Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det faller af sig sjelft, att när en § skall finnas, men två Ständ stannat emot två i afseende på texten, så måste votering anställas emelian de begge alternativen, hvarför det ej heller går an att säga, att, emedan en af tvänne Stånd i §:n gjord förändring eller tillägg icke blifvit af tvänne Slånd godkänd, men §:n i öfrigt blifvit af alla fyra Stånden antagen, frågan om förändi ingen eller lil - Den 8 Maj e. ra. 73 tillagget skall förfalla.
Men jag tror ej att återremiss kan vara af behofvet påkallad, utan att man bara helt simpelt kan ålägga Utsktn att uppsätta och till Stånden afgifva förslag lill voler:s-propos. i öfverensstämmelse nied de olika besluten.
Hr Palmcrantz:
Man bar sagt, att Utsk:n orätt förfarit, då de icke uppställt voterts-proposUi ang:de redactionen af 8 §:n i morn., enär två
Stånd beslutat e.t tillägg dertill af orden ”för högst fem år”, som de öfriga två Stånden deremot icke godkänt.
Visserligen medgifver äfven jag, att brist bade varit, om Utsk:n uppgjort och afgifvit en votertspropos. i nämnda afseende; men då detta ej skett och jag ej kan inse den stora vigten deraf, att just till 5 år bestämma hvarje sockennämnds tjenstgöringstid, enär denna nämnds göromål ovedersägligt korinne att erfordra en ännu längre tids erfarenhet, så finner jag icke heller oundvikligen nödvändigt alt genom votering afgöra berörde redaclions skiljaktighet, helst ifrågavar. tillägg allt för- gerna kan uteslutas eller förfalla och 8 §:ns i mom. blir det oaktadt lika riktigt.
Till förekommande af den tidsutdrägt och omgång, som en votering i förstärkt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. måste medföra, anhåller jag således, alt R. o. Ad. matte Inta bero vid Ulsk:ns åtgärd och lägga betänk., så vidt det rörer 8 §:n i moni., till handlingarna.
Den siste värde talaren har ett eget sätt att tillämpa grundlagen.
Att lägga 8 §:n i mom. till handlingarna, skulle efter vanlig form betyda detsamma som alt §:n skulle ur lagen försvinna.
Nu hafva deremot alla fyra Stånden beslutat att samma § skall finnas, och det vore således otillständigt att lägga densamma tili handlingarna.
Det är klart sorn dagen, att när två Stånd stannat emot två i fråga om redactionen, så skall ock afgöras hurudan denna redaction skall blifva, oell det sker genom förstärkt Ulsk. efter y j §:n.
På sådan grund förnyar jag min anhållan det R. o. Ad. måtte besluta att ålägga Utsk:n att uppgöra och lill RiksStm öfverlemna voterrs-propos. på de begge alternativa besluten, för alt skilja dem emellan.
Jag har icke, som jag tror, yttrat någon önskan derom att 8 §:n r mom. skulle läggas till handlingarna, utan att Ulsk:ns förslag, så vidt det rörde ifrågaställd förändring af nyssnämnda § och morn., skulle läggas till handlingarna, emedan frågan om tillägg dertill förfallit.
Den nu föredragna punkten blef af R. o. Ad. återremitterad. i ca p., 8 § : n , 3 mom.
Jag anser mig, för att icke onödigtvis förspilla tiden med någon discussion, endast böra a5 H. to 74 D e n 8 Maj e. ra. anhålla, det behagade R. o. Ad. vidblifva sitt beslut i denna punkt, hvilket beslut BorgareSt., till följe af R. o. Ad:s derom gjorda inbjudning, biträdt, och alt R. o. Ad. således ville godkänna den föreslagna volerts-propositionen.
Då under discussionen om författ ningen ang:de hemmansklyfning och jordafsöndring, 8 §:n 3 mom. deraf förevar, gjorde R. o. Ad., uppå Hr von Hohenhansens förslag, till ifrågavar. morn. det tillägg, som nu fora nied t ifrågavar. inbjudning.
