Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är nog förmäten alt tro, det Hr Sandströmer ingalunda står så högt öfver alla andra inom vetandets och tänkandets sfer, att man, för del man icke delar lika åsigter med honom, nödvändigt skall vara slagen af förvillelse.
Om Hr Sandströmer har så höga tankar om sig sjelf, så hade han likväl bordt inse olämpligheten af att yppa deni åtminstone på delta rum.
I sjelfva saken, har Hr von Hartmansdorff redan livall beträffar den delen af punkten, som förer presterskapets tionde och indelningar, tillräckligen ulredt grundlagsvidrigheten af att inbegripa dem under voterrs-propos.
Det återstår att tillse huruvida det är mycket grundlagsenligare alt derunder inbegripa de indelningar, hvilka blifvit militären anslagna.
När man läser förfaltningarne ronde det år 1685 inrättade indelningsverket, så finnér man huruledes dessa indelningar blifvit åt officerare vid indelta regementerne auslagne lill deras atlönande samt huruledes kronan afsade sig all dispositionsrätt öfver dessa indelningar, under förklarande att om värdet af desamma gingo under det belopp, hvartill de på lönen blifvit beräknade, sä skulle officeraren icke äga rätt all derföre fordra ersättning, emedan han understundom uppbar ett vida större belopp, än hvartill lönen i staten blifvit fixerad.
Detta indelningsverk är utaf R.
St. efter 1809 års revolution, genom den då antagna grundlagen uti 80 §:n Reg.F. uttryckligen till sin existens bevarad, pä det sätt alt det icke får till sina hufvudgrunder rubbas, med mindre K. M. o. R.
St. dertill gemensamt samtycka.
Förändring uti indelningsverket beror således på civil lagstiftningsåtgärd, men ingalunda på en så beskaffad formell behandling, som man här sökt genomdrifva.
Om man nu skulle votera i förstärkt StatsUlsk. ang:de indelningarnes indragning lill statsverket i utbyte emot kontanta anslag, så skulle man ju, i rak strid emot ordalydelsen i förrherörde 80 § hafva gjort denna fråga till ett statsregleringsärende, hvilket det alldrig kan blifva.
Med uttrycket stats!egleringsfråga har lagstiftaren icke kunnat mena någonting annat, än hvad jag i förra plenum emot Gr.
Lagerbjelke erinrade.
St. å den ena sidan att uti RiksSlaten upptaga de ordinarie inkomsterne sådane de efter nu gällande civil-lagstiftning äro bestämde och å den andra, att genom bevillning fylla hvad som brister för de beslutade utgifternes bestridande.
Alla inkomster deremot, som äro indelta till såväl militären, som civilstaten, få icke i denna ordning komma under R.
Hafva 2:ne
Stånd förklarat att de lagar, som värna indelningsverket, skola äga bestånd, så följer deraf att, ehuru de 2:ne andra Stånden varit af olika meningar, det gamla förhållandet likväl fortfar, derigenom att frågan om förändringen förfaller.
På denna grund tillstyrker jag ogillande af denna punkt, jemväl i den del, som rörer indelningsverket.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, i afseende på Hr 432 Den 25 September.
Sandströmer hemställan, att Hr Landtm, måtte förklara huruvida han ansåge sig kunna framställa propos. till bifall 8 ifrågavar:de punkt finge nämna, alt han icke ansåge sig böra afgifva en sådan definitiv förklaring innan discussionen blifvit fulländad, emedan han icke trodde det vara grannlaga mot Ståndet alt genom en sådan förklaring på förhand uttrycka en åsigt, som kunde binda discussionen.
Det hade visserligen förut någon gång handt, alt Hr Landtm, framställt sin åsigt innan discussionen varit slutad, men detta hade skett då endast en propos. varit yrkad och propos. till bifall ej kunnat framställas, i hvilket fall Hr Landtm, före discussionens afslutande yttrat sin mening på det de ledamöter, som icke kunde fä den af dem begärda proposm framställd, måtte, medan tiden ännu var inne, erhålla tillfälle att påyrka en annan propos., som jemte del den kunde af Landtm, framställas, i möjligaste måtto tillfredsställa deras fordringar.
Då beslut i sak här fattades var jag för min del af samma åsigt, som den K. propos. innehåller, eller alt corpser och rcgementer skulle genom deras uppbördsman, hädanefter såsom hittills få besörja uppbörden af de dem anslagna räntor.
