Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der infinner sig någon som vill skada den resandes credit eller rent af bestjäla honom.
För denna erfordras då ej mera ån att han jnsör den myndighet sorn vederbör å den plats dit den resande ankommit, med ed faster, att han hos honom äger en fordran, och i ögonblicket har den resande ^ om han ej åger den credit på platsen, att lian kan anskaffa borgen för summan, ej annat val ån att tråda i häkte eller betala det fordrade beloppet.
Åger han rexlar eller penningar med sig, så täger han naturligtvis hellre den sednare utvägen och stämmer genast den förmente Borgenären’; men denne, sorn tilläfventyrs har intet att förlora, rymmer, och den utbetalte summan år förterad.
Hår skulle man, otvifvelaktig! anse den lag, som gåfve tillfälle till sådane bedrägerier för yttersta våld, och jag tror att detta exempel skall göra tillfyllest för att hindra åberopandet af Engelska lagarna, då man vill förbättra någon del af våra.
^2-1 Den 12 Februarii, Herr Ehrenborg, Casper, uppläste föl-, jande; (Se Bilagan N:o 7,) Hvarefter Herr Ehrenborg munteligen tiJlade, Jag utbeder mig i öfrigt att i alla få för*i ena mig med Herr Morath uti hvad han anfört rörande olåmpligheten af dödsstraff för tjufnad*
Men då Friherre Skjöldebrand nu sjelf icke år närvarande, anhåller jag få erinra att han icke, på sätt Herr Morath trott sig finna, ovilkorligen tillstyrkt deportation för alla lifstidsfångar, Utan blott iör dem, hvilka blifvit dömde för niord, rån eller itererade tjufnader.
Friherre Ehrenborgh, Casper \
Då jag be-* gårde ordet var det blott för att yttra mig i afseende på ett uttryck i Herr Thams Memorial, Jag anser mig skyldig upplysa, att den korrta erfarenhet jag har af juridiska ämnen, gifvit mig tillräcklig öfvertygelse derom, att i det skick vår lagskipning ännu befinner sig, det år en ren omöjlighet att ovilkorligt afsluta alla ransakningar, utan att lemna tingsstället.
Upplysningar kunna behöfva®, vittnen kunna böra afhöras, hvilka för den skyldige åro af högsta vigt.
Men Lagutskottet lärer visserligen inse detta, så att någon vidare framställning häraf jiu icke kan vara af nöden.
Men, jag begagnar detta tillfälle för att återföra discussionen på den »f Friherre Skjöldebrand väckte fråga om Den 12 Fehr ilar ii. 4 sa deportation af lifstidsfångar, och dervid tror jag mig böra upplysa, att Kongl. Maj-.t förordnat en Colnmité för fångvårdens förbättrande.
Jag^tror detta ämne så nära ingå uti det förevarande, att det visserligen skulle gifva en stor vägledning om Committerades betänkande blefve till Lagutskottet öfverlemnadt; och jag har anledning troCommiténs project vara såuppgjordt att, om medel till dess verkställande kunna förefinnas, ingen deportation lärer behöfvas, Grefve Lövenhjelm , Carl
Den sista värda talaren har till en stor del förekommit mig, i hvad jag hade ämnat anföra i detta ämne, Kongl. Maj:t har nedsatt en Commité till öfverseende af fängelsernas tillstånd och till föreslående af medel till deras förbättrande.
Denna Commité liar nu i det närmaste slutat sine arbeten oell dess förslag circulerar till sista påseende samt lärer troligen snart komma att framläggas för Ridderskapet och Adeln.
Då denne sak står i närmaste sammanhang med det ämne som nu förehafves, tror jag den böra i förening dermed behandlas.
För öfrigt instämmer jag helt och hållit med Herr Morath uti det företräde han lemnar åt den Svenska lagskipningen, framför den Engelska, och jag tviflar ej att hvar och en som har kännedom af Sveriges och Englands lagskipning med honom delar öfvertygelse.
