Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den siste värde Talaren instämmer jag, till förekommande af all onödig discussion, att proposition först må göras derå, huruvida Lönereglering nu skall äga rum, eller icke; men då på beslutet naturligtvis inverkar, om lill - Den 5 O c t o b e r f. m. gångar saknas, eller ej, anser jag mig böra uppmana den Ledamot, Herr von Hartmansdorff, som sist yttrade sig angående StatsVerkets tillgångar, att upplysa, hvari de odisponerade StatsVerkets tillgångar bestå.
Jag skulle tro, att 210,000 R:dr B:co återstå af StatsVerkets tillgångar, och alt af Bankens vinst, sedan 266,666f R:dr afgå för silfveruppköp, återstå 160,000 R:dr.
Frågan är nu, om dessa 370,000 R:dr skola användas till Canaler, eller andra ändamål.
För min del skulle jag tro, att dylika företag, som egentligen åt framtiden lemna fördel, äfven borde på framtiden beräkna sina tillgångar, och således fortsättas medelst låns upptagande.
Jag anhåller, att Herr von Hartmansdorff ville upplysa förhållandet med tillgångarna; tilläfventyrs skulle annars farhågor kunna uppstå, att Bevillningen behöfde ökas.
Då fråga härom ej uppstått, utan Skatterne tvertom blifvit nedsatta medelst Saltpetergärdcns upphörande, tillstyrker jag, att Öfverstarne må uppsättas till 4000 R:drs lön, emedan det är af behofvet påkallad t, och StatsVerket dertill äger tillräckliga tillgångar.
Den förklaring Utskottet afgifvit, att den föreslagne Löneregleringen kunde anses vara definitif, och blifva utan ändring gällande för en mängd af år, kan jag icke oinskränkt gilla.
De nya Öfverste-lönerna lära icke kunna be - Den 5 O c to ber f. ra. 127 nämnas såsom definitift reglerade.
De gamla 24 Öfverste-lönerne afkastade omkring io3,ooo R:dr; nu föreslås för 28 Öfverstelöner, eller 4 mera än förut, 98,000 R:dr eller 5ooo R:dr mindre.
Vissa andra löner kunna väl anses tillräckliga, men jag frågar, om noö R:dr för en 3:dje Major, som skall hålla häst, kan anses vara en definitif löne-reglering för en längre tid af år.
Jag hemställer, om 2:dra och 3:dje Adjutanterne, som äfven skola hålla hästar, kunna anses tillräckligt lönta med iooRrdr mer än en Fändrik?
Deremot finner jag indragningar, som äro möjliga att verkställa, såsom t. ex. Mönsterskrifvarne, hvilka nu icke mera behöfvas, då BataillonsÅdjutanter blifvit inrättade, och hvar Underofficer bör kunna skrifva.
Vid större Regementer, som äro 1200 man, kunna äfven indragningar göras, 0111 vissa Hornblåsare och Fältmusikanter öfverflyttas på nummer.
Det är visserligen ganska svårt, att ingå i några speciella anmärkningar.
Mot den difinitiva löne-regleringen förekommer hufvudsakligen, att Spannmålen är beräknad per medium för 10 år, inberäknade åren 1817, 1818 och 1819, då prisen voro bland de högsta de någonsin varit.
Derföre har ock resultatet blifvit, att man beräknat spannmålen till 7 a 8 R:dr tunnan.
Verkan synes i synnerhet i de Skånska Provincerna, der tilldelningar— ne utgå i penningar efter kronovärdi, och hvarest man bortarrenderat Boställen, och ia8 Den 5 October f. m. troligen icke får mera än omkring 5 R:dr tunnan, ehuru eller förslaget man finge den till godo beräknad efter 7 a 8 R:dr.
En Löntagare med stort boställe kunde der få ge ifrån sig mer än allt hvad han får af bostället.
Det är derföre alldeles oundgängligt, att gifva en rund summa, eller ytterligare de 18,000 R:dr, som Kongl. Maj:ts Proposition innehåller utöfver Utskottets Utlåtande, och att till Kongl. Majit öfverlemna regleringen, utan att ingå i specialiteter, olämpliga för Ständer att bestämma.
