Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes förslag anloges; ly då frågan bär icke bör hänföras till eller jemföras med en enkel delning af ett helt öre i 2:ne hälfter, utan afser sättet att undvika brutna tal, som icke upgä lill helt öre, exempelvis -j^tdels öre, deraf således T409ö:delar ligga på hvar sin sida om halföre!, kan jag för min del vid sådant förhållande omöjligen finna annat än att, om ock någon slags orättvisa eller förlust att tala om i della fall må anses upkomma, denna icke mera undanrödjes genom Gr.
Lagerbjelkes än genom Utsk:s, med hittills följd praxis öfverensstämmande, förslag.
Propos. till bifall å det förevartde 4:de mom. blef härefter framställd och besvarad med starka
Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga detta mom. till handlingarné, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja och några Nej, förklarade att han funnit
Vidare förekom 5:te mom. och yttrade sig derom Frih.
Det torde vid något tillfälle kunna hända, att taxor och allmänna afgifler icke kunna så jemkas, alt man helt och hållet kan undvika bråktal af öre, och alt icke, så vida man ej vill förhöja taxan, t. ex. T55 öre kommer alt deruti ingå.
Det skulle" naturligtvis medföra olägenhet att föranleda eo sådan förhöjning i taxorna, och då detta icke kan vara meningen med R.
Sirs beslut i denna fråga, torde det vara skäl att tillägga några ord vid slutet af ifrågavar:de punkt.
Den har nu följande lydelse: ”att taxor å allmänna afgifler undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det hya myntsystemet, så att, på sätt i näslföregrde punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas.”
Om orden : ”när det utan olägenhet ske kaii'' tilläggas, så har man också gjort afseende på den ”skäliga jemkning,” som förut i punkten omförmäles, och hvilken icke torde afse någon absolut jemkning.
Jag skulle tro, att det vore ändamålsenligt, om detta Iilla tillägg gjordes; ly taxor finnas, t. ex. medicinal-taxan, der man icke utan olägenhet kan jemka bråktal af öre till fullt öre.
Ett bifall till delta stadgande skulle möjligtvis vid tillämpningen medföra icke allenast olägenhet utan äfven en ganska stor obillighet; ty det finnes icke blott inom medicinal-taxan saker, hvilkas värde understiga den minsta enheten, utan äfven i flere andra, och man behöfver i delta fall icke annat än erinra sig den lilla afgift af ^ sk. b:ko, som af fotgängare erlägges vid inträdet till K.
Skulle han nu underkastas skyldigheten ali betala ett öre, så blir afgiften dubbel.
Det vore visserligen icke någon olägenhet för vederbör:de om della stadgande bifölles; men det vore dock eu olägenhet för mången betalande.
Jag anser det fördenskull nödvändigt att rälla ordalagen så, alt man kan bibehålla äfven sådana afgifter, som understiga den minsta enheten.
Propos. till bifall å 5:te morn blef först frarostäld, men besvarad med Nej, hvarefter R. o. Ad. godkände delta morn., med Den 19 Augusti f. ra. 37 den af Frih.
Palmstjerna föreslagna förändring, att framför slutordet ”undvikes” tillädes ”der det utan olägenhet ske kan”.
Då härefter 6:te morn. förekom, yttrade Gr. Lagerbjelke: R. o.
Ad. har redan förut, så väl vid detta som föregrde tillfällen, då Bankol!tsk:s betänk, i denna fråga varit under behandling, beslutat, att 10-öre-stycken skulle präglas af 8-lödigt silfver, äfvensom att ,] öre skulle utmyntas, .lag får derföre vördsamt anhålla, alt R. o. Ad. måtte i dessa afseenden vjdblifva sitt förut fattade beslut.
Lagerbjelke i afseende å hvad lian nyss yttrade.
Enl. K. M:s Propos. skulle 10- öre-styckena komma att bestå af 8-lödigt silfver och således af lika delar silfver och koppar, samt väga 0,27 ort.
