Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar fullkomligen bans mening, att straff för sådane full böra finnas, och jag tror också, att de redan göra det i våra nu gällande Lagar, Jag anser det vara möjligt för LagUtskottet, att försöka öfvertyga äfven Herr 3» 36 Den 9 Mars f. m. von Hartmansdorff derom, och jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adelil visar mesta aktning för de personer, som gjort anmärkningarne, och sparar bäst tiden för sig sjelfve, derigenom att tillåta återremiss, hvarmed intet förloras, utan tvärtom det kan vinnas, att Betänkandet återkommer i det skick, att anmärkaren äfven möjligen finner sig tillfredsställd.
Jag anhåller att få förena mig med Friherre Ehrenborgh i den af honom nu gjorde framställning, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot LagUtskoltets ifrågavarande
Jag skulle vördsamt framställa den önskan, att Ridderskapet och Adeln ville bifalla återremiss.
Jag anser verkligen de anmärkningar, som blifvit gjorde, vara af den besynnerliga art, att jag är öfvertygad, det man gör den största allmänna nytta, om man sätter Utskottet i tillfälle att bestämdt förklara sig.
Då skall Utskottet inkomma med ett sådant Betänkande, som gör, att vi våga öpna munnen enligt vår öfvertygelse, när vi skola handla Den 9 Mars f. m. 37 •vid de vigliga fall, sora Herr von Hartmansdorff omtalat, nemligen i Sockenstämmor, vid Mönsterbordet m. m.
Det vore en tjenst för allmänheten, att få ett väl redigeradt Betänkande i detta afseende.
Äfven jag instämmer i anhållan om ålerremiss af ifrågavarande Betänkande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde å nyo Proposition till återremiss af LagUtskottets förevarande Betänkande.
Ja, jemte några Nej. Herr Crusenstolpe begärde votering.
Grefve Hamilton, John: Jag anhåller, att RiddarhusSecreteraren behagade uplysa, om någon underrättelse ännu till Ridderskapet och Adeln ankommit, huru de öfrige RiksStånden afgjort denna fråga.
Hafva de bifallit
Betänkandet, skulle en återremiss deraf härifrån ej tiena till någonting.
Jag är för närvarande icke i tillfälle, att kunna meddela uplysniog, huru denna fråga blifvit af de öfrige RiksStånden afgjord.
Ännu en gång vågar jag upträda, för att hos Herr Grefven oeh LandtMarskalken anhålla om förnyad framställning till Ridderskapet och 38 Den g Mars f. m.
Adelil, om ej Ståndet skulle vilja medgifva återremiss.
Jag tycker, alt då flere Ledamöter, och i synnerhet Herr von Hartmansdorff, framställt anmärkningar, samt framställt dem på ett sätt, att de förtjena alt vederläggas, borde sådant ej förnekas.
Jag liar ej kunnat göra det så fullständigt, att jag ens kan pretendera, alt lian skall linna sig deraf tillbörligen öfvertygad.
Då Utskottet måhända kan framställa tillfredsställande skäl emot Herr von Hartmansdorffs anmärkningar, skulle jag föreslå, att Ridderskapet och Adeln täcktes bevilja återremiss och ej borttaga tiden med votering.
Skulle de andra Stånden hafva bifallit Betänkandet, förfaller frågan.
Hafva de det ej, så har ingen våda inträffat derigenom, alt Betänkandet återremitterats.
Om Lagutskottet, sorn jag förmodar, finner anmärkningarne böra besvaras, blir Riddersknpets och Adelns önskan tillfredsställd, både deras, som vilja bifalla Betänkandet, och deras, sorn vilja hafva ytterligare Lagstadgande.
Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes ännu en gång inhämta Ridderskapets och Adelns yttrande, huruvida Ståndet ej vill bifalla återremiss. Grefve Frölich_, Daviel:
Jäg anser enda hindret för återremiss, hvilken jag i öfrigt önskar, ligga deruti, att det nu icke är pluraliteten, utan den Ledamot, som begärt votering, tillständigt alt bestämma, Den 9 Mars f. m. 39 huruvida den utan votering kan ske; men jag hemställer, om icke samma ändamål, som han önskar, häst vinnes genom ålerremiss.
Jag vunder mig således till honom med begäran, att lian ville afstå från yrkandet af votering.
Såsom ett ytterligare stöd för oss, hvilka önska återremiss, får jag erinra, att frågan här nu första gången förekommer, såsom en ny motion.
