Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I an slutligen deraf draga den mer än sannolika slutsats» att, med bibehållande af de i Inlerimsslaten redan stadgade grunder, lemnar det af Rikets Ständer beviljade anslag fullt tillräcklig tillgång lill aflöning af nya Lärare vid en del Läroverk, ja, äfven af nya Skolor» om sådane någonstädes af behofvet påkallas.
Utskottets förslag åsyftar att plundra — må detta uttryck tillåtas mig — de för så mången 1:1 v hets-älska re förhatliga
Gy mira si erne,, att nedsätta Jent .i anseende» att undergräfva deras bestånd och småningom bereda deras upp - Statt- Vt shott et i Betänkande 7V;o 435. lösning, och, såsom en nödvändig följd deraf, äfven af en annan, icke omtyckt Kyrko-inslitution.
För att korteligen sammanfatta dessa allmänna anmärkningar, så ligger den af Utskottet i 3 och \ punkterne föreslagna likliets-princip utom gränsorne för de frågor Kongl. Maj:t till Rikets Ständers pröfning hänskjutit, den strider emot de grunder för löne-regleringen, hvilka Kongl.
Maj:t gillat och stadgat, den ökade tillgång man härigenom •vill bereda, är för den definitiva löne-regleringen icke behöflig, den är högst orättvis emot Rikets Gymnasier, på hvilka den vid tillämpningen nära uteslutande kommer att verka.
Utom nedsättningen i gamla löne-förmoner skola andra nya och betänkliga förhållanden uppstå.
En del Lärares hela lön kommer att utgöras af inkomsterne vid ett Piasbende-pastorat , hvaraf till och med afdrag lill allmänna lönings-fonden kan ega rum.
Alla Läroverks och alla Stifts, så väl allmänna, som enskilda anslag, vare sig i spanmål, pastorat, boställs-rum, donationer, rn. rn., sammanföras i en gemensam cassa och utminuteras sedermera i såkallade lika portioner.
En del Läroverk och Stift erhålla icke ett öre af det nya Stats-anslaget, — de få icke ens behålla hvad de af ålder innehaft, eller söka inom sig, utan ytterligare biträde af Staten, uppgöra en billig reglering.
Och med denna stora omstörtning af vår gamla Läroverks-byggnad, vinner man icke ens det ändamål man uppgifver sig åsyfta — likhet i löner för lika befattningar.
Man har ,antagit lill beräkningsgrund spanmål efter bestämdt pris, G R:dr tunnan, och till spanmål reducerar och evalverar man sedermera alla de heterogena delar, hvaraf massan är sammansatt.
Sedan den åter blifvit fördelad, så utgå Lärarnes löner endast till en ringa del i penningar.
De komma fortfarande alt hufvudsakligast utgöras af krono- eller tertial-tionde, af boställen, hemman, räntor, bushyre-medel, och dessa olikartade, förändring i priser och förhållanden ständigt underkastade delar, ingå tillika i högst olika proportioner uti Lärarnes totala löne-belopp, icke blott i olika Stift, utan äfven inom ett och samma Läroverk.
Några få uppbära helat sin lön i krono-tionde, andra i tertial-tionde, andra i contanta penningeanslag, men mängden af Lärare få den sammansatt af flere inkomst-titlar» spanmål, prebende, hushyror och penningar, de senare utgående dels till oförändrad siffra, dels efter föränderliga markegångs-priser»
Med ett så olikartadt och compliceradt aflönings-sätt kan man väl på papperet uppföra lika löner till siffran, men i verkligheten kan denna likhet icke finnas.
Jag vill blott fästa uppmäjksu mheten pä den spanmål, sorn af Lä rame in natura uppbäres, I tunnetal fä xae Lectorn, vid anie olika Gymnasier, samma Ståts-Utskottets Belinki tide Nio 4U. belopp.
Hafva de val derföre lika lön? eller gäller viii span målen lika inom aila Rikets provincer, elier ens lika alla år inom samma prorince?
