Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 28 Junit 1809.
6u8trck kreäoic X1inZ8teät.
Friherre 8tg.e1 von Ikoll8tein, LorI. uclvjtz .-
Innan jag pttrar mig i dagens deliberations - ämne, anhäller jag ödmjukeligen fä uptaga en liten stund af den tid, som rörer mig enskilt.
Jag har haft det missöde, at misshaga Ridderskap^ och Adeln derigenom, at jag oblpgtsagt och bekant sanningen.
Min tanka har aldrig warit att förolämpa Ridderskapet och Den 28 Junti <^6; och Adeln, twärtom anser jag för en stor lycka att fä i Ridderffapct och Adelns gunst och bewägcnhet wara innesluten, och säsom et demis hartil samt aktning för Ridderffapct och Adeln war det som jag medgaf at ur Protocollet mätte utslutas hela denna händelsen, som wäckte oro.
Hwarjämte jag likwäl äfwen förklarade at jag för denna Riksdag icke widare ämnade deltaga i nägra öfwerläggningar pä Riddarhuset, och dä Ridderffapct och Adeln häröfwer tycktes nog allmänt yttra sitt bifall, bade jag bordt blifwa fast wid mitt beslut.
Det torde derföre förekomma Ridderffapct och Adeln underligt, at, det oaktadt, nu äter finna mig här, och upträdande säsom talare.
— Men som ryktet förmält, at jag talat sä otillbörligt, mindre anständigt m. m., at jag sjelf, öfwertygad härom, äterkallat hwad jag sagt, samt funnit, til undwikande af olägenhet, för mig tjenligast at lemna detta Riddarhus, har jag trodt mig icke säkrare kunna wederlägga sädant, än at äter infinna mig här, samt förklara at jag ingalunda ätertagit mina ord, men wäl af aktning för Ridderffapct och Adeln medgifwit at hwad jag sagt mätte ur Protocollet lemnäs.
Jag tror mig kunna förswara hwad jag sagt, men dä sädant blott skulle onödigtwis borttaga tiden, will jag endast nämna, at jag för det uttrycket Ämbetsmannawaid, somtycktes wäcka största oron, är tilräckeligen justitieråd genom tryckta skrifter, som nu äro allmänt kända, hwilka beffrifwa sädant wäld, och pä hwars 964 , Den 2Z Iunik. trowärdighet man ej bör twiffa, dä sä wäl personers namn, som speciella fatta deruti finnas upgifne.
Detta torde wara tilräckeligt at werka et blidare omdöme om mig, och sär jag derföre nu i den under öfwerlaggning warande saken säga mina tankar.
Af det olika omdöme öfwer detta ämne, jag funnit Ridderffapet och Adeln hafwa, fruk. tar jag nägot unanimt beslut icke lärer wara at förmoda Jag tror likwäl, at denna twist upkommit genom et origtigt framställnings-sätt; ty dä det är onekeligt, at Krono- och Skatte hemmanen warit öfwer all hösma beswärade med Krvnoffjutsning under detta krig, och mera än werkeligen deras egenteliga skyldighet warit, dä de blifwit nödgade at skjutsa in r andra Län och andra provincer, sä har wä! näppeligen stätt at förmoda det biträde blifwit dem nekadt af Ridderffapet och Adeln, om man begärt det i nödens stund och dä krig infaller, dä hwar och ens säkerhet fordrar at emotstä fienden, och i hwilket ögnablick bäde sakens natur och öfligt krigsbruk gör det til en omöjlighet at noga rätta sig efter privilegier; menat framställa frägan sädan, at privilegier i en eller annan punct mätte blifwa ändrade, tror jag blir et prejudikat, som kan hafwa stora olägenheter.
Det medgifwes gerna at sädane skulle kunna täla förbättring; men om det införes at ständigt förbättra, sä förswinner all säkerhet til författningar och lagar.
Och i det land der säkerhet til ägande rätten saknas.
Dcn 28 Dunir. 965 nas, forswinner också all industrie, ochähägatil odling af jorden, anläggning af nyttiga inrättningar na m.
