Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således kallas de hemman SkatteKrono, af hvilka Kronan äger räntan men icke jorden, och de hemman, SkatteFrälse af hvilka Frälse-t mannen äger räntan men icke jorden.
Kronohemmanen räkna sitt upphof förr nämligast: 1:0.
Från det af Yngve Frey inrättade Upsala öde, hvilket genom de stora odlingarne under Braut Anunds Regering ansenligen förökades. 2:0.
Genom HelgeAndsholms beslutet 1282.
Få Regenter hafva funnits, hvilkas per^ sonliga egenskaper så inverkat på sin tid, som den store Magnus Ladulås.
Af naturen utrustad med ovanliga kropps- och själsförmögenheter och bildad till Tidehvarfvets högsta odling brann han af begär att upplyfta Svenska Folket till rangen af Europas hyfsade nation Den 21 Maji e. m. ner.
Genom sitt giftermål med en utländsk Prinsessa, och genom alliancer med främmande Furstar gjorde han Sverige till en medlem af det stora Europeiska Statsförbundet, och i fullt medvetande af sin Konungsliga höghet omgaf han sin thron med en förut i Sverige osedd prakt.
Upsala öde fordom så tillräckligt för Hofvets underhåll kunde vid nu förändrade förhållanden icke mer förslå.
Han sammankallade derföre
Ständerna till en Riksdag i Stockholm, der han gaf dem tillkänna, det han nu mer icke kunde upprätthålla glansén af Sveriges Konungsliga Krona med Upsala öde allenast, hvadan han äskade förbätt. ring i Kronans inkomster.
Ständerne togo detv ta vigtiga ärende i öfvervägande, och sedars de rådslagit i 2.-ne dagar, samlades de den 3:dje på HelgeAndesholmen der de igenom Uplands Lagmannen Israel Andersson förkunnade sitt beslut och tilldömde Konungen r:o högste äganderätten öfver alla Malmstrek och Bergverk, 2 0 öfver Rikets största insjöar och hafsvikar, Mälaren, Wenern, Wettern, Hjelmaren, Bråviken och Undboken, tillika med Strömmarne vid Trollhättan, Motala och Eskilstuna, jemte uttrycklig föreskrift, att alla sorn idkade fiskeri i bemälte vatten, skulle göra Kronan deraf ränta, undantagandes Byarnes sjelfägor; hvarförutan alla som i de nämnde Strömmarna hade Qvarnar derföre också skulle erlägga ränta. 3 0 Öfver de största strömmar i Norrland der de stora Fiskerierne voro för fångande af Lax?
Ål»
Sik och Id, så att alla som dessa fisken idkade skulle gifva Konungen ränta deraf. 4 0» Den 21 Maji e. m: Öfver alla hufvudskären i Skärgårdarne, der fiskande kunde idkas. 5:0.
Öfver de största skogar i Riket, så att hvad af dem efter den dagen odlades vore Kronans.
Detta var den första rätt till Svenska skogar, som Svenska Folket öfverlät åt sin Konung, ty förut antingen tillkommo skogarne genom häfd vissa enskildta, eller voro de så alldeles ingen tillhörige, att hvar och en kunde upprödja Hemman, under full både ägande och nyttjande rätt.
År 1544 förklarade Konung Gustaf I för ett ftort mifsbnik\ått Byalag tillegnat sig trakter af stora Skogar, och förordnade att ägor, som obebyggde lago fjerran från Byggdelagen skulle höra Sveriges Krona och ingen annan till.
Vid 1602 års
Riksdag blef allt hvad som vore odladt eller bygdt på allmänningarne af Ständerne vederkändt under Kronan.
KronoHemman hafva vidare uppkommit: 3'0. Genom Dana-arf. 4:0.
Då Skatte- eller Frälsehemmans ägare genom brott förverkat sin egendom under Kronan, på det sättet kommo Folkungarnes egendom under Kronan; och enligt 1600 års Riksdagsbeslut tillföll Staten all egendom tillhörig de Herrar, som vikit till Polen med Kung Sigismund.
