Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är också naturligt, att 24 olika landshöfdingar med 24 olika rådgilvande larids-sekreterare skola vidtaga olika åtgärder, och jag har nyss hört en landshöfding yttra, att han bestämt ett vite af 15 rdr för den, som uppblandar maltdrycker med bränvin.
Så långt har icke jag gått i mitt län, utan jag har endast befallt, att det skall anmälas, när en sådan ölstuga inrättas, och att kronobetjeningen skall med noga uppmärksamhet tillse, att inga oordningar der begås.
Nu händer det, att en sådan der industririddare slår sig ned vid en korsväg, der många resande skola förbi, och att det icke finnes någon gård eller annan öppen plats, så att vagnarne kunna köra af vägen, och då blir denna naturligtvis stängd, då några stycken hunnit ankomma och stannat der utanföre.
Hvad är då lämpligare än att öfverlemna åt kommunen sjelf att bedöma när någon olägenhet af ett sådant förhållande uppkommer, eller när en person icke är passande att denna handtering utöfva, och att göra sig af med sådant otyg?
Med sådant folk, som jag har under mig, sker det icke utan motstånd och slagsmål, om kronobetjeningen skall lägga sig deruti.
Skall man nu kanske blott följa den vackra principen, alt ali industri bör vara fri, och kan det kallas ett våldsamt förfarande att vilja tillerkänna kommunen denna rätt?
Att fall gifvas, då man mäste vidtaga kraftiga och utomordentliga åtgärder, vet en hvar, som halt något att göra med länsstyrelse.
Jag vill särskildt nämna ett sådant inom mitt län, då åtskilliga personer stämdes för lönnkrögeri.
Pe blefvo både häktade och dömda, men lika fullt fortsattes rörelsen på samma ställe af andra, och det såldes der bränvin lika friskt.
På fanns icke någon annan utväg, än att skaffa sig några reverser, utfärdade af egaren till stugan, sätta henne på utmätningsauktion, köpa in och rifva ned henne, och då upphörde äfven lönnkrögeriet.
När man kan tvingas till sådana ytterligheter, och då det kan förebyggas derigenom att kommunalstämman får rätt att förelägga vilen, så filmer jag deri ingenting, som är på något vis stötande för ett fritt samhälle, isynnerhet som genom ett dvlikt stadgande tillika vore på ett för folket begripligt sätt uttaladt, att dessa näringsgrenar äro h. o. h. fria, samt de vilkor, under hvilka desamma må utöfvas.
Jag skulle icke upptaga R. o. Adis tid med något ytterligare anförande, såvida icke Frih.
Gederström 430 Den 14 Februari e. m. dertill gifvit mig en särskild och tvingande anledning.
Jag skall icke bemöda mig om att minska det svalg, som han sagt mellan oss vara befästadt.
Men då han från sin ståndpunkt, som är en helt annan än min. påstår sig föra den lagbundna frihetens talan, så kunde deraf tyckas, att jag skulle ifra för en tygellös frihet.
Detta är sannerligen icke fallet; men hvar jag ser godtycket framträda, i hvilken gestalt det vara må, så kan jag icke annat än med värma bekämpa detsamma.
Hvarje medborgare i ett fritt samhälle bör ega rätt att, utan några i förväg lagda hinder, fritt tänka, fritt tala och fritt handla.
Den lag, som afses i Utsk:ts förslag, är deremot bygd på den grund, som jag kallar godtyckets grundsats, ty enligt förslaget skulle koirimunal-nämnden ega rätt att beröfva en medborgare hans rättighet att utöfva sitt lofliga yrke.
Ville man deremot stadga, att nämnden egde rätt att åklaga honom inför domstol, så skulle jag kunna vara med derom.
Då här varit fråga om någon utsträckning i handelsfriheten på landet, hafva alltid Konungens Beflude bestridt sådant, under förevändning, att man derigenom skulle befordra oloflig bränvinsförsäljning.
Det är samma käpphäst, som man äfven nu rider, då man säger, att der kaffe och maltdrycker försäljas, der kan äfven säljas bränvin, och derföre vill man lägga hinder i vägen äfven för den förra varans frihet.
Det är ofta gamla fattiga fruntimmer, som idka denna handtering, och då skall myndigheten ega rätt att tränga in och chikanera dem, som söka ärligen förtjena sitt bröd, innan någon förbrytelse är begången.
