Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades 14 prot.-utdr. för d. 18 dennes, samt pleni-prot. för d. 27 sisth Maj e. ni.
Med tillkännagifvande, att Hr Tersmeden.
Nils, såsom ledamot i Coust.Utsk. och Frill.
Manderström, Carl Adolf, såsom ledamot i BankoUlsk., hegart och erhållit ledighet, den förre för 3 veckor frun d. 24 dennes, och den sednare för 14 dagar, från d. 21 dennes, äfvensom att Hr von Echstedt, John Fredr., som varit vald till ledamot i Riddarh.-Utsk., återlemna! sin Riksdagsman na-pol let, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att sammanträda lill val af en ledamot i ConstisUlsk., under Hr Tersmedens, och en ledamot i BankoUlsk., under Frih.
Manderströms frånvaro, samt en ledamot i Riddarh.-Utsk., i st, f. Hr von Eckstedt.
Föredrogs ånyo BankoUlskis d. 12 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
JYi 49, i anledn. af RiksSt:ns återreraisser af Utlåt.
JU 14, öfver K. M:s Nåd.
Propos. och inkomne motioner, angide decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt.
Detta Utlåt, ansågs böra punktvis företagas till afgörande. lista punkten, innehållande förnyad hemställan, att decimalsystemet må, i afseende på Rikets mynt, tillämpas.
Det Högh Ståndet bar redan fattat sitt beslut i denna sak, hvilken jemväl sammanhänger med frågan om mått, mål och vigt.
Jag ämnar icke försöka motsätta mig antagandet af Utsk:s hemställan i denna punkt, emedan lian redan är afgjord.
Men jag bör likväl förklara, att mitt stillatigande vid hvarje serskild här förekommande fråga, endast härrör derifrån, att jag är öfverröstad i hnfvudsaken.
Till stöd för min mening får jag omtala att, enl. nyligen från England hitkomna tidningar, detta land, der man har mera praktiskt folk, mera penningar att räkna, och mera varor alt måla eller mäta, än här, har lord Aberdeen d. 7 sisth Äng. förklarat, att Regeringen i anseende till sakens mänga svårigheter, icke ämnade framställa något förslag om införande af nya mått, mål eller vigter.
Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad., som förut bifallit Utsk:s ifrågavaride hemställan, denne punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
2:dra punkten, innehållande förnyadt tillstyrkande att rdkne-enhelen måtte fastställas till ett värde af -j R:dr Silfver, motsvarande 32 sk. b:ko eller t R:dr r:gs. 2» Den 19 Augusti f. m.
Äfven denna punkt lades lill handlingarne af R. o, Ad., som förut bifallit deri förekommande tillstyrkande.
3:dje punkten, innehållande förnyad hemställan, att myntoch räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas.
Att mynt- och räkne enheten bestämdes lill samma värde, vore visserligen ganska riktigt, så framt icke något förut fattadt beslut lade hinder i vägen deremot.
Men jag befarar, att händelsen i närvar:de fall är sådan, och derföre har äfven K. M. i Sin Nåd.
Propos. föreslagit, att mätaren af värdet å Rikets mynt skall blifva oförändrad, samt att räkne-enheten skall fastställas lill 32 sk., motsvarande J
R:dr silfver Specie.
Det hinder, som, efter min öfvertygelse, ligger i vägen för antagandet af enahanda mynt- och räkne-enhet, förefinnes i 1830 års Banko-lag. lista §:n innehåller nemi., att en orubblig grund för invexlingen af Bankens sedlar skall vara den, att 128 sk. i sedlar motsvara 1 R:dr Silfver-Specie.
Som vi ännu någon tid torde komma alt hafva banko-sedlar med skillings-tal, sä måste vi också, för att upfylla Banko-lagens fordringar, hafva 1 R:dr Specie, hvarmed dessa sk:s-sedlar kunna jemföras.
