Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om förhållandet de sednaste åren ej varit precist enahanda, ehuruväl det ej alldeles uteblifvit, har sådant härledt sig derutaf, att den nu tjenande Officerspersonalen sjelf, från begynnelsen af sin tjenstetid, ägt några af tjensten oberoende egna tillgångar.
I förtröstan på en förmodad löneförbättring, som de sett andra kamrater inom Arme'en tillerkännas, hafva de tillitat och numera uttömt alla egna ressourcer, hafva de intecknat sina accord till hela beloppet och motse nu den mest mörka framtid, derest äfven detta Riksmöte skulle tilländalöpa, i likhet med 2:ne förutgångna, utan någon förbättring i deras verkligen bekymmerfulla, financiella ställning.
Den nu gällande interimsstaten upptager för Compagnibefälet följande lönebelopp: 3 Capitainer med hvardera R:dr B:co 4431 22. 1 Regem:s-Qvartermästare 400- — 5 Capitainer med hvardera 3g3: 22. g Lieutenanter med d:o . 2g3: 22, g Fänrikar med d:o 268: 22, Hvarvid likafullt bör observeras, att 43 R:dr 22 sk. å hvardera af ofvan specificerade löner utgå Tinder benämning af Den 24 Februari i. beklädnadspenningar, mot skyldighet hos Conipagnibefälet att anskaffa och underhålla den gula parade-costvm, sora bäres af dem vid högtidliga tillfållen, dåde, i egenskap af Lifvakt, tjenstgöra hos H. M. Konungen.
Dessa medel äro dock inbegripna i calculen öfver den behållna revenuen, som strax skall utföras och som utgör, sedan alla afdrag af bevillning, accordsränta, afgifterna till PensionsCassan, centonal, m. in. blifvit beräknade:
För en Capitain med högre lön . . . R:dr B:co 284: 1. 3.
D:o d:o med lägre d:o 260: 25. 3.
För en Lieutenant. . 212: 1.
3. och för en Fänrik 208: 37. 2. allt efter hvad bilagde specificerade uträkning intygar; och lika fullt äro de personella afgifterna ej å denna behållning afdragna.
Det är med denna svaga inkomst, den enda de, i saknad af egna tillgångar, hafva att påräkna, som dessa tjenstemän skola anskaffa och underhålla 2:ne olika uniformer samt bekosta dagliga underhållet i en garnisonsort, så dyr som hufvudstaden; och det är ej svårt att förutse, till hvad resultat ett sådant förhållande i längden skall föra.
Om Reg:tsOfficerarnes löner ej alldeles stå i samma missförhållande till gradkamraters inom Armeen, som Compagnibefälets, visa de dock, vid en skeende jemnförelse, det lemligen betydliga minimum af nära en tredjedel.
St. beviljade år 1816 en aflöningsstat för Skånska InfanteriRegtterna, som redan då ansågs vara af behofvet påkallad för dessa Regtters Officerare, hvilka dock äro stationerade i en af de provinser inom fäderneslandet, der man kan lefva för bästa priset.
Denna stat upptager dock t. ex. för en Capitain mer än 3oo R:dr B:co högre Jöningsvilkor, än som bestås samma grad inom Liflievär:sReg:tet, oberäknadt ett dubbelt större belopp t:r spannmål under lönen.
Månne jag derföre bör anses begära för mycket, om jag för LifBevär:sReg:tet skulle våga föreslå en stat, lämpad efter ofvannämnde begge Regtters?
Isynnerhet om i betraktande tages, att vid dessa Regtter inga accordsräntor å lönerna utgå, hvilket åter är händelsen vid LifBeväi-:sReg:tet, der 3 Capitainer betala 124 R:dr, 5 D:o 100, en Lieutenant 60 och en Fänrik 45 R:dr B:co i årliga sådana räntor.
