Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverhet så ofta och allvarligt uppmanat oss härtill, då den sjelf gifvit oss denna Konungsliga och upplyftande försäkran: ”allt bådar, att vårt lugn och vår lycka bero af oss sjelfva":
Och då just nu aila Rikets Landsorter, efter redan gjorda yttranden, begära och vänta nya och kraftiga åtgärder till den inre rörelseförlägenhetens och ölverflödets hämmande.
De stadgas och förökas dessa förhoppningar för mig än mer i denna stund, då Bihang till RiksSt.
Prat, «8*7-i8»8> 2'^* Sami.
N;r 57 58 446 Besv. och Ekon.
Ursk.
Tietcinkanden. jag förnimmer af Rikets Ständer, från hvilka den kraftfulla National-villjan först måste yttras och utgå, ett så lofvärdt Replut fattas och snart skola gå i verkställighet; då jag med lika aktning och glädje nyss afhört detta Höglofl.
Utskotts grundligt författade Betänkande och försiag till den blifvande Öfverflödsförordningen, med underdånigt öfverlemnande af det närmare Reglementet till Kongl. Maut.
Jag har för min ringa del deri igenkänt de enkla
Och sanna grund atserna och villkoren för en sparsammare hushållning, utan afvikande till ytterligheter på ena eller andra sidan, med lika betänksamt afseende på det mest önskliga och på det verkställbara, en oumgänglig eftergifvenhet för tidens kraf och stadgade bruk, samt ett allvarligt motstånd mot de svåraste och skadligaste missbruken i allmänhet.
Detta För lag är i min tanka, icke tillfälligt och inskränkt, i jemförelse med förriga yppighetsförbud, då man betraktar sjelfva dess framställda grunder samt alla de öfverflöds-articlar, hvilka densamma, såsom i Tulltaxan förbjudna, omfattat och utmärkt.
Må mig imellertid tillåtas härvid göra några itå anmärkningar.
Utskottet, af flera skäl, tillstyrkt öfverlemnandet af sjelfva Författningens utarbetande och redigerande åt Regeringens omsorg, har jag dock trott, att man kanske bort icke så blott stadna vid sjelfva allmänna grunderna, utan kunnat åtmindstone uppgifva några serskildta betydligare öfverflödsämnen, vissa underdå - Besv. och Ekon.
447 niga anvisningar eller önskningar.
Det hade varit kanhända för Kongl. Maj.t behagligare, att se anledningen till åtskilliga mera grannlaga förbud gifven af Folkets Representanter, i stället att kasta allt ammans på Regeringen; så mycket mera, då man sett att Konungen, genom anbefallande af ProvinsComitéer i detta ärende, sednast just velat i Nåder inhemta sitt Folks tänkesätt härutinnan.
Af Öfverflödsämnen förekommer och omtalas i Förslaget endast knjjet.
Denna article står här nu alldeles enstaka, och dess anförande har synts mig göra ett afbrott mot deri åt hela Betänkandet i öfrigt gifna cvarakteren.
En annan fråga torde blifva om rådligheten och nyttan af det föreslagna kafFeforbudet, liksom till hälften.
Ett abso ut kaffeförbud, beslutadt och antaget af alla klasser, af en hvar, skulle charakterisera och bevisa Nationens ännu verksamma uppoffringsf >rmåga i de ömtåligaste ämnen, samt betydligt lätta vår handelsvåg.
För mig synes im llertid kafLts bruk, genom tid och vana, redan blifvit en oumbärlighet, nästan likasom bränvinet, ehuru för en annan del af allmänheten.
Nyttjandet af denna utländ ka vara, likasom af sockret, hämmas troligen ej 1 r’ f godt, att söka motverka missbruket, icke genom tvångsmedel utan genom efterdöm n och utvägar, som kunde verka på tänkesätten.
I stället att strida mot en redan stadgad smak, redan nästan allmänna vanor eller i ■ eqvival nt, och nu mera tilläfventyrs lika ä jf43 Beij/', och Ekon.
