Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Blixen har emellertid redan aflagt en sådan förklaring som åtskilliga talare vilja honom affordra, och jag tror att Landtm., ifall han vore närv:de, skulle kunna intyga det.
Jag tror således, att man härvid icke bör göra några svårigheter, allrahelst som R. o. Ad. sjelf kan tolka de former som böra iakttagas vid detta tillfälle.
Att återremittera frågan anser jag icke tjenlig).
Att 516 Den a September. åter genom Riddarh.Utsk. låta fråga Frih.
Blixen om han aflagt tro- och huldhets-ed till Konungen i Danmark, ■vill jag icke mot sätta mig, emedan jag vet att han derpå svarar nej.
En ledamot har yrkat, att ärendet skulle återremitteras till Utsk.
Jag instämmer med honom, och tror att man kan lägga Utsk. till last alt det icke förut ut redt saken, så att alla de invändningar som nu blifvit framställda kunnat vara besvarade.
Ang:de påståendet, att man i afseende på bevisningsskvldigheten varit af flera olika meningar, så är detta visserligen möjligt; men det är icke fallet med svensk lag.
Den är i det afseendet ganska bestämd.
Den som har praesumtionen emot sig, honom åligger skyldigheten att bevisa motsatsen.
Sådant är vanliga anledn:n till värjemåls-ed.
Det är icke ens ovanligt att personer fällas till saken endast på prmsumtioner.
Hvad är den artificiella bevisningen annat än ett hopsummerande af praesumtioner.
Nu inträffade det för ett pär Iliksdagar sedan, att då en adelsman framträdde och begärde pollett, förekom emot honom den praesumtionen att han varit i turkisk tjenst; nåväl, mine Hrr! icke kom det i fråga att Riddarh.Direktrn skulle bevisa detta.
Som han då icke kunde styrka det hans förbindelser till Turkiska Sultanen uphört, ansåg Riddarh Direkt:n sig icke heller kunna till honom utlemna pollett.
Vid en följande Riksdag, sedan han styrkt berörda förhållande, vann han inträde här.
Skulle nu Direkt:n, som gjorde anmärknrn, jemväl äfven hafva haft skyldigheten styrka det denna persons förbindelser till Turkiet ännu fortforo, så tror jag. att Direkt:n skulle kommit i ganska stor förlägenhet.
På samma sätt som då tillvägagicks tror jag äfven nu bör förhållas i afseende å Baron Blixen.
Hvad mig vid kommer, får jag anhålla, att på det att den långvariga discussionen icke måtte åtföljas af en tidsödande votering, få yttra några ord.
Hrr, som här varit i liflig strid med hvarandra, hafva likväl, om icke i form, åtminstone i sak, varit ganska ense.
De som yrkat, att Frih.
Blixen måtte erhålla pollett, hafva gjort det derföre att de trott att han icke är dansk undersåte; och de som bestridt hans inträde, hafva likväl förklarat, att de icke hafva något emot att pollett må till honom utlemnas, så framt han förklarar, att han icke aflagt tro- och huldhets-ed till Konungen i Danmark.
Jag anser således, att man ganska lätt kan förena sig derom, att ålägga Riddarh.Utsk. att till Frih.
Blixen utlemna pollett, såvida han inför Utsk. afgifver den förklaring, att han icke svurit Konungen i Danmark tro- och huldhets-ed.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Frih:n och Ordf:n, att under densamma blifvit yrkadt, dels bifall till Frih. von Blixen-Fineckes ansökning om inträdes-pollett, dels åter - Den 0 September.
S17 remiss derå, och dels af Gr. af Ugglas, att samma ansökning måtte återlemnas till Riddarh.Utsk., med förständigande, att pollett må till Frih:n utlemnas derest han förklarar sig icke hafva aflagt tro och huldhets-ed till Konungen af Danmark.