Half-öre-slyckena skulle, efter den utmyntningsgrund. sora Etsk föreslagit, blifva 30,000 st. på 100 skålpund viktualievigt koppar; men då Utsk. jemväl föreslagit, alt detta mynt skall präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar tenn och en del zink, så torde R. o. Ad. måhända finna lämpligast, alt kopparmyntens utprägling sker efter vigten på den mynt-metall, som på detta sätt är bildad, och icke efter vigten pä den koppar, som innehålles i myulel.
Jag får dedore föreslå, att Utsk:s förevarxle förslag i afseende å utmyntningen af kopparmynt måtte erhålla följande lydelse: ”1 st. af 5 öre utmyntas efter 1,000 R:dr pr skeppund mynlmetall viktualievigt” o. s. v. och den andra raden der det slår: ”blifvande således af 100 skålpund viktualievigt koppar utmyntade,” i öfverensstämmelse med ofvannämnde ändring blifva så lydande: ”Blifvande således af 100 skålpund viktualievigt mynlmetall utmyntade” etc.
Härigenom vinner man mera säkerhet och lätthet vid kontrollen så val af sjelfva ntmyctningen, som af myntets beståndsdelar efter den fastställda proportionen.
Jag anhåller fördenskull, att R. o. Afl. behagade, med iakttagande af denna ändring, bifalla Utsk:s förslag i denna del.
Palm stjerna i hvad han tillstyrkt rör:de kopparens utmyntning.
Ang:de silfvermynlet, kan jag visserligen icke motsätta mig hvad R.
St. så väl förut, som nu derom beslutat; men anhåller likväl att få förklara, det jag fortfarande är af den mening, att detta mynt icke borde innehålla så mycket koppar, som f. n., hvilken gör myntet tungt och fult.
Om det vore 14-lödigt, så vore det måhända mera utsatt för nötning; men man förlorade icke så mycket i koppar, såsom nu är händelsen, lij mindre Danska än Norrska specie R:drne hafva denrfa frihet.
Vi skulle således icke komma att från detta båll lida någon förlust.
Jag vidhåller äfven min mening, att 4 R:drn Riksmynt borde hafva präglats till likhet med 1 R:dr Hamb. b:ko.
Om mfln antager Frih.
Palm s tjernäs förslag, som synes ega goda grunder för sig, så skulle det likväl vid genomläsningen af Betänk., sådant det då komme att 38 Den 11!
Augusti (. ra. blifva, förefalla något besynnerligt, alt ordet myntmetall nämndes, innan ännu blifvit sagdl, hvaraf den skulle bestå.
Man kan deraf icke se, om det är koppar- eller någon annan myntmetall, sorn menas, och jag hemställer fördenskull, om del icke vore lämpligt, att, ifall den föreslagna förändringen bifalles, man sätter den punkt, som rör legeringen, framför, och säger: ”detta mynt legeras med 4 drlar tenn, en del zink och 95 delar koppar.”
Låter man deremot punkterna bibehålla den ordning de f. n. ega, får man i sanning hvarken något hastigt eller redigt begrepp om hvad med myntmetall bör förslås.
För min del vågar jag derföre vördsamt hemställa, att, derest Frih.
Palmsljernas ifrågavar:de förslag vinner bifall, IL o. Ad. mätte besluta en omflyttning af punkterna, så att den, som handlar om legeringen, sättes först, och den om ulmyntuingen sedan.
Jag har visserligen ingenting emot alt punkterna omflyttas pä sätt Hr Printzensköld föreslagit, så att legeringen får litt. a, och utmyotningen litt. b. Jag anser likväl en sådan omflyttning icke vara särdeles nödig, emedan hvar och en, som läser Utsk:s förslag, lätt kommer under fund med hvad som menas med myntmetall.