Säledes det ffadeligaste spsieme en styrelsemagt kan införa.
Ehuru jag förut wet, at denna min tanka ingen ting wcrkar, har jag dock trodt mig böra nämna den, och fär för öfrigt conformera mig med den warda Ledamot, som upgifwit detproject, åtwid päkommande krig en Comité borde fättas i den provins som bliswit krigstheatern, som kunde pä samma satt, wm det ffer af sjelfwa fienden, dä han infallit, reglera om ffjutsnings beswäret och deltagandet af dem som nu äro befriade, med den rätt at icke wara oumgängeligen bunden wid hemmantalet; utan derest det skulle finnas nägra sa swaga hemman eller andra locala omständigheter eller olyckshändelser m. in. de da ägde moderera efter omständigheterna.
Grefwe lckö rn er, L?.rl Labriel, förklarade at i detta ämne redan sä mycket wore taladt, at ban ej längre wille uppebälla Ridderffapet och Adeln, utan för sin del fullkomligen förenade sig med Herr l>cbir>itterlövv!; sa Ival utarbetade anförande, jämte hwad Grefwe De l^ 6s.r6ie hade yttrat, samt nu begärde, atHerrGrcfwen och Landtmarffalken enligt besia Herrars förslag mätte göra proposition.
Härwid ropades ömsom proposition, Mej, och proposition.
Herr Grefwen och Landtmarskalken Af hwad jag nu under denna ventilation hort, har jag tyckt mig finna, at den hos Ridderffapet och Adeln rädande meningen jämkar sig til de 966
Den 28 lJunir. de forsing Grefwe D« i-r Laräis, Friherre N.-u,- Nt-rjieim och Herr i sina anföran den upgifwit.
Jag tror mig således böra at Högloft.
Ridderskapet och Adeln gör-r följande ur desin Herrars Dictamina utdragna Propositioner: r:o At för Ra-och Rörs samt Insockne hemman ina, under krigstider, til hälften emot Krono-och skattehemman utgöras Kr-nossjuts, ivid tåg af troppar, samt transport af Proviant och krigsförnodcnheter för troppars behof. 6-o At sadan Kronoskjuts presteras af sädant fralse som icke är Jnwckne, lika med skatte, ej allenast i krigstider, utan äfwen i fredstider.
?:o At Säterier, Ra - och Rörs, sami?rieck) utsockne Fralse ma under krigstider, wid truppers marcher uli inquarterinas ffpldigbet deltaga, lika med Krono - och Skattehemman.
Wid proposttionerne öfwer hwarje af besia puncter ropades starka
Ja ock och äfwen hördes någre yrka votering, hwilken äfwen af Grefwe !)<?
ntar-lie, ehuru han wisite de voterade wara af olika mening med honom, likwäl understöddes säsom en dem inkommande rättighet; 'men efter någon stunds förklaringar af de upkomna olika meningar blefwo. uppå förnyade Propositioner, den första och tredje puneten bifallne : och i stället för den andra puneten bifölls följande:
At under krigstider Kronoskjuts mä af Utsockne och Frälsehemman utgöras lika med Krono-och - Den 28 Iunik. 967 no - och Skattehemman; men i freds-tider lika som hittils, endast til hälften mot sistnämnde slags hemman.
Herr Grefwen och Landt marskalken: hemstälde om icke, hwad anninge sättet, at billigast utgöra de nu ätagne skjuts- och inquarterings skyldigheter, Ridderffapet och Adeln skulle anse tilräckeligt, at til Hans Kongl.
Maj ts skärskådande och afgörande detsamma öfwerlemna Sedan härom olika meningar upkommit, jämnkades saken sä, at Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde Proposition, at Ridderffapet och Adeln mätte hos Hans Kongl Mast anmäla följande underdäniga önskningar, hwilka i Grefwe v« la 6216^8 Dictamen blifwit föreflagne, nemligen: 1:0)
At legan för Kronoskjuts mätte blifwa förhöjd til likhet med legan för Gästgifwareffjuts. 2:0)
At wid täg och i allmänhet wid all ingria otering trouppens aflöning blefwe sädan, at nödig föda enligt Marpegängs - Tapa kunde af wärdarne möjeligen an,caffas.