De härefter först till bifalla Frih. von Blixen-Fineckes ifrågavar:de ansökning, sedan till bifall å det af Gr. af Ugglas framställda yrkande och slutligen lill återremiss framställda propostne, besvarades alla med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Frilen och Ordf:n ånyo hemställde oro R. o. Ad. behagade bifalla det af Frih. af Ugglas framställda yrkande, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg
Som jag icke tror att Frih.
Blixen-Finecke kan legitimera sig att kunna vara repre sentant på Svenska Riddarhuset, så får jag anhålla om votering.
Jag trodde att discussionen redan var förklarad afslutad, och att bifall lemnats till Gr. af Ugglas’ förslag.
Då detta redan är med klubbslag bekräftadt, vet jag icke huruvida det kan vara tillåtet att begära votering.
Hr Frih:n o. Ordf:n förklarade att den begärda voteringen ej kunde förvägras.
Uplästes till justering en så lydande voter:s-propos.:
Den som anser Frih. von Blixen-Fineckes ansökning att utbekomma riksdagsmannapollett böra återlemnas till Riddarh.Utsk., med förständigande, att pollett må till Frih:n utlemnas derest han förklarar sig icke hafva aflagt tro- och huldhets-ed till Konungen af Danmark, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, anser R. o.
Ad. berörde ansökning på grund af de deremot gjorda anmärkn:r böra till Riddarh.Utsk. återremitteras.
Då nu Hr Frib:n o. Ordf:n hemställde om R. o. Ad. behagade godkänna denna voter:s-propos., ropades Ja, men härvid anmälde sig och yttrade Hr Printzensköld:
Jag hemställer vördsamt, huruvida icke i voter:s-propos:n bör insättas, att förklaringen skall afgifvas till protokollet ?
Jag anhåller att få uplysa, det jag icke tror att Riddarh.Utsk. mottager någon förklaring, utan att den aflemnas till protokollet, och anser således det af Hr Printzensköld föreslagna tillägget Öfverflödigt.
218 Den 9 September.
På den siste vårdö talarens förmodan, alt Riddarh.Utsk. skall handla på det eller det sättet, kan jag icke fästa något afseende.
Om en allmän myndighet afgifver ett förständigande till någon, så mäste det ske i bestämda ordalag, på det att man skall veta hvarefter man har att rätta sig.
Jag anhåller således att de af mig föreslagna orden: »till protokollet», måtte i voter:s-propos:n få inflyta.
Formen för alla offentliga ärendens behandling är den, att behandlingen sker inför protokollet.
Gr. af Ugglas: Då Hr Printzensköld fästat sig vid dessa ord, och Hr Ehrenhoff förmodat, att saken så kommer att behandlas i Riddarh.Utsk., har jag ingenting emot att de införas.
Jag skulle icke hafva någonting emot de ifrågav:de ordens insättande i voter:s-propos:n, såvida icke IIr Frih:n o.
Ordf:ns framställning, om R. o. Ad. godkände samma propos., blifvit med ja besvarad, • och detta godkännande med klubbslag befästadt.
Jag tror således icke att någon ändring numera kan äga runi i förev:de propos.
I anledn. häraf tillkännagaf Hr Frih:n o. Ordf:n, att just då han ämnade förklara huru] han upfattat R. o. Ad:ns svar i fråga om voter:s-propos:ns godkännande, hade Hr Printzensköld begärt ordet, och i följd deraf icke någon sådan förklaring blifvit afgifven.
Gr. Wrangel, Tönnes Reinhold:
Jag ber blott alt få lemna^den uplysningen, att namnen på alla dem som erhålla pollett inför Riddarh.Utsk. alltid införas i prot.; hvadan jag tror att de föreslagna orden dro obehöfliga, emedan det ändock kommer att gå som de åsyfta.
Det måste vara R. o. Ad:ns rättighet att justera voters-propos:ne, och således besluta de ordalag deri som man anser riktiga.