Hr von Hartmansdorff talte då för denna åsigt, hvaremot Hr Sandströmer förordade Utsk:s förslag, som afviker från K. M:s propos.
Men nu är likväl icke fråga om sjelfva saken, utan endast om formen, vi hafva all pröfva huruvida votering kan äga rum i förstärkt StatsCtsk. öfver de 2:ne olika meningar, som i ämnet uttalats, nemi. emellan Bonde- och BorgareSt:n å ena sidan samt PresteSt. och R. o. Ad. å den andra.
För mig synes det vara klart att frågan till sin natur är en ren financiel lagstiftningsfråga.
Det är nemi. fråga om att förändra gällande författning ang:de uppbörds verkställande.
Denna författning, som bär är fråga om att förändra har dessutom den styrka, alt den nära sammanhänger med indelningsverket och utgör en af dess hufvudgrunder, ty detta anordnande på förhand af vissa räntor till uppbörd af tjenstemannen sjelf utgör en högst väsendtlig del af sjelfva indelningsverket.
Men man må nu anse denna sistnämnda åsigt riklig eller icke, så är och förblifver dock frågan om ändring i indelningsverket en financiel lagstiftningsfråga; och som dessa frågor skola behandlas lika med andra frågor, der Konung och St:r gemensamt deltaga i besluten, d. v. s. lagstiftningsärender i allmänhet, så tillåter jag mig icke ett sådant afvikande från grundlagens föreskrift, som skulle uppstå derigenom att jag med min röst biträdde det förslag till votering i förstärkt StatsUtsk., sora nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning, ty jag anser Ståndet af grundlagens bestämda föreskrift förhindradt att lemna sitt samtycke till ett så beskaffadt sätt att afgöra denna fråga.
Afgörandet af frågan huruvida votering skall ega rum i förstärkt Utsk. ang:de denna punkt eller icke, tror jag för min del beror här, liksom vid de föreg:de punkterne, derpå, huruvida hvad deruti förekommer inverkar på statsregleringen eller icke.
Om jag således i denna punkt anser mig böra vo - Den 25 Sep tern ber.
433 votera emot godkännande af den föreslagna votens-propos., så sker detta icke pä de grunder som af föreg:de talare blifvit anförde, utan på andra, dem jag nu vill uppgifva.
Den förändring, som skulle vidtaga i nuvande förhållande, i fall det förslag, som i denna punkt innefattas blefve lag, vore ingen annan än den att, i st. f. det, att innehafva den nu sjelf eller genom sin uppbördsman uppbära de honom anslagne räntor, så skulle Staten genom dess tjenstemän verkställa denna uppbörd för hans räkning.
Statsverket komme således icke att på något sätt förändra sina inkomster och utgifter.
Hela skillnaden bestode deruti att Staten läte sina uppbördsman få befattning med en uppbörd, hvarmed de förut icke haft något att skaffa; utan att derigenom en skilling komme alt tillflyta statsverket, hvadan denna håga således, efter mitt bedömande icke kan anses hafva inflytande på statsverkets inkomster eller utgifter, eller på statsregleringen.
Jag anhåller derföre om propos. till ogillande.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt han dä icke någon annan propos. blifvit yrkad, endast hade att hemställa örn R. o. Ad. ogillade den föreslagna votens-propos.
Det yttrande jag nyss hade äran afgifva, afsåg naturligtvis ett bifall lill förevaride punkt, så vida nemi.
Hr Gr. o. Landtm, fann sig oförhindrad att framställa propos. derom.
Jag sökte nemi. då ådagalägga, att denna punkt, rörde en stalsregleringsfråga, som borde genom votering afgöra».
Jag förnyar derföre min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes förklara, huruvida han anser hinder emot en sådan propos. kunna möta och alt den i annat fall måtte framställas.
Landtm, yttrade att han sedan numera propos. till bifall blifvit yrkad, ansåge sig böra afgifva den förklaring, att han, sedan Utsk:s uti utlåt.
N:o 312 framställde förslag i denna del blifvit af tvenne Stånd ogilladt, funné sig af 3, 4, och 14 §§ af presterskapets privilegier förhindrad, att framställa en sådan propos.
Uppå sedermera framställd propos. ogillade R. o. Ad. den i fråga om 20:de punkten föreslagna votens-propos.
Hr Gr. o. La nd t m. tillkännagifvit, alt prot.- utdr., ang:de pröfningen af StatsUtsk:s förevande mern., numera frän PresleSt. ankommit, företogs nu 17:de punkten.
