelsen äfven framställde den af Utsk. uttalade åsigt, att någon vidare upoffring för arbetets utförande icke skulle komma att drabba staten.
Om en mening i denna syftning icke kan anses innefatta något nytt åläggande för bolaget, utan endast ett vidhållande af ett förut gjordt stadgande, så måtte det väl icke vara något ondt uti att densamma qvarstår i Ständernas skrifvelse.
Skulle åter meningen kunna tolkas såsom innebärande ett nytt åläggande, så har Exped.Utsk., sedan betänk, en gång blifvit af R.
Sfr bifallet, icke rätt att förändra hvad som blifvit beslutadt.
För min del kan jag ej tro, att den omtvistade meningen innehåller något nytt åläggande, utan, som jag nyss sade, anser jag det blott vara ett uprepande af hvad R.
Sfr förut föreskrifvit.
Ett sådant uprepande måtte väl icke kunna vara skadligt eller menligt för bolaget.
Beträffande åter yttrandet att denna menings införande i skrifvelsen skulle kunna föranleda Fullm. i Riksg:sKont. till någon tvekan vid lånets utlemnande, så öfvergår det min fattning huru någon sådan tvekan skall kunna upstå, då Ständerna tydligen sagt, att det ifrågav:de bolaget skall erhålla lånet, så snart bolaget förbinder sig att derför betala den föreskrifna räntan af proc.
Således kan till följd af meranämnda menings qvarstående, icke, enl. min öfvertygelse, någon tvekan upstå, men deremot genom dess uteslutande stegrade anspråk hos Gefle-Dala-bolaget; upkomma viel en följande Riksdag.
Jag tror fördenskull att man bör bifalla Exped.
Utskis skrifvelse-förslag, utan att förhala tiden med någon återremiss.
Lagerbjelke Gust..- Jag har icke varit närv:de från början af detta plenum, och kan således icke yttra mig i afs:de på den discussionens hetta, hvarom den siste värde talaren förmält.
Deremot anhåller jag att i största korthet få säga några ord i sjelfva frågan. 42 Den Jfl Januari.
Redan från den tid vårt nuv:de statsskick började, bar det varit en aldrig fränt rädd praxis, att Exped.Utsk. i afs:de på de i Utsk:s Betänk, förekommande s. k. indragna raderna, hvilka iiro de, som utgöra R.
Stms beslut, icke får göra den allra ringaste förändring, vare sig genom tillägg, utarbetning eller på annat sätt.
Beträffande åter motiverna, har det visserligen icke ansetts tillåtet för Exped.Utsk. att dervid göra några tillsatser, som icke finnas i betänk.; men deremot har det alltid ansetts alldeles nödvändigt, och afven blifvit iakttagit, att Utsk. fått ur dessa motiver utesluta hvad som icke förmenats böra i i r fly t a i skrifvelser till K. M.
Det förekommer nemi. i Utskms Mein. oell Betänk, dels en mängd redogörelser för hvad serskilda ledamöter yttrat inom Stin, och dels motbevisningar deremot, samt dels äfven speciella deduktioner, såsom bevisande för en eller annan sats i besluten, och allt sådant har Exped.Utsk., vid upsiittandet af.skrifvelse-förslagen.borttagit.
Deraf liar också handt att dessa skrifvelser vanligen äro betydligt kortare än Utskms egna förslag.
Efterse vi hvad som i detta förslag iir lnifvudsakligt, så finna vi att de indragna raderna äro troget återgifna af Utsk., oell i dessa rader förekommer under litt d) »för de utbekomna låne-medlen godtgöres af ofvannämnde bolag proc. åidig ränta, hvilken ränta beräknas från de dagar, då dessa medel af Riksg:sKont. blifvit utbetalda, och erlägges' till samma verk vid slutet af hvarje kalender-år.»
Det är således gifvet, att någon förändring i dessa bestämmelser icke blifvit af Exped.Ulsk. gjord, och icke heller har någon talare yrkat att någon förändring deruti skall ega rum.
