Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Amortissements-fonden endast uppkommer i det fall att Obligationerne stiga öfver pari, ty så länge de äro under pari böra de genast inköpas, hvarigenom inga medel kunna samlas lill någon fond, bar Utskottet trott sig icke i detta, förmodeligen ej så snart inträffande, fall böra något föreskrifva, förmodande att Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret af egen drift säkerligen skola vela att göra denna eventuella amortissementsfond fruktbar, antingen genom användandet af medlen i Contorets egen rörelse, eller genom deras placerande på afskrifningsräkning i Banken.
Man skulle måhända hafva önskat att se Utskottets förslag mera detailleradt, men Utskottet har i allmänhet fruktat; att oförutsedda svårigheter vid utfärdandet kunde möta om Utskottet, genom allt för omständliga föreskrifter, bandt liänderne på Herrar Fullmägtige.
Med Herr von Troil instämmer jag deruti, att jag lemnar företräde åt det sättet, 38 Den 12 F ebruarii e. m. att förskrifva obligationerne uti Svenskt Specie, med ränta att betala i Stockholm.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Alar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets förevarande Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar an hålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på, huruvida icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga af StatsUtskottet inom åtta dagar infordra svar på den förliden gårdag beslutade återremiss.
I^crr von Hartmansdorffs August: Om Ridderskapet och Adeln behagar fatta det af Herr Hjerta föreslagna beslutet, torde döt vara nödvändigt tillägga, att tiden räknas fråi> den dag Utskottet får del af återremissen, ty eljest kunde det hända, alt de 8 dagarne tilländalupit innan Utskottet fått se hvad som skulle besvaras.
Då tre Stånd redan fattat definitivt beslut i frågan, och Utskottet således blott behöfver anmäla detta, instämmer jag i Herr Hjertås förslag.
Jag måtte blifvit miss - Den 12 Februarii e. m. 39 förstådd af Herr von Hartmansdorff, ty jag mente blott det första Betänkandet af de nu föredragna; och mitt yttrande liar blifvit så skyndsamt affordradt, att jag förmodar det RiddarhusSecreteraren bar för afsigt att nästa Måndag afsända återremissen, hvadan jag förnyar min anhållan om föreläggande af viss tid för Utskottet att inkomma med förnyadt Utlåtande, hvari Utskottet kan, om icke göra ändring i sitt förra förslag, dock deri proponera ett tillägg, enligt hvad liu blifvit begärdt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att SlatsUtskottets under N:o 382 afgifne Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts nådiga skrifvelse, angående lättad utväg till Lånebidrag åt fastighetsägare, blifvit den ii dennes eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt, samt hemställde, om Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt anmoda StatsUtskottet, att, inom åtta dagar, efter af nämnde återremiss erhållen del, med Utlåtande deröfver till Ridderskapet och Adeln inkomma.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 2 dennes under N:o 384, afgifne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, angående så väl sättet för utlåningen af de 4o Den x2 Febrnarii e. ra. medel, hvilka genom upptagande af det i Betänkandet N:o 38a föreslagne lån skola för RiksgäldsContoirets Herrar Fullmäktige hlifva disponible, till låns utgifvande emot inteckning i Jordegendom å landet och i städerne, som vissa allmänna föreskrifter i detta hänseende för hemälte Herrar Fullmäktige.
Herr Rothlieb, Axel, uppläste följande; Jag hade förliden gårdag för afsigt att inför Iföglofl.
Ridderskapet och Adeln, uti ett för jordbruket aldravigtigaste ärende, yttra mina tankar, men den långa tid öfvcrläggningen medtog, och omsägning af hvad flere talare förut yttrat, gjorde min tystnad till en pligt.
Jag åtnöjes blott med förklarandet, det jag fullkomligt delat och delar de Herrars tänkesätt, som röstat för antagandet af Konungens Nådiga proposition, hvilken af Ridderskapels och Adelns pluralitet blifvit till StatsUtskottet återremitterad; men jag kan ej dela deras öfvertygelse, som önska den föreslagna lånesumman ökad eller minskad.
Ett förökande skulle kanske gifva anledning befara rubbning i flere pecuniera förhållanden,, och med en minskning skulle landet ingalunda vara belåtit.
Jag vågar derföre hoppas, att StatsUtskottet vidhåller dess redan en gång fattade beslut.
Dessa mina tankar anhåller jag må få åtfölja återremissen.