Efter uppläsning af PresteShs i afseende på ifrågavaride punkt fattade beslut, innehållande: ”Vid denna punkt beslöt Ståndet alt, med frångående af sitt beslut, antaga Utsk:s inbjudning att in9 H. 28 434 Den 25 September. stämma med Borgare- och BondeSt:n, i följd hvaraf den 8:de voter:s-propos. kommer att förfalla”, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Stånd bifallit detta förslag, kan någon fråga om votering i förstärkt StatsUtsk. naturligtvis icke uppstå.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan genom prot.-ntdr. blifvit upplyst, att den i 17:de punkten förekommande fråga blifvit genom 3 Stånds beslut afgjord, R. o. Ad. torde finna att den i detta ämne föreslagna votens-propos.
N:o 8 hade förfallit.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå att, på sätt Utsk. framställt, 22 punkten vore beroende af de beslut, som komme att fattas i afseende på 23 och 20 punkterne, samt af sådan anledning hemställde om R. o. Ad. behagade uppskjuta sitt beslut öfver 22 punkten till dess 23 och 26 punkterne blifvit afgjorda, lemnade R. o. Ad. härtill sitt bifall. 23:dje ■punkten.
I afseende på beskaffenheten af den vid 23:dje punktens föreslagna votens-propos. gäller väsendtligen detsamma, som blifvit anfördt i fråga om den vid den 20:de punkten.
Jag vill nu icke trötta R. o. Ad. med upprepande deraf, och förmodar dessutom att Hr Gr. o. Landtm, icke eller bär anser sig kunna meddela propos. till bifall, utan endast till afslag, hvarom jag anhåller.
För min del kan jag icke finna att samma skäl som vid 20:de punkten gällde för ett ogillande af den i fråga derom föreslagna voter:s-propos., äfven här kunna anföras.
Ty såsom jag tror mig der hafva visat, skulle ett bifall till den punkten icke i det ringaste hafva inverkat på statsregleringen.
Här är förhållandet dock alldeles olika.
Uti förevar:de 23:dje punkt är det nemi. tillstyrkt att det indelta anslaget skulle indragas till kronan, som således skulle för egen räkning låta verkställa den uppbörd, som indelningshafyaren nu sjelf för sin egen räkning besörjer.
I dess ställe skulle indelningshafvare!! erhålla en på visst sätt beräknad ersättning utgående under form af statsanslag
Det skulle dervid verkligen vara en besynnerlig händelse, om den ersättning, hvartill indelningshafvaren sålunda berättigades, skulle precist motsvara hvad kronan för hvarje år af räntegifvaren uppbär.
Således mäste dervid någon liten vinst eller förlust för kronan uppstå.
Det angår Följaktligen både kronans inkomster och utgifter, således statsregleringen.
Deremot nekar jag alldeles icke att presterskapets privilegier inverka på denna punkt, ty uti berörde privilegier är presterskapel tillförsäkradt att bibehållas vid sina indelningar.
Jag tror således icke att det går an att bifalla punkten så som den nu är uppställd.
Men å andra sidan tror jag det lika litet går an att i och för presterskapets privilegier helt och hållet afslå den, ty derigenom Den 25 September.
435 skulle af berörde privilegier mera skyddas, än som hörer derunder.
Jag vågar derföre anhålla om ålerremiss af denna punkt.
Lagerbjelkes sätt att skilja emellan frågor, som röra statsregleringen, och dem som icke göra det, är af H. o. Ad. redan så väl kändt, att det icke behöfver till ny öfverläggning upptagas.
Då nu presterskapets privilegier utgöra ett tillräckligt hinder för bifall till den här föreslagna voterrs-propos., må det gerna vara Gr.
Lagerbjelke förbehållet att spekulera deröfver huruvida frågan hörer till statsregleringen eller icke.
Jag yrkar alt vi måtte få komma till slut med denna fråga och få propos. till ogillande af den föreslagna votens-propos. såsom grundlagsvidrig.
Ehuru jag icke kan finna annat, än att R.
St. äro af presterskapets privilegier oförhindrade att vid denna riksdag likasom vid den föreg:de bifalla det nu ifrågavar:de förslaget, så vill jag dock, enär till följd af Hr Gr. o. Landlims vägran af propos. lill bifall å den ang:de 20:de punkten föreslagna votens-propos. enahanda vägran äfven vid förevar:de punkt, förmodligen komme att ske, förena mig med Gr.