Den hufvudsakliga skillnaden emellan den Svenska och den i Frankrike och England antagna lagskipning, hvilar på företrädet af vanliga
Domstolar framför de i dessa länder bruklige Jurys.
Visserligen kunna 426
Den 12 Februarii, båda hafva sina fördelar, men hvad som åtminstone är säkert, är att Svenska lagskipningen icke har att förebrå sig så mångå juridiska mord sorn dessa länders JuryDomstolar.
Kanske, jag medgifver det, är i afseende på den anklagades rättigheter, ömtåligheten hos oss drifven något för långt, men skall då någon öfverdrift existera, så är det bättre att den finnes p:å denna sida.
Tham instämmer jag deruti, att formerne böra förkortas, så vidt det kan ske utan att lemna allt för mycket tillfälle till missbruk, och detta tror jag är en hufvudö sak.
Hvad jag likväl anser mäst bidraga, till ökandet af avtalet brottslingar, är det icke sparsamma användandet af vanärande straff, sorn finnas i vår StrafiBalk.
Om den kunde umbära dessa straff, tror jag redan mycket voro vunnit, ty nu alstrar sjelfva brottinålslagen nya brott.
För öfrigt instämmer jag uti hvad Herr Ehrenborg i detta afseende yttrat.
Vid den af en värd ledamot Herr Friherre Skjöldebrand gjorde motion rörande aflemnandet af de i Riket befintebge lifstidsfångar till de magier sorn
Sga deportatjonsställen, får jag äran anföra, att jag ganska väl påminner mig hafva hört i England klagas öfver dyrheten af transportkostnaderne till Botany Bay, att desse enligt en i Colqhouns fFecilth and, Power af the Britisk Empuire meddelad uppgift, uppgingo från år 1788 till I797 till 1,000,000 Pund Sterling, under hvilken tid 5oro couviets blifvit deporterade, hvars transport sålunda kostade 200 Pund
Den 12 Februarii.
Sterling per man.
Att om äfven medelst en diplomatisk underhandling, vi möjligen skulle lyckas att få aflemna våra fångar i England eller Holland för att derifrån transporteras till Botamy Bay eller Jawa, vi likväl icke kunna hoppas få dem på främmande magters fartyg transporterade, utan att ersätta kostnaden derföre, hvilken efter ofvannämnde beräkning för de å Rikets fästningar nu befintlige 5po lifstidsfångar ä 200 Pund Sterling per man, skulle uppgål fill en summa af 100,000 Pund Sterling eller 1,200,000 R.dr Banco, som troligen skulle öfverstiga icke allenast tillgångarne, men framför allt den deraf väntade nyttan, i synnerhet som Fångarne nu göra någpn nytta vid renhållningen, och vidmagthållandet af Rikets Fästningar, hvarföre jag för min del får afstyrka den gjorda motionen.
Grefve Posse, Carl Hindrie', I anledning af Friherre Björnstjerna? yttrande , får jag blott vördsamt hemställa, om icke, i fall några betydliga kostnader blifva nödvändiga, det i sådant fall åtminstone för framtiden, skulle blifva långt nyttigare, att anslå en del af samma medel till allmänna nyttiga uppfostringsanstalter, emedan det torde blifva lättare att förekomma laster och brott, än att göra sig af med ett jämt tilltagande antal brottslingar.
De betänkligheter Friherre Björnstjerna omnämnt i afseende på frågan om lifstidsfångars deportation, anser jag vara af den betydenhet, att jag Den 12 Februarii, anser mig böra förena mig med honom.
Björnstjerna har i detta afseende tillkännagifva en omständighet sorn jag väl anat, titan att känna den, nemligen att kostnaderne skidle blifva ganska betydliga.
Jag anhåller således att desse anmärkningar må få till vederbörligt
Utskott åtfölja den gjorda motionen, och tror att de visserligen skola uppväga hvad i afseende på detta ämne i motsatt mening blifvit taladt.