Må man straffa brott, som redan äro konstaterade, men må de också straffas enligt laga dom, och icke lagarne skrifvas så, att samma person blir både åklagare och domare!
Jag yrkar afslag å Utsk:ts framställning.
Om också det måste erkännas såsom önskligt, att lämpligare föreskrifter funnes i fö rev. de lagda förslag träffat det rätta.
Jag anser åtminstone för min del högst obilligt, att kommunal-nämnden skall ega rätt förbjuda en person utöfvandet af en loflig handtering, genom hvilken han kan försörja sig och de sina, utan att han egentligen förbrutit sig mot bestående Jagar och författningar.
Jag anhåller derföre om afslag, så mycket heldre, som det vill synas af Utsk:ts Utlåt, vid förra riksdagen, att Utsk:t då hade liberalare åsigter.
Itopen på propos. förnyades.
Med anledning af den siste värde talarens yttrade om Utsk:ts åsigt i detta ämne vid förra riksdagen, vill jag blott påpeka, att Utsk:t nu gått längre än då, genom att tydligen tillkännagifva, att den ifrågav:de försäljningen bör vara en aldeles fri handtering, hvilket den hittills icke varit, allden - Den 14 Februari e. m. 431 stund på många orter åtminstone det anses nödigt att om dess bedrifvande på förband göra anmälan hos Konungens Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å förev:de Betänk., framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till detsamma och sedan propos. på afslag derå, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter förnyad propos. på bifall till Betänk:t gjordes, och då svaren derå likaledes utföllo med många ja och nej i blandning, förklarade Hr Gr. o.
Upplästes och godkändes följ:de förslag till voter:s-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 70, i ani. af väckt motion i fråga om utfärdande af en författning ang:de försäljning af maltdrycker, kaffe och thé samt andra icke sprithaltiga drycker, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår K. o. Ad. ifrågav:de Betänk.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—30.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds den 7 och 11 dennes bordlagda Betänk.
N:o 71, i ani. af väckta motioner ifråga om förändrade bestämmelser rörande mått och vigter samt justering deraf m. m.
Mörner, Carl Robert Stellan, anförde skriftligen:
Utan att vilja betvifla, det Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t vid öfverläggningen öfver denna fråga åt densamma egnat tillbörlig omsorg och noggrannhet, synes mig dock Utsk:ts Betänk, allt för knapphändigt affärda det högst vigtiga ärendet.
Då Utsk:ts majoritet erkänt, att tillvägabringandet af enhet och gemensamhet i de Skandinaviska ländernas mått-, vigt- och myntsystem »onekligen vore af särdeles vigt för handelsverlden och skulle bespara mycken tid, som under nuv:de förhållanden erfordras för vidlyftiga och besvärliga reduktioner», men icke desto mindre afstyrker allt afseende å Hr Wallenbergs motion, hade man i sanning kunnat vänta sig ett starkare och mera 432 Den 14 Februari e. m. allmängiltigt skäl för afstyrkandet, än det anförda, eller att »de för ändamålet erforderliga förberedande åtgärder skulle genom inledande af underhandlingar förorsaka kostnader, som efter all sannolikhet blefvo utan ändamål använda, då ännu så ringa visshet finnes, att ett dylikt förslag, om dess genomförande ifrågasattes, komme att understödjas af den allmänna meningen inom de tre staterna»
Man brukar tala om de »obolfärdigas förhinder», sällan kanske med mera rätt än om detta s. k. skäl.
De här antydda kostnaderna lära, efter hvad jag skulle tro, komma att på sin höjd bestå i utgifterna för Sveriges deltagande i en komité eller kongress af sakkunniga personer från de tre Skandinaviska eller möjligen ännu några flera länder, och kostnaderna härför kunna svårligen blifva särdeles stora; — inledandet af erforderliga underhandlingar med en eller flera främmande staters regeringar torde deremot både böra och kunna ske genom vår diplomatie, och sålunda icke föranleda några särskilda kostnader.
Hvad åter beträffar den af Utsk:t omordade, för närv:de ringa vissheten, huruvida ett förslag af nyssnämnda beskaffenhet skulle komma att understödjas af allmänna meningen i de tre Skandinaviska staterna, lärer vara gifvet att full visshet i detta hänseende icke gerna nu på förhand kan vinnas, utan först då, när det ofvannämnda förslaget blifvit utarbetadt och kändt, hvarför denna ovisshet icke bör utgöra något hinder för vidtagande af förberedande åtgärder, derest man nemi. anser målet önskvärdt.