Huruvida det nu bör ske, beror naturligtvis på de tillgångar Staten äger.
Jag skall i detta afseende utbedja mig att få upplysa förhållandet, äfven med fara att blifva tillrättavist af en talare straxt bakom mig.
Stora brister hafva uppkommit i våra tillgångar genom en 20-årig oordning i myntväsendet.
Jag hyser visserligen ingen farhåga, om äfven för regleringen fordrades tillökningar utöfver närvarande beskattning, ty vi kunna t. ex. på Bränvinet oell flera andra artiklar ulan känning lägga icke obetydliga Consumtions-afgifter.
Hvad som brister för våra Canal-anläggningar, skulle jag äga ingen betänklighet att fördela, ej blott på 5 år, utan på 20; men Utskottet har fattat den plan, att icke föreslå högre skatter än nu, och att icke göra skuld.
Att nu improvisera en helt annan finance-plan, än den, hvarefter allt är utarbetadt, kan ias Den 5 O c tober f. in. 129 jag ej godkänna.
Utskottet har tillstyrkt* alt en summa af 40,000 R:dr måtte afsältas för att användas till ersättning under så* dana år, då spannmålen uppgår till högre belopp, än hvad här blifvit beräknadt.
Detta kan ej inträffa, om icke föregående året haft högre Markegång, och då vinner Kronan vida betydligare på sin ränte-spannmål, än hon förlorar på löntagarnes spannmål; hvilket bäst bevisar sig efter 1826 års missväxt, då Kronans räntor uppstego till 200,000 R:dr Brcomera, än hvartill de voro beräknade.
Det behöfves således intet anslag i och foa- denna eventuella- ersättning, och de dertill anvista 4°>ooo
R:dr kunna användas för andra ändamål.
Hvad våra disponibla tillgångar beträffar, så hafva vi under 2:dra HufvudTiteln Ökat anslagen med pooo R:dr till StatsRåden, och 1200 R:dr till RevisionsSecreterarne; LänsNotarierne* såsom afslagne i 3 stånd, upptagas icke i beräkningen; Assessors-lön i Svea HofRätt är deremot afslagen, det återstår således proo R:dr, som vi hafva beviljat utöfver Utskottets förslag.
På 3:dje HufvudTiteln hafva vi beviljat pooo R:dr till Generalerna och 100 R:dr till Commendanten i Marstrand; sedan i3,6oö R:dr afgått från 5o,6oo, återstår således 37,000
R:dr, som vi ytterligare kunna bevilja till årliga Anslag, utan ali öfverträda den nu varande Bevillningen.
Men af dessa 37,000
R:dr böra i första rum* 44 II. 9 i3o Den 5 October f. m. mefc afsättas 5ooo R:dr till anslaget pä IndragningsStaten, för afskedade Officerare, ett af de mest ömma föremål, ty huru många af Armeens Officerare år det icke, som af hvarjehanda orsaker kunna, innan de blifva pensionsmessiga, nödgas lemna tjenslen, och, om de då icke passa till några andra Embeten, äro alldeles utan lön och underhåll.
Efter detta afdrag återstår en Behållning af 32,ooo R:dr.
Om vi då bifalla till Indelta Armeen 18,000 R:dr utöfver Utskottets förslag, återstår ändock i/j.oooRrdr.
Jag erkänner visserligen, att de Ordinarie anslagen för KrigsCollegii materiel äro knappa, och att brister derigenom uppkomma som vid nästa Riksdag erfordra ökade anslag; men jag är öfvertygad, alt återförandet af ordning i myntväsendet skall gifva Näringar och Handel en ökad liflighet; att de tillökningar i anslag, som då kunna erfordras, med lätthet skola anskaffas genom ökade Tullinkomster och andra af samma art, och ändå tillfälle gifvas till jemkning i Jordbrukarens bördor, hvilket visserligen rättvisa och billighet fordrar.
