Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tanker mig möjligheten af att en privatbank kummer i concurslillstånd; bär är icke fråga att hjelpa denna bank, utan dem, som hafva bankens sedlar, hvaraf de skola lefva för dagen; skulle det väl då vara lyckligt och rätt att hafva stiftat en lag, som hindrade Ständerna att under den tid, som åtgår till bankens utredning, kunna afhjelpa det dagliga behofvet hos en hel provins' möjligen brödlösa och utblottade innevånare?
Det vore ungefär detsamma, som att bestämma alt undsättning ej får meddelas i missvextår.
Men skall detta tillägg införas och en sådan lag bestämmas, så föreslår jag, att den mätte aflemnas till Coust.Utsk. och komma att betraktas som grundlag, och således icke kunna vid denna, utan först vid kommande riksdag antagas; och intilldess hafva kunnat inträffa händelser, som föranleda Staten att af christi ig barmhertighet hjelpa en menighet, som på en privatbank förlorat sin egendom.
Man är verkligen något för långt kommen i försök att vilja förbise hvad man talar om, då man, sorn Hr Lefren, vill påslå, att vägran till hans förslag vore detsamma som att vilja hindra en bank, som icke styres ordentligen, att blifva bankrut.
Hvem är det väl, som talat om något sådant?
Allt livad en bank äger, alla dessa tillgångar och den personliga solidariska ansvarigheten, m. e. o. allt är upptaget och användt, och tilläfventyrs finnas millioner, som icke af den fallna banken fått ersättning; bör och kan väl någon lagstiftning hindra, att Staten, vid sådant förhållande, träder emellan som utredningsman och gör, att de personer, som blifvit bedragne på den lag Konung och Ständer gemensamt stiftat, hvarigenom privatbanken uppstått, icke för alltid måtte blifva ruinerade och olycklige?
Vi mäste väl komma ihåg att de båda Statsmakternes förenade bemödande i första rummet böra gå ut på att skydda medborgare så att de ej må komma på obestånd och dervid förblifva under skydd af lag.
Jag bestrider allt afseende på Hr Le (rens förslag, såsom ledande till nyssnämnda förhållande och således alldeles oriktigt.
Det var visserligen ej mindre orätt, då det infördes i 1824 banklag, och inflöt deri, på grund af lika obehöriga farhågor, som de nu förespegladc Gr.
Det händer stundom inom rådslående församlingar, att talare, som i hufvudsaken äro af enahanda åsigter, komma i strid om resultaterna, möjligtvis genom missförstånd dem emellan.
Jag förklarar att jag helt och hållet delar åsigter med Hrr Lefren och von Hartmansdorff i afseende på Statens mellankomst för sjelfva bankerna ; men jag uther mig att få fästa desse herrars uppmärksam20 H. 5Öj
Den 20 Februari e, ni. het derpå, att föremålet för denna öfverläggning ur att stifta lag för privatbankers inrättande och deras rörelse, men icke att stifta någon grundlag.
Det tillägg, som Hr Lefre'n föreslagit att här införa, har icke den ringaste inverkan på sjelfva privatbanklagen, emedan densamma icke kan hafva något anspråk, och det således ej behöfver utsättas, att den ej får hafva några anspråk.
Att stilla lagar emot anspråk, skulle inleda oss i en sådan oformlig vidlyftighet, att det blefve omöjligt att utfinna hvilka alla de anspråk kunde vara, emot hvilka man skulle sätta lag-§§.
Således kan jag icke af hvad som här blifvit ytlradt i motsatt mening inse, då fråga är att stifta en ny lag och att helt och hållet tillintetgöra den gamla, hvarföre man då skall, blott på den grund att stadgandet finnes i den förra lagen, som man vill förändra, bibehålla ett onyttigt lagstadgande, derföre att det fanns i den fordna lagen.