Redan häraf måste en väsendtlig olikhet i iöne-förmoner emellan Läroverken i de serskilda lahdsor terne uppkomma.
Samma olikhet uppstår afven emellan Lärarne vid ett och samma Läroverk, allt efter sorn deras lön utgöres af spanmål med eller utan forsel-rätt, ja, i förra fallet beror den egentliga lönen af tionde-lagets läge, emedan -spanmåls-prisen ofta äro inom ett och samma
Län högst varierande.
Jern förer iman vidare deras löne-förmoner, som till större delen hafva spanmål sig anslagen, än stigande, än fallande i privet, med deras, sorn få sina löner i hemmans-räntor, hjresnvedel, donationer och contanta Stats-hidrag, hvilka derföre alla år blifva oförändrade, så lärer man snart öfvertygas, att den beprisade likhetsprincipen icke kan, utan att förstöra sig sjelf, och i verkligheten upphäfvas, tillämpas på Läroverkens olikartade aflönings-sätt.
Vill man på rent alfvar vinna likhet i löner, så fordras ovilkorligen, att alla de serskilda lönekällorna afledas till Stats-Verket, och att alla löner derifrån direct utgå i penningar.
Ännu torde likväl vara för tidigt att våga denna reform.
Men äfven om det blefve möjligt, att på detta sätt — något annat gifves icke — bringa lika Lärares löner till lika penninge-belopp — så qvarstode likväl den olikhet, sorn är en nödvändig följd af olika locala förhållanden.
Det är falskt alt tro, det en lika summa i penningar, gifven åt Lärare med lika befattning, men anställde vid olika Läroverk, i verkligheten bereder lika löne-förmoner för hägge, jag menar lika medel till bergning.
Häruti ligger grundfelet af den nymodiga likhets-theorien, som väl bör gälla inom samma Läroverk, och älven inom samma landsort, men aldrig bör utsträckas lill ett helt land, helst vårt eget fädernesland, med så högst olika loealförhållande.
Det är på dessa skäl jag reserverar mig smot likhets-principen — icke med den medlande tillämpning Kongl.
Maj:ts höga vishet vid Interims-stalens uppgörande förstått att finna*— Hlan med den utsträckning
Utskottets pluralitet deråt gifvit, hvarigenom det fallit uti en vådlig ytterlighet, motsatt den man velat finna uti vissa Consistoriel anspråk, dem jag i sin helhet öppet erkänner mig lika litet gilla.
Om de serskilda punkterna i Utskottets Betänkande skall jag korteligen yttra mig.
Att Praebende-pastorat frånskiljas Skole-sysslor gillar jag i princip.
Voteringen hade ock troligen utfallit annorlunda , örn en annan föredragnings-ordning blifvit iakttagen.
Men då män yr-kade, alt denna punkt, elni - Sint i-Uu km tets Eetåitknn 't N:o 435.
15 rn, i anseende till summans obetydlighet, fö,"a vigtig, skulle forst afgöras, så nödgades både jag, oeb troligen flere med mig, att,, under ovisshet om de beslut
Utskottet i de följande punkterne koni att falla, rösta för bibehållandet.
Jag lade ingen vigt på de iumpnaoio, rätteligen- utgörande endast 280 R:d, hvarmed löne-lillgångarne skulle genom frånskiljandet minskas, men desto större lade jag på den omständigheten, att förluster kommo att drabba Gymnnsierne, och jag nödgades derföre söka rädda äfven det mindre.
Alt enskilda donationer icke ingå i den allmänna beräkningen är både billigt och rätts-enligt.
Men då tillgångarne för löne-regfeiingen skulle genom ett dylikt afdrag allt för mycket förminskas, hade det varit bäst, om Utskottet låtit i allmänhet förblifva vid det beräknings-sätt af denna tillgång, som Kongl. Maj:t uti Intei ims-staten redan stadgat.
Utskottets tillstyrkande i denna del af andra punkten saknar i sin nuvarande form all tillämpning.
Derom hade Utskottet lätt kunnat vinna upplysning, om det kastat ögonen- på Stats-Conlorets Bil.
