Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det Ur aldeles omöjligt att sammanjemka alla dessa olika fordringar för hvar och en annjn än Regeringen, och jag afstyrker således på det aldra högsta att StatsUtsk. skulle ingå på en sådan bana, utan yrkar att en noga hushållning med medlen måtte i detta afseende iakttagas, så länge icke någon fullständig plan för det hela åtföljer sådana motioner.
En annan sak vore, om motionen hade omfat - 310^ Den 22 April f. m. lat hela landels elementar-läroverk, och det hade visat sig alt Hudiksvalls skola vore i jemförelse med de andra alltför vanlottad.
Om delta förslag stod i sammanhang med en fullständig plan för hela vårt undervisningsverk, skulle jag vara den förste att biträda detsamma, men jag kan för ingen del göra det så länge frågan är lösryckt ifrån det sammanhang, hvaruti han står till de öfriga läroanstalterna i Riket.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf alt plenum komme att fortsättas kl. £ 6 e. m.
Af alla de talare jag här hört, har jag dock icke förnummit alt någon enda fästat upmärksamhet vid ali vi f. n. verkligen hafva 2:ne lärare-seminarier och att den nya idéen redan i sin brodd har börjat alt upspira; och som man dervid ser blott trassel, ville jag påminna derom, att detta trassel icke består i något annat än att denna brodd ännu är så späd att man misströstar. att det kan blifva någon stängel eller frukt deraf.
Skola vi icke nu söka att komma till något mål i denna sak, som redan är välbetänkt påbörjad, då nu ett stigande intresse börjat visa sig för dessa lärare-seminarier, hvilket i sanning är ett tidens tecken, att nationen börjar lyfta sig till ett högre mål, än det materiella?
Vi hafva stående arméer och väl rustade stridskrafter för alt dermed möta utländska fiender, och vi böra söka pä bästa sätt organisera dessa krafter för alt icke komma på skam emot fienderna; men man har i sednare tider äfven kommit underfund med alt det finnes andra makter att bekämpa än de synliga jordiska.
Det finnes äfven andliga fiender att bekämpa, hvilka vi väl icke se för vära ögon, men som likväl finnas.
Det är i skolorna och läroverken som detta i mennisko-ögon obetydliga verk drifves, alt mola dessa andliga fiender, och mängden inser icke vigten af dessa plantskolor, der slägter skola danas och bildas, icke allenast theoietiskt undervisas för ali blifva duglige medborgare och embetsman i Statens tjenst, utan äfven till att blifva moraliskt bildade, sedliga medborgare, och icke skamfläckar i samhället.
Detta är betydelsen af dessa obetydliga skolor, sådana hvar man kan se dem på landet, der han finner skole-läraren i den uslaste belägenhet, med de torftigaste lönevilkor, sitta i de aldra mörkaste kyffen med blomman af slägte!, d. v. s. den upväxande ungdomen, landets hopp och ära, och der upoffrande sin tid och sin möda på att arbeta på bildandet af upvexande slägter, nästan såsom i ett fängelse med desse stackars små, som icke få njuta af det yttre lifvet.
Så hög betydelse har dock skolan, detta obetydliga ting, som man så lätt förbiser, då fråga är om att fylla andra behof.
Det är likväl på delta mål, på skolan och undervisningsmethoden, som man nu, då vi äro* fredade för utländska fiender, bör rikta all sin upmärksamhet; och väl oss, att vi redan börjat dermed.
Allmänna anslag hafva börjat att meddelas för skolor öfver hela landet, och på sednare tiden har man äfven börjat inse vigten utaf alt hafva lärare-seminarier.
Man bör dock noga skilja emellan elementar-läroverk och lärare - Den 22 April f. m. 311 seminarier, ty uti elementar-läroverket är fråga om alt undervisa allmänheten, isynnerhet den fattigare, som icke af sina föräldrar kan erhålla medel till en högre upfostran, och dess undervisningsämnen sträcka sig icke långt, och jag vägar påstå att de icke eller böra göra det, emedan den stora hopen icke är kallad alt inhemta så stora kunskaper; men vid lärare-seminarierna åter skola lärare bildas.
Vi hafva redan tvänne sådana, hvilka äro i full verksamhet lill följd af det växande intresse för skolorna, som har börjat visa sig i landet, och från dessa seminarier hafva redan utgått mänga både skicklige och oskicklige lärare.