Jag hade föreställt mig, att ändamålet med en ny lagstiftning alltid vore att undanrödja alla i gammal lag befintliga onödiga stadganden; och då icke det af Hr Lefre'n föreslagna tillägget, enligt hvad flere talare ådagalagt, kan blifva af någon bindande kraft på annat sätt, än som Hr von flosen föreslagit, genom detsammas införande i grundlagen, men jag tror, att de värde ledamöter, som nu ifra för tilläggets införande i den nya banklagen, ganska mycket skulle tveka att i grundlagen vilja se berörde stadgande infördt, emedan det vore att gifva grundlagen en alltför stor utsträckning, om deruti skulle införas allt hvad den enskilde medborgaren icke har rätt att af Staten fordra; så kan jag för min del icke annat än vidblifva min anhållan alt få propos. i likhet med hvad Frih.
Cederström begärt, och att denna lag-§ måtte blifva antagen i öfverensstämmelse med hans yttrade åsigt.
Innan man löstar för Hr Lefre'ns amendement, måste man hafva gjort sig reda för hvad meningen dermed kan vara.
Afser det blott en sådan händelse, som den, hvarpå Frih.
Cederström gifvit oss exempel i fråga om de trasiga hyxorna, så torde man finna att det vore i högsta grad olämpligt att det intogs i lagtexten, emedan den skall innehålla bud, som skola eflerlefvas, men icke tornina hotelser, ulan i thy fall vore det då lämpligare, alt något sådant intogs i den ingress, som vid lagens promulgerande torde komma att sättas fr ani för lag-§§:na.
Är meningen att stifta en lag, som skall binda kommande Ständer, så skulle Ständerne, om de försökte något sådant medelst en civillag, visa sin egen okunnighet om i §:n Riksd.- Ordn., hvilken säger, att R.
St. ej kunna bindas af andra föreskrifter, än Rikets grundlagar; hvaraf följer, alt örn också i denna privalbanklag de mest positiva stadganden intagas emot all hjelps meddelande, kan sådant dock icke hindra kommande Ständer, om de så finna för godt, att Den 20 Februari e. in. 565 sträcka en hjelpsam hand åt en landsort, som kommit i villervalla genom ramlandet af en privatbank.
Dessutom vågar jag tro, att det innebår nog mycket förtroende till, och nog mycken hö'g tanke om sin lagstiftnirigsvishet, att föreskrifva stadgar med hänseende till möjligen inträffande olyckliga förhållanden; jag vill hoppas, att sådana förhållanden ej må inträda, men olyckan ligger icke utom den tänkbara möjlighetens gräns, och det vore icke blott oklokt, utan rent af oförsvarligt, om vid en sådan olycka Staten ej skulle komma emellan och rädda en landsort, som möjligen genom den hastigt lemnade hjelpen lätt nog kunde dragas ur förderfvet, men som, lemnad åt sitt öde, skulle råka i ett långvarigt aftynande och förderf.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i afseende på 14 §:n första frågan vore den, om, på sätt flere ledamöter yrkat, ett nytt moment borde ställas framför Utsktns förslag, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade instämma i Borgare- och BondeSttns beslut, att i4§tn borde börjas med ett nytt mom. af följande lydelse: ”Delägare i enskild bank svare, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning här nedan stadgas.” Ropades ja.
Hr Landtm, yttrade, alt nu förekomme i mom. af Utsktns förslag; dervid hade åtskilliga anmärkn:r blifvit gjorda, men han ansåg sig först böra framställa propos. å Utsk:ns tillstyrkande, hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utskm i i mom. föreslagit.
Hr Landtm, yttrade, att den mening, som näst Utskrns blifvit yttrad, var, att R. o. Ad. borde instämma i PresteSt:s beslut, och lät Hr Landtm, nu detta beslut uppläsas.
Hr von Hartmansd^orff:
PresteSt. har i sitt beslut sammanfört i och 2 momm till ett och gjort åtskilliga förändringar.
Jag anhåller att BorgareSt:s förslag till beslut måtte bifallas samt R. o. Ad. antaga detsamma, på sätt Hr Lefren och jag yrkat.
