Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne Betänkm: N:o 88, i ani. af väckte frågor om ändring i de ang:de fattigvården i Riket gällande föreskrifter; och N:o 89, i fråga om förändrad fördelning emellan stamrotar och hjelprotar af prestationerne till knektehållot. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f på 10 om aftonen.
Lördagen den 9 Maj 1857.
Justerades 4 prot:s-utdrag för d. 4 och 6 dennes samt pleniprot:t för d. 4 sistl.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.- Utsk. efter N:o 278,, Frih.
Beckfriis, Corfitz Augustin, och två Den 9 M aj. supleanter i samma Utsk. efter N:o 1979, Hr Brakel, Mauritz Gustaf, och N:o 192, Frih. Stackelberg, Borndt Oscar; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot: N:o 1257, Hr Eding, Fullm.
Supleanter : N:o 355, Hr De la Wall, Fullm.
Frih. von Knorring, Axel; N:o 473, Hr Coyet, Fullm.
Hr Hjerta, Lars.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i BankoUtsk. efter N:o 1983, Hr Heykensköld, Selim, och en supleant i samma Utsk. efter N:o 1696, Hr Bergenstråhle, Alexander; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot ■■ N:o 1794, Hr von Hofsten, Carl August.
Supleant: N:o 2035, Hr Cederbaum, Pehr Fredrik.
Vidare öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 2309, Hr af Dalström, Guslaf Jakob; och befanns dertill bafva blifvit utsedd N:o 325, Hr Appelbom, Fullm.
Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Riddarh.Utsk. efter N:o 60, Gr.
Mörner, Carl, och N:0 2107, Hr Gustafsköld, Fullm.
Hr von Troil, Fredrik Adolf, samt en supleant i samma Utsk., efter N:o 2294, Hr af Funck, Carl Oscar; och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter: N:o 99, Gr. Wrangel, Anton Reinhold; N:o 41, Frih. Wrangel, Fullm.
Frih. Levonhufvud, Sten.
Supleant: N:o 687, Hr von Post, Fullm.
Hr Edelstam, Gustaf Jakob. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, anförde skriftligen.
Sedan K. M:s sist afgifna Nåd.
Propos:r numera blifvit tryckta och til!
Stånden utdelade, har tillfälle blifvit lemnadt att taga deras innehåll uti närmare skärskådande än fallet var vid ett blott och bart flyktigt genomläsande af de skriftliga exemplar som till StatsUtsk. remitterades.
Af denna anledn. ber jag få yttra några ord ang:de innehållet af den Nåd.
Propos:n N:o 76, som bar till föremål: »utbetalning af innehållen och till Statsverket indragen aflöning för de under krigs-åren 1806—1810 fångne Officerare och Underofficerare med vederlikar.»
Visserligen är det förev:de ämnet af sådan beskaffenhet, att man måste förutsätta att inom detta Stånd det icke bör fattas målsmän för bevakandet af deras D e ii M Maj. 551 rätt, som under fullgörandet af krigarens pligter emot Konung och fosterland drabbals af det hårda öde, att, möjligen genom andra personers förvållande, råka i fiendtlig fångenskap; men då ingen annan rörande innehållet af berörde K.
Propos. tagit till orda, må det tillgifvas mig om jag gör detsamma.
Hvad först och främst giltigheten af de förenämnde personernes ersättningsanspråk angå, så synas de vara obestridliga.
För att komma till denna slutsats, behöfver man blott bemärka hvad K. Brefvet d. 24 Okt.
1808 i detta afseende innehåller, nemi.: »att hvad som af (de krigsfångnes) lön innehölles, skulle, så snart ske kunde, efter fred och när Riket komme i bättre tillstånd, dem tillgodokomma.»
Dessa äro kungsord och böra såsom sådana hafva helgd, oafsedt örn det först blir en annan Konung än den som dem uttalade, hos hvilken det bl ifver ifrågasatt att dem upfylla, Att vår närv:do Nåd.