Herr Grefven och Landt Marshalk en hemställde, att så väl Friherre Skjöldebrands och Herr Gripenstedts ifrågavarande Memorial, som de af åtskillige Ledamöter i samma ämnen nu afgifne yttranden, lingö till Lagutskottet remitteras.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 2 dennes afgifne och den 6 derpå följde på bordet lagde memorial angående tillåtelse för Utskottet, att utöfver den i 24 §.
Riksdagsordningen stadgade Canzlibetjening få antaga fyra Canzlister med deremot svarande arfvode, hvilka äga, att Secreteraren och Notarierne i renskrifningsgöromålen tillhandagå.
Herr von Hartmansdorff*, Magust:
Jag har förut tagit mig friheten fästa Ridderskapéts pch Adelns uppmärksamhet på dyrheten och Den 12 Februarii, talrikheten af Stånds- och UtskottsCanzlierna.'
Nu, då Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet begärt att, utöfver den betjening, Utskottet enligt Riksdagsordningen äger, få antaga fyra Canzlister, må det tillåtas mig, att göra några ytterligare anmärkningar i samma ämne.
Enär Utskottet, utom en Secreterare, har 5:ne Canzlister, och enligt hvad jag tror mig känna, blott arbeta på 3:ne fördelningar, så ar det alltid möjligt, för en af Tjenstemännen att vara ledig och sysselsätta sig med renskrifning, under det de öfriga anteckna hvad uti afdelningarne förefaller.
Att der föra verbal-Protocoll, synes vara öfverflödigt, hvadan mycken tid icke bör med Protocollsföringen kunna upp_. tagas.
Tiden emellan Utskottens Sessioner, då Stånden hafva Plena, böra lemna Secreteraren och de 3 Canzlisterna nog ledighet till uppsättande och expedierande af Utskottets Betänlcanden.
Uti hvar och en af Kongl. Maj;ts StatsExpeditioner finnas ej mera an 8 löner, och jag underställer hvar och en, om de göromål som förekomma uti en StatsExpedition kunna jemföres med EkonomiUtskottets.
I hela HofCanzlersExpeditionen finnas både med ordinarie och lönlösa, icke 8 tjenstemän.
Riksens Ständer hafva, vid flere Riksdagar hos Kongl. Majit anhållit om en ny reglering af Styrelseverken, för indragning af öfverflödige Embeten och tjenster.
En Commité har i sådant ändamål blifvit nedsatt, hvars arbeten troligen komma att föreläggas Riksens Ständer.
Om nu Ständerna sjelfva icke iagttaga den sparsamhet de påyrka af Regeringen, så lemna de ej det 48o Den i 2 Februarii, efterdöme de borde, utan de motsäga sin ege» fordran af inskränkningar.
Man har medlidande med mängden af unga sökande, man säger, att de genom göroinälen hos RiksStånden blifva gagneligt utbildade, och mari har svårt vid att eriiotstå reeommendationer och supplicationer.
Men om man besirinar hriru stor classen af tärande medlemmar redan är, om mari ihogkom. mer, att en ganska stor del deraf måste förr eller sednare våldsamt återfryckas ned bland de närande: så mäste mari bäfva för brytningen och söka bereda en förändring , som småningom kan verkställas.
En sådan öfvergång är endast möjlig derigenom, att man ej släpper efter vid något tillfälle, der Tjénstemäns öfverdrifna ökande kommer i fråga, att tean strängt och conseqvent följer den antagna inskränkningsgrundsatsen.
Blott på sådant sätt kan något uträttas och företaget lyckas.
Jag bör narima att TabellVerkets nyss utkomné 5 år-s berättelse upplyser, att Civilstaten, under dessa åréns lopp ökats ifrån 10,173 till 10,997,' eller med ett antal af 824 piérsoner, under det att de Sjöfarandes minskats från g,435 till 8,717, eller nied 718 personer.