Den siste talaren har rätt deruti, alt PresteSt. har, i stället för det 2 inom. i Utsktns betänk., föreslagit ilen ordning, hvarunder privatbanker böra försättas i concurstillstånd, och hvilken ordning är vida rättare och bättre uppställd än i Utskrns förslag, hvilket BorgareSt. bifallit, men eljest i afseende på 1 delen af 2 mom. instämt med presterne.
Jag skulle tro, alt PresteSt:s beslut är bättre än hvad här står; ty Konungens Bef:h:de blir skiljd från den oriktiga befattningen att bedomina om en bank skall i concurstillstånd försättas eller icke.
Jag begär propos. på instämmande i PresteSbs beslut. 564 Den ao Februari e. m.
Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, nu sorn förut vid §§:nes föredragning måtte gifva oss propos. på hvarje morn., så att i inom. i Utsklns förslag först framställes.
BorgareShs beslut är lika med Utsktns förslag, blott med den skilnad, att straffräntan är nedsatt ifrån 8 till 6.
Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att propos. varit framställd till antagande af i mom. i Hiskin* förslag, och att den blifvit med nej besvarad, hvarföre den således icke kunde ånyo framställas.
Jag tror mig icke hafva begärt propos. på Utskrns förslag ånyo, utan endast att få propos. på det alternativ till Utsktns förslag, hvilket inskränker sig till det ena morn., och ej en propos., som motsvarar det andra.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han ej orätt mindes, hade Frih.
Cederström begärt ogillande af Ulsk:ns förslag och antagande af PresteSt:s mening.
Antoges icke denna, så följde i ordning till beslut BorgateSt:s tanke, och torde R. o. Ad. finna, att det alltid berodde på Ståndet att rätta sitt beslut öfver 3 mom. efter det beslut, sorn kan komma att fattas öfver det eller de föregående.
Hr Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade instämma i PresteSt:s beslut.
Då detta beslut är af vigt i afseende på nu bestämda form för privatbankers försättande i concurs, så nödgas jag begära votering.
Jag är icke viss på hvad det är för en propos., som Frih.
Cederström yrkar.
Är den uppsatt, så lära väl vi, som äro med honom af motsatt mening, få uppgifva contra-propos:n. Ifall Frih:n yrkar instämmande uti PresteSt:s beslut, så anhåller jag att till contra-propos. måtte upplagas BorgareSt:s beslut, med det tillägg, jag förut anmält, of Hr Sluarts reservation såsom ett nytt 3:dje moment.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han rätt fattat Hr von Hartmansdorffs mening, skulle contra-propos:n innefatta äfven det af Utsk:n föreslagna 2:dra morn., som BorgareSt. ansett böra vara det 3:dje; härtill vore likväl i Hr Landtm:s tanke ingen bestämd anledning, då detta aldra moment sedan komme alt pröfvas.
Om Hr Frih. o. Landtm, lini den godheten alt tillåta Frih, Cederström omfatta 2:11c Den ao Februari c. m. 565 mom. i den af honom begärda propos., så vet jag icke hvad sorn hindrar de öfriga af II. o.
Ad., hvilka äro af olika mening med honom, att äfven få 2:ne nion), omfattade i samma proposition.
Det går visserligen an att votera öfver 2 moni. sedermera, oell jag skall hålla ut så länge som någon annan, men jag tycker alt man kunde spara sig en sådan tidspillan.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt ja-propostn vidden blifvande voteringen vore gifven, nemi. antagande afPresteSt:s redaction ; återstode således blott att bestämma contrapropostn, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg contra-propostn böra innehålla BorgareStts beslut i afseende på det af Utskm föreslagna i moni. af 14 §tn.