Det visar sig således tydligen, att om än LifBevär:sReg:tets löner blifva beviljade till lika belopp med Skånska Reg:ternas, de , icke desto mindre alltid genom accordsräntan skola blifva, i förhållande till dem, betydligen nedsatta; och lika fullt hafva LifBevär:sOfficerarne, såsom garnisonerande i hufvudstaden, och af hvilka 3:ne året om dagligen äro commenderade, säkerligen 5o ä 100 proc. högre utgifter att bestrida.
Mätte dessa considerationer af Rikets nu församlade Ständer behjertas.
Redan i början af förlidet år, eller strax efter det Regementet af mig emottogs, ingick jag till II. M. Konungen 120 Den a4 Februarii. med en underd. anmälan i detta ämne, innefattande ett lönereglerings-project, bygdt på här anförda grunder, äfvensom ett lika underd. project till fulländad organisation af 11 eg: te t, medelst detsammas förseende med ett eget stabell underbefäl och trumslagare.
Denna anmälan, som varit utställd till åtskilliga Embetsverks utlåtande, lärer först i dessa dagar vara till StatsSecret. för KrigsÄrenderna återinkomrnen, och har således ej kunnat H. M. föredragas och Nådigst pröfvas, innan afgifvandet af Dess Nåd.
Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. H. M. har dock täckts, med förut ägande kännedom af OificersCorpsens bekymmersamma ställning, som redan innan sista Riksdag af Reg:tets dåvarande Chef i underd. framställdes, föreslå nu församlade Ständer, att på allmänna indragningsstaten öfverflytta den återstående personalen af f. d. DrabantCorpsen, för att genom de medel', som medelst denna öfverflyttning blifva å LifBevär:sReg:tets stat disponibla, förbättra lönerna derstädes.
I det hopp, att R.
St., med fästadt afseende å den Nåd.
Propositionen och å den framställning af sanna förhållandet, som här är gjord, behagade bifalla ofvan anförda öfverflyttning, får jag likväl äran anmärka, att dessa medel ej blifva tillräckliga för reglerandet af dessa löner i likhet med Skånska Reg:ternas, hvartill ytterligare skulle erfordras ett tillskott, stort 1721 R:dr 28 sk.
B:co med derunder inbegripna 34 t:r spannmål.
Jag får derföre, med begagnande af min Riksdagsmannarätt, föreslå, att, oberäknad den öfverflyttning å allmänna indragningsstaten, som blifvit af H. ål. Konungen Nådigst proponerad, nytt anslag lill ofvananförda belopp, stort 172 1 R:dr 28 sk. li:co med derunder inbegripna 34 t:r spannmål, måtte blifva beviljadt och i den nya Statsregleringen uppfördt.
Ingen känner mera än jag obehaget af att begära nya anslag, isynnerhet för en enskild Corporation, till hvilken jag sjelf hörer.
Min öfvertygelse, att det varit min pligt att saken, jemte motiverna dertill, inför R.
St. vördsamt framställa, har ensamt dertill kunnat uppmana mig.
Piöfningen, huruvida denna min motion är byggd på rättvisa och billighet, tillkommer ej mig; jag öfverlemnar den med full tillförsigt och förtroende lill Rikets nu församlade Sländer, och får, ehvad utgången af densamma än må blifva, trösta mig i medvetandet, att jag åtminstone handlat efter samvete och öfvertygelse.
Om remiss af denna min motion till Stals-Utsk. anhåller jag vördsamt, äfvensom att densamma, måtte blifva de andra RiksSt. communicerad.
Likaledes anhåller jag, att Stats-Utsk. behagade taga kännedom af ofvannämnda lönereglerings- och organisationsplan , sorn af mig blifvit i underd. till K. ål. genom StatsSecret. för Krigsär:na inlemnad, helst detta project in extenso upptager, hvad här i sammandrag endast kunnat och bort utföras.
Ut - I Den 24 Februari i. 121 Uträkning ofver behållningen af Compagni-befälets löner vid K.