Jag bestred då oell bestrider ännu behofvet att införa en sådan tillsats lill morn., sorn R. o. Ad. beslutade, emedan det naturligtvis icke rimligen kan komma i fråga att en nämnd afgifver sitt utlåt, i fråga om en hemmansdels besultenhet, innan beskaffenheten af hemmansdelen, hvarom utlåt, skall meddelas, blifvit af nämnden fullkomligen känd, denna kännedom må nu ägas på förhand eller vid tillfället inhemtas genom besigtning å stället.
Det är på detta skäl, som jag ej kan finna annat än obehöflig!; att säga det undersökning ovillkorligen bör ske, äfven i den händelse att nämnden har full kännedom om ett hemmans beskaffenhet.
Jag anhåller alltså att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen.
Cederström; Den siste talaren, sorn anser det vara lämpligt att frångå det af R. o. Ad. redan fattade beslutet och bibehålla orden ”om så nödigt pröfvas”, bär förbisett de olägenheter, som deraf kunna uppkomma, eller att i de flesta fall ingen undersökning alls komme att ske, utan att vederbör, taxeringsman troligen komme att i en krogstuga eller i någon annan stuga sitta och bedomina hvad de aldrig sett, och sålunda godtyckligt.
Jag anhåller att R. o.
Ad. måtte vidblifva sitt beslut och godkänna voterrspropositionen.
Den siste värde talaren har fram kastat som skäl till afslag å den gjorda inbjudningen, att missbruk skulle kunna äga rum, i händelse redactionen blefve sådan som Utsk.Ti densamma föreslagit.
Det torde väl vara obestridligt, alt något utlåt, öfver en hemmansdels beskaffenhet icke kan uppgöras, utan att man äger kännedom om densamma.
Om denna kännedom är förut förvärfvad eller förvärfva* genom besigtning, måtte väl komma på ett ut.
Äger man fullständig kännedom om ett hemman, så vet jag ej hvartill ytterligare undersökning skall tjena, hvilken endast komme att ådraga henunansinnehafvaren betydlig och onödig kostnad.
Är det afgifna utlåt, i fråga om en hemmansdel* besuttenhet ofullständigt eller icke tillförlitligt, eller undersökning eljest ansedd nödvändig, lärer vederbör, domstol ej underlåta att om en sådans anställande förordna, hvartill domstolen ju har fullmakt.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga dan gjorda inbjudningen.
Ropades nej. D c ii 8 Maj e. m.
Uppå derefter framställd propos., blef den förslagna voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. i cap., g §:n, i mom.
Inbjudningen antogs och den föreslagna redactionen godkändes. i cap., i §:n.
Denna punkt ansågs icke erfordra någon åtgärd. 1 cap., 4 §: 111 1 morn.
Inbjudningen blef icke antagen, men voterts-proposai godkändes. 2 cap., 4 2 mo m< Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 2 cap., 5 §:n.
Hr von Ho lien Ii ausen:
På skäl som jag förut an fört, anhåller jag att denna § malte återremitteras, i ändamål att voterts-propos. matte uppställas.
Denna punkt blef af R. o. Ad. återremitterad. 2 cap., 7 §:n, i mom.
Jag tror alt det förtydligan de, som vinnes genom insättande of orden ”utarrendera eller”, är behöfligt, helst det är troligt, att den utsträckta tydning, som Utskrn här behagat göra, icke torde allmänneligen af domare eller andra göras.
När en lag skrifves, bör den vara klar, och ovisst är örn domare skola anse ordalaget — ”en afsöndrad upplåten jord, med åsatt afgäld” — vara alldeles synonymt med utarrenderad jord, såsom Utskin förmenat.
Jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att en åbo på ett kronohemman, som derå naturligtvis blott har besittningsrätt mot erläggande af kronoskatten eller afgälder åt Kronan, likväl ingalunda betraktas som arrendator.