Deremot förekommer i motiverna en ganska lång strof om huruledes man kommit till de 5£ proc.
Nu tyckes det väl för K.
M. vara temligen likgiltigt att lära känna på hvad sätt 11 St:r kommit att bestämma denna ränta; då detina bestämmelse i allt hill är lag och icke kan af K. M. ändras.
Jag kan således icke heller finna, hvartill det skall tjena att nedtynga skrifvelsen med en lång deduktion i detta ämne, då man i allt fall brukar utesluta dylika saker.
Jag tror, att 11.
Stms Skrifvelser skulle blifva ganska besvärliga att läsa och för Regeringen att förstå, om man inblandade saker deruti, som visserligen kunna vara nyttiga för R.
St:r, men icke hafva att göra med det principala af frågan.
Jag anhåller derföre vördsamt om propos. på återremiss af detta skrifvelse-förslag.
Hr Printzensköld; Om Or.
Mörner täcktes hafva den godheien och i,.ptt sammanhang genomläsa StatsUtsk:s Betänk, från dess början, ända till dess han kommer till det så mycket omtvistade ordet »upo/fringn, torde Hr.
Gr. nogsamt finna, att han i afs:de på detta ords betydelse i denna fråga begått ett misstag.
Utsk. har nemi. i början af sitt Betänk, omförmält, huruledes li.
St:r vid förra Riksdagen beviljat Gefle-Daia-bolaget ett lån mot 2 proc. ränta och 1 proc. amortering — alltså på särdeles fördelaktiga vilkor, mot skyldighet för bolaget, att inom viss tid hafva jernvägen färdig samt att af egna medel tillskjuta hvad som för arbetets fullbordande kunde utöfver låne-bidraget erfordras, och der - Den 10 Januari. 43 efter säger IJtsk. att orsaken, hvarföre bolaget ieke kan fullgöra detta sitt åtagande, ligger i den inträffade penninge-krisen; men, sager, Utsk. slutligen, det är obilligt att ieke bolaget understödjes, för att lå sin jernväg färdig, då den utgör en sådan vigtig kommunikations-led, som från Fahlun till Gefle; och således finner Utsk. att
Staten bör mellankomma och understödja bolaget med ytterligare lån.
Utsk. anser likväl
Staten dervid icke böra vidkännas någon uppoffring; och derföre säger Utsk. i fortsättningen, att bolaget bör för det nya lånet betala lika hög ränta med den, som
Staten kommer att gifva för det jernvägslån, som ör i fråga att uptagas.
Ordet »upo/jfring» har således ieke, såsom Gr.
Mörner antagit, afs:de derpå att Staten lemnar lånet; ty Staten gör derigenom alldeles ingen upoffring, utan häntyder uttryckligen på räntefoten för detsamma, enär det just är den sorn skulle hafva medfört upoffringen, ifall den blifvit lägre än hvad Staten sjelf i ränta betalar.
Nu frågar jag eder mine
Hrr, behöfva väl de motiver Utsk. sålunda anfört för sin tillstyrkan af lånets beviljande indragas i skrifvelsen till Regeringen?
För Utsk. var det nödigt att framlägga dem inför R.
St:r, som det tillhörde att pröfva frågan, men uti skrifvelsen till K. M., med tillkännagifvande af Ständernas beslut, iiro de fullkomligt öfverflödigt; och jag anhåller derföre att förslaget måtte återremitteras, för att undergå den rättelse som sakens beskaffenhet fordrar.
Efter nu först till godkännande af förev:de skrifvelse-förslag framställd propos., som_besvarades med starka
Nej jemte några
Ja blef detsamma på grund af de gjorda anmärknme återremitteradt.
Föredrogs och godkändes Exped.Utslcs under N:o 193afgifna, den 15 dennes på bordet lagda Förslag till R.
Skrifvelse till Ef.
M. ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 3:dje Iiufvudtitel.
F'öredrogs och godkändes Exped.Utsk:s nedannämnde den 15 dennes på bordet lagde Förslag till §§ i Riksdags-beslutet:
N:o 7, ang:de förklaring af 16 kap. 1 § ÄrfdaBalken; N:o 8, om ändring i 3 § och uphäfvande af 4 § i 3 kap. HandelsBalken; N:o 9, ang:de inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad; N:o 10, om ändring i ansvars-bestiimmelseu för uraktlåtenhet att öppna damlucka; N:o 11, ang:de ändring i tiden för revisions skillings nedsättande; Nio 12, ang:de ändring i 1 kap. 4 § GiftermålsBalken; N:o 13, om uphäfvande af bördsrätten i stad m. m.; samt N;o 14, ang;de en lag emot misshandling af djur. 41 Den 16 Januari.
Föredrogs ånyo Konst.Utsk:s den 12 och 16 sisth December på bordet lagda Mern.
N:o 59, med förslag till ändring af 12, 17, 19, 41, och 79 §§ KiksdagsOrdn., angide val af R. o. Adis Riksdagsmän.
Hr Carleson Edv. Henr.:
I min Utskis Betänk, vidfo gade reservation har jag i korthet uttryckt den mening, jag i frågan hyser.
Jag skulle hafva upställt ett förslag till gemensam tanka, om jag hade trott, att majoriteten inom R. o. Ad. skulle ansett en förändring vara behöflig.
I denna min öfvertygelse har jag blifvit stärkt genom samtal med en mängd enskilda Ståndsledamöter, och vid sådant förhållande har jag icke ansett mig behöfva upställa något dylikt förslag.
Jag underkastar mig det beslut majoriteten kommer att fatta; men då jag det gör, kan jag icke underlåta att uttrycka den önskan, att aldrig på R. o. Ad. måtte komma att tillämpas det gamla ordspråket: »Quos perdere vult Jupiter de mentat».
Ehrenhoff, Gust. Herm., anförde skriftligen:
Konst.Utsk:s nu föredragne Betiink.
N:o 59 är märkeligt, dels derföre att det uttalar en förkastelsedom öfver ett helt RiksSt., dels derföre, att denna förkastelse har sitt ursprung i en samhällsklass, som under nuv:de förhållanden, mer än någon annan, har högsta behof af fäderneslandets undseende.
Ehuru R. o. Ad. sannolikt icke eger så högt begrepp om sitt eget oförlikneliga värde, att Ståndet tror sig vara föremål för hela verldens upmärlisamhet, tror jag dock, att det Högloft.
Ståndet, utan öfverdrift, kan bland sig räkna, lika hög bildning, lika mycken uplysning och lika stark fosterlands kärlek i sina beslut, som hvilket annat Stånd som hälst.
— Någon jemförelse härutinnan skulle jag icke hafva tillåtit mig, såvida icke ett rättvist och nödigt sjelfförsvar densamma framkallat.
Stödjande sig på motionärens förslag yttrar Utsk.: »Då de »allrafleste medlemmarne af Ståndet (R. o. Ad. nemi.) genom arf erahållit adelskap, kan det icke vara möjligt, att alla besitta de egenskaper, som representant-kallet fördrar.»
— Af detta yttrande vill det synas, som motionären och Utsk. vore fullt öfverens derom, att alla valda Riksdagsmän, »besitta de egenskaper, som representant-kallet fordrar», ty utan dessa egenskaper hos alla valda representanter, skulle reformförslaget icke uplylla det åsyftade ändamålet.
— Äfven anser Utsk. att R. o. Adis alla medlemmar icke äro »väl skickade», hvilken olat naturligtvis icke heller kan vidlåda någon enda vald representant, såvida förslaget skall hafva önskad verkan.
I sanning måste man göra Utskis majoritet den rättvisan, att uti dessa Utsk:s tankar och yttranden icke ligger någon öfverdrifven blygsamhet, då man vet, att Utsk. till -|;delar är sammansatt af valda Riksdagsmän.
Då man efter Utskis tanka icke, till följe af sin börd ensamt, kan besitta de egenskaper, som fordras för en värdig representant, så måste naturligtvis dessa förvärfvas genom upfostran.
