Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen äge ej magt at fordra någon an» nan Gärd, til utförande af et upkommet Krig, än det sammanstött af födande waror, som uti en Landsort kan blifwa erforderligt til Krigsfolks underhållande under
Täg eller barcke, när de särskilda orter, der detta Täg ster, icke förmä Troupperne med nödigt uppehälle förse.
Denna Gärd stal dock genast med penningar af Statsmedlen de lefvererande betalas, efter de faststäldta Markegängspris och med förhöjning deruti til bälften af deras belopp.
Den mä icke ästas för Troupper, som ä nägon ort blifwa för. lagde, eller under Krigsrörelser nyttjas, dä Troupperne böra utur bertil samlade Magasinet eller Förräd med deras behof warda försedde. §. 7^.
De ärlige Markegängs Taporne stola uprättas genom veputeraäe af alla Riks-Ständ, nämnde pä det sätt hwarje Ständ särstilt för sig förestrifwer; Hwad desie fastställa, tjene til efterlefnad, sä wida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och winnes. §. 76.
Utan Riksens Ständers samtycke kan Konungen icke Län in-eller utrikes göra eller Riket med ny Gäld belasta. L. 77.
Den 2 Junit. in §. 77- Kungsgårdar och Kungs-Ladugärdar med dertil lydande hemman och lägenheter, Kronostogar, Parker och Djurgärdar, Krono- och StallÄngar, samt Lap-Fisten och andra Kronans Fisken, samt Kronans öfriga Lägenheter, mä Konungen icke utan Riksens Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gäfwa, eller pä nägot annat sätt, Kronan-afhända.
De stola förwaltas efter de grunder, Riksens Ständer derom förestrifwa; dock at de Personer och Menigheter, som, efter hittils gällande Författningar, sädane Kronans tilhörigheter nu innehafva eller nyttja, mä njuta laglig rätt derä til godo, samt at odlingar eller odlingsbar mark ä Krono-Skogarne mä i wänlig ordning, efter nu warande eller framdeles blifwande Författningar, kunna til Skatte försäljas. §. 73.
Ej mä någon del af Riket kunna derifrän söndras, genom försäljning, förpantning, gäfwa eller L annat dylikt sätt. §. 79- Ingen förändring i Rikets Mynt til strot eller korn, det ware sig til förhöjning eller afstag, mä äga rum utan Riksens Ständers bifall ; Konungens rättighet at läta flä
Mynt dock oförkränkt. §. 80. 412 ' Dm 2 I ulli i.
§. 80.
Krigsmagten til hast och fot sä wäl som Bätsmanshället af rotering och indelning förbi ifwcr wid de med Landet och Städcrne uprättade Ooiit^scchr och.
Jndelningswerk, hwilka til deras hufwudgrunder stola orubbade waraintil dest Konungen och Riksens Ständer finna nödigt nägon ändring deruti samfält at göra; kunnande mgen np eller'tilökad Rotering, utan genom Konungs'och Ständers sammanstämmande Bestut, tilkomma. §. 61. ^ Denna Regeringsform samt Rikets öfrige Grundlagar -kunna icke ändras eller uphäfwas, utan genom Konungens och alla. Riss-Ständens sammanstämmande Beslut.
Ej mä frägor derom uti Ständens kMng. wäckas, utan anmäles de hos Riksens Ständers wid hwarje Riksdag walda Lon8timo'on8Utstott.
DettaUtstott, hwars pligt det wara stal at Grundlagarne gransta, .äger rätt at hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödige eller nyttige och möjlige at werkställa?
Riksens L-tänder mä icke ä den Riksdag dä Utskottet nägon sädan ändring föreslär, utan först ä den nästföljande derom besluta.
Blifwa dä alla Riks-Ständen om ändringen ense, öfwerlemne de Förslaget derom til Konungen, genom deras Taleniän, med begäran, at Konungen wille fit bifall dertil gifwa.'