Cederström instämde med Hr von Hohenhausen, Utskms yttrande i denna punkt återremitterades.
Utskins yttrande öfver det stadgande R. o. Ad. beslutat att införas efter i3 §:n.
Jemväl här framstår enahanda förhållande som förut, att två Stånd stannat mot två om sednare delen af morn., och det lärer således vara nödigt att Utsk:n åläggas att uppsätta voter:s-propos.
Jag anhåller således, att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med det i förra §:n fattade beslutet, äfven återremitterar detta moment.
Jag förenar mig fullkomligt i hvad Frih. Cederström anfört.
Den del af ifrågavar. §, hvarom endast R. o. Ad. och BondeSt. äro ense, lyder sålunda: "mot 76 Den 8 Maj c. m. denna författning stlidande afhandling om upplåtelse åfjord, må icke af domaren uti prot. i domboken intagas eller betyg om dess uppvisande å tinget meddelas.”
Hvar oell en torde nogsamt linna, att det är orimligt att förbjuda parter att i domboken få intaget hvad de der vilja hafva infördt.
Att detta tillägg kan och måste förfalla då endast två Stånd detsamma godkänt, torde lätt inses, helst det ej har sammanhang med sjelfva hemmansklyfnings- och jordafsöndringsförfattningen.
Att delta tillägg kan för falla, är ganska riktigt, nb. sedan votering i förstärkt Utsk. försiggått och den motsatta meningen der segrat.
Här hafva ej Utsk:n ens inbjudit R. o. Ad. att frångå sitt fattade beslut, utan belt enkelt sagt, att det sednare mom. skulle förfalla, hvilket, efter mitt sätt att se, är grundlagsvidrigt.
Hvad sjelfva saken angår, vill jag återkalla i minnet hvad härstädes vid discussion i ämnet blifvit utredt och beviljadt, nemi. att alla de stora olägenheter och prejerier, som tillskyndats fattigt och okunnigt folk å deras jordhyror, kommit af sådana olagliga afhandlingar, hvilka till den kraft och verkan lag förmår i domböckerna blifvit intagne, men hvilket icke förhindrat, att, sedan nya ägare kommit till hemman, hvarå personer å af dem bebyggda och till dem upplåtna jordlotter vistats, desse personer, till följd af slika afhandlingar, obarmhertigt och obilligt blifvit bortkörde.
Således anser jag i denna sak högst nödigt vara, att domaren upplyser allmogen om hvad som är lagligen ratt och betryggande vid slika afhandlingar.
Jag vill endast, i anledn. af den si ste talarens yttrande, att domaren under utöfning af sin tjenst skulle vara skyldig att säga parterna hvad som är för deni fördelaktigast att iakttaga, svara, att del helt och hållet strider emot domarekallet, att dess förvaltare i utöfningen af embetet skulle lemna parterne råd och upplysningar om hvad de, för att bäst bevaka sina intressen, böra göra eller icke göra.
Den nu föredragna punkten blef af R. o. Ad. återremitterad.
Utskins yttrande öfver den af Pr est eS t. föreslagna nya §.
Detta rörer visserligen en dast Preste- och BorgareSttn; men det torde väl vara skäl, att R. o. Ad., som beslutat återremiss i alla dylika fall, deri R. o.
Ad. haft direct del, äfven beslutar återremiss i detta fall, enär saken är af samma beskaffenhet som de ämnen, hvilka förut blifvit återremitterade, eller att Utskrns förslag icke är formenlig!.
Jag yrkar således återremiss härå.
I detta fall kan jag ej instämma D ® is 3 Maj e. m. 77 med den sisla talaren.
Ifrågavar. förslag är alldeles nytt och slår på sidan om det lagförslag, som är gjordt, och liar dermed intet sammanhang, ulan Liefinnes såsom isolerndt för sig.