Jag får sålunda tillstyrka, att en rund summa af 66,000 R:dr måtte, med antagande af den redaction, som Grefve Brahe föreslagit, blifva till Kongl. Majrt öfverlemnad, med det tillägg att Rikets Ständer nu anse organisationen för Armeen för en längre tid reglerad.
Friherre Anckarsvärd: Af KrigsMini i D e n 5 O c to be r f. m. i3i stern liar blifvit yttradt, att en personal af /[ooo Tjenstemän kräfde Lagstiftarens uppmärksamhet, i anseende till de Löneförbättringar, hvaraf de äro i behof.
Det förefaller mig likväl, såsom nödvändigheten äfven påkallade, att någon uppträder för de 3 millioner Skattdragande, som skola utgöra och tillfredsställa dessa fordringar.
Här bar ej blifvit satt i fråga, att Styrelsen ingått i en noga pröfning af Landets förmåga, att utgöra dessa stegrade fordringar, och jag får uppriktigt tillstå, att man ej på ett tillfredsställande sätt motiverat den satts, att Landet skulle vara i sådant stigande välstånd, som påstås.
Men saken utgöres bär af arne hufvudfrågor; den ena, huruvida folket ej utan , äfventyr kan åläggas högre Skatter för högre Embetsmanna-löner; den andra, att Löne-regleringen är ett hufvudvilkor, hvarvid Landets förmåga icke kan sättas i fråga.
Sedan en talare framställt nödvändigheten att först afgöra princip-frågan, d. v. s. om Löne-reglering skall äga rum, eller icke, har jag ej något att tillägga, emedan jag helt och hållit deruti förenar mig med honom.
Men då af flera Värda Talare området blifvit beträdt angående planen för Löne-regleringen, så tror jag mig kunna ingå i besvarandet af mina motståndares skäl, dervid jag dock alldeles icke skall yttra mig om summorne, emedan jag skall uppskjuta att vidröra detailler, 44 H. 9* Den 5 O c t o b e r f. fu. tills prel i mi naii1-frågan blifvit afgjord.
Hvad planen beträffar, anser jag någon sådan allde-» les icke existera.
Sedan Utskottet ej kunnat på ett tillfredsställande sätt besvara Kongl.
Majrts proposition om Indeldta Räntornes ingående till StatsYerket, anser jag basen för en sådan plan vara alldeles omkullkastad» och omöjligt för Ridderskapet och Adeln, att pröfva det öfriga af förslaget, eller bestämma, till hvad lönebelopp hvarje grad skall höjas.
Jag tror, såsom äfven af tvenne talare blifvit yttradt, att den summa vi besluta, ändamålsenligast bör till Kongl. Maj:t blifva öfverlemnad, och att Kongl. Maj:t sedermera vid nästa Riksdag må inkomma med förslag till lönebeloppens uppförande på Stat, sådane
Han funnit för godt att dem fastställa.
Behofvet har uppkommit från IndelningsVerkets rubbning, Och hufvudsakligen från det tillsatta 3:dje BataillonsBefälet.
Jag delar i detta afseende öfvertygelse med den talare, som sagt, ätt detta BataillonsBefäl vore umbärligt, och jag vill ej öka de skäl han fullständigt utvecklat för möjligheten att här, såsom i andra Länder, etablera en fredsfot, då man ej bibehåller fulla antalet af Befäl.
Hvad Utskottet föreslagit såsom en gifven princip» att hvar och en skall bibehålla hvad han redan har, bör icke inflyta i vår underdåniga skrifvelse till Kongl. Majrt, emedan, om t. ex. en Trumpetare, eller Profoss, hade iooo R:dr B:co i lön, det vore J} i ' N 5 O c t o b e r f. m. orimligt, alt icke ändra detta förhållande.
Första frågan vid Löne-regleringen är, att den syftar nit inom Regemente!' och grader tillvägabringa likhet i löneförmoner, i stället för den olikhet, som genom tidsförhållanden och Boställenas olika odling uppkommit; detta bör först föregå.
