Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse R. o. Ad. skulle bifalla återremiss af detta betänk., hvartill jag äfven anser att skäl finnas för handen, efter den upplysning, som Hr von Hartmansdorff behagat meddtla; så föreställer jag mig att icke någon förlängning i riksdagstiden derigenom skall uppkomma; ty dels har jag anledning att tro, det StatsUtsk. skyndsamt skall kunna besvara återremissen, dels förhåller det sig, som Hr Rosenblad sagt, att om frågan icke skulle blifva afgjord, så händer ingenting annat, än hvad som redan är.
Jag intresserar mig för, att denna vigtiga adrninistrationsangelägenhet kunde blifva underställd Regeringens pröfning, och i sådant fall hyser jag den förhoppning, att StatsUtsk. erhåller alla dessa handlingar så complelta, alt Ulsk. tilläfventyrs må kunna afgifva ett utlåt, af helt annat innehåll än delta, hvarifrån Utsk. hittills varit förhindradt, till följd af våra former.
Jag anser mig således icke böra bestrida en återremiss.
Det må vara att icke denna återremiss hindrar riksdagens afslutande; men denna omständighet lärer icke vara någon vederläggning på den anmärkn. jag gjort, att en persons uppgift om en förväntad K. skrifvelses ankomst icke bör utgöra ett skäl till återremiss.
Dessutom får jag nu tillägga till hvad jag förut andragit, att här finnas personer, åtminstone i Utsk:n och jag tror äfven ledamöter af de respeclive Stånden, som äro så utledsna på riksdagen, att de ej infinna sig på vederbörligt ställe, då anslag göras till utsk.sammanträden.
Det torde således vara betänkligt att tillsända Utsk., der så beskaffade ledamöter (jag menar vid riksdagen ulledsne) finnas, så vidlyftiga handlingar, som de, hvilka skola vara i fråga; ty pröfningen blir säkerligen derefter, emedan ingen numera är beredd att ingå i pröfning af sådana nya handlingar.
Det torde måhända hafva varit ett fel af mig att uppgifva några skäl för min önskan, eftersom hon på den grunden blifvit bestridd.
Jag trodde likväl icke, att något annat skäl skulle behöfvas, än den välvilja för Statens tjenst, hvilken R. o. Ad. förut vid så många tillfällen visat, äfven i hänseende lill det ifrågavarande embetsverket.
Ständerne gemensamt hafva ock haft samma mening, enär de beslutat det ifrågaställda anslaget.
Men de hafva gjort det med villkor, alt anslaget skulle utfalla blott i den händelse, att Riksarchivet finge ett vidsträcktare utrymme, än det nu har.
Den återstående pröfningen beror således på ingenting annat, än kunskapen hos StatsUtsk. och Ständerna derom, alt Konungen godkänt det utbyte af byggna - Den 4 Juni. 5g der åt vissa embetsverk, hvilket bär blifvit ifrågasatt.
Ad. icke skulle bevilja åtei remiss nu, så återstår för mig och andra talare, som yttrat sig till förmån lör Riksarchivet, icke annat, än att begära målet på bordet i dag, och så i nästa plenum försöka att få detsamma återremitterad!.
Detta vållar en längre tidsutdrägt; och deruti ligger skälet hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville genast bevilja den återremiss, hvarom jag nu åter anhåller.
Nio 568 blef af R. o. Ad. återremitterad!.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 56g, i anledn. af Hr Biskop Agardhs motion, ang:de rum uti R.
Sits hus för Nordiska naturforskare, vid deras nästkommande år inträffande sammanträde i Stockholm, blef nämnda utlåt.
JV:o 56g af R. o. Ad, bifallet.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o igr, öfver en af Hr Rosenblad, Bernh., väckt motion om rätt til! delaktighet i Bancostalens enkecassa för Baneodiscontens, lånecontorens samt Tumba bruks tjenstemän och betjente, blef detta utlåt, ånyo hegardt på bordet af Hr Rosenblad, Bernh., och Frih. Hamilton, H u g o. Likaledes blef ånyo lagdt på bordet, på begäran af Hrr Rosenblad, Bernh., och Blomstedt, Christian Jacob, BancoUtskis den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o ig>, öfver en väckt fråga om förändrad reglering af bancofullmäkliges dispositionsräkning N;o 2.
Landtm, yttrade, att på föredragningslistan förckomme nu BancoUtskts mern.
N:o 184, med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande y art. i 1835 års bancoreglemente; men då R. o. Ad. bestämt, alt detta mern. icke skulle för R, o. Ad. föredragas, förrän Ståndet pröfvat BancoUtskts betänk., angtde väckta motioner ronde bankens enke- och pupillcassa samt fullmäktiges dispositionsräkning N:o 2, och BancoUlskts litlatin N:is igi och ig3 nu blifvit ånyo bordlagda, vore Hr Landtm, förhindrad att nu föredraga meni.
Nio 184- Upplästes ej mindre BorgareStts prot utdr. af den 3 dennes, med inbjudning till instämmande uti Ståndets vid pröfningen föregående dag af StaisUtskis utlåt.
N:o 56o, i anledn. af återremissen å utlåt.