I afseende på Hr Printzenskölds förslag, ber jag alt få erinra, att, i fall det skulle bifallas, lomme en motsatt ordning att ega rum för upstålloingen af de serskildta sladganderne röi:de silfver- och kopparmynt, och sorn jag föreställer mig, att man härigenom endast skulle åstadkomma oreda och förminska lättheten af en hastig bekantskap med förfaltn:ns olika föreskrifter, kan jag, för min del, icke annat än motsätta mig ifrågavar:de förslag.
Den omständighet, hvarom Gr.
Lagerbjelke erinrat, har visserligen icke undfallit min upmäi ksamhet; men jag får likväl bedja Hr Gr:n iakttaga att, rör:de silfvermyntet, i moni. a. icke ett ord talas om myntmetall, utan endast om silfver, hvarföre också den tankegång, som innefattas i denna afdelms båda morn., är fullkomligt konseqvent och logisk.
I afseende å kopparmyntet talar man deremot först om mynlmelall, utan att della ord ännu blifvit till sitt begrepp bestämdt.
Detta är stridande mot logikens reglor, hvarföre jag fortfar i min ^anhållan om punkternas oraflyitning, hvilken kan låta sig göra utan att litt.
a. förändras, der det först talas om silfvermyntet och sedan om dess skrot och korn.
Hr Gr. o. Landtnäs först till bifall å 6:te mom. framstälda propos. besvarades med Nej; hvarefter R. o.
Ad. godkände detta moni., med förbehåll om den rättelse, sorn erfordrades till följd af R. o. Ad:s beslut om ulmyutning af såväl 10-öre-stycken af 8-lödigt silfver, som ^-örestycken, samt i öfrigt med den förändring, alt uti föreskrifterne om utmyntningen af kopparmynt infördes orden ”skeppund myntmetall,” i st. f. orden ”skeppund koppar.” 1 fråga om det härefter förekommande 7:de mom. vltrade Den 19 Augusti f. m. 39 Frih.
Då 10-öre-stycket af silfver endast innehåller hälften silfver och hälften koppar, så hör det otvifvelaktig! äfven lill skiljemyntet, hvarföre det också bör deribland nptagas.
Jag får derföre anhålla alt ordet koppar mätte uteslutas ur ifrägavar:de punkt, hvarigenom äfven 10-öre-slyeket kommer alt ingå bland det mynt. hvaraf ingen i vexling är skyldig att mottaga mer än en H:dr.
Jag skulle för min del tro, att en sådan förändring vore i full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s förut i detta ämne fattade beslut.
I öfverensstämmelse med förut, fattadt beslut, lärer det äfven i denna punkt böra heta: ”En R:dr riksmynt.”
Efter försl till bifall å 7:de morn.' framstäld propus., sorn besvarades med Nej, godkändes detta morn., med uteslutande af ordet ”koppar” framför ”skiljemynt” och tillägg af ordet ”Riksmynt” efter ”Riksdaler”.
Vidare förekom 8 mom. och yttrade sig derom Hr von Hartmansdorff:
Jag hemställer till R. o.
Ad. om del icke är väl tidigt, att till den 1 Jan.
1S56 utsätta del nya räknesättets trädande i verkställighet.
Månne myntets prägling då medhunnils?
Dessutom torde alla taxofs omgörande och räkenskapers reducering omöjligen kunna till den tiden medhinnas.
För allmänhetens beqvämlighet är det nödigt, att jemförelse-tabeller uprätlas och tryckas, utvisande skillnaden mellan del nu gångbara myntet och det nya.
Kan sådant bila sig göra inom den korta tid, som här blifvit föreslagen?
Jag betviflar det!
Jag föreslår derföre, att i stället utsätta i fråga var :de tidpunkt till början af år 1857.
Om jag icke alltför mycket bedrager mig, hade K. M. i Sin Nåd.
Propos. föreslagit, att det nya myntet skulle utsläppas i rörelsen under loppet af år 1855, och det bör således icke kunna förmodas, att någon svårighet i och för utförandet häraf skall förekomma i afseende å den tidpunkt, som Utsk. föreslagit, då K.