Konungerr inbemto hela StatckRädets tankar deröfwer, tage sedan fit Beslut och mcddele Riksens Ständer ä Rikssalen fit sam tpcke, Den 2 Juni!. 4iZ tycke, eller ock de orsaker, för hwilka Han icke samtycker
Lil deras åstundan. Wil Konungen hos Riksens Ständer föreslå nägon ändring i Grundlagarne, höre Han Stats-Rädet och öfwerlemne sedan sin proposition, jämte Stats-Radets tankar deröfwer, til Riksens Ständer, som genast, utan at om denna proposition förut öfverlägga, updrage LonLtitutions-Utstottet, at sit utlätande derom til Riksens Ständer afgifwa.
Lilsiyrker Utskottet hwad Konungen föreslagit, hwile frägan til nästa Riksdag, dä Riksens Ständer skola sit Beslut derom fatta Afskyrker Utskottet Konungens proposition, dä mä Riksens Ständer genast kunna antingen denna proposition afslä eller ock afgöra, ät de wilja öfwer densamma ä nästföljande Riksdag, besluta; Gällande i detta fall tre Ständs mening, och, om twä Ständ stanna emot twä, deras som Beslutet upskjutit.
Men icke mä under nägon förevändning Riksens Ständer förr än ä nästa Riksdag propo.
Li ti orien til bifall uptaga.
Samtycka dä alla Riks-Ständen til Konungens Förslag, begäre de dag, at pä Rikssalen fä Riksens Ständers bifall dertil afgifwa Antaga icke Riks-Ständen samfält Konungens proposition, ware den afslagen, och aflemne Riksens Ständer sit afslag, med skälen dertil, skrifteligen til Konungen genom deras Talemän. §. 82.
Hwad til ändring och förbättring af Grundlagarne, uti nu föreskrifwen ordning, Riksens Ständer 414 Den 2 Junti.
Ständer enhälligt beflutit och Konungen gillat, eller Konungen föreflagit och Riksens Ständer enhälligt antagits äge kraft af Grundlag. §. 85.
Ej mä nägon för framtiden gällande Förklaring af Grundlagarne stadgas, utan pä det sätt, som enligt föregående twänne §. tvid ändringar i dem iakttagas bör.
Efter deras ordalydelse stola de i hwarje särstilt fall tillämpas. §- 84- Dä Lonstitutions-Utstottet icke funnit stäk at gilla och til Riksens Ständers pröfning öfwerlemna nägot Förslag til förändring eller förklaring af Grundlagarne, som Uistottet af en Riksdagsman emottagit, ware Uistottet styldigt, om Förslagets Författare det yrkar, at meddela honom sit yttrande deröfwer, med tilständ at detsamma jemte Förslaget genom tryck allmänt göra, dä han för det sistnämndas innehäll sjelf i egenskap af författare mä lagligen answara. §. 85.
, Säsom Grundlagar stola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdags-Ordning, den Lucces8ion8Ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihets hwilka, i öfwerensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regeringsform bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt wid. denna Riksdag komma at fast. ställa. §.
L6.
Den 2 Junit. 4i5 §. 86.
Med Tryckfrihet förstas hwarje Swensk Mans rättighet, at utan nägra af den offentliga Magtcn i förwäg lagde hinder, utgifwa Skrifter; at sedermera endast inför laglig
Domstol kunna tiltalas för deras innehäll; och at icke i annat fall kunna derföre straffas, än om detta innehäll strider emot tydlig Lag, gifwen at bewara allmänt lugn, utan at aterhälla allmän uplysning.
Alla Handlingar och LroMcoll, i hwad mål som häldst, de kroeocoll undantagne, som i Stats-Rädet, äfwensom hos Konungen i kliniiiterielle ärender och Lommanöo-mäl förås, mä owilkorligen genom trycket kunna utgifwas.
Ej mä tryckas Lanco. och Riksgälds-Werkens ?rotocoii och Handlingar, rörande ärender, hwilka böra hemliga hällas. §. 27. Riksens
Ständer äga gemensamt med Konungen magt, at stifta allmän civil - och criminal. samt Kyrko-Lag, och at sädan förut stiftad
Lag förändra och uphäfwa.
Ej mä Konungen, utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständerne, utan Konungens, nägon ny
Lag göra eller gammal afskaffa.