Hvad åter angår det af StatsUtskottet Den 12 Februarii e. m. ■vid utlåningarne föreslagna reglementariska, och då jag förmodar att äfven i detta fall en återrerniss blifver besluten, så anhåller jag dermed få beledsaga följande anmärkningar.
Utskottet bar föreslagit belåningssummans maximum till 3o,ooo, och minimum till 3oo R:dr.
Båda dessa summor äro, efter min öfvertygelse, lämpade efter rättvisa och billighet.
En skuldsatt större jordägare är i behof af större lån, och en mindre jordägare af mindre lån.
Den Nådiga propositionen har till föremål, hjelp och understöd för i förlägenhet varande jordägare; men denna för Landtbrukaren välgörande afsigt vinnes ej om, efter Utskottets förslag, endast f efter uppskaltsningsvärdet skulle utgöra belåningssumman.
Få verkeligen skuldsatte och behöfvande skulle då af denna låneförmån njuta fördel, eller kunna deraf sig begagna, ty det är en känd sak, att ingen frivilligt såld faslighet försäljes till så lågt pris som Taxeringsvärdet, och de som å sina fastigheter äga lån stå vanligen i skuld för halfva taxeringsvärdet och deröfver; dessutom skulle snart sagd t ingen mindre jordägare, hvars faslighet ej uppgick till ett Taxeringsvärde af minst ^öo R:dr, blifva delaktig af denna Låneanstalt.
I de flesta
Län står hemmansvärdet, efter Taxeringslängderne, till mellan 4 och booo R:dr och derunder.
Den större hemmansklyfningen lemnar oftast en hemmansägare ej mer än ~ hemman alt bebo; van - 4 Den 12 F e b r ii a r i i e. m. ligen värderadt till 5oo R:dr.
Dessa mindre hemmansägare lösa en sådan liten hemmansdel, för att dels få äga hvad man kallar fädernesjorden, dels förekomma att ej den till en del ärfda, till en del förvärfda jordtorfvan faller i främmande händer.
Onx nu en sådan jordägare kan erhålla ett lån, stort 3oo R:dr, som snart sagdt tillintetgör sig sjelf på 37 år, så vore han mycket väl belåten, men om principen antogs, belåning till endast f, svarande mot 200 R:dr Taxeringsvärde, så erhölls ej lån då hemrnansdelen vore i uppskattningsvärde upptagen till blott 5oo R:dr.
Af dessa skäl vågar jag tillstyrka, det belåning måtte bestämmas så, att \ af Taxeringsvärdet blifver den måttstock, hvarefter utlåningar må beviljas.
Låninrättningen skulle deraf så mycket mindre röna förlust eller osäkerhet, som årlig minskning å capitalet vid hvarje räntebetalning ägde rum, och pantens säkerhet vid lånheviljandet ganska tillförlitligt med hvarje år blefve ökad.
Friherre Cederströmj Jacob: Emot förevarande
Utlåtande får jag göra tvenne anmärkningar, den första mot Utskottets förslag att Låntagande skulle äga rättighet, att, utan kostnad för dem, insätta sina räntor i LandtRänterierne.
Denna ordning kommer, utan att i någon mon gagna, att gifva anledning till verklig oordning, i det Lands - Den 12 Februarii e. m. 43 Loken derigenom skulle komma att ökas med serskildta 'folier för hvarje sådan låntagare.
Riksgälds-Gontoret skulle belastas med kostnaden af remisslaget, samt, då ingen ersättning är uppgifven för PostPorton från Ränlerierne till Riksgälds-Contoiret af dessa medel, hvilka, såsom enskildes, icke kunna portofritt afsändas, antingen förlust jemväl i detta afseende RiksgäldsContoret beredas, eller ock efterräkningar de enskilde tillställas, i strid med beslutet att deras insättningar i Ränteriet skulle ske kostnadsfritt.
Då vi i Sverige äga en Postinrättning, hvilken det, författningarne likmätigt, åligger ersätta alla medel, som, under Speciel recommendation efter uppräkning vid PostContoren med Posten afsända, möjligen kunna förkomma, synes denna utväg vara den enda rättsenliga att till Låntagarnes begagnande anvisa, för att bespara dem kostnaden och svårigheten af att skaffa sig
Commissionärer i Hufvudstaden för att i RiksgäldsContoret insätta räntan.
