Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd redan instämt i ett gjordt förslag, kan Utskottet Den 11 Junti f. m, 561' icke till dem hemställa, huruvida de vilja jämka sig efter ett fjerde Stånd, som icke godkänt förelaget.
I sådant fall återstår blott, att gifva det fjerde Ståndet tillkänna de ofriga9 beslut, och till detsamma öfverlemna att förena sig deri eller icke.
Det är allt hvad Utskottet, i mia tanka, kan göra, äfven sorn jag ej ser, huru ett Stånds anmärkningar kunna lägga något band på Utskottets öfvertygelse, Utskottets ifråga* varande förhållande är det enda möjeliga sätt, att komma till ett resultat.
♦ Herr Cederschjöld:
I saksns närvarande skick hemställer jag, om ej Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att förblifva vid dess en gång yttrade tanka, och, med ogillande af Utskottets Memorial, öfverlemna åt Utskottet att, efter omständigheterna, och, i enlighet med Grundlagens föreskrift, denna fråga behandla.
Jag tror, att, om Ridderskapet och Adeln endast förblifver yid d«ss fattade tanka, hvilken ej innebär fullkomligt afslag af Utskottets redaction, ordet ogilla icke är lämpeligt.
Utskottet har endast anhållit att få veta Ridderskapets ocn Adelns beslut.
Mitt uttryck: ”att Con* stitutionsUtskottefs
Memorial borde ogillas" hade afseende på Memorialets oformlighet.
Om för öfrigt Memorialet blott skall innefatta en förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln vill från - Ridd. o.
I Afd. 36. 562 Den xi Juni i f. ml i träda dess förut yttrade mening; så medger jag, att det i detta afseende icke kan förkastas eller ogillas, utan bör besvaras: och torde Ridderskapet och Adeln i sådant fall kunna gifva Utskottet tillkänna, att Högloflige
Ståndet förblifver vid dess en gång yttrade tanka.
Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt , Gustaf: Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm så mycket häldre, som, då det är svårt för ConstitutionsUtskottet att öfvertala Ridderskapet och Adeln att frångå dess en gång yttrade tanka, det måste blifva ändå svårare att öfvertala de öfrige frenne RiksStånden att ändra deras beslut.
Herr Cederschjöld■
Min mening har aldrig varit, att ConstitutionsUtskottet skulle söka öfvertala de andre Stånden; utan blott, att Utskottet bort till dem öfverlemna, om de villo förena sig i de anmärkningar, som i det ena Ståndet blifvit gjorda.
Det är visserligen rätt vackert att blifva fast vid sitt beslut, men om Ridderskapet och Adeln nu ej skulle vilja låta sin öfvettygeise vika, måste Nämnd väljas att afgöra frågan.
Och som detta endast förorsakar en betydlig tidsutdrägt, tror jag för min del, att det vöre vida bättre låta bero vid de öfrige RiksStåndens fattade beslut.
Jag skulle visserligen så mycket mindre hafva att deremot erindra, Pen Ii Juni i f.m. 565 som jag än i denna stund icke vet, hvad sorni detta ämne utgjorde Ridderskapets och Adelnsgemensamma tanka.
Men då jag förmodar, att flera andra frågor måste till behandling af ConstitutionsNämnd öfverlemnas; hemställer jag, otn ej äfven denna kunde vinna samma åtgärd.
Haris Excellence Herr Grejven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess den 27 sistlidne Maji eftermiddagen, i detta mål förut fati tade beslut.
Ja och Nej. Herr Påhlman j Otto Fredric'.
Ridderskapet och Adeln torde påminna sig, på hvad sätt det åberopade beslutet tillkom nemligen alldeles icke såsom ett vanligt beslut; utan sedan anmärkningar vid ConstitutionsUtskottett förslag blifvit den 27 sistledne April f. m. härstädes gjorde och till Utskottet remitterade,samt Utskottet derefter förfrågade sig, huruvida deutgjor-' de Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, förklarade Ståndet den 27 sistledne Maij eftermid> dagen, att de såsom sådane skulle anses.