Eeillnkanäen. behof, skulle jag i synnerhet önska noggrannhet och stränghet i förbud mot hvarje ny och börjande yppighetsosed, samt mot det öfverflöd, som, utan att tillfredsställa förtäringsbehofvet eller nöjet, blott tillhör fåfängan och ett tomt praktbegär.
Jag ville ock, i förening härmed, nämna och tillstyrka den möjligaste inskränkning i den för Riker kostsamma blåa färgen, serdeles för militairen och den arbetande klassen: och jag skulle icke förmoda den manliga Nationen, eller någon medborgareklass nog lättsinnig, att för allmänt gagn icke kunna umbära en serskildt färgad yla.
Dessa mina tankar, föranledda genom behandlingen af detta vigtiga ämne, har jag ä~ rån vördnadsfullt framställa, för att af Höglofl.
Utskottet med öfverseende dömas, och för att det öfriga härutinnan anförda i Protocollet bifogas.” Efter uppläsningen af Herr Prosten Scives anförande, yttrade sig Herr Prosten Rabe: att han, med det i går upplästa anförandet, alldeles icke uppträdt såsom försvarare af yppighet och öfverflöd.
Han har blott genom historiska facta och erfarenheten i vårt eget land velat vi-a, att Laxen alltid följer upplysningen, hvilket ock af ingen dödlig magt bör kunna hindras.
— Blott med afseende på upplysningen, anser han Luxen innebära något fägnande.
Hvad angår det till exempel framdragna tnrfliga Sweitz, så tror iian en nödvändig skillnad böra göras emellan Sweitz i sina Bergstrakter och dalar, samt Besv. ock Ekon.
Betänkanden. 449 Sweitz i sina större Städler, af hvilka lian tror Geneve, Bern, Basel täfla med de yppigaste Europas Städer.
Om för öfrigt tarflighet anses gifva styrka mot fremmande makters invasion, så begäres ett annat Ideal — ty Sweitz blef af Fransmännen förr inkräktadt än Bayern.
Rjksdagsfullmägtigen från Bohus Län Carl Fredric Berg uppläste följande dictamen:
Emot Höglofl.
Utskottets förleden gårdag upplästa, och af Piuialiteten antagna Betänkande, angående öfverflodets hämmande, gjord, jag då åtskilliga anmärkningar, hvilka jag nu får närmare utveckla.
Utskottet har, såsom hufvudvillkor för en god Lagstiftning, antagit, att den största möjliga Conseqvence dervid bör iakttagas, och i stöd deraf fattat den grundprincip, att den vara, som är till införsel förbuden, bör ock tili förbrukning förbjudas.
Jag gillar fullkomligt detta villkor, och har med ledsnad märkt, att Utskottet så hastigt i ett annat fall glömt danna Conseqvence, då fråga är om den olyckliga kaffedrickningen, som endast förmenas större eller mindre samqväm.
Mig förefaller det likgiltigt, antingen kaffeförbudet har afseende på en viss tid af dagen, eller på ett visst antal församlade menniskor.
Ändamålet skall genom en sådan inskränkning aldrig vinnas.
Här kunna, efter min tanka, inga andra medel verka, än ovillkorligt förbud emot införsel och förbrukning af nämnde vara.
Den qvantitet deraf, i Rilset nu finnes, bör då af de handlands 45® Besv. ock Ekon.
Uttje.
Betänltanden• uppgifvas och blir troligen snart conntmerad, om ej den kan exporteras.
Öfver Förbudets helgd må sedan val handhafda Författningar verka, hvarvid jag äfven vågar räkna på Nationens öfvertygelse om nyttan af detta förbud.
Det inkast, som göres: att Kronan derigenom förlorar en af sina betydliga te inkomster:
Tullen å kaffe, besvarar jag med vigten af de millioner, som nu årligen utgå för denna vara, och hädanefter stadna inom landet; och Nationens vinst var väl aldrig Kronans förlust.
