Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Om således en Capitaine t. ex, tog afsked, bibeliölle han sin lön i 4 år; äldsta Officerarne ingingo i graden efter tour med bibehållande af samma lön, som Lieutenanten då vunne befordran, skulle en sådan tjenstgöring med mindre lön några år, synas mig vara mindre påkostande än när RegementsOfficerarne äro commenderade på annat håll, eller permitteradé, och de närvarande lika fullt få bestrida tjensten.
Of - Den 10 Augusti c. ra. vannämnde Capitens-accord förminskades lill Lieutenants-accord o. s. v. hvarigenom under en tid af högst 20 år, de flesta accorderna borde vara betalte, utan att Nationen dermed behöfde betungas.
Om vår stridbarhet sålunda underhålles genom jemn och årlig öfning, hvarigenom
Nationen alltid är beredd att med skicklighet och eftertryck emottaga en fiende, huru skulle väl någon sådan våga att anfalla ett fritt och lyckligt folk, en stridbar Nation, då den skulle finna hvarje
Svensk man skicklig och van att föra svärdet och derjemte färdig att med mannamod uppoffra sista blodsdroppan till fäderneslandets försvar.
Utom de söner mina underhafvande lemna till fäderneslandets försvar, äger jag sjelf 3:ne, af hvilka snart 2:ne äro vid de åren, att de skulle genomgå den af mig projecterade militaira öfning, om denna etablerades, och ehuru deras bana i samhället ännu icke är utstakad, ehvad den på föräldrar kan ankomma, skulle jag dock med tillfredsställelse se den dag, dåderas namn efter slutad öfning antecknades i en NationalArmée, hvars enda bestämmelse vore frihetens upprätthållande och Fäderneslandets försvar, hvaremot deras namn som conscriberade aldrig kommer att antecknas bland den legda hopen.
De n 10 Augu sti e. m. i55 Recapitulalion. 1:0
Be vä ringsskyldigheten okas från 25:le lill 3o:de året, hvaremot skyldigheten att underhålla Indelt Soldat upphör. 2:0 indelta Armeens Befäl bibehålies på sätt och med vilkor så till personal som aflöning här anförts, och med nödig indragning i mån af afgången, hvarigenom den till inkomster närmare än nu återföres till hvad R.
F. 80 §. utstakar. 3:o Sedan Jordbrukaren iklädt sig Beväringsskyidigheten, bör han också fritagas från skyldigheten att lega och underhålla Soldat, på de vilkor ofvan anförts, hvartill jag icke tinner hinder i R.
F. 80 §.; ty den kan endast hafva afseende på de donationer af Kronan tillhörig jord, hvilken oförryckt enligt Grundlagen hör utgöra Armeens egendom, men under hvilken rubrik icke Soldattorpen kunna komma, ty de voro icke Kronans, utan enskildtes, och vid deras utnämning kränktes ägande rätten onekligen.
— Mandatet härom utgifvitaf Carl XI på 1680-talet innehåller: att Soldaten skall hafva \
Spannland jord, hvilket i den Provinsen jag bebor, har blifvit förändradt till 6 å 12 Tunneland. — Vidare 25 Daler Kopparmynt i lön, beklädnad, allt inbegripet; hvad förändring detta sednare undergått, är nogsamt kändt.
Fordom ansågs Soldaten som en hemmanets tillhörighet, och arbetare
Den 10 Augusti e. m. derstädes som dräng, — nu utsändes lian på Arbets-Commenderingar, (hvilka i sin mån äfven bidraga till vår ofärd) och Jordbrukaren på föres ytterligare skyldigheten att draga försorg om hans famille, samt bruka och berga cless Hemman, icke Torp °). 4:o Att en Nation al
Ar mee organiseras och Depoter anläggas på sätt jag omnämnt. *)
Det var fordom en vinst för Landet att Soldaten ägde rättighet gifta sig, och hvartill hans små rättigheter kunde lemna honom tillfälle, då i allmänhet liemmansklyfningar och Nybyggen vörö mindre allmänna.