Skola nu dessa anmärkningar innefatta Ridderskapets och Adelns beslut, kan för ärendets sluteliga beredande ingen annan utväg tagas, än att förstärka ConstitutionsUtskottet, och detta skall endast verka till onödig tidsutdrägt.
Då jag hört blott en enda Ledamot yrka frågans behandlande af Nämnd, men deremot alla andre 564 Den n Junii/, m» Talare tillstyrkt Ridderskapet och Adeln att biträda de öfrige RiksStåndens mening, så hemställer jag, om icke, till besparing af tid, det vore bättre och snarare ledande till ändamålet att godkänna redactionen af ifrågavarande § ; hvarå jag utber mig Eders Excellenses proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtb Marjkalken tillkännagaf, att de öfrige 3:ne Riksstånden redan godkänt ConstitutiomUtskottets ifrågavarande redaction, samt hemställde, om icke Herr Cederschjöld behagade från sitt yrkande om Ridderskapets och Adelns förbiifvande vid dess förra beslut afstå» Herr Cederschjöld".
Jag erindrar mig vis-, serligen, att, såsom Herr Påhlman anmärkt, Ridderskapet och Adeln, då ConstitutionsUtskottets Memorial den 27 sistledne April förmiddagen återremitterades, icke iakttog den formaliteten, att lorena sig i en gemensam ianka; utan att hela öfverläggningen blef återremissen följaktig.
Jag vill äfven minnas, att jag hade skrifteligen yttrat mig i ämnet: men som jag nu ej kan erindra mig, hvad under discourserne yttrades; anhåller jag, att målet mätte få hvila till nästa plenum, på det jag emellertid må kunna af Protocollet inhämta, i hvad skick saken sig egenteligen befinner, och nogare öfverväga, hvad åtgärd den kan tarfva.
Jag vill visserligen gerna göra Ridderskapet och Adeln tili viljes: men jag uppoffrar också ganska ogerna min öfvertygelse, i synnerhet i en Grundlagsfråga.
Den n Junii f. ni.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken tiilkännagaf, att Protocollet för den 27 sistledne April förmiddagen, Jå målet första gången af RidJerskspet och Adeln pröfvades, vore till hands, samt lät uppläsa den del deraf, 60<n angick detta mål.
Herr Ceder schjöld-.
Sedan Protocollet nu blifvit uppläst, öfverlemna! jag åt Högloflig^ Ridderskapet och Adeln att behjerta ämnets vigtTill min i berörde Protokoll förekommande granskning af den föreslagna redactionen, har jag ingen ting att tillägga. __ Man hvad det beträf-' får, att flere Ledamöter då yttrade sig öfver ämnet; kan det så mycket mindre hindra samtlig* yttranden att anses för Ståndets gemensamma tan/ca, sorn alla dessa yttranden egenteligen blott rörde serskilta delsr af Redactionen.
Sedan vi nu hört uppläsas de åtskilliga anmärkningar som till Constitutions* Utskottet blifvit remitterade hemställer jag, om det icke var i den mening, att äfven de andre Ståndan skulle återförvisa förslaget, och jemkning utan svårighat kunna ernås, sorn Ridderskapet och Adeln biföll, att alla dessa nu uppläste serskilta tankar finge till Consti utionsUtskottet afgå såsom Adelns gemensamma beslut.
Men då de öfrige RiksStånden nu bifallit redactionen, och ingen ändring af deras beslut bör kunna förväntas, frågar jag billigt, om de här gjorde anmärkningar äro af den vigt, att de böra gå tili Nämnd, och om det är att förmod», att de 3 Ståndens beslut genom denna utväg skulle blifva upphäft.