Så mycket torde dock äfven nu kunna med visshet förutsägas, att, derest det afsedda förslaget skulle förorda ett naturligt, vetenskapligt och fullt praktiskt, och sålunda sannt internationelt system, så väl den vetenskapliga som den i vidsträcktaste bemärkelse industri-idkande verlden skulle i allmänhet med uppräckta händer emottaga detsamma, och, enligt mitt förmenande, lära dessa personer vara de bäst kompetenta att bedöma fördelarne eller olägenheterna af hithörande frågor.
En af Utsk:t icke anförd, men i en af de talrika reservationerna antydd omständighet skulle deremot vid första påseende kunna vara ett mera väsendtligt hinder för Sverige att nu eller snart antaga ett nytt system för mått och vigt; — denna omständighet är, att vi blott för några få år sedan antagit nya grundsatser i detta hänseende.
I likhet med en af Hrr reservanter, tror jag dock, alt man vid närmare skärskådande icke skall finna denna omständighet så betydelsefull, som den har skenet af.
Vi känna alla, att vårt s. k. nya system i tillämpningen ännu icke hunnit att införlifvas med folkets vanor, hvarigenom ock skälet bortfaller, att på grund deraf nu förkasta ett bättre.
Villigt erkännande de fördelar och lättnader, sorn K. Stadgan den 31 Januari 1855 beredt genom införandet af ett enda, för hela riket lagligen erkändt och på decimaldelning grundadt system, kan jag dock för min del, och jag tror min åsigt i detta fall vara delad af ganska många, icke under nuv:de förhållanden anse detta system - Den 14 Febrnari e. m. 433 stern annat än såsom en s. k. halfmesyr.
Då förslaget till detta system uppgjordes, togs nemi. hufvudsakligen eller nästan uteslutande i betraktande den inrikes rörelsens anspråk och behof, man sträckte icke sin blick derutöfver.
Detta var ganska naturligt; det kunde knappast vara annorlunda, ty förslaget, som af K. M. framlades lör K.
St:r vid 1853 års riksdag, var nemi. slutstenen i de arbeten, som allt sedan 1823 års riksdag, då o '7 frågan först väcktes, blifvit vidtagna.
Ar 1823 voro
Sveriges internationela förbindelser af ringa omfång; man var då äfven allt för mycket upptagen med ordnandet, förbättrandet och upphjelpandet af den i verkligt lägervall befintliga inrikes industriela verksamheten, för alt tänka sig denna späda planta i någon lifligare internationel vexelverkan.
1853 hade visserligen en icke obetydlig förändring i detta hänseende försiggått, men bevisen derför voro kanske ännu icke nog iögonenfallande.
På de senare åren deremot har Sveriges kommerciella och industriella betydelse ofantligt tillvuxit, och, åtminstone hoppas vi det, de redan utförda eller under arbete varande storartade kommunikationsarbetena skola kanske snart nog mångdubbla vår handel och vår industri.
Derjemte har på senare tiden äfven den icke handlande delen af nationen genom resor o. s. v. haft mera beröring än någonsin förut med andra länder.
Det kan icke förnekas att allt i det Svenska samhället går ganska rastlöst framåt och tenderar till att bringa detsamma ur dess gamla isolering till en lifligare vexelverkan med andra länder.
De förhållanden, hvilka vid antagandet af ett nytt system för mått och vigt m. m., böra tagas i betraktande, äro sålunda för Sverige väsendtligen olika år 1863 än åren 1823 till 1853, Snabbt stigande folkmängd, handelsförbindelser och industriel verksamhet torde utgöra fullgiltiga skäl för önskan, att erhålla inom landet ett system för mått och vigt, som äfven utom riket vore i mera allmänt bruk, desto hellre som vi aldrig kunna vara nog sangviniska, att föreställa oss, det någonsin andra nationer adoptera vårt nuv:de system.
Hyser man denna önskan, som äfven Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslc.t synes anse berättigad, bör man väl ock vidtaga några åtgärder för densammas uppfyllande, äfven om några omkostnader skulle deraf påkallas.
Skall emellertid en sådan önskvärd förändring förberedas, bör det ske ju förr dess hellre.