Afven Bruksoch Fabriksägare häfva minskats från i588 till 1579 skillnaden är der icke så stor, men visar likväl det allmänna förhållandet äf de närandes af- och de tärandes tilltagande.
Det synes således vara tid, att hamna en vidare fortgång i samma rigtning.
Allt sträfvar hos oss att komma upp i de tärande clässérfté.
Vid Universiteten studera flere Bondesöner än Adeliga ynglingar, ej att tala om den stora skara# af Stånds*- Dtn 12 Fibruarii.
431 personer, Borgares och andra Näringsidkarens barn o. s. v. Fortfar man pä detta sätt, så skall vårt samhälle likna en kropp, behäftad med den sjuka, der hufvudet sväller i vidd och förlorar i duglighet, under det de öfrige lemmarne äftyna, beröfvade de safter, som dragas till den svämplikt väsande deléhé
På grund af de skäl; jag mot Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets begäran anfört, tillstyrker jag att den matté afslås.
Friherre Cederström, Jacob: Jag instämmer med Herr Hartmansdorff, att största sparsamhet bör af Riksens Ständers Utskott iagtta_ gas i afseende på personalen af deras Canzlier; meri denna sparsamhet bör likväl icke sträckas derhän; att ett skyndsamt bearbetande af ärenderria derigenom biifvér omöjligt, ty i sådant fall vinnes éj det åsyftade ändamålet, besparing; hälst ett af tvänne då måste uppkomma; hemligen: att Riksdagen förlängés, eller ätt eri riiyckenhet mål blifva oäfgjorde; och jag hemställer till Ridderskapet och Adein; och Herr Hartmattsdorfl sjelf, med den kännedom han äger om Utskottens göromål, örn med afseende på denna omständighet, den mängd af mål sorn vanligen öfverlemnas till Allmänna BesvärsUtskottet, med tillbörlig skyndsamhet kunna bearbetas och expedieras, i händell se Utskottet icke är biträdt af mera än en Secreterare och trenne Cancellister.
' Detta likväl, så framt icke det Särskildta Utskott Ridderskapet och Adeln ansett nödigt, blifver till - .Den 12 Februarin satt, ty i sådant fall blifver Besvärs- och EkonorniUtskottet ej i behof af tillökad betjening, hejst det icke kan komma i någon verksamhet förr, än Särskildta Utskottet fulländadt sitt arbete.
Skall Utskottet genast företaga bearbetandet af redan gjorda och blifvande remisser, är den begärda tillökningen af 4 Canzlister oumgängeligt nödvändig.
Grefve Posse, Arfvid:
Då Ekonomiutskottet hos Riksens Ständer anhållit, att utöfver den i 24 §.
Riksdagsordningen bestämde Canzlibetjening få antaga 4 Canzlisler, har Utskottet dervid ingalunda öfverskridit det antal, som vid de föregående Riksdagar varit behöfligt, utan endast njed afseende å den sedart sista Riksdag förflutne längre tid, och det i följd deraf vid denna Riksdag troligen uppkommande trägna arbete, trodt, att lika mycken betjening nu som förr skulle erfordras.
Om, i händelse ett Särskildt Utskott blifver af RiksStåndens pluralitet förordnad!, Ekonomiutskottet till äfventyrs varder befriadt från en mängd dess befattning annars tillhörande ärenden, så behöfves visst icke de nu- ifrågaställde fyra Canzlister, och må hända icke en gång något EkonomiUtskott.
Då Utskottet åberopar såsom grund för sin begäran ett förevarande behof, och detta behof skall af oss pröfvas; så kan jag icke annat finna, än att vi böra lämna mera vitsord åt Utskottes eget omdöme, Den 12 Febr tiar ii, 433 döme, ån åt anmårkningarne af Herr von Hart* mansdorff, som icke år Ledamot af Utskottet, och följaktligen icke heller år i tillfälle att lika vål bedöma behofvet.