När jag derföre gjort den anmärkn:n emot föreg:de propos., att orden : »till protokollet», deruti måtte införas, så har i3g varit berättigad dertill.
Wrangels uplysning är visserligen lika sannfärdig och lika tillförlitlig som Hr Ehrenhoffs, men jag vill icke att R. o. Ad. skall aflåta”en befallning till Riddarh.Utsk., som icke är kategorisk och klar, och som icke vittnar derom, att R. o. Ad. känner huru denna sak till formen skall behandlas.
Då Gr. af Ugglas medgifvit, att det föreslagna tillägget må äga rum i den af honom upgjorda framställningen, torde hela voteringen kunna undvikas, och R. o. Ad:ns beslut blifva, att Frih.
Blixen bör, innan pollett lill honom utlemnas, inför Riddarh.Utsk. till prot. förklara, att han icke aflagt tro- och huldbels-ed till Konungen i Danmark, och att han icke är dansk undersåte, D en 9 September.
Hr Frih:n o. Ordf:ns härefter gjorda hemställan, om R. o. Ad. behagade godkänna den uplästa voter:s-propos:n med den förändring, alt deri, såsom Hr Printzensköld föreslagit, tillädes orden: »till protokollet», ropades starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Frih:n o. Ordf:n förklarade att han funnit
Då nu voteringen skulle företagas anmälde sig och yttrade Hr Cederschiöld, Rob.
För att gå R. o. Ad:ns önskningar till mötes, afstår jag (rån den votering som af mig blifvit begärd.
Hr Frih:n o. Ordf:n förklarade, att i följd häraf frågan om voterings anställande komme att förfalla.
Jag får vördsamt afsäga mig den plats, hvarmed jag blifvit hedrad, att vara ledamot i StatsUtsk. äfvensom i Förstärkta Bevilln.Utsk., jemte förtroendet att) vara elektor. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Anmäldes till justering, men begärdes på bordet Exped.Utsk:s under N:o 124 afgifna förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, Riddarh.Utsk:s nedannämnde d. 5 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 16, i ani. af återremiss å Utsk:s Mern.
N:o 12, ang:de vilkoren för utdelning af en medalj öfver Presidenten August von Hartmansdorff; och N:o 17, ang:de erläggande af en afgift utaf hvarje ledamot af R. o. Ad. som uttager pollett för inträde å Riddarhuset.
Anmäldes och lades på bordet:
Bevilln.Utskrs Utlåt.
N:o 23, i ani. af återremiss utaf Utsk:s i Betänk.
N:o 10 afgifne yttranden och förslag ang:de tullbevillningen; och Allm. Besv.- o.
Ekon.Utslcs Betänk.
N:o 110, i ani. af väckte motioner rörande skjutsningsbesväret. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J- på 3 e. m.
220 Den 12 September.
Lördagen dea 12 September 1857.
Plenum kl. half 12 på dagen.
Justerades 3 prot:s-utdr. för d. 9 dennes samt pleni-prot. för d. 13 sisth.
Justeringen af förenämnde prot. hade blifvit afbruten genom ankomsten af 11.
Exc. Justitie Stats.Ministern m. m. llr Claes Ephraim Gunther, som å K. åhs höga vägnar aflemnade en Dess Nåd.
Skrifveise till R.
St-.r, ang:de Rikets styrelse under H. M. Konungens sjukdom; och blef, sedan justeringen blifvit fulländad, denna Nåd.
Skrifvelse föredragen samt remitterad till Const.Utsk.
Föredrogs till justering Exped.Utsk:s d. 9 dennes bordlagda ander N:o 124 afgifna förslag till R.
Skrifvelse till K. II., angrde föreslagne jernvägs-stamliniers ulförande och dertill erforderliga medels anvisande.