Detta förslag står dessutom i strid med våra författnin gar och åsyftar möjligheten att kunna göra donationer till fromma stiftelser, hvarigenom skattskyldig jord skulle komma ali minskas.
Här är (Våga om ett tillägg, sorn är af beskaffenhet att kunna förfalla, och som således bör förfalla, och detta är något belt annat, än föregtde frågor, som angått ändringar i redoctionen af §§, hvilka alla fyra Stånden beslutat att de skola finnas, men i afseende å hvilka redactionsförändringar två Stånd stannat emot två.
Vid sådant förhållande är votering i förstärkt Utsk. nödig, men i förevar. fall blifver åter votering olaglig, emedan tillägget är nytt.
Jag tillstyrker bifall till Ulsk-.ns hemställan.
Jag erkänner fullkomligen, alt Utsk:ns förklarande, att detta tillägg förfallit, icke är så väsendtligt formvidrig!, som när så skett med tillägg i sjelfva §§:na, men jag tror ätt, likasom vid det af mig förut citerade förhållandet af jemkningsförslag i privatbanklagen, i afseende på formen, det är rättast, alt äfven denna sak afgöres genom votering i förstärkt Ekon.Utsk.
Något skadligt i detta stadgande, såsom en ledamot nyss förklarat sig deri se, kan jag deri alldeles icke finna, då der endast omtalas mindre jordlotter, hvilket ej betyder detsamma som hemman eller större hemmansdelar; att ej sådana mindre jordlotter skulle få anslås till byggnadsplats eller underhåll för ett skol- eller fattighus eller till en kyrka och kyrkogård, vore högst orätt.
I öfrigt behöfver man ej befara, efter hvad jag tror, på grund af sednare tiders erfarenhet, att någon särdeles förminskning i den skattskyldiga jorden deraf skall uppstå; ty våra tider äro, min sann, icke så frikostige af sig.
Vida hellre än att gifva något till kyrkor, lazarettet' och hospitaler, har jag funnit att man ty värr söker tillegna sig derifrån allt hvad man möjligtvis kan.
Jag anhåller att få fästa den si ste värde talarens samt Ståndets uppmärksamhet på följden af sådana der öfverlåtelse!’ i forntiden, eller på behofvet af den reduclion, som Gnstaf I gjorde, hvarigenom allt hvad till kyrkor och kloster skänkt varit för själamässor och aflat återlades under Kronan, och vi böra väl ej nu lägga grund dertill alt en dylik reduction i framtiden skall blifva nödvändig.
Då nu fråga icke är, hvilket beslut, som vore bäst, utan hvilket beslut af de respeclive Stånden, som enligt grundlagen äger rätt alt göra sig gällande, så vill jag ej upptaga tiden med besvarandet af ett sådant påstående som det, att små donationer, såsom de hvarom nu är fråga, skulle kunna gifva anleda, till ett sådant papistisk t andeligt V» Den 8 Maj e. ra. välde, som föranledde Konung Gustaf I:s bekanta reduction.
Här är, såsom jag redan yltrat, ej fråga om sak; här är endast fråga oin form.
Kan denna fråga förfalla eller ej?
Det beslut, som 2lne Stånd i delta afseende fattat, är icke ett fristående stadgande, i hvilket fall det borde förfalla, utan står i samband med och utgör en inskränkning i samma Stånds beslut angrde villkoren för jords afskiljande från hemman, och då sålunda de fyra RiksSt:ns beslut i detta hänseende, ehuru i hufvudsak instämmande i antagande af ett nytt lagbud, dock i villkoren äro så vida skiljaktiga, som det vidrör ifrågavar. ämne, så kan ej denna fråga förfalla och sålunda måste skiljaktigheterna genom votering afgöras.
Derföre yrkar jag, lika med Hr von Hohenhausen, på återremiss, på det att Utskrn måtte uppsätta och till Stånden inkomma med voterts-propos. i frågan. R. o.