Lif-Bevar.-s-Reg:tet j sedan nödiga afdrag blifvit gjorda . år [833.
En större Capitaine s 1Ö n Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår:
Ränta å accordet ....
Centonal Till Armeens PensionsCassa Bevillning af lönen .
E 11 m i n d r c Capitaine s> lön Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår:
En Lieutenants-lön Bibehållen beklädnad , sorn icke såsom lön bör beräknas Afgår:
Centonal Till Arméens PensionsCassa Bevillning af lönen . . .
En Fänriks-lön .
Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår:
Lades på bordet. 2 H. 4oo: —- - 43: 22. 443: 22. - 124:— - 4: 2.0. q. 26: — - 5:— - i 35o: — - 59:20. 9 *1: 22- -3o3: 22. - IOO: - 3:44. 9. 26: — - 3: i5o: — - 32:44.9, zH: 22. - 9 -_i 295: 22. - 60: — - 2:44.9. 16:24. - 2: — - 225: — >1: 20. q 43: 22. 45: 2:32. 10. 10: — - ”268: 22. - ’ 5g: 3a. 10.
Bibehållen lön Banco. 284 260 212 208 25 122 Den 24 Februarii.
Hr Rothlieb, Axel Fredrik, anförde skriftligen:
Den före 1823 års Riksdag i bevillning utgående s. k. öfverflöds-afgift upphörde då med anledning af Ständernas beslut, såsom icke på billighet grundad, emedan consumenten derigenom ålades en ny skatt till staten, sedan han uti tullen, som vid köpet inbegripits i varans värde, på förhand derför erlagt bevillning.
Dessutom, derest en sådan bevillning som den, Frih v.
Strokirch föreslagit uti sin rörande ämnet väckta och till Bevilln .-Utsk. remitterade motion, skulle ånyo antagas, är det visserligen obestridligt, att en ökad inkomst deraf skulle för staten uppkomma; men lika säkert är, att den skulle hårdast drabba allmänheten och de mindre bemedlade, som ofta i sina hus näppeligen äga en mindre sidenkladespersedel och så sällan äga begrepp 0111 öfverflöd.
Jag tror derföre bäst vara, att man, intill dess bättre, rättvisare och säkrare bevillningsgrunder kunna påfinnas och tillämpningen deraf kan gifva fördel åt den skattdragande samt visshet för staten, bibehåller de principer, som vid de sista 2:ne Riksdagarna i Bevilln.-Utsk. blifvit gallande och af Ständerna antagna, så mycket mera som nationen är bekant både med de i följd häraf tillkomna debetsedlar och med de titlar, under hvilka bevillningen utgår, samt dessutom bevillningen, oansedt den hvarken personelt eller å jordbruk eller näringar blifvit vid sista Riksdag ökad, likväl allt sedan i8a3 ej allenast tili de af Ständerna åtagna belopp fullt utgått, utan äfven, i anseende till folkökningen och derigenom uppkomna särskilda näringar och förhållanden, årligen ökats och gifvit icke obetydliga öfverskott.
Då remissen af Frih. v.
Strokirchs motion i detta ämne undföll min uppmärksamhet, anhåller jag ödmjukast, att detta mitt anförande afven må afgå till Bevilln.-Utsk., för att vid plöjningen af Frih. v. Strokirchs motion jemväl komma under öfverläggning.
Gr. von Rosen, Axel, uppläste följande:
Det är nu 3:dje Riksmötet, som jag går att fästa H. R. o.
Ad:s uppmärksamhet pä vidtagandet af en åtgärd, hvilken jag anser af sådan vigt för Stockholms och Götheborgs handel samt, jag vågar äfven tillägga, jernhandteringen , att, utan densammas vidtagande, hvarken någon transitohandel i stort hos oss kati drifvas, eller den afsättning af jern på Amerika ernås, hvartill locala omständigheter för öfrigt så naturligt inbjuda.