Den andra anmärkningen är, att Utskottet ansett, det en del af BancoBetjeningen bör för denna inrättning jemväl tjenstgöra i RiksgäldsGonloiret.
Med en sådan anstalt betages Styrelsen af RiksgäldsContoret förmågan alt kunna med säkerhet ansvara för dessa ärenders noggranna och ordentliga behandling, ty dertill fordras ovillkorligen att underlydande Tjenstemän direcl subordinera under 44 Den 12 Fe b r u a r i i e. in. deni, och icke under ett annat Verks Styrelse.
I anledning af näst den siste värde Talarens upplästa anförande, vill jag blott anmärka, att du man ville liksom eröfra nya lånetillgångar, uppgaf man för icke länge sedan, att betydliga hemmansdelar bortgingo på auction för några få R:dr, i brist på penningar i orten; men nu, då bytet skall delas, vill man försäkra oss, att egendomar på auction icke gå under taxeringsvärdet, och åtminstone kunna med full trygghet belånas till tre femtedelar (y) af detta värde.
Ilerr Rosenblad, Bernhard:
Förbehållande mig att få afgifva skriftligt förslag till ny redaction af de i detta Utlåtande innehållna grunder, vill jag blott fästa uppmärksamheten på huru otydlig närvarande lydelse deraf blifvit, då det i 7:de punkten beter.- ”Skulle likväl, vid sista Lånetermi”nens förlopp, tillräckligt antal sökande icke ”hafva sig anmält, att på ofvannämnde vil”kor lån undfå, äge då RiksgäldsContorets ”Fullmägtige öppet, att, utan annat villkor ”än fullgod inteckning i jordegendom, lån ”till andre sökande utgifva.”
Meningen häraf har naturligtvis varit, att desse sistnämde Lånesökandes skyldigheter, i afseende på Capital- och ränte-afbetalningar, skulle blifva enahanda som de andra, men man Den 12 Februari! e. m. 45 lundé lätt af denna stylisering draga slutsatts, att de voro derifrån befriade.
Förenande mig med den siste värde Talaren, ber jag blott att få tillägga, hurusom det synes nödigt förtydliga stadgandet i irsta punkten, der det tillätes att äfven belåna jordegendom i städerne; skolandes taxeringsvärdet ligga till grund för belåningen.
En livar torde veta, att jord i städerne icke serskilt taxeras, utan uppskattas i sammanhang med en del af Husen.
Om nu jordens värde icke utgör f af bela taxeringsvärdet; kommer äfven huset att belånas.
Det är icke ens föreskrifvet, att Husen skola vara brandförsäkrade.
Då vi nu icke ens hafva uågon allmän Brandförsäkringsinrättning för Släderne, så torde ett förtydligande eller tillägg af grunden, efter hvilken StadsEgendomens belåningsvärde skall utrönas, vara erforderlig, helst erfarenheten visat, att Brandförsäkringsvärdet ofta varit högre än vederbordt.
Slutet af 2:dra punkten, som lyder: ”dock utan afseende för öfrigt i hvilken ordning inteckningen är beviljad,” synes äfven vara i behof af förtydligande, helst dessa ord kunde tydas derhän, att RiksgäldsContoret finge sista inteckningen.
Jag vill blott tillägga några anmärkningar till Herr Rosenblads.
Lika med honom finner jag alt 46 Ben 17.
Fe b rb ar ii e. m. redaotionen af detta Utlåtande måste omarbetas, och tror att liela den citerade andra punkten i n § bör förkastas.
De Talare synas mig hafva rätt, som yrkat att inga vissa upplåningsterminer må stipuleras, utan att de rättas efter lånereqvisitionerne, emedan eljest kunde hända, att RiksgäldsContoret, vid något tillfälle, hade ett större capital odisponibelt och placerade det på en enda hand emot mindre säkerhet, än sorn kunde erhållas på flere händer.
Jag instämmer äfven med dem, som anse, att upplåningen bör rätta sig efter utlåningen, och anhåller att Utlåtandet må återremitteras.
I afseende på bestämmandet af grunder och verkställighet för upp- och utlåningen, har Utskottet föreslagit så stor latitud för Fullmägtige i RiksgäldsContoret, att föga synes vara alt dervid tillägga.
Dock måste jag, såsom för det närvarande, i följd afRidderskapets och Adelns förtroende, en af dessa Follmägtige, fästa mig vid den af Friherre Cederström omnämnde punkt, angående tjenstgöringsskyldigliet föt Bankens Tjenstemän i RiksgäldsContoret vid den der blifvande utlåning.
