Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid detta tillfälle måste jag hembära en gärd af skyldig agtning åt minnet af den högst förtjente mannen, som, insett dessa bris fällighcter, föreslagit och utverkat förbättring deri.
För mig återstod föga, blott regleringen af de detciiller sora den redan gjorde organisationen ytterligare erfordrade.
Bland dessa var fårdelningen af de till Arméen återlemnade Öfverstelndelningarne; den skedde i mån af deras afkastning.
De 2 bästa [Arno och Bäckafkog) anslogos åt Fält MarJkalkarne *).
De bättre dernäst, inora hvarje Stora Tuna återlemnades till Arméen ej förr än äs I8»8, 74* Ben 24 Btbruaxii.
Inspection, åt Inspecteurerne, (GeneralLieris/-, mnterne) och de minst gifvande åt BrigadGeneralerna (General Majorerne.)
En sådan lenxnades åt General Adjutanten för Arméen, hvilken icke varande StatsRåd, såsom dess Företrädare, ej kunde vara utan lön, en åt Ordföranden i KrigsHofRätten (då Friherre von Döbeln) och en till Presidenten i KrigsCollegium, hvilken indelning öfverflyttades ifrån Invalidfonden, medelst af Kongl. Maj.f till nämnda fond, af egna tillgångar, lemnad capi.talersäftning.
Hvad OfversteLreutenants indelningarne. beträffade voro de, alltsedan den 20 Mars i8lj RegementsChefernes enda lott.
Medelst den, i mon afindelnlngarnes afkastning gjorde fördelning, uppkom den vinst, att befordran medförde ökad inkomst, liksom medelst organisationen på divisioner och brigader, befordran medförde ökadt befäl.
A,rméens organisation i fredstid liknade. $ess organisation i krigstid, så att arméen då, kan träda i fält utan att omskapas. fia controlleraode autOritet var inrättad,. sorn ägde, tillsyn att en och hvar uppfyllde sin pligt, så i oeconomiskt sorn militäriskt afseende; denne var fländig ej tillfällig , så att han behörigen kan bedöma huruvida de under dess tilisyn stående tioupper tilltaga eller aftaga i disciplin, ordning och öfning.
Den 24 Februariu1 74i Dessa äro organisationens tbeoretiska för. dehr Skulle under den practiska utöfningen deraf, brisffälligheter yppa sig, är detta ett alia menskliga inrättningar iner eiler mindre vidhäftande oisdr, som äfven under förändrade omständigheter svårligen torde kunna förekommas.
Man säger: i händelse Generalerne tillika vöre RegementsChefer *j, så kunde tnaa antingen tor statsverkets räkning bespara öf‘verst eLieutenants in idningarn", eller och fördela beloppet deraf på dc sämre betalte Compaq nieOffi cerare.
Betra’'tom detta inkast först under dess militaisiska synpunct.
Två Regementer, förstärkte med seller 3 elassar Bevärings-man^kap, utgöra en så betydande styrka, i synnerhet i ett couperadt land, att »ill deras commenderande erfordras en BrigadGeneral.
Två sådana Brigader åter, erfordra, af samma skäl, en DivisionsGeneral.'
Detta är hvad vi nu äga.
Skulle under fredstid inga andra RegementsChefer finnas än förenämnde Generaler, hvilka, då krig inträffar, måste emottaga Divisions- och Brigad-befälet, »}
Detta bör ej förblandas med de Arméer der Generaler äro Colonela proprietaires af ett Regemente , som ät en slags hederspost, likasom Gardet orh LirReSementet hafva Konungen till Chef; Kronprinsens HusarRegemente, KronPiinsen o. s. v. 744 ’
Den 2j Februari i. föijer deraf stt, vid afmarche till campagne, alla Regementer måste commenderas af Bata i 1
Att åter under krig, göra tjenst Brigadoch Bataillons-vis, med uteslutande af Regementsfördelningen , har den stora olägenheten, att om BrigadChefen blir blesserad eller skjuten, måste en BataillonsChef emottaga Brigadbefälet, och skillnaden att föra en Bataillon och en Brigad år så stor, att det verkligen förtje-» nar uppmärksamhet.
