Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. har afslagit Utskms tillstyrkande i i §:n att privatbankers inrättande skulle hero på Konungens tillstånd, kan saken derigenom ingalunda anses definitivt afslagen, utan tror jag att man gerna kan hygga på sadan grund, som sku 11 p §:n blifva antagen sådan Utsktn föreslagit densamma.
Det är visserligen ganska riktigt anmärkt af Frih.
Stjernstedt, att om Konungens Bef:- h:de icke behöfde vara närvar, vid \säkerlxetshandlingarnes pröfning, så behöfde bolaget blott insätta det contanta be - Don 20 Februari c, m. 533 loppet och säkerhetshandiingar, för att anses hafva fullgjort hvad sorn fordrades till erhållande af octroj, emedan hvarken Konungens Bef:h:de eller någon annan vöre ålagd att pröfva handlingarna.
Skulle, på sätt Hr Lagerheim — eller var det kanske någon annan ledamot'—- föreslagit, tillåtas alt besvär finge anföras öfver Konungens Bef:h:des utlåtande; så frågar jag hvar dessa besvär skulle pröfvas.
Om denna pröfning skall ske vid domstol, ser jag icke att annan grund kan följas, än den sorn R.
St:s Bank följer vid bedömmande af säkerheten, dervid icke endast taxeringsvärdet tages i betraktande.
Jag vill först svara på hvad Hr Lagerheim föreslagit, nemi. alt |:delar af bolagets delägare skola äga rättighet att bestämma huruvida handlingarne öro säkra eller icke.
Allt hvad bolagsmännen sinsemellan besluta har kraft och verkan blott för dem sjelfva och intresserar icke allmänheten.
Jag tror derför att man kan lemna den saken åsido, då fråga är att stifta en lag, som skall trygga allmänheten mot bolagsmännens möjliga afsteg från hvad som rätteligen bör iakttagas, och alt således den iflåga va r. föreskriften icke behöfver inflyta i denna lag, om det äfven anses nödvändigt att ett sådant , stadgande intages i bolagsreglorna, hvilket måste ankomma på delägarne sjelf— ve att bestämma.
Hvad åter angar den liufvudsakliga frågan, hvarom man bär tvistat, så tror jag, i olikhet med Ulsktns majoritet, att Konungens Bef:h:de såsom Konungens ombud bör äga rättighet att sätta sig emot hvad pluraliteten bland bolagsmännen skulle vilja besluta, emedan jag anser det vara af vigt, att allmänheten är skyddad mot bildande af bolag, som icke hafva soliditet, samt emedan jag förutsätter att Konungens Bef:h:de är den auetoritet, som bäst kan uppfylla den controllerande skyldighet, som jag anser behöflig.
På denna grund förenar jag mig med Hr von Rosen och jde öfriga välda ledamöter, hvilka ansett landshöfdingen böra tillkomma en sådan controllerande makt.
Jag vill påminna mig att Frih.
Cederström gjort den anmärkn., att om landshöfdingen vore jäfvig såsom sjelf delägare i bolaget, borde hail förordna ett ombud för sig.
Jag anser saken vara för vigtig, för att pä sådant sätt böra ombesörjas.
Efter min öfvertygelse bör i den förutsatta händelsen Konungens Ref:h:de ingå till K.
M. med und. anhållan, att K.
M. täcktes förordna en landshöfding för tillfället.
Så går det nu till, då landshöfdingen är jäfvig uti vigtigare mål, som icke kunna handläggas ensamt utaf embetet.
Jag skulle önska det tillägget, äfvensom att granskningen skall ske af landshöfdingen och landssecreteraren gemensamt; emedan jag anser det vara så mycket säkrare, om, på sätt som vanligen sker i allmänna mål, granskningen sker af Landsh.embetet och icke af landshöf - 534 Den 20 Februari e. m. dingen personligen.
Om Konungens Bef:li:de ur af olika tanke med bolaget, så synes mig att, såvida Konungens Bef:-. lv.de nom, han hör göra anmälan hos Konungen, som pröfvar om ärendet hör hänskjutas till R.
Stts bancofullmäktige för att tillse huruvida Konungens Bef:h:de vidtagit riktiga eller oriktiga åtgärder.
Utsk:n hafva föreslagit, att säkerhetshandlingarne skulle uti landtränteriet eller annat allmänt förvaringsrum nedläggas uti cassakista med särskildta lås, dertill directionen samt ett af Konungens Bef:h:de utsedt allmänt ombud hafva livar sin nyckel.