Till ernående af förenämnde för Riket så vigtiga förmåner fordrades visserligen en vida större penningetillgång på stället för alla speculanter, än hvad som nu föfelinnes, men hvilken svårighet latt kan häfvas på ett sätt, och kanske på delta enda, nemligen genom belåningsrättighet på varor af den beskaffenhet, som utgöra lasterna Den 24 Februari i. från andra hemisphären.
Jag torde likväl, innan utvecklandet af detaillerna, huru en sådan belåning bör verkställas, hafva äran anföra de skäl, sorn påkalla densammas tillvaro.
Då det torde kunna anses för obestridligt, att ej någon slags bandel för elt land
Ur så nyttig och välgörande sorn transitohandel, hvilken beredt Hollands, Hamburgs m. fl. localers uppkomst och rikedom, lärer det vara lika gifvet, att den aldrig kan existera å ett ställe, der naturen ställt binder, såsom t. ex. svårighet att anlöpa hamn, brist på exportvaror, ställets aflägsenhet från de platser, dit de trafikerande varorna skola skeppas, med flera omständigheter, hvaribland prohibitiva författningar och dryga skeppsomkostnader torde kunna jemnföras med locala naturförhållanden.
Inom Sverige finnas för närvarande icke mera än i:ne punkter, som, befriade från de omförmälda olägenheterna, gynnande för nämnde handel sig framställa; den ena är Stockholm, den andra Götheborg Hufvudstadens belägenhet är, till förmåner och svårigheter i handels-afseende, af alla för väl känd, att jag vid dylika omständigheter behöfver uppehålla mig.
Götheborg, ej för mängden så noga bekant, torde deremot behöfva en kort skildring till styrka för den sats, jag vågar försvara.
Denna stad, som, vid Götha elfs utlopp, har sitt läge vid Nordsjön, med ypperlig, hafvet närbelägen hamn, är de'bouche'n för betydliga exportartiklar, såsom jern, spannmål, linfrö, trävaror, färgämnen, fiskvaror m. m., som dit tillstöta från flera provinser, dels medelst kusthandel, dels genom Götha eif, som, efter Götha Cnnals fullbordan, är navigabel till Östersjön; ^ h (3 veckor äro tillräckliga för communicationen med Vestindien och Norra Amerika, få dagar för den med England och ÖstersjÖharnnarna.
Hvad bendigt tillfälle för att kunna emottaga de förra ländernas råämnen och de sednares industri-produkter, ej allenast till egen consumtion, utan äfven till afsättning åt andra nationer.
Hitintills har likväl, med få undantag (och i synnerhet den af continental-systemets period), Götheborgs handel inskränkt sig till passiv egenskap eller sådan trafik, sorn motsvarar landets consumtions-behof.
Orsaken härtill är, enligt min åsigt, den , att penningar tillgång å stället fattas, att kunna emottaga lasterna från andra hemisphären och förskjuta ägaren den differens i värde, som oftast uppstår emellan en colonial-varulast och den af jern.
Vore ej förhållandet sådant, skulle icke allenast de NordAmerikanska fartyg, som nu anlända med barlast, efter att uli Hamburg, Bremen med flera orter hafva lossat, lastade anlöpa Götheborg, utan äfven långt flera dit ankomma samt blifva afnämare till vårt jern och andra producter af vår stigande industri.
Jag har, med afseende å förenämnde omständigheter, vid de 2:ne sistförflutna Riksdagarna, såsom enda lijelpmedlet, påyrkat, att Disconten uti Gö - Den 34 Februarii.
Uleborg måtte tillåtas belåning af vissa varor, och mahanda detta mitt ifriga påyrkande till någon del varit taget i betraktande, då vid sednaste Riksdag en Handels-Discont bifölls.
Discont har likväl, enligt min öfvertygelse, icke på långt när svarat emot ändamålet, såsom nästan endast afvikande derigenom från den vanliga Disconten, hvad utlåning beträffar, att, i stället för maximisumman 6000 R:dr B:c.o för en person, nu mot säkerhet af namn kunna erhållas 20,000 R:dr.
