Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Naturligt är, att om Norrländningarne der skola finna tillfälle att afyttra sina varor, böra de ock hafva frihet, att der förse sig med sina förnödenheter, och att man således icke får förbjuda handel med Spannemål, eller Salt, eller Kläden, eller andra förnödenheter.
Dessförutan blir en sådan marknad ej möjlig.
De som sälja, vilja äfven förse sig, och de som köpa, vilja bli utaf med sina varor; så förhåller sig med våra vinter-landtmarknader; den mesta handeln består uti varubyte, och Norrländningarne medföra derifrån icke endast penningar, utan äfven varor.
Man har talat om att befästa Gottland; men man brukar ej gerna befästa öar, ty om krig* uppkommem, och de skulle eröfras är det vanligt, att det land som ligger närmast Ön, får densamma åter vid fredsslutet.
Dessutom huru skulle försvarsstyrkan och be-r fästnings-kostnaden beräknas?
Kunde Seland ej försvara sig, som har en million menniskor, huru skall Gottland då kunna göra det, som blott har 4o,oooP Det är någonting oförenligt uti idéen af en befästad ort, och af nederlag.
Den som har Capitaler att lägga i varor, läg— ger dem ej gerna inom en ort som kan belägras.
När Betänkandet återkommer,- skulle jag tro att det bör äga en annan form.
Det reglementariska bör ej framställas , såsom resultat af Ständernas mogna pröfning; Ständerna kunna Ridd. e. Ad.
Pr. VII. B. 2;dra Afd. 15.
226 Den 27 Augusti e, m. icke äga hvarken den local-kännedom, eller den tid som dertill fordras.
Det reglementariska synes mig blott böra anmälas till Kongl. Majits visare pröfning.
Jag har så många gånger haft tillfälle, att bekänna de grundsatser uti allmänna StatsOeconomien, hvilka jag anser böra vara gällande, att det kan vara öfverflödigt, att å nyo upprepa dem.
Jag tror nemligen, att en portofranco år en skola för lurendråjeri och tullförsnillning i complett skick, men sedan genom votering grunderne för trallbevillningen blifvit afgjorde så påstår jag,fatt en portofranco ej står tillsammans med desse grunder.
Ridderskapet och Adeln har, oaktadt frågan var oecononiisk, och hade bordt af OeconornieUtskottet behandlas, fattat sitt beslut om nederlagsfrihet för åtskillige Städer.
Jag tror, att en portofranco ej står tillsammans med de grundsatser, som sålunda blifvit antagne, och af. styrker derföre Betänkandet, men i fall en återremiss skulle] beslutas, anhåller jag att mine anmärkningar måtte få åtfölja.
Jag tror nemligen det vara vådligt, att bestämma en lång tid af 5o år till detta försök, som kan slå obehagligt ut.
Om det t. ex. om feni år befunnes, att det vore skadligt för Rikets handel och näringar, tror jag ej Stånderne hade visligen fattat sitt beslut, om det blir på så lång tid, och att återtaga det, går ej an.
Jag vill ock nämna, att om portofranco går igenom, skall jag enskilt ej sörja deröfver, ty jag år öfvertygad, att den skall blifva ett bevis för riktigheten af de Den 2 7 Augusti e, ml 227 grundsatser jag under denna Riksdag sökt göra gällande ehuru förgäfves.
Friherre Cederflrom; Emot befästningar på Gottland hafva ätskillige betänkligheter blifvit framställde af Herr Liljestråle och Grefve von Schwerin; ecb Herr af Borneman har äfven uti en reservation yttrat något dylikt.
Jag hade ej velat ingå uti besvarande deraf, men då flere derom ordat anser jag mig böra förklara att, ehuru det visserligen är ett factum, att Fäst, ningar funnits, som blifvit Öfverlernnade till fienden, utan att försvaras, och således mera skadat
An gagnat, ett sådant förhållande likväl icke rättvisligen kan tagas till skål, att ej Fästningar böra anläggas; fy förrädare kunna finnas, men det får icke ingå i beräkningen, då det är fråga om ett lands försvarsverk.