Nu deremot äro giftermålen, ty värr! alltför talrika, och den fattigare Classen tillväxer i en tilltagande progression, håde med och utan giftermål, hvarvid framledne Grefve Tessins yttrande kan tillämpas, att många fattige i ett fattigt land, göra det ännu fattigare.
Man tror likväl att i samma mån, som dessa fatiighjon föröka sig, tillvexer också vår rikedom, ehuru de icke kunna betala en skilling till Kronan.
Och, då de pantas för KronoSpannemålen, stundom icke äga annan pant än den koja de bebo, dels den väntade skörden, efter några Kappar utsådd flåg.
Kan Indelningsverket hvad Soldaten angår, icke förändras, enligt R.
F. 80 §. hvarom jag serskildt anhållit att Constitutions-Utskottet mätte yttra sig, så bör det också i all sin helhet hållas i helgd, och då inskränker sig skyldigheten dertill att hålla tillhanda en karl vid mötena, hvilken dessemellan som dräng förblifver hos Roten, och som då kunde ställas på samma fot med Wermelands Fältjägare; tued den skillnad, alt stationen vore bestämd.
Den i o Augusti e. rn. 5:o Att 3:dje HufvudTiteln nedsättes i förhållande till hvad de inskränkningar jag föreslagit kunna medgifva, då ingen lärer kunna bestrida, att en HufvudTitel, som medtager hälften af alla StatsVerkets inkomster, är alltför stor, hvartill ytterligare komma några Millioner, indirect eller osynlig mea icke okännbar beskattning, hvilken olycksaliga beskattnings-princip gör, att hufvudsumman ej visar sig i sin rätta gestalt, 6:0 Att Rikets Ständer böra taga i betraktande nyttan af alt alla Embetsmäns boställen bortarrenderas, hvarigenom en jemnare LöneReglering äfven inom de civila Stånden kunde komma att äga rum. 7:0 Att Wanäs Fästningsbyggnad inställes, då penningar bättre kunna användas, såsom till ^Sjöförsvaret, Dockbyggnader &c. 8:0 Att PionierCorpsen i följd deraf upplöses och fördelas på Correctionshusen. q:o Att anslagen till Gottlands Beväring må förminskas.
Lades nå bordeh Upplästes följande från nedannämnde Utskott inköinne Memorial och Utlåtanden “ Från Coust itut ion sUtskottet:
Af t en 22 sistlidne Julii: N:o 42* Angående BorgareStåndetS återre - I i5Ö
Den io Augusti e. m. miss a en anmärkningspunkt i Belänkandet om StatsRådsProtocollens granskning.
Af den 2Q sistlidne Julii: N:o 43* I anledning af BondeStåndets återremiss å Betänkandet om StatsRådsProtocollens fulländade granskning.
Af den i5 sistlidne Julii: N:o 67.
Med anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 45» om rättighet att i Rikets Ständers Bank belåna tackjern.
Af den 25 sistlidne Julii: N:o 68.
I anledning af väckt motion om belåningsrätt vid BancoDisconten och dess LåneContoir å ritorr säd i Magazin.
Från Banco- och Lag-Utskotten: N:o 6g.
Angående upphörande af Bankens rättighet, att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Domstolar.
Angående förändring i de liittils gällande författningar 0111 föryttrande af Bankens fastighetspanter genom BancoAuction.
Frän Lag- samt allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten:
Af den 27 sistlidne Julii: l\:o 5o.
I anledning af vackt fråga om skyl - Den 10 Augusti e. m. d i gil et för Landlboer, Arrendatorer, Torpare, Inhyses- och Tjenstehjon, att till Hemmansägare eller Husbonde betala sin skuld, innan de från orten få afflytta.
I anledning af väckt fråga om straffbestämmelser för dem, sorn genom fylleri och en oordentlig lefnad förorsaka, att deras hustrur och barn falla allmän fattigvård till last.