Man kan visserligen säga, att Ulsk. har förmodligen utgått från denna synpunkt, alt £ R:dr Specie i sedlar motsvarar 1 R:dr Specie i silfver; men lagar måste tolkas efter ordalydelsen, och en sådan tydning, sorn BankoUlsk. förutsatt, är, efter min öfvertygelse, oriktig och dessutom obehöflig.
Någon olägenhet att bibehålla en R:dr i silfver finnes icke.
Utsk. säger visserligen, alt detta icke iugär i systemet, emedan decimal-systemet fcrdrar, alt i mynträkningeu en enhet finnes, som motsvarar 1 R:dr r:gs; huru stora dess multiplar skola blifva, må vara likgiltigt.
I all räkning kommer likväl ändå endast 1 R:dr rgs och multiplar deraf alt begagnas, och det kan således icke föranleda någon svårighet, eller ens strida mot systemet, att mynt-enheten utgör en multipel deraf, allrahellst som evalvationen är ganska lätt, då myntenheten är 4 gånger 1 R:dr, när denna är räkne-enheten.
En annan erinran kan äfven göras mot Utsk:s förslag i denna del.
Enl. detta förslag skulle nemi. remedium i finhet för 1 R:dr och \
R:dr i silfver skilja sig med TÖ4off på hvarje R:dr, hvilket är föranledt af omöjligheten att så noga bestämma silfverhalten i silfverviglen i det mindre myntet, som man kan göra i det större.
Skillnaden är väl icke serdeles betydlig; men om R:drn i silfver borttoges hell och hållet, och man endast myntade motsvarande £ R:dr i silfver, så skulle inlösningen af Bankens sedlar icke kunna ske på det sätt, man enl. den år 1830 bestämda myntfot har rätt att fordra.
För att nu förekomma alla invändningar och allt missnöje öfver någon förmodad, genom det beslut, som nu är i .fråga, föranledd myntförsämring, har K. M. föreslagit, att 1
R:dr i silfver måtte fortfarande bibehållas såsom mynt-enhet.
Jag får fördenskull anhålla om propos. derå, alt R. o. Ad. beslutar, alt räkne-enheten må till det värde bestämmas, som förut är nämnt, eller 32 sk. b:ko, samt att Utsk:s förslag pag. 4, ang:de mynt- och räkne-enhetens bestämmande lill eD, måtte afslås.
Den 19 Augusti f. ra. 29 annat beslut behöfves icke, emedan frågan, angtde R:drn i silfver, redan förut är af R. o. Ad. afgjord.
Hr von Printzencreutz, Bernh. Wilh.:
Jag har begärt ordet, icke för att söka vederlägga hvad Frih.
Palmstjerna anfört till stöd för äsigten, att mynt-enheten bör bestämmas till 1 R:dr Silfver-Specie, utan endast för att fästa upmärksamhet å den omständighet, att någon anmärkn. vid i frågavar.de punkt icke inom de tre öfrige RiksSt:n blifvit framställd, hvadan det synes vara föga sannolikt, alt, ifall R. o.
Ad. ensamt fattar eli sådant, från de öfrige Ståndens uttalade mening afvikande beslut, som Frih.
Palmstjerna föreslagit, detta då kommer att ega den af Frilen åsyftade påföljd.
Så länge mynlbestämnings-lagen gäller, lärer väl icke tre Stånds beslut kunna föranleda borttagandet af den mynt-enhet, som, enl. samma lag, är fastställd.
Följaktligen kommer ock Silfver-R:drn att fortfarande utmyntas, intilldess Konung och St. gemensamt derom annorlunda besluta.
Efter först till bifall å Utsk:s förevar:de hemställan framställd, men med Nej besvarad propos., blef denna punkt af R. o. Ad. afslagen.
4:de punkten, innehållande hemställan alt mynt- och räkneenheten må benämnas ”Riksdaler."
Palmstjerna: R. o. Ad. har redan beslutat, att den nya räkne-enhelen skall benämnas
R:dr riksmynt.