Då detta förslag sedan sisth plenidag hvilat på R. o. Ad:ns bord, så att hvar och en deraf kunnat taga kännedom, så hemställer jag, emedan förslaget är ganska vidlyftigt, om man icke kunde utan upläsning justera detsamma, hvarefter det kunde till de öfriga Stånden expedieras. R. o. Ad. ansåg någon upläsning af detta sbrifvelse-förslag icke erfordras, och uppå derefter framställd propos. blef detsamma af R. o. Ad. godkändt, Uplästes ett af IIr Fåhraeus, Olof Immanuel, inlemnadt så lydande memorial:
I anseende till angelägna embetsförrättningar föranlåtes jag anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, varda entledigad från de updrag hvarmed R. o. Ad. behagat hedra mig att vara ledamot af StalsUtsk. samt supleant i Förstärkta Bevilln:sUtsk. äfvensom från befattningen att vara Bänkman. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes jemväl följande af Hr von Strokirch, Johan Paul Fredr., inlemnade memorial:
Hindrad att fortfarande bevista Riksdagen, får jag härmedelst, under anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen, afsäga mig att vara ledamot i Bevilln.Utsk. Ren 12 September. 221 Äfven härtill lemnade R. o.
Ad. sitt bifall; hvarefter och enär jemväl efter Hr Tornerhjelm, Rudolf, som i sista plenum afsagt sig sin befattning såsom Utslcs-ledamot, en plats i StatsUtsk. blifvit ledig, Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af 2:ne ledamöter i StatsUtsk. efter Hrr Tornerhjelm och Fåhraeus samt en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr von Strokirch.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande LagUtsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 41, i ani. af väckt motion om uphörande af frälsemans särskilda forum.
Usta punkten, innehållande förslag lill författning.
Den fråga sorn utgör föremål för LagUtsk:s Betänk, är ingalunda ny, utan har vid flera föregrde Riksdagar varit å bana.
Vid 1848 års Riksdag väcktes inom BondeSt. en motion om samma lagförändring, som den LagUtsk. föreslagit i det nu föredragna Betänk.
Samma fråga väcktes vid 1850—-51 årens Riksdag, dels inom R. o. Ad., och dels inom de öfriga Stånden, och behandlades äfven då af LagUtsk., som inkom med ett lika beskaffadt Utlåt, som det nu föredragna.
Utgången af dessa motioner och Utsk:s tillstyrkanden af desamma är nogsamt bekant.
Dyningarne af de liberala åsigter, som hade gjort sig gällande vid 1840 och 1844 års Riksdagar, läto likväl ännu vid 1848 års Riksdag så tillvida förmärka sig, att Utslits då framställda förslag det R. o. Ad. skulle afsäga sig sitt forum previlegiatum, endast med en ganska ringa pluralitet vid voteringen blef förkastad.
Vid 1850—51 årens Rdisdag åter hade R. o.
Ad. så allmänt återgått till de konservativa åsigterne, enl. hvilka, hvad förev:de fråga beträffar, man icke borde alltför hastigt rubba bestående förhållanden, de der i många afseenden inverkade såväl på det enskilda lifvet som på R. o. Ad. i dess egenskap af Riksstånd, att R’ o. Ad. afslog Utsk:s förslag utan votering.
Det vill således synas mig som om Utsk., varnadt af dessa efter hvarandra följande afslag å dess framställningar, icke hade nu för tredje gången bordt falla R. o. Ad. besvärlig med förslag i samma ämne; och det är en besynnerlighet som förtjenar anmärkas, att ärendet, hvilket är af så stor vigt för R. o. Ad., icke af LagUtsk. blifvit behandladt förr än sedan 10 månader af Riksdagen förflutit, så att det större antal af R. o. Ad:ns medlemmar som voro här i början på Riksdagen, afrest härifrån, och sålunda nu sakna tillfälle att taga kännedom af detsamma, under det att vid 1851 års Riksdag Utsk. hade sitt Betänk, färdigt redan i Februari 1851, således några få månader efter Riksdagens början.