Bland desse lärare äro många aldeles oduglige lill lärarekallet, andra åter, sorn efter att hafva erhållit en ganska knapp och medelmåttig bildning kommit nt i sina församlingar pä landet, hafva ånyo hemfallit åt råhet och okunnighet, till följd deraf att grunden för deras bildning varit allt för knappt lagd.
Dessa tvänne seminarier behöfva förökade anslag sä vida icke detta trassel skall blifva än större och föranleda ännu drygare anslag; men det skall dock slutligen upphöra, då man ser att målet vinnes derigenom, alt vid seminarierna endast sådana elever bildas, som visa sig ega anlag för lärarekallet, och att endast sådane der erhålla stipendier, ulan hvilket understöd de Heste, enär de merendels äro mycket fattiga ynglingar, icke kunna vid seminariet uppehålla sig.
Då nu seminarierna äro en helt annan sak än elementar-läroverken, behöfver man ingalunda afbida någon reorganisation af hela läroverket, för att åt detta erkända behof göra rättvisa, och det är synnerligen nödvändigt att än vidare fullfölja den bana man redan börjat beträda och hålla de nu befintliga seminarierna vid makt, på det att icke dessa inrättningar måtte röna samma öde som de, hvarom fråga under tidernas lopp understundom upslålt, men som endast förblifvit idéer utan att vinna någon motsvarighet i verkligheten, hvarigenom intresset derför så småningom försvunnit.
Så går del äfven med dessa nyligen uprältade seminarier, om de icke blifva väl skötte och väl underhällne, så att den planta, som nu så lien ligt upskjutit mätte vinna näring och af samma intresse omhuldas, som redan börjat visa sig för densamma.
Det torde för mången ledamot af detta Stånd vara okändt hvad i skolefrågan redan är påbörjadt, och jag har derföre funnit mig nödsakad att göra denna anmärkn., att vi redan hafva lärare-seminarier; och skola vi 1111 vänta till dess de allmänna läroverken blifva reorganiserade, och intill dess hejdi eleisa nya stiftelser i sin fortkomst, så tror jag att vi icke handlade klokare, än den sorn kastade ut en stor summa penningar för all bygga en grund, men sedan tänkte: '"Nej, delta arbete blifvcr mig för dyrt, jag står ej ut dermed”; och sedermera icke bygde något hus på den lagda grunden.
Har man således en gång börjat intressera sig för dessa lärare-seminarier, oell hyser man den mening, att delta är eli godt verk, så måste det väl ock fordras annat än tomma demonstrationer och uttryck för att visa att man verkligen anser dessa stiftelser vara goda.
.lag förenar mig med de ledamöter, sorn yrkat återremiss. 312 Den 22 A |>r iI f. m.
Då jag förra gången hade ordet, hade jag äran nämna, det jag, så väl som StatsUlsk., jag vågar säga i sin helhet, ifrigt önskade att skole-frågan mätte få en lycklig lösning, och att vi, lika så väl som de talare, hvilka här yrkat återremiss, önskade att bildningen måste få all möjlig förkofran, men att StatsUtsk. tillika ansåg det medel, som blifvit föreslaget och af flera talare bär jemväl understödt, icke vara det rätta sättet att vinna detta ändamål.
Jag har af en värd talare blifvit fullkomligen missförstådd, men mina ord finnas i R. o.
Ad:s protokoll, och jag nöjer mig derföre att hänvisa den värde talaren till detsamma, der han torde finna, all allt hvari han yttrat med afseende härå bordt undvikas.
Det förvånar mig likväl, att då man npfattat åtskilliga delar af milt yttrande, så bar man dock förbisett sjelfva hufvudsaken, som var att fästa upmärksamhelen derå, att man icke borde gifva anslag till lärare-seminariers inrättande innan man hade utredt huru mycket man bör dertill gifva och huru dessa medel skola användas; och då vi nu icke hafva någon ledning i detta afseende, sä sade jag, alt det vore misshushållning att utkasta summor så der på höft, utan att vara förvissad om att det åsyftade ändamålet dermed vunnes.
Jag har icke funnit att någon enda af de talare, som här förordat anslags gifvande, har kunnat upgifva någon lämplig siffra för dess belopp.
En värd talare har sagt att det behöfdes en hastig och kraftig inverkan för undervisningens uphjelpande och att man borde gifva anslag i förhållande derefter; men huru vill man att StatsUtsk. utan någon ledning för sitt omdöme, skall kunna upgifva hvilken summa som är den rätta?
Det är dessutom, såsom Hr Bråkenhjelm nyss visat, nästan för mycket begärdt att StatsUtsk. skall upträda som skil jedomare öfver hvilken method, som för inrättandet af lärare-seminarier vore den tjenligaste.