Konung äfven i öfverensstämmelse med denna åsigt tillvägagått, synes af den i ämnet afgifna K. Proposm.
Att StatsKont. äfven i allo rättsenligt i underd:het hemställt: »att alla de, som ägt fordringar af ifrågav:de beskaffenhet, och icke blott de, som sig såsom fordringsägare anmält, må anses hafva rättigheten ännu öppen att få samma fordringar, när de blifvit styrkte, sig godtgjorde», bör äfven bemärkas; synnerligast som denna åsigt äfven i den K.
Proposm gjort sig gällande.
Hittills har således berörde Nåd.
Propos. icke lemnat anledn. till någon anmärk., men så är icke förhållandet med den öfriga delen deraf.
StatsKont., efter mitt förmenande, ganska riktigt stämplat de ifrågav:de krigsfångnes fordringar hos Staten såsom tvångslån, för hvars återbetalning prescriptions-författnmes föreskrifter således icke kan äga någon slags tillämplighet, så finner man likväl den K.
Propos:n innehålla afslag på berörde fordringsägares framställda yrkanden: »att med ränta å fordringarna vinna ersättning för medlens mistning under den förflutna långa tiden», ett afslag å Regeringens sida, hvaröfver jag nödgas uttala mitt ogillande.
Jag kan nemi. icke anse att Staten bör befrias från samma åliggande, som i det borgerliga lifvet ifrågakommer man och man emellan, äfven då lånen äro frivilliga.
När deremot, såsom här är fallet, lånen blifvit fordringsägarne aftvingade, så anser jag
Statens ovilkorliga pligt vara att derå utgifva laglig ränta ifrån och med år 1810, då det fredsslut inträffade, som blifvit
Nådigt utlofvadt såsom termin för de aftvingade lånens utbetalning.
Såsom giltigt skäl för hittills uteblifven betalning af en summa, som, efter hvad uplyst blifvit, icke upgår till högre belopp än 14,000 Rdr, kan och bör icke andragas, att Riket år 1810 icke befann sig uti det »bättre tillstånd», som erfordrades för att kunna afbörda sig detta tvångslån; ännu mindre att ett dylikt financielt obestånd fortgått ända till innev:de år.
Af hvad jag nu haft äran anföra synes således klart, att allmänna lagens föreskrift: »att den som lant penningar på viss tid, utan att utfästa ränta, icke är skyldig att den utgifva», här icke äger tillämplighet.
Den bestämda tiden för betalning af det tvångslån, som hårdt pröfväde, i behöfvande ställning varande med - Den 9 Maj. borgare mäste underkasta sig, var nemi. med fredsåret 1810 t i 1 län da 1 u pen, och i sådant fall stadgar äfven allmänna lagen: »att om gäldenär icke betalar å föreskrifren tid, gälde sedan sex för hundradet om året.»
Den påyrkade räntan är således, i likhet med kapitalet, en obestridlig rättighet för de krigsfångne eller deras rätts innehafvare att af Statsverket utbekomma, derigenom att Staten hittills låtit förblifva oguldne de ifrågav;de tvångslånm, oaktadt den derå utfästade betalningstiden långt för detta tilländagått.
Och det är i öfverensstämmelse härmed, som jag ansett mig böra på det kraftigaste tillstyrka, att R.
St:r, utöfver den summa som K.
M. begärt till godtgöreise af de förev:de krigsfångnes hos Staten ägande fordringar, äfven måtte anslå erforderliga medel till ränta å kapitalet, der styrkt fordringsägare sådant påyrkar.
St:r böra icke förglömma, att do förev:de fordringsägarne icke utgöras af mer eller mindre bedrägliga leverantörer, utan af sådane personer, som till Statens disposition levererat det dyrbaraste menniskan äger: lif, helsa och krafter, som klädt blodig skjorta för fosterlandets försvar, och som nu på sena ålderdomen befinna sig orkeslösa, möjligen, ja! troligen äfven i en behöfvande ställning.
