Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När man besinnar huru nära Tryckfriheten griper in i Riket; Ständers och Svenska Folkets fri- och rät - Den 37 J a n 11 a r i i e. m. ligheter, och att det är den största garanti man bar, så hemställer jag, huruvida det är ur vägen att Rikets Ständers deputerade höras.
När man besinnar att ingen rättegång om det minsta boställe, vare sig ecclesiastikt eller militäriskt, kan drifvas utan att det allmännas röst bevakas genom ombud af Consistorium eller Regementet; så hemställer jag, om det är obilligt att Folkets rättigheter bevakas af deras Comiterade, som få utreda saken och skärskåda den från flere sidor.
Jag kan derföre ej annat än tro, att om Domstolarne skola handlägga sådana mål, detta vore en vigtig garantie; och, långt ifrån att ogilla denna ide, har jag reserverat mig deremot att den blifvit inlagd i de af hvarandra oberoende momenten.
Men som nu hela Domstolsfrågan är af Ståndet afslagen, så, till all lycka, behöfver Ståndet ej yttra sig derom, utan kan förbigå detta i all tysthet.
Då jag yttrade mig emot detta Utskottets förslag, utan att derföre serskilt framställa motiver, var det i den enkla öfvertygelse att Ridderskapets och Adelns ledamöter, kunnige om Grundlagen, ej kunde draga i betänkande att besluta anmärkning deremot.
Det kan ej vara obekant att man äger rätt att begära yttrande af TryckfrihetsComitéen öfver skrifter, som skola utgifvas, och om den för kla - Den 27 Januari i e. m. i45 klarar deni frie från ansvar, Hiller ansvaret på Cora i teen i fall de skulle fållas» Huru skulle då Comiteen kunna höras, då den förut gifvit sitt utlåtande öfver skriften.
Åtminstone i elt sådant mål vore den jäfvig.
Huru skulle då Grundlagens bokstaf uppfyllas, sorn pereniptoriskt befallte att det skulle ske.
Något sådant trodde jag ej behöfva anföras.
Förslaget torde böra utgå.
Jag trodde verkligen icke, sedan Friherre Lagerbjelke uppläst sitt yttrande, att någon lång discussion skulle behöfvas, men jag har funnit 2:ne motiver» hvilka böra utvecklas»
Det ena af Herr Cederschjöld, sorn tror att man kommer till en yttring af Svenska Folket, derigenom att man addresserar sig lill TryckfrihetsComileen.
Detta har väl något i namnet, som kan refereras till Svenska Folket; men intet i saken.
Comiteen äger alt utlåta sig öfver en sak, hvilken en Domstol skall dömma om, är för mig en oformlighet» ingen menniska, hvilken gjort sig underrättad om principerne för lagstiftning, kan komma fram med.
Jag är långt ifrån att misskänna det nit, som föranledt detta förslag, hvilket Herr Cederschjöld framstält, för att hindra, borttaga eller afhjelpa det onda om Juryn blefve borttagen, men jag tror att det hvilar på ett missförstånd.
Det andra skälet, framstäldt af Herr Tham, att 5q H. i o Den 27 Januarii e. ra. man derigenom ville gifva Folket tillkänna huru liberalt man vill gå tillväga, anser jag vara en parad af liberalitet, som Svenska Folket är för upplyst att nöja sig med.
Är det osannt i sin princip, så är det ej rätt alt framställa detta som en parad för Folket, hvilket ej i längden blir nöjdt med ett sådant handlingssätt.
Jag, som icke anser att Svenska Folket förnärmas derigenom att ett mål ransakas, då det står för parterne öppet att till Fullmägtige välja ledamöter inom TryckfrihetsComitéen, hvilka kunna se målet på alla sidor, tror att, om parterne komma till Domstolen, det är öfverflödigt och oriktigt att TryckfrihetsComiteens utlåtande infordras.
Jag instämmer i de motiver Friherre Lagerbjelke samt Friherre Cederström anfört, hvilka gifva vigt åt saken, och anhåller att förslaget måtte utgå.
Herr Cederschjöld: Friherre Cederström har anmärkt, att om TryckfrihetsComitéen Liefve part sjelf, derföre att den hade godkänt till tryckning en skrift, som sedan blefve aclionerad, så komme den ur stånd att höras, och att förslaget derföre vore orimligt, och i denna mening har en annan ledamot instämt.