Jag vet icke huru detta skall tillgå.
Först och främst har man på många ställen intet annat förvaringsrum än landtränteriet.
Jag skulle derför önska, att de orden ”eller annat allmänt förvaringsrum” mätte utgå, särdeles om R. o. Adis beslut i första §:n blefve gällande, enl. hvilket privatbankerne skola hafva sina hufvudconlor uti länens residensstäder.
Jag anser det vara af vigt, att handlingarne förvaras uti landtränteriet, emedan jag tror att någon verklig säkerhet hvarken de jure eller de facto gifves på något annat ställe.
Dessutom hafva Utskm föreslagit, att ett af Konungens Bef:- h:de utsedt allmänt ombud skulle hafva ena nyckeln till cassakistan.
Jag frågar då: hvem skall han då utse till ett sådant ombud, eller huru skall lian kunna skapa ett sådant, om ingen vill åtaga sig bestyret?
Jag kan icke tänka mig, att han sjelf hör förvara den ena nyckeln och infinna sig hvarje gång cassakistan behöfver öppnas.
Dertill är hans tid för mycket upptagen, och dessutom bör han icke ställa sig i personligt ansvar för de emoltagna handlingarna, hvilket likväl hlelve händelsen, om han sjelf eller ett ombud å hans vägnar skulle förvara nyckeln; men då ansvar måste gifvas, så ser jag ingen annan offentlig person än landträntmästaren, som ansvaret kan tillkomma.
Han är dessutom alltid tillgänglig.
Min öfvertygelse är således, att landtränteriet är det enda ställe, der handlingarne böra förvaras, och att landträntmästaren bör hafva ena nyckeln till cassakistan; i öfverensstämmelse hvarmed jag yrkar, att sednare hälften utaf i mom. of 6 §:n måtte erhålla följande lydelse: ”hörande de nedsatta medlen jemte de sålunda godkända säkerhetshandlingarna i landtränteriet nedläggas uti cassakista med särskildta lås, dertill directionen samt landträntmästaren hafva hvar sin nyckel.” Hr Aminoff:
Här har blifvit yrkadt, att samma grund skulle gälla för privatbankerna i afseende på undersökning af säkerhetshandlingarna, sorn är beslutadt för R.
Emellan dessa inrättningar är likväl ett helt olika förhållande.
St:s Bank gäller nemi. endast den presterande handlingen såsom säkerhet för lånet.
Uti privatbankerna deremot gälla alla de inlemnade handlingarne såsom säker - Den 20 Februari e. m. 535 liel, icke blott för hvar sin del af teckningssumman, utan afven gemensamt för hela beloppet, och när dessa handlingar icke uppfylla ändamålet, hvarför de aro hypoticerade, så inträder en annan säkerhet, nemi. delägarnes solidariska ansvarighet en för alla och alla för en.
För öfrigt är taxeringsvärdet så olika i olika orter, ja det är till och med olika inom samma provins; ty det beror ofta på egendomsägarens intresse, att vid taxeringen uppgifva egendomens beskaffenhet så, att värdet derigenom ökas eller minskas efter omständigheterna af ägarens enskildta intresse.
Ingen känner bättre egendomarnes beskaffenhet och värde, än de personer, hvilka bo i orten, och derför bör icke något visst uppskof tningsvärde antagas såsom norm för bestämmande af handlingarnes säkerhet, utan bedömmandet deraf bero af bolagets eget skön, särdeles som det gäller så väl den ene sorn den andre bolagsmannens förlust, om handlingarne icke äro tillräckligen säkra.
Hvad Konungens Bef:hides deltagande uti granskningen angår, så har jag visserligen varit af den tanke, att honom i detta hänseende borde tillkomma större makt; men ju längre jag tänkt derpå, destomera öfvertygad har jag blifvit derom, att de uttryck, som i §:n blifvit nyttjade, äro tillfyllestgörande, då blott det tillägg äger rum, hvarigenom det kommer att heta! ”uti hvilken Konungens Bef:b:de, eller den han i sitt ställe förordnar, äger deltaga. ”Det är gifvet, att om Konungens Bef:b:de finner de ingifna säkerhetshandlingarna icke innefatta nödig säkerhet, så lärer lian ej låta utfärda kungörelse att bolaget får öppna bancorörelse; men som bolaget äger börja sin rörelse sedan det insatt sina godkända säkerhetsbandlingar, så kommer det troligen att rätta sig efter Konungens Bef:h:des vilja, särdeles som Konungens Bef:h:de dervid icke kan hafva någon annan afsigt än alt skydda det allmänna bästa.