Detza bäda puneter blefwo af Ridberffape och Adeln bifallna.
Den tredje af Grefwe ve la 6sräis före slagne Punct lydde som följer: AL H63 Den 28 Imri!. o AL wista Deputerade sä wäl af Adel och Ständspersoner som menige Allmogen inno nr bwarje Fögderi eller Härad malte wäljas af Jnwänarne sjelfwa, hwilka i allt hwad skjuts och inqnarlering angä, agde al emottaga Landsböfdingens eller högsta Ali lita i re Befälhafwarens reguisitioner, och at Krono-Fogdar, Läns och Fjerdingsman, i alla de mål, som med skjutsens fördelande eller inquarteringens upgörcnde gemenskap ägde, stöde under desta
Deputerades immcdiata tilspn och ordres, til undwikandc af de mängfaldiga oordentligheter, den orattwisa, som sä ofta wid Krono - skjutsningar sig hittils tildragit, och med allmogens förderf och prästande riktat någre fä personer.
Emot denna punkt wäcktcs af Grefwe von Rosen, Lustaf, mycken betänklighet' af den grund, at enär Krono Fogdarne, egentligen stående under Landsböfdingarncs ordres, nu äfwcn skulle komma at stä under ds Deputerades, skulle häraf ofta collisioner upkomma, hwilka kunde gifwa anledning til de stWa ledsamheter.
Efter nägon korrt ventilation öfwer detta ämne förmälte Grefwe Ve la Larclle, at honom blifwit af Friherre -Vlannerlieim, vars rmnst, meddelad en redaction af denna Punct, hwilken närmare uttryckte Herr Grefwens tanka.
Denna Punct uplästes och lydde som följer: 3:o)
At de ffjutsskyldige mätte tillätas, at fjefwe t hwarje Härad, eller om det är nog wid sträckt, Dcn 28 Imri-.
969 sträckt, mindre district eller socknar, innom sig utsö en eller twanne Ständspersoner och lika mänga af Allrnogen hwilka stulle hafwa i sin wärd den förteckning, efter hwilken den skiutsffyldige i en ft.sistäld ordning och tour stola stjutsen bestrida; at lil deste personer, Läns eller Fjerdingsmännen mä sig med wederbörandes ordres om Kronostjuts förfoga: samt at desto personer och ingen annan mä äga rättighet utbeordra afdistrictets inbyggare at stjutsa., dock at de ma wara förfallne til answar och tjenlig pligt för den försummelse, som genom deras bestridande anstalter försakas.
Denna Punct blef uppå gjord Proposition bifallen.
Omsider bifölls likaledes följande af Grefwe vo v förestagna Punct: 4:o) At alla de hemman, ware sig Säteri, .
Boställen, Insockne, Rä- och Rörs, Utsockne, Fralse-statte eller Krono, sorn kunna anses wara pasatte et högre hemmantal, än enligt en, i behörig ordning, gjord ffattläggning. de af jord efter refning innehafwa, bora äga Lilsiand at i laglig ordning bos Kongl. Maj:t söka och erhälla behörig förmedling.
Företogs til afgörande den uti Friherre ^illvesclgoicw Dictamen af den m Junii ännu äterstäende punct, lydande som följer: "Slulcligen fär jag tillägga, at det synes "mig äfwen billigt, at de Adelsmän, som äga "hus i Städerna äfwen mätte ätaga sig ingvar tering, 970 Den SF Junii.
"tering, häldst befrielsen derifrån är blott en "personlig rättighet, som pä intet sätt är med ^ ägande rätten förbunden".
Lill versell jölll understödde denna tilförene gjorde motion, hällandes för, at sadan inquartering were ej större och vbilliaare tunga, än at den lunde bäde för fredsoch krigstider atagas.
