Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Cederström, Jacob: Jag instämmer med Friherre Sprengtporten, och tillstyrker, lika som han, afslag å Utlåtandet, men i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat om serskilte militaira Strafflagar för Beväringsmanskapet, anser jag mig böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på, huru högst olämpligt det vore att stadga olika straffbestämmelser för samma brott, begångne af Soldater stående i samma led.
Jag var bland de förste, som inom Fäderneslandet yrkade afskaffandet af extra judicielln bestraffningsrätten med prygel eller andra kroppsstraff, och den första Militair-strafflag af denna beskaffenhet är för Gottlands NalionalBeväring uppå mitt förslag i Nåder faststäld.
Den ii Maji. 5i Jag önskar på det högsta, att enahanda grundsattser göras gällande för Armeen i allmänhet, hvarigenom kroppsstraff icke skulle kunna åläggas annorlunda, än på grund af förutgången laga ransakning och dora; men det faller af sig sjelf, att medborgaren, såsom militair, och medborgaren i det allmänna lifvet, är underkastad samma förhållande i afseende på kroppsstraff, bestämde genom allmänna lagen.
Så länge sådane straff uti den bibehållas, måste de också linnas i Militairlagarne, att användas efter ransakning, och dom.
Jag anser det sålunda icke vara någon anledning för Rikets Ständer, att förnya 1812 års hemställan om Straffbestämmelserne i Krigslagarne.
Krigslydnaden fordrar stränga Krigslagar; ett motsatt förhållande skulle leda till menliga följder, som af Herr Cederschjöld eller någon annan ej kunna beräknas.
Konungen, som anfört stora massor af conscriberade, vet bättre, än någon, hvilka Krigslagar för ett sådant manskap äro användbare och nödiga för Krigslydnadens bibehållande.
Vi behöfva således ej frukta, att Straffbestämmelserne i de nya Krigsartiklarne kunua blifva för vårt Beväringsmanskap olämpelige.
Jag har framställt min önskan om serskilta Lagbestämmelser för det conscriberade Manskapet blott för 4* 5a Den ii Maj i. ilen händelse, att extrajudiciel!» kroppsstraff komma att för Armeen i allmänhet qvarstå uti de nya Krigs Artiklarne.
Jag känner väl, att befallning redan varit gifven om sädane straffs afskaffandc; men då jag derjemte vet, alt de likväl ofta tillämpas, äfven vid den Corps, som är så ömtålig om sin beder, att
Manskapet icke ens får söka någon slags arbetsförtjenst under lediga stunder; så tror jag det vara hög lid, att vidtaga åtgärder för att från en sådan neslig behandling freda våra Söner, sora icke för penningar och värfning inträdt i Krigstjensten.
Försigtigheten fordrar, att icke uppskjuta frågan härom, tilldess Lagen redan är utfärdad; ty ett ord förut i detta fall är bättre, än tio efteråt.
Jag tror dessutom, att den utväg jag föreslagit, vore det säkraste medel, att förmå Föräldrar, att med fullt förtroende lemna sine Söner till Beväringen, i stället för att lega; och jag anhåller å nyo om återremiss af Utlåtandet i det ändamål jag uppgifvit.
Jag vill blott fästa Herr Cederschjölds uppmärksamhet derpå, att det ändamål Herr Cederschjöld med återremissen åsyftar, icke kan vinnas, emedan Utskotten ej kunna upptaga denna del af frågan, emot föreskriften i 33 §.
Riksdagsordningen, der det heter, alt endast de delar af KrigsLagar och Författningar, »
Den ii Maji.
53 rörande krigsväsendet, som äga tillämpning lill Medborgare utom KrigsStaten, böra under Civil- och CriminalLag förstås.
En återremiss i detta afseende tjenar således ej till någonting.
Grefve Brahe , Magnus:
Jag förenar mig till alla delar med dem, som reserverat sig mot Utskottens Utlåtande i förevarande fråga, och får endast, i anledning af Herr Cederschjökls sednaste yttrande, tillägga, att extrajudiciella kroppsstraff hittills aldrig blifvit godtyckligt använde på Beväringsmanskapet, utan äro alldeles förbjudne; det är således icke någon anledning till den farhåga Herr Cederschjöld yttrat för Beväringens stränga behandling i detta eller annat afseende; hvaremot jag inser stora betänkligheter, om tvänne olika strafflagar skola införas inom samma Arme.