Alt inskränka sig lill benämningen R:dr är, efter min öfvertygelse, icke riktigt, emedan det endast kan gifva anledn. till misstag, samt lemna sådana personer, som vilja inveckla sakerna, tillfälle att öppna rättegångar om rätta förståndet af aftal under en eller afinan form, der R:drn förekommer.
Vi bafva R:dr b:ko och R:dr r:gs, och ofta ser man att, på grund af gällande förfaltn:r, i aftal endast nämnes R:dr, samt att dermed då förstås b:ko.
Om nu detta tillägg uteslutes, och R:drn endast benämnes R:dr, så kan lätt hända, alt i ett aftal, der det är menadt R:dr b:ko, yrkas att det skall förstås såsom R:dr rgs.
Det kommer då att bero på vederbör:de, huruvida saken skall förstås på ena eller andra sättet.
Någon olägenhet att tillägga ordet riksmynt finnes icke, och det torde vara lätt att inse, alt, efter någon tid, ingen serskildt tänker på delta tillägg.
Deremot har det den fördelen med sig, att det förekommer misstag, misstydningar och auledmr till rättegångar.
Vi hafva, såsom jag nyss nämnde, f. n. banko-sedlar, äfvensom andra sedlar, hvars valör står utsatt både i banko och riksgäld; men då nu, enl. R.
Stms beslut, å de nya sedlarne endast skulle komma alt stå R:dr, så kan derigenom mången misstydning upkomma, om man dermed skall förstå R:dr b:ko eller rgs.
I följande punkt, som eger sammanhang med den förra, föreslår Utsk., att ”då i förfatln:r, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller handlingar af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid ufärdas, benämningen Riksdaler utan tillägg förekommer, så förstås dermed 30 Den 19 Augusti f. m. alltid den här ofvan omförmälda Riksdaler, hvaraf en i värde motsvarar ^[idels R:dr i silfver, enl. Mynt-Ordn:n d. 9 Maj 1835.”
Ett sådant påbud kan jag icke inse komma att hafva den påföljd, Ulsk. dermed åsyftat.
Det tillhör nemi. hvarje domstol att pröfva, huruledes begreppet af en skuldsedel skall förstås, och delta lärer icke genom R.
St:rs beslut kunna bestämmas.
Jag anhåller fördenskull, alt R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut, och alt räkne-enhetefi således må benämnas Riksdaler Riksmynt.
Utsk. har föreslagit, att mynt och räkne-enheten skall bestämmas lill enahanda värde, och i sammanhang dermed, har Utsk. jemväl hemställt, alt den gemensamma mynt- och räkne-enheten skall erhålla en gemensam benämning.
Men, sedan R. o. Ad. numera afslagit, att mynt- och räkne-enheten skall hafva samma värde, så går det naturligtvis icke an, alt hafva samma namn för tvenne enheter af olika värde; ty då man nu får-en R:dr i silfver, som är mynt-enhet, och en annan R:dr, som är räkne-enhet, så måste äfven denna hafva ett serskildt namn.
Då detta således är nödvändigt, och något bättre namn än det föreslagna Riksmynt icke blifvit framställdt, så får jag tillstyrka bifall till detsamma.
Jag vågar fördenskull, i likhet med Frih. Palmstjerna, föreslå, att R. o. Ad., i afseende på förevar:de punkt, måtte fatta det beslut, att den blifvande nya R:drn må benämnas R:dr Riksmynt.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, då bifall till förevar:de puukt i viss mån vore stridande emot R. o. Ad:s nyss fattade beslut, propos. till bifall ej kunde framställas; hvarefter R. o. Ad. beslöt, att, med vidblifvande af sitt förut, i fråga om räkne-enhetens benämning fattade beslut, afslå Utskis nu förevaride hemställan.
5:te punkten, an g: de utfärdande af ett stadgande om hvad med benämningen Riksdaler utan tillägg bör förstus.
Det faller af sig sjelft, att, då genom lag är stadgadt, att mynt-enheten heter Ridr silfver, och räkne-enheten Ridr Riksmynt, så kan det icke komma i fråga, att en förfaltn. behöfver utfärdas, deruti stadgas hvad del skall betyda, när man endast skrifver Ridr, hvilket mynt icke finnes.