N:o 444 fattade beslut, än ock samina Stånds prot.utdr. af den 2 dennes, af innehåll, att öo Den 4 Juni.
Siandet godkänt i mom. af StatsUtskls utlåt.
Klo 56o, och gillat del sednare momentet, med tillägg af orden ”efter Coinmerce-eollegii samt handelssocielelernes i Rikets stapelstäder hörande.” Gr.
Frölich, David, anhöll att få veta huru Presleoch BorgareStm i denna fråga beslutat.
Ridd.Secret. lillkännägaf, att någon underrättelse om PresteSt:s beslut i ämnet ännu icke vore ankommen; BorgareShs beslut vore nyss uppläst; och BondeStls beslut vore att vidblifva sitt förra beslut och afslå hvad Utsk. i utlåt.
Nio 56o tillstyrkt.
Jag tillstår, att det förefaller mig besynnerligt, om det skall vara nödvändigt att föreskrifva Konungen, huruvida Han må finna nödigt att höra Commeree-collun och vederbörande auetoriteter eller icke.
Jag ser icke hvartill ett sådant tillägg lill beslutet skall tjena, emedan det lärer bero på Konungen att vidtaga en slik åtgärd, om Honom så för godt synes.
Del är visst möjligt, alt detta tillägg skett för att få frågan bifallen af de Stånd, som förut afslagit Utskls betänk., och jag anhåller, alt någon, som har kunskap om motiverna härtill, ville yttra sig; men emedlertid anhåller jig, att R. o. Ad. icke ville antaga inbjudningen, utan vidblifva sitt en gång fattade beslut.
Jag finner besannadt hvad jag fruktade då ärendet förehades i StatsUtsk., att den välmening hos en ledamot, som föranledde tillägget rörtde den underd. framställningen till Konungen, skulle beröfva commendanterne hvad man vill gifva dem; ty jag förutsatte alt olika tankar skulle kunna äga rum.
Då jag tror, att Konungen, oberoende af Ständerna, kan af handels- och sjöfartsfonden använda de medel, som uro för ändamålet afsedda; så tillstår jag, del jag är ledsen att StatsUtsk. lemnat sitt tillstyrkande i delta fall.
På det att nu ej Konungen måtte erhålla en skrifvelse ifrån Ständerna, som kan göra det betänkligt att använda de medel, som Ständerne ställt till Dess disposition, vore det försigtigast, om R. o. Ad. ville instämma i hvad BorgareSl. föreslagit.
BorgareStls tillägg är egentligen i form, icke i sak ; ty detta Stånd har lika med R. o. Ad. beslutat att hos Konungen anhålla, att Han måtte af handels- och sjöfartsfonden tillägga vederbör, commendanler den ersättning, hvartill de kunna finnas berättigade.
Om nu Konungen dessförinnan, på grund af BorgaieStis och R. o. Adis beslut, ifall R. o. Ad. instämmer med BorgareSt., vill höra Commerce-collmi m. fl. auetoriteter, så bör intet hinder möta derför; ty Konungens rätt är deraf alltid oförminskad, sedan Ständerne anvisat handels- och sjöfartsfonden såsom den, hvarifrån medel må tagas.
Jag in D 0 n 4 J H 6t stämmer med Gr.
Horn i begäran att R. o. Ad. ville antaga BorgareStts inbjudning.
Uppå derefter framställd propos. blef inbjudningen af R. o. Ad. antagen.
Lades på bordet nedannämnda från Const.Utsk. inkomna meni., nemligen.:
N:o 117, med förslag rö‘r:de lydelsen af den i mern.
N:o 68 upptagna 85 §:n Reg.Fm, till följd af K.
M:s nåd. beslut 0111 den af R.
St. antagna ändring af Reg.F:ns 60 §; N:o 118, med anledn. af RiksSUns yttrande rör:de Coust.- Utsk:s mern.
N:o 87; N:o 11 g, med anledn. af åtskilliga till nästa riksdag hviJande förslag tili grundlagsändring.
Upplästes ankomna prot.utdr. från Borgare- och BondeSl!n af den 3 dennes.
H. R. o. Ad. åtskiljdes hl. a e. ra.
Silfverstolpe. mmeam Lördagen den 5 Juni i84i.
Plenum kl. ^ lill i e. m.
Klockan till i afgick Hr Frih. o. Landtm, samt II. R. o. Ad. till Slottscapellet för att öfvervara H. K. H. Arffurstens, Hertigens af Skåne, confirmation, och åtskiljdes Ståndet, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, vid utgången från Slottscapellet kl. J till 3 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 62 Den 5 Jani e. ta, Lördagen den 5 Juni Plenum kl. 8 e. in.
Upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af den 4 dennes, innehållande inbjudning till MedStåden att jemte BondeSt. förständiga förstärkta StatsUtsk. att ofördröjligen anställa voteringar rörtde handels- oell sjöfartsfonden samt vissa statsinkomsters, såsom lull-och postmedlen, samt brännvinsbevillningen m. m , ingående till Riksg.contoret.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, yttrade, att, då delta prot.utdr. innehölle en inbjudning, han anhölle att det mätte få hvila på bordet till nästa plenum.
