Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve Mörner har yttrat .<jig om Elfvarnes tillstånd i de norra ortérne. lian anser ingenting mera böra gö - Den 8 J a n u a r i i f. ra. 207 ras, sedan man kommit i erfarenhet deraf, alt ved icke derifrån kan föras.
Jag tror, att man misstagit sig, då raan förmodat, att längs kusten en stark vedtransport skulle kunna uppkomma.
Förhållandet på vår Norrländska kust är helt annat, än på den Finska.
Norrländska kusten har inga holmar; Norrland har inga stora Säterier, som ej kunna skaffa sig inkomster annorlunda än genom sina skogars fällande till ved.
Norrländska kusten är nästan öde, och de nybyggare, som der finnas, ho längre in.
Föremålet för omsorgen hör blifva, huru ett större lif må kunna i det inre af landet befordras och derifrån spridas till kusten.
När de, som bo vid Njuranda Elf 3 a 3 mil från Mattfors sågar, kunna få för en stock 3a sk. a 1 R:dr, hvaremot de, som bo mera aflägse, på 7 å 8 mils afstånd, och måste köra timret 2000 alnar ned till stranden, icke kunna få mera än 8 sk. för en dylik, så frågar jag, om icke de skola stå långt tillbaka i välstånd?
Det är dylika hinder, i afseende på flottningen, som böra undanrödjas.
Det är lijelpt med ganska litet.
Endast kunnige män, som leda arbetet, behöfvas; folk, som kan verkställa det, finnes mera i de norra orterne, än i de södra.
Vid Ljusne-elfven, som löper genom Helsingland, äro stora trakter, der elfven stiger och faller 8 å 10 alnar.
Det är omöjligt för folket, att utan biträde af det allmänna afvärja en sådan fiende, 20S Den 8 Januari! f. m. som hindrar härjningen af ängarne, och bortsköljer grödorne.
Med localkännedom och ledning af en skicklig vettenskupsman kan detta afhjelpas, och folket erbjuder visserligen dertill villigt så väl sin arbetskraft som penningebiträden.
Jag hemställer, alt Ridderskapet och Adeln må återremittera Utlåtandet, såsom Borgare- och PresteStånden redan gjort; jag hoppas, alt resultatet skall blifva, att om icke Utskotten tillstyrka elt högre anslag, Rikets Ständer åtminstone torde bestämma att icke redan begynte arbeten skola afbrytas, ulan alt då heldre anslaget må förhöjas.
Herr Rosenqvist: Herr Lefrens loftal öfver Styrelsens åtgärder medför en belöning, som jag ej afundas; men då jag lika litet ernar ouppfordrad uppträda som Styrelsens loftalare, som Dess tadlare, så inskränker jag mitt yttrande blott tili bestridande af Herr Lefrens princip: att Rikets Ständer icke skulle äga rättighet att efter behag fördela sine anslag, utan att sådant skulle vara ett förnärmande af Styrelsens rättigheter; för mitt begrepp blir det lätt fattligt, att då Rikets
Ständer ensamt äga rättighet att bestämma anslag af allmänna medel, äga de ock ensamme magt att göra fördelningen deraf till hvilken eller hvilka provinser de behaga.
Herr D e 11 8 J a n u a r i i f. ra.
De gjorde anmärkningarne angå både det förflutna och det tillkommande.
Hvad det förra angår, så, i händelse jag bär hade Statsutskottets Utlåtande om granskning afStrömrensningsmedlens förvaltning,skulle jag kunna på ziffran ådagalägga, att de norra Landskapen fått mest af anslagen.
Jag tror dock icke vara tjenligt att öka denna proportion, ty lika orätt, som en landtbrukare skulle hafva, att i stället för odlandet af de bättre fält, som ligga närmast för handen, begynna med de aflägsnare och sämre i vilda skogen, lika orätt har Staten att använda sina medel på långt aflägse gränsor, i händelse de kunna på närmare håll gifva mera frugt.
Men hvad gjordt är har ingen återvändo.
Det är blott framåt man skall skåda, och se till, att, varnad af föregående misstag, man må handla klokare efteråt.
Hvad framliden beträffar, så anser jag för rätt, att åt Styrelsen öfverlemna medlens fördelning, dit de med mesta nytta kunna begagnas.