Enda sältet är väl del, att K.
M. afgör på hvilket sätt sådane seminarier böra inrättas, och alt, sedan K.
M. pröfvat behofvet och utredt (rågan, R.
St. då bevilja de anslag, som af behofvet kunna finnas påkallade.
StatsUtsk. har ingalunda visat sig njuggt emot undervisningen i allmänhet, hvarom de många anslag, som på denna hufvudtilel blifvit beviljade, nogsamt bära vittne, men StatsUtsk. har icke ansett sig böra tillstyrka det af motionären begärda anslag då frågan befunnit sig uti ett aldeles outredt skick, och aldra minst nu, då frågan är beroende af Regeringens pröfning; och jag hemställer, om det kan vara rätt att utan den minsta ledning för sitt omdöme tillstyrka beviljandet af en summa, som man icke en gång vet om den räcker till eller är för stor, och det pä en tid, då Konungen sannolikt snart afgör frågan i sin helhet, och då kanske framlägger en helt annan siffra?
Hr Bråkenhjelm har visserligen yttrat att R.
St. skulle visa sig afviga emot den ifrågavar:de saken i fall icke återremiss nu beviljades, och i fall icke R.
St. ansloge en summa af 10,000 R:dr att ställas till Konungens dispos. i detta fall, men jag tror, att hvar och en, som med upmärksamhet genomläser StatsUtsk:s utlåt., skall finna ali Utsk., långt ifrån att vara afvigt sinnadt, tvärtom har yttrat sig ganska fördelaktigt öfver seminarierna och skolorna i allmänhet.
StatsUtsk. har sagt att det icke anser det vara lämpligt
Den 22 April f. rn 313 ali mi ingå i bedömande af organisationen eller något annat sorn rör skol-frågan, och hvad seminarierna beträffar, så har Utsk. erkänt nyttan af dessa anslalter, men ansett denna fråga endast i sammanhang med den öfriga regleringen böra behandlas.
Frågan är således af SlatsUlsk. icke afslagen, utan blott upskjuten, och jag tycker att de Hri, som ifra för denna fråga, hade bordt vara dermed nöjde, då de icke ens så mycket utredt frågan att de kunna upgifva hvilka anslag de sjelfve anse vara erforderliga eller lillräcklige.
När frågan nu befinner sig vili ett så fullkomligt outredt skick, kan jag icke finna något skäl för återremiss, utan förnyar min anhållan om bifall till denna punkt af Ulsk:s utlåt.
Jag ber de frikostighets-lyslne medlem marne af detta hus, att de mätte tillåta mig att med några ord söka göra min mera sparsamhetsälskande mening gällande.
En värd talare, Hr Adelborg, har upfunnit en mycket förträfflig method för utredandet af denna fråsta, då han dels på historisk och dels på fysisk väg sökt ingå i lösning af densamma.
Den historiska vägen torde likväl vara temligen svår att beträda, dä man icke har någon annan erfarenhet för ögonen, än den om våra folkskole-lärare-seminarier, och den kan icke vara synnerligen uplysande i detta ämne, ej heller ens särdeles upmuntrande, såsom exempel, helst en annan talare dessutom redan uttalat sina tvifvelsmål huruvida R.
Sius frikostighet i detta fall leder till de förmånliga resultater, hvarpå man hoppats; hvarföre jag anhåller att så mycket heldre få fästa mig vid den fysiska delen af den värde talarens anförande, som det skall leda mig till ytterligare besvarande af Hr Tersmedens jemförelse emellan en läkares och en skol-lärares bildning.
Läkare hafva, vid-de undervisnings-anslalter, der de bildas, tillgång till dels aflidne personers jordiska qvarlefvor, nemi. efter menniskor som hängt eller dränkt sig o. s. v., och dels sjuke att experimentera på; och huru anatomiska dissektioner och obduktioner, samt huru febrar m. fl. sjukdomar böra skötas, brutna lemmar lagas eller afskäras, det gifvet- den vetenskapliga och praktiska erfarenheten vid handen.
Så länge sjukdomar, Gudi klagadt, ej lära försvinna utur menskliga lifvet, och olyckshändelser ej kunna förekommas, få läkarne alltid patienter att öfva sin konst uppå.
Sä länge folk dränka eller hänga sig, hvilket i vårt passionerade tidehvarf ej sällan förspörjes, sakna ej heller analomisalarne objekter.