Att lånebeloppet sålunda blifvit ökadt till en så stor summa, att en mindre handelsaffär deraf kan underlättas, vöre visserligen af stor vigt, såvida icke reglorna för säkerhetens presterande motarbetade effecten.
E11 omtänksam och ordentlig handlande bär naturligtvis farhåga för att begära ect namn, enär det sätter honom i förbindelse att göra samma återtjenst, då den fordras, och det till äfventyrs uti en tidpunkt, när den, som anhåller om caution, äger försämrade affärer; och härifrån torde äfven den lisk för förluster härleda sig, som troligen en gång yppas med afseende å personaliteten af flere låntagare.
Men vare härmed huru som helst, så enär min tanke aldrig kan blifva att genom för hastiga åtgärder bryta sönder förhållanden och ruinera personer, hvilka speculerat efter en af Ständer vidtagen princip, vill jag sålunda endast erinra om den orubbliga sanning, att pant alltid är säkrare hypothek, än hvad namnteckning som helst.
Med anledning häraf, jemte hvad,jag för öfrigt här ofvan anfört, yttrar jag den önskan, att R.
St. täcktes besluta, det
Disconterna i Stockholm och Götheborg berättigas lemna lån på följande nederlagsvaror, nemligen: bomull, caffe, socker, tobak, tobaksstjelk och färg träd.
Jag är skyldig 111ig sjelf såväl som Ståndet den afbedjande förklaring, att vid de 2:ne näst föregående Riksdagarna hafva yrkat belåningsrättighet äfven för hudar och indigo; men jag har sedan blifvit upplyst, att 0111 ej magasinet är alldeles fritt för fuktighet, hudarna kunna hastigt skämmas och förlora mera än hälften af sitt värde, samt att indigo är så svårt att till rätta värdet bedöma, att lätt misstag dervid kunde äga rum, samt dymedelst
Disconten på dessa varors belånande löpa fara af förluster.
Hvad detaillérna af nämnde nederlagsvarors belånande beträffar, får jag föreslå, att de böra vara förvarade i goda magasiner, under kronans vård och läs, samt för brand försäkrade uti ett godkändt Engelskt AssuranceCompagni.
Tiden för återbetalningen bör vara 6 månader, samt ingen omsättning äga rum.
Beloppet, som på varan kan erhållas, blir dess halfva värde efter dagens börspris.
Jag har nu uti denna korta framställning åsyftat ett stort mål; detta har också förmått mig att endast omnämna till belåning sådana varor, sorn på en gång utgöra- vexelverkan emellan 2:ne verldsdelars storhandel.
Mätte, om R.
Den 24 Februarii. 123 St. (och jag hoppas det) finna min önskan gagnande, ett skyndsamt bifall å densamma äfven inom detta år bereda fäderneslandet den dubbla vinslen af ökad jernexport samt liflig transitohandel i våra 2:ne förnämsta handelsstäder.
Palmstjerna, Carl Otto, anförde till protoc. följande:
Allt lif och all rörelse fordrar jemnvigt emellan de verkande krafterna; så äfven Statens lif och dess fortgående på århundradets bana för civilisation och eli förbättradt samhällsskick.
Framstegen på denna bana, samhällets utveckling till ett bättre, fördröjes eller fortskyndas allt efter som krafterna med ömsesidig vexelverkan understödja hvarannan, befordra hvarandras tillväxt och betrygga hvarandras bestånd.
Ingen sann odling är ensidig; och om de' moraliska krafterna äro blomman af Nationens lif, så äro de materiella dess rot; aftynar roten, vissnar blomman snart.
Våra materiella krafter sakna nu den jemnvigt, som utgör vilkoret för deras tillväxt och deras bestånd.
Tidens skiften hafva småningom verkat, och oförmärkt hinna vi den punkt, der rättelsen blir en nödvändighet. jordbrukets betryck är ett rop sedan många förflutna år; men i detta rop ligger en beklagansvärd sanning.