252 Den 21 Maji e. ni. 5:0.
Derigenom att rika Svenska jordägare uppstigit på KonungaThronen, då deras gods. ofta blifvit med Kronans förenade och förlorat sin förra Frälsenatur, samt blifvit Krono. Detta ar förhållandet med Birger Jarls egendomar och Gustafvianska famillens arfvegods, hvarom kan läsas Kongl. Brefvet till ReductionsCommissionen den 19 December 1693. 6:0.
Konungarne fordom lära hafva köpt eller tillpantat sig Frälsehemman j när sådant skett är mig icke bekant» men att äfven på detta sätt jord kommit under Kronan, synes af Kung Christians försäkran år 1457 att afstå med sådant missbruk.
En sådan försäkring gaf också Konung Hans år 14S3- 7:0.
Genom Digerdöden, hvaraf måoga hemman föllo i ödesmål och sedan upptogos för Kronans räkning. 8:0.
Förordningen den 4 Februarii 1543, som bjuder att ett i ödesmål förfallit Skattehemman skall anses somen Kronans välfångna egendom. 9:0.
Genom Indelningsverket; ty som de Hemman, hvilkas ägare ville afstå sin Skatträttighet, blefvo förmedlade, betjente allmogen sig så mycket mer af en sådan förmån, som de erhölio Kongl. Maj:ts fösakran, att orubbade äga och bebo sina innehafvande Hemman.
Den 2i Maji e.m. 10:0.
När Skattemannen fått Skatterätt med vilkor att underhålla ett visst antal får och efter 6 års förlopp sin förbindelse utan laga hinder icke fullgjordt.
Se Kongl. Brefvet den 28 Jan. 1757- 11 :o. När Skattemannen för 3;dje gången blifvit beträdd med oloflig fällning af Ekar.
Se Kongl, Förordn. d. 10 Jan. 1746 och KongL Förkl. den 25 Maji 1757. 12:0; När Skatteman häftade för 3 års obetalt ränta och närmaste arfvinge, efter föregångne uppbud ej velat den samma erlägga, samt hemmanet tillträda.
Se 1688 års Skattläggningsmethod. 1681 års HusesynsOrdn. och Res. på Allm.
Besvär den 10 Sept, 1743. 13:0.
När Skatteman utan att hafva lidit genom vattuflod eller annan olycka sökt förmedling, då Skatterätten emot förmedlingen antingen bordt afstås eller försäljas åt den, soni åt honom erlagt lösen och emottagit hemmanet med gamla räntan.
Se KammarColl.
Berättelse den 5 Maj 1697 och K.
Br. den 16 Jan. 1695 samt den 3 Jan.
J744- 14:0- När Hemmanet skolat säljas utom börd, men genom Hembud tillfallit Kronan.
Se Svea HolRätts
Bref den 22 Sept. 1768.
År 1789 blef Skattebönders ägande rätt till Skattehemman bibehållen i sin helgd och för evigt oförkränkt, äfvensom den dispositions - Den 21 Maji c. nr, rätt derå som försäkrad blifvit.
De å hemman i laga ordning gjorde och faststäldte Skattläggningar och Tiondesättningar blefvo äfven förklarade att för evärderliga tider vara beståndande, utan att någon rubbning deri skulle kunna i framtiden tillåtas.
Sedan Krono- och Frälsehemman med tiden uppkommit, blefvo de'äldste Svenska hemman kallade Skattehemman, ett ord, som på olika tider haft en ganska olika betydelse.
Ända till Gustaf Wasas tid förstods med Skattehemman, de hemman, som Bönder ägde men ej frälst med Rusttjenst.
Frälfehemman åter voro de genom Rusttjenst frälste, men då det enligt 1285 års stadga stod i hvarje
Bondes fria skön att ränta eller ej, så kunde samma hemman ha än den ena, än den andra naturen.
Derföre voro Bönder och OdalBönder detsamma.
Se här upprinnelsen till Sveriges Adel och Sveriges Allmoge.
Ifrån Gustaf Wasas till slutet af CarlXbs Regering betydde Skattehemman detsamma som SkatteFrälse- Häraf förlorades gamla be«-! lydelsen af Skatthemman och utmärkte då sådana Hemman, som till Räntan voro af Kronan åt enskildte bland Adeln förlänte.