Ja och Nej; och dä ätffillige ropade: gerna för krigstider! tittade Friherre Lillviscstjölrl, at om detta medgäfmes, sä more äter denna tunga i fredstider sä obetydlig, at han ej wistte huru någon husägare kunde wilja magra dest ätagande.
PROTOCOLL, HÅLLNA HÖGLOFLIGE (DEin &vmiu VXD (Crtgtiiwa ttiköftajjen i £töckl)olm Åren 1853—1854.
\ * Elfte Häftet.
S T O C K II 0 L M.
IIör bergs k a Boktryckeriet, 1 85 5.
Fredagen den 18 Augusti 1854.
Justerades 2 prot.-uldr. för d. 1(5 dennes e. m.
Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exped:s-Utsk. inkomne fätslag lill R.
Sl:rs underd. skrifvelser till K. M.:
M 97, ang:de uphörande af åtskilliga hemman åliggande skyldighet, alt utgöra dagsverken in natura lill Kungsgårdar och andra Krono-lägenheter; J\Z 98, ang:de fiskets vid Trysunda hamn med dertill hörande lägenheters försäljning till skatte; JU 99, ang:de förhöjning af !åne-proe:n vid inhemsk ulls belåning hos ull-diskonten; JU 100, angrde afsöndring af boställs-jord till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län; och JU 101, angrde pension å Allm.
Indragnings-Staten åt 2;ne Afviltrings-landlmätare i Norrbottens län.
Uplästes till justering Exped.Ulskts under JU 102 afgifna förslag till R.
S(:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de uplåtelse på viss tid åt enskild man af en Kronan tillhörig, intill Operahuset i Stockholm gränsande tomt.
På samma gång, sorn jag anhåller om bifall till Exped.Utskrs nu uplästa skrifvelse-förslag, anser jag grannlagenhelen fordra, alt några ord yttras till utredning huruledes roed denna sak rätteligen sig förhåller, enär densamma möjligeu torde kunna på olika sätt betraktas.
StatsUtskts Utlåt, i ämnet innefattade tillstyrkande af K. M:s Nåd.
Propos., om uplåtelse till enskild man utaf den lill Operahuset gränsande del af en vid Carl XIII:s i Den 18 Augusti. torg belägen tomt.
Denna framställning har af R. o. Ad. samt PresteSt. blifvit bifallen, men af Borgare- och BondeSkn deremot afslagen.
Sedan dess bar någon längre tid förflutit, hvarunder Exped:s-Utsk. afvaktat att få se, huruvida delta ämne möjligen skulle kunna komma under votering i förstärkt StatsUtsk,, men sedan Exped:s-Utsk., efter serskildt derom inhemlad kännedom, kommit i .erfarenhet derutaf, att StatsUtsk. ansett frågan vara definitift afgjord, och för denna Riksdag förfallen, hvilken åsigt vinner ytterligare stöd utaf tvänne Stånds, i samråd med deras Talmän, yttrade mening, så har Exped:sUtsk. nu ansett det vara tid, att med förslag till underd. skrifvelse inkomma, emedan något svar på K. M:s Nåd.
Propos. likväl enl. grundlagens föreskrift måste afgifvas.
Uti delta svar har Utsk. icke ingått uti någon utförligare redogörelse för skälen till afslaget, enär dessa för de tvänne Stånd, som bifallit SlalsU(sk:s Utlåt., lätteligen kunna synas mindre välgrundade, utan ExpedisUtsk. har endast sagt, alt betänkligheter upstått, och alt R.
St. således icke kunnat antaga K. M:s Nåd.
Detta är, enl. ruin upfattning, och enl. den framställning jag nu haft äran inför R. o. Ad. göra, verkliga förhållandet, och det är på denna grund jag anhåller om bifall lill det uplästa skrifvelse-förslaget.
Förevar:de skrifvelse-förslag blef, uppå härefter framställd propos. , godkäudt.
Föredrogs BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt.
JV2 49, i anledn. af RiksStins åierremisser af Utlåt.
JM 14, öfver K. M:s Nåd.
Decimalsystemets tillämpning pä Rikets mynt.