Om Ridderskapet och Adeln nu vore i tillfälle, liksom Utskotten varit, att läsa de sakkunniga upplysningar, hvilka i delta ämne blifvit lemnade af en man, som ej mera kan afgifva några sådana, så skulle Ståndet finna, med hvad urskilning han afsöndrat livad som borde göras eller icke göras i detta fall, och huru obelänkta företag, som man utan Styrelsens ledning påbörjat, blif 56 H. 14 210 Den 8 Jan uari i f. m. vit inställda, innan de skolat förvälla ytterligare fåfänga kostnader, o. s. v. Men det omdöme, som af Rikets Ständer i hänseende till
Ström rensningsmedlens ytterligare användande borde yttras, hafva Utskotten, lika med hvarje klok hushållare, ansett böra beslå deri, alt man först och främst skulle fullborda hvad man med skäl påbörjat; ty alt lemna påbegynta förelag derhän, för att Ater börja och i sin ordning öfvergifva andra, vore att alldeles bortkasta sina penningar.
Utskotten hafva således icke ansett lämpligt, att derutöfver tillstyrka någon viss föreskrift, hvarest medlen skulle användas, eller bestämma någon viss gräns, inom hvilken detta användande ovilkorligen borde inskränkas.
Deremot hafva Utskotten trott det förbehåll böra göras, att medlen icke må användas till föremål, för hvilka Rikets Ständer beviljat särskilta anslag, hvarmed Utskotten velat undanrödja farhågan att Götha Canal äfven skulle få någon andel af Strömrensningsmedlen; ej eller till redan fullbordade företag, således icke till Södertelje Canal &c. Om Ridderskapet och Adeln behagade genomläsa den långa förteckningen, vid slutet af Utlåtandet, öfver alla de föremål, hvartill man begärt understöd af Strömrensningsmedlen, skulle deraf inhemtas, att det knappast är något enda af de 24 Länen i Riket, der man icke velat hafva någon forss upprensad, någon sjö aftappad, eller något dy - D« 11 8 Jan u a ri i f. m. 2 I t likt.
Om anslaget också blifvit fördeladt på dem alla, så bade de blott fått några tusende Riksdaler hvardera, hvilket varit det såkraste sättet att förspilla hela anslaget.
Om deremot Ridderskapet och Adela behagade genomläsa förteckningen Litt.
A, så inhemtas deraf, alt de arbeten, som med större eller mindre bidrag af Staten blifvit på begynta, men ännu icke fullbordade, redan äro så vidlyftiga, att de årligen anslagne 5o,ooo
R:dr förmodligen blifva otillräckliga för dem allena.
Hade penningar funnits, så hade man kunnat anslå mera både åt dem och andra arbeten; men som fattigdomen är alla vackra projecters graf, och Utskotten icke velat tillstyrka Rikets Ständer att sätta Riket i skuld, för Strömrensningsarbeten, så hafva de icke kunnat anvisa större tillgångar.
Om Ridderskapet och Adeln nu återremitterar Utlåtandet, på det lån må upptagas för detta ändamål, så svara Utskotten otvifvelagtigt. att de icke kunna tillstyrka det, utan att Rikets Ständer sjelfve må uppgöra sådant, i fall de behaga.
Hvarken här eller i Utskotten kan jag tillstyrka en sådan åtgärd, och anhåller derföre, alt Utlåtandet måtte bifallas; destomera som påslåendet, att de norra provinserne härigenom skulle få ingenting, är ogrundadt.
Af förteckningen Litt. A, öfver påbörjade arbeten, som borde fullbordas, skall Ridderskapet och Adeln erfara, att dessa Landskap alldeles icke blifva vanlottade. 56 It. i4* 2 [ 2 Den 8 Januari i f. ro. Herr von Hartmansdorff uppläste den vid Utskottets Utlåtande bilagda, och af honom åberopade förteckningen, öfver de vattendrag, till hvilkas upprensning
Statsmedel blifvit föreslagne att användas, hvarefter han fortfor:
Ridderskapet och Ådeln finner häraf, att bland nu uppräknade i3 strömrensningsarbeten, höra blott Irenne till södra delen af Riket, tvänne till Wermlands skogstrakter, och alla de öfriga till de norra.
Den stora nyttan af anslagen för de norra Landskapen, erkännes icke en gång af Norrländningarne sjelfve, ty de säga: att om medlen icke användas bättre än hittills, så tjena de till ingenting väsendteligt.