Lagerbjelke uti begäran om propos. till återremiss å denna punkt.
Jag får likväl dervid förklara, att för mig är det alldeles ofattligt huru man, med stöd af några antagliga skäl, kan vilja påstå att den fråga som är föremål för det nu föredragna förslaget till votens-propos. icke har ett bestämdt sammanhang med statsregleringen fastän beloppet af Statens utgifter är deraf beroende och oaktadt upphörandet af en vederbörande löntagare och inrättningar anslagen statsinkomst nemi. forsellönen är föreslaget.
Man må hafva hvilken tanke som helst om antagligheten af det förslag hvarom fråga är; synes man dock icke böra emot det obestridliga förhållandet förneka, att förslagets antagande kommer att inverka pä statsregleringen och derföre vid den emellan R.
St:s beslut uppstådda skiljaktighet bör utgöra föremål för votering inom förstärkt Utsk.
Det är för mig alldeles ”ofattligt” (fotad begagna den siste värde talarens eget uttryck), huru man kan påstå att denna punkt rörer statsregleringen.
Den värde talaren skall förgäfves bestrida det förhållande, att det anslag, som här är i fråga, icke grundar sig på någon af R.
Sl:s alltsedan år 1809 uppgjord statsreglering, utan på äldre författningar, sorn, i den ordning statsskicket då sig befann, voro af lagstiftande rnagten utfärdade.
När nu dessa författningar ännu äga gällande kraft, när det är K, M.-s och R.
St;s ömsesidiga ovillkorliga rätt, (likasom det är en pligt för båda dessa statsmagter) att deltaga i pröfningen af ifrågakomne förändringar uti desamma, så kan frågan derom alldrig, hvad R.
St. beträffar, hänskjutas lill förstärkt StatsUtsk. utan måste behandlas pä sätt grundlagarne föreskrifva för den civila lagstiftningen.
Det är då jemväl uppenbart att innan dessa författningar blifvit i sistberörde ordning upphäfde kunna de uppgjorda förslagen icke inverka på statsregleringen.
Först sedan lagstiftande magien förklarat alt 28* 436 Den 23 September. en förändring bör ske, äger StatsUtsk. så väl rätt, som pligt att tillämpa denna förändring och derefter uppgöra inkomstberäkningen.
Om man sålunda som sig bör skiljer frågorna åt, så tror jag alt man tydligen skall finna att del här är fråga om lagstiftning, men icke om statsreglering.
Den föreslagna votens-propos. måste derföre vara grundlagsvidrig och för den skull anhåller jag äfven om dess ogillande, och att något afseende icke måtte fästas vid den anhållan om återremiss, som 2:ne ledamöter framställt.
Jag hade hoppats att ej behöfva vid hvarje punkt upprepa ett och detsamma och har derföre endast uttryckt mig helt kort i denna fråga.
Men jag märker att det med afseende pä vissa ledamöter icke hjelper och får derföre bedja de öfriga om ursäkt att jag återigen omnämner hvad förut är sagdt.
Denna punkt är af den beskaffenhet att deruti äro både lagstiftningsoch verkställighetsåtgärder sammanförda.
Lagstiftningsfrågan består deruti att Utsk. föreslagit att de till allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser indelta anslag skulle till statsverket indragas.
Detta är en financiel lagstiftningsfråga, såsom Hr Lefrén förut anmärkt.
Hon måste således anses hafva förfallit sedan tvä
Stånd stannat emot två.
Men de (mandelia lagar, hvilkas förändring i frågaställes, omfatta icke blott de lill militära och civila stater indelte anslag utan äfven Presterskapets inkomster.
Som de sednare äro skyddade genom presterskapets privilegier kan följaktligen, så länge dessa äga gällande kraft, förevar:de förslag till votens-propos. icke godkännas, icke ens propos. å ett sådant godkännande af Hr Gr. o. Landtm, framställas.
Hvad nu den verkställighetsåtgärd beträffar, hvilken här är i fråga, så är hon visserligen af beskaffenhet att om hon kommer till utförande, skulle hon inverka på statsregleringen.
Men öfver denna del af punkten hafva hvarken R. o. Ad. eller PresteSt. fattat något beslut, således kan deröfver icke heller voteras i förstärkt StatsUtsk.
Hr Stuart har sagt, att R.