Jag anhåller på dessa grunder om afslag å Utlåtandet.
Friherre von Schulzenheim_, Conrad Theodor, hade inlemnat följande, som upplästes :
Ogerna upptager jag Högloft.
Ridderskapets och Adelns tid; men anser mig dock icke böra förbise en efter min tanka mindre klar framställning i Utskottens nu afgifne Utlåtande, ehuruväl grundadt på Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 3 Julii 1812 och sålunda yltrade öusk - 54 Den T t Maji. ningar, nemi. som orden lyda: det Kongl. Maj:t täcktes genom bestämd
Lag föreskrifva j att Beväringsmanskapet 'ej j i och för fel i tjensten, eller utan föregången Laglig donij må klentia bestraffas med nesliga , eller kroppsstraff, af hvad beskaffenhet som helst, och ej underkastas andra militairiska bestraffningar, än arrest, cassation och dödsstraff.
Första perioden af desse underdåniga önskningar innefattar medgifvande af kroppsstraff enligt dom, således i följd af KrigsLag; likväl önskas i andra perioden, som orden lyda: och ej underkastas andra militairiska bestraffningar, än arrest, cassation och dödsstraff.
Skulle desse trenne sednare straffbestämmelser, innefattande så väl Judiciela, som Extrajudiciela, blifva, efter ordalydelsen, de enda användbare för Beväringsmanskapets förbrytelser, så följer helt klart, att den i första perioden medgift! e bestraffningen genom dom blefve utan all kraft och verkan, då denna straffbestämmelse icke finnes upptagen ibland dem, som andra perioden endast och allenast bestämmer såsom straff för Beväringsmanskapets förbrytelser.
Jag instämmer i öfrigt i de reserverandes tanka, att ingen underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t i detta ämne är af nöden, och kan vid detta tillfälle ej underlåta yttra den öfvertygelse, att cassationsstraff för en Beväring icke Den ii Maji.
55 synes särdeles lämpeligt, och att olika Lagar, för krigare inom samma led, icke eller torde vara ledande till krigslydnadens upprätthållande, och sluteligen, att extrajudiciela bestraffningar, medelst arrest, icke alltid äro användbare, såsom till exempel under marcher, och ombord på Canonbåtar m. m.; men jag delar i öfrigt den åsigt, alt hederskränkande bestraffningar böra, så vidt möjeligt är, undvikas.
Maj:t har ock i denna afsigt behagat i Krigslagarne låta införa varningsgrader af mindre och svårare Arrester; men att helt och hållit utesluta inom MilitairStåndets discipline, den husfader- och husbonderätt, som nu opåtalt utöfvas af enskild man såsom husaga, och hvarvid mängden blifvit så tillsägande uppfostrad, tror jag, för vida utsträckt, kommer att medföra flerfaldiga olägenheter, och stannar jag i den fasta öfvertygelse, att ingen bättre än Konungen är i tillfälle att bedömma de ändringar, som kunna tarfvas i nu gällande Krigslagar, och rätta dem efter tidehvarfvets rättmätiga fordringar; Rikets Höglofl.
Ständer alltid öppet, att yttra sin mening om de delar af Krigslagen, som 33 §.
Riksdagsordningen tydeligen utstakar rörande Personer utom KrigsStåndet.
Huruvida desse mine anmärkningar kunna föranleda till återremiss af Utskottens Utlåtande, öfverlemnar jag till Herr Grefvens och LandtMar - 56 Den u Maji. skalkens, samt Ridderskapets och Adelns upplysta hepröfvande.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Lag-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
Ja och Nej. Hans Excellence hemställde sluteligen, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att afslå Utlåtandet.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som efter hvad Ilans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, Ridderskapet och Adeln afslagit Lag- och EkonomiUtskottens berörde Utlåtande.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 8 sisth April under N:o 101 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1827 gjorde anmälan, Den ii Maji. 57 angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhörige
Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel; blef berörcle Utlåtande, på begäran af Herrarne Rosenblad^ Bernhardoch af SchmidtGeorg Lars } jemlikt 49 §•
Föredrogs ånyo Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens d. 25 sisth April under N:o 3 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckte Motioner, angående beskattning å Caractairer utan motsvarande Embete och tjenst.