De andre Skattehemmanen kallades Bördsrättshemman och räknade egentligen sin upprinnelse från Kongl. Placatet den 7 Martil 1582.
Den 21 Maji e, m.
Nu betyder Skattehemman sådana Kronohemman, scm till ständig äganderätt blifvit sällda undan Kronan åt enkilta; med vilkor, att ägarne deraf skola utgöra skatt och svara till alla Hemmanen åtföljande besvär.
Efter 1582 har skatterätt erhållits genom köp.
I Konung Johan III:s tid betaltes den för hela Hemman med 50 till 100 Daler: i Carl IXldes erhöllts den för ett pär Oxar.
År 1629 sålldes Skatterättigheter i Westergöthland för 20,000 R:dr och gais för hvart Lispund Smör Ränta 24 R:dr.
De i anledning deraf skedde Skatteköpen bekräftades af Gustaf Adolph den 10 Marti 1630.
År 1659 förklarades
Bördsrätt för enahanda med Skatte.
Den förekommer under egenskap af ständig besittningsrätt, i alla 16- och i7©otalens Författningar, utom i 3:dje §. af Resolutionen på Allmogens besvär 1719, der den benämnes med jordägande rätt.
Kronoskatte inbegriper således den under sådan Titel från Kronan köpte jord, jemte sådan sorn af ålder varit odal.
De egendomar uti Skåne, Halland och Blekinge, sorn varit af denna senare egenskap komma derföre äfven under denna Titel, sedan vederbörande vid 1689 års undersökning sig behörigen legitimerat.
Nu lärer Skatträttighet åtminstone i Upland och Södermanland erhållas för 10 års Grundrätta.
De Hemman sora före år 1700 haft egen - 256
Den 21 Maji e. m'. skap af Skatte, kallas gammalt, och de som sedan den tiden blifvit af Kronan försållde nytt Skatte.
Se härom Kongl. Förordningen den 17 September 1701., den 13 Jan. 1707 och d, 19 Sept. 1723- Skatte rätt har äfven blifvit förvärfvad i;o.
Genom rustning i krigstid och uppJ rättande af ödeliggande Rusthåll.
Se Resolution på Allm.
Besvär d. 28 Junii 1731.' 2:0.
Genom laggill rustnings presterande och odling af oländig mark.
Se Kongl. Förklaringen d. 5 Oct. 1741. 3:0.
Genom Nybyggens anläggande i Lappmarken.
Se Resolutionen på Allmogens Besvär den 17 Augustii 1762, Kongl. Brefvet ’ d. 27 Julii 1737.
Frät/e är den jord som besittes med full ägande rätt och fri disposition.
Frälset grundlädes af Magnus Ladulås åc 1285, när hantillät hvarje Jordägare att genom rustning fria sin egendom från skatt.
Denna frihet hade afseende på Ledungs Lama eller Érigsskatten, hvartill Skeppsvirke hörer, en skatt bestående i en del af de persedlar, som nu begripas under Jordeboksräntan och sällan af Frälse utgått.
Gustaf 1 tilläde - Den Si Maji e. >n. lade år 1526 Sakören åt allt Frälse; befrielsen för gästning och skjutsfärd agde rum redan år 1474, men i Bevillning deltog det till hälften mot annan jord.
Sådan vir Frälsejordens egenskap till desg Eric XIV genom de Säterierne tillagde särskildte formohner lade grunden till den olika egenskap Frälsejorden sedermera erhållit, Och som fördelat den i Utsockne FrälseSäterier, Rå och Rör samt Ladugårdar.
Frälsejorden har vissa tider minskats, andra ökats:
Under Catholska tiden föll myc“i ket Frälsegods under andeliga Frälset.
Under Gustaf I återgick det till Adeln.
Under Drottning Christinas Regering ökades Frälset omåttligt.
Genom Carl Xbtes reductioa blef åter mycket Frälse till Kronan indragit.
Utfockne Fvälfe är sådan Frälsejord* som antingen underlagd något visst Säteri, ligger utom dess Rå och Rör, eller sådan som ej underlagd något Säteri ligger här och der i Landet och kallas Strögods.
Säterier leda sitt upphof från Adelns anseende.