Jag hemställer således till Ridderskapet och Adeln och särskilt lill den Ledamot,, som begärt votering, såsom nitälskande i allmänhet för uplysning, om han icke skulle vilja medgifva oss, att få de uplysningar Lagutskottet vill lemna oss.
Herr Uggla, Göran Gustaf:
Under tillstyrkande af bifall å Utskottets Betänkande, instämmer jag med Herr Crusenstolpe, och begär äfven votering.
För min del vill jag gerna bespara Ridderskapets och Adelns tid, derigenom att jag gör mina anmärkningar till en särskilt motion, som kan behandlas särskilt.
Det nu förevarande Betänkandet har blott åsyftat, att borttaga det höga straffet i 1787 års Författning; men det hindrar ej, att motion om ett ringare straff göres, och särskilt pröfvas.
Med förklarande af min förbindelse för den siste Talarens afstående 4°
Den 9 Mars f. m. från yrkandet af återremiss, vill jag hemställa till dem, som begärt votering, om icke det ändamål de åsyfta, nu är upfylldt.
Den nya motionen kan ändå gå sin egen väg och vinna behandling.
Jag önskade, att man ville göra afseende på Ståndets tid, och Ståndets missnöje med hvad här begär es.
Om de Herrar, hvilka hålla så långa tal hvarje gång man begär votering, för att få personer, som noga betänkt sitt ämne, innan de yttra sig, att derifrån afstå, ville uphöra med sådane preliminaire persuasioner, tror jag attRidderskapets och Adelns tid mindre skulle uptagas, än genom en begärd Voterings skyndsamma verkställande.
Hajis Excellence Herr Grefvert och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition :
Den som bifaller LagUtskottets Betänkande, i anledning af väckt motion, att Kongl.
Förordningen den 7 December 1787, angående lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Majit vidtagne Författningar, må uphäfvas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den g Mars f. m.
Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Sedan 41» 42» 43 och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit upläste, börjades voteringen klockan £■ till i eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlarne öp lia de, rösterne hafva utfallit som följer:
Ja— ioo. Nej — i3i.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll blifvit upläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det LagUtskottets berörde Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterad t.
HÖgloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 Eftermiddagen.
Lagerheim. 4 2 Den 9 Mars e. ra.
Maj:ts den i3 sistlidne Februarii afgifne, och den 26 i samma månad f. m. på hordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i afseende på undsättnings-skuldernes liqvidexande i Skaraborgs Län.
Friherre Sture, Gustafj hade inlemnat följande, som uplästes:
Utan att utbreda mig, såsom sängliggande och sjuk, öfver innehållet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående den resterande undsättnings-spannmålens liffvide r a 11 de för Skaraborgs Län, äfvensom Sockenmagaziners inrättande, vårdande samt uphyggande på skoglösa trakter m. m.; kan jag ej annat än med vördnad erkänna Regeringens faderliga omtanka, att i nödens stund skydda och hjelpa.
I anledning af Herr von Beckers motion, som af mig understöddes, hafva hos Ridderslcapet och Adeln olika åsigter blifvit yttrade öfver Jordbrukarens belägenhet.
Jag kan ej på ett mera factiskt sätt söka stadga omdömet öfver hvad jag förut haft äran yttra i detta ämne, än då jag härmed får äran öfverlemna Konungens BefälIningshafvandes allmänna Kungörelse N:o 438 af den 8 December Den g Mars e. m. 43 sistlidne år, hvilken jag från min hemort fått mig tillsänd, hvarest yttranden af motsatt beskaffenhet genljudat.
Häraf synes, det förnyade utmätnings-auctioner, å en oell samma Söndag, blifvit utlyste å Fjorton särskilta fastigheter, belägne i fem olika Härader samt spridde öfver hela Länet, från dess gräns mot Elfsborgs Län till och med Undenäs församling, som gränsar till Nerike.
Kungörelsen in originali lyder som följer:
Som försäljning icke kunnat ske vid tillförne hällne Auctioner, komma följande Hemman att, under förut kungjorde vilkor, till försäljning ytterligare utbjudas genom Executive Auctioner, som å nedannämnde tider och ställen förrättas, nemligen: 1:0 |:dels mantal Kronoskatte Karaby Rättaregården i Åhse Härad, å Tingsstället Grästorp d. 8 nästinstundande Januari. 2:0 ^rdels mantal Östtorp Hökagården i Bärebergs socken , å samma Tingsställe samma dag. 3:o xrdels mantal Kronoskatte Skarstad Tomten i Barne Härad, å Tingsstället Naum d. g i samma månad.