Frågor härom mä i Ständens Liona kunna wäckas, och stola, sedan Lag-Utskottet deröfwer, efter den ordning 56 H. r allmänhet stadgar, blifwit bordt, af Riksens Ständer afgöras.
Kfwerenskomma Riksens Ständer om'nägon ny Lag, eller gammal Lags uphäfwande eller förändring, aflemne de förslag derom genom Talemännen til Konungen, som inhämte Stats-RädetS och Högsta Domstolens 4i6 Den 2 Iunii. tankar deröfwer, och, sedan Han Sitt beslut fattat, kalle Riksens Stander pä Riks Salen, at antingen emottaga de§ samtycke til deras åstundan, eller afhöra Dest stal at det wägra.
Finner Konungen godt någon Lagfräga för Riksens Stander framställa, äste han Etats-Rädetö och Högste
Domstolens yttranden deröfwer, samt meddele Riksens
Ständer Sin proposition tillika med berörde yttranden.
Ständer infordre Lag-Utstottets utlåtande häröfwer, bestute sedan och vfwerlemne Konungen deras swar,uppä Riks-Salen om de bifallit Konungens proposition, och strifteligcn genom Talemännen, om de densamma afsiagit.
I alla dylika Lagfrägor stall Tre Ständs mening utgöra Riksens Ständers Beslut.
Ständ emot twä, förfaller frägan och förblifwer ivid det, som förut stadgadt warit. Z. 83.
Med förklaring öfwer elvil- och S-'mlnglLag samt Kyrko-Lag förhälles som med sadan Lags stiftande.
De förklaringar, som, til swar pä inkomne förfrägningar om Lagens rätta mening, Konungen genom Dest Högste Domstol emellan Riksdagarne gifwer, kunna af Riksens Ständer ogillas; hwarefter de icke längre ware gällande, eller af Domstolarne iakttagas eller äberopas mä. §- 89.
Uti Riksens Ständers kleng, mä frägor wäckas om förändring, förklaring och uphaf wande - Den 2 Irinis 41? wande af Lagar och Författningar, som Rikets Allmänna Hushållning röra, om sadane nya bagars stiftande samt om grunberne för Allmänna Inrättningar af alla stag, hwilka frågor stola til utredning af Allmänna Be'wars - och O-ecououne-Utstottet för w i sas, Riksens Ständer äge dock icke magt at i desta mål annat eller mera besluta än föreställningar och önskningar, at hos Konungen anmälas, och hwarä Konstngen, sedan Stats-Rådet deröfwer blifwit bordt, gore det afseende Han för Riket nyttigt finner. Wil Konungen ät Riksens Ständer öfwerlemna at gemensamt med Honom nä.wt afgöra, som RiketsoNllmänna Styrelse rorer, dä förfares dermed pa det sätt, som angäende Lagfrågor är stadgadt.
Under Riksens Ständers eller Deras Utstötts öfwerlaggningar och pröfning mä icke uti näqot annat fall etter pa nägot annat sätt, än denna Grundlag, bokstafligen förestrifwer, komma frägor om Ämbets - och Tjenstemäns till-och afsättande; Regerings- och Dvmare-Magternas Beflut, Resolutioner och Utslag; enstilda Medborgares och tllo!poiLtionk>l8 förbällanden, ellet werkställigheten af nägon Lag, Författning eller Inrättning.
I den händelse Aa. §. omtalar, at Konungen efter företagen resa Utöfwer Tolf mannder nr Riket blifwer sammankalle Stats-Rädet, genom öppet Päbud, Riksens Ständer til allmän Riksda" läte Kallelsen inom femton dagar Z. gr. efter 4i3 Den 2 Junst. efter berörde tids förlopp uti HufwudstadenS Kyrkor samt skyndsamligen i de öfrige delar af Riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifwit, men Han ändock icke til Riket äterkommit, tage Riksens Ständer den författning om Rikets Styrelse, hwilken de nyttigast finna. §. 92.