Deremot, huru bildningen vid de ifrågasatta seminarierne skulle komma att tillgå, derom äro meningarne ganska delade, enl. hvad Hr Bråkenhjelm, som sjelf är lärare, har antydt.
Jag får upriktigt tillstå, att jag ingalunda, derest jag vore skolrektor, skulle vilja uplåta undervisningen inom skolan till ett experimentalfält för hugade spekulartter på framtida lärareverksamhet.
Skall sådant ej kunna förvägras, då uphör all möjlighet för de ordinarie lärarne att kunna ansvara för undervisningens ändamålsenliga gång.
Undantagsvis må det någongång kunna tillåtas, om skolstyrelsen så vill, men det har man föga tänkt på. 314 Den 22 April f. m.
Om man således än vore enig om quaestio an, hvilket knappast kan sägas vara händelsen, är man det likväl ingalunda om quaestio quomodo; alltså synes det mig på intet sätt skäligt alt f. n. anslå någon summa för ifrågavande ändamål.
Frih. af Ugglas har ansett det vara en allt för mycket vågad sats af mig, att lärarens bästa undervisningsanstall, vore det skedda genomgåendet af ett läroverk, der han sjelf såsom lärjunge njutit undervisning; men den ädle Frih:n har dervid förbisett sanningen af den gamla sats, att man lär sig alt befalla genom att lära lyda; på samma sätt mäste väl en genomgången grundlig undervisningskurs bidraga att dana för lärareyrket; isynnerhet måste detta tydligen invänjas genom det i flera skolor antagna moniiörs-syslemet.
Detta synes min värde motståndare aldeles hafva lemnat utur sigte.
Hvad åter beträffar de af Hr Adelborg varmt förordade anslagen lill utvidgande af skolorna i Christinehamn och Hudiksvall, så nödgas jag föreställa mig, att om man skulle öfverallt anlägga skolor så nära hvarandra, som t. ex. i Christinehamn, oaktadt närheten till Carlstad, som utgör 4.‘ mils väg allenast, skall Riket blifva betungadt med en kostnad för sådana elementar-läroverk, hvilken blefve så betydlig, alt äfven den frikostighet man nu är böjd att öfva, ingalunda blefve tillräcklig.
Då så många talare redan hafva yttrat sig i denna fråga, förmodar jag att det Höglofl.
Ståndet tröttnat dervid.
Jag skall derföre fatta mig ganska kort, ehuru stor lust jag än har att uttala hvad jag i detta ämne velat säga.
I sjelfva saken instämmer jag med de talare, som önska återremiss på det alt medel måtte erhållas till de ifrågavande lärare-seminarierna.
De äro naturligtvis lika mycket, och än mera, behöfliga för elementarläroverket, än för folkskolorna.
Den siste värde talaren klandrade nyss folkskole-lärare-seminarieVna; men orsaken hvarföre desse icke burit så goda frukter, som vederbordi, har redan blifvit omförmäld, nemi. den, ali man i början behöfde för många lärare på en gång, och derföre skyndade sig för mycket med deras utsläppande från seminarierna.
Men sådan brist förefinnes ej vid elementar-läroverket.
För öfrigt borde det vid dem tillgå aldeles på samma sätt, som vid folkskole-lärare-seminarierna.
De seminarister, som infinna sig i Stockholm t. ex. hvilket hvar och en af Eder, mine
Hrr, kan se, orri han vill besöka härvarande seminarium, får tjenstgöra såsom medhjelpare åt den ordinarie läraren.
När den förre befinnes hafva inhemtat tillräcklig erfarenhet och skicklighet, så ställes han i kalhedern att leda skolundervisningen och föreståndaren sitter bredvid, för att bevaka hennes gång, likasom på ett fartyg, kadetten får stå på kammando-pallen med roparen i handen, under det att Officern står bredvid och låter kadetten föra fartyget.
På annat sätt torde icke ett lärare-seminarium kunna lämpligen inrättas.
När nu vid hvartdera universitet finnes en kalhedral-skola, så tyckes denna allt för väl kunna begagnas till seminarium.
Setninaristerna finge då biträda läraren, och han kunde till dem, när han sä för godt funne, D e n 22 A p r i 1 f. m. 315 öfverlemna skolans skötande.
Jag tror icke att delta skulle möta sä stora svårigheter, som Hr Bildt föreställer sig, ty lärarne
Liefve i allmänhet belåtne med biträdens 'erhållande till lärjungarnes eftersyn och förhörande.
Jag anser således inga svårigheter skola i det hänseendet möta.