Ehuru jag visserligen icke har något egentligen att yttra i afseende på contra-proposm, såsom tillhörande den mig motsatta sidan af Ståndet att uppgöra, får jag likväl hemställa till Hr Frih. o. Landtm., om ej det skulle luta sig göra, då BorgareSt. icke gjort någon annan förändring i afseende på i morn., an hvad som angår nummerordningen, men i r mom. förändrat räntan till 6 i stället för 8, att Hr von Hartmansdorff kunde få hvad lian begärt, att 8 må förändras lill 6, och jemväl hvad Iian begärt ur Hr Sluarts reservalion, hvilket allt gör ingenting hvarken till eller ifrån.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då förut under detta måls afgörande ja-propos. alltid blifvit framställd på ett moni. i sender af Ulskttis förslag, ansåg han icke öfverensstämmande med den ordning, som borde iakttagas, att contra-propos. nu vid ett tillfälle stöddes på flera moment på en gång, och hemställde Hr Landtm, således ånyo, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga BorgareStis beslut i afseende på i mom. i Ulsk:ns förslag till i4 §:n.
Upplästes till justering och godkändes följande voterlsproposition:
Den som, i stället för Utsk:ns i mom. af i4§'Uj antager PresteStls redaction, voterar ja; den det ej vill, voterar .nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. det beslut BorgareSt. i afse^ ende på ofvannämnda mom. fattat.
Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 17.
Nej - 6. 56(5 D c ri 20 Februari c. m.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, efter del beslut R. o. Ad. nu fattat, Ståndet torde finna, att propos. icke kunde framstiillas till oföriindradt bifall af det 2 morn., som Utsk:n föreslagit.
Det yttrande, som Hr Frill. o. Landtm, nu afgifvit, bevisar bäst att min mening blifvit förqväfd.
Jag liar begärt bifall, likasom Hr Lefre'n, på BorgareSt:s förslag till beslut i dessa förevar, moment.
Delta motsvarar blott en del af det förslag, som Frill.
Cederström afgaf, lika med PresteStts beslut.
Hade Hr Frill, o. Landtm, tillåtit att begge momtn fält upptagas emot det förslag, som Frill.
Cederström uppgaf, då bade proposme varit jemlika ä ömse sidor; men nu blef den stympad, hvilket bevisar alt Hr Frih. o. Landtm, gjort mig orätt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det lian icke kunde finna att någon mening blifvit undertryckt, annat än genom Ståndets pluralitet, som densamma förkastat.
Mörner, Joli. Aug.:
Såvida jag kunnat fatta, måste 2 inom. i Utskms förslag vara förfallet genom den försiggångna votertn, hvarföre jag anhåller om propos. att nämnda mom. må anses förfallet.
Hr Lefre'n: Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, icke täckes gifva oss propos. huruvida det nämnda moni. må anses vara förfallet, ty det är förfallet.
Yi skulle eljest och lika väl kunna få en votering om det må anses förfallet, hvarom vi voterat.
Ehuru jag var i minoriteten i förra votertn, viii jag dock icke vidare försöka att göra min mening gällande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade finna, alt genom Ståndets fattade beslut 2 mom. i 14 §:n af Utsktns förslag måtte anses vara förfallet.
Sedan R. o. Ad. förkla rat, att det malte anses öfverflödigt, sä bevisar det bäst, att Hr Frih. o. Landtm, icke kunnat göra propos. och att min mening blifvit förqväfd genom det sätt, hvarpå förra votenspropostn uppgjordes. 3 mom. i 14 § : n. Detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme det tillägg, som Hrr von Hartmansdorff och Lefren föreslagit.
Hr Aminoff: Jag skulle hemställa, örn icke ordet ”någonsin’'’ borde utgå.
Det är något för bestämdt sagdt, och meningen förlorar ändå icke sitt värde, oro nämnda ord borttages.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. beha - D t n jo Fe b mari e. m. gade bifalla det af Hrr von Hartmansdorff och Lefren föreslagna tillligg, så lydande:
"Ingen enskild bank må någonsin kunna påräkna något understöd af allmänna medel, eller Slaten, under någon förvändning, kunna blifva, mera i privatbankens un i andra enskildta företag, inblandad, eller, på något sätt, komma att bidraga till deras upprätthållande eller utredning.