I anledning af väckt fråga om förbud mot lysning till ägtenskap för tjenstehjon och löst folk, derest de ej kunna styrka sig äga utvägar att berga sig och barn m. m.
Rörande den så kallade Gårdfariliandeln.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till g om aftonen.
Den 12 Augusti f. m> Onsdagen den i 2 Augusti 1829» Plenum klockan g Förmiddagen, Friherre Wrangel, Flenning:
Hindrad att öfvervara och deltaga uti öfverläggniilgarna om RiddärlnisOrdningen, har jag blifvit underrättad att Ridderskapet och Adeln medgifvit en concession, sorn jag ej kan biträda, nemligen i den 2:dra §, angående sättet för Introduction.
Vid förra Riksdagen väckte jag motion derom, att ingen introduction borde äga rum utan Ridderskapets och Adelns bifall.
Den mötte mycket motstånd, och som jag erkänner att jag cj är ofelbar, är det lätt möjligt, att jag icke bade fullkomligt rätt i min åsigt.
Min öfvertygelse är likväl annu densamma, att Ridderskapet och Adeln under påstående Riksdag, bör äga rättighet yttra sig öfver de Introductioner, som sökas.
Man har invändt, att detta vore en inkräktning på Konungamagtens prerogativer; men jag kan ej finna det, och då Ridderskapet och Adeln nu sjelf frånhändt sig denna rättighet hel och hållen, anser jag mig böra emot detta beslut till Protocollet afgifva min reservation, för att ej blifva blottstäld för förebråelse för den inconseqvens, att hafva deltagit i ett beslut, som är så directe siri - Den 12 Augusti f. ro. dande emot den motion jag vid förra Riksdagen väckte.
Herr Manck af RosensköldEberhard:
Hindrad, att öfvervara Ridderskapets och Adelns öfverläggningar om Bankmäns afskaffande, oell okunnig om, att delta mål då skulle förekomma, får jag nu så mycket häldre anmäla min reservation mot det genom votering fattade beslutet om deras bibehållande, som jag redan vid i8i5 års Riksdag väckte motion om deras afskafFande, och denna motion genom formligt beslut bifölls, icke allenast då, utan ock i anledning af förnyad fråga derom, vid så väl 1818 som i8a3 årens Riksdagar.
Jag får äfven reservera mig emot vidhållandet af Ridderskapets och Adelns vid i8i5 års Riksdag först fattade beslut, att förändringar uti RiddarhusOrdningen skola underställas Konungens sanction.
Jag får äfven reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, rörande Bänkmännens bibehållande.
Öppnades Ilerrai'
Electorers Lista till val af Ledamöter i nedannämnde Utskott, och befunnos dertill hafva blifvit UsseddeJ I ConstitutionsUtskottet i Efter N:o n5.
Grefve Lagerbjelke, Axel; N:o 1798.
Herr Bruncrona, Gustaf Adolph» 37 H. 11 iGa Den ia Augusti f. m.
I StatsUtskottet:
Efter N:o 7Q2 Herr Lagerhjelm, Pelir; och N:o 861, Herr von Gegerfelt; Fullmägtig Herr von Schantz, Carl Petter Ulric Otto.
N:o 687.
Herr von Post, Jdolph Ludvig; och N:o 1861.
Herr von HartmansdorffAugust.
Efter N:o 2285.
Herr Boy, Johan Fredrik; N:o 102.
Herr Oxehufvud, Olof Philip.
Föredrogs ånyo BevillningsUtskottets, ej mindre den 7 sistlidne Mars under N:o 12 afgifne, och den 23 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, om inskränkning i Kongl. KammarRättens befattning med Bevillningsärenden, och inrättande af en RikspröfningsCommittee; än ock den 25 sistlidne Junii under N:o 35 meddeldte, och den 3 derpåföljd-e Julii på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Då jag vid Utskottets sednare Utlåtande förnyat och åberopat min Reservation vid Betänkandet N:o 12, anser jar mig inför Ridderskapet och Adeln böra redovisa för denna min fortfarande skiljaktiga mening.