En ersättning har StatsCassan hittills kunnat hafva uti öfverskottet på hufvud Articlarne, och utvägar hafva utom dess alltid måst finnas, då behofven fordrat dem.
Det är dess värre allt för sannt, att, i min hemort, och, jag vill tro, i flera andra provincer, den förderfliga kaffédrycken spridt sig, ej mindre till de förnämares och förmögnares kretsar, än till de lägres och fattigares.
Knappt någon Torparehustru vill vara utan denna njutning, och mången husbonde måste gifva sitt tjenstefolk kafFé eller se dess missnöje.
Med ett ord; vanan att förtära denna dryck är så inrotad, att endast tvångsmedel kunna återföra vanan att umbära den.
Jag hade för öfrigt önskat mera Resultat i Utskottets betänkande, hvars sakrikhet jag ej förbiser, oaktadt jag ej finner dess grannlåt behöflig.
Den förra, förenad med kraft oc h ali var i framställningen, fordras Strängt hos Tolkarne af Nationens röst, då Besv. och Ekon.
Utsk. Betänkande)!.
45* de samiats för att inför Thronen frambära sina bekymmer.
Dessa grundade bekymmer, hörda från alla orter och alla Folkklasser, hafva länge vittnat, att en öfverflödsförordning allt mer och mer påkallas af behofvet, och, då H"g!ofl. Utskottet hänskjutit allt till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande, måste jag, under kännedom af Kongl. Majts rätt, att i Ekonomiska ämnen handla efter nådigt behag, fråga : om det icke är en skyldighet för Folkets Representanter, att gå R geringens omsorger till mötes mad upply ningar, råd och förslager, om hvad Folket elltr den sjuka saken kan klåfva?
Är det icke dessa Representanters rättighet, att ytira sin öfvertygelse?
Och om vår älskade Konung, efter för my ket sparsamma åtgärder, stundom kan bli villrådig, e) mindre om bristerna, än medlen att dem afhjelpa, böra då de misstag, som häraf kunna föranledas, icke skrifvas på vår räkning?
Med detta yttrande förenade sig Olof Håhansson från Elfsborgs, Olof Månsson från Blekinge, Joran Jönsson från Christanstads och Jon Jönsson samt Nils Månsson från Malmöhus län 5 den sistnämnde med tillägg, att han så mycket heldre förenade sig med hvad Riksdagsmannen Berg anfört, som, efter uppgifter år 1815, införseln af kaffe skall svara emot hela vår Jernexport, oberäknadt hvad af det förra genom lurendrägeri hitföres, och Kongl. Commerce Collegium, hvilket bäst bör känna våra handelsförhållanden, föreslagit ett förbud emot denna vara 45* Bil), oeh Ejton.
UtsJt.
Betånkanclen, och framställt detsamma till vår Nådiga Konungs pröfning.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniUtshotts Betänkande, i anledning af väckta motioner, om af skaffande af Guld och Silf?:er, sä väl å militaira som Civila Uniformer, in. m. XTörzlofl.
Rid ler'kappt och Adel i har till U skott- ts åtgärd r mitt rat följande Ma" moritler rörand» detta ämne. nämligen: t:o Memorial af Herr G. A. Liljehorn, deruti, m*d anledning, ej mindre af Kongl, Ma>rts Nådiga Proposition af den 2pde si tlidne November, rörande en Lönerörhättring för Militaire Stat ma, än ett af Herr Friherre Björnstjerna i d tia ämne uppläst 3VT morial, anföres, att den Officer elier Tj nsteman, sorn frikännes ifrån en utgift, armera i behåll nnd hvad han har, utan L;'netillökning, än med en sådan, sorn litet eller intet svarar emot den Summa, hvilken måste användas till öfverflödiga utgifter.
Härifrån leder H»rr Liljekorn uppmärksamheten på H errar OtTicerares och en d l af Trouppernas ornering med Guld och Silfver, och linner beklagligen, att tinder dessa tryckande pennioge tider Herrar Officerares uniformer betungas med Guld och Silfver, soui, i högsta utåt - P,esv. och Ekon.