Anmärkningsvärde förefaller mig äfven, att
Ulskoltet väl fästat sig vid enskilda donationer, men lemnat frivillige anslag af städerna, upptagne' på samma Bilaga, utan allt afseende.
Uti Götheborg, t. ex., åtnjuta Lectorerne af stadens tolags-medel årligen 200 R:dr hvardera lill hushyra.
Denna hedrande frikostighet är ett frivilligt åtagande, sorn jag ej: vet huruvida staden är förbunden uppfylla för framtiden, helst om Utskottets likhets-princip kommer alt göra sig gällande.
I denna händelse skola Lectorerne af sin lön förlora, hvar och en 33 i/3 tunna krono-tionde, och desse, egentligen stadens frivillige bidrag, dragas till andra Läroverk eller Stift.
Besinnar man nu tillika, att Götheborgs Gymnasium har sitt tionde-anslag i Sunnerbo Härad af Kronobergs
Län, der priserne alla år äro höga, öfversligande 6 R:d, så finner man, alt stadens frikostighet har, i stället att gagna, tvärtom skadat detta Läroverk, Hade det fått förblifva vid de beräknings-grunder, hvarpå Inlerims-staten är byggd, så hade jag för min del icke haft något att armärka.
Uti litt. d har Utskottet misstagit sig om rätta meningen.
Någon otydligbet förefinnes väl uti Stats-Råds-Protocollet pag. i3 litt. d, men den försvinner, om man blott icke förbiser de i samma punkt uppgifne siffror, eiler kastar ögat på Stats-Contorets Bil.
Man hade då funnit, att fråga endast var om sådana lönebelopp, som, oberoende af alla bifördelar, äro högre än nya Staten, och hvilka vid Interims-staten redan tagits i beräkning, och vid innehafvarnes afgång skola nedsättas — äfven här gillar 15 S,itr-TJtskotten Bctdiikiiitcle N.0 4>5. jag ,den visa medelväg Kongl. Maj:t följt — men alls icke sådana löner, som genom bifördelar öfverskjuta Inlerims-staten.
Hade Utskottet ansett det löna jnödan att taga ringaste kännedom af de Utskottet meddelade handlingar, så bade Utskottet vunnit upplysning, hvarföre endast Hernösands och Carlstads Consistoriel- gjort denna framställning, och skulle äfven öfvertygats, alt desse Consistorier dertill ingalunda saknat talande skäl.
Åtminstone skulle man insett, att förhållandet icke var detsamma som vid indelta Armeens löne-reglei ing, med hvilket inkast den inom Afdelningen härom öppnade discussion redan i sin uppkomst afskars.
Men just denna löne-reglering har hos mig väckt en reflexion, hvarmed jag vill sluta min reservation.
Såsom Ledamot i Utskottet och dess Utgifts-Afdelning vid förra Riksdagen, deltog jag i deras långvariga, hrydsamma öfverläggningar.
Plågan afgjordes icke så hastigt som denna lönereglering.
Snart öfverlvgades jag om min oförmåga att med säkerhet bedöma alla de invecklade förhållanden, som borde tagas i öfvervägande.
Denna tanke. blef slutligen allmänt rådande, och Rikets Ständer funno lämpligast att väl anslå medel, men åt Kongl. Maj:ts vishet öfverlemna den definitiva regleringen, endast under vilkor, att det gamla Indelnings-Verkets bepröfvade grunder så litet rubbades som möjligt.
Denna reglering är 1111 verkställd, och dervid har äfven den grundsats blifvit iakttagen, att lönerna ökats, synnerligast för de högre graderna.
Den skall, säger man , icke hafva vunnit allas bifall, eller tillfredsställt allas fordringar, dag beklagar, om så är förhållandet.
Men vid samma Riksdag beviljade äfven Rikets
Ständer ett ökadt anslag till löne-förbättring för Elementar-Läroverken, lemnande åt Kongl. Maj;ts Nådiga omsorg att uppgöra fördelningen.