Ad. beslöt, att den nu föredragna punkten skulle återremitteras.
Ånyo föredrogs BondeSt:s den 5 dennes på bordet lagda inbjudning af samma dag till MedStånden att förena sig i BondeSCs beslut vid Stats- samt Allm.
Besvärs och Ekon.- Utskms utlåt.
N:o 18g, i anledn. af erhållna åtcrremisser utaf betänk.
N:o io5, ang:de postföringsskyldigheten, m. m.
Som Ståndet endast för nå gra få dagar sedan fattat sitt beslut i detta ämne, torde det icke vara anledn. till att nu upprifva detsamma, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. ville vidhålla sitt en gång fattade beslut.
Inbjudningen blef icke antagen, utan lades BondeStiS prot.uldr. till handlingarna.
Föredrogs ånyo förstärkta StatsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 499» ang:de votering i anledn. af Bevi!ln.Utsk:s mern.
N:o 41 rör;de besluten i fråga om tulltaxan.
Cederström, Thure, och Hr Rosenblad, Bernhard, begärde att detta mål ytterligare måtte få hvila på bordet.
Horn, Claes Fredr,; Om 2:ne ledamöter redan begärt att delta mål skall hvila, lärer det vara förgäfves om jag anhåller alt det nu måtte företagas till afgörande.
Detta mem:s pröfning skulle säkerligen icke upptaga lång tid, enär dervid icke lärer vara något annat att åtgöra, än att bifalla hvad Utsk:n gjort.
Ett uppskof med denna saks afgörande kan deremot leda till andra och brydsamma öfverläggningar på annan ort.
Den 8 Maj e. ra. 79 Vid förnyad föredragning af SlatsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern.
JV:o 5oo, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt.
N:o 435 litt.
C, i livad det angår ifrågasatt lån till Linköpings hamnbyggnad, blef nämnda mein.
N:o 5oo lagdt till handlingarna.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 5 dennes på hordet lagda utlåt.
N:o 5oi, i anledn. af Frih. Boyes, Fredr., motion ang:de pension för aflidne Secreteraren i K.
Landtbruksacademien Pehr Adolph Granbergs efterlemnade enka.
Då nu ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mein.
N:o 5o2, med förslag lill voterts-propos, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i fråga om en föreslagen löneersältning till Tabellcommissionens secreterare, blef den föreslagna voleris-propostn af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 5i(>, i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s meni.
N:o 454, ang:de de i Reg.F:n föreskrifna creditivsummor.
Horn, Glaes Fredr.:
Detta betänk, hänvisar på ett ytterligare betänk., sorn angår stora creditivet.
En mellankommen motion ifrån BorgareSt. har vållat, att med sistnämnda betänkts afgifvande blifvit inom StatsUtsk. uppskjutet, och jag anhåller derför att det nu föredragna betänk, måtte hvila intilldess det andra af mig åberopade betänk, hinner inkomma. 11. o. Ad. beslöt alt StatsUlsk:s ifrågavar. utlåt, borde hvila intilldess det af Gr.
Horn omtalade och i utlåt.
N:o 516 äfven omnämnda utlåtande från StatsUtsk. kommer att föredragas.
Vid förnyad föredragning af Stals- och LagUtsk:ns den 5 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 191, i anledn. af väckt motion om rättighet för enskild man alt af Kronan njuta ersättning för medel, som embels- eller tjensteman, till följd af uppbördsmannapligt eller verkställd utmätning, får om händer, men förskingrar, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
På begäran af Frih:ne Cederström, Jacob, och Cedarström, Thure, blef ånyo lagdt på bordel Statsoch LagUtskms den 5 dennes på bordet lagda betänk. K: o 16, i anledn. af väckt motion om fullständig granskning och ny redaction af ansvarighetslagen för R.
St:s fullmäktige i Riksg.contoret.