Herr Rosenqvist 3 Fredrik Leonard uppläste följande:
Efter mer än fyra månaders besinningstid hafva Bevillnings- och Ekonomiutskottet! ändteligen den 25 sistlidne April afgifvit deras gemensamma Betänkande öfver den af mig väckte Motion, att utfärdande af så kallade CaractersFullmagter måtte hädanefter upphöra, eller ock, om sådant icke kunde ske, att de åtminstone måtte beläggas med årlig Bevillningsafgift; hvilken sednare tanka blifvit delad äfven af RiksdagsFullmägtige Anders Andersson från Östergöthlands
Län och Casper Wikman från Up sala Län, sorn inom Hedervärda BondeStåndet gjort framställningar derom. 58 Den ii Maji.
Ekonomiutskottet liar ganska knapphändigt och ofullständigt uppfattat de af mig anförde skäl och orsaker till min motion, deröfver bemälde Utskott i premissen till Betänkandet argumenterat sålunda, att då CaractersFullmagter äro sådane ting, sorn förorsaka missförhållande och gifva anledning till ett öfverflödigt lefnadssätt, borde ock dylika Fullmagter så mycket häldre högst sparsamt utdelas, som ett motsatt förhållande leder till menliga följder.
Så lyder premissen; och hvar och en, som läser den, bör icke vänta annat, än att conclusionen skulle blifva i öfverensstämmelse dermed, och gå ut på ett tillstyrkande, att CaractersFullmagter, såsom skadlige och förderflige, måtte upphöra.
Men långt derifrån.
Conclusionen har alldeles intet sammanhang med premissen, i det alt Utskottet ansett CaractersFullmagter, med urskilning och måtta beviljade, böra fortfara, emedan de voro att betrakta såsom ■vedermälen af Konungens Nådiga välbehag, eller af Förmäns uppmärksamhet, och såled es innefattade en'utmärkelse af den sanna förtjensten, och ett bevis derpå, att den bordt, om utväg dertill funnits, verkeligen belönas.
Då jag fattade det beslut, att hos Rikets Ständer göra vördsam framställning om frambärande af underdånig anhållan till Kongl. Majit, att bruket af CaractersFull - Den 11 Maji. *9 magters utfärdande hädanefter måtte upphöra, utgick jag från den grundsats, alt på den culminations-punkt, der lidell varfvets upplysning nu står, dylika Fullmagter hvarken skola eftersträfvas af den Medborgare, som vet sig äga något värde i sig sjelf, ej eller medföra någon redbar fördel för den, som senom sitt tänke- och handlings-sätt • • , redan stadgat den opinion om sin person, att han icke bort gå den sanna och verkeliga förtjensten i förväg.
Också är det en tillfredsställelse för mig, att Ekonomiutskottet, på sätt dess Betänkande i premissen visar, gjort rättvisa åt dessa mina grundsatser, och ansett öfverflöd på CaractersFullmagter utan tvifvel leda till menliga följder.
Men då Utskottet ändock funnit det vara godt, att Fullmagterne, alltså jemväl de menliga följderna , böra fortfara, samt Utskottet till och med gått så långt, att Utskottet genom de anmärkningsvärda orden: med urskillning och måtta beviljade, velat liksom antyda, att CaractersFullmagter blifvit utan både urskillning och måtta utspridde, så hemställer jag till hvarje oberoende, sjelfständig och upplyst menniskas omdöme, om icke det af Ekonomiutskottet, för dess del, afgifne yttrande uti sig innefattar sådane logiske och moraliske oriktigheter, att de äro under all critik.—
H vad kan väl orsaken lill ett sådant handlingssätt vara, och hvarföre tillstyrker
Utskottet fortfarande af en sak, hvars grund - 6o Den ti Maji. princip det ogillar, och hvars följder det medgifver vara menliga??
Tror då icke Utskottet, att Nationen följer Riksdagshändelserna med uppmärksamhet, och fäster i sitt minne hvad nyttigt och godt hvarje rättskaffens
Representant fritt och öppet försökt verka till Fäderneslandets bästa??