Att åter såga att det icke vore tjenligt, eller consequent, att befästa en ö, och taga Köpenhamn till exempel, för att bevisa att
Gottlands folkmängd vore o— tillräcklig till öens försvar, då Danskarne ef kunnat försvara Seland, tror jag ej eller vara läinpeligt.
Första frågan år att besinna localen, lättheten att befästa och försvara den, samt svårigheten att anfalla och taga den.
Det år en stor skilnad, att anfalla en fästning såsom Köpenhamn, och en ort, som ligger på en klippa, der inga approcher kunna göras.
Det år vicia svårare att anfalla en sådan, ån en Fästning, som ligger på flacka landet.
Gottland med sina bågw ge stora hamnar befåstade, lämnar icke allenast det ypperligaste tillfälle till skydd för våra egna Flottor; utväg år derigenom äfven beredd, att 333 Den 27 åugust i e, m. noga kunna bevaka skeppsfarten på Östersjön.
En sådan belägenhet har denna ö- endast Alne hamnar nemligen Slitö och Fårösund åro så beskaffade, att stora transport-flottor der kunna inlöpa och skyddas af Krigsfartygj når således dessa hamnar åro befåstade, och en landstigning blott kan ske från Flottor, ankrande i öppna hafvet, må man beräkna den troliga utgången af försöket att landstiga, och möjligheten att försvara
Ön, torde icke mera förefalla problematisk.
Företaget af en landstigning till eröfring af denna ö, sedan dess bägge stora och såkra hamnar blifvit befåstade, skulle fordra en ofantlig armada, underkastad äfventyr af hvarje föråndradt vindkast, och i kostnad vida Öfverstiga de fördelar man kunde hoppas, ty då Sverige ägde tillfälle, att till förenämnde hamnar föra förstärkningar, kunde beväringen, om också emot ali trolighet en sådan landstigning skulle lyckas, concentrerad i skydd af befåstningarats canoner, invänta förstärkningar, för att derefter drifva den lättsinnigt landstigna fienden 1 sjön, eller tvinga den att capitulera.
' ' ' , - ' » ' "
I öfrigt har det blifvit yttradt, att den nederlagsfrihet, som blifvit flere
Städer beviljad, vore detsamma såsom en portofranco, och att denna således icke borde beviljas Gottland, utan att det vore tillräckligt, om en frimarknad der etablerades.
I anledning deraf, får jag hänvisa hvar och en att fästa uppmärksamhet på. att eu nederlagshandel år något fullkomligen skiljaktigt från en portofranco-frihet.
Annat år att uppägga varor på nederlag, annat att tillåta utlånd.
Den 27 Augusti «, m, eke personer att nedsätta sig på ett ställe, för att (ler bedrifva handel, och upplägga varor.
Denna större frihet ditloekar capitalister.
Att tillställa frimarknad på ett ställe , dit man icke med visshet kan framkomma på bestämd dag, kan icke blifva lönande.
Herr von Hohenhausen lim upplyst, att ingen ort finnes, utan kanske Bornholm, der Byggn ads-f 11 återia ler kunna fås för så godt pris, som. på Gottland; och på Slitö finnas de så på stället, att hvart hus kan under sin egen grund finna medel tili sina väggar.
Då år det ej kostsamt, att få hus, örn köpmän med capitaler finna uträkning att der nedsätta sig.
Det har sedan blifvit yttradt, att då Köpenhamn nu åger nederlags-frihet, skola skepp antingen gå dit, eller directe till Finska viken, utan att stanna vid Gottland.
Förhållandet år helt enkelt det, att Fartyg, sorn ankomma sent på hösten, icke kunna gå upp till Finska viken, der de motas af is, men kunna inlöpa i Slilö hamn, som med full säkerhet är Öppen långt in på vintern.