Lika med Friherre Cederström anser jag nödvändigt, att de Tjenstemän, som i RiksgäldsContoret användas till befattning med denna utlåningsanstalt, måste subordinera under Fullmägtige derstädes; Den 11 Februari! e. m. 47 ty huru skola desse sednare kunna ansvara för att Tjenstemännen fullgöra sina åligganden eller ens infinna sig till tjenstgöring på bestämda tider, om de öfver dem icke äga tillsyn, med rättighet, att i egenskap af ansvarande Styrelse, tillhålla desse Tjenstemän att, vid ansvar inför Fullmäktige, sine tjenstepligter punctuclt uppfylla.
Visserligen kunde någon besparing genom den föreslagne utvägen vinnas, men jag hemställer, om den blir af särdeles betydenhet, då förmodligen RiksgäldsContoret i alla fall måste gifva någon gratifikation åt de Tjenstemän, som det nu skulle låna från ett unnat Verk.
Jag tror det derföre böra lemnäs RiksgäldsContorets Fullmägtige öppet, att rangera om tjenstgöringen inom Verket och tillse huruvida tjenstemannastaten derstädes behöfver ökas, eller om, genom lämplig förhöjning i vissa tjenstemäns arfvoden, och användande af extra ordinarier, upplåningsbestyren, med möjligaste besparing i aflöningskostnaden, må kunna utföras.
Mig förekommer det emedlertid såsom lämpligast, och sannolikt minst kostsamt, om Banken erhölle utlåningen.
Detta Verk äger mångårig vana och inöfvade Tjenstemän uti allt hvad utlåningar tillhörer, och då upplåningen besörjes af RiksgäldsContoret, bör, efter min tanka, Bankens credit icke lida i opinionen, om dess förmåga att utlåna ökes.
Deremot blefve denna operation, hvarmed man naturligtvis afsett enskildes fördel, utan 48 Den i?, Februari i p. m. att betunga staten med upptagande af förlust medförande
Lån. helt enkelt genom denna fördelning, och den åsyftade garantien om dess nytta för landet, så mycket sannolikare.
Tidkommande principen af f:delars värde, som maximum för utlåningen, tror jag att detta är för lågt, och anser jag den böra bestämmas åtminstone till hälften af fastighetsvärdet, om denna Låneanstalt skall medföra någon vidare fördel för skuldsatte fastighetsägare.
Dessa mina tankar torde få åtfölja den blifvande återremissen till Utskottet.
Ehuru jag allt för gernia vill medgifva, att detta StatsUtskottets
Utlåtande måhända ej är utmärkt af samma omsorgsfulla redaction, sorn BancoUtskottets i samma ämne afgifne, befarar jag dock ej att redactionen i 7 punkten, skulle kunna föranleda Hrr Fullmägtige att meddela lånet utan ränta.
a:dra puncten är för mig äfven ganska tydlig; den uttrycker endast, att
RiksgäldsContoret ej ovillkorligen bör förbehålla sig första inteckningen.
Hufvudsakligen instämmande med Frihere Åkerhjelm, anhåller jag blott, att till bans alternativa förslag att uppdraga utlåningen åt Banken, och bibehålla RiksgäldsContoiret endast vid upp - Den 12 Febrtiarii e. m. 49 upplåningen, få lägga det motiv, alt, utom det Bankens tjenstemän äro vana vid all utlåning, hafva de äfven redan sådane Original- Egendomshandlingar i sina händer, som vid utlåningar äro erforderlige.
De fleste
Egendomar i Riket äro till mer eller mindre belopp i Banken skuldsatte; således äro redan handlingarne en gång granskade, hvarigenom, oberäknad! vanan att granska och befatta sig med sådane ärenden, hvilka inom BancoVerket förmodas vara stör* re än i RiksgäldsContoret, äfven den fördel skulle vinnas för de sökande i den nya Låninrättningen, hvars egendomar äro belånte uti Banken, att de undginge flytta sine handlingar ifrån det ena stället till ett annat, hvilket ofta medför både svårighet och kostnad.
' Herr Munck af Rosenschöld _, Eberhard:
I afseende på den befarade tillökningen [i personalen, torde jag få erinra, alt Uttskottet föreslagit, det liquiden blott skall skeen gång om året, samt att, om ock mitt förslag, att den skall verkställas 2 gånger om året, antages, någon så betydlig tillökning i tjenstemanna-biträdet icke synes behöflig.