Att Norrländningarne i alla fall önska anslag, det är naturligt, emedan penningarne åtminstone för ögonblicket, då de användas, sprida lif i rörelsen derstädes.
Man har ock sagt, att det vore synd om folket, att lemna det utan understöd, när det erbjöd sig att sjelf deltaga i arbetet.
Men det står uttryckligen i Utlåtandet, att när ortens innevånare sjelfve vilja bidraga till arbetet, skall derpå göras särdeles afseende.
Jag hoppas således, att Ridderskapet och Adeln torde finna, det en återremiss icke tjenar till annat än ytterligare tidsutdrägt, särdeles om återremissens utskrifning medtager några veckor.
Saken, som af 3:ne Utskott skall behandlas, torde då icke hafva åter - Den 8
Ja lili arii f. m. 2l3 kommit, medan Riksdagen varar, så attSlrömrensningarne fingo intet.
Den nya motion, som vid detta tillfälle blifvit gjord, för att åtfölja återremissen, nemligen om vedskutors byggande på Statens bekostnad, för att nedföra ved från Norrland lill Hufvudstaden, synes mig vara af beskaffenhet att snarare böra skiljas från delta ämne.
— Utskotten hafva vid denna Riksdag haft alt besvara så många ansökningar om anslag lill byggnader, ifrån dem, som höja sig öfver jordens yta, såsom kyrktorn intill dem, hvilka sänka sig derunder såsom Ca** n;der, att jag hoppats vi skolat slippa ifrån andra än krigsskepp af dem som flyta på vattnet.
Likväl förmodar jag, att denna sista motion icke vinner mera afseende, derföre att den förknippas med Strömrensningarne, hvarföre jag tror det vore bäst, alt vi genast biföllo Utlåtandet.
Jag har egenteligen begärt ordet för alt förklara mig öfver det sätt, på hvilket ett förut af mig afgifvit anförande blifvit Lolkadt.
Man har sagt, att jag trodde allt hvad sorn kunde göras, vara gjordt för de norra provinserne, derföre att ingen ved sedermera kommit till hufvudsladen.
Om sådant af mig blifvit sagdt, så är det mycket emot min tanka.
Jag har blott velat visa, att ändamålet, att få ved hit, icke blifvit uppfyldt.
I sammanhang härmed har man yr - Den 8 J a n u a r i i f. in. kat, att understöd skulle, på allmän bekostnad, anslås till Vedskutors uppbyggande, I anledning häraf får jag upplysa, att redan vid början af StrömrensningsCommitteens verksamhet erfor man, att hristen på fartyg var lmfvudsakliga anledningen, hvarföre någon ved icke hitkom från de norra provinserne.
Det beslöts då, att lemna lån på fördelaktiga vilkor åt enskilde personer, som ville bygga dylika fartyg, och dessa lån utgingo också med mycket förmånliga stadganden för låntagaren, emot förbindelse för honom att göra minst trenne resor med ved. till hufvudstaden.
Men påföljden blef blott, att desse personer uppfyllde sin förbindelse, och sedan de gjort sina tre resor, byggde de däck på fartygen, och befraktade deni på aflägsnare orter, hvaruti de mera funno sin fördel.
När ett sådant yrke icke lönade sig med det understöd, som på sådant sätt blef gifvet deråt, hemställer jag, huruvida det är omtänksamt att bygga skutor på Statens bekostnad.
Föröfrigt tror jag mig böra förklara, det jag icke fattat meningen af Utskottens Utlåtande så, som man här ansett det, nemligen alt de norra provinserna derigenom skulle vara uteslutna från allmänna bidrag.
Jag bekänner, att äfven jag önskar denna förmån för de norra provinserna; men jag kan icke frångå den tanka, alt då biträden till sådana ändamål lemnäs af Staten, dessa böra användas på det för Staten fördelaktigaste sätt, icke blott Den 8 Ja n u a r i i f. m. 2l5 i commercielt, utan ock i politiskt afseende, hvilket häst torde kunna öfver vägas af Styrelsen, med den af denna samlade öfversigt.
Deremot fann jag genast vid Utlåtandets första genomläsning, att den anslagna summan är alltför liten.
Jag måste likväl säga, att jag icke vågat hoppas något mera nu, då tiden för Riksdagen är så långt framliden, och så mångå angelägna anslag förut erfordrats.