Äfven förloras det oecononnfka samband som bör äga rum inom samma Regemente, liksom det moraliska i en corps der tour och anciennetet beräknas samfält.
Hvad åter den möjliga besparingen be^ träffar, af ÖfversteLieutenants indelningarne för Statsverkets räkning, får jag anföra följande? 1, 727 Officerare finnas i Arméen; dessa hafva i asped för en framtid inalles 57 löner uppgående till och öfver 2000 R.dr, (fenninge och indelte löner sammanräknade) och som man cj kan anse en Regementsofficer äga sin bergning förr än han äger minst 2000 R;dr Banco inkomst, hvaraf räntan för accordet samt hästars föda och uppköp måste afgå, då rena behållningen oftast ej utgör 1000 R;dr, så frågar Den 24 Februarii, 745 jagt om man fkniigen skulle kunna indraga hälften af detta ringa antal brödstycken, hvilket likväl voro casus i händelse Öfverste Lieutenant6indeiningarne återgingo till Statsverket.
Skulle indragningen åter, ske till förmån för de mindre väl lönande CompagnieOlficerare, så, utom det att de militairiska skälen här, liksom ofvan, tala emot saken, uppstår frågan: hvilket'är bättre för Arméens CompagnieOfficerare att, antingen få sina löneviikor förbät-i trade med en obetydlig summa sorn
En lön delad på en hel OfficersCorps utgör, eller att hafva ett brödstycke mera i aspect för en framtid?
Den oeconomiska vinsten vore således oviss; den militairiska förlusten, säker.
Hvarföre då företaga en sådan förändring?
Man säger att två Öfverste-LieutenantsIndelningar kunde sammanslås till en Generalslön, hvarmedelst Regements-Cheferne skulle kunna komma i åtnjutande af Öfverste-Indelningarne.
Följande uppgift skall bevisa overkställbarheten deraf.
Nitton ÖfversteLieutenantsIndelningar finnas inalles vid Arméen, så vid Cavalleriet som Infanteriet (med undantag af Jemtlands och Westerbottens Regementen, hvilka i afseende å dessa Regementers frånskilda läge, icke ära förenade i Brigad.)
Ben 24 Fcbrunrii, Af ofvannämnde 19 ÖfversteLieutenantsIndelnmgar skulle, om 2:ne sawmamlogos till en, 95 Generalslöner kunna utgöras.
Inspecteurernes antal kan, i afseende å Inspectioner. nes vidsträckta lage, mötestermlnernes konta belopp och dessas samtida epok '*) icke vara färre än 2 vid Cavalleriet och 4 vid Infanteriet 5 summa 6, hvartill skulle åtgå !2 Öfverst; Lieutenants indelningar; åtr^rstå 7.
Desse kunna utgöra 3,5 Generalslöner; afgå 2 föE Cavaileriet, skulle återstå in alles 15 lön för bela värfvade och indeldta Infanteriet, samt för 6700O man Beväringsmanskap, hvilket i sanning är otillräckligt
Dessutom voro Fält— Marskalkarne utan löner: oberäknadt att 2 ÖfversteLieutenants indelningar, å 250 R:dr indelt hvardera och i allmänhet försedde med svaga boställen, icke svara emot mera än högst en Öfversteändelning; då den i Europas alla Arméer erkända princip, att befordran bör medföra ökad inkomfty eller skulle blifva uppfylld.
Man säger att vid krigs inträffande, Konungen, i stallet att lemna befälet till de Generalspersoner för hvilka han äger måsta förtroendet, kunde blifva föranlåtsn att lemna det till den på stället varande General.
Sådant var verkeligen förhållandet förut.
Författningarne ålade Regementschefen , utan afseende å dess grad i Alméen, att afmarchem r igrn im in
I afseende 5 sloi Serri - Deri 24 Ftbruarii, 74? med sitt Regemente.
Nu deremot innehåller Kongl.