I öfrigt instämmer jag med Grefve Frölich, och vill blott hafva besvarat Herr Cederschjölds anmärkning om Jordegendomars belåningsrätt dermed, alt då Jordegaren skattar efter taxeringsvärdet, bör han väl äfven 62 II. 4 5o Den 12 Februarii e. ra. få låna efter samma värde, om han skall kunna betala de dryga skatterne, och vi utfå våra löner.
Uti handläggningen af det ärende, som utgör föremål för närvarande Utlåtande, har jag undandragit mig att deltaga, och i stället sysslosatt mig med andra till Utskottets åtgärd hörande frågor, dels derföre att jag, som med Utskottets pluralitet varit oense om hufvudsaken, icke velat vara mine värde motståndare hinderlig i detaillernas skyndsamma utarbetande, dels derföre att jag hoppades, det deras möda skulle blifva fåfäng, genom Ståndens ogillande af hufvudsaken.
Men då nu motsattsén inträffar, och man måste befatta sig med detaljerne, har jag visserligen mycket att dervid anmärka, men vill ej uppehålla Ståndet dermed nu, då jag får tillfälle att i Utskottet göra mina anmärkningar.
Jag hegärde således ordet endast för att förklara, det mitt stillatigande icke hör anses för något godkännande af Utskottets förslag, vare sig rörande upp- eller utlåningen.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken gjord proposition blef StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterad t.
Den 12 Februari i e. m. 5r Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, anförde skriftligen:
I anledning af ConstitutionsUlskottets Memorial N:o 67, hvarest Utskottet till RiksStåndens behandling öfverlemnat de motsatta meningar, hvari Stånden stannat, rörande förslaget till en ny TryckfrihetsFörordning, får jag vördsammast hemställa, om ej Högh Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att inbjuda, dels det Högvördige PresteStåndet att förena sig med de öfriga tre Ståndens mening, att indragnings makten hör upphäfvas; och dels det Hedervärda BondeStåndet att instämma med de öfrige tre Stånden i den meniug, att den nuvarande Juryinrättningen bör i det nya förslaget till Tryckfrihetsförordning intagas, i stället för att, såsom ConstitutionsUtskottet hade föreslagit, Tryckf rihetsmålen skulle till
Domstolarnes afgörande öfverlännäs.
Hvareftar Herr Cederschjöld munteligen tilläde:
Jag anhåller att deuna motion måtte få hvila på hordet tills ConstitutionsUtskottets ofvannämnde memorial föredrages.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade nästa MånH. 4* 52 Den 12 Februarii e. m. dag den 14 dennes eftermiddagen, genast vid pleni början, företaga val af 7 Ledamöter uti RiddarhusDirectionen.
Bifölls. Föredrogs ånyo Herr Adlerstams, Gustaf Ulric, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde skrifteliga anförande, innehållande upplysningar rörande värdet af dess förre landtegendom Norrkärr och Strömsvik.
Herr Rosenblad, Bernhard: Sedan BancoUtskottet ej mera har någon befattning med denna fråga, hemställer jag, att detta memorial mätte få läggas till handlingarne.
Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Adlerstams ofvanberörde anförande måtte läggas till liandlingarne, hvilket bifölls.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskottets den 2 dennes under N:o 386 afgifne, och den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kungsöhrs Kungsgård.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den a3 sistlidne Fehruarii under N:o 377 afgifne, och den 4 dennes på hordet lagde Ut - Den 12 F e b r u a r i i e. m. 53 låtande, Öfver väckt motion, att, till Hästafvelns förbättrande, medel måtte, i molin af behofvet, få, under vissa bestämda villkor, lånas utur den uti RiksgäldsContoret befintelige så kallade HingstmedelsCassan.
Detta Utlåtande tyckes bekräfta, att StatsUtskottet, som varit så frikostigt med anslag, hvilka icke åsyftat någon ekonomisk fördel för Landet, är desto mera sparsamt på medel till företag, som skulle medföra redbart ekonomiskt gagn och i mångdubbelt fall återgälda b vad som dertill förskottsvis användes.
Den motion, som föranledt ifrågavarande Utlåtande, har Utskottet tillstyrkt böra förfalla af skäl att Rikets Ständer vid denna Riksdag redan en gång bestämt den årliga summa, som till hästafvelns förbättrande pröfvats erforderlig.