Men skulle återremiss beviljas, tror jag äfven den frågan, huruvida ett större anslag må beredas genom lån, böra så mycket häldre tagas i betraktande, som hvad man i detta ändamål utgifver, ehuru verkan deraf sällan med ziffror kan beräknas, och ofta icke förr än i en aflägsnare framtid visar sig, likväl säkerligen är en productif utgift, som med tiden genom förökad välmåga och utvidgade varubyten ger Staten ett varaktigt välstånd och verkelig kraft.
Till svar på Herr Rosenqvists anmärkning får jag framställa, det min mening icke var, att ju Rikets Ständer skulle äga rätt att göra anslag till hvilka provinser, som helst.
Jag har blott talat om hvad i det fallet vore klokt, eller icke klokt, af Rikets Ständer att vidtaga.
Önskligt hade varit, all delta anslag kunnat bestämmas till dess förra belopp, 100,000 R:dr årligen, men omständigheterna hafva varit sådana, alt alla anslag icke kunnat 2l6 Den 8 Jan nar i i f. m. tillstyrkas; (le mest maktpåliggande hafva naturligtvis bordt få främsta rummet, och till dessa höra efter mitt begrepp icke förevarande anslag, ehuru jag visserligen är långt ifrån att bestrida deras nytta.
Hufvudändamålet med min motion var att Stockholm må förses med ved från Norrland.
Om nu denna ved, genom anslag af Staten, bringas strömmarne utföre, men icke föres bit af brist på skutor, så är följden, att man förfelar ändamålet med anslaget, derest man icke tillika söker bereda tillgång på sådane fartyg.
Jag ser icke, hvarföre Statens mellankomst skall vara mera olämplig i den ena, än i den andra delen.
Det vore då rimligare, att bestrida allt anslag till att fortskaffa veden utför strömmarna, i fall man icke äfven vill söka att få den från kusterna till Stockholm.
Jag har särskildt blifvit underrättad af vederbörande Auctoriteter i Norrland, att måhända 16 å 20,000 famnar årligen kunde bringas hit från ett enda
Län, om man hade tillräckligt antal skutor.
Jag har icke föreslagit, att dessa skulle byggas på Statens bekostnad, utan tvärtom på ett sätt, sorn bereder vinst åt Staten, i stället för förlust.
Deremot har man ända sedan 1809 försedt Stockholm med ved från Finland på Statens bekostnad; låtom oss nu göra det från Norrland på Finlands, det är Rysslands! Den 8 Januarii f. ni.
217 De af Hans Excellence Grefve Mörner anförde missbruk af den redan försökte låneanstalt i denna väg, torde, som munga andra, i framliden genom en bättre controll förekommas.
Jag kan icke finna svårigheten, att använda sådane band på låntagaren, att lian blefve nödsakad använda skutorna till det ändamål, för hvilket lån emot låg eller ingen ränta erhålles.
Då discussionen redan är så långt liden, vill jag icke uppehålla mig vid något annat, än den skiljaktighet mellan Utskottens egna Ledamöter, att en af dem ansett förslaget förmycket bindande för Styrelsen, särdeles i puncten Litt.
A, då deremot den andra förklarat, hvad ock med min öfvertygelse instämmer, alt denna punct lemnar Styrelsen fria händer, i det föreskrifterne ej kunna vara rymligare, än då de egenteligen blott innehålla, att anslaget skall på det gagneligaste sätt användas.
Jag instämmer i deras åsigler, som anse att man icke för mycket bör hinda händerna på Styrelsen, och yrkar derföre bifall till Utlåtandet.
Jag tror, att likasom det skulle vara fåfängt, att för inre handelsrörelsens och commnnicationens befrämjande anlägga vägar och dertill skaffa åkdon, der inga varor finnas, likaså fåfängt vore alt skaffa vatten-communicationer och äfven fartyg åt varor, som finnas, men för hvilka afsättning vid ankomstorten saknas.
2l8 Den 8 Januari i f. m.
Man skall säkert inse delta en gång, om icke förr, då nöden eller fosterlandskärleken uppkallar den inhemska idogheten, att upphämta det öfverflöd, som hufvudstaden och andra afsättningsorler, äga att aflåta af sina capitaler, men hvilka nu gå till utlänningen.