Jag tror äfven, att det vore högst oriktigt, att stadna i det beslut, att Kongl. Maj:t ej skulle få disponera helt och hållit alla tillgångar vid Löne-regleringen.
Att Kongl. Maj:t t. ex. icke skulle få använda, hvad som vore öfverflödigt vid Cavalleriet, till Infanteriet, strider mot alla sunda grundsatser i organisationsväg.
Hvad en värd talare yttrat om sin tillfredsställelse deröfver, att jag yrkat förbättringar af Öfverste-lönerne, kan jag ej mottaga såsom en förtjenst, då jag visserligen, med erkännande af 34oo R:dr
B:co såsom för ringa lön för en sådan post, dock önskade, att förbättringen i dessa Öfverstarnes inkomster endast måtte ske genom de gamla ÖfversteIndelningarne, hvilka lika väl nu, som förr, kunde innefatta Generals-aflöningen i och med densamma; men jag upprepar det ännu en gång, att jag ej ämnar ingå i några detaille-frågor, ulan blott fästa mig vid den högre eller lägre summan, som skall gifvas, och att Kongl. Maj:t sjelf måtte få fördela den efter behof och tillgångar.
Hvad beträffar elen bevisning, som bär blifvit framstäld om medelmåttan af det föreslagne 134 Den 5 October f. m. lönebeloppet, så är all ting relatift.
Då a:dra HufvudTiteln erhållit så runda summor, kau visserligen 3:dje HufvudTitelns anspråk synas lika grundade; men jag måste bestrida all ökning för Armeen, ehuru detta bestridande för min känsla utgör en verklig uppoffring, emedan det är naturligt att man har förkärlek för det yrke man tillhört; men ju större uppoffringen är, ju lifligare bör man finna sig uppmanad att fylla sitt kall, såsom Representant.
Jag har redan vid flere tillfällen yttrat, huru jag finner det betänkligt, att Embetsmanna-inlomsternas tillfredsställande framställas såsom förnämsta behofvet inom Samhället, och jag är i den öfvertygelse att vi med stora steg nalkas denna vådliga punkt.
Jag förenar mig med den talare, som före mig uppkallat tankarne på det betänkliga deraf, att RegementsCheferne så mangrant äga förmåga att bevista årslånga Riksdagar, då den skattdragande LandtAdeln, troligen af brist på tillgångar, ej kan öfvervara beslutet, utan måste öfverlemna allt till EmbetsmannaCorpsernas afgörande.
Jag hoppas, att princip-frågan först blir afgjord, huruvida en reglering nu skall afgöras eller uppskjutas, och jag får, i det jag afgifver min röst för uppskjutandet, göra allt hvad på mig ankommer, för att bevaka de skattdragandes bästa.
Sedan få vi tvista om, till hvilken grad vi skola bevilja Summan, antingen enligt Utskottets förslag, eller ut - Den 5 O c tobe r f. in. i35 öfver Kongl. Majits proposition.
Jag utber mig dock att få yttra, att jag tror det vara väl långt gånget, att öfverskrida hvad Kongl. Majit begärt, och, äfven under nytt äfventyr, att blifva beskylld för Ultra-rojalist, måste jag yttra, att jag tror Konunga-magten både kunna och böra mota Representationens framrusande till folkets öfver ho.- pande med skatter.
Beskattnings-rätten tillhör visserligen Folkets Ombud, men Konunga-makten tillhör det att mota, om Representationen pålägger högre skatter, än Kongl. Majit begärt.
I sådant afseende utber jag mig få fråga, 0111 det är politiskt riktigt och öfverensstämmande med Constitutionens anda, att pålägga skatterna bögre, än hvad Styrelsen fordrar.
Hvad bevisningen angår för måttligheten af Lönernas belopp, så erkänner jag, att ingen känsla för mig skulle vara behagligare, än om jag med min röst kunde biträda ännu högre löner för Armeen, i fall jag trodde sådant vara öfverensstämmande med Folkets förmåga; men vi behöfva icke mer än ett eller två missväxtår, för att öfvertyga oss, huru liten ekonomisk styrka Sverige äger, och huru nödvändigt det för oss är, att gå sparsamt tillväga.