4’°
Ett halft Kronoskatte Skarstad Nils Nils- eller Funkgården, å samma ställe samma dag. 5:o -|:dels mantal Åsaka Wästergården i Barne Härad, å samma ställe berörde dag. 6:0 x;dels mantal Önum Bajaregården i Önums socken, å samma Tingsställe samma dag.
7:0 -|:dels mantal Kronoskatte Marbeck i Önums socken, å Tings - 44 Den 9 Mars e. m. stället Naum berörde dag. 8:0 f :dels mantal Kronoskatte Önum Jutagården, å nämnde Tingsställe samma dag. 9:0 T%:dels mantal T ronoskatte Skarstad Råckagården, å samma ställe nämnde dag.
10:0 f:dels mantal Kronoskatte Skarstad Tomten å samma Tingsställe meranämnde dag. n:oTzT:dels mantal Kronoskatte Karstorp i Forssby socken af Kåkinds Härad, å Tingsstället Wersås den 12 nästk.
Januarii.
12:0 7zff:dels mantal Bromserud i Amnehärads socken, Wadsbo Härad, å LandsCanzliet härstädes d. i4 i nämnde månad.
i3:o ^rdels mantal Kronoskatte Härjevad Räfvagården i Saleby socken, Skånings Härad, å samma ställe berörde dag, och i4:o Kopparhults
Qvarn i Undenäs socken af Wadsbo Härad, äfvenledes här å LandsCanzliet d. i4 nästinstundande Januarii, allt kl. 12 på dagen.
Marieholm å LandsCanzliet d. 8 December 1828.
Sådant, mine Herrar, är rätta förhållandet; tvenne af dessa auetioner hafva ägt rum inom Wadsbo Härad, det bördigaste af Skaraborgs Län; förrän man tillgriper Bondens fastighet, är naturligtvis dess lösörebo genom utmätningar plundradt.
Domen sjelfve, mine Herrar, om jag sökt på Rikets Lagstiftare öfverföra någon ogrundad sjelfförvillelse öfver ställningen i min landsort.
Jag har icke haft annat föremål, än att, vid grundernas bestämmande Den 9 Mars e. m. 45 för återbetalningen af den resterande undsättnings-spannemålen, fästa Ridderskapets och Adelns uprnärksamhet på nödvändigheten att göra dem så lindriga som möjligt.
Att ej detta kan ske utan någon förlust för Staten, är oundvikligt; men då en stor del af Rikets provinser komma att kantra välsignelsen deraf, äro ej de medel bortkastade, som räddat den talrikaste och vigtiga— ste Medborgareclass.
Jag anhåller ödmjukast, att denna min framställning, tillika med den uplästa Kungörelsen, får åtfölja den Kongl. Propositionen, samt meddelas de öfriga Stånden.
I anledning af den nu förevarande Kongl. Propositionen om undsättningsliqviderne i Skaraborgs Län, anhåller jag få fästa Utskottets upmärksamhet vid några detaljfrågor; i sjelfva hufvudsaken ämnar jag icke utlåta mig.
Jag anser ändamålet godt, och önskar att det må vinna fullbordan; men i afseende på de föreslagna magazinerna, önskar jag få nämna några ord.
I den Kongl. Propositionen slå socken-magaziner omnämnda.
Jag känner icke, huruvida Konungens Befallningshafvande i dess skrifvelse nyttjat benämningen socken-magaziner, men ber få fästa upmärksamheten derpå, att sådana icke egentligen äro nyttiga.
Dylika magaziner äro vanligen för små, för att väl vårdas och skötas. 46 Den g Mars e. m.
De kunna väl vara nyttiga, så länge i församlingen finnes en Possessionat eller Embetsman, som med nit och sorgfällighet tager vård om dem; men om en sådan man saknas, förfelas hela ändamålet, magazinet plundras och församlingen blir ändå skuldsatt.
Om derföre några magaziner skola inrättas, och Rikets Ständer bifalla, alt undsattnings-spannemål dertill må användas, skulle jag föreslå, att District-magaziner inrättades för 2 å 3 församlingar i skogsbygden och 4 ä 5 på slättbygden.
Detta skulle bespara mycken byggnadskostnad, som är en hufvudsaklig svårighet på slättbygden, der magaziner äro af behofvet mest påkallade.