Jag tror således, att det är öfverflödigt att tillägga Konungens Bef;h:de någon rösträttighet i detta hänseende.
Hvad förslaget om de contarita medlen såsom grundfond beträffar, så har jag tagit närmare kännedom om Hr Ribbings redactionsförslag och funnit det kortare, hvarför jag öfvergår till detsamma.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. i öfverensstämmelse med hvad jag nu haft äran anföra.
Hr von Hohenhausen har utgått från den förutsättningen, att Konungens Bef:h:des åtgärd i afseende på grundfondshandlingarnes granskning icke skulle vara till ändamålet af säkerhet ledande.
Det är just hvad jag och flere med mig sökt förekomma, genom yrkande att han skulle äga bestämdt veto, så att de handlingar icke skola antagas, hvilka icke utaf af bolaget samt af Konungens Bef:h:de godkändes.
Hans åtgärd blir på detta sätt ganska vigtig.
Hvad sedan angår den utaf
Hr Ribbing 536
Den 20 Februari c. m. framkastade svårigheten, alt antalet af dem, hvilka skola pröfva säkerhetshandlingarna, borde vara sådant, att det kunde divideras med 4> i händelse mitt förslag, om det antal röster som skulle erfordras till beslut, gillades; så finner jag Ur Ribbings anmärkn. häruti ganska riktig; men ingenting hindrar, att äfven den iakltages uti detta lagstadgande.
På sätt som vill synas af ordställningen hafva Utsktn utgått frän den förutsättning, att bolaget för sin egen säkerhet skulle deltaga i pröfning af säkerhetshandlingarna.
Förslaget ar öfyen å min sida bygdt på denna förutsättning.
Skulle uter bolaget åt delegerade uppdraga sin pröfningsrätt, så är det gifvet, att desse delegerades antal måste blifva sådant, att detta af mig föreslagna beräkningssätt kan äga rum, i händelse detsamma antages.
En talare liar sagt, att då det ligger i bolagets eget intresse att sörja för bolagets säkerhet, emedan delägarnes välfärd deraf vore beroende, så vore försigtighetsmått å Statens, sida öfverflödiga, Till svar derpå får jag nämna, alt Konung och Ständer stifta lag för dessa banker, just derför att de äro af för stor vigt för den allmänna säkerheten, för att blott taga i betraktande enskilde delägares säkerhet.
Det är för det allmännas säkerhet jag ifrar och anser af yttersta vigt, att dessa grundfondshandlingar innefatta full antaglighet.
Hvad Hr Aminolfs yttrande angår, så ber jag få förklara, alt jag är ense med honom i afseende på första frågan; men i afseende på sednare frågan tror jag att vården om den allmänna säkerheten fordrar Konungens Bef:h:des, icke blott närvaro och deltagande uti handlingarnes granskning, utan äfven bestämda bifall, om handlingarne skola anses säkra.
Utsk:n hafva visserligen nyttjat orden: ''eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål af bolaget godkännas efter pröfning” etc.; men det bar icke varit Utsktns mening att deraf skulle följa, att bela bolaget skulle deltaga i pröfningen.
Jag kan pröfva sjelf eller genom ombud, och så kan äfven ett bolag.
Jag förmodar att denna piröfning hädanefter som hittills kommer att ske genom delegerade, emedan jag icke kan tänka mig möjligheten deraf, att hela bolaget skulle verkställa pröfningen.
En talare har anmärkt att orden "eller annat allmänt förvaringsrum" borde utgå.
Orsaken hvarför dessa ord tillkommit är den, alt inom Utsk:n upplystes, att landtränlerierne uti vissa residensstäder äro af den beskaffenhet, att handlingar der icke kunna en längre tid förvaras utan alt förstöras af fukt.
Dessa ord äro visserligen icke af den vigt, att de icke kunna uteslutas; men å andra sidan ser jag ingenting ondt uti att de stå qvar.
Hr Den ao Februari e. m.
Om det tillägg, som jag i anledn. af Hr AminofFs första erinran begärde till detta moment, blir antaget, så mäste orden ”de nedsatt em edlen jemte,” hvilka följa näst efter ordet ”hörande,” ur detta moment utgå, så att sednare delen af i mom. kommer alt lyda sålunda: ”hörande de sålunda godkända säkerhetshandlingarna” etc.
Med iakttagande af de rättelser, jag nu och förut begärt, anhåller jag om propos. på bifall till i mom. af 6 §:n.