453 to dyrt i anseendetill arbetet, blir det ännu iner, enär den metall, hvaraf det förfärdigas, visst icke uti dertill behöflig qvantitet är en Nationalprodukt.
Pa dessa skäl, och då dessutom Guldoch Silfveipryd aderne å uniformerna kunna anses som det största öfverflöd, oell sådant a£ vår vi a Regering påyrkas ti' 1 indragning, hemställa, att Riksens H gloil.
Ständer, genom en Deputation hos Kon l. Majit i un* f derdånighet anhöllo, att, om ej förr, åtminstone enär Officerares med fleres uniformer \ kunna anses utnötta, de då måtte erhålla uniform r, mera enlige med deras och landets tillgångar, således utan allt guld och silfver; och lörmt-nar Herr Liljehorn, att, om desse prydnader afskaffas, d n d rigenom tillskyndade behållningen skaU öfverstiga den lör tillökning, som dem skäligen skulle kunna tilläggas. 2:0 Anförande af Herr Piper, innehållande anmärkningar vid det uti ofvan upplagra Memorial gjorda yttrande, att Officerar s IJr.i örmer med öfverflödigt Guld och Siifv r betungas, hvilket Pierr Piper så mycket mera bestrider, som Kongl.
Majit i de senare åren i Nader anbefallt en ganska betydlig förmiulskning derutaf, så att, när nu mera Epauletter och Guld på underkläderna blifvit aflagde, bestå Guld- och Silfver prydnaderna för Indeldta Regementerna af en Cordon på Hufvudbonaden och gradmarqueringen, hvaremot af Trouppen sldane prydnader alldeles icke nyttjas.
Då för öfrigt, enligt uppgjord Calcul, utgiften för dessa prydnader kao 454 Besv. och Elkon.
Betänhanden. beräknas till omkring Fem Riksdaler om äret, förmodar Herr Piper, att den ej af någon bör anses såsom tryckande, och anser orimligt att en besparing deraf för OfFicerarne skulle kunna medföra vida större behållning, än den löntillökning. som skäligen kunde dem tilläggas.
Herr Piper förmenar slutligen, att bruket af Guld- och Silfver-prydnader inom Arméen ej så urartat till öfverflöd, att Riksens Ständer derå behöfva fästa derag af så mån- , ga vida vigtigare ämnen påkallade, uppmärksamhet, utan anser detta ämne kunna till f Kongl. Majrts nådiga godtfinnande i underdånighet öfverlemnas, utan fara, att, om de nu brukliga Guld- oell Silfver-prvdnader innom Armém komma att bibehållas, detta skulle i li ancielt afseende medföra några skadliga följder för Staten. 5:0 Anförande af Herr Friherre Koskull, som i likhet med Herr Piper, uppgifver, att vid Infanteriet en MössCordon och 2ne galoner på kragen utgöra de enda Guldprydpaderna.
Då denna Cordon, som kostar Fyratiotvå R:dr Banco, kan nyttjas minst Sex år; och Galonerne på kragen, som kosta Två Riksdaler Banco, kunna brukas Ett år, blifva Oflicerarnes Lönevillkor, i händelse dessa prydnader aflades, årligen förbättrade med Nio Riksdaler Banco- hvarföre Friherre Koskull smickrar sig med det hopp, att, sedan af Friherre Björnstjerna blifvit bevist, det en Löneförhöjning för SubalterneOfli'erare vid indeldte armeen vore af nöden, den, som i Herr Liljehorns Ekonomiska plan uppgifves, Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkanden, 455 ej matte anses tillräcklig. 4:0 Ytterligare anförande af Herr Liljehorn, deruti han anser öfverflödigt att vederlägga Herr Pipers och Friherre Koshulls yttianlen, samt dessa Herrars oriktiga beräkning, och vädjar till föräldrars o.h deras vederlikars sanna kännedom om den kostsamma prydnaden, för deras söner eller myndlingar; förnyande för öfrigt sin hemställan, om icke nödig inskränkning så val i det öfverklagade, sorn i mycket annat är högst angelägen oh bör kunna förväntas. 5:0 Anförande af Herr von Heyne, deruti, med anledning af hvad i detta ämne blifvit anfördt, hsmställes, om icke de Militaira och Civila uniformerne äro, i jemförelse med enskilda och allmänna tillgångar, med
Rikets dåliga mynt och påkallade löneförhöjningar, alltför dyrbara och lysande.