Detta Utlåt, begärdes ytterligare på bordel af Frih. af Ugglas, Curt Gustaf, och Frih. Cederström, Rudolf, hvarefter Frih.
Palmstjerna, Carl Otto yttrade: j
På grund af de skäl, jag uti sisla plenum anförde, anser jag > afgörandet utaf delta Betänk, vara synnerligen angeläget, och anhåller derföre, alt R. o. Ad. ville ställa detsamma främst på föredragna-listan till nästa plenum.
Jag förmodar, alt hvar och en af , R. o.
Adis ledamöter redan tagit tillräcklig kännedom deraf, så att något längre upskof med detta ärendes företagande icke torde vara af nöden.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts, att detta Utlåt, skulle äfven för nästa plenum upföras främst å föredragmslistan.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Betänk.
JM 38, i anledn. af väckt motion om förklaring af K. Förordn. d. 10 Juni 1841, ang:de straffet för olofligt innchafvande af dyrk.
Den 18 Augusti. 5 Föredrogs ånyo och lades (ill handlingarne LagUlskts d. 2 och 11 dennes på hordet lagda Mera.
JM 39, i anledn. af återreraiss af Utsk:s Betänk.
JM 18, öfver väckt motion, ang:de vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskts d. 2 och 11 dennes på bordel lagda Betänk.
JM 41, i anledn. af K. M;s Nåd.
Propos., ined förslag lill ändring i K. Förordn. d. 20 Nov. 1845, om jords eller lägenhets utslående för allmänt behof.
Besv. o. Ekon.Utskms d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Betänk.
JVs 13, i anledn. af väckt fråga derom, att R.
St. mätte i underd. skrifvelse hos K.
M. anhålla om vidtagande af skyndsamma åtgärder till lugnande af de separatistiska rörelserne inom kyrkan, och uphörande af förföljelser emot dem, som i borgerligt afseende föra en stilla och oförvitlig vandel.
Sedan, uppå förfrågan af Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henr.
Adolf Oscar, undert.
Riddarh.-Sekret, uplyst, alt förevartde Betänk., enl. ankomne prot.-utdr., blifvit bifallet af samtliga de öfrige RiksStm, yttrade Hr Carlheim Gyllenskjöld:
Vid sådant förhållande är det icke skäl att spilla många ord pä saken, och jag vill derföre blott i korthet beklaga, ali detta måhända sista tillfälle vid denna Riksdag, alt bereda någon lösning af den svåra frågan, huru separatisterne inom vår kyrka höra behandlas, nu gått förloradt.
Jag tror, alt saken är af sådan vigt, att Utskrn, oaktadt hvad de uti Betänk, till sin ursäkt anfört, likväl hade bordt deråt lemna större upmärksamhet.
Jag skulle hafva önskat, alt antingen motionären eller den siste värde talaren sjelf hade upgifvil någon väg, hvarpå del af motionären afsedda, och af den siste värde talaren förordade ändamålet skulle kunna vinnas.
Om en motionär kommer med ett förslag i så obestämda ordalag, att det endast upmanar lill vidtagande af åtgärder, för att lugna de separitistiska rörelserna inom kyrkan, och förhindra förföljelser emot dem, som i borgerligt afseende föra en stilla och oklanderlig vandel, så får jag för mia del förklara, att jag anser Ulskm hafva fullkomligt riktigt förfarit, då de derå afstyrkt allt afseende, isynnerhet som Utskm redan förut serskildt föreslagit de åtgärder, som för vinnande af detta ändamål hafva ansetts nödiga, nemi. dels förändring af 1726 års konvenlikel-plakal, och dels medgifvande för vissa församlingar, att vid Gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker, åt hvilka de gifva företräde framför de nyare.
Ulskm hafva rikligt förfarit, och anhåller om bifall lill Betänk. t
D«n 18 Augusti.
Hjerta, Fredr.
Fhilip:
Jag anhåller blott, ali få till prot. förklara mill ogillande af det sätt, hvarpå denna och andra dermed beslägtade frågor blifvit vid denna Riksdag behandlade.