Jag får fördenskull vördsamt anhålla, alt denna punkt måtte afslås.
Landtmis först till bifall å förevaride punkt framställda propos. besvarades med
Nej; hvarefter samma punkt afR. o. Ad. afslogs.
Gite punkten, innehallande förnyadl tillstyrkande, att i enlighet med K. M:s Nåd■ Propos. enheten må fördelas i 100 lika delar och 100:de-delen benämnas öre. R. o. Ad., som förut bifallit ifrågavande tillstyrkande, lade denna punkt till handlingarne.
Den 19 Augusti f. m. 31 7:de punkten, ang:de såsom följd af det nya systemet tillstyrkta sladganden om sättet för offentliga räkenskapers förande och jemkningar i allm. taxor.
Hvad dessa punkter beträffar, torde det vara lämpligt att derom besluta, när Hr Gr. o. Landtm, föredrager de mot desamma svarande punkterna på 8;de sidan i Utsk:s Utlåt.
De två näslfölj:de punkterna motsvara punkterna 4 och 5 pag. 8.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan R. o. Ad. genom det fattade beslutet om räkne-enbelens benämning i sjelfva verket afslagit nu förevar:de punkt, propos. till bifall å densamma ej kunde framställas, samt hemstälde derefter om R. o. Ad. ansåge denna punkt f. n. icke föranleda till annat beslut än ogillande af Utsk:s hemställan om utbyte af benämningen Riksdaler Riksmynt emot benämningen Riksdaler.
Ropades Ja. 8:de punkten, innehållande förnyad hemställan, ali den genom Mynt-Ordningen d.
9 Maj 1833 bestämda ulmynlningsgrund må oförändrad bibehållas.
Det bar icke varit fråga om, att ändra grunden för ulmyntningen af annat mynt än 10-örestycken af silfver, och R. o. Ad. har redan beslutat att, i likhet med hvad K.
M. föreslagit, dessa öre-stycken skola utmyntas af 8-lödigt silfver, samt sålunda innehålla lika delar silfver och koppar.
Om R. o. Ad. fördenskull vidblifver det beslut, som redan är fattadt, torde Utsk:s förslag nu endast böra läggas till handlingarne. R. o. Ad. har derjemte beslutat, att ingen skulle vara pligtig att af delta skiljemynt mottaga mer än 1 R:dr Riksmynt.
Ad. icke gör någon förändring i detta beslut, hvarom Utsk. för öfrigt icke yttrat sig, så kommer det att stå i fullkomlig öfverensstämmelse med den framställning jag nu gjort.
Hvad angår de skäl, som Utsk. anfört, för att i detta afseende tillvägabringa ett annat beslut, än det af R. o. Ad fattade, så får jag uplysa, att de i vissa hänseenden äro alldeles origtiga.
Utsk. säger nemi. ”att, efter hvad uplyst blifvit, mynt af 8-lödigt silfver är utsatt för hastigare förnölning, än det, som präglas af 12-lödig halt, samt, i följd af den större koppar-tillsatsen, under begagnandet i rörelsen erhåller ett sämre utseende.”
Hvad detta sednare påslående beträffar, eller att myntet erhåller ett sämre utseende, så är detta väl möjligt, ehuru, såsom jag tror, i ganska ringa mån.
Hvad deremot Utsk:s första yttrande beträffar, eller att 8-lödigt silfver är utsatt för mera nötning än det 12-lödiga, så är detta alldeles oriktigt; ty ostridigt är det 8-lödiga mycket hårdare än det 12- lödiga; och när det är hårdare, så måste det bättre motstå nötning, hvarföre också Utsk:s skäl i detta afseende förfaller.
Utsk. föreslår, att ifrågavar:de 10-öre-stycke, ”ehuru i värde något understigande nuvar:de ^ R:dr specie, dock icke torde behöfva blifva till omkretsen mindre och sålunda svårare att handtera än detta, enär 10 -öre-stycket kan utpräglas tunnare.”