Den förklaring, som Herr Lefren nu behagat lemna, innehåller samma princip som förut, framställd blott i en annan drägt; och då denna princip innefattar en concession af Rikets Ständers rättigheter, så skall jag alltid vara deremot.
Jag fortfar således att yrka det \ af anslaget måtte bestämdt determineras åt de norra provincerna.
Äfven jag förenar mig med dem, som anse olämpligt att till fördel för de norra provincerne fästa vilkor vid detta anslags beviljande, hvars hufvudändamål är alt befordra communicationerne öfver hela Riket.
Men jag måste ändock yrka återremiss, ehuru af helt andra skäl än dem, som redan sökt göra sig gällande.
Min anmärkning grundar sig nemligen på en åsigt, som finnes utvecklad i Herr von HartmansdorfFs reservation vid Stats- och BancoUtskottens Utlåtande N:o 32, pag. 328, der det heter, ”att de extra anslagen böra fortfara, intilldess en ny Statsreglering vidtager, derest Den 8 J a n u a r i i f. ni. 219 ”nemligen extra tillgångar finnas, och extra ”anslag behöfvas.”
Denna åsigt verkade äfven återremiss af Utlåtandet N:o 22, för att sätta Utskotten i tillfälle att till Fästningsarbetena vid Stockholm, Wanås och Carlscrona anvisa medel äfven för år 1835- Man ansåg nemligen, att, i händelse kommande Ständer, hvilket äfven är ganska troligt, icke lill slutet af 1834 hade uppgjort en ny Statsreglering, så skulle, genom saknad af anslag, antingen ofvannämnde ar* ‘beten alldeles afstanna under år i835, eller ock, om äfven anslag beviljades, åtminstone förberedelserna till detkommande årets arbeten hämmas, och således, i hvilketdera fallet, förluster tillskyndas Staten.
Idelina åsigt instämde med Herr von Hartmansdorff, Friherrarne af Nordin och Sparre, och som jag äfven tror Grefve Brahe.
— Enahanda förhållande inträffar nu med Strömrensningarne; anslag dertill äro endast beviljade från och med i83o till och med 1834, men de arbeten, som dermed skola verkställas, kunna ingalunda anses att vara alla afslutade med sistnämnde år.
Några af dem komma således att efter 1834 fortsättas.
Då nu, utan afseende på grundlagstydningen för nästa Riksdags början, man, med kännedom af den tid innevarande Riksdag varat, kan taga för afgjordt, att nya anslag lill Strömrensningsarbetenas fortsättande icke hinna beviljas före 1834 års slut, anser jag, att, likasom det blifvit hegardt för Fästnings - 7.20 Den 8 J a n u a i* i i f. m. arbetena, anslag till Strömrensningar böra beviljas äfven för år 1835, till förekommande af ofvan antydde förluster för Staten genom arbetets afstannande i brist på anslag.
Herr von Hartmansdorff har i dess reservation visat att, äfven sedan fästningsarbetena erhållit deras anslag för år i835, ändock 3o5,ooo R:dr återstå såsom tillgång.
Af dessa medel anhåller jag, alt
Utskotten malte anvisa och anslå en lika stor summa för i835 års strömrensningar, som för hvardera de öfrige årens, * och det är på denna grund, och ingen annan, sorn jag anhåller om återremiss af Utlåtandet.
Grefve Gyldenstolpes anmärkning är såvida riktig, att elen upptager rätta förhållandet.
Likväl är det den skillnad emellan strömrensningsoch fästningsarbete!!, att man i afseende på de sednare bestämdt vet, att de under liden endast kunna fortsättas.
Deremot skulle med strömrensningsmedlcn åsyftas, att de redan påbegynla arbetena blefvo fullbordade.
Jag vet väl icke, huru långt de nuanslagne medlen kunna dertill räcka; men innan man gör några nya anslag, torde man böra se till, huru dessa blifvit använde, ty i allmänhet befarar jag, alt få arbeten äro så litet frugtbärande, som just dessa.
Åtminstone vill jag för min del hafva bättre bevis än hittills på deras nytta, jemförelse - Den 8 Januarii f. in.
221 vis med andra företag, till näringarnes upphjelpa lide.
Jag kan icke neka, att fästningsanläggningarne vid Stockholm och Carlskrona äro af större omfattning, än strömrensningsarbetena.