Här har blifvit yttradt, att beräkningen af Boställenas afkastning blifvit för högt tilltagen, då jag deremot på andra sidan icke hört den anses vara för låg.
Men besynnerligt nog är det, att det första föremål som framställer sig för mitt omdö - 136 Hen 5 Oetober f. m. ine, och om hvilket föremål jag äger eu noga kännedom, tyckes bevisa motsatsen, eller att uppskattningen skett för lågt.
Jag menar Åkersbergs Indelning, eller Nerikes Regementes fordna Chefs-boställe.
Detta är beräknadt till i25o R:dr årlig afkastning.
Åkersberg är dock 3, eller, sorn jag tror, 4 mantal, oberäknadt Capitenskäpet Wia, som är 3 mantal.
Wia lemnade ensamt för 16 eller 18 år sedan 120 Tunnor spannmål i arrende till Öfversten och 60 eller 80 lass hö.
Då jag beräknar detta, måtte Åkersbergs Boställe vara för litet uppskattadt till laSo R:dr.
En Talare har här, till följd af granlagenhetens föreskrifter, förbigått den militairiska och politiska behandlingen af vår Armées inrättning, Om det varit fråga om organiserandet af Sveriges försvar, skulle jag sökt följa talaren, utan äfventyr att öfverträda granlagenhetens gränsor.
Men då här blott är fråga om Lönereglering, förbigår jag att undersöka vårt behof af ökad personal inom Arméen.
Jag har nu, såsom jag tror, redan öfverflödigt utveklat mina grundsatser, enär pluralitet ten inom detta Hus är så gifven, att jag skulle hafva en billig förebråelse, om jag längre upptog tiden, att hopplöst försöka bibringa en annan åsigt.
Jag anhåller derföre om proposition, huruvida Löne-regleringen skall äga rum, eller ej; hvarefter vi, i afseende å anslagets belopp, få behandla frågan om afslag eller bifall till Utlåtandet.
Den 5 O c t o b er f, m. Friherre Palmstjerna > Carl Otto:
Jag hade visserligen åtskilige erinringar att göra vid de calculer vi här hört framställas, men då dessa gått så långt i detailler, att vi till och med kommit Lill allmänna IndragningsStaten, och jag icke vill bidraga, att förlänga tiden, samt två Ledamöter redan begärt proposition på hufvudfrågan, vill jag endast anmärka, aLt Propositionen bör innehålla, om Lönereglering skall ske med Nja Anslagj tj att den bör ske, när i8a3 års Ständer begärde den, sätter jag icke i fråga, I afseende på behofvet af nya anslag, får jag erinra, att Jemtlands Regemente för Officerare och Underofficerare endast har 16.000 R:dr, Westerbottens Regemente 18.000 R:dr, Helsinge Regemente 24,000 R:dr, Kronobergs och Nerikes Regementen hvardera 28,000 R:dr; om man derjemte erinrar sig att Spannemålen för Nerikes och Elfsborgs Regementen är beräknad efter mera än 8 R:dr B:co Tunnan, så skall det synas klart för hvar och en, som känner personalen, att någon reglering utan Statsanslag icke kan ske, om icke medel skola tagas från de Regementen, som nu dro någorlunda lönte; men detta skulle i alla fall icke blifva tillräckligt.
Jag tror således, att Utskottet föreslagit den summa, som bör komma i fråga.
Att Utskottet för Cavalleriet föreslagit mer än Kongl. Majrt begärt, härrör deraf, att Kongl. Maj:ts beräkning i detta afseende var mycket låg, och att vid Den ö O c t o b e i- f. m.
Smålands HusarRegemente
Boställs-afkastningen var beräknad högre, än hvad den borde, i jemförelse med de andra Regementernas boställen.
Deraf att
Utskottet grundat sitt förslag härpå, har den nomi-* nela summan blifvit något öfverstigande Kongl. Maj:ts proposition.