Fullkomligt erkännande, att bildning och hyfsning äro oeftergifliga vilkor Den 16 Januari. 4.6 för att väl innehafva en politisk ställning i samhället, anser jag dock rättvisan, äfvensom framgången af Utsk:s Förslag fordra, att Utsk. genom en återremiss sättes i tillfälle, att noga utreda och ådagalägga, att den valda delen af Sveriges representation, i högre mått än den sjelfskrifna, besitter denna hildning, denna hyfsning, eller efter Utsk:s eget uttryck, dess medlemmar äro »hällre skickade» än Jt. o. Ad:s; ty för mig åtminstone vore en sådan utredning af högsta intresse, enär jag, genom min erfarenhet, trott mig hafva funnit, att, vid framkallande af värdiga representanter, slumpen icke gjort sin sak sämre än valmännen.
Utsk. som lika med motionären synes förutsätta, att enfalden företrädesvis har sitt säte och stämma på Riddarhuset, anser »hela fäderneslandet» fordra en förändring i R. o. Ad:s privilegier; men då jag härförut tagit mig friheten påpeka, att denna förutsättning möjligtvis icke är fullt grundad, och då Utsk. troligen icke vill taga på sitt ansvar, att den valda dumhetens privilegium att vara statsman, har större förmåga att lyckliggöra fäderneslandet än den sjelfskrifna, och slutligen, då Utsk. möjligen vid nogare eftersin nande, kan komma att finna lika välgrundade skäl till hela representationens ombildning, som Utsk. trott sig finna för den nu föreslagna enstaka, så får jag vördsammast föreslå att Konst.Utsk;s Betänk, matte blifva till Utsk. återförvist, med den förklaring, såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, att KonstUtsk:s Förslag, såsom alltför litet omfattande, är hvarken nyttigt eller nödigt, och hvarå jag vördsamt anhåller om propos.
Hr af Georgii, Carl Evert, upläste följande anförande:
I en tid, då vi, såsom f. n., framför allt äro i behof af enighet och förtroende inom representationen, synes det mig vara mindre lämpligt att bringa å bane frågor, hvilka endast skola alstra tvister och misstroende; — och denna frågas förnyade uptagande just nu måste derjemte, ur flere synpunkter, med skäl väcka förvåning, särdeles då man belraklar frågans isolerade ställning bredvid den stora, ännu olösta, ehuru af nationen, såsom det påstås, efterlängtade upgiften om hela representationens ombildning efter andra grunder, än de som f. n. ega bestånd, sami tillika besinnar vid huru många föreg:de Riksdagar samma fråga, ensamt rörande Ad:s ombildning geuom val inom sig, blifvit väckt men alltid blifvit afslagen inom detta St., utan att finna några sympathier inom MedSt:n.
— Den motionär, som framkommit med detta ändamålslösa förslag, borde dervid betänkt sig mera än en gång, om icke annat för att åtminstone ej för sin del, såsom nu varit händelsen, hafva bidragit till att onödigtvis förlänga våra Riksdagar, om hvilkas långvarighet man tillräckligt hört talas just från samma håll, och för min del kan jag icke heller, såsom giltigt skäl för motionens väckande, godkänna det möjliga behofvet hos motionären, att ännu en gång på sig söka fästa en större allmänhets blickar.
Hvad beträffar Utsk., som hufvudsakligen gillat motionen, så anser jag mig böra fästa R. o.
Ad:s upmärksamhet uppå, huru knapphändigt, för att icke säga ännu mera, Utsk. derigenom affärdat vårt eget Stånd, och 46
Den 16 Januari. förkränkt vår dyrbaraste rättighet, den nemi., att såsom f. n. deltaga i rådslagen om fosterlandets angelägenheter, samt huru, vid tillämpningen af förslaget, grunden för de nuv:de fyra Stms orubbade existens oell ömsesidiga jemvigt i sitt förhållande till hvarandra, blifvit uprifven genom Utsk:s egendomliga upfattning af ordalydelsen uti 114 g Reg:sF:n, hvarom jag anhåller få yttra mig längre fram.