St. voro oförhindrade att besluta öfver upphäfvande af presterskapets privilegier.
Detta vet hvar och en, men hvad man här borde veta och som den värde talaren icke synes förstå, är ali man icke i förstärkt StatsUtsk. får rösta öfver någon presterskapets privilegier ronde frågan.
Grundlagen stadgar tydligt att beslut i dylika frågor endast kunna fattas af alla fyra RiksStm hvart för sig, och med Konungens samtycke.
Jag hoppas att nu hafva tillräckligen ntredt förhållandet med denna votens-propos. och önskar följaktligen att. vi må, ju förr desto heldre komma till afgörandet.
Hr Stuart: I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande, tager jag mig friheten upplysa, att vid stalsregleringarne efter år 1809 hafva flera bland de verk och inrättningar, hvarom 1111 är fråga, fått ökade eller nya indelningsanslag merendels genom dispositionen ä kronans behållna tionde.
Serskildt kan jag exempelvis anföra invalid-inrättningen, för hvars stiftande vid 1812 års risksdag anvisades räntor och kronotionde å ett ganska betydligt belopp.
Vidare kunna skogsplanteringskassan, äfvensom krigsmanshuskassan m. fl. kassor och fonder i sådant hänseende uppgifvas.
Om nu presterskapets privi - Den 25 September.
437 legiér skulle anses hindra indragning af de indelningar som för dessa privilegiers tillkomst voro anslagna till akademier och gymnasier samt hospilaler jemte andra fromma stiftelser deruti omnämnas, så kunna sagde privilegier dock omöjligen sä tolkas alt de hindra R.
St. att indraga de anslag af räntor och kronotionde, som efter privilegiernas utfärdande äro tilldelade der uppräknade eller andra dylika inrättningar.
Man har vid denna riksdag framkommit med ett nytt slags lagstiftningsärender, dem man kallat financiella lagstiftningsfrågor och hvilka frågors hänförande under sagde kalhegori skulle hindra R.
St. att hädanefter behandla desamma såsom tillhörande statsregleringen oaktadt en sådan behandling öfverensstämmer med hvad vid föreg:de riksdagar allt sedan vårt närvarande statsskick infördes, blifvit oanmärkt och obestridt iakttaget.
Jag tror och hoppas dock, ali det gamla behandlingssättet äfven framgent kommer att tillämpas åtminstone så länge som vår nuvarrde grundlagsstadganden angule riksdagsärendenas behandling komma att oförändrade fortfara.
Det synes mig derföre som man under tiden icke behöfde sysselsätta sig med utstakandet af någon annan ordning för nu förevande frågors afgörande än den som förut varit gällande
Jag förnyar min anhållan om återremiss på det alt räntor och kronotionde som äro an slagne till de utaf presterskapets privilegier omhägnade verk och inrättningar, må varda utur votera-propos. uteslutne, samt alt berörde privilegier således icke må under någon förevändning kunna lägga hinder i vägen för voterings anställande örn hvad samma propos. för. öfrigt innehåller.
Hr von Hartmansdorff har i sitt sednaste anförande åter framdragit presterskapets privilegier såsom ett skäl hvarföre hans mening om afslag af denna punkt borde blifva gällande.
Jag ber att fä fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, alt ingen så vidt jag hört, yrkat propos. pä bifall: den propos. som nu blifvit begärd, har gått ut pä återremiss, och uti detta yrkande mätte väl icke ligga något förnärmande af presterskapets privilegier.
En af de ledamöter, som anhöll om återremiss, yrkade det derföre att han önskade alt alla de räntor, som möjligen skyddas af presterskapets privilegier, måtte blifva utur votera-propos. uteslutne.
Hr von Hartmansdorff argumentation emot återremiss torde således kunna anses öfverflödig och opåkallad.
Här är i dag ytterligare mycket ordadt om lagstiftning och Konungens sanktionsrält och man har påstått, att förevande fråga, i anseende till dess sammanhang med nämnde båda ämnen, icke borde komma till förstärkt Etsk.
Jag skulle anse mig handla föga grannlaga emot Ståndet om jag åter upprepade hvad i det afseendet förut blifvit ytlradt, hvilket torde sä mycket mer vara öfverflödigt, som jag tror de nu här framställda anmärkmne redan på förhand blifvit fullkomligen vederlagde.
Här är nu icke fråga om huruvida ett ärende, sedan det blifvit af R.