Såsom jag nyss hade äran anföra, har vårt nya system af år 1855 ännu icke blifvit särdeles införlifvadt med våra vanor och föreställningar.
Införandet af ett nytt, och särdeles ett, hvilket så väl motsvarade alla theoriens och praktikens fordringar som t. ex. det metriska systemet, skulle derföre för närv:de försiggå med jemförelsevis färre olägenheter.
Ett uppskof härmed skulle deremot antingen lör långliga tider helt och hållet undanskjuta frågan, eller ock med hvarje år förknippa ändringen med allt större och större svårigheter, allt efter som nationen blelve mera förtrogen med 1855 års system.
Jag vågar emellertid uttala den öfvertygelsen, att Sverige, förutsatt nemi. H. II. 28 434 Den 14 Febrnari e. m. att dess industriel och politiska betydelse tillväxer så, som nutidens företeelser tyckas antyda, förr eller senare måste förändra sitt mått- och vigtsystem till något af de stora Europeiska, desto hellre som vårt något enda af dem, hvarken det metriska, Engelska, Tyska eller Ryska.
Det må derföre tillåtas mig att ytterligare framhålla vigten deraf, att åtgärder, ledande till antagande af, vare sig inom Sverige eller, hvilket utan tvifvel vore ännu önskligare, inom de tre Skandinaviska rikena, af ett system för mått, mål och vigt, hvarigenom vårt land kunde i delta hänseende bringas till likställighet med de länder, som redan för sig godkänt ett på rent vetenskapliga grunder bygdt system, borde vidtagas med det allra snaraste.
Jag tillstår öppet, att jag för min del icke anser mer än ett sådant system finnas, det metriska nemi.
Dess företräde framför hvarje annat vitsordas bäst deraf, att, såsom bekant är, det begagnas vid alla vetenskapliga arbeten öfver nästan hela verlden.
Det är fullständigt genom
Ing irifördt lill allmänt begagnande i 7 Europeiska stater, Frankrike, Belgien, Grekland, Nederländerna, konungariket Italien, Spanien och Portugal, i de båda senare länderna sedan 1859 och 1863, samt i en statsdel, Rhen-Bayern, tillsammans bebodde af öfver 80,(100,000 innevånare, och representerar Sveriges handel med dessa länder för närv:de ett värde af olver 30,000,000 rdr rint, hvarjemte, såsom vi ega ani. hoppas, vur handel med Frankrike skall inom kort, genom ett fördelaktigt handelsfördrag, betydligt tillväxa.
Dessutom begagnas i Baden, storhertigdömet Hessen, Nassau och Schweiz mått och vigter, hvilka grunda sig på metriska systemet, d. v. s. utgöra jemna delar eller multipler af detta systems enheter, hvartill, med afseende endast på vigt (det s. k. zollpfund), komma de flesta öfriga Tyska stater, och bebos dessa sistnämnda länder tillsammans af mellan 30 och 40,000,000 menniskor.
Dessutom lära åtgärder blifvit vidtagna för införande af det metriska systemet i Brasilien, Chili, Columbia, Nya Granada och Ecuador.
L Tyskland har redan ..en komité, bestående af delegerade från 19 stater, hvaribland Österrike, afgifvit till forbundsförsamlingen i Frankfurt ett otficielt betänkande, hvari metriska systemets antagande i bela Tyskland förordas.
I Ryssland har frågan om delta. systems införande omfattats med ganska mycket intresse.
Afven i England, hvarest fasthållandet vid det af ålder brukliga, äfven om deltas olägenheter inses af nästan hvar och en. icke sällan drifves till ytterlighet, har en storartad agitation börjats för införandet derstädes af det metriska systemet, en agitation, som vinner i omfång för hvarje år och som icke har ringa utsigter att inom en kanske icke aflägsen tid lyckas i sitt förehafvande.
Ett förebud härtill är utan tvifvel den omständigheten, att parlamentet för icke längesedan antagit en bill, hvarigenom undervisning i metriska systemet skall ovilkorligen moddelas i alla offentliga skolor.
Anta* Den 14 Febrn&ri e. m. 435 gandet af denna bill torde få tillskrifvas bemödandena af ett vidt utgrenadt sällskap, med afdelningar och ledamöter äfven i andra länder, »International Association for obtaining a uniform decimal system of measures, weights and coins».