M. till och med ansett en tidigare lör möjlig.
Härtill har nu kommit, att skatte-förenklingen blifvit slutligen afgjord, och året 1856 bar dervid blifvit antaget som den tidpunkt, vid hvilken densamma bör träda i verkställighet.
Det skulle fördenskull leda till mycken tidsutdrägt och arbete, om icke detta skulle kunna försiggå på samma gång som myntförändringen, utan uträkningen skulle göras först efter det gamla och sedan efter det nya myntsystemet.
Dessa ■skäl innebära för mig en tillräcklig anledn. att anhålla ora bifall till IJlsk:s förslag.
De olägenheter, som häremot blifvit anförda, skulle beslå deruti, alt man icke kunde medhinna alt utarbeta de jemförelse-tabeller, som äro af nöden för alt erhålla en fullständig öfverblick öfver systemet.
En sådan tabells utarbetande är likväl en ytterst enkel sak och torde kunna låta sig göra på mycket kortare tid än. som här blifvit lemnad, hvilket hvar och en lärer finna, som känner enkelheten äfen sådan tabells beskaffenhet. 4lZ Den 19 Augusti f m'.
Hvad åter beträffar invändningen angrie omöjligheten att tili ifrågavande tidpunkt hinna utmynta tillräckligt silfver-och kopparmynt, så bör raan taga i betraktande, att aili det nuvande siifvermyntet, som upgår lill 12 sk. rgsy fullkomligt öfverénsstämmer med det nya, så att dessa myntstycken också fortfarande komma att utan förändring bibehållas.
Hvad åter beträffar de myntsorter, sora understiga 12 sk.,, så lärer rayntningen deraf väl kunna fortskrida och fullföljas så, alt allt behöflig! sådant mynt finnes vid 1856 års början; toen om också delta icke skulle fullt medhinnas, så blifver enda följden deraf alt det gamla skiljemyntet under något längre tid fortfarande kommer att gä i allmänna rörelsen, hvilket väl icke lärer komma alt medföra synnerliga olägenheter, särdeles som skillnaden mellan två-öre-stycket och den gamla sk:u rgs är så obetydlig, att denna sednare i allt fall säkerligen kommer att i den-rrya räkningen begagnas såsom ett Ivå-öre-styeke.
Jag vågar fördenskull anhålla, att R. o. Ad. behagade bifalla ifrågavartde punkt, hvartill ytterligare sorn skäl kan läggas, alt i Ständernas beslut ang:de decinial-systemets införande i afseende å mått och vigt, stadgats att, från och med den 1 Jan. 1856, det må stå den enskilde fritt, att i handel och rörelse begagna det nya systemet.
Jag kan icke inse, att genom alla dessa förändringars påskyndade införande, vinnes något annat ån konfusion.
Det är till hennes förekommande, som jag gjort mitt förslag; tv raan bör ihågkomma att. här är fråga om ändring af det hittills gällande räknesättet i mynt, mått, mål och vigt.
Tid att vänja sig dervid torde behöfvas för oss något hvar: åtminstone bekänner jag min svaghet i upgörandet af de slags jemförelse!’ som erfordras för att rätt tillämpa det nya systemet.
Andra torde behöfva det ännu mer, särdeles allmogen.
Om man fördenskull icke gifver vederbör:de tid på sig alt anskaffa de erforderliga jemförelse-tabellerna och att lära sig förstå dem, innan det nya räknesättet ännu blifvit gällande, så skall deraf upsla allmän förvirring, och ännu större missnöje, än man i alla fall lärer komma ali er-» fara, till följd af dessa förändringar.
Det är detta missnöje jag velat förebygga.