Hr Lefre'n: Jag vill icke och bör icke besvära R. o. Ad. med en votering så bär på morgoncjvisten, ulan åtnöjer mig med alt anmäla min reservation emot beslutet.
Jag vill hoppas, att den tid ej må komma, att man finner sig nu hafva förbisett vigten af det stadgande jag bär velat bäfva infördt.
Fortsättningen af delta måls pröfning uppsköts till nästa plenum.
Den af R. o. Ad. beslutade § i uti lagen för enskilda banker innehåller, efter mitt förmenande, tvänne så väsendtligt oriktiga stadganden, att jag anser mig böra i Ståndets protocoll nedlägga min skiljaktiga mening.
Stadgandet alt enskilde st ån de fritt att utan särskildt tillstånd inrätta sed el bank er, är onekligen utgånget från en vacker grundsats, nemi. näringsfrihetens.
All frihet bär på jorden är dock endast relativ; ty uti hvarje samhälle måste några band till den allmänna säkerhetens bevarande finnas, och jag befarar att det just är ett af dessa, som R. o. Ad. företagit sig att lossa.
Visserligen kan en väl a
(Fa 11 ad banklag och aucloriteternes noggranna tillsyn öfver densammas iakttagande betrygga sedelinnehafvaren mot brist vid bankens slutliga utredning, men derigenom ersättes ej det afbräck, som nationalvälmågan och äfven moraliteten lidit af de hela samhället genomgående feberlika skakningar, som åtfölja ett brådstörtadt ökande af myntrepresentativerna, och den deraf nästan oundvikliga följden — ett lika brådstörtadt minskande deraf, antingen genom desammas indragning eller genom deras sjunkna värde, då bankernes obestånd blifvit bekant.
Narrade af de stigande varuprisen, hafva tusentals personer inlåtit sig i förelag, som, då penningebrist och låga varupris inträffa, ej lemna annan utväg än bankruten.
— Sådana tilldragelser äro inga tomma hjernspöke:!; Norra Amerikas periodiskt återkommande bankkriser framställa saken tydligare än mina ord kunna göra det.
— Om vi från delta lund hemtat bevisen för den hjelp industrien kan vinna genom enskilda banker, så böra vi ej försumma att från samma håll taga varning mot de vådor, som kunna, men ej nödvändigt behöfva vara förenade med dylika inrättningar.
Att åt den constitutionelt ansvari - 568 Den 20 Februari e. m. ga Regeringen öfverlemna pröfningen huruvida nya banker må få uppkomma eller ej, förebygger, som mig synes, sannolikheten att något tillfälligt speculalionsraseri skulle kunna framkalla på en gång ett alltför stort antal sådana; det förebygger vidare, att ej en ny bank malte uppställas endast för att störta en redan varande, hvaraf följden måhända blifver att båda på en gång gå öfver ända.
Visserligen sker härigenom en inskränkning i banknäringens frihet, men man må aldrig glömma att denna näring, mindre än någon annan, får betraktas enstaka; det är dess inverkan på de öfriga, som uteslutande bestämmer dess värde för samhället, och dessas första behof är ett i möjligaste måtto orubbligt myntvärde, hvarförutan den ärliga speculationen mäste vika för spelarens vinglerier.
Vore meningen att de enskilde bankerne ej skulle få utgifva sedlar under ett någorlunda högt minimum, t. ex. 5o r:dr r:gs, så tror jag nog alt R. o. Ad:s beslut om § i kunde försvaras, emedan det då ej blefve möjligt att onaturligt öka sedelstocken; ty de stora sedelvalörerne circulera hastigast och återvända äfven hastigast till den bank, hvarifrån de kommit, om de för allmänna rörelsen äro obehöfliga.
Stadgandet om ett sådant minimum skall dock gifva dödshugget ål våra provinsbanker, till oberäknelig skada åtminstone för de delar af Riket, som redan vänjt sig vid dem.