Jag vill icke särdeles inlåta mig i det afvikande från åmnet, som den vårda talaren gjortj men jag skulle dock önskat, att då han uppgifvit sednare årens förökning af Tjenstemän till ett antal, som skall förskräcka den Allmänhet, sorn läser våra Protocoller; han också velat, dels uppgifva arten af deras tjenster, dels upplysa om de också njuta lön af Staten eller icke; emedan, om deribland, som jag tror räknas Nämndemän, vioe Nämndemän, Ordningsmannen i Bondbyarne, Fjerdingsman, Fånggevaldiger, och flere sådana, som till största delen tjena utan all lön; så faller kritiken ansenligen.
Principen att tillbakahålla den närande classens barn ifrån inträdet på tjenstebanan kan vara riktig; men den tillämpas origtigt, då den åberopas till skäl att göra tyngre och svårare banan för de, sorn redan åro intagne och stå der: och i alla fall har denna princip efter min tanka, ingen användbarhet i förevarande fråga, angående tillsättande af några personer mera inom ett Utskotts betjening.
Min enskilta erfarenhet ålägger mig att förklara, att jog anser Herr von Hartmansdorff äga anledning till sin gjorda anmärkning.
Jag liar tyckt mig i allmänhet finna en nog stor benå - Ridd. o. dd, Fröt. I. B. a8. 45i Den 12 Februarii. genhet att placera iinga mån som följt Riksdagsmännen från Landsorterna.
Från Riksdag till
Riksdag har jag tyckt mig finna att anspråken vuxit.
Jag gjorde vid sista Riksdag en calcul öfver hvad SkrifvareStaten graverar Riksdagskostnaderne.
Den instämmer med Herr von Hartmansdorff*.
Riksdag begärte OeconomieUtskottet ingen tillökning i betjening, Secreteraren och Canzlisteme sjelfve hade undanbedt sig det.
För deras ådagalade flit erhöllo de en gratification.
Vid sista Riksdag gjordes i Bevillning-Utskottet motion om fördubblad betjening, innan ännu det fanns arbete nog att sysselsätta den ordinarie betjeningen.
Jag ansåg mig böra refusera proposition derå.
Till bestridande af det arbete som vissa tider påkommer, kunna renskrifvare antagas, och jag anser det vara lämpligare, att en viss summa till ren- och afskrifning anslås, än att man ökar Canzlisternas antal. Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claes:
Jag bär mycken agtning för Herr Hart mansdorff? mening, men jag kan icke dela den.
Äfven jag har ägt befattning med Riksdagsmannagöromål; ett förhållande som jag ej utan rörelse kan påminna mig inom detta Stånd.
Jag trodde mig då finna, att genom den betjening Utskotten antogo, lemnades tillfälle åt ett större antal unga personer att förvärfva de kun. skaper och den erfarenhet som i framtiden kunde blifva nyttig för Staten.
De kunde af sina arfvoden göra besparingar, dels till understöd för fattiga föräldrar, dels till erhållande
Den 12 Febr ilar ii. 435 af ytterligare kunskaper, och jag påminner mig flere som då redan visade den vackra fallenhet, hvarpå de sedermera lemnat prof uti Statens tjenst.
Jag tror att Utskottet år bäst i tillfälle att bestämma numerairen af dess betjening; och Statens vinst af dessa besparingar, sjmes mig ej vara betydlig.
Ålven jag anser att hushållning erfordras, men att den bör sökas i större afseenden.
Herr von Hartmansdorff : En Ledamot har yttrat, ett om Särskildta Utskottet blefve tillsatt, torde
OeconomieUtskottets redan antagne betjening vara tillräcklig.
Jag tror ock att det vore tids nog att föreslå förökadt antal, när man fått se, om de för göromålens behandling vore nödvändigt.
En vård Ledamot har hemställt till mitt omdöme huruvida den personal som Utskottet åger, kan anses tilli äcklig, och jag skall söka svara derpå.