Hufvudfrågan angår, att Utskottet viii frånkänna Kongl.
KammarRättens RevisionsCon - Den 12 Augusti f. m. i63 tor all rätt alt granska Taxeringsåtgärderna i Bevillningsmål.
Anledningen Lill de härom väckta Motioner är, dels anmärkningen emot verkstäild allmän nedsättning af liemmansvärdet i vissa Län, dels anmärkningen derå, att BränvinsMinuteringsafgiften icke blifvit! påförd Källarmästare och Spisqvartersldkare i Stockholm.
Båda dessa frågor hafva likväl så väl af Konungen, som nuvarandeBevillningsUlskott, blifvit ansedde hufva varit riktigt behandlade.
Äfven ifrån detta rum har jag haft äran ådagalägga, huru olika borgerliga rörelsen blifvit taxerad ej mindre emellan olika Släder, än inom samma Stad.
Betydenheten och vigten af dessa frågor bevisa nogsamt, alt en olika och oriktig tillämpning af BevillningsFörfattningen kan åstadkomma större ojemnhet i beskattningen, än en felaktig Bevillningsgrund.
Den af Utskotten föreslagne controll på Taxeringsåtgärderna, nemligen, att Kronans Ombud skulle ega anföra besvär, är i så måtto ofullständig, att samma Ombud icke är skyldigt förstå författningen annorlunda, än Committéernas Ledamöter, och att de icke känna den olika tolkningen i andra Län.
Till förekommande af de oredor och vådor, som jag trott blifva en följd af detta Bevillningsutskottets förslag, har jag i min reservation föreslagit följande controllerande stadganden, som väl inskränka närvarande gransk - ii* 164 Den ja Augusti f. ra. ningsrätt, men likväl förekomma den olika tillämpningen i olika Län, nemligen: 1:0
Att så väl Skattskyldige, som Kronans Ombud, ega att öfver Taxeringsåtgärder anföra Besvär hos Kongl.
Kammar Rätten, som då äfven må ega, att bestämma den förändrade Taxerings-summa, hvartill besvären kunna föranleda. 2:0 Att ÖfverRevisionens granskningsåtgärd i Taxeringsfrågor bör inskränka sig dertill, alt efterse, att Författningens grunder blifvit på alla ställen lika tillämpade, och, der annorledes skulle befinnas, befordra rättelse, antingen den verkar till Kronans eller den Skattskyldiges fördel. 3:o Att, då Taxeringsmännen äro befriade ifrån allt ansvar, de äfven böra vara obesvärade med förklaringars afgifvande, hvadan anmärkningar eller besvär i Taxeringsfrågor böra förklaras af det Kronans Ombud, som varit närvarande vid Taxerings- eller PröfningsCommitteen.
Med undantag af sistnämde punkt, har Utskottet vidhållit sitt förra Betänkande.
Skälen härtill anhåller jag att närmare få granska.
Utskottet anför under Litt. a) ”Då den utaf Herr af Billbergh "och flere ifrågasatta utvidgning i Karn - Den ta Augusti f. m. "marRättens pröfnings- och granskningsrätt, “utöfver hvad Utskottet i Betänkandet N:o ”12 föreslagit, skulle, enligt Utskottets me”hing, medföra en icke lämplig inskrähk"ning i Svenska Folkets rätt att sig sjelft "Beskatta,’’ Härvid frågar jag, om det kan kallas inskränkning i Svenska Folkets Beskattningsrätt, att en oväldig Auctoritet controllerar, att £ ändernas beslut lika tillämpas på alla ställen?
Utan denna conlroll blifva Taxeringarne godtyckliga.
Committeerna böra då benämnas för BeskattningsCommitteer, emedan de och icke Rikets Ständer blifva de beskattande.
De utgöra likväl icke Svenska Folket.
Detta tror jag bevisa motsatsen af hvad Utskottet anfört. b) ”Då 2:dra punkten tydligen inne håller, att den rättelse, hvartill skäl kan ”förefinnas, må, i anledning af besvär, ”meddelas.”