Skulden är således en hedersskuld, hvars betalning R.
St:r ingalunda böra, jag vågar påstå: icke kunna lemna ogulden, synnerligast då man bemärker sättet huru nämnde skuld tillkommit, samt den makt samma Ständer äga, att kunna sig densamma undandraga, utan att derföre behöfva frukta laglig påföljd.
Uplästes ett af Hr Odencrantz, Mathias, inlemnadt så lydande memorial:
Af enskilda angelägenheter hindrad att fortfarande bevista Riksdagen, nödgas jag afsäga mig updraget att vara ledamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk., med vördsam anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o.
Uplästes jemväl ett af IIr Ekenstéen, Carl Herman, inlemnadt så lydande memorial :
Härmed får jag ödmjukast anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig befattningen som supleant uti Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Efter äfven härtill af R. o.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledadamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk. efter Hr Odencrantz, samt en supleant i samma Utsk. efter Hr Ekenstéen, Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomna förslag till R.
N:o 71, ang:de ifrågaställd eftergift af beskattningen i tackjerns-tillverkningen och stångjernssmidet; och Deri 9 Maj. 553 N:o 72, ang:de grundell för utgörandet af de till Båtsmansindelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfverskotta- och reservräntor.
Äfvenledes uplästes till justering samt godkändes Exp.Utsk:s under N:o 73 afgifna förslag till R.
Strrs förordnanden för utsedde ledamöter i Komitéen för tryckfrihetens vård.
Ad. val till ersättande af ledigheter bland Hrr Bänkmän, nemi. inom ^sta BänkmansAfdelningen: efter N:o 60, Gr.
Mörner, Carl; 6:te Bänkmans Afdelningen : efter N:o 278, Frih. Beckfriis, Corfitz Augustin; 7:de BänlcmansAfdelningen: efter N:o 354, Frih. Fock, Frans Wilhelm Reinhold; iOide BänkmansAfdelningen : efter N:o 254, Hr Liljecrona, Fullm.
Gr. Posse, Arvid; 1 3:dc BänkmansAfdelningen: efter N:o 815, Hr Gripensköld, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus; ^1:sla BänkmansAfdelningen: efter N:o 1984, Hr Schtitzercranlz, Fullm.
Bennet, Carl Stephan ; Och befunnos efter valförrättningens slut, till Bänkmän hafva blifvit utsedde, inom i-.sta BänkmansAfdelningen: N:o 25, Gr. Wachtmeister, Rutger August: 6:te BänkmansAfdelningen: N:o 276, Frih. Löwen, Otto Wilhelm Fabian; i-.de BänkmansAfdelningen: N:o 362, Frih. Hay, Fullm.
Frih. von Knorring, Wolrath, efter anställd lottning med N:o 366, Frih. Ehrenborg, Fullm.
Gr. Wachtmeister, Axel Fredrik; i0:de BänkmansAfdelningen: N:o 215, Hr Ramsay, Fullm.
Oxenstjerna, Axel Thure Gabriel; i3:de BänkmansAfdelningen: N:o 812, Hr Goés, Fullm.
Gr. Gyldenstolpe, Emanuel Romanus; Si ista BänkmansAfdelningen : N:o 2006, Hr Sandels, Pehr Benjamin.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 25 och 29 sisth April på bordet lagda Betänk.
N:o 82, i ani. af väckt motion om inrättande af en contral-myndighet för kyrkliga och undervisnings-ärender.
Det sätt hvarpå Utsk. tillstyrkt upbäfvandet af R.
St:rs vid 554 Dan 9 Maj. sednaste Riksdag fattade beslut rörande i fråga v:de ämne, kan icke synas mig tillfredsställande.
Jag söker för ett sådant Utsk:s förfarande grundliga skäl och giltiga motiver uti det af Utsk. inför R.