Ånyo föredrogs och lades till handlingarna Stats- och So D e ii 8 Maj e. m.
LagUtsk:ns den 5 dennes på bordet lagda mera.
N:o tgl, i anledn. af återremiss utaf betänk.
N:o iiö.
Vid förnyad föredragning, biföll R. o.
BancoUlskrs den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
K:o 167, i anleda, af gjord hemställan ang:de förändring i lönevillkoren för bokliållarne vid Bancodiscontverket.
Till pröfning företogs BancoUlsk:s den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 168, öfver de inora Irenne RiksSt. gjorda anmärkmr vid Utsk:s betänk.
N:o 145, angtde dc grunder, som böra tjena till efterrättelse vid pensionering af bankens embets- och tjenstemän, vaktbetjening och konstidka re.
På begäran af Ur Rosenblad, Bernh., beslöt R. o. Ad. att detta mål skulle punktvis pröfvas.
• » * , 3 , 4 S§: n e.
Dessa fyra §§ biföl los. 5 §:n.
Hr Rosenblad: Besynnerligt nog har Utsk. bortta git en rättighet, sora bancofullmäklige lörut ägt, nemi. att kunna flytta, äfven utan egen begäran, en bankens tjensteman på pensionsstat, med bibehållande af hela lönen, då han genom ett ohjelpligt sjukdomstillstånd är oförmögen att sin tjenst förrätta.
Denna rättighet, säger jag, har Utsk. borttagit, under det Utsk. deremot gifvit fullmäktige denna icke förut befintliga rättighet i afseende å bankens vaktbetjening.
Del är likväl af vigt att förstnämnde rättighet qvarstår.
I ett verk af den art, som R.
St:s Bank, der så dyrbara saker och så mycket af vigt måste hvila på förtroende, der är det nödigt att en sådan rättighet lemnäs i bankstyrelsens hand; ty 0111 ansvar å fullmäktige skall kunna utkräfvas för felaktighet och haltande i ärendenas gång, mäste också för dessa fullmäktige finnas rättighet att tillse, det de åligganden, som tillkomma hvarje bankens tjensteman, verkligen af en sådan kan utöfvas.
Det är för denna orsaks skull, som rättigheten varit baneofullrnäktige medgifven att kunna flytta personer af bankens tjenstemannapersona 1 på pensionsstat med bibehållande af hel lön, hvarigenom den på pensionsstat förflyttade icke blifver lidande.
Något missbruk af förbemälda rättighet till skada för bankens intresse har icke inträffat, men deremot skulle fullmäktige, om oftanämnda rättighet, hvad tjenslemännen beträffar, borltoges, lida afbräck i utöfningen af sitt höga och vigtiga kall att vara förvaltare och styrande öfver R.
Jag föreslår alltså vördsammast, att R. o. Ad., med afslag å denna §, måtte antaga den §, som finnes i betänk.
N:o l/p (pag. 3), innefattande a:ne morna' Den 8 Maj e. m.
St monr.r, hvaraf det ena rörer förflyttning på pensionsstat af tjenstemän och det andra af vaklbetjening.
Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 5 §:n i BancoUtskts uti utlåt.
N:o 168 framställda förslag.
Ropades nej.
Uppå derefter framställd propos., antog R. o.
Ad. till 5 § det förslag, sorn utgör den 5 i ordningen af de §§, som Utsk. i betänk.
N:o 143 föreslagit. 6 §: n.
Denna § blef af R. o. Ad. bifallen.
Vid förnyad föredragning af BancoUlskis den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o i6g, i anledn. af erhållna återremisser å Utsk:s betänk.
N:o 147, med förslag till taxa å expeditionslösen i R.
Sl:s Bank samt dertill hörande discontverk och lånecontor, fann R. o. Ad. delta utlåt.
N:o 169 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Lades till handlingarna BancoUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 170, i anledn. af ett PiiksStts återremiss å Utsk:s utlåt.