— För att nu komma till sjelfva saken, så får jag till en början förklara, att jag till alla delar instämmer i de reservationer, som vid Utsk:s Betänk, finnas afgifna af Frih.
Paykull och af Hr Björnstjerna, och är öfvertygad derom, att hvar oell en ledamot af It. o. Ad., sorn med upmarksamhet genomläser nämnde reservationer, deruti skall finna bade öfvertygande och bindande motskäl, för att fullt vederlägga Utskrs särdeles underhaltiga motivering för dess afgifna Förslag, äfvensom fullt giltiga grunder för att både nu och framdeles afslå detta och dylika andra förslag, hvilka, med bibehållande af våra nuv:de representativa former i öfrigt, ensamt afse en förändring i It. o. Ad:s häfdvunna representations-rätt, —• en förändring, hvilken, efter min upfattning åtminstone, skulle blifva fullkomligt liktydig med vårt
Stånds tillin tet görelse både såsom politiskt element och i andra afs:den, samt, ur alla synpunkter, skulle för fosterlandet medföra motsatsen af de åsyftade eller utmålade fördelarne.
-—- Tvertemot Utsk., som anser olägenheterne af Adelns häfdvunna rätt att representera så som ännu äger rum öfverväga fördelarne deraf, finner jag dessa fördelar vara så stora, så mångfaldiga, att de dermed förenade olägenheter icke en gång, jemförelsevis, förtjena att tagas i betraktande.
— Och hvilka äro då dessa olägenheter, hvilka Utsk. anförer såsom skäl till förslaget?
Jo, först »frälsemanna-representationens nuv:de olika inrättning med den öfriga representationen, i förening med det förhållande, att hvar och en ledamot af It. o. Ad. sjelf mäste bekosta sitt underhåll vid Riksdagarne».
Denna opåkallade ömhet, hos Utsk., om varenskilta ekonomi tror jag icke behöfva besvaras på annat sätt, än redan blifvit gjordt i Frih. Paykulls reservation, hvartill kan läggas det yttrande i Hr Carlesons reservation, som rörer Adelns beskattning af egna ledamöter för detta ändamål, hvilken beskattning, icke allenast grundlagsvidrig till sin natur, äfven, genom sin ojemna fördelning, skulle blifva högst orättvis och betungande, enl. upgjorda beräkningar, Derefter säger Utsk., satt som de allrafleste medlemmarne af Adeln genom art' erhållit Adelskapet, kan det icke vara möjligt att alla bland så många besitta de egenskaper, som representant-kallet fordrar».
Nå väl, detta är ju efter Utsk:s egen åsigt en fördel så tillvida, att derigenom säte oell stämma beredes dels för ättemän, dels för fullmägtige, hvilka möjligen kunna vara endera mera lämplige, eller ock mera intresserade, än en och annan hufvudman, uti att bevista Riksdagarne; och huru Utsk. på grund häraf kunnat komma till den märkvärdiga conclusion, att just genom denna frihet det måste inträffa, »att ej alla de, hvilka utöfva Adelig Riksdagsmannarätt, äro för densamma väl skickade», kan jag åtminstone icke begripa, lika litet, sorn jag erkänner uttrycket.
Derefter uttalar Utsk.
Den 16 Januari. 17 följ mide hårda förkastelsedom öfver de adelsmän, som f. n. infinna sig vid Riksdagarne: »Men då, å andra sidan, full frihet att bevista Riksmötet, eller icke, för en hvar eger rum, hander icke sällan, alt just de, som genom lyckliga själsegenskaper, sjelfständiga tänkesätt, erfarenhet och insigter företrädesvis skulle såsom representanter gagna, vid Riksdagarne saknas.» — D. v. s. i omvänd mening, att de ledamöter, som här infinna sig. elter Ut.skrs förmenande »icke sällan» skulle varn i saknad både af lyckliga själsegenskaper, i saknad af sjelfständiga tänkesätt, af erfarenhet och af insigter.