Jag tror det åt - 566
Den 11 Junii f. ni. minstone icke, och tillstyrker således för min del, att Ridderskapet och Adeln måtte godkänna Utskottets redaction, för att blifva hvilande till näita Riksdag.
Då ingen mera än Herr Cederschjöld gjort anmärkningar emot Utskottets förslag, anhåller jag om proposition till utrönande, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer med honom.
Jag tror att pluraliteten icke är af samma tanka som han.
Jag ärnar ej vid detta tillfälle begagna min rätt att yrka votering: utan öfverlemnar åt Ers Excellence att af Ståndets svar på den blifvande propositionen bedömma pluralitetens tanka.
Men jag får blott på förhand förklara, att om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att, med frånträdande af dess en gång fattade beslut, låta bero vid hvad ConstitutionsUtskottet härutinnan tillgjort; nödgas jag deremot anmäla min reservation, och protest mot Utskottets förfarande, så väl i detta mål, som i de följande af samma art.
1 Herr Schutzercrantz, Herman, yrkade på proposition till bifall af den utaf ConstitutionsUtskottet föreslagne redaction.
Friherre Åkerhjelm-.
I anledning af hvad Herr Cederschjöld nyss anfört, finner jag att a:ne aaker nu äro i fråga.
Den första otn re - Dan II Junii f. m. dactionen är antaglig, och d^n andra om Con~ stitutionsUtskottet handlat rätt, då det ej sökt jemka de öfrige RiksStåndens beslut efter de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar.
Men likt mycken anledning jag tror mig äga att hemställa, huruvida desse anmärkningar äro så magtpåliggande, att de till Nämnd böra öfverlemnas, då jag ej enssm är af den öfvertygelse, att den föreslagne nya $:n,om den ock kunde blifya prydligare, likväl genom tydlighet och de strängt begränsade negativerne i det möjeligaste skall förebygga alla missbruk, lika mycket skäl anser jag mig äga att, med den lilla kännedom jag om vår Grundlag kunnat förvärfva, tryggt påstå, det
ConstitutionsUtskottet för dess handlingsätt i förevarande fråga icke följt någon annan väg, än den af samma Grundlag utstakade, och det är i stöd häraf, jag vördsamt anhåller, att redactionen måtte antagas.
Hans Excellence Herr Grefven och handtMarvatten frågade, om Ridderskapet och Adela ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om icke, enär den af ConstitutionsUtskoftet föreslagne redaction redan blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden, till den behandling 56 §.
Regeringsformen stadgar, godkänd, Ridderskapet och A - 568 D,en II Junii f. m, deln behr.gade äfven för sin del uti enahanda beslut instämma.
ConstitutionsUtskottets den i dennes afgifne och den 5 derpå Följde på bordet lagde utlåtande, 1 anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte förslag till förändrade redactioner af 1 mom. i 107 §.
Regeringsformen samt 29. §.
Riksdagsordningen; och fann Ridderskapet och Adeln lör godt, att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrig» g:ne RiksStånden, tillden beband* ling 56 §.
Regeringsformen stadgar, godkände, äfven för sin del uti enahanda beslut nu mera instämma.
ConstitutionsUtskottets den 1 dennes afgifne, samt den 5 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte förslag, till förändrad redactionaf2 mom. i 107 §.
Regerings-, formen.
Ehuru jag, di frågan förra gången förevar, understödde den mening, att tvenne alternativa förslag till Den ii Junit f, m.
5S9 förändrad redaction aF ifrågavarande' ställe i Grundlagen borde framställas, anser jag mig dock nu, med erkännande af rigtigheten utaf hvad Friherre Cederström här anfört, att nemligen 2 stridiga alternativer ej kunna i ett dylikt förslag äga rum, böra rätta min förut yttrade tanka.
Jag hemställer i öfrigt att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla ConstitutionslJtskottets nu förevarande förslag, såsom enligt med Grundlagen, sådan den hitintils blifvit förstådd och tillämpad.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar/kalken hemställde, om icke, då den af ConstitutionsUtskottet föreslagne redaction redan blifvit af de öfrige 3tne RiksStånden, till den behandling 56 §.