St:r vid denna nu pågående Riksdag framlagda fietänk., men finner, tyvärr! ej annat än ytterst bevekande skäl just för den afgifna motionens antagande.
Utsk. tyckes med flit undanhålla egentliga skälet hvarföre nu R.
St:r vid denna Riksdag skola lockas att omintetgöra hvad de vid förra Riksdagen beslutat, och detta skäl, må det väl vägas och afmätas af dem som äro satta dertill att de skola rätt pröfva och dömroa innan de fatta beslut som röra det allmännas väl eller ve.
Skälet, mine Hrr! hvarföre den store konungslige martyren Gustaf II Adolphs djupt och väl uttänkta idé om bildandet af ett EcklesiastikColhm nu sökes undertryckas, ehuru den redan vid förra Riksdagen emotsåg den för kyrkans bästa lofvande realiseringen, är intet annat än det gamla som nu borde hafva blifvit utnött, det i mångas ögon tillfyllestgörande skälet, att prelaturen ej vill hafva att göra med en så beskaffad auktoritet, som kunde vara en tjenlig moderator uti deras maktfullkomlighet.
Att så förhåller sig är allmänt kändt, och motionären har äfven tillfyllest utredt förhållandet.
Utslcs anförde skäl synas mig derföre snarare böra betraktas såsom svepskäl, hvilka R.
St:r, som mig synus, icke äro skyldige att låta väga mer än de böra.
Det är en mycket vanlig taktik då fråga är att undertrycka en god sak, att uti allmänna ordalag sväfva vidt och bredt ikring sitt ämne, och derunder komma till den konklusion man sjelf -vill, utan bekymmer hvart det bär.
Icke utan tydlig hänsyftning att söka göra motionärens förslag mindre angenämt, tillägger Utsk. detsamma benämningen af att äga byråkratisk form; men drager likväl icke i betänkande att tillstyrka samtycke till en vida mera byråkratisk form uti den institution, som skulle sammansättas af ett EcklesiastikDepart. förstärkt med en Exped.- Sekret.
För min del tror jag, att en och annan snällskrifvare skulle af en sådan utaf Utsk. förordad Exped.fiyrå kunna bli väl försörjd; men att Kyrkan och UndervisningsVerken deraf kunde hafva något gagn, vågar jag ej påslå.
Skrifpennans makt är i våra dagar visserligen stor, men att låta Kyrkans högsta förtroendekall öfvertagas af skrifpennans män, tror jag vara mindre rådligt.
Ett väl inrättadt
EcklesiastikColhm försmår visserligen ej heller skrifpennans makt, men denna makt blir der icke praedominerande, utan intager en behörigen underordnad plats, och det är
Kyrkans sanna väl som der bör kunna göra sig gällande vida mer än allt expeditionsbråk och pennfäkteri.
Jag får således vördsamt tillstyrka afslag å Utsk:s fietänk. och samtycke till motionärens förslag, som redan af Rikets församlade Ständer vid sista Riksdagen är bifallet; men som vid danna nuv:de Riksdag behöfver bekräftelse till följd af de försök som blifvit gjorda att göra förslaget omintet.
St:r skola förmås att vicka hit och dit med sina beslut, så att de vid denna Riksdag skola taga tillbaka ett gagneligt förslag, som de vid förra Riksdagen samtyckt, endast derföre att prelaluren vill så hafva det, så förklarar jag mig åtminstone alldeles Dea 9 M aj.
S55 för mycket ovikelig och ovig för alt kunna vara med i dansen efter prelaturens pipa, och det är min fulla öfvertygelse, att dä detta motionärens förslag vid sednaste Riksdag antogs, skedde det icke i afsigt att ställa sig i denna fråga samtliga Consistorier och biskopar i Riket till hörsam efterrättelse, utan derföre, att en sådan föreslagen central-myndighet för kyrkliga och undervisningsärender på ren evangelisk och protestantisk grund, är i vår tid väl behöflig, då andelig förvillelse, missaktning, slapphet och ljumhet tagit till den grad öfverhand, att omtankan för botandet af refvorna i Zions murar är mer än någonsin nu på sin plats.