Memorialets författare framställer vidare till hvarje fars bedömande och hvarje Sons eftersinna de, om icke den för omma föräldrar sälla .te tidepunkten, då deras son, efter fulländade studier, inträder på ärans bana, skall af dem motses med en blandad smärta, dä de måste taga den nu så betydliga summan till sin sons beklädnad, antingen ifrån deras nödtorftiga bergning, eller från öfriga barnsunderhåll, eller, värst af allt, skuldsätta sig derföre.
Herr von Heyne anförer vidare, att qvantiteten af guldet på de civila uniformerna väl kan anses obetydlig, och att Svenska händer tillverka broderiet; men han anser dessa kunna nyttigare sysselsättas.
Eesv. Och Ekon.
Bctiuikanclen.
Di dessa prydnader, sorn förr voro distinctionstecken för Statens Embetsman, utsträckt sig till de lägre Tjenste männen, till Capellet och Theatern, kunna de, enligt Herr von Bleynes tanka, ej medföra en sådan distinction, sorn torde vara nödvändig fcr opinionen, och såsom en rättvis belöning b: ra tillerkännas utmärktare förtjenst,rj pä hvilka m d flere grunder Herr von Heyne äfven yrkar Guldbroderiernas inskränkning på de Ci« vila uniiormerna. 6 0 Yttrande af Herr Friherre Bjern« stjerna, deruLi Herr Friherren medc ifver Herr Liljehorns tanka, att uniformer, b ra vara simpla, enkla och sa litet kostsamma som möjligt, på det ida lönte SubalternOfficerare må kum a b strida dessa utgift rj Men, då Kongl. Maj:t i Nåder bifallit afläggandet af al.t guld och silfver på uniform pantaloner samt
Guld-epaul etter för alla officerare i armeen, med undantag af Ge.!eralitetet och Öfverstarne, hvarigenom Arméen således föregått Ridderskåpet och Adeln med ett vackertefterdöme, och enärnu mera endast ett par små guldknapphål på kragen, hvilka distinguera graden, och en guldcordon återstå, hvilka prydnader tillsammans ej til1 skynda större kostnad, än omkring Tre Riksdaler Banco om året, så förmodar Herr Baron, att genom deras indragning hvarken lönförhöjningen blefve betydlig eller att Rikets Financer genom sådana småsaker kunna på något sätt förbättras.
D ssutom har, ifrån Högvördig» PrestStåndet, blifvit remitteradt; Eesv. och Ekon, Utsk, Betänkande)!. 457 7:0 Ett Memorial af Herr Prosten C. G. Almquist, deruti, förtslås, att Riksens Högt.
Ständer förenade sig uti en gemensam underdånig anhållan hos Kongl.
Maj't om utfärdandet af en öfverflödsförordning, hvarvid den hufvudprincip kunde läggas till grund, att allt, som är till införsel förbudet, borde till bruk och nyttjande förb/udas och för hvilket stadgande 17.94 års förordning emot yppighet och öfverflöd med de tillägg och modificationer, som innehållas i Riksens Ständers Serskildta Utskotts för år 1815 afgifna Betänkande, anses kunna tjena till ledning.
I sammanhang härmed hemställer Herr Prosten för öfrigt, att soldaten vid indeldta Arméen på Landet måtte få grå, i stället för blå uniform, samt att, sedan samtelige corpser och stater nu mera erhållit stadgad uniform, en sådan äfven må fastställas för det Hedervärda BondeStåndet, så att den gamla ärbara grå drägten måtte allmänneligen antagas af Sveriges respectabla Allmoge liksom den af ålder utgjort och ännu på de flesta ställen utgör deras vanliga klädedrägt.