Pä den lid, jag var Konungens rådgifvare för Ecklesiaslik-ärender, hyste jag just samma tanke som Prof. Carlsson nu uttryckt, utan att vi derom på något sätt meddelat hvarandra våra tankar.
Väl säger StatsUtsk. med skäl: hvar skola vi taga medel härtill?
För min del får jag förklara, att jag ansåg seminarierne vara af den vigt, att, ehuru, på min tid endast 42,000 R:drs tillgång fanns till samtlige elementar-färoverkens organisation : sä skulle jag, om hon då kunnat blifva färdig, likväl hafva sökt att få seminarier inrättade, äfven med-åsidosättande af vissa skolor i landsorterna.
Nu har man lått 90,000 R:dr utöfver dessa 42,000.
Man synes då böra hafva penningar nog.
Likväl fattas de: så att man måsteobegära nya anslag.
Jag hemställer då om icke den utväg Frih.
Åkerhjelm föreslagit, vore lämplig, på det att man icke mätte rubba den ordinarie Stalsregleringen.
Om StatsUtsk. föresloge att för ändamålet 10,000 R:dr beviljades på den extra Slatsregleringen, så kunde denna summa användas lill aflöning åt extra lärare, som lid efter annan begäras vid den ena eller andra skolan, hvilka utgifter nu bestridas af elemenlar-läroverkens ordinarie anslag.
Om dessa befriades ifrån dylika afdrag, så kunde af de ordinarie anslagen 10,000 R;dr eller mera, möjligen blifva i behåll, alt användas till seminarierna.
Man har äfven talat om behofvet att utvidga 2:ne serskilda skolor.
Men jag vill icke inlåta mig i utredning deraf, emedan jag anser det vara fruktlöst.
Dock bör jag nämna att behofvet af en utvidgad skola i Christinehamn redan för 16 år sedan, då jag förestod Ecklesiastik-Depart:tet var kändt och erkändt.
Det är klart att i en ort med så fördelaktigt läge som Christinehamn måste tilloppet af lärjungar vara betydligt.
Kunde man, på sätt jag föreslagit, af extra anslag bestrida kostnaden för extra lärare, så skulle måhända tillgångar finnas för skolor både i Christinehamn och Hudiksvall.
Men, som sagdt är, jag vill icke längre uppehålla Ståndet med mina framställningar, utan sluta, under förhoppning att R. o. Ad. medgifver återremiss af denna punkt, på det att StatsUtsk. måtte taga saken i ytterligare öfvervägande och med nytt utlåt, inkomma.
Enl. hvad man sagt mig, lärer BondeSt. redan hafva återremitterat denne punkt.
Hi- Tersmeden:
Jag har begärt ordet endast för alt i korthet uptaga några af de anmärkmr, som utaf åtskilliga af SlalsUtsk:s ledamöter blifvit gjorda.
Hr von Troil har sagt, alt stora behof förefinnes och att de icke alla kunna fyllas; han har visat oss miller i perspektiv och visat, alt val sålunda emellan dessa behof måste göras.
Delta allt är ganska rigtigt, men jag och de med mig liktänkande hade blott önskat, att vid della val de andliga behofven äfven måtte något hafva tagits i betraktande.
StatsUtsk. har i en 316
Den 22 April f m. föregående (itel tillstyrkt och R. o. Äd. beviljat elt anslag af 40,000 U:dr för bildandet af instruklions-kompaoier.
Jag är långt ifrån alt klandra detta; roen då det vigtiga föremålet för dessa kompanier, enl.
Ulsk:s egen utsago, är att bilda skickliga instruktörer för beväringen, så berasläller jag, huruvida icke äfven de slags instruktörer, som skola bilda kärnan af landets ungdom, äfvenledes äro af nöden?
Hr von Troil har ytterligare fästat sig dervid, och Hr Bildt har med honom deruti instämt, att ingen bestämd summa har blifvit begärd, och att StatsUtsk. och R.
St. sväfvade uti ovisshet om huru medlen skulle fördelas o. s. v. Dessa båda värde ledamöter får jag då hänvisa till de sista raderna af Ulsk:s referat af Professor Carlssons motion, der motionären föreslår en bestämd summa af 10,000 R:dr att till lika belopp emellan de båda Universitetet na fördelas, samt att R.
St. hos K. M. i underddiet måtte anhålla om vidtagande af nödiga åtgärder för dessa anstalters inrättande.
Här är således fråga om en bestämd summa samt att R.