Mai:ts Nådiga Instruction tor Inspecteurer och BrigadGeneraler följande: 14.
”Då de till Inspectionen hörande Regenienter, eller någon del deraf erhålla uppbrotlsordres till krigscommenderingar, åligger det Inspecteurerne, att genast begifva sig till samlingsstället, för att desse Regemcnter , sä till personal, som beklädnad, tross, utredning, beväring, »munition och trosshästar tn. m. till Kongl. Maj:t och Kronan afmönstra; hvarefter dess egenjkap af Inspecteur öfver de af mönstrade troupperne tills vidare upphörer, viljandes Kongl. Maj.t för Inspecteurerne då utse lämpligt befäl vid Arméen eller hemma i landet §• 31. ”Så fort halfva Brigaden, eller derutöfver, erhåller uppbrottsordres till krigscommenderingar, bör BrigadGeneralen sig genast på samlingsplatsen inställa, för att, i händelse Kongl, Maj\t ej annorlunda fhitlie förordna, emottaga befälet öfver Brigaden, då BrigadGene-^ ralén fortfar att vara Kongl. Majit ansvarig för underlydande Regementers instruction, discipline, ordning och lydnad, samt allt hvad Kongl.
Majit i militairiskt afseende af dess Armée äger att fordra.’’
Öfverstarne äro nu högst ij«. 748 Den 24 Februarii. la betalte, ja de, äro det, och ingen önskar lifligare än jag förhöjning at deras lönevilkor.
Men jag frågar:
Hade de varit bäitre lönte, om organisationen icke ägt rum?
Hade de nu varande Divisions- och Brigad-Generaler, då Rege»entsCheler, ej varit i åtnjutande af sam" ma indelningar som n^P Och hvilSta andre än ÖfversteLiuetenants-fnaeföingarne hede i sådsnt fäll varit att tillgå för de nu varande Öfversta!?
Representationskostnaden var mindre för ÖfversteLieutenanter än* för Öfverstad Ja, men så var tjenstcbefattningen äfven mindre angenäm, ty hvem commenderar ej häldre ett Regemente, än inskränker sig vid den fordna Öfverst».
Lif utenants- befattningen, sorn bestod i att presidera i KrigsRätt och att bt söka sjukhuset.
Sådant var förhållandet när Generalen, då Regementschef, var närvarande vid Regementet.
Var han åter frånvarande, så hade Öfverste-Lieutenanten enahanda repre, sentattonsJliyidighet, sorn nuj __ — I förra fallet, reducerar frågan sig att veta, om tjenstebfcdattningens större vigt ej uppväger den ökade representationsskyldigheten.
1 sednare fallet ligger hela skillnaden deri, att den som förut kallades ÖfverfleLieutenant, nu kallas Ö verfle.
Skulle, emot all löt modan, tjänstebefattningens större vigt ej uppväga den ökade representationsskyldigheten, är det. ta ett gällande skäl att tillägga Herrar RegeaientsChcfer en lönetiliökning, (.hvartill de vis - Den 24 Februarii, 749 »ef! i gen äro berättigade) men ej ett skäl att
Upphäfva en organisation af mera vigt för Fäderneslandets försvar, än jelande taffelpeii' ning ar.
Man säger: avancementen bär blifvit tro* gare, ty Generalerhe, som i stället för Rege-J menter, nu commendera Divisioner och Brigader, taga mindre afsked äo förut
Härvid får jag först anmärka att det ej kan vara af serdeles vigt för Riket att bepröfvade Generaler, hvaraf ännu ingen är oijenstbar taga afsked och s dan att skillnaden i t jenstgöriogen på roten nu som BrigadGeneral, o^h förr som RegementsChef, är af för ringa vigt att förmå någon som ämnade taga afsked, att stadna qvar en enda dag längre i tjensten , i synnerhet som en ej större sys Insättning är ett nöje, men ej en tunga; hvad ator tjenstgöringen i läger beträffar, är den densamma nu , som den alltid Varit.
Bifogade förteckning upptager de af 18I0 års Regementschefer, som dä städse voio frånvarande från sina Regementen.