Den är ock uppgjord, ehuru blott i en såkallad Interims-stat.
Hvad jag motsvarande vill kalla våra Skol- och Gymnasii-Inrättningars Indelnings-Verk är deruti orubbadt bibehållet, och ehuru Lärarne vid de högre Läroverken icke fått någon den ringaste löne-förbättring, åtminstone någon, sorn kan förtjena detta nartin, må hända, med undantag af arne Gymnasier, så hafva de likväl oförminskade fått bibehålla sina gamla, merendels icke afundsvärda löne-förmoner.
Med denna Stat är numera, sedan den blifvit allmänt känd och verkställd, hela Lärare-personalen nöjd och belåten; den erkänner Rikets Ständers frikostighet, den vördar med underdånig tacksamhet Kongl. Majrts huldhet och vishet, som både beredt de vanlottade Skol-lärarne förbättring uti sina vilkor, och med så ovanlig försigtighet medlat emellan de olika interessen och de olika behofven.
Hvarken Slifts-styrelserna eller Lärarne begära något mera elier hällre, än alt få behålla hvad dem blifvit lilldeladt, och att ln terims - Svus-TJtskottets Memorial N:o 436. ierims-slaten, m
Skan da med några få lätt verkställda rättelser och jemkmiugar, må blifva gällande.
Utskottets pluralitet har nu, det må förlåtas mig om jag säger opåIkaliadt, behagat föreslå nya grunder för denna lön-reglering.
Ej nog att desse i väsendtliga delar rubba den redan antagna Interims-staten, de upphäfva äfven hvad jag förut kallat Läro-verkens tndelnings-verk, de nedsätta de få bättre löner, sorn af ålder funnits, och, utan att göra någon enda belåten, skola de göra alla obelåtna.
Blotta ryktet om detta förslag, så oförmodadt tillkommet, så besynnerligt genomdrifvet, har redan uppväckt oro och bekymmer, och jag uttalar blott den allmänna rösten inom det stånd» jag har den äran tillhöra, då jag förklarar, att, om det än vidare vinner framgång och fullbordan, skall ej endast missbelåtenhet och missnöje,—jag vet huru litet det från Lärare-personalens sida har att betyda,—. utan Gymnasiernes och sedan Skolornas förfall skola jemväl deraf blifva oundvikliga, val framtida, men säkra följder.
Dock jag befarar icke dessa vådor.
Jag tryggar mig vid vår store Konungs vishet.
Han skall vela att värna och uppehålla de Inrättningar, fordna stora Företrädare stiftat.
En annan borgen för detta hopp eger jag uti det ofta åberopade Stats-Råds-Protocollet.
Deraf finner jag med glädje, att hvarken Föredraganden för Ecclesiastik-ärendena eller någon enda af Konungens öfrige Rådgifvare hyllat eller tillstyrkt den, icke jemnande, ulan förstörande likhets-princip, Utskottets pluralitet velat i hela sin förderfliga allmänna utsträckning på Rikets Elementar-verk tillämpa.
På detta fält borde dylika vågade experimenter minst anställas.
Prosten Stenhammar, Doctor Hasselroth, Prosten Östberg, Prosten 'Astrand, Prosten Svedelius och Prosten Nordin hafva instämt uti denna Reservation, till alla delar; och hafva dessutom i hufvudsaken med Doctor Heurlin förenat sig: Grefve Gyldenstolpe, Doctor Ruus, Herr
Lan genberg och Herr Halling.
Ankom till Exp.-Utsfc. den a April.
Memorial, angående fortfarande ärligt understöd till afl. tillförordnade Commissarien vid Riksgälds-Contorets Credit-SedelBih, till R, St. Vrot. i834 och 1835.
4 Sami, 1 Afd, 4 Bandet. t;sta Häjtet. 3 l8 SciljS-TJisko t ■'> Memorial' i\ s» 436.
T^erkj Öfver-K c igs - Comrnissarien Fredr.
Lindstedts efter Ternncule 3>:ne oförsörjda Döttrar.
(KGS. A.)