Till förvaltningen af Districts-magazinerna skjulle minst en person för hvarje församling tillförordnas, inom hvilka täflan borde upkomma att bereda den åsyftade nyttan, och hvilka personer skulle controllera hvarandra.
Om således den Kongl. Propositionen bifalles, anser jag det blifva högst nödvändigt, att magazinerna inrättas district- och icke socknevis.
Jag anhåller äfven få nämna en omständighet, ehuru den låter besynnerlig, att nemligen dessa magaziner icke äro af det behof i skogsbygden, der allmänheten årligen måste köpa spannemål; ty allmogen har der andra effecter att afyttra i utbyte, och således tillgångar såväl för missväxtåret, som andra år.
Af vida större behöflighet äro de för slättbygden, der allmogen icke har något annat Den 9 Mars e. m. '47 att sälja än spannemål, och hvarest upkommen brist på utsäde och brödföda måste medföra de svåraste följder.
Finnas i sådana orter District-magaziner inrättade, kan den behöfvande Jordbrukaren hjelpas utan eller åtminstone med mindre kostnad för. det allmänna.
Vid det reglementariska tror jag tvenne hufvudsakliga omständigheter borde föreskrifvas, af hvilka äfven den första finnes omnämnd i Konungens Befallningshafvandes underdåniga ansökning: den ena, att de år spannemål icke behöfver utlånas, bör det vara hvarje hemmansegares skyldighet alt utbyta spannemål, det vill säga, att uttaga en emot hemmantalet svarande andel af lagret om sommaren och återbetala den om hösten; den andra, att icke hvem sorn vill får låna ur magazinet, utan att lånerättigheten bör fördelas i vissa proportioner efter hemmantal, och att ingen annan får låna än hemmansegare, eller de som äro försedda med dessas anvisningssedlar och ansvarsförbindelser för återbetalningen; man har annars största svårighet att återfordra det utborgade.
I afseende på sjelfva verkställigheten anhåller jag få fästa upmärksamheten på några andra omständigheter inom Skaraborgs Län.
Undsättningen är utborgad i olika proportioner.
Slättbygden har lånat det mesta, ehuru den består af det minsta mennisko - 48 Den g Mars e. m. antalet.
I skogsbygden åter finnas församlingar, der icke mer än ^rdel eller f:del äro skuldsatta.
Jag vågar nästan tro, att flera af dessa församlingar icke torde vilja deltaga i kostnaden för anläggande af Districts-magaziner.
Jag hemställer derföre, om det icke vore nödvändigt att höra Länets invånare, för att utröna, hvilka vilja ingå i förslaget, och om uti de församlingar, som icke vilja det, de skuldsatte skulle återbetala sina lån på 3 år efter det höga inköpspriset, tyckas dessa, som troligen äro de fattigaste, blifva obilligt behandlade, då andra deras likar få betala den borgade spannemålen in natura.
Jag skulle derföre tro det vara billigt, när Staten af dem, som inrätta magaziner, icke återbegär betalning till annat pris, än blifvande årliga markegångspriset, och det mot en credit på io år, att det kunde blifva de församlingars innevånare, som icke vilja begagna deltagandet i magazinerna, förunnadt att äfven betala efter markegångspris, men vid detta årets slut.
Detta anförande anhåller jag må bifogas Konungens Nådiga Proposition till Utskottet.
I anledning af den ifrågavarande Kongl. Propositionen anhåller jag, att Utskottet måtte först efterse, huruvida de vilkor blifvit iakttagna vid undjsättningsspannemålens ullefverering år 1826, dem Den 9 Mars e. m. 49 dem Rikets Ständer stadgade såsom vilkor för Creditivets användande.
Jag anser detta af största vigt, enär jag befarar, att bär npstår fråga, huru hela menigheter blifvit lidande derigenom, att auctoriteterna sjelf— myndigt vidtagit undsättnings-åtgärderne, utan förtroende till representationens omtanka vid fattandet af sina Beslut; utan visad aktning för de vilkor Rikets Ständer fastställt för Folkets skatte-anslag.
Yi se i de Provinser, der vilkoren blifvit iakttagna, att en sådan brist icke upstått, som der de blifvit åsidosatte; och detta styrker mig uti tankan, att det vore högst olämpligt företaga det ringaste med denna sak, innan vi sett, huruvida dessa vilkor blifvit iakttagna vid disposilionerne inom Skaraborgs Län.