Utdrag utur 1810 cirs Tour-Rulla.
Hans ExceUence Stedingk, Chef för Stedin gk ska Regementet, tjenstgörande som Ambas*. sadeur i Petersburg. 750 Devi 24 Februarii, Hans Fxcttimci Esten, Chef för Skånska Hu SarRegementet.
Tjenstgörande som fredsunderhandlare i Paris.
Grefve C.
Strömfelt, Chef för Cronobergs Regemente , tjenstgörande sorn ÖfversteKammarherre hos Drottningen.
Hons Excsllenct Wrede, Chef för Lifgrenadier fRegementet.
Tjenstgörande som Inspecteur för Infanteriet.
Hans Exeellence C. Mörner, SecundChef för Svea LifGarde, tjenstgörande i Pommern. Grefve H.
Merner, Chef för eget HusarRegetnentente.
Tidtals tjenstgörande som CapitaineLieutenant i Stockholm.
Friherre Wegesack, Chef för Elfsborgs Regemente, tjenstgörande i Stock, holm.
Friherre Tavaft, Chef för Calmare Regemente; tjenstgörande i Skåne. friherre Hunge, Chef för Westgötha Dahls Re, kemeatej Minister i Wien, Den 24 Filmariu Grefve A, ShJiwerin, Chef för Upplanda Re genitentej tjenstgörande hos då varandeEnkeDrottningcn. L, Silfversparre, Chef för Smålands DragonRegemente:, tjenstgörande hos Hennes Kongl. Höghet prinsessan.
Går man längre tillhakars är förhållandet än märkligare, och jag påminner mig ännu den tid då GeneraKrne Zöge von Manteuffl, Siegroth, Kaulbars, Pauli, Bnmjean, Cheffe.r, Fock, med flere, vid mer än 70 års ålder, afla bibe: höllö sine innehafvande Öfverste indelningar, utan att derföre göra någon slags tjenst.
Häraf qllt torde finnas, att
Generalitetet gör vida mera tjenst nu än tillförene och så mycket sorn förenas kan med vår indeldta Armées organisation, der tjensten icke är af serdelee tunga för någon.
Om Generalerne, de sednare åren, mera salDn än förut sknlle tagit afsked, kan detta således ej tillskrifvas den dem nu åliggande tjenstgöringens mindre trägna beskaffenhet, utan en ganska enkel orsak, som ej äger minsta gemenskap med Arraéens organisation på Divisioner och Brigader, nemligen; Accorder— ms cxtintion.
Men huru stora äro icke fördelarne deraf i andra afseenden?
Den militairiska förtjensten kan nu af Konungen belönas utan att fia» TSz
Deri 24 Februarii, na hinder i den belönings värdiges mindre bemedlade tillstånd.
UppropsAuctionerne, sorn förut höllos vid Regementsvacancerne, äro aflyste, och Regeringsformens 28 och 35 §.
§. sorn då voro en död bokstaf äro nu återförda till sin constitutionella helgd.
Dennaaccordernes extinction hvarpå Kongl.
Majit med grundad öfvertygelse om dess nytta, och med en hos Svenska Konungar exempellös frikostighet, af egne tillgångar uppoffrat den ofantliga summan af 341,000
R;dr Banco', tog sin början innan organisationen på Brigader och Divisioner ägde rum, och skulle äfven, denna förutan troligen blifvit fortsatt, och äger dermed ringaste gemenskap.
Dessutom kan differencer i mer och mindre afgång på det inskränkta antal af 17 Divisions- och BrigadGeneraler, jemfördt med de vid Arméen anställde 1727 Officerare, icke Vara af annan än ringa betydenhet.
En af de mäst brydsamma frågor var reglerandet af Brigad- och RegementsChefernes förhållanden till hvarandra, så att Regementschefer kunde erhålla den för dem nödiga magt och myndighet, utan att BrigadChefer derföre skulle förlora det inflytande de på underhafvande Regementen böra äga.