Derifrån kunna de vid första vårdag äfven komma ut, till och med om vintern gå Öfver till Tyska vallen.
Man kan med god vind segla på 48 timmar från Slitö till hvilken hamn i Finska viken man vill.
Deremot åtgå många dagar för att komma från Köpenhamn till dessa hamnar.
Af alla dessa skäl synes Slitö just danad af naturen, till nederlagsplats synnerligen för Ryska och Preusiska handeln, och jag skulle förmoda, att då, enligt Utskottets förslag, recognitions-afgifterne åro lindrigare ån i Köpenhamn, de handlande hellre upplägga i Slitö, ån i förenämnde Stat» 230 Den 27 Augusti e. 1:1.
Är det då icke anledning, att förskaffa sig en sådan förmån?
Herr Lefrén har yttrat, att en portofranco för Gottland ej vore förenlig med det beslut Ridderskapet och Adeln fattat, i afseende på tullbévillnrngen och nederlags-friheten, och att portofranco-inråttningen skulle blifva ett repertorium för lurendrägeri» Jag lernnar derhän, om han ej i detta yttrande förbisett råtta innehållet af beslutet rörande nederl.agsfriheten.
Nederlags-friheten för Svenska handeln i allmänhet hindrar ej Riksens Ständer, att finna nyttan af en portofranco på Gottland, Dessa saker hafva ej sammanhang med hvarandra, och portofranco kati ej anses såsom ett monopolium, emedan ingen Svensk man år utesluten från att deruti deltaga.
Då det år en inrättning, som vore alldeles isolerad från andra, och då bevakningen af upplaget der vöre vida lättare, ån på någon annan ort, så tror jag att de yttrade farhågorna emot inrättningen böra förfalla.
Som jag tycker mig finna så många anmärkningar hafva blifvit gjorda, att återremiss torde beslutas, anhåller jag äfven, att få tillägga några ytterligare.
Herr Liljestråle har yttrat, att det fordom varit möjligt att långe försvara Gottland emot Gustaf I:s magt.
Just det synes mig bevisa motsatsen af hvad den värde Talaren åsyftat.
Har det gått an för Danskar, att i så lång tid försvara ön emot Sverige, så mätte det afven gå an för Svenskar, att försvara den emot andra.
Vi skulle eljest hafva ringare opinion om oss
Den 27 Augusti c, ml 23t sjelfva, ån flen, hvartill historien om våra strider föranleder.
A*t befästningen skulle kosta Staten stora summor, förekommes derigenom, att en del af den vinst Riket drager af handeln på Gottland, användes till dess befästande.
I afseende på hvad Grefve von Schwerin anfört om ångfartygen, så tror jag ej, att erfarenheten visat dessa vara användbara för den stora seg. lation.
Lång tid lärer åtminstone fordras, innan deras begagnande stråckes utöfver kusthandeln, och den som drifves på insjöar, floder och canaler.
Hvad den fria marknaden angår, så, om man skulle på Svenska öfversätta portor franco, vet jag ej något båttre uttryck, ån frimarknad, och således vinnes genom denna inrättning hvad den ädle Grefven åsyftar.
Samme värde Talare har äfven yttrat sig emot befästningen af öar.
Jag får dervid erinra om det manliga försvar de befåstade Grekiska öarne gjort emot den Turkiska magten.
Rån Gottland lika vål försvaras, så behöfva vi icke rådas för dess hastiga förlust.
Grefve von Schwerin har ock trott, att Köpmännen icke gerna skola ned-' lägga sina capitaler eller varor på befåstade platser. 0.11 så vore, har Grefven vederlagt sitt eget yttrande, att Köpenhamn vore en farlig medtäflare för Gottland, ty man känner, att den staden verkeligen år befästad.