St. afgjordt, erfordrar Konungens sanktion eller icke; här är endast fråga om formen för sakens bringande till slut hos R.
St. och i det afseendet stadgar grundlagen alt alla frågor, som röra statsregleringen, skola gä lill förstärkt StatsUtsk. dä tvä Ständ stanna emot två.
In - 43S Den 23 September. gen af mine värde motståndare har kunnat bestrida, att ju denna fråga har ett stort inflytande på Statens inkomster, i thy att alla de till fromma stiftelser m. fl. inrättningar indelta räntor skulle till Staten indragas och ersättas af statsanslag, hvilket naturligtvis skulle inverka på Stålens inkomster och äfven på dess utgifter, enär vederbönde skulle få denna ersättning af statsverket efter en viss beräkningsgrund hvarigenom statsverket komme att få sig ålagt betydliga utgifter.
Det är således klart att frågan hörer under 69 § Reg.F. Om beslutet behöfver Konungens sanktion eller icke för att blifva lag, — hvilket jag tror den erfordrar — är en fråga som jag anser icke höra hit.
Man har äfven här i dag yttrat hvad i går åberopades i afseende på åtgärden med förevande punkts delning.
Jag hade dä äran förklara, och jag gör det jemväl nu, att jag icke inser hvad inflytande denna delning kan hafva pä frågans afgörande.
Först och främst går det väl icke an, att skilja emellan hufvudsatsen eller huruvida ändring skall ske, och sjelfva tillämpningsåtgärden.
Det visades i går af en värd talare, Hr Gripenstedt, alt om man sä går till väga blir af den första delen ett intet, — ett alldeles tomt beslut.
I alla fall, man må nu göra afseende på punktens delning eller icke, så kan man väl dock icke bestrida, att saken rörer statsregleringen.
Ty äfven om jag håller mig till början af punkten eller till den allmänna satsen att de indelta räntorna skola indragas, så är det väl en betydlig skillnad i statsregleringen om dessa räntor varda kronan behållna eller icke.
Man har äfven vidare åberopat ett förut gjordt påstående, eller att R. o. Ad. och PresteSt. icke skola fattat något beslut ang:de den sednare delen af punkten eller i fråga om tillämpningsåtgärden.
Om så vore förhållandet hade R.
O. Ad. samt PresteSt. begått en stor olaglighet, ty grundlagen säger uttryckligen alt då en fråga efter andra bordläggningen företages skall den ovilkorligen afgöras.
Då R. o. Ad. beslöt att lägga den sednare delen af denna punkt till handlingarne, så skedde detta endast af den grund att Ståndet ansåg förslaget i denna del vara förfallet lill följd af afslaget ä den förra delen, hvadan sålunda ett ytterligare beslut om afslag icke var erforderligt.
Sålunda mäste denna punkt anses vara i sin helhet afslagen.
Att förfara på annat sätt och sedermera påstå att man icke pröfvat frågan, innebure ett sönderryckande af alla parlamentariska former.
På grund af hvad jag nu och förut anfört, förnyar jag min anhållan om återremiss.
Det är besynnerligt att man sedan riksdagen framskridit så långt som nu, ändock icke hunnit göra sig bekant med det formella behandlingssättet af riksdagens ärender, utan att man tror sig kunna omskapa förslag från ett Utsk., sedan frågan 2:ne gånger efter återremissen förevarit.
Voter:s-propos. måste dock uppgöras ordagrannt efter de olika beslut RiksSt:n fattat; men icke må man tilltro sig kunna nu, genom en efter återremiss verkställd förändring i voter:s-propos:ne, bringa till lagenlighet, hvad som ursprungligen blifvit olagligen beslutadt af 2:ne Stånd, ehuru de 2:ne andra lagligen detsamma afslagit.
Detta är en tolkning af grundlagen, hvaråt Gr.
Lagerbjelke nu söker förskaffa burskap men Den 25 September.
439 som jag hoppas icke skall lyckas göra sig gällande, åtminstone icke så länge 49 § Riksd.Ordn. bibehålies oförändrad.
Det kan numera icke blifva fråga om att göra ett undantag frän punkten i hvad den rörer presterskapets privilegier, och sålunda komma till förslag, som vore helt annat än dem hvilka så väl af komiterade, som af K. M. och StatsUtsk. blifvit behandladt.
Jag anhåller att vi måtte få hälla oss vid hvad som är före och icke söka få fram ett erkännande att saken rörer statsregleringen.