Å ena sidan löpte man fara att återfalla i det , den gamla Organisation vidhäftande, felet, der ÖfversteLieutenanten nu Öfverste, var en Ziffra; å årt~ Den 24 Fchriiarii, 753 dra att lemna till den nya Öfversten så mycken magt och myndighet att BrigadGeneralen* hvilken likväl skall commendera Regementet i fält, skulle förlora det directa inflytande han på underhafvande borde äga.
Medelvägen var, att RegementsChefen ensamt skulle få befattningen medailt hvad som rörer Regementets oecenomie, ehuru BngadChefen ägde ett vakande öga deröfver; att RegementsChefen åter skulle stå under BrigadChefen, i allt som rörer det miiitairiska befälet, såsom excercice, disciplin, ordning; tenue m. m.
Instructionen af d. 14 Junii 18 tö är grundad på denna princip, och tyckas Arméens framsteg sedan dess tillkomst, så i militairiskt som oeconomiskt afseende icke vederlagt riktigheten derah
Den medelst organisationen, tillökade Utr gift för Statsverket härör af.- 1:0
Att vid organisationens införande, hågra af de till Divisions- och BrigadGeneralerne ämnade RegementsChefs indelningar, innehades af Öfverstar, hvarföre motsvarande antal
Generaler emedlertid måste förses med penniiigelön. 2:0.
Att 2:ne Öfverste boställen, Westgötha och Bohus Läns Regementens (i följd af äldre Kongl. Bref, voro i besittning, det för Bil, till Ridd, o. Ad.
Pr, 1 Band, 48 754 Den 24 Februarii, ra af f. d. Öfverste Palmstjernas Sterbhus, det sednare af en för flere år ur tjenst gångne öfverste Pålmans, hvarför de emedlertid och till afgångs inträffande måste ersättas med penninglöner. 3:0.
Deraf att en ständigt tjenstgörande, ej tillfälligt commenderad, Generalstab? inrättades, hvars nödvändighetär så allmänt erkänd i Europa och dess arméer, att jag skulle anse mig fela emot den upplysta krets, hvari jag har äran tala, om jag borttog
Dess dyrbara tid med upprepandet af skälen dertill.
Men om organisationen nu skulle förändras, och de med lön försedde FältMarskalkar, In-pecteurer och BrigadGeneraler skulle återgå till Regementsbefälet, så vore en ovilkorlig följd deraf, att motsvarande antal Öfver • star skulle återgå till ÖfversteLieutensnts befattningen; hvarmed de, troligen icke voro belåtne.
Gener ahrne skulle således förlora; de nu varande Regementschef er skulle förlora, tjen.
Jim skulle förlora, och hvem skulle då vinna?
Den egentligen nu existerande olägenheten, som jag fullkomligen medgifver, är att KegementsCheferne, äro illa betalte, hvilket är gå mycket hårdare för dem, som de alla, icke allenast med utmärkt nit och skicklighet förestå sine tjenstebefattningar, utan äfven göra betydliga uppoffringar för att uppfylla dem åliggande representationsskyldigheter; ingen önskar derföre Iifligare än jag att detta förbål* Den 24 Februarii.
755 lande må blifva afhulpit och vore det för mig en den gladaste tjenstebefattning om jag dertill i minsta man skulie kunna bidraga.
Sådana äro de skäl som tala för den under d. 23 Mars år 1813 i nåder fastställda organisationen.
Arméens framsteg, sedan dess införande, hvartill den säkerligen bidragit, torde nogsamt bevisa, att den icke allenast är nyttig, men till och med oundviklig, så vidt Arméen behörigen skall kunna uppfylla sitt höga kall, fäderneslandets försvar.
N:0 II)* Herr Silverskjöld, Carl:
Då Regeringsformens I4
Det bur således lika naturligt, att organisation af Ar. méen, så snart den icke rubhar indelningsverkets fastställda grunder, eller förnärmar Grunaiagarnes tydeliga föreskrift, tillhör Konungen ensamt, så i förändring, af befäl och styrelseprinciper, som i allt hvad sorn rör dess förmånligaste hållning, rörelse och activite.