För det andra, när det är afgjordt, att inom dessa District råder en sådan allmän fattigdom, att utpantning måst verkställas till 4 & 5 gångor det värde folket erhållit i undsättning; tror jag det vara billigt, att sådane personer, som utan eget förvållande kommit i detta predicament genom Embetsmäns förseelser och egenmäktiga förfarande, böra få återbetala hvad de erhållit in natura tunna för tunna, men att de Embetsman, som varit vållande till den upkomne bristen uti Creditivet, kännas skyldige att fylla det åsterstående.
På denna 16 H. 4 Jb So Den 9 Mars c. m. grund tror jag StatsUtskottet hör begagna dea rätt det äger efter 3o §.
Riksdagsordningen, att häröfver begära laglig undersökning.
Hvad angår Herr Thams yttrande om Sockne- och DistriclMagaziner, vill jag nu icke derom yttra mig, emedan jag anser en öfverläggning öfverflödig; men högst besynnerligt vore det fall, om det skulle blifva ett åliggande för Sveriges mindre sädesrika provinser, att sammanskjuta medel till inrättande af DistriclMagaziner i Skaraborgs
Län, som är ett af de bördigaste i landet.
Mig förefaller det åtminstone besynnerligt, att den ene Medborgaren så skall skatta till den andre, enär det icke är fråga om någon för staten i öfrigt gagnelig colonisation uti sådane trakter, der sädesodling icke är möjlig; utan nu blott fråga är om sådana, som sjelfva äro sädcsodlandd och de fruktbaraste i Riket.
Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja remissen.
Friherre Cederströnij Jacob:
Det är i anledning af Herr Thams yttrande, och nu sednast Herr Hjertås, som jag anhåller att några ögonblick få fästa Ridderskapets och Adelns upmärksamhet.
Herr Tham har yttrat, att SockenMagaziner icke voro nyttiga, i synnerhet på den grund, att om förvaltningen vore oriktig, fonderna skulle förskingras och icke komma till gagns.
Jag skulle förmoda, att om DistrictMagazinerne icke erhålla en mera ändamålsenlig förvalt - Den 9 Mars e. m. 5i ning, kunde följden med dem blifva enahanda.
Här är frågan, om man bör hindra associationer af medborgare, som bo nära och väl känna hvarandra.
Är inrättningen af större omfattning, så känna de icke hvarannan; det beror dessutom af Socknens egen öfverenskommelse.
Hvad sjelfva Magazinerne beträffar, kan det vara ganska likgiltigt, om de kallas District eller SockneMagaziner, allenast grunderne för förvaltningen blifva så bestämda, att ändamålet dermed kan vinnas, d. v. s. att den del af förlaget, som erfordras för utsädet, icke ingår i räkningen bland det, som från Magazinet får utlånas.
Denna del af Spannmålen bör om hösten utbytas emot ny, då den icke behöfver anlitas; men den andra delen, ämnad till brödföda, bör utlånas.
Det uppfyller då flerfaldiga ändamål; att fattigförsörjningen betalar sig sjelf; att fonden städse ökas; att, vid missväxt eller annan brist, behofvet fylles, och den olägenhet förekommes, att genom brist på utsäde en ny missväxt beredes.
I afseende på Skaraborgs Län serskildt, har Herr Tham föreslagit åtskilliga local-institutioner, nemligen att de Socknar, som icke vilja etablera Magaziner, böra få samma rätt, att lemna sin Spannemål efter markegångspris, som de andra.
Men jag tviflar på, alt några kunna få betala efter markegångspris, som erhållit undsättning 1826, då 4* 5i Den 9 Mars e. ro. priset var vida högre.
Det är nödvändigt, efter det beslut Rikets Ständer vid förra Riksdagen fattade, att Creditivfonden till fullo ersättes.
Det måste ske, om icke oförmåga hos de betalande inträffar, då man nödgas afkorta beloppet, men i afseende på frågan, att de, som etablera Magaziner, skulle få betala elfter Markegången, så torde, när Betänkandet inkommer, man finna, att sådant icke kan komma i fråga; ty der föreslås, att betalningen må få ske på io år efter det pris, som Spannemålen enligt räkningar gällt vid undsättnings-tillfället.
Frågan är redan i Utskottet afgjord och utarbetad; men i afvaktanaf denna proposition har Betänkandet icke blifvit expedieradt.
Jag tviflar dock, att priset kan nedsättas, men tror mål ända, att den genom bristande förmåga till återbetalning möjligen upkommande brist kan ersättas genom anvisning af den serskilda vinst Staten erhållit af Tullmedlen för denna Spannemål: en inkomst, som gerna kan fylla den förlust, som hos någre individer kan upkomma.