Om återremiss beslutes, instämmer jag med Herr Ribbing, rörande medel tili Kyrkors uppbyggandet
Åro de ämnade för ert annan Religion ån vår, år det ej skål att Svenska Församlingar dertill bidraga.
Hvad religions-friheten beträffar, så, då Judarne få vistas i hjertat af Riket, och hår Den 27 Augusti e. m. finna ifriga försvarare, synas de lika vål kunna få bosätta sig på Gottland som i Stockholm.
En vård Talare, Herr Lefrén har trott, att fri. hamnen på Gottland skulle blifva en förträfflig skola för lurendrägeri och tullförsnillning., Jag har det begrepp otn en skola, att man der skall inhämta hvad man förut icke känner; men det år icke händelsen med lurendrågeriet, hvilket redan synes vara så mycket bekant och utöfvadt, att ytterligare framsteg näppeligen år att befara.
En Portofranco, säger lian, instämmer ej med de bestämda vi koren för nederlagsfrihet.
Skillnaden imellan densamma och frihamn år redan af Friherre Cederström upplyst.
Om inrättningen af portofranco ej vöre något nytt, något ovanligt, så behöfde den ej här omtvistas.
Den vore då redan ingången uti det allmänna systemet, och gjordes of sig sjelf.
Hår år deremot fråga om, att Gottland skall betraktas såsom en ultramarinsk besittning, för att deraf vinna den högre inkomst, som åsyftas.
Samma Talare har anmärkt, att 5o år voro för lång tid för fiihamnens tillvarelse, och att, om man gifvit tillåtelsen för densamma, och sedan ville upphäfva den, såsom skadlig, kunde det ej ske utan våld emot dem, som an vändt tid och capitaler i förlitande på inrättningens bestånd.
Härvid får jag åberopa den gamla satsen, att den intet vågar, han intet vinner.
Detta erkånnes äfven af dem, som gynna förbuds-systemet; och tror man sig genom en portofranco kunna bevisa riktigheten af delta system, så bör man utan tvifvel önska hans upprättande, för att dymedelst få ett sådant under ådagalagdt.
Den 27 Augusti c. m. »35 Herr Hjerta, jjohan Gujlaf:
Det år in**d verkelig förundran jag erfarit, att OeconomieUtskortet tillstyrkt denna portofranco.
Ont under tider, då man i despotiska Onder sökt uppmuntra handeln, man begagnat sig af medlet att förklara vissa platser, som frihamnar, och derigenom ditlocka en stark rörelse, som utan egendoms säkerhet var omöjlig alt tillvägabringa öfver, allt; så tror jag likväl, att det år alldeles opassande, att i fria länder införa en sådan inrätt ning.
Det skulle se underligt ut för Europa om, ibland ett fritt constitulionelt folk, som beskattar sig sjelf, sorn sjelf stiftar sina borgerliga lagar, och sjelf genom sina Önskningar deltager i oeconomiska Författningarnes uppgörande, man skulle behöfva inrätta en frihamn, och derigenom erkände, att man icke vore fri.
Om det är någon nytta m.ed frihamn, hvarföre åro ej alla hamnar fria?
Jag kan dessutom ej hnna, att någon nytta genom en portofranco skulle vinnas för Riket i allmänhet; och då tror jag ej, att den vore låmpelig för Gottland.
Att tillåta den, år med andra ord att erkänna, ett man vål tror på fördelen af större frihet i handeln, men dock ej vill införa den öfverallt.
Jag yrkar således, att Betänkandet måtte afslås.
Jag finner besynnerligt i Utskottets Betänkande, att som skål nyttjas, att Gottlands kuster äro så vidsträckta, att de ej kunna bevakas.
Då detta skål galler för hela Riket, så borde portofranco varit föreslagen för hela Riket, éj endast för Gottland.
Dessutom vet jag ej, hvad stora fördelar deraf kunna vinnas, som ej kunna ernås uti närvarande samhällsskick.