Detta skulle medföra 32 Den 19 Augusti f. m. en icke obetydligt ökad kostnad för utravntningen, och, dä denna redan förut är nog hög, torde det icke vara skäl, att ytterligare förhöja densamma, i och för berörde myntsort.
Jag hoppas fördenskull, att R. o. Ad. vidblifver sitt förut i denna punkt fattade beslut. R. o.
Ad. beslöt, att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga denna punkt till handlingarne.
9:de punkten, ang:de ifrågaställd utmxjnlning af {-örestycken.
Att präglingen af ^-öre-stycken skulle innefatta en afvikelse från decimal-systeruet, hafva andra nationer icke funnit, emedan i flere länder, der detta system i afseende på myntet blifvit genomfördt, underafdelningar, motsvarande ifrågavar:de värde, blifvit präglade. R. o.
Ad. har redan i detta ämne fattat sitt beslut, och Utsk. föreslår icke något annat.
Det rorde fördenskull endast återstå, att lägga denna punkt till handlingarne.
Jag anhåller jemväl, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut, i afseende å präglingen af J-öre-stycken.
Uppå härefter framställd propos. lades förevar:de punkt till handlingarne med förklarande, att R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut.
10:de punkten, innehållande förslag till allmänna räknesättet i handel och vandel äfvensom till utmynlning af silfver och koppar.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, låtit upläsa rubriken jemte Usta mom. af detta förslag, yttrade Frih.
Utsk:s rubricering af det här förekommande förslaget förefaller mig något oegentlig.
Ehuru jag visserligen icke vill vidröra Utsk:s sätt att behandla språket, kan jag likväl icke underlåta att fästa upmärksamhelen på användandet af ordet ”vandelDetta ord är nemi. mera begagnadt under en annan mening, än den det här skulle uttrycka.
Man säger t. ex. en ”rättfärdig vandel” i detta lifvet, och hvad en sådan vandel egentligen har att göra med ett nytt räknesätt, kan jag icke inse; ty om man blott räknar rätt efter detta system, så inverkar det icke på någons vandel.
Hvad för öfrigt sjelfva förslaget beträffar, så torde R. o. Ad. finna, att första punkten icke öfverensstämmer med R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Dess lydelse bör derföre blifva denna: ”l:o att, med fastställande af räkne-enheten till värde af en fjerdedels
R:dr silfver, enl.
Mynt-Ordn:n den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande en R:dr r:gs eller 32 sk:r b:ko, benämnes Riksdaler riksmynt.” Gr.
Den 19 Augusti f. m. 33 Gr. Lagerbjelke:
Instämmande i hvad Frih.
Palmstjerna yttrat, ang:de ingressen, får jag föreslå att den mätte erhålla följande lydelse: ”Förslag lill allmänna räknesättet, äfvensom lill ulmyntning af silfver och koppar.”
Hvad åter första punkten beträffar, så, enär räkning i silfver kommer att npliöra, men R. o. Ad. ändock beslutat att silfverR:drn fortfarande skall såsom mynt-enhet vara gällande, torde det vara onödigt, att bestämma den, nya räkne-enheten annat än i dess förhållande lill silfvermyntet; hvarförutan det jemväl torde vara otjenlig! att bestämma den i förhållande till ett hädanefter uphördt mynt eller Banko och riksgäld.
Jag vågar derföre föreslå att ifrågavar:de punkt mätte i afseende å ordalydelsen förändras sålunda: ”1:0 att med fastställande af räkne-enheten lill värdet äfen fjerdedel R:dr silfver, enl. Myiil-Ordnm den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet benämnes Riksdaler riksmynt.” Häruti förklarade Frih.
Palmstjerna sig instämma.
Jag lior det vara rätt alt från rubriken utesluta orden "i handel och vandel samt vid bokföring."
Men det synes mig icke vara nog, alt blott säga ”allmänna räknesättet;” utan något tillägg erfordras, som bestämmer föremålet.