Stegrad productionskoslnad, försvårad afsättning och oförminskade skatter hota att med hvarje år göra behållningen knappare och knappare för jordbrukaren i de orter af Riket, der fordom största välmågan eeh rikedomen fanns.
Ilan blir nu mindre och mindre i tillfälle att förbruka de varor, som erbjudas genom fabrikerna och handeln; han bidrager föga eller intet till deras afsättning.
Trög afsättning för handeln och fabrikerna minskar dessa näringars liflighet och minskar derifrån skeende efterfrågan utaf jordbrukets produeter.
När en klass af hufvudnäringarna försättes uti ett lidande tillstånd, öfvergår derifrån äfven till de öfriga en benägenhet att aftyna.
Det tillhör Lagstiftarne för beskattningen att uti rättan tid afhjelpa sådana brister uti skatteväsendet, som upphäfva jemnvigten emellan våra hufvudnäringars belägenhet; och en sådan brist är otvifvelaktigt det jordbruket i vissa orter vidhängande öfvermått af grundskatter.
Rättvisan eller orättvisan af nuvarande beskattning tages härvid af mig icke uti betraktande, emedan seklers beståndande ordning, örn äfven uppkommen på ett aftvunget sätt, likväl under flera generationers lif redan legat till'grund för alla äganderättens bestämmelser man och man emellan, uti köp, arf, skatter m. 111., och derigenom i sjelfva verket numera icke förorättar hvarken någon dass af medborgare eller någon enskild.
Men i samma mån öfriga näringar lemnäs tillfälle att utveckla sig, i samma mån an - Den 24 Februari i. ser jag jordbrukets krafter böra stärkas; ty pä jordbrukets bestånd hvilar bela byggnaden af vår uppskjutande industri.
Jag anser, att jordbrukets mest betungande och mest ojemnt fördelade skatter, till belopp af i-J million R:dr B:co, böra utbytas mot skatter på sådana consumtiöns-artiklar, som ej höra till dem af nödvändighet för uppfyllandet af lifvets första behof I detta afseende föreslås: 1:0 att Stats-Utsk., vid afgifvande förslag till beräkning af Statsverkets inkomster, må förbehålla sig att, derest .11. St. åtaga sig en förhöjd be v il 1 ning i tu
Idel ler brännvin safgift, Utsk. då får afgifva förslag till grundskatternas lindring i samma mån; 2:0 att den lindring, som på detta sätt kan komma att äga ruin, må verkställas så, att den ej blir ett hinder för framtida förbättringar af vårt skatteväsende, och ej heller förnärmar någons rätt för det närvarande; att derföre alla de grundskatter, hvilka hittills varit anvisade något Verk eller Inrättning, eller löntagare, eller till annat ändamål, äfven hädanefter fortfarande må dertill utgå; men lindringen uti skatt ske genom den skattskyldiges derför erhållande ersättning efter markegångspris.
I anledning af Hr Ramsays d. 17 gjorda och d. 20 dennes till Lag-Utsk. remitterade motion om ändring
Uti nu gällande författningar om Skiftesverket, anhåller jag att få göra följande anmärkningar och tillägg, hvilka äfven torde blifva till samma Utsk. remitterade.
Hvar och en, sorn äger kännedom om K. M:s Nåd.
Skiflesstadga af d. 4 Maj '827, hyser ej något tvifvel om de stora fördelar, dess rätta tillämpning förskaffar jordbruket.
Men lika viss som jag är härom, lika klart synes det mig, att, för att komma till åtnjutande af dessa fördelar, jordbrukaren måste först äga förmåga att förskaffa sig dem, och sedermera äga kännedom örn deras rätta användande.
Med förmåga menar jag här antingen förmögenhet eller en tillräcklig arbetskraft att bära de bördor, som från ett laga skifte äro oskiljaktiga; och äger ej jordbrukaren denna förmåga, vinner han icke genom skiftesdelningen.