Sedan Utskottet förut meddelat sina tankar rörande medlen till Yppighetens och Öfverflödets hämmande, har Utskottet funnit de yrkanden, som i ofvanupptagna Memorialer innefattas, och hvilka nu tillhöra Utskottets handläggning, hufvudsakligen kunna hänföras till följande puncter: 1:0
Att Guld och Silfver,så väl åmilitaira Sorn civila uniformer, må försvinna 2:0
Att indeldta Arméen på landet må 458 Besv. och Ekon.
Belänkandcn. fa grå i stället för blå uniform, på det den dyra blå färg. n så mycket som mb;li^t kunde sparas* 3,0 Alt för Hedervärda Bonds.Ståndet en grå uniform måtte fastställas.
Hvad angar den i första puncten upptagna hemställan, att guld och silfver å Militaira uniformer måtte borttagae, så får Utskottet härvid erinra, att guld- och silfverprydnaderneå de Indeldta Infanteri-Landtregementernas uniformer under s .
.are åren blifvit i betydlig mon förmindsksde; Och då Kongl. Map.t, genom denna formindskning, tydeligen visat det afseende Kongl. Majrt i Nåder täckts fästa ä Riksens Ständers härom förut yttrade underdåniga önskningar: så anser Utskottet, att en ytterligare underdånig hemställan i denna del ej torde finnas vara af nöden, heldst Kongl. Maj:t, i allt fa'1, lärer, i afseende på den indeldta armeens beklädnad, i Nåder vidtaga sådane anstalter, sorn blifva i mindsta möjliga mon betungande; Och har Utskottet, med anledning af väckt fråga om mindsta möjliga förändring af redan antagna uniformer, förut meddelat sina vördsamma tankar rörande denna omständigfeet.
Hvad åter de civila Uniformerna beträffar, så hyser Utskottet den öfvertygelse, att de Guldbroderier, hvarmed en stor del af dessa är smyckad, i allmänhet medföra ett ofördelaktigt inflytande.
Det är ej egentligen den kostnad, som dessa broderier tillskynda, hvilken bestämt Utskottets öfvertygelse, ehuru denna kostnad, hvad vissa Uniformer angår, ej bör anses obetydlig; men det är allmänna rösten, som allvarligt yr - Besv. och Ekon.
Belunkanden.
459 kar utrotandet af en öfverdrifven yppighetsanda, och införandet af tarfliga seder; det är nödvändigheten att ej genom den ena åtgärden motarbeta den nytta, sorn man genom en annan velat bereda: det är dessa vigtiga skäl, på hvilka Utskottets ofvan yttrade tanka sig grundar.
En prydnad, som, utan att medföra nytta, eller vara härledd ifrån behof att representera, blifvit antagen endast för att lysa, kan lätteligen misstänkas leda sitt ursprung ifrån böjelse för yppighet, och att befordra dess utspridande.
Den lägre och illa lönte tjenstemannen kunde möjligen under sin glänsande yta glömma sina små tillgångar, och bereda sitt ekonomiska obestånd, genom nöjet att föreställa hvad han verkeligen icke är.
Afven denna möjeliga missräkning bör, enligt Utskottets tanka, förekommas, och en anstalt upphäfvas, hvilken liksom sanCtionerar praktbegärets fordringar.
Stat ns förmon torde ej i ringa nion befordras derigenom, att hvar och en medlem iakttager den plats i Samhället, som honom verkeligen tillhör, att han söker hedra denna, och ej liker att inom gränsorna af en högre Samhällskrets, och genom dess efterföljande vinna näring för sin fåfänga.
Utskottet förmodar, att dessa anmärkningar äro så mycket mindre utur sitt ställe, som de stå i närmaste sammanhang med de tankar, Utskottet, rörande medlen till yppighetens och öfverflödets hämmande, redan meddelat; och, då Utskottet härigenom tror sig hafva ådagalagt det menliga inflytande, som ifrågavarande bruk medför; anser Utskottet sig äga full an - 45o Besv. och Ekon.