Som detta är penningar, anser jag rubriken böra erhålla följande lydelse: ”Förslag till allmänna räknesättet i penningar, äfvensom till utmynlning af silfver och koppar."
Jag instämmer i hvad Hr von Hartmansdorff yttrat i afseende å ingressen.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, först framställde propos. till bifall å den af Ulsk. föreslagna rubrik, ropades starka
Nej blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna den af Hr von Hartmansdorff föreslagna rubrik:
"Förslag till allmänna räknesättet för penningar, äfvensom till ulmyntning af silfver och koppar,” samt efter denna propos:ns besvarande med Ja, jemte ett eller annat
Nej, förklarade alt härvid
Uppå sedermera framställd propos. antogs för lista mom. följande redaktion: ”alt, med fastställande af räkne-enheten till värdet af en fjerdedels R:dr silfver, enl.
Mynt-Ordn:o d. 9 Maj 1S35, denna räkne-enhet benämnes Riksdaler Riksmynt.”
Då härefter 2:dra mom. förekom, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag vill blott anmärka, att jag fortfarande år af samma mening, som jag förut yttrat, nemi. alt jag ogillar benämningen öre; men anser fruktlöst försöka att göra benne gällande.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt, i följd af R. o. Adis förut fattade beslut, de i detta mom. förekommande orden ”Mynt och” borde uteslutas, hvarefter 2:dra mom. med denna förändring godkändes. 11 H. 3 34 Den 19 Augusti f. m.
I fråga om 3:dje mom. yllrade Gr.
Til! följd af R. o. Adis förn! fatlade beslut, torde denna punkt endast behöfva läggas lill handlingarne. R. o. Ad. fann detta morn. i följd af dess rör:de 5:le punkten fattade beslut ej föranleda annan åtgärd än att läggas lill handlingarne.
Då nu 4:de mora. förekom, anförde , Fritt.
Ad. liar redan förut, i afseende å uteslutandet af bråktal, fallat eli beslut, sorn något skiljer sig från Utskis här framställda förslag. R. o. Ad. har nemi. ansett att hvad som stiger till och med eli halft öre skall i allmänna räkenskaper uteslutas, hvaremot hvad sora öfversliger ett halft öre, skall utföras för eli öre.
Flsk. har deremot föreslagit, alt hvad som understiger ett halft öre .skall uteslules, men hvad sora upgår lill eli halft och derutöfver skall uplagas som ett öre.
Det torde vara rättvisare att något mera jemna förhållandet mellan den som skall betala och den som skall mottaga betalning.
Jag anser, alt R. o. Adis , beslut i delta hänseende är öfverensstämmande med rättvisans fordringar, och får fördenskull anhålla, alt Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på alt R. o. Ad. vidblifver sitt i detta ämne fattade beslut, och lägger Utskis hemställan till handlingarne.
Hr Printzencreutz:
Jag vill blott, då ingen annan af BankoUlsk. -s ledamöter uplräder för att försvara Utskis förslag, uplysa derom, alt hvad Utsk. tillstyrkt är öfverensstämmande med hvad som uti Tull-Taxan och nästan alla i sednare tider från K.
M. utfärdade läxor i detta hänseende finnes stadgadt, och att den gjorda anmärknin således ej träffar endast Utskis förslag.
Palmstjerna har nämnt att, för att jemna förhållandet emellan den, som skall betala, och den, som skall mottaga betalning, vore rättvisare att vidblifva R. o. Ad:s förra beslut.
Emellertid finnes t. ex. i Tnlllaxe-underrätlelsernes lista § stadgadt: ”Hvad vid lullklarering af brutet skifling-tal ej hinner lill half skilling uteslules, och räknas deremot för en skilling hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver en half.”
Delta öfverensstämmer fullkomligt med hvad Utsk. nu föreslagit; hvarjemte jag med visshet vet och kan styrka, det förhållandet är enahanda med de fleste i sednare lider från Stats-Departm utfärdade läxor; och synes således Utsk. hafva på god grund framställt sitt förslag.