Sparres yttrande får jag förklara, att jag högeligen beklagar,, att motionären icke närmare utvecklat sitt förslag, och upgifvit de åtgärder, han ansett vara behöfliga; men hvad mig sjelf beträffar, så får jag påminna om, alt jag uti en motion fullständigt utvecklat min tanke om de åtgärder, som jag anser leda till det åsyftade ändamålet.
Jag var utaf omständigheter, hvilka icke voro af mig beroende, förhindrad alt vara narrande vid denna motions afgörande.
Jag hoppas således, att det icke mätte kunna läggas mig till last, alt icke hafva framlagt något fullt motiveradl förslag i detta afseende, enär jag sådant verkligen bar gjort.
Jag anhåller, ali delta mätte blifva i prot. intaget, såsom ett bevis på oriklighelen af Gr. Sparres anmärkn.
Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. förevända Betänk. r Ånyo föredrogs Lag- samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utskms d. 2 och II dennes på bordet lagda Betänk. JU 14, i anledn. af vackt motion om ändring af 8:de §:n i K. Förordn. om Kyrko-Räd d. 29 Aug. 1843.
Likartade bestämmelser med dem, som nu blifvit föreslagne, fnnnos redan förut uti 1817 års Förordn. om Kyrko-Räd, men borttogos ur 1843 års Förordn., och sedermera väckt förslag om deras återinförande blef af de komilerade, som hade sig updraget, att öfverse kyrko-lagen, afslyrkt.
Desse komilerade, som ansågo sig icke böra tillstyrka bibehållandet af straffbestämmelser för underlåtenhet att på kallelse hos Kyrko-Rådet sig infinna, yttra i motiverna till Kyrkolags-förslaget bland annat följande: ”Skall Kyrko-Rådel bevisa sig vara en sammansättning, icke af polistjenare, ulan af barrahertige bröder, så kan det icke få befatta sig med pliktfällande eller andra straffbestämmelser.
Ständer hafva vid sednast öfverståndne Riksdag, yttrat den underd. önskan, att rättigheten till böters ådömande måtte Kyrko Rådel återställas.
Så mycket skäl en sådan önskan kan hafva för sig, då man i Kyrko-Rädet ser en verldslig ordningsnämnd eller en polismyndighet, så alldeles oförenlig är den med komitéens och, hvad vida högre är, med den kristna kyrkans åsigt af ett presby terium.
Frågan är i ett presbyterium om hvad ulan alla penninge böler, stockstraff och dyl. må kunna genom kristliga medel uprättas.
Det inses ulan svårighet, att ju mer detta brödraskap utblottar sig på alla de medel, som tillhöra den verldsliga makten, desto lättare skall den i enskilda fall fiunas blottställd för den förhärdade bofvens eller den lättsinnige lagbrytarens gäckerier.
Men denna värnlöshet och dess olägenheter måste man underkasta sig, Den 18 Augusti. 1 om man på denna väg skall hoppas vinna något väsendtligare.
I det yttersta fallet har visserligen äfven Kyrko-Rådet den exeknliva makten att tillita, men komitcen föreställer sig, all eli Kyrko-Råd icke allt för mycket hastar med denna utvägs begagnande.” Ulsk:n hafva nu föreslagit återinförande af de utaf komiteradepå så goda grunder afstyrkte viles-bestämmelser, men då jag icke kan finna delta Ulsk:ns förslag tillfredsställande moliveradt, anhåller jag om afslag å Betänk.
Det förhåller sig med komiterades yttrande i delta fall, såsom vanligen, då man blott på theoriens grundsatser vill bygga lagar, som skola få sin tillämpning j det praktiska lifvet.
Det må låta huru vackert som helds!, alt Kyrko-Rådet endast hör genom goda ord och förmaningar åstadkomma rättelse hos deu felande, men, om Kyrko-Rådet icke ens kommer i tillfälle att meddela dessa varningar eller förmaningar, utan den felande tredskas, att icke på kallelse sig infinna, utan att något ansvar för en sådan underlåtenhet är stadgadt, så kan ju icke den med dessa förmaningar åsyftade verkan derigenom upnås.