Jag vill af detta Utsk:s förfarande icke draga några slutsatser, — de framställa sig nog ändå utan min medverkan.
Enigheten vid frågans behandling inom Utsk. måste hafva varit ganska stor, eftersom ingen reservation finnes bifogad Betänk.
Så var icke händelsen vid 1850—51 årens Riksdag. R. o. Ad. bade då insatt i LagUtsk. en ledamot, assessor Carleson, som på ett lika riktigt som skarpsinnigt sätt bedömde 222 Den 12 September. frågan.
Och uti en reservatian, hvilken han lät åtfölja Utsk:s Betänk., ådagalade han på ett så klart och öfvertygande sätt olämpligheten af Utslcs förslag, att man, enl. min tanka, för att nu få Utsk:s förslag för tredje gången ogilladt, endast behöfver åberopa de skäl som äro framställda i denna reservation, hvilken jag derföre anhåller att få upläsa.
Den lyder som följer: »Erkännande riktigheten af det allmänna syftemål, som i Utsk:s Betänk, antydes, kan jag likväl icke biträda Utsk:s mening i förev:de fråga.
LagUtsk. har ansett det föreslagna uphäfvandet af 6 §:n i R. o.
Ad:ns Privilegier af d. 16 Okt. 1723, samt af 8 och 9 mom. i 8 Kap. 2 §m RättegångsBm, hvilka lagrum, efter Utsk:s åsigt, skulle vara grundade endast på stånds-pra?rogativer, på kalladt af nuv:de samhällsskick.
Mig synes deremot, som nyssnämnde § i R. o. Ad:ns Privilegier och derifrån härflytande stadganden i RättegångsBm, äfven om deruti innefattas några företrädesrättigheter för R. o. Ad., hvilket numera dock kan vara tvifvel underkastadt, i allt fall hafva det sammanhang med bestående statsformer, att samhällsskicket ännu, och så länge dessa former äro oförändrade, fordrar bibehållandet af samma stadganden, hvilka 1 sina hufvudsakiigaste delar tyckas nästan ovilkorligen följa af det sätt hvarpå R. o.
Ad:ns grundlagsenliga representationsrätt utöfvas.
Man må hysa hvilken åsigt som helst om en stats-institution, — det lärer likväl icke bestridas, att densamma, så länge den finnes, bör hållas i helgd, och alla anledmr till dess nedsättande eller förringande på det sorgfä 11 i gaste undvikas.
Detta har, efter min tanke, Utsk. förbisett.
Uti 18 §:n Riksd:sOrdn:n stadgas, att, »till riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en person, som icke upnått 25 års ålder; ej den, som fastän äldre, står under förmyndareskap; ej den, som efter gjord cession och utfärdadt proklama, icke, på sätt lag förmår, visa gitter att han från sina borgenärers kraf fri är; icke heller den, hvilken laga kraft vunnen dom förklarat ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig.» Såsom följd häraf erfordras en kontroll derå, att representationsrätten icke varder utöfvad af andra än dertill berättigade personer, och en sådan kontroll förefinnes hvad Preste-, Borgare- och BondeSt:n angår deruti, att ledamöterne af dessa Stånd, med undantag af några få inom PresteSt., samtlige utses genom val inom vissa kretsar, hvilka icke äro större än att med all sannolikhet kan antagas det valmännen äga kännedom om de personer, hvilka de välja, och således icke komma att till Riksdagsmän utse andra än som dertill äro behörige.
I afseende åter å R. o. Ad., hvars representanter icke utses genom val, behöfves en annan kontroll, och f. n. finnes äfven en sådan, grundad derpå, att enl. 8 Kap. 2 §:n 8 och 9 mom.
RättegångsBm endast några vissa domstolar, nemi.
Rikets OfverRätter, äga att uptaga frågor om förmynderskap för frälsemän och deras konkurser, samt döma öfver de brott, der frälsemän förverka ära eller adelig frihet.