Den 28 Maji. 299 gen, att betänkandet mätte aterförwisas, med aläggande för Utstoklet, till ämnets behandling efter de grunder som instämma med folkets mantan, sadane jag dem i delta mitt första wördsamma memorial angående detta ämne efter diktamen af den allmänna rösten, haft äran andraga.
Bland en mängd för mine yrkander talande, owidrördc stäl äterstär dock ett, hwars obemärkte moralio-politista wärde, stall bliswa afgjordt, genom den ädelmodiga wälrydning, hwarom jag hos Wälborne Herr Landt-Marstalken samt Ridderstapek och Adeln ödmjukast anhäller, nemligen:
Enär ingen twifwel kan wara underkastadt, att ju minst delar af swensta folket, med spänd Upmärksamhet wäinär af ost sine representanter, alt den oinskränkta branwinSbränningen stall med starka bomar betwingas, inom den sä naturliga gränsen af allmänna huSbehofwet; alla sto. ra bränneriet och dito pannor afstaffas, göres obrukbare, alla krogar fördömas.
När nu desie pä otz ställde sa oskyldige anspräken, äro, icke den län tillfredsställda, utan den upbragta känflans, icke ber tysta knotetS, utan del ropande mtetS, skulle wi dä, efter ordets närmaste och sannaste bemärkelse, kunna kallas, en sann reprelenteran» de organ ät en sä högt yttrad nationalwilja, i fall wi derifrän hufwudsakeligen afweko, och salunda upoffrade detta stora allmänna interesie ak någre derifrän söndrade diminutiver.
Wid wäre förfäders ära> saken är wig tig — ämnet innefattar en stor polikist nytta en ewigt moralist rigtad är folkets skarpa blick» O zÄO Den 28 Maji G du första — du ädla bland swensta Rikä-Sränden! dcste dyrkare, veste store, veste sa stöm sinc le benämningar! innefatta alt — hwatz ännu wore qtt tillägga (öre we krolick, vaviä k^aralä, upläste följande-' W'rdsamk Memorial!
Af mitt ständs förtroende kallad ris! ledamot i Allmänna Oecononrja- och Beswärs-UtEotlet witz denna Riksdag, har jag delragir i öfweiläggningarne, som förekommit med anledning af Riksens Ständers remist nppä Kongl. Maj-.rs uäoiga proposition, rörande hräuwinsbränmngen i Riket.
Metz aglning för de ledamöters öfwenygelse, hwilka genom pluralitet åtgjort Ukstottcrs besiut sädant, som mlatandet till Riks Ständens plena det innnehaller anser jag lifmäl för en styldighet att för ming prineipaler redowisa, pä hwilka grunder jag i wista
Delar icke kunnat mig med UtstoilekS pluralitet före, ua.
Jag inskränker mig härwitz helt och hållet till det första momentet af ämnet, nemligen i hwatz mohn bränwinebränningcn » Swerige för närwaran, de bör wara mer eller mindre inskränkt.
Utskottets pluralittz har witz afqöraNdet af denna prämist lämnat företräde ät hwatz be kalla naringöfriHetsprincipe, och derföre intet stal funnit, att genom eu ny instränkande författning återinföra en småaktig och förhatlig kontroll, förorsaka förluster: ät dem som trodde pä warakrigheten af de grundsatser, som i8tc> ars Ständer etablerat, och hotz swensta folket rväcka mistnoende lill den anda, som leber dest representanter.
— Den 28 Maji. Zvr Utskottets morive är losiigt och förkjenar bifall af hwarje redlig man, men eristerar ocksä werkeligen denna aberopads näringsfrihets principe i werk» ställighefen af dck förslag kill modificationcr i,8ty ärs bränwinsbrännings sörfatkning, som Utskottet afguwir.