Eric XIV befriade för en Grefve 3 för en Friherre 2 och för en Adelsman 1 Sätesgård från Rusttjenst och Skatt.
Sigie. mund utvidgade år 1594 denna frihet till alla Adeliga Slott och Afvelsgårdar.
Koaung Carl Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. IV Band, 17 258 Den 2i Maji e, m.
IX bestämde att Säterifriheten borde sträcka sig en mil kring sätesgården.
Detta district kallades fredsmil, hvaraf Rå och'
Rör uppkommit.
Jordeboks
Räntepersedlarne utgingo kanske någon gång af Frälset, men aldrig af Säterier.
Hvad Hemmantalsräntan angår voro Säterierna befriade från Byggningshjelp och dagsverken (Kongl.
Förordningen den n Februarii 1594; för skjuts och gästning, Förordningen den 7 Februarii 1615).
Likaledes voro Säterier befriade från 2 delar af Tionden.
(Se Riksdagsbeslutet 1600 och Adelprev. '617, 43 §.).
Lagmans- och HäradshöfdingeRäntan samt Tingsgästningspenningarne (Se 1604 års Riksdagsbeslut) jemte Bevillning (Se RiksRåds Br. till allm. 1526 Ad.
R;n 1562, Riksdagsbesluten 1602 och 1624.
Vid början af löootalet underkastades Såterierne endast följande onera, Kyrko- och Kyrkogårds-, Socknestuga- och Fattigstuga samt Brobyggnad och vägrödning jemte Skallgång.
Piestetionde i frågaställdes länge och 1600 års Riksdagsbeslut säger, att Prester och Adel böra sig derom förena.
Några Säterier äro underkastade Knecktebåll, nemligen sådana hvilkas Säterifrihet var tvetydig när Indelningsverket gjordes.
Rå och Rör är sådan Frälsejord, som lig - Den 21 Maji c. rrti 259 ger inom Sätesgårds gamla gräns.
Genom 1638 års stadga och Förkiaringarne deröfver, af 167S och 1681 fastställdes Säterifrihetens gräns till de Frälsehemman med deras Torp, Adelsmannen ägde inom den Bolbyns enskilte ägor och Rågång der Säteriet låg, eller hvarå urminnes häfd kommit.
Om Rå och Rörs Hemman brukas under Säteri utan serskilt åbo, njuta de lika friheter med Säterier, men i motsatt fall sVara de för Lagmans och HäradshöldingeRänta samt Tings-) Gästning®- och Mantalspenningar^, Brandstod, Prestegårds- och Tingshusbyggnad.
Ladugårdar äro sådane FrälseEgendomar, som till Säteriernas understöd anlagde af deras existence dependera, som orden lydaiKongl* Plac. den 6 November 1678.
De böra vara högst en half mil i rätt linea från Sätesgård belägne, byggde med svarsgode hus. Se Kongl. Res. den 10 Sept. 1684, Landshöfdingelnstructionen 1687
So §■ och HäradsFogde Instrr 1688 9 §•
Ladugårdar åtnjuta enahanda friheter med Säterier utom Rå och Rörs rättigheters. ä-.
Grefve Hård, Carl Gu/la fl Uti det uonlästa Utlåtandet har Högloft.
2«o Den si Maji e. m.
StatsUtskottet hemställt, att Riksens Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit ville efter alla vederbörandes hörande och så vida det kan finnas lampeligt, låta uiarbeta Förslag till jämnande af, ali jord och hemman vidlådande, grundräntor och tjenstbarheter, och detsamma Riksens Ständer vid nästa Riksdag i Nåder meddela.
Utskottet har alltså gillat den princip, att all jord bör draga lika tunga.
Jag tycker mig kunna inse , att en del jords frita* gande från åtskilliga grundräntor och tjenstbarheter grundat sig på den idée, att icke alla Statens medlemmar skulle vara arbetare, så vidt dermed utmärkes de, som använda sin fysiska arbetsförmåga; utan en del äga ledighet att använda sin tid på intellectuel utbildning, för att såmedelst gagna det allmänna.