Förut är bevisadt, att besvärsrätten icke utgör någon fullgiltig garantie emot författningens olika tolkning i olika Län.
KnmmarRätten är det enda Verk, dit alla Läns Räkenskaper ingå; således det enda Verk, sorn kan känna författningens lika eller olika tillämpning på alla ställen. c) ”Då partiella jemnkningar i Taxeringsvärdet äro föremål för bedömande af Den ta Augusti t. m.
"PröfningsCommitteen, och anmärkning endast hör få ega rutn, om minirnitariffens ”vardén understigas, helst bestämmandet af "Näringarnes klassvärden är Committerades "ensak.”
Egenteliga meningen af denna premiss erkänner jag mig icke förstå.
Mitt förslag åsyftar ingen anmärkningsrätt emot de partiella taxeringarne.
Den får endast nu ega rum, då författningens grunder oriktigt tillämpas.
Detta skäl gäller således icke emot mitt förslag, som inskränker gransltningsrätten dertill, att endast controllera författningens olika tillämpning. d) ”Då, äfven med antagande, af vederböra n de, som bevaka Kronans rätt i "Landsorterne, i allmänhet borde tillse, att "minirnitariffens värden icke understigas, "någon Auctoritet likväl alltid bör finnas, "sorn, i händelse af möjlig underlåtenhet, "eger väcka och pröfva anmärkningar i det"ta afseende.”
Här medgifver Utskottet KammarRättens granskningsrätt i ett fall, der den lämpligast och rättast kan utöfvas af LandsContoren, hvilka ådraga sig tjensteansvar, då de densamma försumma.
Märkvärdigt är det äfven, att i denna omständighet erkänner
Utskottet nödvändigheten utaf, att en Autoritet finnes, som anmärker och prof - Den 13 Augusti f. ffl. 167 var möjlig underlåtenhet; men betrider sådan controll i alla vigtigare fall. e) ”Då Utskottets förslag i 3:dje punk*’ten synes såsom allmän grund tillräckligen ”tydligt och bestämdt, samt den istället till "antagande framställda redaction icke är, i "Utskottets tanka, riktig, enär sådana fall "icke sällan kunna inträffa, att, i anledning af anmärkning vid debitering, annan "bevillning kan komma att den skattskyl"dige påföras, såsom t. ex. då i Kammarrätten befinnes, att någon har högre lön"inkomster än Committeen känt eller beräknat, o. s. v."
Jag har aldrig föreslagit någon ny redaction, utan endast yrkat bibehållandet af liu gällande stadgande uti IV Art. 4 §•
1 Mom.
Bevillnings-Förordningen, som förmår, att de Instructioner och Förordnanden, rörande Räkenskaperne öfver Kongl. Ma j:ts och Kronans till StatsVerket anslagne räntor, samt Uppbörden och Redovisningen, sorn redan utfärdade finnas, eller framdeles kunna utfärdas, skola jemväl i allt, sorn angår Bevillningen, lända Uppbördsman och de flere vederbörande till ofelbar efterlefnad.
Detta stadgande fortfar jag att anse både rättare och lämpligare, än det af Utskottet föreslagna. f')
"Då, på denna grund, det icke kan ”stadgas, att betald Debetsedel, som ej är i68 Den la Augusti f. m. "öfverklagad, borde såsom laga kraftvunnen Dom anses."
Hvad bär säges icke kunna stadgas, Sr likväl indirecte stadgadt; ty, då anmärkning emot taxation icke får ske, så följer deraf, att betald
Debetsedel, som ej är öfverklagad > blir laga kraftvunnen. g) ’’Då åliggandet för Kronans vid "Taxeringen närvarande Ombud, att anfö"ra besvär, om det allmännas rätt blifvit "förnärmad, redan är stadgadt, och om "Utskottets förslag antages, än nogare i en "blifvande BevillningsFörordning kommer "att föreskrifvas."
Detta skäl är redan anfördt och besvaradt under Litt. b.