Hr Lefren, Joli. Pehr: -Jag anhåller att Hr Ridd.- Secretm ville hafva godheten läsa upp BorgareStls beslut öfver denna punkt, samt att derefter få yttra mig.
Ridd.Secret. upplyste, att BorgareSt. antagit 6 §:n endast med den förändring, att i mom. komme att undfå denna lydelse: ”Såsom säkerhet för den del af grundfonden, hvilken ej ovillkorligen skall bestå af contanta medel, må begagnas, ej allenast reda penningar samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådana fastighetsinteckningar, adier, eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål af bolaget godkännas, efter pröfning, uti hvilken Konungens Bef:- h:de i länet skall deltaga, med skyldighet att öfver säkerheten sig utlåta: börande de nedsatta medlen, jemte de sålunda godkända säkerhetshandlingarna, i landtränteriet eller annat allmänt förvaringsrum nedläggas uti cassakista, med särskildta läs, dertill directionen samt ett af Konungens Bcf:h:de allmänt utsedt ombud hafva hvar sin nyckel.”
Min öfvertygelse i denna fråga år följande, nemi. alt om landshöfdingen är förpligtad att vara närvar. och, såsom BorgareSt. beslutat, att sitt utlåtande afgifva, så är allan rättfärdighet uppfylld; ty jag beklagar den bank, som ville försöka creditrörelse sedan landshöfdingen i länet, efter en sådan förpligtelse, förklarat de nedlagda säkerhetshandlingarna icke varn pålitliga.
Det ligger så mycken moralisk styrka blott i det utlåtandet, att bolagets pluralitet måste foga sig efter landshöfdingens anmärkn,, om den är skälig, och jag supponerar att han vid delta likasom vid alla andra tillfällen icke gifver annat utlåtande än det som skäligt är.
Jag tillstyrker derföre antagande af hvad BorgareSt. beslutat, endast med den skilnad, alt jag anser orden ”eller annat allmänt förvaringsrum” böra utgå, emedan R. o. Ad. beslutat att bnnkernes hufvudcontor böra förläggas uti residensstäderna, hvadan handlingarne kunna förvaras uti landtränterierna, under ansvar, såsom för andra uti ränteriet förvarade handlingar, af landträntmästaren jemte bolagets direction, hvilka livar för sig böra hafva livar sin nyckel till cassakistan.
Jag instämmer i Hr Lefre'ns 20 H.
G8 038 Den 20 Februari e. m. önskan, alt R. o. Ad. måtte antaga samma redaction som BorgareSt., med den skilnad att orden ”reda penningar, ” hvilka BorgareSt. begagnat, malte utbytas mot orden ”Rikets mynt,” som R. o. Ad. förut användt.
Uteslutandet af orden ”eller annat allmänt förvaringsrum” måste jag bestrida, emedan åtskilliga ranterier icke hafva utrymme för andra än sina egna handlingar.
Om ränterierna aro Ijenliga att förvara privatbankernes handlingar, sä blifva de nog begagnade dertill; men om de icke äro tiel, så måste annat förvaringsrum användas. Hr von Rosen:
Jag förenar mig med Hr Lefrcfn iden anhållan, att BnrgareSlts beslut måtte antagas i afseende på Konungens Bef:h:des åtgärd i delta hänseende; ty der äro bans rättighet och lians ansvar bestämda.
Längre har jag icke velat gå.
Hvad det beträffar att i något landtränteri utrymme skulle saknas till förvaring af dessa handlingar, så tillstår jag, alt den händelsen skulle förefalla mig besynnerlig, om en vrå icke skulle finnas, der man kunde ställa en kista, hvilken icke behöfde vara särdeles stor för att rymma bolagets penningar och säkerhetshandlingar; men då den förutsatta händelsen möjligen kan inträffa, vill jag ej fästa mig vid den omständigheten, huruvida ländträntei iens hvalf nödvändigt böra vara förvaringsrum för privalbankernes handlingar, blott dessa handlingar ställas under samma vård och ansvar som landtränteriernes handlingar.
C ed ers t rö m :
Jag har ingenting att invända mot bifall till hvad som af Hr von Hartmansdorff sednast blifvit yttiadt, mer än att jag önskar, lika med Hr von Hohenhausen, att allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer icke må anses innefatta säkerhet för mera än del belopp, hvartill de uti R.