Om man icke går så långt, att man anser äfven denna skillnad, emellan arbetande och loke arbetande, böra försvinna, tordeman finna, att der tjenstbarheter åtfölja jord, skall deras lika fördelning just leda till motatsen af hvad man söker, eller till olikhet i beskattningen.
En Bonde utgör sjelf de tjenstbarheter, skjuts* ning, brefbäring m. m., som åtfölja dess hemman, och har deraf obetydlig tunga.
En person som egnat sig åt andra yrken, måste deremot för desse ijenstbarheters utgörande begagna tjenstefolk, och de falla honom således drygare.
Således måste man från början vänja sig att förrätta samma arbeten, som Bonden, eller ock vara underkastad en hårdare Den 21 Maji e. m. 261 beskattning.
Att man länge lemnat denna omständighet ur sigte är uppenbart, men jag kan icke inse rättvisan eller förmohnen af den föreslagne messurens verkställighet, oagtadt den Auctoritet, som blifvit åberopad af Rid— •lerskapets och Adelns önskningar vid 1809 och 1810 årens Riksdag.
Om än man vill förbigå det efter min öfvertygelse skadliga i principen, möta i verkställigheten åtskilliga anmärkningar.
De ändamål, som uppgifvas äro:
Sfats bördornes jämna fördelning de skattdragande emellan och enkelhet i beskattningssättet.
Då det är afgjordt, att den, som köper ett mindre onereradt hemman, betalar högre köpeskilling och den, sorn köper ett mera onereradt, af lika godhet för öfrigt, betalar mindre erlägger den förre högre ränta, den senare lägre; och detta jämnar förhållandet bådas behållning blir lika
Ett annat förhållande kan ju icke uppstå, om
Statep erlägger till den ena differencen af dess högre köpeskilling och tar af honom i form af beskattning, räntan för dess återbekomma Capital.
Förmohnen häraf blifver ingen för det allmänna, icke heller för den en^ skilda, 6å vida icke Resultatet slutligen skulle bli, att elen nu privilegierade jorden emot ersättning af Staten beskattades, på det den af ålder beskattade jorden skulle, utan ersättning till Staten, njuta lindring — och o:ättvi” san häraf behöfver icke utvecklas.
262 Di n 21 Maji e. m.
Skulle, å en annan sida, principen om en jämn beskattning af jorden, helt utföras, skulle nödvändigt hemmantalet bringas till jämnlikhet, ty hvad vore törmönen deraf, att ett Säteri betalde Kronotionde, deltog i rotering, skjutsning m. m. om icke det skedde efter jämnföreise af dess godhet emot andra hemmans»
Det vore icke heller nog, att de nu icke med grundränta belagde Hemman dermed betungades, utan en jemnkning skulle också ske emellan de gamla Skattehemmanen.
Omöjligheten häraf är lätt att inse, om man betänker olikheten af Rustning, Rotering, Väghållning, Kyrkobyggnad m m i olika Provinser och om än icke verkställigheten vore omöjlig, skulle oändliga svårigheter uppstå af liqviderne, ty naturligtvis skulle Staten, som erlägger ersättning till det förut obeskattade Hemmanet, också undfå ersättning af det Hemman, som vinner minskning i sin beskattning.
Utskottet har också icke ansett en fullkomlig likhet vara möjlig, men har dock trott något vara vunnet, om all jord beskattades, lika godt i hvad förhållande.
Hvad enkelheten i beskattningen och uppbörden angår, är det icke lätt att inse, huru någon sådan kunde vinnas blott derigenom, att all jord beskattades, om icke beskattningen skedde på det sättet, att alla lägenheter eller Hemman bragtes till jemnlikhet och i följd deraf lika beskattades.
Det lämpeligaste sättet, aft åstadkomma enkelhet i beskattning, vöre att briuga den under förra rubriken _
Den 2I Maji e. m. 3Ö3 Jordeboksräntan är utsatt i många persedlar, deraf ingen får in natura erläggas men kunde med förtnohn bestämmas uti en enda.
Tjenstemanna-personalen för debitering och uppbörd kan icke inskränkas, ehvad beskattningsmethod man vill antaga.
Men i redovisningen och controllen ligger det mäst invecklade; kan mera enkelhet der införas, kan det ske, om än en del Hemman 6kulle förblifva fritagne från vissa onera.