Utskottet har sjelf funnit, att en CaractersFullmagt icke innebär någon verkelig belöning, eftersom den är användbar endast då utväg saknas, att i den vägen åstadkomma något verkeligt.
Vid sådant förhållande erbjuder sig sjelfmant den fråga: livad är och hvad betyder då en CaractersFullmagt, och hvartill tjenar den?
Är väl Personen, sora får den, ett hårsmån bättre och aktningsvärdare än förut?- Tillskyndas honom derigenom en bättre Utkomst?
131 ir han derigenom mera upplyst, mera bildad, mera duglig och skicklig, och blir hans hjerta derigenom mera varmt för Konung och Fädernesland??
Jag skulle önska, men tror icke, att desse frågor kunna besvaras med Jcij ehuru lätt och ofta detta ord af en hel hop eljest höres uttalas.
Tvertom tror jag, att förnuftet skall svara
Nej, och såsom grund för min trosbekännelse i denna sak, vill jag här ordagrant upptaga hvad en för sina ädla, upphöjda och patriotiska tänkesätt, samt sina solida kunskaper högt värderad
Riddersman icke längesedan y^ttrat i fråga om CaractersFullmagter eller Titlar.
Hans ord äro dessa: ”Titlars meddelande, utöfver det
Den f i Maji. 61 ”embete, någon innebar, förringar aktnin”gen både för detsamma, emedan innebaf”varen icke anses belåten med den värdighet, det gifver; och för det embete, hvars ”Titel han erhåller, emedan inan, utan alt ”utöfva det, eller ens äga de dertill er förhärliga egenskaper, får samma företräden ”i allmänna samhällsförhållanden, som den ”der verkeligcn gör skäl derför.
Titel kau ”hvar och en undfå, men embete i allmänhet ingen annan än den, som någorledes ”duger dertill, emedan sakens natur motarbetar den oskicklige.
Hogen att beflita ”sig om duglighet och nitisk embetsförvalt”ning måste afkylas, då den till ett embe”lc oduglige eller oförtjente, får, genom Tihell!, åtnjuta samma heder, som den hvilhem i begge afseenden, är motsatsen.
Tit”lars meddelande undergräfver också Emhetsmyndigheten öfver underordnade, emellan de, genom titlars erhållande, blifva ”sina närmaste Förmäns jemnlikar eller möj”ligen förnämare än de, och deraf frestahle, att äfven i tjensten, vilja göra den ”jemnlikhet, eller de företräden, gällande, ”sorn de, i allmänna sammanlefnaden, åt”njuta.
1 samma nion, som redbarhet och ”förtjenst lida genom dessa Credit- eller ”RepresentalivFullmagter, i samma raon fröhus fåfänga och lycksökeri derigenom.” ”Titlarne blifva en luxartikel den märi ”af god ton icke gerna kunna vara förutan; 6a Den ii Maji. ”och, ifrån tjenstcmannacorpsen, sprider sig ”samma tänkesätt till de öfriga medborga”re-classer.
Således ser man närings-id”kare, både på landet och i städerna, eftersträfva embetsmanna-värdigbeter; och ”män, hvilka aldrig varit i Statens tjenst, ”eller aflagt ringaste prof på deras duglighet dertill, i ett steg erhålla Tromäns ”namn och heder, som mången Tjenste”man, till lön för sin hela lefnads användande i Rikets värf, icke ernår.
I ett fattigt land, der medlen, att underhålla hö”ga värdigheter, äro få, måste detta prål, ”på redbarbetens bekostnad, vara ännu meta förderfligt.” Vidare har samma Riddersman yttrat: ”vår närvarande Regeringsform förbjuder väl ”icke Titlars meddelande; men anmärknings”värdt är emedlertid, att då RegeringsFor”men i 28 §. uttryckligen bemyndigar Ko”nungen att utnämna Embetsman, bemyndigas Konungen ingenstädes att gifva to”ma Titlar, hvilket aldrig lärer kunna antes annorlunda, än som ett afsteg från det ”regelrätta.”
Så tänker och talar den, som har det Allmännas väl till föremål, och så skulle han ganska säkert tala äfven i den händelse han innehade ett sådant Embete, hvarifrån han, enligt 35 §.