Utskottet har genast erkänt oundgänglig, helen af elc band vä denna näringsfrihet, och första puncken af dest förslag innehåller det nemligen, som orden lydar "Konungen äger rättighet att wid ^inträffande mistwäxt ar, krig eller hämmad com^ mnnication förbjuda bränwinsbränning pä korta* re eller längre tid öfwer hein Riket eller i wista " landskapcr, sa wäl för all bcänwins tillwerkning, ^ som för hwarje pannerymd, som öfwerstiger dek " här nedanföre ulstakade maximum L 90 kannox " för husbehofsbränning.''
Det mäste medgifwas att detta csrreekiv mok en öfwerdrifwen bränwinsbränning, är fullkomligen tillfyllestgörande, och jag tillstyrker det till alla delar: men just afven orsak ari det är det enda som Utskottet antagit, skulle werkställigheren troligen bernisa att det leder til! samma den illiberalite, som Utskottet will undwika.
Redan i allmänhet lärer icke kunna nekaS, att förbud i näring är motsatsen af frihet i näring, och bet correcnv som icke bör widtagas förr, än alla andra blifwik okillräckclige; men i synnerhet skulle den ifrägawarande näringen erhälla en ofullkomlig inrättning om gränslös i stn anläggning, den erkända nödwandjghetcn af inskränkning skulle allenast genom förbud till »löfwander Åstadkommas.
Den närwarande erfarenheten ger ost en altför - Zv2 Den 28 Maji. för bekymmersam owisthet om rikets behof af utländsk spannemal kill brödföda.
Medgifwom akt bristen ar omanlig, meli rädfrägom ock förhållandet de förflutna arén.
H>et wisar att 200,000 tunnors ärligt biträde frän utrikes ort warit minimum af hehofwek.
Swerige är således ännu icke i wanliga är oberoende i afseende pä erforderlige spannemäls rillgängar, och dest local sä wäl som Hänsigt till climaket som med afseende pä politiska förhällandet, warnar ytterligare akt icke consumera sista kornet i den goda tiden.
Utan regeringens omsorger för en bewarad frihet i sjöfarten, hwad blefwe hela provincers öde, som snart skulle sakna bröd, hwad hade det redan warit?
ss.rskollet har erkänt deste consideralioner, och hwem wist sätta i fräga att i en allmän hushallsanstalt skulle giswas wal emellan att sakna bröd eller branwin.
Jag äter erkänner
Utskottets princip art bewara näringsfriheten, men sedan man fokt bewara brödet, och frägan äterstär dä, om, sedan inskränkningens nödwändighel blifwit gemensamt erkänd , medel dertill kunna finnas nyttigare än ensamt den ät styrelsen lemnade rättigheten att inställa bränwinsbränrnngen.
Första wilkoret för en närings anwandbarhet är, att producten med pålitlighet skall kunna paräknaö.
Handel och företag af större omfattning kunna mera ställas pä spekulation af winst eller förlust, men icke sa med näringar, riktade till ken inre hushållningen, och bland Sem alla i synnerhet bränwinsbränningen.
Uran att någonsin hafwa idkat bränwinsbränningcn, annorlunda, än såsom en husbchofs nä - Den 28 Maji - näring, tror jag wig likwäl med kännedom af amner kunna pasta, arr för err land, som ännu importerar säd frän utrikes ort, mäste bränwinsbran» ningen riktas såsom hnshällsmäl till sitt inflytande pä jordbruket framför afseende: pä sjclfwa waran; och först när genom en måttlig bränwinsbrännings auwändande i förening med andra utwäqar, landet hunnit blifva oberoende i afseende pä sitt spannemalsbehof, dä intager bränwinet säsom lättare export arricel än sädén, sikt rätta rum ari i större inrättning af fabrik rillwerkaö, och derföre dufwa de sadesexporterande landcrne denna tillwerkmng esker den större formen af fabriksnäring, ty de kunna göra dek med den jemna beräkning öfwer produkten, som af ingen mcllankommande nodwändighet att för befarad brist pa bröd förbjuda bränningen, afbryter.