Men om de ledamöter, som genomdrifvit frågan, äfven i detta afseende, vidhålla sin mening, så skada de blott sin egen sak genom hennes förhastade verkställighet. [fr von Troil, Sam. Gust.:
Lagerbjelke har, enl. min öfvertygelse, så fullständigt och klart utvecklat de manga skäl, som tala för bifall till denna punkt, alt jag, för att icke onödigtvis uplaga tiden, endast anhåller, att få förena mig med honom.
Den konfusion, som Hr von Hartmansdorff fruktar skola blifva en följd af ett bifall lill punkten, derföre att man då på en gång skulle få decimal-systemet infördt i afseende på mått, mål, vigt och mynt, tror jag icke kommer att inträffa, emedan allmänheten just på en gång bättre lärer sig att tillämpa det nya systemet, än om det infördes successive.
Dessutom lärer en hvar inse, alt det egentligen är under praktiken, som den stora allmänheten lättast lärer sig ett D en 19 A ugu s ti f. m. 41 dylikt nytt räknesätt.
Vi hafva t.
ex. genom tidningarne sett upgifvas huru i Helstein, der ett nytt räknesystem nyligen blifvit införd!, allmogen och allmänheten inom några få dagar blifvit fullkomligt vane och hemmasladde i dess användande.
Man såg enhvar, sora gick på torget för att handla, hafva en jemförelse-tabell med sig, enl. hvilken uträkningen skedde, och efter några få dagar hade allmänheten på della sätt gjort sig förtrolig med det nya räknesättet.
Med början af år 1856 kommer den nya skatte-regleringen att träda i verkställighet, och jag tror, alt nödvändigheten, att såväl härå som å öfriga förhållanden tillämpa det nya räkoesystemet, är så oafvislig, afl endast detta skäl är tillräckligt för att motivera ett bifall till Utsk:s hemställan.
Men äfven så många andra skäl hafva i detta hänseende blifvit förebragte, att jag endast inskränker mig till att förena mig med Gr. Lagerbjelke.
Jag vill visserligen icke bestrida, att den skyndsamhet må ega rum, som man önskar i fråga om verkställigheten af det nya råkne-systemet.
Jag tror mig dock vara pligtig att fästa en nuvande och en f. d. Landshöfd-.s upmärksamhet på ett förhållande, som likväl torde förtjena något afseende.
Vi veta nemi., att de markegångs;taxar, som uprältas i Nov. månad år 1855, äro de, som blifva gällande för hela året 1856, intill dess andra uprältas.
Det torde således blifva nödvändigt att serskildt förordna -derom, huruvida dessa taxor skola år 1855 utfärdas efter det nya systemet eller efter det gamla för att blifva gällande år 1856.
Likaså förekommer att Kronans räkenskaper för 1855 icke afslulas förr än det år är inne, då det nya systemet skall hafva vunnit tillämpning, äfvensom alt dessa räkenskapers slutliga upgörelse icke inträffar förr än i slutet af år 1856, emedan de s. k. restantie-räkningarne och redogörelserna afgifvas inom Oktober må- , nads slut.
Det torde fördenskull vara nödvändigt, att jemväl serskildt förordnas, huru härmed skall förfaras, eller huruvida dessa räkenskaper skola upställas i enlighet med det gamla, det nya eller möjligen efter begge systemerna.
Emellertid skulle jag tro, att, om något upskof lemnades med verkställigheten, så all vederbörtde finge åtminstone två år på sig, skulle många olägenheter undanrödjas.
Under åren 1855— 56 hade man tillräcklig tid att familiarisera sig med det nya systemet, och då kunde också markegångstaxorna utan olägenhet sistnämnde år uprättas i öfverensstämmelse dermed, hvilket sedermera alltid skulle för framtiden iakttagas.
Vill man deremot påbjuda della systems tillämpning redan år 1856, så möter verkligen den olägenhet, att åtskilliga offentliga handlingar finnas, der penningarne äro beräknade att gälla till nämnde års utgång.
Jag liar ansett mig böra fästa upmärksamhelen på dessa omständigheter, utan att derföre vilja motsätta mig del beslut, sora af Frih.