Lag samma ware, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, at Han längre tid än Tolf mänader med Regerings-Ärenderns
Sig icke befattat. §. 93- Dä Konung dör och Thronföljaren ännuömyndig är, utfärde Stats-Rädet Kallelse ä Riksens Ständer, hwilken Kallelse inom Femton Dagar efter Konungens död stall i HufwudstaDens Kyrkor och widare i Riket kungöras.
Riksens Ständer äge, utan afseende pä nägot den aflidne Konungens Testamente, angäende RiksStyrelsen, at förordna en eller flere Förmyndare, som intil des Konungen myndig blifwer, Regeringen i Desi namn efter denna Grundlag mä rttöfwa.
Sedan Konungen Aderton är fyllt äge
Han at uti Stats-Rädet, Högsta Domstolen, Hof-Rätter och ^oiieZier inträda, dock utan at i nägra beslut deltaga. 94.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, ak den Konunga-Ätt, hwilken Arfsrätten til Riket ripdragen wore> pä manliga sidan utginge, kalle Stats - Den s Iun!k. 41g Stats-Rädet, inom den r föregäendex. stadgade tid efter den siste Konungens död, til allman Riksdag.
Ständer skola dä et nptt Konungahus utkora, med bibehällande af denna Regeringsform, och förordna huru styrelsen föras mä, intil desi den walde'Konungen kan densamma emottaga. §» 9Z Om emot förmodan Stats-Rädet underläte
Ät i de fall föregäende 91, 9Z och g4 Z.
Z. omförmala, Riksens Ständer genast sammankalla, dä äligge det owilkorligen Riddarhus virectionen, Dom-Laxitlen i Riket, lvlL§i8tiLten i Huff wudstaden, samt Landshöfdingarne i Länen, at, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, pä det wal af Rilsdagsmän, der sädane wal äga rum, genast mä kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, at Deras och Rikets rätt iakttaga och skydda.
Sädan Riksdag öpnes ä femtionde dagen efter den, dä Stats Rädet sist bordt kallelse dertil i Hufwudstadens kyrkor lära kungöra. §. 96.
Ständer stola wid hwarje Riksdag förordna en för lag-kunstap och utmärkt redlighet känd Man, at, säsom deras Ombud, efter den Instruction de för honom komma at utfärda, hafwa tilsyn öfwer Lagarnas efterlefnad af Domare och Ämbetsmän, samt at wid wederbörliga
Domstolar i laga ordning tiltala dem, som Mi sine Ämbetens utöfning af wäld, mannamon eller annan orsak nägon olaglighet begä, eller rinder - 420 Den 2 Iunir. underläka at sine Ämbetspligter behörigen fullgöra.
Ware dock han i allsi mätto underkastad samma answar och pligt, sorn allmän Lag och Rättegängöordning sör ^ctorer utstaka. Z. 97. Denne Riksens Ständers gustin Ombudsman wäljeö af Riksens Ständer genom Lise. lorer, til et lika antal af hwarje Ständ nämnde.
Sedan ibland desin ollectorer en genom lottning utgätt, stola de öfrige samfält och icke efter Ständ, först medelst flutna Sedlar hwar för sig upgifwa den Man, som de finna böra komma under omröstning.
Falla derwid Rösterne til mera än hälften af de röstande ltlectorerne8 antal pä en man, ware han behörigen wald.
Äro äter Rösterne sä delade emellan siere, at en säDan full pluralitet för nägon icke äger rum, anställes ny votering med flutna Sedlar til antagande af den som de fleste Rösterne erhällit, eller om han icke antages, af den som näst efter honom utaf de fleste Llectorer blifwit kallad, och sä widare.
Enär nägon af de i denna ordning under omröstning stälde, blifwit af Llsctorernes pluralitet antagen, uphöre walförrättningen och warde han af Riksens Ständer til Ämbetet förordnad.
Den, ät hwilken detta Ämbete blifwit anförtrodt, kan wid päföljande Riksdagar, i den Au förestrifne ordning, dertil ater wäljas. §. 93.