Af dessa domstolar, eller HofR:ne, erhåller Riddarh.Direktm, så snärten frälseman blir omyndig förklarad, i konkurs-iillstånd försatt, eller dömd för brott Den 12 September.
223 af förenämnde beskaffenhet, underrättelse derom; ooh då äfven, såsom nu sker, sammandrag af dylika till Riddarh.Direkt:n insända upgifter, vid början af hvarje Riksdag till HofRrne öfversändas, derstädes granskas och derefter återställas, så erhålles jemväl, efter min tanke, ali den kontroll som kan erfordras, men denna försvinner äfven, derest, såsom ötsk. föreslagit, omförmälde lagstadganden uphäfvas, och åt alla ordinarie underdomstolar i Riket öfverlemnas att uptaga förenämnde mål och ärenden.
Väl skulle, enl.
Utsk:s förslag, samtlige underdomstolarne i Riket åläggas att till AdvokatFiskalerne i HofR:ne insända upgift å de vid förstnämnde domstolar bandlagde mål af förrberörde beskaffenhet, samt AdvokatFiskalerne tillika förpligtas, att vid början af hvarje Riksmöte lemna Riddarh.Direkt:n del af de inkomna upgifterna; men att åtminstone det förra af dessa stadganden icke skulle komma att med erforderlig noggrannhet iaktfagas, och att ändamålet der med följaktligen skulle helt och hållet förfelas, derom lärer icke den tvifla, som har sig bekant huruledes andra likartade föreskrifter efterlefvas, eller, rättare sagt, icke efterlefvas.
Om återigen, såsom jag befarar, antagandet af Utsk:s förslag skulle hafva till följd uphäfvande af den kontroll man f. n. äger derpå, att icke någon till utöfvande af riksdagsmannakallet oberättigad person varder riksdagsman, så synes mig endast derigenom upstå en olägenhet vida öfverstigande de möjliga fördelarne.
Härtill kommer äfven olämpligheten deraf, att utöfningen af en medborgerlig rättighet, sådan som R. o.
Ad:ns representationsrätt, skulle blifva beroende af UnderRines beslut och förfoganden; och på dessa grunder, samt då det för öfrigt icke visat sig, att de lagstadganden, hvilkas uphäfvande nu är vordet föreslaget, hittills haft någon menlig påföljd, och den förminskning i HofRines göromål, hvilken, enl. hvad Ctsk. antvdt, skulle genom ifrågavide lagförändring vinnas, är alltför obetydlig att förtjena härvid tagas i betraktande, anser jag för min del de i Utskis Betänk, afhandlade motioner icke böra vinna K.
M:s bifall.» Jag hoppas att E. o. Ad. inser riktigheten af de skäl, som denna reservation innehåller.
De äro lika gällande nu som vid den Riksdag de anfördes, likasom Utsk:s förslag är lika ofullständigt och dess motiver lika haltande nu som tillförene.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville ogilla Betänk., och kan, med afseende å den källa, hvarifrån förslaget vid denna Riksdag leder sin uprinnelse, ej underlåta att uttrycka min förvåning öfver, att en It. o. Ad:ns tjensteman, som drar lön af detta Stånds sammanskjutna tillgångar, kunnat tillåta sig att begagna sin riksdagsmannarätt för att väcka en motion, syftande till ingenting mindre än Ståndets uplösning.
Ty otvifvelaktig! är att, om förslaget bifalles, så skola innan kort sådana följder deraf visa sig, dels genom omöjligheten af all kontroll öfver behörigheten för hvarje adelsman att utöfva representationsrätten, dels genom många andra förhållanden, att Ståndets uplösning deraf blir en oundviklig följd.