Palmstjerna och Hr von Troil blifvit yrkadt.
Den siste värde talaren har trott, att en stor svårighet i afseende på tillämpningen af det nya systemet skulle upstå derigenom, alt 1855 års roarkegåDgstaxor komma att på hö - 42 Den 19 Augusti fr m. sten npställas efter de myntsorter, som f. u. äro gällande.
Jag ber likväl att få fästa upmärksamheten derå, att om t. ex. elt hö uptages till 16 sk. b:ko i en blifvande markegångstaxa, men denna kommer att träda i verkställighet sedan del nya systemet blifvit infördt, så är det endast en transaktion mellan den som betalar och den som mottager, att tillse, det evalveringen kommer att för siggå efter de tabeller, som naturligtvis då blifva tillgängliga.
Således kunna genom markegångstaxornas npslällande i enlighet med nu gällande myntsorter inga svårigheter upsla.
För öfrigt är det visserligen en möjlighet, att äfven i administrativ väg bestämma, alt de värden, som i markegångstaxorna införas, skola evalveras lill öfverensstämmelse med det nya systemet.
Huru man således än betraktar saken, finner man att inga svårigheter för tillämpningen derigenom upkomma.
I alla fall är det väl gifvet, att hvad Ständerna än må besluta i afseende på tillämpningen, blifver det dock en nödvändighet att antingen rätta de blifvande markegångstaxorna efter båda syslemerna, eller också att låta verkställa den evalvation, hvarom jag förut talat.
Jag kan fördenskull ingalunda finna, att de af Hr Printzensköld framställda anmärkmr i ringasfe mån lägga hinder i vägen för antagandet af ifrågavar:de punkt, hvarom jag således vördsamt anhåller.
Propos. till bifall å före»ar:de mom. blef härefter framstäld och besvarad med starka
Ja öfvervägande. litte punkten, ang:de en af Ulsk. tillstyrkt underd. anhållan hos K. M. i fråga om prägeln i del nya tO-öre-styckel. Frih.
Den af Utsk. i denna punkt föreslagna underd. anhållan anser jag innehålla antingen för litet eller för myckel för att af R.
St. till K. M. framställas.
För litet, emedan jag förmodar, att den framställning, som kommer att ega rum till följd af R.
Sus beslut ang:de präglarne, blifver hufvudsakligen öfverensstämmande med närval:de förhållanden, så väl i afseende ä silfver- sorn kopparmynten.
St. fördenskull önska någon förändring i präglarne på något af de nya mynten, så böra de också sträcka denna sin anhållan lill de öfriga myntsorterna.
Förevande anhållan är derföre, efter min öfvertygelse otillständig och skulle endast uttrycka, alt man icke kommit att så noga tänka på hela saken, ulan blott fäst sig vid en liten omständighet, och delta öfverensslämraer icke med hvad man af R.
Sirs omtanka bör förvänta.
För mycket anser jag denna anhållan innebära, emedan den endast rör en ringa omständighet, hvilken ändock icke lärer undfalla vederbörrdes upmärksamhet.
Det lärer åtminstone icke undgå den, sora föredrager ärendet inför K. M., att fästa K.
M:s upmärksamhet derå, att präglarne på de nya myntsorterna böra blifva så beskaffade, alt någon hastig förvillelse genom deras likhet med nuvaude mynt icke kan ega rum.
Jag anser fördenskull
Utskis förevaude förslag ofullständigt ur Den 19 Augusti f. ni.
43 en synpunkt och öfverflödigt ur en annan, hvarföre jag hemställer, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att helt och hållet afslä en dylik hemställan lill K. M.
Palmstjerna, och anhåller endast om afslag å denna punkt.
Jag instämmer äfven med Frih.
Palm stjerna, önskande blott, att Exped.Ulsk. mätte, genom det beslut R. o. Ad. nu fattar, undgå obehaget att införa ifrågavar:de punkt i den underd. skrifvelse, som lill K, M. kommer att i ämnet aflålas.