Eller moget pröfvande af det metriska systemets stora företräde framför förändringen af det Engelska till decimalsystem, har detta sällskap gjort till sin uppgift, att genom möten, offentliga föreläsningar och skrifters spridande söka stämma den allmänna meningen i England för införandet derstädes af det metriska systemet; och man vet hvad dylika bemödanden vilja säga i England.
Genom det energiska sätt, hvarpå de bedrifvas, lyckas de vanligen tiil sistone, derest de icke uppkalla en ännu starkare mot-agitation, hvilket likväl icke i nyssnämnde afseende varit fallet.
I Norige har benägenheten så till vida visat sig för det metriska systemet, att alla af de offentliga myndigheterna publicerade statistiska arbeten allt sedan 1861 innehålla en reduktionstabell för det inländska systemet till det metriska.
I)e af Englands handclsministerium (Hoard of Trade) offentliggjorda statistiska redogörelserna, likasom äfven numera de af K.
Svenska Telegraf-Styrelsen afgifna, innehålla dylika reduktionstabeller.
En icke ringa del af de civiliserade nationerna har sålunda dels redan fullständigt antagit det metriska mått- och vigtsystemet, dels förändrat sina gamla till delvis öfverensstämmelse dermed, dels vidtagit förberedande åtgärder för detta systems införande, och dels börjat egna detsamma mycken uppmärksamhet.
Systemet tyckes sålunda allt mera nalkas sin bestämmelse, eller att vara ett för alla folk och länder gemensamt.
Ehuru jag på grund af det nyss anförda helst skulle hafva gifvit min röst åt ett förslag till underdånig skrifvelse till K. M., hvilket direkt förordat det metriska mått- och vigtsystemets antagande i vår och de båda andra Skandinaviska staterna, och ehuru jag derjemte af flera skäl helst skulle sett att frågan om likställighet i myntsystem blifvit tills vidare icke vidrörd, såsom icke egande omedelbart sammanhang med mått och vigt, förenar jag mig dock i den af Hr Isberg afgifna reservationen, enär jag förmodar densamma, i hvilken icke mindre än 6 af Utskds öfriga ledamöter instämt, hafva större utsigt till framgång, och tillåter jag mig derför vördsamt hemställa, att Ilr Gr. o. Landtm, behagade framställa propus, derå: att It.
St:r måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det K. M., efter genom sakkunige män verksläld undersökning och utredning, hvilket system för mått, mål, vigt och mynt må finnas lämpligst för Sveriges bringande, i afseende derå, till likställighet, i möjligaste måtto, med de länder i det öfriga Europa, som redan för sig godkänt ett på vetenskapliga grunder byggdt system i förenämnde hänseende, — ville vidtaga de åtgärder, som kunna leda till antagande i de tre Skandinaviska rikena af ett gemensamt system för mått, mål, vigt och mynt.
436 Den 14 Febrnari e. m. Gr. Hamilton, Malcolm Walter:
Jag är i hufvudsaken af alldeles samma tanka som Gr.
Mörner, ehuru jag kommer till ett något olika resultat.
Det, hvartill Utsk:t kommit, synes mig vara ett ganska knapphändigt, då Utsk:t säger, att de med ifrågaställa utredningen förenade kostnader skulle lägga hinder i vägen för densammas ut förande, och derföre alslvrker Hr Wallenberga förslag.
En gång förr eller sednare blifva vi dock tvungna, för att icke stå isolerade från den öfriga verlden, att antaga det metriska systemet, och jag kan icke annat än beklaga att, när R.
St:r antogo ett nytt system, de icke voro nog storsinnade att då taga steget fullt ut och adoptera detta vetenskapliga system, som är antaget af de största och mest civiliserade nationer, och som dagligen vinner alltmera utbredning.
Afven Hr Isbergs reservationsvis afgifna förslag tillfredsställer mig icke fullt.
Han talar nemi. blott om ett på vetenskapliga grunder bygdt system, utan att utsäga, hvilket som dermed menas.
Några underhandlingar med främmande magter tror jag icke behöfvas, ty Sverige kan alltför väl antaga det metriska systemet, utan att derföre behöfva påtruga andra stater detsamma.
Jag skulle således önska, att Hr Wallenbergs förslag måtte antagas, dock med uteslutande af »mynt«, emedan jag vet att i Ranko-Utsk:t är i afseende derå redan uppgjordt ett förslag, som inom kort inkommer till R.