I sammanhang med hvad nu blifvit anfördt, får jag vördsamt fästa H.
Ståndets upmärksamhet på Utsk:s vid sednaste Riksdag föreslagna Betänk.
N:o 117 öfver ifrägav:de ämne.
Det lydde då sålunda: »Utsk., som tagit noggrann kännedom om förev:da motioners innehåll, anser det genom desamma vara tydligen och fullständigt ådagalagt, att ett central-förvaltningsverk äfven för Ecklestik-ärendena är af största behof påkalladt, ej allenast för vinnande af nödig enhet samt tillsyn och kontroll i denna förvaltningsgren, utan ock för att bereda Depart:sCbefen erforderligt biträde vid utredandet af de till hans handläggning hörande ärenden, hvadan Utsk. finner sig böra tillstyrka, att R.
M. aflåta underd. framställning om ett sådant Embetsverks inrättande.
Beträffande åter frågan om detta Embetsverks organisation, anser Utsk., som icke varit i tillfälle att inhämta alla för organisationsfrågans fullständiga bedömande erforderliga uplysningar, lämpligast att berörde framställning jemväl komme att innefatta underd. anhållan om utarbetande af förslag i nämnde hänseende.
»Utsk. får alltså vördsamligen föreslå, det R.
M. täcktes låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till inrättande af ett Embetsverk, som kan handlägga och i andra instansen besluta öfver de till EcklesiastikDepart. hörande ärenden, och å hvilket de UniversitetsKanslererne, SerafimerOrdensGillet och SundhetsColhm nu tillkommande ärenden således skulle öfverflyttas.»
Jag hemställer nu till hvars och ens afgörande, om icke denna kyrkliga frågas behandling inom Allm. Besv.-o.
Ekon.Utsk. då och nu är ett evident bevis att man inom bemälde Utsk. förfar med alltför stor godtycklighet och misshushållning, ja rent af på vinst och förlust i fråga om Kyrkans högvigtiga angelägenheter.
Då Hr Ribbings motion innehåller någon olikhet med hvad vid sednaste Riksdag i detta ämne beslöts, att nemi. det nu föreslagna EcklesiastikColkm skulle endast befatta sig med kyrkliga och undervisnings-ärendens handhafvande, anser jag att motionären uti denna förändring på en gång föreslagit något som för Kyrkans sanna intresse är gagneligare än det förslag, som vid sednaste Riksdag antogs, äfvensom att han derjemte afsett de förändrade tidsförhållanden som sedan dess inträffat med afseende på det erkända behofvet af en allmän reorganisation af Förvaltnings- och Styrelseverken.
Då nemi. det synes som skulle Collegial-institutioner i denna reorganisation vinna ett öfvervägande samtycke, är 556 Den a Maj. det väl betänkt, som mig synes, att låta fattigvården och sundhetsvården icke komma under EcklesiastikCollegii behandling, utan låta dessa ärenden fortfarande i andra instansen behandlas vid KammarR.n och SundbetsColkm.
Hr Ribbing har således i den form han åt sin motion gifvit, egnat ett alldeles tillräckligt afseende på det erkända reorganisations-behofvet, och längre i detta afseende må ingen begära att Rikets nu församlade Ständer skola gå, om de icke skola rent af förfara tvärtemot den plan de för detta ämne redan antagit som den enda rätta.
Således icke blott i hufvudsaken, utan äfven med afseende på det egendomliga hvaruti Hr Ribbings motion vid denna Riksdag skiljer sig från hvad som i detta ämne antogs vid sednaste Riksdag, yrkar jag fullt bifall till Hr Ribbings motion, och önskar jag blott att af samma motionär hafva fått något tydligare utredt på hvad sätt han föreslår att den ifrågav:de central-myndigheten skall inrättas, om förslaget för densammmas organisation skall i underd:het begäras af Konungen, eller om någon annan utväg för ett sådant förslags framläggande inför K.