Högre minimum, än 10 r:dr r:gs, bör nu visserligen ej komma i fråga, men då kommer det ock att mera blifva bondbanker än egentliga eommersbanker ; det vill säga sedlaroe komma att ingå i circulationens mindre canaler, hvarifrån de, till återställande af en rubbad jemnvigt, ej så lätt kunna återströmma till sitt ursprung, sorn om de förblifvit i den större rörelsen.
Ett inkast af mindre betydenhet, men som dock ej saknar sin praktiska vigt, är den alltför brokiga blandning, sorn uti landt mannens sedelbok skulle uppkomma, om uti närmaste provinsstad funnes 2, 3, 4 eller flera banker, som hvardera utgåfve sin särskilda serie af småsedel-valörer.
Den andra oriktigheten, jag tillåter mig anmärka uti den beslutade § i , är, att bankerne nödvändigt måste förläggas uti landsh.reisdensstaden.
Om Östergöthland t. ex. skulle få 2 banker, månne det ej vore mera skäl lägga den ena i Norrköping, än båda i Linköping?
Lades på bordet nedantiämnda från Utsk:n inkomna utlåt:n och betänktn, nemi. från Stats- och Banco Utsltn: N:o i44, i anledn. af gjord framställning om sammanslående af de bancoräkningar, hvarå det
Manufactur-disconten beviljade understöd i banken är anvisadt; Be - D e il 20 Fehr ti a r i c. m. Be v i 11 n.-, L a g- sa m t Allin.
Besvärs- och Eko n.- U l s k : n :
N:o it, i anledn. af åtskilliga motioner om ändringar i K. förordningen till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor af den 12 Dec. i835. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 om natten. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Onsdagen den 24 Februari i84i.
Plenum kl. to f. m.
Justerades i prot.utdr. för den 20 dennes e. m.
Upplästes till justering oell godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i Riksd,beslutet, nemi.:
N:o 2, ang:de afskrifning af å cholera-creditivmedlen beviljade lån och förskott; N:o 3, ang:de uppliäfvande af R.
St:s garanti för vissa lay poth eksföreningars skuldförbindelser; JN':o 4, ang:de ett staden Södeiliamn beviljadt låne-understöd; N:o 5, ang:de lönetillökning för länsmännen samt indragning af fjerdingsmanslönerna ; JN:o 6, angtde ändring i sladgandena rörtde behaglig tids förlän i ngs-span målen.
Upplästes till justering Exped.Utskrs förslag N:o 246 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de reglering af allm. indragn.slaten.
Den 5 Januari». zor Drängar hoö alla Ständ samt Alimogens Masar »frän och med i8 till och med 50 ar - - , J/rän »5 cil! »8 ftmt öfwer 50 är Drängar och Gohar, Laro, » samrelige Rikets Stader, »frän och med »8 till och med 50 är - - - Aran 15 kill r 8 samt öfwer 50 är Dito Kohlare Md Bruken, tlrän och med »8 till och med 50 är - Jftän r 5 till 18 och öfwer 50 är Drängar Hytre.
Se Arbetare.
Dito Lors. Se Lvrs-Drängar. Dmware.
S- Arbetare.
Errra Ordmarier l.
HsfNätter ml m.
Ge Aulcrrltanler.
Fabrigveurer i Skader.
Se Handlande.
Dito vä Landet igenfinnes under sina Fabriqver. Factorer witz Bruk och Manufackurier.
Ge Jnspectorer.
Fjerdepartsagore wid Fahlu aruswa, tor hwarje F. p. Fissare i Städerne som icke arv Borgare.
Se Makare D:o i D-o som äro Borg. 5, z, 2 och D:o pä Landet.
Se Skärkarlar.
Flors Linne-Fabrik r Normand - Fogdar Grus, - - 8 R:dr g6tzDito under Grut, eller Uppsyningsman mld Gr. z R. 24 tz. 2 R. 8 §- Dito Gärds- ------- Skyddsastzifr.