Föredrogs ånyo BancoUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 171, i anledn. af väckt fråga om förhöjning i arfvodet för läkarevården vid Tumba bruk.
Gr. Horn, Glaes Fredr.:
BancoUtsk. har icke gjort det afseende på fullmäktiges tillstyrkande alt föreslå 4oo r:drs arfvode för en läkare vid Tumba bruk, som jag anser hafva varit på goda grunder framstäldt.
Det är af erfarenheten bestyrkt, alt sjukvården vid nyssnämnda bruk lidit och än vidare skall komma att lida, om icke en läkare der blir på ett stabelt sätt fästad; ty det hittills vidtagna arrangementet alt erläg.ga viss betalning för hvarje särskildt sjukbesök har visat sig besvärligt ulan att uppfylla ändamålet alt fästa en skicklig läkare vid orten.
Beviljas deremot 4oo r:dr, så blir bankstyrelsen i tillfälle att bibehålla eller anskaffa pålitliga och skickliga läkare.
Jag tillstyrker alltså, att R. o.
Ad., med underkännande af detta BancoUtsk:s utlåt.
, måtte detsamma till Utsk. återremittera.
Jag skulle med den sista talaren instämma, i händelse jag kunde anse behöfligt att läkare två gånger i veckan opåkalladt skall infinna sig vid bruket, utom det att alltid hörsamma kallelse att sig derstädes inställa, till följd af inträffande sjukdomsfall.
Jag anser nemi. den förstnämnda föreskriften öfverflödig, och att, a5 H. u 8a Den 8 M n j e. m. om sådana läkarebesök vid Tumba bruk skola beredas genom 4°° ,:dr i stället för 2Öo r:dr, man gjort en onödig sak, som endast komme att belasta de vid Fittja gästgifvaregård skjutsskyldige med ytterligare skjutsande af den der doctorn, som skall resa häremellan och Tumba bruk jemnt och beständigt.
Vare det nog om han påkallad sig derstädes infinner.
Jag tror att man kan bifalla betänkandet.
Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande:
En längre tids erfarenhet rör:de svårigheten för fullmäktige att få en skicklig och pålitlig läkare vid Tumba för de nu utgående lönevillkor, föranlät fullmäktige alt understödja en af d. v. bruksläkaren iios BancoUtsk. gjord ansökan om löneförhöjning, hvarvid fullmäktige äfven föreslogo att ställa lönevillkoren på ett mera ändamålsenligt sätt.
Men i stället för att fästa afseende på denna fullmäktiges hemställan, har Utsk. föreslagit en reglering af dessa lönevillkor, som skulle nedsätta dem under deras närvar, belopp; ty den föreslagna tillökningen af too r:dr i contanta lönen motsvarar icke den nu utgående särskilda betalning för hvarje sjukbesök, jemte ersättningen för skjutskoslnaderna dervid, hvilka skulle försvinna.
Utsk. synes icke hafva tagit någon närmare kännedom af den utaf detsamma omförmälda läkarebefallning inom Botkyrka och Salems församlingar, med hvilken den ansett, att läkarebefattningen på Tumba kunde förenas.
Förhållandet är nemi., att dessa befattningar äro och, sedan stiftandet af den förra, alltid varit förenade; att, som det enskildta donationscapita], hvarpå sockenläkarebefattningen grundar sig, genom myntförsämring förlorat större delen af sitt värde, denna förenade läkarebeställning, utom en fri bostad i uppfördt hus vid Botkyrka, äger sin hufvudsakligaste bestämda inkomst i arfvodet för Tumba; att, då den enskilda praktiken varit mindre gifvande, emedan församlingarnes mesta herrskaper större delen af året äro bosatta i Stockholm och begagna sina dervarande husläkare, följden varit, att skicklige sökande saknats, och att man under en längre tid nödgats, af svårigheten att få någon annan, öfverse med en person, som esomoftast var öfverlastad af starka drycker.