Llectorerrrs bora, wid samma tilfällö, d^ -e 7u8tilise Ombudsmannen utse, och pä enahanda sätt, wälja en man af ds egenskaper, som Den 2 Junti. 42L forn hos denne Ämbetsman erfordra^, at honom efterträda, i fall han, innan den nästföljande Riksdagen, ffulle med döden afgä. §- 99- Riksens Ständers - Ombudsman mä, när han det nödigt anser, kunna öfwerwara Högsta Domstolens, Rikets Allmänna Ärenders Beredning, Nedre Kevision^ns, Hof-Rätternes, Coii^i^rnes och alla lägre
Domstolars öfwerläggningar och beslut, dock utan rättighet at sin mening derwid yttra, samt äga tillgäng till alla Domstolars, eollegiers och Ämbetswerks tmococoU ock Handlingar.
Konungens Ämbetsmän i allmänhet mare ffyldige at lemna Ombudsmannen laglig handräckning, samt alle at Medelst ^ctioners utförande honom biträda, dä han det äffar. §. 100. ^U8tit'i?e - Ombudsmannen äligge, at ivid hwarje Riksdag til Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förwaltning af det honom förtrodde Ämbete, samt deruti utreda Lagffipningens tilständ i Riket, anmärka Lagarnes och Författningarnes brister och uppgifna Förslag til deras förbättring.
Ware han ock ffpldig at emellan Riksdagarne ärligen et Utlåtande öfwer desto ämnen genom trycket kungöra.
;oi.
Skulle den oförmodade händelse inträffa, at antingen hela Konungens Sögsta Domstol elle? 422 Den s Junit. eller af Desi Ledamöter en eller flere funnes hafwa af egennytta, wrängwisa eller forsumlighet, sä orätt dömt, at derigenom nägon, emot tydlig
Lag och sakeus utredda och behörigen styrkta förhastande, mistat eller kunnat mista uf, personlig frihet, ära och egendom, ware Riksens Ständers .su8titjT-Ombudsman pligtig, äfwensom Konungens ,fu8ritia;-Lci.ntLl6r berättigad, at wid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktigt under tiltal ställa, samt til answar efttr Rikets Lag befordra. §. 102.
Denna Domstol, som Riks
Rätt kallas, ffak r sädant fast bestå af ^resistcnte» uti Konungens och Rikets Swea Hof-Rätt, hwilken deruti före Ordet, ?re8icwmeine uti asta Rikets Lotlegiér, Fyra de äldste Stats Räd, Högste BeBefälhafwaren öfwer de i Hufwudstaden tjenstgörande ^roupper.
Högste närwarande Befälhafwaren för den wid Hufwudstaden förlagde L8c^ciern af ^rmeer>8 Flotta, twänne de äldste Råd i Swea Hof-Rätt och det, äldste Räd i hwarje af Rikets colwZier.
Dä antingen .fustitiX-LLat^leren ester su8titise Ombudsmannen finner sig befogad at Högsta Domstolen samfält eller särskildt
Desi Ledamöter inför Riks-Rätten tilltala, äffe han hos?rc-8iclenwn i Konungens och Rikets Hof Rätt, säfom Riks Rättens Ordförande, laglig kallelse ä den eller dem, som skola tilkallas. kre8jstenten i Hof Rätten foge derefter anstalt om Riks-Rättens sammanträde, för at kallelsen utfärda och mälet widare i ordning behandla.
Skulle emot förmodan han detta Den 2 Junit.
423 detta underläta, eller nägon af de öfrige förenämnde Ämbetsmän undandraga sig at uti RiksRätten deltaga, stände derför en sädan upsätlig försummelse af deras Ämbetspligt, till lagligt answar.
Hafwa en eller flere af RiksRättens
Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, ware ändock Rätten domför, om Tolf deruti sitta.
Är kresictentsn i Hof-Rätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde desi ställe den älste i tjenst warande Lresiäenlen.
Denna Domstol äge, sedan ransakningen fulländad är, och domen efter
Lag fäld, at densamma för öpna dörrar afkunna.