Till besvarande af denna anmärkning får jag hemställa, om icke TryckfrihetsComitéen skulle få utlåta sig öfver anklagelsen åtminstone, eller ock skulle TryckfrihetsComitéen vara den enda anklagade, Den 37 Januarii e. ra. *47 hvilken ej fick utlåta sig öfver anklagelsepunkterne.
Får den utlåta sig till sitt försvar, så får äfven HofRätten inhämta hvad den har att säga.
Jag kan ej se, att det gör något hinder för saken.
Vissa af Ridderskapets och Adelns ledamöter yttra sig så väl och snillrikt, att det är lärorikt inhemta deras yttranden, antingen de höra till saken eller ej.
Men jag tillstår likväl, alt då så många göromål ännu återstå, som för Riddérskapet och Adeln, det är hårdt att tiden skall borttagas med anförandet af skäl och grunder, som endast borde hafva kommit fram derest voteringen slagit ut till fördel för den motsatta sidan.
Detta tyckes bevisa, huru orätt det är, alt nu ingå i en detaillerad granskning af ett förslag, hvars grunder äro ogillade, hvarpå jag å nyo får fästa Ståndets uppmärksamhet.
Jag skulle således önska, att man tyst och stilla ginge förbi allt sådant.
Men efter man fortfar, att göra anmärkningar vid denna punkt, vill jag göra en i motsatt riktning mot Herr Cederschjölds.
TryckfrihetsGomitéen vara en sakkunnig
Nämnd, hvilken lika väl må kunna gifva Domstolarne yttrande i Tryckfrihetsmål, som Kongl.
SundhetsCollegium kan gifva det i dråpoch såramål.
Om nu en person klagar, att han af Tryckfriheten blifvit dödligen sårad, 69 H. 10* i48 Den 27 Januarii e. ra. synes mig
TryckfrihetsComitéen vara närmast att deröfver till JFIofRätten ingifva ett sakkunnigt utlåtande.
Visserligen sage jag häldst att man, såsom sagdt är, ginge denna punkt alldeles förbi; men om vi ej kunna slippa den, så anhåller jag, att min anmärkning äfven måtte tagas i öfvervägande.
Jag har svårligen kunnat föreställa mig, förr än jag nu kunnat höra det, att man kunde sätta i jemnförelse en Domstolens infordrade förklaring af en part, och ett utlåtande af en Comitée.
Det må vara den värde talaren förbehållit att anse det som samma sak; men om han skulle blifva till ansvar ställd, som ledamot i TryckfrihetsComiteen, för ett tryckfrihetsbrott, så kan väl ej hans utlåtande få inverka på Rättens beslut.
Comiteen utlåter sig då blott till eget försvar.
Hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, om oformligheten af närvarande öfverläggning, kan jag ej ingå på.
Det är redan af Herr Grefven och LandtMarskalken yttrat, huru det skall tillgå, således är den frågan förbi.
Hvad mig beträffar, kan jag ej gå in på att tillstyrka hörandet af en au thori tet, hvars skyldighet det vore att utlåta sig, och det med den stora rättighet att vara utan ansvar.
Jag får begära votering i fall ej Ståndet skulle instämma i min mening.
Hans Excellence Herr Friherre La - Den 27 Januari i e. w. 149 gerbjelke:
Herr Cederschjöld har begynt silt anförande med anmärkning öfver det missöde, han säger sig hafva iråkat, att vara af olika opinion med mig.
Efter den sista voteringens utgång torde han finna detta missöde, om det så kan benämnas, vara betydligen förmildradt.
Utgående för öfrigt i sjelfva principerna af denna fråga från olika synpunkter, är det icke besynnerligt att vi äfven i tillämpningen tänka olika.
Den värde Talaren nämner, såsom grund för sin motsatta mening, tryckfrihetens ingripande i svenska Folkets rättigheter.
Ingenting är sannare än detta ingripande.
Men i det särskildta fall, som här är i fråga, är äfven hvarje medborgares lagliga rätts-fordran att skyddas, af lika vigtig, lika ingripande beskaffenhet, som krafvet af frihet.
Det synes mig ingalunda så afgjordt, att en part, eller att parter, hvilkas rätt det är att blifva dömde af vederbörlig domstol, äro belåtne med denna slags dubbla Domare-magt, en i opinions väg, från ena hållet, en i vanligt laglig väg från det andra.