RegeringsFormen, kunde när som hälst entledigas.
Den !i Maji. 63 BevillningsTJtskoltet har gått ännu längre i ljusa och redbara betraktelser; tj det Utskottet vill icke ens, att någon skall kunna undanbedja sig en CaractersFullmagt, eller att någon Tjenst eller Embete bör finnas, som kan vara förskonadt från titulaira Innehafvare, hvilket Utskottet fruktar skulle kunna inträffa, i fall någon Bevillnings-afgift ålades betitlade Personer.
— Man hade, må hända, haft anledning vänta, att då, under denna Riksdag, så många förslag blifvit gjorda om ökade och förut okände Statsutgifter, det kunde ansetts nödvändigt, att äfven något tänka på utvägar till ökande af SlatsVerkets Inkomster.
Och månne det af mig samt Riksdagsfullmägtige Wikman och Anders Andersson gjorde förslag således hade bordt så alldeles förkastas?
Den, hvilken söker att genom en Titel förskaffa sig ett värde, som honom icke tillkommer, han bör betala, och betala dugligt för ett sådant Patent. —•
Det enda ändamål, hvarföre CaractersFullmagter eljest kunde bibehållas, skulle kanske vara det, alt dermed belöna vissa Personer i mån af den tjenst de uträttat; ty i det afseendet blefve belöningen och tjensten jemt svarande emot hvarandra.
Detta må till en början vara nog, och anhåller jag således om återremiss af Betänkandet, samt att dessa anmärkningar må få åtfölja remissen. 64 Den ii Maji.
Jag har icke ämnat uppstiga för att försvara titelsjukan.
Lika med Herr Rosenqvist finnér jäg, att Ekonomiutskottet ej behöft anföra de premisser, sorn det nyttjat.
Utskottet hade helt enkelt kunnat säga, att frågan angick ett ämne, som helt och hållet berodde på Kongl. lMaj:ts Nådiga välbehag, och med full förtröstan öfverlemnat lill Honom, att sin höga rätt likmätigt derom förordna.
Beträffande åter hvad som rörer Bevillningsutskottets handläggning med ärendet, så hoppas jag aldrig upplefva den tid, då detta Utskott skall behöfva uppfinna obilliga medel till bevillningens utgörande, hvilket likväl skulle hafva ägt rum, om Utskottet gått in på Motionairens åsigt.
Jag yrkar derföre bifall till Betänkandet, ehuru en återremiss deraf visserligen ej skall genera Utskottet, emedan jag är öfvertygad, att Utskottet, vid besvarandet af återremissen, ej behöfver använda längre tid, än den Herr Rosenqvist nu för Ridderskapet och Adelil borttagit med uppläsandet af dess anförande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Bevillning^- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
Hvar - Den ii Maji. 65 Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Betänkande.
Bopades äfven
Ja och Nej; hvarjemte Herr Rosenqvist begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställde följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller Bevillnings- och Ekonomilltskottens Betänkande öfver väckte Motioner, angående beskattning å Caractairer utan motsvarande Embete och tjenst, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Hvilken Voteringsproposition af Bidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Sedan 41» 42» 43 och 44 §§•
BiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. tre qvart till it f. ra.; och befunnos, efter voteringens slut kl. 12 på dagen, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 137.
Nej — 62. 24 H. 5 66 Den ii Maji.
Till följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Bevillnings- och EkonomiUtskottens ofvanberörde Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Herr Dalman_, Lars Johan:
Då våra former hindra, att öppet votera, anhåller jag vördsamt få i protocollet nedlägga min reservation emot det resultat Voteringen åstadkommit.
Min tanka blir nemligen alltid den, att Titlar kunna, i grund af deras natur, ej utmärka annat, än fåfänga, och att belöningar för redbara förtjenster ingalunda lemnäs genom den yttre skimrande ulmärkningen.
Skulle likväl någon anse sig uppmuntrad och belönad af denna fåfänglighet; må han då ej undandraga sig en tribut till Staten, antingen i en ansenlig ChartEeSigillatae-stämpel å fullmagten, eller i en årlig Bevillning i proportion af lönen för det titulaira Embetet.