Att del bär blifvit åter upprepadt, har endast hafi deri verkan att öka antalet af de förmenta skälen.
Om denna min vederläggning af Utskottets anförda skäl befinnes rigtig, som jag vill förmoda, så återstår icke något stöd för Utskottets vidhållande af dess i:sta Betänkande, hvars följder i verkställigheten, äfven för Commitleerna, blifva obehagligare, äii' den af mig föreslagne inskränkta conlrollen, ty då KronoBetjeningen måste blifva ensamt ansvarig för alla oriktigheter, och då den inser vådan utaf, att äfventyra sin välfärd för underlåtna besvär, så blir ock följden den, att de opponera Den 12 Augusti f. m.
169 sig emot allt som är tvetydigt och öfverhopa Domstolen med besvär.
Huruvida vederbörande Läns Autoriteter härmed blifva bättre belåtne, kommer framtiden , att utvisa.
Det allmänna vinner icke derpå.
Jag anhåller om afslag å Betänkandet, och hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas antaga de i min reservation föreslagne controllerande stadgunden.
Herr 'Tham, Wolrath:
Jag anhåller, att få åberopa hvad jag anförde för några dagar sedan, då detta ämne förevar.
Jag besvarade då nästan allt hvad Herr af Billbergh 1111 anfört, och jag vill derföre vid detta tillfälle blott tillägga några ord.
Vid lista punkten af de bestämmelser för KarnmarRätlens pröfningsrält, som Utskottet i sitt först afgifne Betänkande N:o 12 tillstyrkt, så lydande:
Att i Taxeringsmål pröfva irikomne besvär, antingen af Skattskyldige eller Kronans Ombud, och i anledning deraf meddela den rättelse, hvartill skäl kan förefinnas; har Herr af Billbergh föreslagit det tillägg, att KammarRätten, vid pröfningen af sådane besvär, må ega lätt att bestämma den Taxeririgssumma, som rätteligen bör utgöras, ulan att för sådant ändamål behöfva återförvisa målet lill ny taxering.
Häremot har jag för min del intet att påminna.
Utskottet har ansett, att då KarnmarRätten berättigades att upptaga anförde besvär, att der - 170 Den 12 Augusti f. 10. öfver utlåta sig med gillande eller afslag; och att meddela den rättelse, hvartill skäl kan förefinnasj vore deraf en klar följd, att KammarRätten äfven egde rättighet att säga, huru rättelsen skall vinnas; men om detta icke anses nog tydligt uttryckt, må ett tillägg derom gerna görats.
Det hvarken ökar eller minskar den rätt, sorn, efter min tanka, redan tillkommer KammarRätten.
Vid första punkten af Utskottets förslag har äfven en annan anmärkning blifvit gjord af Herr Hjerta, hvilken jag likaledes tillstyrker, nemligen, att i stället för orden : Kronans Ombud, må sättas:
Kronans i Länen varande Ombud.
Hvad åter 2:dra punkten beträffar, dervid Herr af Billbergh förnyat sine förut gjorde anmärkningar, vill jag blott i korthet tilläggga till hvad jag förr anfört, att då Herr af Billbergh drifver den sats, att genom Utskottets förslag alla controllör på Taxerings- och PröfningsCommittéerna borttagas, tyckes han vilja frånkänna Kronans Ombud allt begrepp om Författningarnes rätta förstånd.
Han har ock tviflat, att deras begrepp kan vara annorlunda än PröfningsCommilteernas, och då dessa äfven förutsättas vara i saknad af förmåga att tillämpa författningarne, blir följden, att allt förstånd stannar ensamt inom KammarRälten.
För min del tror jag, att de Den 12 Augusti f. m. 171 förstnämnd? ofta kunna ega större sakkännedom än KammarRätten ; ty de hafva, jemte författningen, kännedom om locala förhållanden, så väl i afseende på egendomar som personer, och äro derföre i bättre tillfälle att bedomina saken, än KammarRätten, hvars kunskap måste grundas på blotta gissningar, så snart den vill sträckas utom PröfningsCommitteernas uppgifter.