Herr Cederschjöld har uppdragit en jemförelse emellan TryckfrihetsCommittéens föreslagna mellankomst, och det noggranna skydd, som Statens Ernbets- och Tjenstemän enligt äldre författningar inför
Domstolen njuta, bestående nemligen i Presters biträdande afen Consistorii-fullmägtig, och Krigsmäns af en Regementsfullmägtig.
Jag hemställer, om detta kan hänföras till ringaste i5o Den 37 Januarii e. m. adaeqvation med hvad här är i fråga.
Denne eller desse fullmägtige stå uti helt andra förhållanden till
Domstolen, än de, uti hvilka den genom ett Grundlagsbud berättigade TryckfrihetsCommitte'en skulle komma.
Fulimägtigen kan ej inverka på, än mindre moraliskt tillförbinda
Domstolen, hvilket ej lärer nekas vara ganska möjligt med Committeen.
Men alla dessa considerationer, och många flera, utgöra ej hufvudsaken.
Jag har i det dictamen, jag nyss uppläste, vidrört hvad jag tror vara hufvudsakliga principer.
Den deribland, som afhandlar
Domaremagtens oberoende, icke blott af den ena, utan af båda Statsmagterna, är af en hög vigt.
Jag önskade gerna undvika att ingå i de historiska exempel, som törhända skulle bevisa mera, än lämpeligt vore att i bevisningsväg framställa.
Jag känner ganska väl skillnaden emellan hörandet af en Committé, och den inblandning i domareåtgärder, som i fordna tider, medelst såkallade Commissioner, varit af våra Ständer utöfvad; men detta är alltid en början; här är visserligen ännu skilnad, mycken skillnad, men dock frändskap.
Herr Cederschjöld har icke upptagit denna principfråga, om lagskipande myndighetens oberoende, och icke heller, hvad än mera förundrar mig, besvarat den anmärkning i hänseende till formen vid förändringar i Grundlagen, som jag både gjort och utvecklat.
Den noga kännedom, han äger Den a 7 Januari i e. m. i5i om allt, hvad till våra Grundlagar hörer, en kännedom som jag värderar, gör att hans tystnad lätteligen af mig kunde tagas som ett godkännande af de betänkligheter jag framstält.
Jemför man 108 §, till både andemening och ordalydelse, med hvad nu föreslagit blifvit, ser man en ganska vidgad, skiljaktig och i vissa delar alldeles motsatt verkningsförmåga för TryckfrihetsCommittéen, som nu skulle komma att införas i Tryckfrihetslagen, utan att något ord blifvit nämdt om ändring i RegeringsFormens 108 §, hvilken följaktligen skulle förblifva densamma, och, enligt Utskottets eget yttrande, endast nu finge en betydelse.
Jag liar ej rätt förstått detta, men trott mig märka att det vöre en helt ny betj^delse; hvadan ett nytt stadgande derom i RegeringsFormen blefve nödvändigt.
Hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt öfver de olägenheter, som uppkommit deraf, att, sedan en sak blifvit afgjord, man ändå nödgats nyttja de skäl man mot hufvudsaken baft i beredskap, äfven i hänseende till partiella förslag, är en olägenhet, som det ej tillkommit den enskilte talaren att afhjelpa.
Uppropad första gången att tala i detta äraue, afhöll jag mig derifrån tills Ridderskapet och Adelns beslut blef, att, oagtadt hufvudfrågans resultat inom Stånden nu. syntes göra det partiella förslagets behandlande öfverflödigt, man dock derom skulle yttra sig i anseende till ett möjligen olika re - i5i Den 27 Januarii e. m. sallat genom sammänjemkningen af RiksStåndens olika meningar.
Detta Riddcrskapets och Adelns beslut har jag helt enkelt ställt mig till efterrättelse.
Den siste talaren har yttrat sin förundran deröfver , att jag icke till besvarande upptagit hans i det sista skriftliga anförandet gjorda anmärkning i afseende på formerna och Grundlagen.
Jag får uppriktigt bekänna, att jag icke följde det upplästa anförandet med den uppmärksamhet, som jag finnér att det hade förtjent, emedan jag trodde att det blott var ett slags reservation emot ett fattadt beslut.
Men hvad den delen af ämnet beträffar, som rörer 108 §, så fäste den min uppmärksamhet tillräckligt för att förmå mig att upptaga den saken till besvarande.
Jag påminte då, att orden i 108 § äro: att TryckfrihetsCornmitteen skall utses till Tryckfrihetens vård.