Ar den värde motionären för stolt för att tillhöra detta Stånd, hvars praerogativer han vill tillintetgöra, må ban då, ju förr dess 224 Den 12 S ep te mber. heldre, lemna sin plats härstädes, eller anser han sig böra efterskänka dessa prserogativer, må han dä göra en sådan eftergift för sin egen räkning.
Blig veter!igt finns ingenting sorn derföre lägger hinder i vägen.
Ilan behöfver ju blott afsäga sig sin adliga värdighet, så kommer han genast i den ställning som han åsyftat bereda R. o.
Ad:ns samtliga medlemmar, och den fördelen vinnes då af R. o. Ad., att i sin tjenst icke behöfva vidare behålla en person, som gjort uplösningen af det Stånd, hvaraf han bar den äran att vara medlem, till föremål för sina bemödanden.
Vid flera föreg:do Riksmöten har jag uttalat min mening i denna fråga, och jag kan således inskränka mig till att åberopa hvad jag då yttrat.
Om jag nu jemväl icke ingår i svaromål på hvad den siste talaren anfört, så är det derföre att större delen af hans anförande synts mig vara af beskaffenhet att icke förtjena något svar.
Det är icke genom utfall mot personligheter, icke genom anfall hvarken på Utsk. i sin helhet, eller på enskilda medlemmar inom detta rum, som man här vinner gehör för sina åsigter, och jag hade trott att det endast vore skäl sorn inom detta rum skulle göra sig gällande.
En omständighet vill jag likväl uptaga till besvarande.
Den värde talaren har förebrått Utsk. att det dröjt med detta Betänk, i 10 månader.
Utsk. har vid behandlingen af de många tili Utsk. öfverlemnade ärendena följt den ordning i hvilken Baikarne i lagen förekomma, och som RättegångsBin är den sista, så kommo också de frågor som hörde dit, sist i ordningen.
Att Utsi;., ehuru R. o. Ad. vid 2:ne föreg:de Riksdagar afslagit Utslcs likartade förslag, nu inkommit med ett Utlåt, likmätigt sin öfvertygelse; icke heller det hade jag trott skulle läggas Utsk. till last.
Utsk. måste vid behandlingen af de frågor, som åt dess pröfning blifvit öfverlemnade, handla efter bästa förstånd, och kan icke afstyrka ett förslag blott derföre att ett Stånd förut afslagit detsamma.
Hvad nu slutligen sjelfva saken angår, så är min åsigt fotad på följande räsonnemang.
Orsaken hvarföre man stadgade, att vissa mål rörande R. o.
Ad. skulle omedelbart af HofRätt skärskådas, var den, att man i fordna tider ansåg det hvar och en borde dömas af sina likar.
Denna åsigt tillhörde en tid, då Staten ännu icke var tillräckligt stark för att gifva skydd åt alla sina medlemmar, och då, till följd deraf, särskilda Stånd inom sig slöto förbund för att åt sina medlemmar gifva ett skydd, som samhället i sin helhet icke kunde gifva.
Då den första IIofRätt år 1614 inrättades, bestod den till större delen af adelsmän, Drotzén, 4 RiksRåd, 5 adliga och 4 andra lagfarne män.
Denna domstol utgjordes således till nära Jtdelar af adelsmän.
Förhållandet har i dessa afseenden ändrat sig, samhället är tillräckligt starkt för att åt hvar och en af dess medlemmar gifva lika skydd, och ehuru jag ingalunda är i någon mån besmittad af så beskaffade åsigter om jemlik het, som åtskilliga demagoger i Europa sätta på sin fana, så hyser jag likväl den åsigt, hvars riktighet måste erkännas i hvarje konstitutionel - Den 12 September. 225 tionelt samhälle, att det måste finnas jemnlikhet inför lagen.
Jag anser det vara en ära för ett land då alla dess medlemmar lyda under samma lag, under samma domstolar.
De förelrädes-rättigheter vi äga i politiskt hänseende inskränka sig numera till representationen, och om R. o.