Jag får inskränka mig att begära Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, på sätt Herrarne Anckarswärd begärt, samt för min del tillstyrka, att regleringen efter Utskottets förslag måtte ske.
Det har visserligen blifvit anmärkt, att närvaron af ett talrikt KrigsBefäl vid detta Riksmöte vittnade mot behofvet af förbättrade löner; men då jag ej kan inse billigheten att straffa Armeen, för det en del af dess Befäl uppfyllt sin medborgerliga pligt, såsom Representanter, ej eller tror, att Öfverstarnes inkomster böra förknappas, för det de insett nyttan för sina Regementer alt blifva inspecterade af äldre och mera erfarne militairbefälhafvare, än de sjelfve, så kan jag i dessa skäl ej finna tillräcklig anledning, att vägra det af Kongl. Maj;t fordrade anslag till reglering af Befälets Löner inom armeen.
Fastmer instämmer jag till alla delar uti hvad Herr Nordenfalk yttrat.
Siffrorna säga mig, att beräkningarne icke äro för höga, och eftertankan, att det måhända vöre fördelaktigare, äfven för de Skattdra - Den 5 Oelo ber f. m. i3g gande, att på en gång verkställa regleringen, än att låta obilligheter och missförhållanden qvarstå, sorn förr eller senare skola gifva anledningar till nya anspråk å de löntagandes sida, och till partiella regleringar, dem erfarenheten stundom visat blifva kostsammare, än då ett fullständigt system på en gång kunnat antagas.
Man har äfven föreslagit, att genom reductioner tillvägabringa tillgångar, och denna utväg är onekligen ganska enkel, om den inskränker sig till att på papperet subtrahera vissa summor från de tal, som i tabellen förekomma, men i verkställigheten vore detta sätt mera betänkligt.
Armeen är sammansatt af en förträfflig indeldt och värfvad stam, men den egentliga effecten vid försvaret är beräknad på Beväringen.
Det är visserligen bra, att möta fienden med massor, men det fordras dock, att de äro anförde af ett vandt och kunnigt Befäl.
Jag måste således afstyrka all indragning af 3:dje BataillonsBefälet.
Hvad särskilt Öfverstelönerna beträffar, så skulle jag gerna sett att de i den Kongl.
Propositionen hade blifvit uppförde till 4ooo R:dr.
Billigheten och behofvet häraf har redan i ett föregående plenum blifvit så tillräckligt ådagalagdt af Herrarne Anckarswärd, att det endast för mig återstår, alt uttrycka den önskan, att den bevisning, som då åstadkoms, måtte hafva fästat sig lika mycket i öfrige Åhörares minne, som i mitt egit, och ej så hastigt derutur hafva Den 5 O e t o b e c f. in. försvunnit, sorn den synes nu vara bort-? glömd af dessa talare sjelfva, Man bär trott, att de beviljade Generalslönerne skulle lägga ett hinder i vägen för löneregleringen.; jag kan dock ej fatta denna tankeledning, ty då vi nu hafva några och tjugo Generaler, vore det en omöjlighet, att på en tid af kanske 25 år återfå de af dem innehafvande GeneralsBoställen, örn man ej anslagit contanta löner.
För öfrigt får jag erinra, att endast 6 nya Generalslöner blifvit anslagne, ty de öfrige 3:rie voro förut å Stat uppförde.
Det lärer dessutom vara med denna organisation, som med alla nya organisationer, att de hafva sina stadier.
Det är icke möjligt, att genast
Öfvergå från den ena ytterligheten till den andra.
Jag tilltror mig ej eller att bedömma, hvad Kongl. Maj:ts afsigt kan vara, att i mer eller mindre moa återgå till Indelningsverkets grunder; men skulle Dess höga afsigt vara sådan, tror jag mig inse, alt denna väg förer oss dit.
Sluteligen har blifvit anmärkt, att man ej bor gå öfver den Kongl. Propositionen; jag vill förstå denna vink, och inskränker mig således, att derå begära bifall.