St:r bör sökas, sedan det blifvit kändt, att Chefen för EcklesiastikDepart. jemte StiftsConsistorierne, med undantag af ett enda, afrådt K. M. att gå R.
Stms redan yttrade begäran till mötes med afseende uppå förev:de ämne.
Torde hända behöfdes intet annat än en vid denna Riksdag af R.
St:r förnyad underd. begäran med den förändring
Hr Ribbing föreslagit, för att bestämma K. M. i sitt förfarande rörande detta ämne, såvida prelaturen i vårt land icke har en afgjord öfvervigt öfver allt hvad R.
St:r än månde besluta.
Hvad sjelfva organisationen af ett EcklesiastikColkm beträffar, anser jag med Hr Ribbing att det bör sammansättas med hälften prester hälften laici.
Ått för öfrigt de 2:ne sednare afdelningarne deraf uti Hr Hartmansdorffs vid sednaste
Riksdag afgifna förslag, nemi. en fattigvårds-afdeln. och en helsovårds-afdeln., skulle komma att uteslutas om Hr Ribbings förslag antoges, faller af sig sjelf.
För öfrigt synes mig
Hr Hartmansdorffs föreslagna sexåriga ombytligbet mindre ändamålsenlig, äfvensom bans förslag att ledamöterna deruti skulle bestå af personer, som medelst vikarier hade andra embeten att bevaka, synes mig icke vara egnadt att gifva EcklesiastikCollegii embetsman den sjelfständighet och kraft de för utöfningen af sina embeten nödvändigt måste äga.
Den ekonomiska besparing för Staten, i anseende till deras aflöning, som härvid afsetts, fruktar jag komme alltför menligt att inverka på sjelfva stiftelsens kraftutveckling.
Antingen intet
EcklesiastikColkm eller ett som fullt motsvarar sitt syftemål.
Ett mellanting af stiftelse i denna väg, ett Colkm, som står på alltför rörlig fot, och hvars medlemmar ständigt måste vara i ovisshet om icke deras embetsåtgärder i mer eller mindre mån kunna hafva ett obehagligt inflytande på deras egen ställning i samhället, anser jag mindre lämpligt att inrätta.
Biskoparnes ställning bör för ingen del vara mer tryggad än presidentens eller superintendentens eller hvad man vill kalla honom som skall fungera såsom Ordfide i ett sådant EcklesiastikColkm; och skulle fråga bli att för det allmännas bästa Dea 9 Maj.
J57 göra någon besparing för att bereda EcklesiastikCollegii superintendent eller president och kolleger löner motsvarande deras betydelsefulla platser inom samhället, så synes mig att denna besparing och hushållning lämpligare vidtoges medelst förkortning af löneinkomsterna på de indrägtigaste biskops- och pastors lägenheterna i landet.
En jemnare fördelning af presterskapets inkomster är ock tvifvelsutan af stor nytta för Kyrkans lifsutveckling.
Likaså kan jag ej dela Hr Hartmansdorffs mening, då han sagt, att »presidenten skulle vara en lagfaren och lärd embetsman, men hvarken prest eller läkare.»
En sådan bestämning anser jeg vara mindre riktig,, på den grund att Kyrkans och CndervisningsVerkens bästa alldeles icke utgår från de lagklokes och räitslärdes corpus juris, utan har en vida kraftigare och välsignelserikare utgångskälla, hvarföre äfven mig synes, att en sådan distinelion alltför mycket smakar af partisinne och ståndsintresse; då väl ingen plats inom samhället borde vara mer skiljd från alla sådana parti-inflytelser, än just en sådan, derifrån alla samhällsförhållanden böra stå i jemvigt, men intetdera förtrycka eller störande inverka på det andra.