Men sådant bevisar icke, att de senare äro fullbordade i834- Således, då det är både möjligt och troligt, alt icke alla de arbeten, som Statsoch BancoIJtskotten tillstyrkt, äro slutade år i834. utan komma att fullbordas under åren derefter, finnér jag icke eller något skäl, hvarför man icke skulle anvisa medel dertill.
Jag skulle icke anse en återremiss så skadlig, om icke åtskillige
Talare hade yrkat den derföre, att de måtte få penningar genom Statslån.
Då detta anslag sist förevar i Utskotten, åtnöjde man sig med anslaget åt strömrensningarna, sådant det blef, måhända emedan man trodde, att förhöjning deri skulle förvålla afprutning på Götha Canals anslag.
Men sedan denna Canal numera fått sitt fullt ut, torde strömrensningarne blifva en kär anledning att genomdrifva Statslåneförslagen.
Att förekomma dem, är mitt sista skäl för att begära bifall å Utlåtandet.
Äfven jag är ingen vän af lånsystemet; men en återremiss af detta Utlåtande synes mig icke kunna 222 Den 8 Januari i f. m. inleda oss deri.
Kan man mota de större försök, som vid denna Riksdag med så mycken kraft blifvit gjorda, att införa detta system, så kan man äfven mota den ringa anledning, som dertill skulle hämtas af mitt förslag.
Dessutom finner jag intet skäl, hvarföre man skall komma till ett lånesystem derigenom, att man anvisar 5o,ooo R:dr till strömrensningar för år 1835.
Herr von Hartmansdorff har ju, sorn jag förut nämnt, visat att en obegagnad tillgång af 3oo,ooo
R:dr finnes för år 1835.
Då nu äfven två Stånd redan återremitterat Utlåtandet, kunna Utskotten icke undgå att svara på de anmärkningar som blifvit gjorda, och således lärer icke eller något vinnas i tiden genom en vägrad återremiss.
Jag får blott erindra, att de omnämnda 3oo,ooo R:dr för år 1835, ganska väl behöfvas för det årets Riksdagskostnader.
Det är sannt, att de anslag, som erfordras för denna sak, icke äro särdeles betydliga, men vi hafva flere återremitterade förslag att vänta tillbaka, angående anslag, hvaribland ett till spannmåls-beläning, som är af vida större böjd.
Jag tror derföre, att man icke får frånträda besparingsprincipen på grund deraf, att detta är det sista tillfället vid Riksdagen för utgifter.
Den 8 Januarii f. m. 223 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats-, Bancooch Ekonomi-Utskottens förevarande
Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till återremiss deraf.
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog följande Voterings-proposition:
Den, som bifaller Stats-, Banco- och EkonomiUtskottens Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande anslag till strömrensningar och lättade vattencomrnunicationers befrämjande, jemte åtskillige med detta ämne gemenskap ägande inom RiksStånden afgifne Memorial, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Stats-, Banco- och EkonomiUtskottens berörde Utlåtande böra, Den 8 Ja n lia r i i f. in. på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Voteringen börjades klockan half till 2 e. m., och befunnos vid voteringens slut klockan en qvart till 3 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 35.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Stats-, Banco- och Ekononn-Utskottens ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskotten återremilteradt.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 3 eftermiddagen.
In lidera Protocolli, O. J. Lagerheim.
Fre - Den 8 J a n u a r i i e. m. ii5 Fredagen d. 8 Januarii i83o.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan tid efter annan, bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter och Suppleanter i Förstärkta StatsUtskottet, de förändringar' inträlfat, att bland Ordinarie Ledamöterne följande sex: N:o 199.
Friherre Wrangel af Adinal, Henning.
„ 275.
Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm. ,, 1867.
Herr Stenfelt; Fullmägtig Grefve von Rosen, Axel. „ 2i5r.
Herr Liljenstolpe, Otto. „ 2236.
Herr af Schmidt, Georg Lars. „ 2246.
Herr von Hedenberg, Cari August af de först utsedde 6 Suppleanter: N:o 176.
Herr Schulman; Fullmägtig Herr Mörner, Christer, samt af de sist utsedde 8 Suppleanter: N:o 283.
Friherre Silfverskjöld, Carl, utur Förstärkta StatsUtskottet afgått, derigenom att Friherrarne Sprengtporten och Silfverskjöld blifvit Ledamöter i StatsUtskottet, 56 H. 15 29.G Den 8 Januari i e. m.