Vi vete, ali socknenämnderne hafva den rättighet, som man här förestagit, skulle åt Kyrko-Bådet öfverlemnas.
Det har möjligen kunnat inträffa, att dessa kommunal-myndigheter någon gång missbrukat denna rättighet, men jag tror det icke vara någon anledn. alt befara, del sådant skulle blifva händelsen med Kyrko-Rådet, hvilket består af Kyrkoherden och en eller annan aktad församliogs-ledamot, synoerligast som den rättighet, hvilken är socken-nämnderne tillerkänd, icke blifvit så missbrukad, att man funnit det skäligt, att fråntaga dem densamma.
Alt detta förslag, så val inom afdelmn, som äfven sedermera inom de sammansatta Utsk:n, utan svårighet understöddes utaf alla ledamöter af PresteSt., samt alla de ledamöter af de andra Stånden, som uti frågan hade någon erfarenhet, talar också, enl. min öfvertygelse, för detta förslag, och jag vågar således, med åberopande deraf, att de grundsatser, som nu blifvit uttalade, redan förut hafva gjort sig gällande, anhålla om bifall till hvad Ulsk:n nu föreslagit.
Utskm nu hafva afgifvit är fullkomligen af behofvet framkallad!, och skulle säkerligen lända lill vinnande af ett mål, som man länge velat, men icke kunnat upnå, till följd af bristfälliga författningar.
Om eli KyrkoRåd skall kunna någonting uträtta, så måste det äfven hafva rätt, ali till inställelse tvinga de personer, som dertill kallas, hvilket dock f. n. icke är förhållandet.
Efter hittills gällande Författn. har det för de inkallade personerna varit möjligt, att genom tredskande åstadkomma en sådan tidsutdrägt och besvärliga omgångar, att
KvrkoRädets bemödanden derigenom blifvit icke allenast omintetgjorda, utan äfven för dess ledamöter så obehagliga, att de så mycket som möjligt undvikit, alt vidtaga några åtgärder af moralisk iuverkande art.
Till följd häraf har också Kyrko-Råden i allmänhet, med undanlag måhända af ett eller annat ställe, der de haft mera inflytande, nästan ingenting uträttat.
Om man nu icke vill att Kyrko-Rådet 8 Den 18 Augusti. skall vara en institution, som saknar ali betydelse, nian vili att det skall komma till full kraft och verkan, samt kunna utöfva det välgörande inflytande, som deraf kunde vara att förvänta, så måste naturligtvis en Författn. åstadkommas, hvarigenom den tilltalade tvingas att lyda, och vid vite ålägges, alt på erhållen kallelse sig inställa.
Hvad jag nu sagt, är af erfarenheten så många gånger in tygadt, alt jag icke tror någonting häremot, med rätta, höra kunna sägas, utan är man enl. min lanke tvärtom skyldig Hiskin tacksamhet för detta förslag.
Det händer icke så sällan, alt de, som älska den blotta theorien, utan att så noga skärskåda förhållandena, sådane de uti det praktiska lifvet gestalta sig, skrifva vackra fraser och vackra motioner till stöd för de theorier, som de upslälla, men då det blir fråga om att göra dessa theorier i lag stiftningen gällande, så händer det icke sällan, att man, innan manga är förgått, finner dem vara felaktiga.
Så har äfven inträffat med den författn., som år 1843 utfärdades i öfverensstämmelse med det förslag, som af dertill komiterade personer blifvit afgifvet.
Jag vill jemväl förmoda, ali 1817 års författn. var föregången af vederbönde myndigheters
Ut Intin, och utfärdad i öfverensstämmelse med ett af dertill komiterade upstäldt förslag, men desse män hade måhända mera praktisk erfarenhet än de, som genom sitt förslag grundläde 1843 års författn.
De tillstyrkte då samma stadgande, som nu blifvit föreslaget såsom ett supplement lill den nu gällande författmn.