Ingen hafwe magt at sädan
Dom ändra, Konungen dock obetaget at göra Näd, hwilken dock icke bör sträcka sig till den dömdes insättande i Rikets tjenst. ^ §, 103. Wid hwarje Riksdag ffola Riksens Ständer wäija Tolf Ledamöter af hwardera Ståndet til en Nämnd, som äge at döma, huruwida Högste Domstolens samtlige
Ledamöter gjort sig förtjente at i deras wigtiga kall bibehällas, eller om wisie af dem, utan bewisligen begängna fel och brott, hwarom föregäende H. handlar, likwäl ädragit sig hen misitanka, för wäld eller officklighet, at de kunde anses hafwa förwerkat det allmänna förtroendet, och borde förthy ifrän utöfningen af Konungens Domsrätt ffiljas.
Denna Nämnd träde samma dag den blifwit wald tilsamman, En af samtlige Ledamöterns deruti utlottes först, hwarefter de öfrige röste, man för man, och icke Ständwis, med flutna Sedlar, öfwer den frägan:
Om alle Högsta Dom - 424 Den 2 Iunir.
Domstolens Ledamöter äga Riksens StänderS förtroende och böra wid deras Syflor bibehållas^ Beswaras denna fräga enhälligt eller af de fleste röstande med Ja, blifwe dä Högste Domstolens samtlige Ledamöter bibehällne.
Beswaras den äter med Nej, sa upgöre hwar och en af Nämnden en fluten Lista pä dem af Högste Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas.
De trenne ibland de§e, som dä sätt det största antal af röster emotstå, ställes, hwar efter annan, under en ny omröstning, hwarwid Lwä tredjedelar af rösterne fordras emot den eller dem, som ffola anses wara frän Riksens Ständers förtroende uteslutne.
Blifwe han eller de derefter af Konungen, hos bwilken Riksens Stander härom anmälan ffola göra ifrän Ämbetet genom Nädigt afffed ffiljde.
Dock tilläqge Konungen honom eller dem hwardera en ärlig pensjon til lönens halfwa belopp. §. 104.
Ej mä Riksens Ständer inga i nägon särskild pröfning af Högsta Domstolens Beslut, eller nägon allmän öfwerläggninq derom uti Nämnden förefalla. §. 105.
Riksens Ständers Lon^tUutiOns-Utff-ott äge gt äska de llrotocolh som uti Stats-Rädet blifWit förde, Utom dem, som angä ärender och Lommanllo-mäl, hwilka endast i det som rörer allmänt kända ocks af Utskottet upgifua händelser mä kunna fordras. §. 106.
Den 2 Junit. 425 § 106.
Finner Mstottet af desse Lrotocoll, at någon Stats-^liniLtL!', Stats-Räd, Hof-L-rntheren, Stats-^ecret6iLr'k) eller annan Ledamot af StatsRädet, eller den Ämbetsman, som i ^oimnLnöomäl, Konungen råd gifwit, uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Fvrms tydliga fö rest rist, eller tustprkt någon öfwerträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlätit at göra föreställningar emot sadane öfwerträdejser, eller dem wällat och befrämjat genom upfätligt fördöljande af någon uplysning, dä äge (loustiwtions Utstottet at ställa en sädan under tiltal af .>u5titM Ombudsmannen inför Riks-Rättcn, hwaruti, i stället för Stats-Räd, fyra de äldste 'n^itlss Råd, twänne af Frälse och twänne af Ofrälse Ständ, i dessa fall komma at säte taga, och gänge härmed som i 101. och 102 §, om tiltal emot Högsta
Domstolen förestrifwes.
Dä Stats-Rädets Ledamöter eller Konungens Rädgifwarc i Oomm^n-lo ntäl finnas hafwa, pg sätt ofwanberördt är, gjort sig til answar styldige, domme dem Riks-Ralten efter allinan
Lag och den särskilda Författning, som til bestämmande af fadant answar utaf Konungen och Riksens Ständer f.-stställd warder. §. 107.
Skulle <7onm!tutionmttsr0ttet anmärka, at Stats Rådets Ledamöter samfält eller en eller flere af dem, uti deras rädsiag om allmänna mätt och steg, icke iakttagit Rikets sanffoldiga nytta, eller at nägon Stats-^ccrewriire icke med vwäld/ nit, sticklighet och drift sit Förtroende Ämbets - 423 Den 2 Iunn.