Under trenne Riksdagar har jag tjänstgjort dels vid Riddarhus- och dels vid UtskottsCanzlierne.
Jag har således någon erfarenhet orri hvad som der kan uträttas eller ej, ehuru jag icke vill mäta densamma med nuvarande Ledamöters i OeoonomiUtskottet.
Vid 1812 års Riksdag i Örebro, då tryckfrihetsfrågan behandlades uti ConstitutionsUtskottet, och då göron ålen voro ganska betydliga, isynnerhet som VerbaiProtocoil fördes öfver rådplågningarne, var Secreteraren tillika RiddarhusCanzlist.
Ehuiu vi blott voro trenne Canzlister under honom, eller en för hvardera afdelningen, medhunnos likväl göromålen.
Se. eireteraren hade ändock tillfälle, att såsom tjen - 456
Den 12 Februarii. steman och jag såsom åhörare, att öfvervara Ridderskapets och Adelns sammankomster på Riddarhuset, utan att jag tror, det någon underlåtenhet i arbetsllit kunnat af våra kamrater tillvitas hvarken honom eller mig.
En annan Ledamot har velat göra skillnad på de tjenstemän, som hafva lön, och på de lönlösa.
Denna skillnad betyder efter min tanka litet eller intet.
Ehvad de civila tjenstemännen hafva lön elier icke, så år det säkert att de plöja ej, de så ej, eller sysselsätta sig med närande arbete, utan de tära.
Hvar och huru de af samhället taga medlen dertill, år en annan fråga, som ej hörer hit att undersöka.
I anledning af hvad en värd Ledamot yttrat om den uppmärksam, het man har att använda personer från Landsorterne, får jag tillkännagifva att af de trenne Canzlister OeconomiUtskottet antaget, åro tvenne personer embetsmån i Hufvudstaden»
I öfrigt i afseende på den af Herr Grefve von Schwerin föreslagna utväg, att genom renskrifvare förrätta en stor del af göromålen, bestrider jag ej möjligheten deraf; men Utskottet har likväl ansett sig böra undvika den, då föga besparing, men mycken osäkerhet derigenom skulle uppstå, då man ej hade något band på sådana personer.
Olågenheterne skulle således öfverväga kostnaderne, och detta har varit anledning till Utskottets begäran.
Friherre Cederström, Jac.:
ConstitutionsUtskottets arbete i tryckfrihetsmålet 1812 såsotn jemförelse med Oeconomie-och BesvärsUtskottets göromål.
Detta var blott ett enda ämne, men om äfven alla andra af ConstitutionsUtskottet utarbetade ämnen sammanläggas, kunna de blott till en ganska ringa del svara emot dem Oeconomie- och BesvårsUtskottet handlägga, hälst detta bland Riksens Ständers Utskott , vanligen erhåller de flesta remisser.
Man har yttrat att enskilta förhållanden skulle verka på tillsättande af många Canzlister; det är ej min öfvertygelse, och för min del har jag städse till Canzlister lemnat min röst åt dem, som Secreteraren önskar få, hålst det är Secreteraren som skall ansvara för Canzliets göromål.
Det har äfven blifvit yttradt, att Utskotten skulle kunna låta besörja renskrifningen emot särskildt betalning, och att sådant skulle kosta mindre, men jag kan ej dela denna öfvertygelse; öfvertygad att om renskrifningen skulle arktals betalas, blefve det vi. da dyrare, oberäknadt alla svårigheter att erhålla ett tillräckligt antal pålitliga renskrifvare då de behöfdes. Grefve von Schwerin:
Jag befattar mig icke med att uppgöra någon balanee mellan antalet af Canzlister, som landet leinnar, och antalet af Canzlister, som Hufvudstaden presterar.
Jag vet blott att det finnes en benägenhet att placera sina bekanta, sorn bör begränsas.
Når Canzlister antagas borde visst Secreteraren höras*
Men jag har funnit att man föga efterfrågar något vitsord om skicklighet.