Jag skulle för öfrigt ej ifra så mycket emot den oinskränkta granskningsrätt man vill gifva KammarRätten, om det icke medförde odrägliga olägenheter för Landet.
Man har sagt, att genom Utskottets förslag Kronans Ombud skola nästan blifva tvungne, att alltid anföra besvär, för att bevara Kronans rätt.
Delta medför likväl en obetydlig skada för de skattskyldige, enär besvären måste vara anmäldte ochcommunicerade så tidigt, alt Debetsedeln ännu icke är betald.
Men då KammarRättens RevisionsContors rättigheter äro utsträckte derhän, att anmärkningar ej behöfva communiceras förr än inom slutet af 3 år efter betalningsåret, och KammarRätten sedermera kan fördröja målets afgörande i 2 år, hvarigenom händer, att den skattskyldige i 5 år är blottställd för obehaget och osäkerheten att icke veta, om den betaldte och qvitterade
Debetsedeln skyddar honom för efterräkningar, måste olägenheterne häraf vida öfverträffa dem, som kunna uppstå af tiodubbelt flera besvär af Kronans Ombud.
J7a De il ii Augusti f. na.
Jag- skulle ej eller bestrida den oinskränkta granskningsiätten, om KaromarRättens anmärkningar någonsin å Lyfta t en jemnkning eller lindring i de skatlskyldiges bördor.
Men härtill mäste jag säga rakt Nej.
KammarRätten bär aldrig anmärkt, att den eller den blifvit för högt taxerad, och att nedsättning fordras; den har tvärtom alltid sagt, att den eller den blifvit för lågt taxerad, och detta kan val icke kallas en jemnkning.
Om ett enda exempel på ett motsatt förhållande kan företes, så vill jag erkänna, att jag har orätt, men jag tror icke att det kan framdragas, ty väl känner jag en enskild händelse i detta afseende från Westmanland, men det verkar ej på det hela, och jag talar om bela Provincer.
Jag tillstyrker derföre bifall lill Utskottets förslag i denna punkt, och tror att Statens rätt är tillräckligen bevarad, då tillämpningen af Ständernes beslut är öfverlemnad åt PröfuingsCommitteerne med rättighet för Kronans Ombud, att öfverklaga deras åtgärder.
Men deremot kan jag icke med Herr af Billbergh anse det vara en detaljfråga, om miuimi-labellen uuderstiges, ty det rörer grundprinciperna, och der finner jag det vara rikligt, att KammarRätten får gora anmärkning, i fall Kronans Ombud eller de Embetsmän, åt hvilka uppsiglen blifvit uppdragen, försumma sig.
På hvilken ansvaret skall stanna, är Den 12 Augusti f. m, «73 äter en annan fråga, hvaröfver jag nu icke vill utlåta mig, emedan dea icke hörer hit.
Jag får sluteligen fästa uppmärksamheten derpå, att Utskottet i sitt sednare Utlåtande tillstyrkt a:ne tillägg till det första förslaget: ito sitt, i likhet med hvad sorn i fråga om fastigheters
Mfnimivärden ä landet eger rum, i Kammar Rätten må anmärkas och till rättelse behörigen befordras, om värde å
Hus i Stad blifvit bestämdt till lägre belopp än det, hvartill detsamma må i allmänt inhemskt
BrandstodsBolag vara försäkradt; hvilket tillägg Utskottet för tydligheten ansett nödigt, för att få föreskrifterne i afseende på Land och Stad någorlunda lika; och 2:0 Att PröfningsCommittéer ej må besväras med förklaringars af gifvande i Taxeringsfrågor, utan att, öfver anmärkningar och besvär i dessa ämnen, yttranden och förklaringar böra, efter omständigheterna, af gifvas af Kronans Ombud, som varit vid PröfningsCommitté närvarande, och af den enskilde, hvars rätt är ifråga; hvilket instämmer med Herr af Billberghs förslag.