Det har sedan blifvit yttradt af Herr Hjerta, att Utskottet skulle undersöka orsaken, hvarföre icke Rikets Ständers vilkor för Creditivets användande blifvit iakttagna.
Jag får tillkännagifva, att ett Utskott icke är den auctoritet, som laglikmätigt kan företaga en sådan undersökning; det är i annan väg sådan skall ske.
Men ehvad der - Den g Mars e. m. 53 vid förefallit, lärer det iclte bero pä Rikets Ständer att förordna, att Embetsman skola ersätta skillnaden.
En sådan rätt hafva, enligt Grundlagen, Sveriges Ständer aldrig ägt; de äga den icke heller nu.
I afseende på frågan, om det är nyttigare att bilda Districts- eller SockneMagaziner, tror jag de sednare vara vida förmånligare.
I fortsättning af hvad jag nyss hade äran anföra, vill jag slutligen blott förnya den erinran, att allt det, som är ämnadt till utsäde, hör vara skildt från det, sorn är afsatt till brödföda.
Det torde tillåtas mig få {>åminna, att jag icke är den, som påkalat någon hjelp för Skaraborgs Län.
Detta har skett af andra personer; hvaribland sådane, som ho i den del af Länet, som är i trångmål; jag åter hor i den del, der detta trångmål icke finnes, och jag bekänner öppet, att jag tror denna del skall kunna betala utan afkortning och utan att innevånarne blifva förstörda.
Det är också derföre jag icke kunnat förena mig uti de gjorda ansökningarne, ehuru dertill uprnanad, då de trakter, hvarest jag hor, deraf icke* äro i behof.
Men jag billigar ganska mycket Länets Styresmans ansökning till Konungen.
Jag tror också, att han skulle säkerligen blifvit klandrad, om han behandlat
Länets innevånare olika, och anser honom derföre hafva handlat rätt, då han 54 Den g Mars e. m. önskat lika hjelp för alla, utan åtskillnad.
Hvad åter beträffar den af Herr Hjerta yrkade undersökning, huruvida Embetsmännen fullgjort Riksens Ständers vilkor, så är det icke jag, sorn behöfver taga deras försvar.
Men jag bör likväl, och anser min pligt vara, att förklara, att Länets Styresman icke gjort något efter eget godtfinnande.
Sedan han gått in till Konungen, för att erhålla behöflige föreskrifter, har han handlat efter Konungens befallningar, och jag har lust att se, efter hvilken Svensk Lag han då kan dömmas felaktig af någon annan än sin Regent.
Det är allenast de rådgifvande Embetsmännen, som Rikets Ständer äga dömma; öfver andra Embetsman äga de ingen domsrätt, och jag hoppas denna icke skall blifva dem tillagd, ehvad försök än må göras, att tillrycka Rikets Ständer en sådan rättighet.
Flere yttrade härvid deras misSnöje genom starka stampningar.
Ja, stampen, stampen, gode Herrar, eller rycken mig ned af platsen.
Jag trotsar likväl hvar och en af Eder, att kunna betaga mig min yttranderätt som Riksdagman, eller taga mig hädan, annorlunda än med dolken i mitt bröst.
Den första af de anmärkningar, som Herr Tham gjort mot Kongl. Maj:ts.
Nådiga Proposition, är den, Den 9 Ma r s e. m. 55 huruvida Skaraborgs
Län bör hafva Sockneeller DistrictMagaziner;j och jag får i anledning deraf förklara, alt, ehuru i min underdåniga hemställan i ämnet, och hvilken åberopas i den Nådiga Propositionen, troligen icke finnes ordet DistrictMagazin, liar dock min mening med SockneMagaziner alltid varit, att flere Socknar skulle förena sig om hvarje Magazin.
Den andra anmärkningen var , att Socknarne i skogsbyggden, såsom föga skuldsatte för undsättnings-spannemål, kanske icke skulle finnas hugade att på föreskriflie vilkor inrätta DistrictMagaziner.
Möjligheten häraf bestrider jag icke, i synnerhet hvad en och annan Församling angår; men jag har ansett öfverflödigt att omnämna detta förhållande i min åberopade underdåniga hemställan, enär det ifrågavarande Spannemålsbeloppet icke är större, än att det troligen kommer att åtgå till Magaziner å slältbyggden.