St:r, och att således It.
M. ingå med en sådan skrifvelse, som Hr Wallenberg föreslagit, men utan att deri omnämna mynt, utan endast mått, mål och vigt; och jag tager mig friheten till Gr.
Mörner hemställa, om han ej skulle vilja häri förena sig, då det leder till samma mål, som han åsyftat.
Det är icke utan en viss förvåning jag funnit, att Ekon.-Utsk:t, som eljest just icke skyr att föreslå underd. skrifvelser tili K. M., någon gång i ämnen, som icke kunna hänföras till de mest nyttiga och nödiga, låtit detta vigtiga ärende, så att säga, skjutas å sido, då Utsk:t nemi. föreslagit R.
Skr att icke med anledning af Hr Wallenbergs motion vidtaga någon åtgärd.
Jag anser detta ämne så mycket heldre för ett af de aldra vigtigaste, som jag i den befattning jag innehar i ett af rikets sydligaste län, mera än en gång kommit i erfarenhet af alla de svårigheter och förluster, som uppkomma genom olikheten i mått, mål och vigt samt mynt mellan de Skandinaviska länderna.
Ehuru jag således, lika med Gr.
Hamilton, anser det vara af vigt, alt det Svenska systemet bringas till likhet med de större Europeiska staternas, och ehuru jag anser det metriska systemet vara det lämpligaste, skulle jag dock hellre se, att ett för de Skandinaviska länderna gemensemt blefve antaget, an att Sverige antoge det metriska systemet, under det Danmark och Norige hade ett annat.
Det är nemi. enligt min tanke den med hvarje år i otrolig grad tilltagande beröringen mellan dessa 3 länder, som företrädesvis påkallar en förändring i nu bestående förhållanden.
Skr Den 14 Febrnari e. m. 437 inpå till K.
M. med en sådan underd. skrifvelse, som Hr Isberg i sin reservation föreslagit, skulle jag tro, att följden klefve tillsättandet af en gemensam komité, beslående af såväl praktiska som vetenskapsmän från de 3:ne rikena, hvilken komité då äfven kunde sätta sig i förbindelse med det öfriga Europa.
Jag tror också, att den åsyftade förändringen så mycket lättare kunde åvägabringas i de båda andra länderna, som der ännu gälla de bestämmelser, som vidtogos i slutet af 1 GOO-talet, och som man der äfven varit betänkt på en förändring.
I Danmark tillsattes 1820 en komité, men resultatet af dess arbeten var blott, att skålpundet förändrades från 498 till 500 Franska gramm.
Det Danska skålp:t är lika med det Tyska Tullförenings-skålp:t.
Hvar och en finner lätt, att detta måste i betydlig mån underlätta handelsförbindelserna mellan det förra landet och de Tyska staterna.
Skulle nu England gå in på det metriska systemet, så skulle förmodligen en Skandinavisk komité äfven komma till det resultat att föreslå samma systems införande äfven i de 3 nordiska rikena.
Hvad beträffar de nuv:de systemerna, vågar jag säga, alt de äro alldeles oefterrättliga.
Ett Danskt skålp. utgör, såsom jag förut nämnt, 500 gramm, under det ett Svenskt är 425,7; en Dansk fot är 31.8 centimeter, under det en Svensk blott är 29.6; och går jag till rymdmåtten, så svara 267 Danska potter mot 100 Sv. kannor, hvadan 1 kanna är ungefär lika med 2 § pott, och 1 Fransk litre
Man kunde således, genom att med en ringa jemkning antaga potten till rymdmått, komma in på det Franska systemet.
För att inse nödvändigheten af en öfverensstämmelse i dessa afseenden, måste man besinna, hvilka oändliga förluster som vid varubyten, man och man emellan, uppkomma af den nu rådande skiljaktigheten, då reduktionen måste för hvarje särskild gång göras.
Hamilton bar önskat, att 11.
St:r i den underd. skrilvelsen icke skulle nämna något om myntet.
Jag anser det deremot vara af aldrastörsta vigt att så sker.
En mark Kölniskt finsilfver utmyntas nemi. i Sverige till 9 { specier, men i Danmark till 9 J, och. i legering tillsattes i Danmark 131 proc. koppar, men i Sverige 25 proc.
Sverige förlorar således på hvarje mark finsilfver dels specie, utom kopparen.