Palmsljernas yttrande jemväl till de öfriga Stånden blifvit framfördt, så hoppas jag att punkten måtte försvinna; men sker icke detta, så lärer Exped:sUtsk. icke kunna undgå att intaga densamma i den blifvande skrifvelsen.
Efter först till bifall å denna punkt framställd propos., som besvarades med Nej, afslog R. o. Ad.
Utsk:s deri gjorda tillstyrkande.
12:te punkten, innehållande anmälan, att Ulsk. framdeles komme alt afgifva yttrande, rör:de erforderliga förändringar i afseende ä Bankens sedelsystem.
Det är naturligtvis af icke ringa vigt, att de detaljbestämmelser, som inom de serskilda RiksSt. fattas, i afseende å decimal-systemet. öfverensstämma icke allenast sins emellan utan ock med bela systemet.
Om jag icke bedrager mig, är redan genom tre Stånds beslut afgjordt, att decimal-systemet skall i myntet införas.
Det återstår således endast, att få sjelfva detalj-bestämmelserna i systemet öfverensstämmande med hvarandra, och det är på denna grund, som jag anhåller, att de öfriga Stånden måtte inbjudas, att förena sig i de beslut R. o. Ad. fattat, ang:de liodelnings-systemels tillämpning på Rikets mynt.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts, att de öfrige RiksSt. genom utdrag af prof. sk lille vänligen inbjudas, att instämma i de beslut, som af R. o. Ad., i fråga om decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt, blifvit faltade.
Föredrogs K. M:s nyss ankomna Nåd.
Propos., ang:de ändring i 39, 40 med flere §§ i Reg.-Form., och 4, 6 m. fl. §§ i Riksd.- Ordn., i afseende på sättet för Riks-Styrelsens förande i vissa fall; och updrog R. o. Ad. åt ConsksUtsk., att sitt Utlåt, om denna Nåd.
Föredrogs och remitterades till LagUlsk. K. M:s denne dag ankomne Nåd.
Propos., med förslag lill förordn,, ang:de haudelsböcker och handels-räkningar. 44 Den 19 Augusti f. m.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannåmnde denne dag ankomne Nåd.
Propos:r och Skrifvelse: 1:0
Ang:de beviljande af eli byggnads-lån ål de brandskadade i sladen Jönköping, dels oek af anslag och lån i och för lomt-re gleringen i nämnde siad; 2:0
Ang:de väckt fråga om uplålande till staden Malmö af Kronan tillhörig mark, för dels nividgning af stadens begrafningsplats, och dels sammanbindande af 2:ne gator derstädes m. m.; 3:o Ang:de skatte-försäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs Kungs-ladugård i Götheborgs och Bohus län; 4:o
Ang:de afsöndring af jord från Ultuna Kungs-ladugård och Kronoparken Asen till utvidgning af Upsala Central-Hospitals område; 5:o Ang:de anslag af Vinsäd till Ulrika församling; samt 6:o Ang:de hegardt understöd för fullbordandet af Norbergs Jernväg.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln:sUtsk:s d. 11 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
M 21, i anledn. af gjorde anmärkn:r emot Betänk.
JM 4, ang:de grtinderne för den blifvande Allra.
Bevilln:n, samt föreskrifterne för deras tillämpning.
Usla punkten, ang:de personliga skydds-afgiften.
2:dra punkten, ang:de bevillrv.n af Embels- och Tjenstemäns samt Beljenles löner m. m.
Jag finnér icke något skäl, hvarföre den, som genom arbete åt staten förvårfvar sin inkomst, skall deraf erlägga mindre skatt än den, som på annat sätt vinner sin bergning.
Om någons inkomst utgör 1,000, 500 eller 100 R:dr, de må hafva blifvit fört jenia på hvilket lofligt sätt som heldst, så bör han derföre, i lika förhållande, skatta till Kronan.