St:s Rank belånas; äfvensom att i stället för orden ”af Konungens
Be f: hide allmänt utsedt ombud,” såsom der står uti den af BorgareSt. antagna redactionen, det måtte heta: ”af Konungens B e f: h: d e utsedt allmänt ombud;” ty annars vet man icke hvem sorn skall utse ombudet, i händelse det skulle allmänt utses.
Måhända häi leder sig denna skiljaktighet från oriktig utskrifning af RorgareStrs prot.uldr., i hvilken händelse det blott är en felskiilning, sorn bör rättas.
Jag begärde ordet, blott för att förklara att jag instämmer uti den propos., sorn af Hr von Harl mansdoi If och Hr Lefren blifvit yrkad, samt att jag anser den åsyftade förändringen i afseende på Konungens Bef:h:des deltagande uti granskningen af säkerhetshandlingarna lättast och enklast vinnas genom utbyte af olden ”äger deltaga” mot orden ”skall deltaga, med skyldighet att yttrande afgifva,” så att del kommer att heta— ”efter pröfning, uti hvilken Konungens Ref;h:de i länet skall deltaga, med skyldighet att yttrande afgifva; D e ii 20 Februari c. ra. börande” etc.
Om denna redaction antages, så behöfver man icke föriindra hvarken det föregående eller efterföljande i paragrafen.
Fullkomligen erkännande den moraliska garanti, som ligger uti Konungens Bef:h:des vid pröfningen afgifvande utlåtande om säkerhetshandlingarna, är jag för min del, och så framt någon vidare säkerhet af Ståndet icke anses erforderlig, böjd att, med frångående af mitt yrkande, biträda den meningen, att BorgareScs beslut måtte blifva R. o. Ad:s, med de förändringar, att orden ”reda penningar” utbytas mot orden "Rikets mynt,” samt att orden ”eller annat allmänt förvaringsrum” bibehållas, och, på sätt den siste värde talaren föreslagit, orden ”äger deltaga” utbytas mot orden ”skall deltaga med skyldighet att yttrande afgifva.”
Om dessa förändringar iakttagas, frångår jag mitt förslag.
Landtm, yttrade, att, då många anmärkn.
T blifvit gjorda vid i morn., R. o. Ad. torde tillåta, att det först till afgörande framställdes.
Hr Ribbing anhöll, att BorgareSt:s beslut i denna punkt ännu en gång måtte få uppläsas.
Sedan detta skett, yttrade Hr Ribbing:
Jag biträder den redaction, som BorgareSt. antagit, och afstår från de förändringar jag föreslagit.
Jag anhåller alt helt och hållet få förena mig med den sista värda taluren.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, hvad orden ”reda penningar” anginge, som funnes både i Utsktns förslag oell BorgareSt:s beslut, allas tankar, ehuru meningarne i öfrigt kunde vara något olika, tycktes förena sig deruti, att de borde utbytas emot orden ”Rikets gällande mynt,” och hemställde Hr Landtm, alltså, om R. o.
Ad. behagade bifalla denna förändring.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. i öfrigt behagade bifalla Utsk:ns förslag.
Hr Landtm, yttrade, att, innan han framställde propos. å antagande af BorgareSt:s förslag, han ansåg sig böra fästa uppmärksamheten deruppå, att uti samma beslut förelomme orden ”allmänt utsedt ombud,” dervid ordet ”allmänt” så mycket mera torde hafva inkommit på orätt ställe, sorn, då man betraktade sjelfva prot.utdr., funnes att detta ord blifvit lillskrifvet och insigneradt, hvilket då skett så alt det införts framför ordet ”utsedt,” i stället lör alt införas efter detsamma; hemställande Hr Landtm, nu, om R.
De n 20 Februari o. m. o. Ad. behagade fada enahanda beslut i afseende på i mom. af 6 med den rättelse, att orden "a 11 m ä n t ut sed t ombud” borde utbytas emot orden "uts ed t allmänt o m b u d.” Piopades ja. 2 mom. i 6 §:n.
Vid 2 mom. af denna § har jag ingen annan anmärkn. att göra, un att jag anser orden ”så Jange bankens rörelse fortfar” böra utbytas mot orden: ”förrän banken visar sig hafva inlöst sina utgifna cr edit sedlar eller i R.
St:s Bank deponerat motsvarande belopp i Rikets myn t.” Hr Lefre'n: Jag anhåller att vid detta moment måtte göras ett tillägg, hvarigenom det kommer att lyda sålunda:
"Bankens egna och andra enskilda bankers acliebref få alding ibland hypothek för grundfond antagas.
Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar, icke heller till cassans förstärkning mera af densamma uttagas än de i 5 §:n nämnda 2Ö procent.”
Jag kunde icke bestämdt uppfatta den föreslagna redactionen, med undantag af den sista meningen, och som den strider mot hvad som på förmiddagen beslutades, så motsätter jag mig antagandet deraf, samt anser att icke ens propos. derå bör framställas.
Vid g §:n blir tillfälle att be stämma huru med cassans förvaltning samt proportionen emellan dess tillgångar och beloppet af utelöpande creditsedlar förhållas bör; men i afseende på förevar, mom. af 6 §:n, som icke innefattar frågan om annat än hvilka handlingar skola tillhöra grundfonden samt alt insatt grundfond icke må genom utdelning minskas, så länge rörelsen fortfar; får jag anmärka, alt rörelsen upphör 18 månader före octrojens utgång, och att under denna lid utdelning af grundfonden kunde äga rum, derest Utskins redactionsförslag antogs.
Jag deremot anser utdelning deraf icke böra få ske, med mindre bolaget visar sig antingen hafva inlöst sina utgifna credilsedlar eller ock i R.
St:s Bank deponerat motsvarande belopp i Rikets mynt.
Dermed anser jag momentet kunna antagas, och att, när vi komma till g §:n, man kan ingå i discussion om hvad Hr Lefren ansett böra stadgas i afseende på cassans förhållande till beloppet af utelöpande creditsedlar.
Hr L efre'n: Hr Ribbing påstår att mitt förslag skulle innefatta upphäfvande af ett redan taget beslut. R. o. Ad. liar vid 5 §:n 6 mom. stadgat, att minst 23 proc. af grundfonden skall bestå uti reda penningar, innan bankrörelse får
Den ao Februari e. m. 54, öppnas, men ingenstädes är stadgadt att dessa penningar må anvandas till cassans förstärkning.
I förevar, mom. omtalas, huru och på hvad sätt den i allmänt förvar nedsatta grundfonden skall administreras; att den icke må genom utdelning minskas.
Nu ser jag icke något hinder utaf förut fattadt beslut, att här äfven stadga att grundfonden icke får minskas mer än med 25 proc., på det att icke de öfriga j5 procm må utsugas och grundfonden befinna sig lika med noll.
Hvad åter vidkommer nekande eller icke af propos., så ar det något som helt och hållet beror af Hr Frih. o. Landtm., och jag skall icke med ett enda ord försöka att sätta mig deremot, ifall Hr Landtm, skulle anse det af mig föreslagna tillägget innefatta upphäfvande af ett redan fatladt beslut.
Om Hr Ribbing behagar kasta ögat på 7 §:n morn. d, så torde han finna, att vi ännu en gang komma att discutera frågan om de i5 proc. af grundfonden, sorn skola i r eda penningar insättas; ty der omtalas, huru många proc. i reda penningar minst skola vara till hands, då banken börjar sin rörelse; och således skulle vi genom Hr
Ribbings förslag hafva afklippt rättigheten att disculera åtskilligt, som förekommer i efterföljande paragrafer.
Jag fortfar att påstå hvad jag förut yr kat, och hemställer lill en hvar, 0111 icke Hr Le Trens tillstyrkande att cassan icke skulle få förstärkas med mer än 25 proc. af grundfonden innefattar upphäfvande af R. o.
Ad:s på förmiddagen Ingna beslut, alt icke utbyta ordet ”minst” uti mom.
a §;n 5 mot ordet ”högst;” ty derigenom har ju Ståndet tillkännagifvit alt grundfondens contanta belopp må öfverstiga i5 proc., — men för hvad annat ändamål än lill cassans förstärkning, när behofvet så fordrar?
Mig förekommer detta solklart, och jag tviflar ej att en hvar, som närmare betraktar saken, skall (inna det lika klart.
Stjernstedt; Jag anser den af Hr Lefre'n föreslagna garanti vara ganska riktig, och kan icke finna att den står i strid med R. o. Ad:s på förmiddagen fattade beslut, hvarigenom bestämdes huru stort tillskottet till grundfonden i reda penningar minst (inge vara, nemi. 25 proc., så att det väl får vara högre, t. ex. 3o proc., ifall så nödigt aktas.
Hr Lefrens förslag deremot åsyftar blott, att icke, i stället för att fylla uppkommande behof genom tillskott, grundfonden skulle anlitas utöfver de 25 proc., sorn böra i reda penningar insättas, derigenom grunfonden kunde successivt medtagas.