Uti till Utskottet a fl ålen skrifvelse af elen 19 sistliclne Mars, hafva Fullmägtige i Riksgälds-Co 11 törel andr agri, hurusom, genom Utdrag af Protokollet, hållet uti Rikets Ständers Stats-Uts-kolt vid urtima Riksdagen i Örebro den r>S September r8i©> det blifvit Fullmägtige meddeladt,, att tili deni vore öfverlemnadl, att, utaf Riksgälds-Contorels medel, tilldela t. £ Com missar iens vid nämnde Center» Cr e d i t-Se de l-Ve r k, Öfver-KrigsCommissarien Fredr.
Lindstedts efterlemnade Enka och Barn tills vidare något årligt understöd, hvilket dock ej finge öfverstiga beloppet af livad Rikets
Ständer tillförene behagat anslå såsom pension till Riksgälds-Conlorets samt General-Assistanee-Conloreta Embetsman» elle riem nacle Enkor och Barn; och att, med anledning häraf, Fullmägtrge under den 26 Oetober ofvan berörde år 1810, tilldelat Enkan Lindstedt och Barn tills vidare eLt årligt understöd af Etthundrade Femtio R:dr banco, hvilket skulle beräknas och utgå ifrån och med dea dag, da Lindstedts i Rikgälds-Contoret innehafvande lön upphörde» Sedan Enkan Lindstedt i nästlidne Januari? månad med döden afgåtfi, så har Commissaria-tet hos Fullmägtige gjort förfrågan, huru med pensionen må förhållas, samt om icke Lindstedts 3:ne oförsörjda'
Döttrar må vid det Enkan och Barnen t i Hägde understöd bibehållas- äfvensom.
Lindstedts nyssbemälda 3:ne oförsörjda Döttrar Thilda Carolina, Ebba Maria och Siri Aurora till Fullmägtige inkommit med ansökning, att, i anseende till deras torftiga belägenhet, varda bibehållne vid ifrågavarande understöd,, å. hvilken ansökning är lecknadt följande in tyg r ■”att Domoisellerne Lindstedt äro i Maria Magdalenas församling hörende och der för sin vandel val vitsordade och i torftiga omständigheter, ’*varder, på deras begäran och med anledning af ofvanbenörde ansökning, ”“härmed 10 tyga dt.
Stockholm: dea 6 Mars. i835., C. C. LSfpenwaMh.
För samlin jje b fr Kyrkoherde
Utaf det vid ansökningen fogade Transurat a t Bouppteckningen efter aflidna Enkan Linddstedt inbemtas, att Summa- In ven Ka rit uppgått till BancoR. dr i55r t.y men Sterbhusets skuld till 207^ itp- g.
Banco. — — Och hafva Fullmägtige, vid öfvervägande häraf, ansett sig böra» till Rikets Stä nders bthjarlande öfverlemna ifrågavarande ansökning och dervid föreslå octa St nts-Vt skot tets U t'dt andt Kio 43y.
19 hemställa, om icke Rikets Ständer skulle täckas tilldela hvardera af Lindstedts oförsörjda Döttrar, tills vidare, så länge de lefva ogifte och befinna sig i torftiga omständigheter, ett årligt understöd af Femtio Riksdaler J3:co, att utgå utaf Riksgälds-Contorets medel. Stats-Ulskottet, som funnit bevekande skäl att uti Fullmägtiges ofyanberörde hemställan instämma, får alltså tillstyrka, att afl. tillförordnade Commissarien vid Riksgälds-Contorels Credit-Sedel-Verk, Öfver-Krigs-Commissarien Fredr.
Lindstedts oförsörjda 3:ne Döttrar, Thilda Carolina , Ebba Maria och Siri Aurora, må utaf Riksgälds-Contorets medel tilldelas, tills vidare, så länge de lefva ogifte och befinna sig i torftiga omständigheter, hvardera ett årligt understöd af Femtio (5o} R:dr Rane©.
Stockholm den 1 April r835.
E:o 437.
Ankom till ExpecL-TJtsL den 2 April.