Att det är orätt att räkna jemt hälfteu lill den sednare hälften, om jag så får uttrycka mig, torde icke behöfva bevisas.
Det torde nemi. lätt inses, att om jag vill dela 10 i tvenne hälfter så måste 5 räknas till den första hälften; ty eljest skulle 6 enheter komma att höra (ill den ena hälften och endast fyra till den andra.
Således är det högst orätt alt räkna på det sätt BankoUtsk. här gjoit.
Visserligen har Hr von Printzencreutz upgifvit, alt delta räknesätt är antaget i vissa nu gällande taxor Den 19 Augusti f. m. 35 hvilket jag, för min del, icke kan finna vara händelsen; men om man också hittills räknat orätt i vissa taxor, bör man väl icke nu, då de skola omgöras, äfvenledes räkna orätt.
För öfrigt har äfven deuna oriktiga räkning icke vid alla tillfällen blifvit följd; ty då 15.
St. beslutade ang:de skqt le-fören k Ii ogen, sä bestämdes just, ali hvad som öfverslege £ skulle räknas för ett helt, och hvad som understege j icke uptagas i räkningen.
Jag anhåller fördenskull, all R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Palmstjerna; Hr von Printzencreutz har anfört ett och annat, som visserligen kan i allmänhet vara sanni; men jag vill påminna mig, att R. o. Ad., just i anledn. af R.
St:s beslut i skatte-förenklings-frågan, beslutade, att ^-öre-stycken skulle piäglas.
St. hafva nemi., om jag ej alltför mycket missminner mig, i skatte-förenklings-fråean beslutat, att hvad sorn upgår till \ öre oell derunder, skall vid dehileringen uphöra, men att hvad sorn öfverstiger J öre skall räknas för ett helt.
Samma grund har R. o.
Ad. följt i sitt beslut ang:de Otskis förslag uti ifrågavartde punkt; och som några nya skäl icke af Utsk. blifvit anförda, hvilka i min tanke väga mer än hvad R. o Ad. genom sitt beslut afsell, sä hemställer jag att R. o. Ad. måtte vidblifva detta förut fattade beslut, och lägga Utsk:s hemställan till handlingarne.
Härvid anmäldes och emottogs
Hr Slals-Rädet Gr. Carl Göran Detlof Mörner, som å K.
M:s höga väguar afiemnade 7 Dess Nåd.
Proposir och en Dess Nåd.
Sedan Hr Stats-Rådet blifvit utbeledsagad, tilläde Frih. Palmstjerna:
Jag ber alt få uplysa, att i StatsUtsk:s Utlåt.
JYs 92 augide skatle-förenklingen, befinnes verkligen pag.
13 en mening af följande lydelse: ”Hvad som då deraf, liksom när persedelslaget består af ensamt ny eller ensamt gammal ränta, befinnes utgöra bråk af minsta enheten, skall efter samma grund, som för småpersedlarne finnes bestämd, förvandlas och tilläggas penningeräntan.
Hvad sorn derefter i pennjnge-räntan af runstycken öfverstiger en half skilling, anses för hel, och hvad som understiger eller endast upgår till en half skilling uteslules.”
Att i ett ämne fatta beslut efter en grund och uti ett annat efter en annan, dä samma grund är lika tillämplig för båda delarne, är, efter min öfvertygelse, inkonseqvent.
Jag har velat nämna detta såsom ett ytterligare skäl för min anhållan; ali R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut.
Jag ber blott att få tillägga några ord i afseende på den anmärkta ”orättvisan” i detta fall.
Någon sådan kan jag icke finna ligga i Utsk:s förslag att, till undvikande af brutna tal, ”hvad som understiger ett halft öre uteslules,” men hvad som ”stiger till ett halft eller derutöfver, räknas för ett öre.”
Åtminstone blefve det för den, som hade att fordra betalning af jemnt i öre och derför icke finge någonting alls, precis lika stor orfilt 3 * 36 Den 19 Augusti f. m. visa, om Gr.