Ordningen as näringens forkgäng ar ka naturlig; men troligen är det att dcvancera den, dä näringsfriheten och beroendet contradicera hwarandra och ömsom winna i en strid, hwarpä mängden allid fär satta emellan.
Om nu alrsä det är gifwit att säkerhet och systematisk beräkning är wilkoret för näringens fullkomligare egenskap, fä mäste ofelbart böra sökas en sädan etablisiemcnk för desi sörsta inrättning, som befrämjar denna cgeuffap, det är: som gör behofwet att, genom förbud werka inlräng i den en gäng etablerade beräkningen, mäst oumbärligt.
Den första inskränkningen är dä förmonligare för idkare» likasom den är nyttigare för jordbruket, an den osäkra, som päkallas af omständigheter och förhållanden, hwilka till deras beskaffenhet mäste bliswa o full. 3^4 Den 28 ofullständig.
Utskottet anförer wäl huru säker uplysning ma winnås, om werkelig mistwäxt bör föranleda till bränwinsbränningeNs antingen inskränkanve elller förbjudande; men är dek ock förenligt med sakens beskaffenhet att päräkna denna uplysmnq som säker och ofelbar.
Fraga den som fäll sä litel säd att han behöfwer köpa syllnaden i silk behof- och han skall säkert smara att han har nog, pä det alt hans kända behof icke skall begagnas till prisets stegrande af den säljande; fraga honom ett annat ar dä hans skörd warit rik, och hatt skall säkert ge den ni för medelmåttig, att icke fälla prisen till sin försäljning» Rädfraga Landshöfdingarnes berättelser om ärswäxten och spannemälstillgängen, och afgör sedan om der är säkert,, eller ens aproximativt, hwad äfwen den nplystaste Landshöfdinge kai, beräkna i December MaNad, om innewänarne i länet i paföljande
Maji bchöfwa spnnnemälsunderstöd eller ej! styrelsen med osvard oM« soxg för innewanarneS första behof, skall hallas i en jämn inquitkude och wid wanliga förhållande,, i en naturlig twekan mellan asseendet pä möjlig brist eller det obehagliga af ett förbud, som gör intrång r en etter beräknade förhållanden inrättad näring; lägg dertill den twekan som, under samum statsbehof, knapt sylva, naturligkwis skall upstä om med inskränkningen följer förminskning i en päräknad inlrad, hwilkct Uisköttet, ehuru wigkigt det warit att öfwerwäga i sammanhang med den etablerade grunden, wisterligcn till Eewillnings-kltskottct hänskjuril, dä det likwä! uplagit de öfrige Lill nämnde Utskott hörande ämnen.
DenNa minskning - Den 28 Maj!. 3«Z ning ar nästan oundwikclig, da skatten blir dryg, font den bör wara och som den wäl kan tala, da. näringen får drifwas efter en oafbruten beräkning;^ och manne det är rätt akt sätra styrelsen i den 0- behagliga nödwändigheten a» wäija emellan desto 2:ne Eymmer?
Utfforret har warit nödsakat att göra exceprioner i de förcflagne förbuden, men manne sadant icke willnar a!t grunden är osäker? och om regeringen begagnar dem, hwilken mängd as ronkroller, om de äro möjliga, del fordna tiderÄ erfarenhet åtminstone torde motsäga, hwilken ofullkomlighet i werkställigheten, och man kunde tillägga , hwilken obillighet.
Hafwa ärer de stora bräm Nerierne hunnit consumera sä mycken säd att förbudet mäste blifwa allmänt, sä inträffar bet just den tid, dä landtmannen deraf har den mästa känning, och hwem häller hemmansbrukaren skadeslös för det inträng, som genom bränwinsfabrikanten blifwit honom tillfogat?
icke nog dermed an hans jordbruk och ladugärd lider, han får ock drygaste delen af den fyllnadsffatt som för minskad bränwinsafgift ofelbart en annan gäng mäste före kommas.