Utlåtande, i anledning af erhållen åter-remiss å Stats-Utskottets Betänkande N:o 420j 1 fr7lga 0771 en årlig Nådegåfva till forre tillförordnade Öfver-Commissarien P. J. Åhman.
(TIGS. Ä.> Berörde Utlåtande, hvaruti Utskottet tillstyrkt, att till förre tillförordnade Öfver-Corn missal?ien Pehr Isaac Åhman må, lills vidare, från Riksgälds-Contoret utbetalas en årlig Nådegåfva af 3oo R:dr Banco, har blifvit bifallet af Preste-Ståndet, afslaget af Borgare- och Bonde-Stånden samt å— lerremitteradt från Bidderskapet och Adeln, med anmärkningar af Grefve Horn och Herr Dalman, hvilka, med afseende1 å Ahmans personliga förhållanden, ansett olämpligt att honom tilldelas någon Nationa I-belöning, samt således yrkat afslag å Utskottets Betänkande.
Utskottet har, med föranledände af dessa inom Ridderskapet och Å— deln gjorda anmärkningar, icke funnit sig föranlåtet ira frångå dess förra, här ofvan upptagne tillstyrkande,, utan får. detsamma till Rikets- Ständer» bedröfvande ånyo framlägga..
Stockholm: den 1 April i833v StMS-Uishttett Memorial A': o 4^8.
Ankom till Exp.-Utsk. den a April.
Memorialj t anledning af erhållen återremiss å Utskottets Utlåtande N:o 4]9- (RGS. A.) Ifrån Bonde-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess under N:o 4*9 afgifna Utlåtande, i anledning af väckt motion om de vilkor, hvarpå Fullmägtige i Riksgälds-Contoret ega att upptaga lån; men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Ulåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet den 12, och af Borgare-Ståndet den 17 sisth Mars, anser Utskottet, till följd af 78 §.
Riksdags-Ördningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning.
Stockholm den i> April i835.
STOCKHOLM, i835, hos J. A. Wutoeif.
Stats- Utslottets Utlåtande N:a 43g. i N:o 4^9* Ankom till Exp.-UUk. d. 7 April.
Utlåtande, angående af Kammar-Rätts-Rådet S.
Lindberg och Häradsskrifvaren A.
Hoflings uppbördsbrist.
(I. A.) ° Genom Remiss af den 21 nästlidne Mars, hafva handlingar, innefattande de af förre Lands-Karnereraren i Hallands Län, numera Lands-Kamereraren i Vermland, Kammar-Rätts-Rådet S.
Lindberg och Häradsskrifvaren i Halmstads Fögderi A.
Halldin hvar för sig gjorde underdåniga ansökningar om eftergift, af gunst och nåd, af dem ålagd betalningsskyldighet för förre Kronofogden J. H.
Hoflings uppbördsbrist, med vederbörandes häröfver afgifne underd. utlåtanden, blifvit utaf Kongl. Majit i Nåder till Stats-Utskottet öfverlemnade, för det afseende hvartill Rikets Ständer finna de härvid förekomne skäl och omständigheter kunna föranleda.
Af berörde handlingar inhemtas, att Kongl.
Kammar-Rätten, i anseende till Lindbergs och Halldins uraktlåtenhet att iakttaga nödig control å numera aflidne Kronofogden i Halmstads Fögderi J. H.
Hoflings redovisnings-åligganden, genom utslag af den 23 Aug. i8ö2, förklarat den förre, eller Lindberg, att för bemälde Hoflings, under utöfningen af Kronofogdebeställningen åsamkade och behörigen fastställde balance, bestående af 1813 , 1814 och 1815 årens diverse uppbördsmedel 36o4 R.‘dr 17 sk. 1 r., samt af 49^9 R-dr 35 sk. 11 r., som voro oredovisade af ett den 5 Julii 1814 utur Landt-Ränteriet uppburet förskott till durchtågskostmder, eller tillhopa 8564 R:dr 5 sk., stanna i ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan, och den senare, eller Halldin, att med 7723 R:dr 35 sk. 7 r. gälda den brist, som i afseende på de, efter uppgift, meranämnde Hofling år 1816 frånstulne uppbördsmedel 12,466 R:dr 3a sk., i Kongl. Maj:ts och Kronans fulla ersättning uppstode sedan Hoflings alla tillgångar blifvit derå använde.