Genom renskrifvare, hvilka icke saknas, utan finnas färdige 433 Den 12 Februarii, att i>å kallelse infinna sig, kunna de fem exemplar af ett Betänkande, sorn Utskottet behofver, litt utskrifva®, när en dicterar.
Fyra extra Canzlister kosta 5oo R;dr i månaden, och för denna summa kan hela den renskrifningskostnad bestridas, som ett Utskott för Riksdagen behöfver.
Jag vill ej vi dare upptaga tiden med någon discussion, blott upplysa några facta.
Cederström yttrade, såsom jag tyckte, att det var blott en särskilt sak, nemligen den om tryckfriheten, som sysselsatte Constitutions-Utskottet 1812; men, utom denna, var äfven en annan öfverlemnad tili Utskottet, nemligen Konungens proposition om ändringar uti Sveriges Statsförvaltning, och ruan torde erinra sig, att dessa bägge voro de betydligaste som förmodligen kommit till Utskottet sedan antagandet af närvarande Rege. ringsForm, att det ledde till vidlyftiga öfverläggningar och mycket arbete.
I afseende på den, af en annan skulle kunna få renskrifvare, sorn voro nog skicklige till Utskotts arbeiet, vill jag påminna mig hafva hört af Oeeonomie- eller något annat Utskotts Ordförande, att omkring 70 personer anmält sig till erhållande af Canzlist-beställningarne derstädes.
År detta förhållandet, så tror jag ej att man K-höft befara brist på Tjenstemän, kunniga nog till den renskrifning, som erfordras inom Or conomit Utskottet, synnerligen om man, såsom jag föreslagit, åt Secreteraren lemnar en viss sununa, för hvilken han skolat Den .12 Februarii. 45g besörja renskrifningen.
Det kan visserligen icke fela, att unga Tjenstemän hår i Staden då skulis både flinkare och för bättre pris verkställt ifrågavarande renskrifning, ån nu, då de af Utskottet åro antagne oberoende af Secreteraren och icke kunna endtledigas, om han med deni år missnöjd, utan medelst begifvande af de UtskotfsLed. unöter, på hvilkas förord, eller genom hvilkas inflytande, de blifvit antagne.
Då äfven jag är Ledamot af ett Utskott, ehuru detta Utskott kanske år af dem, som hafva minst att skrifva, tror jag mig blott böra nämna, att 5oo Riksdaler visserligen icke förslå till betalning af Utskottets renskrifning.
Jag är helt och hållet af den tanken, att det år nödvändigt consultera Secreteraren, såsom Expeditionens förman, innan man antager Canzlister eller biträde.
Att antaga renskrifvare år en ganska vanskelig sak, som jag högeligen afstyrker uti så vigtiga göromål.
Det skulle då ännu lättare hända, hvad som redan måst ske, att uti så vigtiga documenter, sorn Grundlagar, man finge föreslå förändringar endast för tryck- och skrif-fel.
Om ett Utskott ej år nöjd med sin betjening, har det correctif inom sig att hålla ordning, ty det kan förafskeda hvem det behagar, kan förminska antalet af betjening om det har flere än det finner sig behöfva.
Utan afseende på om de föreslague varit slägtingar el. ler haft recornmendationer, har, i det Utskott der jag är Ledamot, de valts genom omröst;- Uo
Den 12 Februariis ning, som man ansett bäst passa för ändamålet.
Jag fattade ej Grefve von Schwerins yttrande så att han ville göra en balance emellan sökande från landet och de från hufvudstaden; men jag ville visa, att den drif-fjeder som Grefve von Schwerin tycktes nämna ej verkat på Utskottet, I afseende på hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, får jag tillkännagifva, att det år uti Allmänna Besvårsoch OeconomieUtskottet som 70 sökande anmält sig till Canzlist-platserne; alla åro Tjenstemän, och jag tviflar att de emot särskilt betalning, skulle vilja åtaga sig renskrifning.