Emot ett annat förhållande skall min röst alltid höja sig; och jag hade sannerligen trodt, att åtminstone en återremiss ej mer i detta fall, än så ofta annars, bort nekas.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 6 dennes under N:o iog afgifne, och den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärk - Den ii Maji. 67 ningar vid Utskottets under N:o 107 förut meddeldte Memorial, i fråga om utbetalning af det utaf Rikets Ständer beviljade förskott af 100,000 R:dr B:co till GötbaCanal-Byggnads fortsättning; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Memorial redan blifvit den 4 dennes f. m. af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Föredrogs ånyo och gillades Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets d. 8 sistl.
April under N:o 86 afgifne, och den i3 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående väckte Motioner om LancasterSkolors inrättande.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 10 sistlidne April under N:o 124 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af någre i Kgl. Majrts Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och behof, förekomne Allmänna frågor; tillika med samma Utskotts den 10, 16, 18 och 27 sistlidne April under N:is 125, 126, 127, 128, 129, i3o, i3r, i32, i33, 134» 135, i36, 137, i38, i3g, 140, j41» i43> j44» *4$’ J46> r47> i48» i4,9> i5o, x5i och i52 på bordet lagde Utlåtanden, rörande Regleringen af utgif 5* - 68 DeIi ii Maji. terne under RiksStatens tio Hufvudtitlar och af Allmänna IndragningsStatén; men på begäran af Friherre af Nordin j Carl Johan j och Herr von Schulzenheim} David, blefvo sam teliga dessa Utlåtanden, enligt 49 §•
Riksdags-Ordningen, ytterligare lagde på bordet.
Vid förnyad föredragning af RiddarliusUtskottets den 34 sistlidne Mars aflåtne, samt den 3 derpåföljde April på bordet lagde, Memorial, innefattande anmälan om Herr Ugglas, Carl Wilhelm, anhållan att till trycket utbekomma åtskillige uti en den 7 sisth Mars inför RiddarhusUtskottet öppnad kista befintlige Handlingar; fann Ridderskapet oell Adeln, som genom serskildt beslut denna dag förordnat, att berörde Handlingar borde inbindas och i RiddarhusArchivet uppställas, Utskottets ifrågavarande Memorial böra läggas till Handlingarna.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 18 sisth April under N:o 58 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion om ändring eller förklaring af 18 och 1 g §§. i Kongl.
Förordningen den i3 Julii 1818, angående Inteckning i fast egendom.
Jag anhåller vördsamt, att detta Betänkande må hvila Den i; Älaji, 69 till nästa plenum, och hoppas, att andre Ledamöter deruti torde med mig sig förena.
Herrarne Tham, Wolrath, och Rothlieb, Axel, förenade sig med Friherre Boije.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken .förklarade, att, sedan flere Ledamöter hegart LagUtskottets ifrågavarande Betänkande ytterligare hvilande på bordet, kunde sådant enligt 49 §•
Riksdagsordningen icke för-* Vägras, Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 2 dennes under N:o 91 afgifne, samt den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde.
Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 34 förut meddeldte Betänkande, rörande Motioner, dels att den ännu beridna delen af Smålands HusarRegemente måtte få afsitta, dels att GeueralMönstringar måtte hållas endast hvart 3:dje år, utan några andra Mönstringar deremellan, och dels att både Ryttare och Soldater måtte få beklädas med vadmal.
Föredrogs ånyo och remitterades till Lagutskottet Herr Thams , Wolrath, den n dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående FörmyndareKa min ares organiserande. 7° Den ii Maji.
Upplästes StatsUtskottets den 9 dennes under N:o no afgifne Utlåtande, angående aflöningen för BankoUtskoltets Secreterare och Cantzli- samt Yaktbetjening.
Då StatsUtskottets nu föredragne
Utlåtande icke blifvit afgifvidt till följd af remiss på någon väckt motion, utan endast är ett förslag från sjelfva Utskottet, att den redan förut af Rikets
Ständer fastställde regleringen för betjeningens aflöning inom de öfrige Utskotten äfven måtte appliceras på BancoUtskottets betjening, hemställer jag, om icke detta Utlåtande nu genast kan företagas till afgörande, så vida det icke af någon bland Ridderskapet och Adeln begäres på bordet.