Denna betydelse hade orden till 1812, nemligen tills TryckfrihelsCommitteens hörande blef afskaffadt.
Det är derföre, som Utskottet nu föreslår Committeens hörande för att återgifva dessa prd deras ursprungliga betydelse.
Men bar det varit någonting annat anmärkt, så får jag uppriktigt erkänna, alt jag ej kan afgifva utlåtande derom, men återkommer till hvad jag förut yttrat, att Ridd. och Adeta måtte underlåta att vid denna sak göra någon anmärkning, som skulle vara i strid emot det beslut man förut fattat.
Den 27 Januari i e. tn.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, om Ridderskapet och Adeln fann för godt såsom dess gemensamma tanka antaga och till ConstitulionsUtskottet förvisa den af Friherre Cederström framställde ofvanberörde anmärkning.
Ropades starka Ja.j jemte några Nej.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven ochLandtMarskalken förklarade, att som, enligt hvad Hans Exellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej j Ridderskapet och Adeln såsom Dess gemensamma tanka antagit den af Friherre Gederström framställde anmärkning.
Jag vill ej besvära med någon votering, utan blott reservera mig så mot sak, som form.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, sedan Ridderskapet och Adeln numera instämt uti Friherre Cederströms anmärkning, torde någon vidare pröfning icke erfordras af Hans Excellence Friherre Lagerbjelkes och Herr Hjertås gjorde anmärkningar; hvaruti Ridd. och Adeln äfven hördes instämma.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att den i ConstitutionsUtskottets Memorial dernäst förekom - i54 Den 27 Januari i e. m. mande fräga om publicitet, blifvit af Ridderskapet och Adeln lemnad utan anmärkning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att pröfningen af det återstående redactionsförslaget till ny TryckfrihetsFör ordning finge till nästa plenum uppskjutas.
Herr Crusenstolpe reservarade sig emot de af Ridderskapet och Adeln denne dag fattade tvänne beslut, det ena om borgens anskaffande för utgifvare af Dagblad och periodiska skrifter, det andra i afseende på TryckfrihetsCommitteens hörande.
Häruti förenade sig Herrar Stuart, Fredrikj och Carl.
Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets följande förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 33r.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om rättighet för SparBankarne att, emot ränta, i BancoDisconten insätta en del af deras Fonder.
Angående ändring i 3 Art. 2 § 2 mom. af reglementet för odlings-lån.
Den 27 J a n ua r i i e. m. i55 N:o -333.
Angående befrielse för Släden Borås från Bevillnings erläggande intill nästa Riksdag.
N:o 334.
St:s Justitiae-Ombudsmans EmbetsBerättelser.
N:o 335.
Angående användande af den lill Ädelforss Guldverk lydande Egendom med tillhörigheter.
Upplästes följande från nedannärnnde Utskott inkomne Betänkanden, Memorial och Utlåtanden.
Frän BevillningsUtskottet:
Af den 13 dennes: N:o 62.
Med förslag till reglementariska föreskrifter, i afseende på Bränvinsskatts utgörande efter tillverkningen.
Af den 16 dennes: N:o 63.
I anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 49» angående Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om moderation i Porto för Bref, som väga öfver 8 Lod.
Af den ai dennes: N:o 64.
Med förslag till Voterings-Propositioner i fråga om Städernas Salu-Accis:
Från Banko-Utskottet:
Af den 19 dennes: N:o 99.
Med förslag angående grun - io6 Den 27 Januarii e. ra. derna för liquid, då ett, emot Aterbetalningss kyld i gli et i Silfver, erhållit Bancolån kommer, före utsatt termin, att till sitt återstående belopp på en gång gäldas.
Med förslag till Reglementariska föreskrifter, i sammanhang med Rikets Ständers beslut om Lans meddelande från Banken emot pant af Tackjern.
N:o 101.
Angående Revision öfver BankoDiscontVerkets förvaltning oell Räkenskaper samt f. d. RiksDiscontVerkets fortsatta utredning för år 1829, och sedermera intill nästa Riksdag.
Frun Lag-Utskottet:
Af den 5 dennes: N:o i58.
I anledning af gjorde motioner om inrättandet af FörlikningsDomstolar, Af den iq dennes: N:o 160. öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af väckta frågor om ändringar och tillägg i allmänna Lagens och serskilda Författningars stadganden, angående bysättning.