Ehuru Hr Ramsay och jag äro af samma tanka öfver hvad jag nu yttrat, är icke förhållandet sådant i afseende på det sednare vilkoret för jordbrukarens tillgodonjutande af de fördelar, som ett laga skifte bör och kan åstadkom. •• -1 ma, nemligen jordbrukarens kännedom om rätta användandet af dessa fördelar.
Hr Ramsay yttrar, att ett tjenligare användande, än det närvarande, af de medel, Staten lemnar till skiftenas fortgång, vore, om någon del deraf an - Den 24 F e b r u a r i i.
127 slogs lill landtbruksskole!1 eller instituter.
Utan att förneka nyttan af dylika inrättningar, tror jag det vara i sin ordning, att först bereda sig tillfälle att använda de kunskaper man äger, innan man liker efter nya, belst när frågan är .att förskaffa sig dagligt bröd; hvilken sakernas gång man så mycket mera bör eftersträfva, då den icke lägger några directa hinder för användandet af de större insigter, som vi böra hoppas, att en kommande tid, under lyckligare förhållanden, förer med sig.
För jordbrukaren består tillfället alt kunna använda de kunskaper, han äger, uti möjligheten att hägna och bruka sin jord; och der denna möjlighet ej finnes, kan det göra enahanda, antingen han lärt sitt landtbruk af sina fäder eller uti ett institut.
Ingen betviflar, alt laga skiften bereda denna möjlighet; och det är derföre, som jag anser, att de böra föregå de visserligen nyttiga landtbruksskolorna, 0111 bägge sakerna ej på en gång låta verkställa sig.
Att, såsom Hr Ramsay yttrar, minska de medel Staten lemnar till laga skiftens fortgång, för att derigenom åstadkomma eller befordra dessa skolor, anser jag följaktligen för otjenlig!, alldenstund de af Staten lemnade bidrag ej äro tillräckliga till undanrödjande af de alltför tryckande kostnader, jordägaren genom laga skifte får vidkännas, och hvarå jag, utom min och andras erfarenhet, såsom bevis får anföra Hr Ramsays egen klagan.
De kunskaper, som erfordras för att begagna flera af de fördelar, som tillskyndas jordbrukaren genom laga skifte, äro af så enkel beskaffenhet, att hvarje bonde, som vill begripa sitt åkerbruk, kan äga dem.
Att hägna sina ägor, att dika, gödsla och köra sin åker, att förrätta utsädet å den tid man anser tjänligast, att berga grödan, oberoende af grannarna, och att efter behof begagna åkern lill foderväxter, m. fl. dylika förrättningar, aro allt sådana göromål, som dels alldeles icke och dels med största svårighet låta verkställa sig, dä egendomen är uti det splittrade skick, som föranledt ett laga skifte, samt tillika af så enkel ari, att de, med stor fördel för jordbrukaren och till egendomens förbättring, kunna användas afven af den, sorn ej haft tillfälle att öka sina insigter vid några landtbruksskoior eller instituter.
Den af Hr Ramsay föreslagna åtgärd att, genom gode mäns undersökning å stället och till Landshöfd -Embetet afgifvet utlåtande öfver förhållandet, vilja bevara majoritetens af jordägare fördel, då, emot dess önskan, en besuten jordägare, på grund af nu gällande författningar, begär Igga skifte, synes mig alldeles otjenlig t.
Yal måste undersökning å stället förrättas och andras utlåtande än gode mannens erfordras för sakens afgörande uti första instansen; men utlåtande af sådana personer, som de gode män, hvilka blifvit valde uti de orter, hvarest jag vistats, är en alltför osäker grund, att derpå stödja ett beslut, som bör livi - 128 Den 34 Februari i.
Ja på ett moget och sann t bedömande af alla de mångfaldiga förhållanden, livilka vid ett laga skifte komma i fråga.