Jag erkänner, att jag icke kan anse Förslaget om jemnlikhet i beskattning, i den mening, det här blifvit framställdt, för annat än en Chimére, så vida man icke egentligen åsyftar en rubbning i äganderätten och vill bemantla en orättvisa med ett vackrare namn.
Jag hemställer vördsamt i följd häraf, att StätsUtskottets utlåtande, som endast leder till en önskan, som icke kan uppfyllas, alltså måtte afslås. N;o ?.
Herr Bruncrona, Nils; Sedan 1720 då ditintills 60 Kronohemman voro till Lotsverkets disposition, hafva 41 blifvit till Skatte försålde, de fleste likväl utan förbehåll att Lotsningen utgöra, och hvilket medgifvande varit och är för Lotsinrättningens ändamål och bestånd af dc meni Den 21 Maji «, »/,, ligaste följder; hvarifrån det obestånd sig härleder, hvaruti denna för Sjöförsvaret och handeln vigtiga anstallt på de fleste ställen i Riket sig ofta befunnit och sorn genom ökade LotsTaxor icke kunna fullkomligen ersättas Skulle nu de 19 återstående Lotshemman få genom medgifne Skatteköp, skiljas från Lotsverkets fria disposition, skall deraf följa, att förr eller senare inom xo år skola vid de fleste Lotsplatser i Riket, vid de nu varande Lotsarnes afgång, inga vacancer kunna completteras; emedan ingen duglig karl, emot en årlig lön af 5 till ro R:dr och en Lotspenningeförtjenst, af x, 2, högst 8 R
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de följder för Sjöfartens säkerhet på våra farliga och vidsträckta kuster, som deraf är att befara, äfvensom uppå nödvändigheten för Staten, att vid ett sådant förhållande, för Lotsarne i allmänhet an« slå contant* löner, hvilka å 50 R;dr per Lots, och omftring 900 Lotsar skulle uppgå till ett årligt belopp af omkring 5000 R:dr och derutöfver, och hvilken summa mångdubbelt öfverstiger de intrader, Kronan genom Skatteköpen .tillskyndas.
I afseende på Lotshemmans försäljan - Den 21 Maji e. m. 365 de till Skate, anhåller jag uppå dessa grunder om återremiss af Höglofl, Utskottets Betänkande.
Herr Bergfeldt, Erici Att jag i sista plenum begärde på bordel BancoUtskottets förslag om präglande af en JubelRiksdaler, lika med den som slogs 172 r
I anledning af det årets Jubelfest, var föranledt deraf, att jag ansåg denna Jubelfest, äfvensom den föregående af 1621, egentligen hafva haft afseende på den af Konung Gustaf I företagna Reformation medelst Evangeliska lärans införande; och att nuvarande Sekels Jubelfest, till minne deraf, framflyttad i likhet med hvad vare trosförvandter i Tyskland iagttagit till 1817, eller det seculaira motsvarande året emot det, då Doctor Luther förut offentligen uppträdde såsom Reformator, redan var firad, samt en Medaille då deröfver var slagen; så att år 1821 upphört att vara ett Jubelår.
I det vidlyftiga påbud, Konung Gustaf Adolph lät utfärda om Jubelfesten 1621, omtalas i synnerhet Papisterneg stämplingar emot Konungen, Riket och den införda renade läran, samt de vådor, som deraf hotade.
Året 1621 valdes likväl för att erinra derom, att hundrade år voro 266
Ben 2i Maji c. ni. jerat förflutne, 6edan Konungens Farfader Kon.; ung Gustaf I, som införde Religionsförändringen snträdde styrelsen af Riket till dess räddande ifrån utländskt öfvervälde.
Denna Juj belfest firades på 3 dagar, nemligen den 21 i Januarii, Februarii och Mars månader, medelst 3 Gudstjenster hvardera dagen i Städerna och en på Landet, samt genom offenteliga tal i Upsala och vid några andra Lärosäten.
Ingen penning finnes vara präglad öfver denna Jubelfest.
Då Jubelfesten 1721 kom i fråga infordrade CanzliCollegium Consistorii Ecclesiastics i Upsala Utlåtande.