Hvad hindrar vål 234 Den 27 Augusti e, m, utlänningar, ett här nedsätta sig, att begagna nederlags-handein; att emot skatt tiil Staten sköta sin näring och förkofran?
Hvad hindrar vål oss, att göra lagar, passande för ett ännu fullkomligare handelssytem?
Således vet jag ej, hvad sorn berättigar oss, att tillåta Gottland att tråda ur Svenska samhällsskicket.
Och en portofrenco-frihet medgifyer detta.
Således tror jag att en sådan aldrig bör gifvas, och att om man åter vill försöka detta system, bör man åtminstone göra det, der handeln redan år uti flor, och der den kan gifva hastiga resultater, till exempel uti Götheborg.
Försöket bör ej ske på Gottland, i fall det år för försökets skuld man vill denna s&k.
Och år det blott för att skaffa en local fördel åt Gottland, så anser jag detta ej råttvist emot våra kuststäder, der handeln redan .år i full gång, nederlag gan. ska användbara, och fördelande jemnare fördelta på hela samhället.
Visserligen har jag hört mycket ordas om vigten af en befästning pä Gottland.
Jag kan ej annat ån förena mig med dem, som ansett befästningar på aflägsne öar snarare skada ån gagna.
Gör man der en stor fästning, synes mig den kosta mera , ån den år värd; således orätt, i fall Ön ej sjelf kan uppbygga den.
Gör man åter obetydliga befästningar, tjena de ej till annat, ån att styrka en fiende, som der får fast fot.
Jag yrkar således i alla afseenden afslag å Betänkandet.
Den siste värde Talaren lärer hafva förbisett ändamålet meden frihamn.
Uti hvarje Land, der man äger Fa - Den 27 Augusti e. m. 235 briter, och vill skydda dem, kan man ej upplåta alla hamnar at Utländske Köpmän.
En frihamn afser Utlänningar, sorn ditkornma med alla möjliga varor, de afflytta, när de tehagä.
Ortens läge bestämmer, hvar en frihamn kan med förman anläggas.
Den ifrågavarande hamnen ligger på halfva vägen till Ryssland.
Dén är ett tjenligt ställe för Americanare och.
Engländare, samt alla som handla på östra knsterne af Östersjön, der det hastigt tillfryser.
Allt talar för denna hamn , isynnerhet nu sedan England förändrat sin navigations- act, och i följe derutaf troligen en förändring kommer att ske med navigations-acterne i andra länder, hvarigenom säkerligen en sådan hamn mycket skall bidraga både till Gottlands trefnad och Sveriges fördel, då varor derifrån kunna transporteras åt alla håll.
Således är det sjelfva läget , som bestämmer en sådan hamn.
■ Beträffande hvad Herr Hjerta anfört om befästningen , har jag ej af Betänkandet kunnat finna annat, än att kostnaderne dertill skulle bestridas af den vinst, som inrättningen lernnart
Men om ock alla skäl tala för att våga en sådan inrättning , kan jag deremot ej önska, att sätta en hel provins^ moralité på spel, och vilja bringa en hel provins under andra Oeconomiska lagar, än det öfriga Riket, och det på 5o år!
Dertill kan jag aldrig samtycka, och ehuru jag föresatt mig att aldrig reservera mig emot annat, än det jag anser olagligt, skall jag dock reservera mig emot detta, som synes mig så stridande motStatsklokheten.
Jag måste alltid anse Wisby hamn, som otjenlig.
Stadens Borgerskap är så spridt S36 D*'1 27 Augusti c. m' kring hela Ön i dess köpingar och hamnar, att controll mot varornas kringspridande i landet symes mig omöjligt
Om deremot Slilö hamn och Stad uteslutande dertill utses, kan en bevakning der blifva möjlig.
Jag måste således yrka, att portofranco-inrättningen icke utrträckes till alla hamnar, utan endast till Si itö, och att man igke blott för att vinna tid skall lemna den åt en Studsorn sedan komme att begagna .den i 5o år, och i alla afseenden är till frihamn otjenlig.