R- tz. r. -ro 24 40 24 40 24 12 1 »2 5 24 r 12 L 8 Fo!k ZO2 Den 5 Januarlk.
Folk ardelSfördt vä Landet och t fäderne som ej njuta ständig äröiön, utan arbetslön och dagspenning.
Mankön ogifte och Enklingar utan barn , - - - « Gifte samt Enklingar med barn - Lwinkön ogifte och Enkor utan barn - - "
Dito med barn - Fällffärer wid bruk - 6 och Dito Gesäller.
Se Apothekare^ Färjkarlar ogifte samt Enklmgar utan barn « - - Gifte och Enklingar med barn - Gesäller EmbelS - och Handtwerksj Stockholm och Götheborg samt irsta Llatzens Städet.
Den ista eller WerkGesällen pä Werkstaden, der minst z finnas Alla öfrige - » - D>w i öst,ge Städerne: Werk-Gesäller - - Alla öfrige - ' * . D>ro wid Manusocturier och Fabri, qver.
Se Mästcrswenner.
GewärsFattorler i Jönköping . - I Norrköping och Söderhamn I Norr Telje - - Glas-Bruk - - 80, 50 och Glos - och Porcellains-Förare, Huswudmannen , ^ ^ Hwarje medföljande Person «
C kulle en tädan person derjemte idka annan handel, betalar han Skyddsafgift.
R. tz- r. 24 24 Z 24 2 8 2 8 I Z2 85 l6 zo 10 5 dek - Den 5 Ianuarlt. destutom de afgifter, som derföre setfkllk utsatt finnes.
Göstar, Läro.
Se Drängar.
Gouvernanter och Jnsormations-frum timmer - , - - Garmakare eller Murmästare z och Gärningsmän pä Landet.
Se Sägare.
Gästgifwerier efter deras mer eller mindre förmoniiga belägenhet »6 R:dr Z2 tz. iL R:dr, 8 R.dr l6 st.
5 R:dr och < , - Pä de ställen 3 Landet der Gästgifwerierne emellan stere äro fördelte fördelas äfwen oswanstäende afgift emellan dem alla, ester den andel de deruti hofwa.
Handels-Bokhällare och Betjente jemte Apothekare och Fäliffärt-Gesäl' ler l Stockholm och Götheborg , samt i sta Clotzcns städer 21 R.r 40 st. ii R:dr, 4 R:dr 24 st och Dito i öfrige Städerne i4Rdr 16 st 8 R dr z6 st, a R^dr 24 st. och Handlande i Stockholm och Gölheborg, Mäklare och Skevos-Clarerare samt Apothekare 250, 150, ivo, 60, zo, 20 och , - Fabriqveurer Manulaccurister ioo, 75, 40, 24, 12 och - - Första ClastenS Städer Handlande Mäklare m. m. 8?, 40, 20 och Skyddsafgift.
R. st . r. i 24 1 Z2 Z 16 2 40 2 12 6 Den 5 Januari»'.
Fabriqveurer, Manufacturister 50, 25, iz
R:dr 16 6- och - - Andra Llatzenö Städer Handlande m. m. 50, zo, r6 R:r z2 st. och Fabriqv urer, Manufacturister 40, 20, 12 och - , - Tredje Ciatzenö Städer Handlande m. m. 40, 25, 15 och - Fabriqveurer, Manufacturister 24, 15, ro och - - - Fjerde Clatzms Städer Handlande m- m. z; R 16 K.20, »2, och Fabriqveurer, Manutaerurlster 20, 15, ro och , - - Femte Clatzenö Skader Handlande m m. 20, rz R:dr 16 tz. 7 R'.dr 24 6. och - - - Fabriqveurer, Manufacturister 15, 10, 5 och - - - Hondlwerkare i Stockholm 06) Gölheborg jemte Bryggare, Winskänkar och alla öfrige Borgare utom Fiskare säsom särskilt uvptagne R:dr »6 tz. 60/ qz