I sitt svar snför Consistorium, att året 1721 väl icke svarade emot reformationens införande i Sverige, emedan det verket först börjades 1523 och derefter; men som Gustaf I, upphofsmannen till reformationeD, tillträdde 1521 RiksStyrelsen, så kunde till en åminnelse deraf Konung Gustaf Adolphs gudliga exempel följas och Jubelfesten firas en utriimque, som orden lyda.
Konung Fredric hade nyss uppstigit på Svenska Thronen och fred var slutad med Rikets fiender, utom med Ryssland, hvarom likväl underhandlingarne voro började och som afslöts den 30 August» samma år; särskildta ämnen till den Tacksägelsehögtid, som allmänt i Sverige begecks den 17 Mars 1721; på samma sätt som den förra Jubelfesten.
Öfver 1721 års jubelfest präglades 2.‘ne medailler t:o den af BancoUt— skottet omnämnda, såkallade jubelRiksdalern, emedan den är slagen efter Riksdalers Skrot Den 21 Maji e. rn. 267 och Korn, föreställer på första sidan Konungens bröstbild med omskrift FRIDERICUS D. G REX SVECI.ZE, nedanför i afskärning.
AN JUBIL 1721. rå frånsidan, Konungarnes Gustaf I:s och Gustaf Adolphs hufvuden i aflånga och med lagerkrantsar omgifne infattningar, ställde emot hvarandra.
Öfver den ena bilden står GUSTAVUS D. G. REX SVECIA, öfver den andra GUSTAVUS ADOLPHUS D. G. REX SVECUE.
Nedanför i afskärning:
IN MEMÖRiam VINDICATiE LIBERTatis AC RELIGionis.
På yttre randen: GLORIA IN EXCELSIS DEO. 2:0
En medaille med omskrift; GLORIA ALTISSIMO.
På ett med Sveriges vapen och Konungens krönta namn prydt altare ligger eld med uppstigande låga.
Nederst AMDCCXXI.
JUR1L.
På fältet af Penningen OB LIBERTATIS AC RELIGIONIS VINDI CATIONEM.
Vid sådant förhållande, sorn jag nu haft den äran anföra? då JubelRiksdalern endast vid Reformationsjubilreum 1721 blifvit slagen, förnämligast såsom en compliment åt Konung Fredric, det följande Jubileum redan år 1817 blifvit firadt, äfven med en för tillfället slagen medaille, och då s82i således icke varit ansedt såsom Jubelår, anser jag ompräglandet af omnämnde JubelRiksdaler med detta årtal såsom olämpligt, och aistyrkcr det derföre.
Med mera anledning skulle en dylik pen; ning kunna slås i år, 60m är det trehundrade ifrån Gustaf I:s utkorelse den 6 Junii 1523 till Konung i det af honom räddade Sverige, för att derigenom på det tredjeSeculairåret fira minnet af utkorelsen afdenna redbart store Konung, somupplyfte Svenska Folket ifrån utländskt både medborgerligt och religieust förtryck, till frihet och ett utmärkt rum ibland Europas nationer.
Kostnaden vöre såsom BancoUtskottet anfört, ingen utom för stämpeln, om penningen sloges efter Riksdalers skrot och korn.
JubelRiksdalern af 1721 skulle väl dertill kunna ompräglas med den förändring: att vår nuvarande Konungs bröstbild, med omskrift: CAROL XIV JOH. D G. REX SVEC-ETNORVEG. sattes på första sidan och i afskärningen endast AN. 1823.
Men Konung Fredriks medaillon bör efter min tanke alldeles icke till-* sättas på andra sidan.
Med all åt en afliden Konungs minne skyldig vördnad, tror jag mig likväl oförgripligen kunna anmärka, att hans bild ej bör ställas jemte Gustaf I:s och Gustaf Adolphs.
Då likväl denna af mig nu föreslagna Penning endast kan hafva afseende på Konung Gustaf I:s upphöjelse på Svenska Thronen, är medaillonen af Konung Gustaf idolph äfven öfverflödig.
Den förstör enheten af medaillen genom framställande af en bild, som fästar uppmärksamheten utan att höra till ämnet.