Alan måste ihågkomma den sedeslöshet , som existerar i en frihamn, Vi hafva haft exempel deruppå i Marstrand.
De som äro från den omkringliggande provinsen, kunna bevittna det.
Jag anhåller derföre om åtesremiss.
Jag hade ej velat trötta Ridderskapet och Adeln med något ytterligare yttrande i denna sak , om jag ej dertill blifvit påkallad af Herr Hjerta.
Det har förundrat honom, att OeconomieUtskottet tillstyrkt en frihamn på Gottland, emedan uti ett constitutionelt land olika rättigheter ej böra vara på olika ställen, och Gottland derigenom skulle komma ur Svenska samhällsskicket.
Jag skulle förmoda, att om dessa sattser betraktas med lugn, lära de förfalla af sig sjelf.
Först rörande det constitutionella sambandet, så ligga ej constitutionens grunder uti det Oeconomiska, utan deruti, att man lefver under Jagar, och att man beskattar sig sjelf.
DdUa är egenteligen grunden för en Konstitution; men i afseende på Lagarne i Oeconomisk väg, måtte det ic - Den *7 Augusti c. 2f>7 lee vara stridande mot Constitutionen och Samfundslagen, att för en viss punkt begagna de Jagar, sorn mest passa, eller ock vet det Constitutionella landet icke, att begagna sina fördelar.
Hvad Herr Hjerta sedermera yttrat om befästningar, är förut besvaradt, oell jag vill ej ingå uti någon speciel detail om försvarsverket på Gottland; det vöre ej passande och ej eller nyttigt.
Hvad kostnaderne för Öns befästande beträffar, har Herr von Hohenhausen redan besvarat anmärkningen.
Hei t von Hartmansdorff:
Jag skulle icke hafva gjort ytterligare anspråk på Fiidderskapets och Adelns uppmärksamhet, om icke de satser Hr Hjerta yrkat, synts mig så oriktiga, att jag måste söka bestrida dem.
Han har sagt, att genom medgifvande af en frihamns inrättning, erkände man sig eljest icke vara fri.
Antingen man erkänner det eller icke, så är det likväl ändlighetens lott att icke vara oinskränkt; och vi äro ändliga varelser.
Det är emedlertid märkligt att se , huru den ytterliga kärleken till förbud och den ytterliga kärleken till frihet mötas på samma punkt, och leda till samma mål.
En Ledamot som yttrar den förra, en annan som yttrar den sednare, tillstyrka begge afslag å Betänkandet , ehuru de utgå från alldeles motsatta ytterligheter.
Ställer man sig midt emellan båda, så torde man komma det rätta närmast, och det är just hvad Utskottet gjort.
Beträffande anmärkningen mot frihamnar, att de förstöra moraliteten , så erkänner jag att det stora sammanJonpet af menniskor visserligen bidrager der - 238 Den 27 Augusti e, m, tili; men gifves intet annat medel deremot, än att skingra dem, så borde alla stora Städer förstöras.
Handelsfriheten medförer ovedersägligen ett större sammanlopp af menniskor ; men derföre kunna väl ej de samhällen, som bekänna sig till fria handelssystemer, anses för mera omoraliska elier sedeslösa Åtminstone förekomma icke där den mängd af menedare , som i Stater, hvarest handels-tvång äger rum.
Af de anmärkningar som blifvit gjorde', kan jag ej hämta skål att ändra tänkesätt.
Jag kari ej finna annat ån att, då Gottlands innnevånare deltaga med oss uti alla beskattningsfrågor, och hafva samma frihet sora' vi, det vore att erkänna, att vi icke i det Öfriga Sverige kunde förskaffa oss den frihet i näringsfång, som år nödvändig, utan måste afstå en viss del deraf till Gottland.