Ämbete utöfwat, äge dä Utffottet at sädant tilkännagifwa för Riksens Ständer, hwilka, om Le finna Rikets wäl det kräfwa, kunna hos Konungen ffrifteligen anmäla deras önskan at han wille ur Stats-Rädet och ifrän Ämbetet ffilja den eller dym emot hwilka anmärkning blifwit gjord Frågor uti detta ämne kunna i Riksens Ständers klena wäckas och af andre Riksens Ständers Utskotts än Lon8timtionsUtskottet, hos Ständen andragas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr än sistnämnde- Utskott deröfwer blifwit hördf.
Under Riksens Ständers öfwerläggningar derom, ffola icke Konungens beslut uti mäl, som röra enskilde Personers och eorporationei'8 rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas, ännu mindre nägon Riksens Ständers pröfning underställas. 108, Til Tryckfrihetens wärd skola Riksens Ständer wid hwarje Riksdag förordna sex för kunskaper och Lärdom kände
Män jemte lustUiseOmbudsmannen, som bland dom före ordet, Deste Lommitteracle, af hwilka Twä, utom kust, UkL Ombudsmannen skola wara Lagfarne, äge sädan befattning at, i händelse nägon Författare eller Boktryckare innan tryckningen, sjelf öfwerlemnar dem en skrift och begär deras yttran. de, huruwida ätal derä, efter Tryckfrihets-Lagen, kan äga rum, ffola.susUti»; Ombudsmannen och mindst Trenne LommltterLUe, hwaraf en Lagfaren, et sädant yttrande ffrifteligen afgifwa.
Förklara de deruti, at skriften mä tryckas, ware - Den 2 Junti. 427 re dä bäde Författare och^ Boktryckare frän allt answar frie, och ligge det ä Lommitcei-Läs.
Dctze committeraöt; skola' wäljas af Riksens Ständer genom Sex af hwarje Ständ utsedde Llsccorer, forn röste samfält och icke Ständwls.
Afgår emellan Riksdagarne nägon af de clomminerasts, wälje de öfrige en behörig man att det lediga rummet intaga. §. 109, Ej mä Riksdag längre räcka än Trenne mänader frän den dag, dä Konungen lätit om Stats-Wrrkets tilständ och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utstott underrätta.
Skulle likwäl wid nämnde tids förlopp.
Ständer ännu icke haswa Riksdags-Arenderne afgjort, anmäle de det hos Konungen och aste at^,Riksdagen mätte fortfara någon witz tid af högst en mänad derefter, bwilket Konungen^ ej äge magt at wägra eller förhindra.
Der sä oförmodadt hända skulle, at, wid den fölunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten eller nägon ny Bewillning til be stämdt belopp sig ätagit, dä stal Konungen kunna Riksens Ständer ätstilja, och fortfare den förra Bewillningen intil nästa Riksdag.
Ar ärter Bewillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, dä stola, efter den faststälda Bewillnings-summans förhällande til den, som wid föregäende Riksdag blifwit fördelad, de i den sista Bewill, nings-Förordningen stadgade jemlikt ö kas eller minstas; och updrage Riksens Ständer deras Fullmägtige i Lsnguen och Riksgälds^- contoiret at en ny BewillningS-Förordning pä sädan grund upgöra och utfärda. §. 110, 428 Den 2 Junis. §. 110.
Ingen Riksdagsman mä kunna under tiltal ställas eller sin frihet beröfwas för desi gerningar och yttranden uti Nlks Ständen eller nägot Riksens Ständers Utffott, utan at det Ständ, til hwilket llän hörer, sädant tillärit genom et uttryckligt Beslut, deruti Fem sjettedelar af Ständets wid omröstningen in 1'leno tilstädeswarande Ledamöter instämt.
Ej eller stal nägon Riksdagsman kunna förwisas fran den ort, der Riksdag hälles.
Skulle nägon enskild