Blir EcklesiastikColbm intet annat än en juridisk domstol i andra instansen emellan den konsistoriel^ myndigheten § ena sidan och Konungen å andra sidan, då vore jag väl icke den som hjelpte till att sätta kronan på Statskyrkans rent menskliga och alldeles icke gudomliga verk; men jag ser i denna nu föreslagna inrättning, och det var otvifvelaktig! utur samma synpunkt Konung Gustaf I!
Adolph såg den, en medlande och försonande myndighet, som borde hafva sig updraget såsom hufvudsyftemålet för sin verksamhet att på en gång motarbeta rådande och sig insmygande oordningar och missbruk inom Kyrkan, och derjemte bevara åt det rent kyrkliga elementet inom samhället det anseende, den inre kraft och den harmoniska utveckling, att Kyrkan icke förklarar sig stå i strid emot Slaten, utan bevisar sig snarare i hela sin verksamhet vara sjelfva lifsprincipen deruti.
Det är gifvet, att icke allenast Kyrkans män, utan ock hela den åt Kyrkans bästa sig fröjdande delen af samhället, helst ser en prest på en sådan post, som en sådan superintendent skulle intaga, men derföre må icke antagas som en fullt afgjord sak, alt han alltid och under alla omständigheter nödvändigt måste vara prest, och detta på den grund att den kristna evangeliska Kyrkans rätta presterskap icke är så påtagligt och utvärtes i ögonen på enhvar fallande, att det just alltid är så lätt att afgöra, hvilken som bör betraktas såsom prest eller ej.
Och då detta prestatecknet inom Kristi kyrka på jorden stundom är rätt fördoldt, må man vakta sig att genom för stor reglementarisk noggrannhet binda sig då fråga är att söka mannen som skall vara duglig till ett sådant embete.
Ty jag tager för afgjordt, att den till ett sådant embete dugligaste måste upsökas, och lärer icke komma att anmäla sig som sökande.
Summan af hvad jag nu här vördsamligen föreslår blir således: att Utsk:s vid denna Riksdag afgifna Betänk, måtte af H.
Ståndet afslås, samt att Hr Ribbings motion måtte vinna R. o. 558 Den 9 Maj.
Ad:ns samtycke, äfvensom att R. o. Ad. för sin del beslutar, att en underd. skrifvelse måtte till K.
M. afgifvas, med anhållan, det K.
M. täcktes låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till inrättande af ett Embetsverk, som kan handlägga och i andra instansen besluta öfver de till EcklesiastikDepart. hörande ärenden, rörande Kyrkans och allmänna Undervisningsverk ens angelägenheter.
Hr von Ehrenheim, Pehr Jakob: Då detta Betänk, redan blifvit af 3:ne Stånd bifallet, vill jag icke länge uptaga R. o. Ad:ns tid.
Jag skall blott erinra, att Utsk. icke absolut förkastat förslaget om inrättande af ett EcklesiastikColkm, utan endast yttrat, att den vid denna Riksdag framställda begäran om nedsättande af en Komité för utarbetande af en förändrad organisation af Förvaltnings- och StvrelseVerken, göra det olämpligt att nu framkomma med begäran om inrättande af ett specielt nytt Colkm, emedan man ej nu kan bestämma hvilken förändrad organisation af Kyrkans styrelse i sammanhang med den större reorganisationen kan komma i fråga.
Det är således icke skäl att inveckla dessa båda frågor med hvarandra, och genom begäran af ett EcklesiastikColkms inrättande, binda i viss mån behandlingen af Embetsverkens allmänna reorganisation.
Den siste talaren har yttrat, att det af mig framställda förslag om inrättande af ett EcklesiastikColkm, lämpligen borde upskjutas, enär R.
St:r, efter det motionen härom af mig blifvit väckt, beslutat att genom underd. skrifvelse fästa K.