Ehuru jag ej så noga följt denna frågas behandling, tror jag likväl, att allt hvad Ständerne vid denna Riksdag beviljat till ett så nyttigt företag, som Hästafvelns upphjelpande, består i 7 eller 8,000 R:dr.
Man bör i sanning lyckönska sig om vår hästafvel är så god, att till dess förbättrande endast erfordras 7 å 8,000
R:dr; men då förhållandet icke är så, och bär nu blott är fråga om ett Låneanslag, instämmer jag fullkomligt uti Friherre Silfverskölds mot Utlåtandet afgifne reservation, och anhåller följaktligen, att återremiss måtte beviljas, 54 Den 12 Febr u ari i e. ra. så framt ej tre Stånd redan bifallit Utlåtandet, hvarom upplysning benäget torde meddelas.
Undertecknad JRiddarhus-Secreterare:
I anledning af den siste värde Talarens begäran får jag äran upplysa, ett Preste- och BorgareStånden bifallit StatsUtskotlets nu bär föredragne Utlåtande, och att målet bos BondeStåndet ännu icke är afgjordt.
Herr Hjerta_, Guslaf Adolph; uppläste följande: Af StatsUtskottets förevarande Utlåtande N:o 3yy inhämtar jag, att Utskottet afstyrkt den af mig väckta motion, rörande erhållande af lån lill upprättande af Ottenby Stuteri, samt till inköp af, för flera provincer högst behöfliga, Landtbeskällare.
Utskottet har egenteligen stödt detta afslag derpå, att uti den af mig anvista Cassa ej funnes större tillgång än 16,000 R:dr, och att all Räntebetalning från RiksgäldsContoret för berörde Cassa upphört, hvarjemte Utskottet ansett, att, då Rikets Ilöglollige Ständer vid denna Riksdag redan en gång bestämt den årliga summa, som till Hästafvelns förbättrande pröfvats erforderlig, min motion borde förfalla.
Beträffande först ifrågavarande såkallade IlingstmedelsCassa, får jag äran upplysa, att, utom den Cassa-behållning, stor Den 12 F e b r u a r i i e. m. 55 37,008 R:dr 35 sk. 3 r:st., hvilken, enligt mitt förra memorial i detta ämne, blifvit från Kongl. KrigsCollegium lill RiksgäldsContoret aflemnad, har äfvenledes år 1820 en Cassabesparing, stor 10,5oo R:dr, på enahanda sätt blifvit öfverlemnad, hvarförutan den såkallade Skånska HingstpraemieCassan, till ett belopp af 18,642 R:dr 2 sk. 2 r:st., äfvenledes enligt Rikets Ständers beslut, blifvit uti RiksgäldsContoret insatt.
De Hästafveln tillhörige medel, som uti RiksgäldsContoret sedan år 181 o blifvit insatte, utgöra således 66,r5o R:dr 37 sk. 5 r:st., och enär för bela denna summa ännu årligen 5 procents ränta för Hästafvelns befrämjande uppbäres, bar jag trott mig hafva skäl förmoda Capitalets tillvaro, och ej kunnat ana det vara nedsatt till under fjerdedelen af dess primitiva belopp.
Hvad åter angår, att Rikets Högloflige Ständer redan vid denna Riksdag bestämt den årliga summa, som för Hästafvelns förbättrande de pröfvat erforderlig, så torde mig tillåtas dervid anmärka, att, enligt min öfvertygelse, Rikets Ständer, ehuru väl inseende att vida större anslag varit erforderligt endast pröfvat hvad
Statens tillgångar för denna gång medgåfve att till detta ändamål anslå, samt att, hvad uti min ifrågavarande motion är hegardt i intet afseende, om del beviljades, skulle medföra någon tillökning i detta anslag.
Hvad jag begärt är blott ett lån, utan 56 Den 12 Februarii e. in.
Statens ringaste kostnad, och hvarigenom möjlighet skulle beredas att göra productivt det årliga anslag för Hästafvel», som Rikets Ständer beviljat.
Utan detta lån blir resultatet af berörde anslag uti mångfalldiga år nära omärkbart.
Om det deremot erhålles, så vågar jag hoppas, att Rikets Ständer vid nästa Riksdag skola finna väsendtelig nytta vara vunnen af hvad de vid denna för Hästafvelns förbättrande beviljat.