Då flere ledamöter uppmanat mig att yttra, huruvida tillgångar finnas för att betacka de, utöfver StatsUtskottets hemställan, ökade anslag, hvilka dels redan blifvit bevil - Den 5 October f. m. jade, dels ytterligare yrkas; anser jng mig desto mera förbunden att deröfver lemna en utredning, sorn jag i ett föregående Plenum yttrat, att till de egenteliga statsbehofven nog funnos medel, om man icke iindanhölle dem till extra anslag åt Canaier och Strömrensningar»
Den vanliga händelsen vid alla Riksdagar är, att flera och större anslag begäras, än tillgångarne medgifva; StatsUtskottet har då, såsom utredningsmän i concoursen, merändels nedpruta! mängdens, oph afstyrkt åtskilligas anspråk, på det de fleste skulle få något hvar, —- och somliga allt.
Jag har ingenting emot detta förfarande, om icke Utskottet underlät, att derjemte för RiksStånden uppgifva alla de tillgångar, sorn Utskottet vetlerligen finnas.
Rikets Ständer kunde då sjelfva afgöra, hvilka skola få allt, något, eller intet.
Nu deremot, då Ständerna sakna denna bestämda kännedom om tillgångarne, är det StatsUtskottet förbehållet, att vara bevåget moldén ene, förknappande mot den andre, eller afslående mot den tredje, under förklaring alt tillgångar finnas, eller äro otillräckliga, eller alldeles brista.
Vid denna Riksdag har Utskottet dessutom skiljt extra tillgångar från de ordinarie, och sönderdelat i flera Betänkanden frågorna om de extra anslagen, hvarigenom öfversigten af det hela ännu mera försvåras.
Redan, vid början af denna Riks - 14^ Den 5 Octo ber f. m. dag, bemödade sig Grefve von Schwerin, att åstadkomma enhet och fullständighet i dessa framställningar öfverhufvud.
Jag har, efter mitt inträde i StatsUtskottet, sökt att göra detsamma i hänseende till de extra tillgångarne och anslagen.
Men då det misslyckades, har jag, i en reservation till Betänkandet N:o 255, bifogat en Tabellarisk utredning af alla de anmäldta extra behofven, och de befinteliga extra tillgångarne.
RiksStånden äro derigenom i tillfälle, att sjelfve bedömma, hvad de hunna bevilja, eller icke, sedan de, enär alla anspråk icke kunna tillfredsställas, afgjort, hvad de böra och vilja framför annat, eller i irsta, 2:dra, 3:dje rummet bekosta, eller ock alldeles eftersätta.
Såsom ledamot af detta Stånd och af Utskottet, har jag för mig sjelf äfven uppgjort en classification af behofven efter deras vigt, och har derefter velat bevilja anslagen.
Således har jag ansett Statens egenteliga behof böra fyllas, förr än Canalers och Strömrensningars, hvilka fingo åtnöjas med hvad som möjligen blefve öfver de förras.
Bland dessa har jag ansett ordningen böra, alldenstund ögonblickets fordringar först måste tillfredsställas, vara följande: i:o Tillräcklig aflöning åt Konungens Rådgifvare, och de Embetsmän, som stå i spetsen för de särskilta förvaltningsgrenar - Den 5 October f. m. >45 ne, så att duglige män må kunna, oberoende af egen förmögenhet, emottaga oell bibehålla dem; samt derigenom både lifva och stadga Statsförvaltningens gång. 2:0 Tillräcklig aflöning åt Högsta
Domaremaklens utöfvare, för samma orsaks skull, och för att göra det lagliga skydd, man påräknar i fred, godt och tillförlitligt.
Icke blott Konungens Rådgifvare, utan ännu mera Högsta Domstolens Ledamöter, har man sett nedstiga till embeten, af ringare vigt, för att derigenom vinna bättre utkomst; ett förhållande, omvändt mot hvad som vederborde. 3:o Erforderliga anslag till krigsförråds anskaffande och krigsmaktens lämpliga aflöning, utom hvilkens skydd mot yttre fiender, alla våra inhemska fördelar snart skulle gå förlorade.