Utsk Eetänkanden. ledning tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj.-t framföra den underdåniga önskan, att Kongl.
Maj:t i Nåder täcktes, så mycket som möjligt, inskränka tillåt isen, att begagna sådana Civila Uniformer, Som med Guld-och Silfver-broderier äro förSedde.
Vidkommande den i 2-dra puncten anförda motion, att indeldte Rcgementerna må erhålla grå i stället för blå uniformer; så får Utskottet väl medgifva, att den grå färgen skulle tillskynda mindre kostnader, men, då häremot göres ett bi ligt afseende derpå, att den blå i längre tider varit Svenskarnes Nationalfärg, och att denna kanske är nöddig för det prydligare utseende, som både är uppmuntrande för Soldaten, och alltid bör vara oskiljaktigt ifrån en Militair-Corps, så torde Uts;cottet af sadan orsak äqa tillrä'klig anledning, att ej »illstyrka bifall till den härom gjorda moiionen.
Hvad sluteligen beträffar det i j-dje puncten anförda yrkande, att för Bonde Mandet en grå uniform mätte fastställas; så, enär någon fråga häromicke blifvit bos BondeStåndetväc1 t, anser Utskottet sig ej skäligen kunna meddela något tillstyrkande, eller framställa förslag i ett ämne, som helt och håll t synes böra bero på BondeStandets eget fria val och godtycke.
Dock varder detta allt till Riksens Höglofl.
Stockholm den 2:dra Aprill 1818. ooooooooooooooöoöäcciscMttöoööoodSKXseooQ*-*^' v<« Serskildta Utskottets Betänkande vied upp* lysningar om de hittills vidtagna åtgärder i frågan om indragning och sammanslående af öfverflödiga Embeten och caster.
H os Riksens Högl.
Ständer kar Serskildta Utskottet, som fatt sig uppdraget att utarbeta allmänna grunder för indragning och sammanslående af öfverflödiga Embeten och Tjenster samt en förbättrad arbctsmethod, ansett sig böra vördsamligen anmäla en om-tändighet, som vid granskningen af de till Utskottet inkomna handlingar, rörande detta arrendes hittills vunna handläggning, väckt Utskottets synnerliga uppmärksamhet, och hvilken synts detsamma nog vigtig att böra, på förhand och innan Utskottet hunnit afgifva sitt slutliga Betänkande, komma lill Riksens Ständars kännedom, till vinnande af det afseende Riksens Ständer kinna finna densamma förtjena.
Utskottet anhåller att, f>r mera tydlighet skull, få aflemna fel ande korta öfversigt af det sätt, hvarpå frågan om Embetens o h Tjensters lämpligare reglering blifvit behandlad, ifrån d t den först vid 1809 och 18 to årens Riksdag väcktes, intill närvarande stund.
Uti den Nådiga Propositionen till Riksens Ständers Statsutskott, den 5 Juli 1809, täcktes Kongl.
Makt förklara
Dess nådiga benägenhet att sorgfälligt iakttaga alla utvägar Bihang tillRiksSt.
Brot, i8*7-»8i3j o:<^e Sami.
N;r 59. 60.
4Ö2 Serskildta Utskottets Betdnkandett. till indragningar i StatsVerkets utgifter, som vore förenliga med RiksStyrelsens tillbörliga handhafvande, och tillika uppdraga åt Statsutskottet, att uppgifva de besparingar, som enligt dessa grunder kunna finnas nyttiga och rättvisa; då Kongl. Majit tillika i Nåder yttrade den förmodan, att vid en förbättrad gång af de allmänna ärenderna, dessa skulle, med lindring i Statens kostnad, kunna lika noggrant som förut vårdas och behandlas af färre, dock till en del bättre lönade Embetsoch Tjenstemän, än de nu antagne.