Efter pröfning så väl af de besvär, hvilka Kammar-Rätts-Rådet Lindberg och Hiradsskrifvaren Halldin häröfver i underdånighet anfört, som ock af vederbörandes underdåniga förklaringar i ämnet, har Kongl. Mai:t, genom utslag af den Maji 1834» i Nåder funnit skäl icke vara anfördt, som kunde verka annan ändring i Kongl. Kammar-Rättens öfverklagade ut Bihang till R.
Prot. i834 och 1835- 4 de Sami. i‘.sta AJd. 4-de Band 2;dra Häftet. 3 Stats-Utslottets Utlåtande IV:o /{3g» slag, än att hvad hos Hoflings cautionister lomme att utgå icke borde afräknas allenast på den summa, hvarföre Häradsskrifvare’» Halldin blifvit ålagd ansvarighet, utan. skulle fördelas på de serskilda belopp, som klaganderne, hvar för sig, borde ersätta, i mon af hvardera summans förhållande till hela den efter Hofling nu befintliga kronomedels- och uppbördsbrist; och ville Kongl. Maj:t serskildt
Sig i Nåder utlåta öfver Häradsskrifvare») Halldins underdåniga anhållan, att af nåd njuta eftergift af hvad honom blifvit ålagdt att utgifva.
I anledning häraf hafva Kammar-Rätts-Rådet Lindberg och Häradsskrifvaren Halldin uti ofvanomförmälda underdåniga ansökningar anhållit, att af gunst och nåd erhålla eftergift och befrielse från det dem sålunda ådömde ersättnings-ansvar, hvarvid båda hufvudsakligen anfört: det de endast egde obetydlig tillgång till gäldande af ersättningsbeloppet; att denna tillgångs användande dertill skulle försätta dom uti ulblottadt tillstånd, hvilket blefve destomera tryckande, som Lindberg egde hustru och flere barn, samt tillika nödgades bidraga till några ålderstigne anhöriges bergning, och Halldin, vid 62 års ålder, hade hustru och 9 barn att försörja; att uraktlåtenheten att, vid de tillfällen, då Hoflings balancer uppkommit, icke hafva iakttagit föreskrifne formaliteter, i afseende på controlen af hans uppbörd, blifvit föranledd af öfverhopade göromål vid deras trägna tjenstebefättningar, samt att bägge njöto tillfredsställelsen att hafva oegennyttigt sökt uppfylla sina tjenstepligter, med hvilka de hoppades ännu kunna vara det, allmänna., och sina medborgare till gagn; i hvilket hänseende
Halldin ock vid sin ansökning bilagt ett intyg af åtskillige Ståndspersoner och Possessiona, ter i orten, hvilka, jemte, underdånig förbön om Halldins förskonande från ersättningsbeloppets gäldande, vitsordat dess drift, oegennytta och noggrannhet vid fullgörandet af sina. tjenste-åligganden , äfvensom i öfrigt utmärkta välförhållande.
Uti denna förbön för Halldin hafva, med lemnande af enahanda vitsord,,.
Riksdagsmännen från Falkenbergs stad och Halldins Häradsskrifvare-district, uti serskild till Kongl. Majrt ingifven och den Kgk Remissen bilagd underdånig ansökning, likaledes instämt; hvarförutan Kami»ar-Rätts-Rådet Lindberg serskildt i underdånighet anhållit, att, derest han icke helt och hållet erhöfle förskoning för den honom ådömde summan, med vissa undantag af lös och fast egendom eller ock med lönens oafkortade bibehållande, få godtgöra sin skuld, så långt de afstådde tillgångarne ipedgåfve.
Uti häröfver afgifne underdåniga utlåtanden har Kongli.