Utom denna så nödvändiga rättighet för den vise och insigtsfull befälhafvaren, gagna - 75.6
Den 2; Febtuarii. ds dess egenskaper till intet, och ändamålet3 som är Rikets ä.a och forsvar, L>’ef derigenom belt och hållet förfeladt.
Det är på dessa grunder jag trodt mig böra ocilla de fram»] Ställningar som blifvit gjorda till förändringar af Årméens befäl m. m<, hvilket efter mia öfvertygelse icke rättvisligen bordt stallas under Ständernas hvarken pröfning eller granskning.
Vi äga eo
Konung hvars egenskaper och krigsinsigter böra aflägsna från hvarje individ de fruktlösa försöken att granska och bedomina; en hjelte uppammad i krigets sköte, som under lagarnes skygd så förvånande tillväxt i möd, i snille och tapperhet, sCtn förvånat Europa med sina segrar och tvungit Nationer och de* r,as beherrskare till fruktan och högaktning; och denna hjelte, som genom sitt snille och sine sällsynta egenskaper, fästade den urgamla och tappra Svenska Nationens uppmärksamhet, dess förtroende och slutliga val till dess Konung och Härförare; sorn i drnna egenskap rätpfärdigat dess åsigter och uppfyllt dess hojjp; som med ära och klokhet fördt Sven» ska vapnen i främmande länder, upprättadt den svigtande krigeäran; förnyat dess lysande bragder och sluteligén under frihetens och sje1fständ;ghet(“ns egide förenat den Scandinav vi ka h«l'ön; denne Hbdfe, denne store K önun g b"re vi egna vårt hela förtroende, ilen 'om fört• som styrt, sorn orgaiVReradt de största Arri-é
Hvad skulle väl andra Nafioner, men i synnerhet vara mägtiga grannar dämma om vår svaghet, vår vankelmodighet och orättvisa , då vi ens kunde oskyldigt föranleda en kallsinnighet af denne Hjelte, som i det grymma ögonblick han iog sin hand från krigets söner vår fosterjords försvarare, var bildade Armé , skulle ined detsammajblottstäila den för förlus«en af sin hela kraft, och det anseende, sorn vida mera än mängden och styrkan, väcker agtning och fruktan hos andra Naiioner* H l ligger utom kretsen af de flästes omdömes förmåga, den lika dyrbara,som sublim» konsten, att dana goda Arméer.
Denna Anda, ~ detta snille måste vara liksom medfödt, och tillhör sällan den vettenskapliga egoisten, mycket mindre den kortsynte forskaren, som icke mägtar uppfatta de grundledningar och principer, på hvilka systemet ömsom hvilar och b ror.
Danaren af detta bör derföre äga största förmågan att bedömma och behandla, och i samma mån bör styrelsen med hela dess omfattning ligga sorn ett verktyg, med en lika otvungen sorn fri ledning i dess hand.
Med ali den aktnmg jig hyser för hvarje kunnig och bi lig granskare fty tadlare bör jag ej förseställa mig) tvinga* jag att åberopa 753 Den 24 Februarii. ett enkelt roen sanningsfullt axiome, nemligen! att det »i. id är ett ofantligt svalg emellan veta och kunna, och att värdet och styrkan ligger i utöiningeo och icke i kunskapen.
Jag anser det derföre mera än vådligt, att inblanda sig i detailler, till hvars omfång man icke kan sträcka en ny skapdnde iörmågaj utan häldre med fullt förtroende till den store Konungsliga Befäl ha iva rens omisskänneliga talenter och nitälskan för nationens ära och väl, lenina ett fritt och oklanderligt val af de rnesurer som till Arméens organisation och Rikets försvar synas honom bäst passande hvilket allt jag i anledning af det förevarande ämnet trodt mig böra yttra, och anhåller i ödmjukhet att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Hetr Montgommeries och Herr von Franckens motioner.
Bilagor till PleniProtocollet för d. 24 Februarii, eftermiddagen.