St. skulle till Konungen ingå med en underd. anhållan, hvaraf, enl. min lanke, följden skulle blifva den, alt K.
M. fattar Sitt beslut luiru
Han dermed vill i Nåder förfat a, och R.
St. skola då alltid hafva den tillfredsställelsen alt i deras mån hafva gjort hvad de kunnat.
En annan ledamot af StalsUtsk., Frih.
Cederström har ytterligare vändt sig emot mig och min jemförelse emellan läkaren och upfoslraren, med det påstående, alt läkaren egentligen har endast till föremål dels patienter, dels kadaver, och Frihtn har framställt den frågan hvad desse seminarie-elever skulle hafva till föremål för sin praktik.
Uti SlatsUtskis eget referat af Prof. Carlssons motion säges likväl, att motionären föreslagit, det en serskild kurs skulle genomgås vid Universitetens kathedral-skola.
Cederström har äfven uptagil ett yttrande af en annan ledamot af StalsUtsk.
Hr Liljehöök, att nemi. folkskole-lärare-seroinarierna icke visat sig vara så beskaffade, att de just väckt lust alt inrätta ytterligare seminarier.
Härvid synes det nästan som skulle de värde ledamöterne anse dessa inrättningar öfver flödige, och att en folkskole-lärare icke behöfde upvisa något annat än denna slags skyll, som består i ett examensbetyg, och att all annan slags hildning vore för dem onödig, men som detta omöjligen kan vara de värde talarnes mening, så gäller deras anmärkn. icke något annat, än att dessa seminarier böra ändamålsenligt inrättas, hvilket icke af någon har blifvit bestridt.
En annan värd talare, Hr Liljehöök, har äfven yltrat, att det vigtigasle i lärare-befattningen vore disciplinen; men ehuru jag erkänner disciplinens nytta, tror jag dock icke att yttre dressering bör vara hufvudsaken, ulan anser inre qvalifikalioner framför allt vara af nöden till vinnande af den enhet i undervisningen och denna goda, sanni fosterländska anda, hvars vigt och betydelse Hr Adelborg utförligt och väl här framställt.
Ar enhet inom samhället önskvärd, så måsle deraf följa att enhet äfven bör finnas inora skolans styrelse och dess lärares bildning.
Jag instämmer till fullo med Hr Tersmeden och anhåller dessutom att få fästa upmärksam - Den 22 April f. m. 317 heten pä det hufvudskål
Ulsk. för sill afstyrkande anfört, nemi. alt frågan ännu vore outredd och att maD borde upskjuta med vidtagandet af några åtgärder till dess den allmänna skole-regleringen blifvit verkstäld.
Deruti är jag af motsatt tanka med Utsk., ty jag tror att K.
M. icke kan i denna väg åstadkomma något fullt tillfredsställande resultat utan att på förhand några förberedande åtgärder blifvit vidtagna, och det är af denna anledn. jag anhåller att den ifrågavaride summan mätte ställas lill K.
M:s disposition för att under tiden användas.
För öfrigt instämmer jag med IIr von Hartmansdorff deruti, att detta anslag torde kunna pä den e. o. Slalsregleringen upföras.
Jag vill icke göra mig saker till samma fel som Hr Bråkenhjelm, hvilken sade alt della ämne vore tillräckligt utredt, men likväl hade till hands ett mycket långt och vackert tal.
Jag vill deremot vara helt kort och endast tillägga några få ord för hvad jag anser vara rätt och lämpligt.
Jag frågar då: hvarföre vill man icke hafva dessa seminarier?
Vi hafva ju redan folkskole-lärare-seminarier, och då vi anse dessa vara nödvändiga för folk-undervisningen, hvarföre skulle då icke skollärareseminarier vara nyttiga för elementar-undervisningen ?
Uti elementarläroverken lärer man sig icke att blifva lärare, ly detta är en serskild konst, såsom Hr Bråkenhjelm redan tillräckligt har utredt.
Vi hafva för öfrigt dylika inrättningar i alla möjliga brandler såsom navigationsskolor, der våra sjömän bildas; landtbruks- och teckniska skolor af alla slag; hvarföie skulle man dä icke äfven hafva dylika anstalter för att upfostra och bilda lärare till elementar-läroverken?
Den andra delen af frågan eller stals-anslagel rörer en bär allt för ofta åberopad sals, som i tid och otid framhålles.
Man säger, att då icke tillräckliga anslag af statsmedel förefinnas, så skola alla äfven nödvändiga anslag nekas lill dess penningar ånyo kunna inkasseras.