Likades upplästes och lades på bordet ett ProtocoUsTJtdrag från Högvördige PresteStåndet af den a5 dennes, innehållande att, sedan Ståndet genom dess Talman erhållit Den 27 Januarii e. ra. underrättelse om Kongl. Majrts
Nådiga vilja, att inom loppet af instundande månad aflysa innevarande Riksmöte och Ständerne hemförlofva, Ståndet beslutat anmoda Statsutskottet, att innan den 3 Februari till RiksStånden inkomma med sitt Utlåtande öfver Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om lättad utväg till lånbidrag åt fastighetsägare; i hvilket beslut Ståndet inbjudit de respective MedStånden att sig med PresteStåndet förena.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half till 11 om aftonen.
Fredagen d. 29 Januarii i83o.
Plenum kl. half till io Förmiddagen.
Herr Dalman, Lars Johan, anförde skrifte ligen:
Ännu en gång vågar jag anhålla om plats åt några rader för min räkning i Ridderskapets och Adelns protocolb Efter flere timmars discussion har Ridderskapet och Den ag J a n u a r i i f. m.
Adeln slutligen i Onsdags afton föklarat för dess gemensamma tanka i återremissen till ConstitutionsUtskottet, att ej TryckfrihetsComiteen bör börås, i fall Domstolar skola behandla Tryckfrihetsmål.
Att ej sådant kunnat vara de 88:s mening, som lyckligen nyss förut vunnit den glada segern, att Juryinrättningen skulle bibehållas, är temligen klart — således icke heller min.
Den som tror, att allmänna opinionens tribunal är det enda, hvarunder offentliga handlingar och omdömen deröfver, efter grundsats, kunna sortera; den, som besinnar, att det är mindre Styrelsens åtgärder, än Domaremagtens, som nu för tiden klandras, och i conseqvens ej ville hafva Svea HofRätt att döma öfver yttranderätten, såsom ofta rörande corporationens egna intressen, den måste väl ej heller önska, att den sista länken sönderbrytes, som skulle hålla Folket vid yttranderättens öde, enär Folkets valde Ombud, Tryckfrihetens vårdare, ej en gång få afgifva deras betänkande, och såmedelst troligen hindra månget samvetsbrott.—
Om nu borgen äfven af den medellöse, ehuru förtjenslfulle författaren skall sättas, innan Tidskrift får utgifvas, och ej — Jurymän efter Ed och Samvete, utan Advocatoriska Jurister efter bokstaf och lockande intressen, skola döma öfver skrifter i offentliga ämnen inför Nationen framlagde, och såmedelst brottas med friheten; tager åtminstone jag ett sorgligt farväl af vår Tryck - Den 29 J a n 11 a r i i f. rn.
109 frihet, och med detsamma af all annan politisk frihet här i landet; tj nuvarande representation samt alia öfriga Controller och garantier synas mig, såsom jag i Måndags , yttrade, af noll och intet värde, hälst besluten om innovationerne äro fattade utan uttryckligt vilkor, att den förhatliga Indragningsmagten deremot ostridigt skulle upphöra; och som denna magt, på Kongl, proposition vid 1812 års Riksdag, genast Lief Lag, bör, efter min tanka, den genast nu ovilkorligt återlemnas.
Hvad intryck af tacksamhet och förtroende skulle ej en sådan styrelsens procedure hos Svenska Folket ingjuta??
Jag anhåller, att dessa tankar må bli återmissen till Utskottet följagtige.
Upplästes till justering följande af Expeditionsutskott insände Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 336.
Angående myntbestämningen.
Med öfverlemnande af förslag till Lag angående Myntbestämningen.
Med öfverlemnande af förslag till Lag för Rikets Ständers Bank.
Herr Rosenblads Bernhard:
Jag skall icke begära återremiss af Expeditionen, för att icke draga ut på tiden, men får förklara, att jag icke kan gilla det sätt, hvarpå Expeditions-Utskottet uttryckt motiverna i [<io Den 29 Januari i f. m. skrifvelsen, oclr att Utskottet i valet af elem, som funnits i Betänkandet, ej varit lyckligt, hvilket man kan finna i den lilla korta satts, som blifvit framstäld till motiv för BancoLagen.
Men dä våra öfverläggningar i detta ämne vunnit så mycken offentlighet, skall jag ej yrka återremiss, ehuru jag ej kan tro att Expeditionen är rätt lämpelig sådan Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Landtmarskalken framställd proposition, blefvo berörde Förslag till underdåniga skrifvelser af Ridderskapet och Adeln gillade.
Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskotlet, under N:o 33g, afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående förslaget till Stadga örn Rikets mått, mål och vigt; äfvensom till författning om hvad vid Stadgans verkställighet må iagttagas.
Fortsattes den i senaste Pleno, den 27 dennes, började pröfning af ConstitutionsUtskottets den 3o sistlidne September under N:o 5i aflåtne, och den 5 derpåföljde October e. m. på hordet lagde Memorial med .Förslag lill ändringar i TryckfrihetsFörordningen och till ny redaction af samma Grundlag; hvarvid af det nya redactionsförslaget föredrogs:
Om Den 29 Januari i f. m.
Om rättigheten till Skrifters tryckning, utgifvande och fö r sälj ning. § *•
Med Tryckfrihet förstås hvarje Svensk Mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig
Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig
Lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Utskottet har här gjort till en §, hvad sora i den gamla redactionen star intagit i ingressen.
Innehållet är egenteligen intet annat, an hvad 86 § Reg.Forraen fÖreskrifver.
Den 86 § är hela grunden för Tryckfrihetslagen» Sora sådan tycker jag att det var ganska riktigt att den stod i ingressen; deremot är det aldeles oriktigt att den slår sora isolerad §.
Annat måtte vara att deducera från en allmän princip en hop detailler, annat att hafva en sådan princip uttryckt i ingressen såsom den, hvilken är orsaken till lagen» I 85 § Reg.Forraen hafva Rikets Ständer, vid 180g års Riksdag, sagt att en Tryckfrihetslag skall existera.
Denna § har Ut59 H. i 1 162 Den 29 Jan.uarii f. m. skottet i stället i sin ingress åberopat.
Det tycker jag vara oriktigt, ty då vi haft och hafva en Tryckfrihetslag, behöfva vi ej säga, att vi skola göra en; vi kunna blott tala in preesenli, ej in futuro.
Men vi behöfva lägga till den 86 §:n.
Jag anhåller om proposition, att Ridderskapets och Adelns gemensamma tanke måtte blifva, att 1 §:ns innehåll förflyttas till ingressen, och borttages här som 1 §.
Likväl får jag nämna, att jag gillar den förändring som Utskottet föreslagit, att delinilionen på ordet skrift må utgå.
Friherre Rålamb ^ Claes Gustaf:
Jag får den äran till en början uppriktigt tillstå, att jag icke eger erforderliga kunskaper i Juridiken; jag anhåller således om undseende för de misstag, jag med afseende derå kan begå.
Beträffande den anmärkning, att
ConstitutionsUtskottet vid detta tillfälle såsom ingress anfört 86 §:n Reg.Formen, så har det skett af den anledning, att, när Utskottet företog detta arbete, ansåg
Utskottet att intet kunde lämpligare användas till 1 §, än anförande af denna 86 §, der det är uttryckt, hvad som med Tryckfrihet förstås.
Det har varit orsaken, hvarföre Utskottet föreslagit detta.
För öfrigt har jag ingenting emot att denna § tages bort, och blir ingress.
Jag anser den saken alldeles likgiltig.
Hans Excellence Herr Friherre Lager - Den 29 Januarii f. m. 163 bjelkej Gustaf:
I allmänhet skulle jag anse som önskvärdt, om möjligast få förändringar funnes nödige i det förslag, som nu blifvit inför Ridderskapet och Adeln framställt, emedan i alla händelser detsamma, för sin längds skull och den mängd af mindre detailler som deruti förekomma, fordrar tid.
Beträffande hvad Grefve Frölich särskilt anfört emot den föreslagne 1 §:n, så synes mig äfven, lika med hvad Friherre Rålamb nyss yttrat, det icke vara af något hufvudsakligt intresse, antingen denna framställning vinner framgång eller icke.
Grefve Frölich har ganska rätt deruti, att 86 § Reg.Formen är grunden för hela TryckfrihetsLagen.
Huruvida denna grund, frahistäld i Tryckfrihetslagens ingress, skall sjönas såsom mera på sitt ställe, än som den nu af ConstitulionsUtskottet blifvit föreslagen, är en annan fråga.
I allmänhet äro ingresser ett slags mer eller mindre oraloriska sätt att ingå i ämnen.
Men då 86 §:ns åberopande är till sin natur en definition, emedan sjelfva 86 § är det, skulle jag, äfven utan att gensaga Grefve