N:o 1, Herr Toll, Florus:
Den öfverklagade allmänna nöd, till hvars
759 afhjelpande det vore önskeligt man lika myc;; két bidrog genom verksamhet som ordande, är efter min tanke icke så stor och så allmän, som densamma föregifves vara.
Flere välsignade spannemålsår hafva efter hvarandra uppfyllt våra magaziner, så att äfven utskeppning af spannemål ägt rum, och då menniskan äger mat och kläder, så är det orätt att klaga öfver stor nöd och elände.
Men till en annan punct:
Brtfi på penningar.
; äfven uppå dem, bör icke vara brist, då vi äga omkring Trettio millioner R:dr, hvilka nu i flere år ägt ett stadgadt värde, och för hvilka vi erhållit våra nödvändiga behofver; endast en stockning har uppkommit; penningarne hafva samlats uppå vissa händer, hvarigenom deras circulation är hämmad.
Nu uppstår fråga, huru detta kunde afhjelpas ?
Jag uppmanar erfarnare män än jag, att uppgifva dessa medelj men må mig tillåtas, att emedlertid inför Höglofl.
Riddersknpet och Adeln få äran meddela mina tankar i detta vigtiga ämne.
I förbigående får jag blott nämna, att penningebristen vore ännu större om icke gerom arbetet vid Götha Canal, betydliga summor kommit i omlopp; men fortsättandet af detta nyttiga arbete, är ändock icke t i 11— räckeligt att sprida myntet tili afkigsnare orter i Riket.
Af de medel hvilka Högh Riksens Ständer Den 24 Februarii, anslagit till odlingslån, äro ju icke mera än tvåtredjedelar utlänte; emedan betalningsvilkoren äro så svåra, att många, hvilka med nytta kunnat använda lånta penningar, icke vägat söka desse Jån, af fruktan att icke kunna uppfylla de föreskrifne stiänga betalnings; vilkoren, hvilka aldeles icke gagna det allmänna.
Höfvas dessa vilkor, så biifver säkert den återstående tredjedelen utlånt till flere, hvilka med fördel kunna använda penningar till odlingar på sin jord.
Således till lättnad så för jordbruket som rörelsen i allmänhet föreslår jag att enskilt man må äga rätt, att place^ ra sine disponible capitaler uti Bankens utlå— ningsfonder; således äfven uti BancoDisconten, och mot 4 procent, hvartill all laglig rän-'
Sa borde nedsättas, för att komma i likhet med jordafkastning, hvaremot insättarne erhöllo Bankens attest med åtecknad ränta.
Vidare att da lån som erhöllos i BancoDisccnten omsättas sned en femtedel om året och denna femtedel alltid beräknad efter det innestående lånet och icke efter det primitiva, samt den straffränta, hvilken uppkommer genom försummad inbetalning blcfve 2 procent»
Efter dessa principer skulle lånefonder blifva välgörande och svara emot deras bestämmelse j förtroende skulle uppkomma, då LåneBanken med full garanti af Ständers be* slut, till utlåning emottog de stora summor, som nu ligga dålde under misstroendets täckelse.
Dan 24 Felmar ii, N:o 2.
Herr Montgommevis, Gujlaf: Kongl. Maj:ts Nådiga påbud af dan ig Augusti 1819 om skjutslegans förhöjande ifrån 12 till i6 skillingar hade till bevekelsegrund den tillfälliga foderbristen, hvarföre äfven för^ böjningen, såsom orden lyda, tilis vidare skulle äga rum.
Detta tills vidare fortfar ännu och har så"? ledes, oaktadt motiverne dertill upphört både under de efterföljande årens ymniga foderskörd och dttta års icke klandervärde, efter sorn enligt ett yttrande här: jolk och kreatur> icke sakna foda, sträckt sig längre än man med skäl väniadt, så mycket häildre, som hvarken jord-> brukaren, eller staten, eller de resande deraf draga någon fördel, utan tvärtom efter mist fanka, en gemensam förlust och olägenhet, Jordbrukaren, hvaribland jag inberäkna?