Orsaken skulle då vara, sorn Herr von Hohenhausen nämnt, att våra fabriker böra skyddas; en orsak, som jag ej erkänner såsom giltig, emedan det står uti lagstiftande magtens händer, att vidtaga sådane åtgärder, att man äfven med fri handel kan skydda våra fabriker, och att i hvar Svensk hamn utländska varor kunna inkomma oell uppläggas, utan att våra näringar deraf lida.
Jag kan således alldeles icke anse detta sätt vara låmpeligt.
Skulle man åter lemna detta såsom en särskilt vinst, hvilken man unnade Gottland, kan jag ej eller som representant gilla detta, emedan jag ej inser, huru förhållandet sedermera skulle blifva.
Gottlands representanter skulle sitta uti våra lagstiftande församlingar
Ven 27 Augusti e. rn.
239 med helt andra intressen, ån vi, I afseende på representationen skulle uppkomma besynnerligheter.
Dess representanter skulle blott t ån ka på sina partiella fördelar, och om man gaf eller nekade andra samma fördelar, skulle delning i samhället uppstå.
Jag kan således ej se annan fördel deraf ån den: att då man vill hafva en fästning, skall portofranco-inrättningen betala den, utan att landet dertill skulle bidraga.
Detta tror jag vara hufvudskålet för saken, emedan Utskottet säger, att vinsten af inrättningen dertill skall användas.
Då frågar jag, om icke den vinsten uppkommer på alla våra andra handelsplatsers bekostnad, och om icke detta blifver en indirect uppoffring af hela landet till fästningen.
Jag anser alldeles onödigt, att fråntaga våra egna hamnar de förmåner de kunde få åtnjuta, för att bereda enskilta fördelar åt Gottland.
Jag finner hela frågan allenast vara, att skaffa en fästning på en 6, som onyttig och kostsam, icke bör anläggas; och jag kan derföre ej annat ån tillstyrka, att Gott-i lands innevånare måtte framgå lika långsamt och lika väl till förbättring i samhällsskick och nåringslif, som Sveriges öfrige innebyggare.
Jjg skall blott tillägga några ord, I en frihamn åger hvar och en handlande af hvad Nation sorn helst olt inkomma, sålja sina varor af hvad beskaffenhet de ock åro, borrtresa, eller våra der längre eller korrtare tid.
K.an raan val införa eSt sådant förhållande uti alla våra hamnar?
Om nian antager den friaste Författning, kan ändå t 24* Ben »7 Augusti e. m, ej detta äga rum, ty Borgerskapet måste bidraga tili Statens underhåll och allmänna anstalter af alla slag.
Hvad befästnings kostnaden vid SlitO hamn beträffa, så år Herr Hjertås yttran. de derom ett bevis, att han icke tagit kännedom af saken, ty mindre kostsam befästning kan svårligen finnas.
Hos Herr Grefven och LandtMarsk-Iken lår jag anhålla om proposition till afslag å Betänkandet.
Herr Grefven och LandtMarJkalken hemställde', om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning ef de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Jag anhåller, att Herr Grefven ocn LandtMarskalken täcktes förklara, huruvida ropen icke tillkånnagifvit bifall å Herr Grefvens och Landt-Marskalkens gjorde proposition ?
Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, det lian icke kunnat med säkerhet utröna, huruvida propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen, eller icke.
Ehuru jag ej gil lar ideen, som ligger till grund för Betänkandet, Den 27 Augusti t, m. 241 det, och derföre, om nu ett beslut skall fattas, skulle rösta för afslag, vill jag dock gerna foga mig efter deras önskan , som begära återremiss.
Dessutom finnas i Betänkandet alternativer upp« ställda, som skulle fordra serskild discussion och kanske votering.
Och egenteligen hafva under discussionen ideer blifvit framkallade, såsom den om frimarknader, hvilken torde böra påkalla en närmare uppmärksamhet.
Af dessa skål tillstyrker jag återremiss.