Bränwinsfabrikanten nedlägger sin Handtering dä den ej lönar sig mer, men han suger fä lange
Han kan pä den faktigares bekostnad, och ju mindre han winner pä hwar kanna, dest mera forcerar han afwerkningen till qvantireken för akt erhålla samma rvinstcapiral, sä arr wi siureligen skola under wära stora bränwinspannor återfinna den ewiga elden, som de gamle underhöll» k fina tempel; han förbinder destuwm
Med detta fabriks Zörsia Bsl. 20.
Den 28 Nast. br-ksfystem ett Oodeligl och'r i sjelfwa spannemassha"
1», och stall sinteliaen aldeles uttränga hwad w k l r h obehosöbrämnnq, hwilkec jortbrUkek j S.e"gk an n ej medgi wcr, ehuru ett adant forha>!ande Utgör mäler, hivartill wi i sinom tid böru komma, när siannemälsproduciionen ösweistioer ian ets behof och dä w uner äfwen den får» », !,>> e landt anneli af st,nima del fabr.kösystem i br liwinsbräniuucte ! genom högre för äliningsp >S p den fvannemal h n sar att afläta , i följd af 'en forbättrin > a^> rbilik.k, hwarrill hnebehofobeä,,- Nil.gen i sin mohn bidnger; mea hw rpa han nn otc bär skulle fö-lora, dä hans storf äliningsqvantum antin en ar obetydligt/ eller ättnilistone sä varierande, att han olla om wären nödgaö äterkcpa en. tcl af sin om hösten till hälften mindre pr,S försäioa säd.
O conomiä
Ulskottets plu alitet har ytterligare medgstwil instränkgingens nödwändtghet, genom det att den lågt anora tyngder pä den större bränwinstillwerkningen, än den höga stätten i förhällaude till sabnkens mera lönande egenskap.
Fragan hwilar här helt och hällit derpä: äro d'§a tyngd att fabriken icke bär sig? jag kan ej t! o det, ty hwarföre skulle da U stöttet uppehålla sig wid ord utan mening, för att bcwara en princip, som icke är sann längre än den äger en tillämplighet?
jag mäste säledes föreställa mig att loest och andra omständigheter kanna göja rttöfnmgen möstig, ehuru, med en ringare winst pä bwar kanna; och enligt hwad jag förut anfort, skulle sadanr just bl fwa en anled, nuig list att drifwa »fwerkningen lill den hastighet, som Den -8 Maji. Z07 som wekenfkap och konst gemensamt kunna bereda.
I hw.lkek förhållande kemmer tväl tä spannemals uplaget att stä till en sadan aswerkning.
För en IZ0 kannors panna -kola lika mänga tunnor spanucmal hällas KonnNgerp till disposition, sedan man dermed rinder loppet af älla mänader contumerat ! omkring 4 ä 520 luttnor, men som genom yttere ligare rassiaeri ännu kan be yveligen ökas.
— Bränwinsfabrikan cnS inne. esie sika» Zu dä ty, deligen riktas kitt ber föremål, arc styl elsen mätte bli i nödwändigh.k inställa bränwinsbränningen.
Dek är sank han förlorade skillnaden emellan markegangS och inköps priset pa 1Z0 rnnnor säd jemte räntan ä det dertill ätqangne capital; men dä i husbehofsbranningen öfwerrumplas gkyom för buder foch ingen kan ha »ägor bränwin i lager, emedan chan pHräknac denna wara genom tillverkning ef>er hand, inträffar med det samm-, -skördetiden för fabrikanten som öpnar sikt bränwins magaxiir med So ä 2A pcoeentS tillökning t priset för ett ttllwerknings capital, tre gänger större, än del som till undsättningsuplaget erfordrades.