Vidare upplästes ankomna prot.utdr. från Borgare-och EondeSltn af den 4 dennes.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Ulsk. inkomna förslag till R.
Stts underd. skrifvelse*- till K. M., nemi.:
N:o 364, ang:de förändrad fördelning af riksstatens hufvudtitlar; N:o 365, ang:de fiskeriernas upphjelpande medelst statsanslag ; N:o 366, angtde anstalter för en förbättrad fångvård; Nto 367, med öfverlemnande af förslag till ny författning angtde brännvinsbr.änningsrättigheten,jemte författningen; Nto 368, med öfverlemnande af de upprättade riks— staterna; Nto 36g, med öfverlemnande af förslag till förnyad författning om stämplade pappersafgiften, jemte författningen; Nio 370, om åtgärder att befordra skyndsammare antagande af det nya systemet för mått, mål och vigt; Nto 371, angtde granskning af seglationsordningen den 28 Nov. i835; Nto 372, angtde åtskilliga af K.
M. äskade extra-slatsanslag för försvarsverket till lands; N:o 373, äng:de ifrågastäldt anslag för försvarsverket till sjöss; Nto 374, ronde anslag för adjungerade ledamöter i Svea och Götha Hofrätten Likaledes upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i riksdagsbeslutet, nemi.
N:o 29, angtde allmänna grunder vid stalsregleringen; D c 11 5 Juni c. in. 63 N:o 3o, ang:de upphörande af mötespassevolanceafgiften för manskapets underhåll vid indelta armeen; N:o 31, ang:de reparationsfonden för Hjelmare-canalverk; N:o 32, angtde förändrad lydelse af Riksg.contorets till Banken utgifna 4'P,oc>°kligationer; ]V:o 33, ang:de nya inslructioner för R.
Sits revisorer af stats- och riksg.verken; ]\:o 34, rör:de val af fullmäktige i Banken och Riksg.- contoret; JN':o 35, rörtde tullumgälderna i Öresund; JV:o 36, om brännvinsbränningsafgiften; N:o 37, om stämplade pappersafgiften; N:o 38, ang:de tiden för nasta lagtima riksdag.
Upplästes under loppet af detta plenum ankomna prot.- wtdr. från de öfriga Stånden, nemi. från PresleSt. af den 2 och 3 dennes och från BondeSt. af den 5 dennes.
Lädes på hordet nedannämnda från Utsktn inkomna mern. och ullättn, nemi. från ConstitutionsUtskottet:
N:o 1 [5, i anleda, af Ståndens yttrande rörtde Const.- Utsk:s mein.
N:o 107; Förstärkta Stats Utskottet: N:o 539, angtde verkställd omröstning öfver vissa delar af tullbevillningen, i hvilka Bevilln.Utsk:s mein. lN:o 41! oin sammanjemkning af RiksSttns olika beslut rörtde denna fråga, blifvit ogilladl eller återremitleradt; StatsU tskot tet: N:o 575, i anledn. af erhållna återremisser å SlalsUtsk:s utlåt.
N:o 54o; N:o 576, med ytterligare förslag till en voterts-propos. rör:de extra-statsregleringen; BancoUtskottet:
N:o 190, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 6 art. 3, 4 och 5 afdelningen af bancoreglemenlet linder den 26 Maj )835.
Ii. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 10 om aftonen.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 64 Den 7 Juni, Måndagen den 7 Juni 1841.
Justerades p!eni-prot:n för den i5 sisth April f, och e. m.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s nedannämnda fö'rslag till R.
N:o 375, ang:de ifrågaställda extra-statsanslag för byggande och reparation af kyrkor, m. m.; N:o 376, ang:de ifrågastäldt anslag til! planering af voltigegården vid gymnastiska centralinstitutet, m. m. ; N:o 377, med öfverlemnande af förslag till författning ang:de tullbevillningen, jemte förslaget till författning.
Upplästes ej mindre Exped.Utskts meni.
N.‘o 5r, angrde erforderliga ändringar i åtskilliga riksdagsbesluts-§§, än ock de jemte meni. följande nya förändrade förslag till de §5 i riksdagsbeslutet, sora motsvara förslagen Niis 5, i i, 12 och 13, och blefvo de förändrade nya förslagen af R. o. Ad. godkända.
Hr Munck af Piosensehölds, Nils Rudolph, den 4 dennes på bordet lagda motion om completterande af samlingen utaf landtmarskalkspoi trotter.
Frih. Cederström, Jacob: Sedan R. o. Ad. nu haft tillfälle att taga närmare kännedom af denna Hr Munck af Piosensehölds motion, så anser jag intet annat för R. o. Ad. återstå, än att med ogillande af framställningen afslå motionen, hvarom jag begär Hr Frih. o. Landtims proposition.
Många hördes yrka proposition.
Då det hufvudsakligast och, såsom jag vill erinra mig, endaste, sorn Gr.
Horn oell öfrige talare i förra plenum hade emot min motion, var, att den skulle betydligt förlänga riksdagen, så vill jag så till vida gä deras önskan till mötes, att, då motionen är onödigtvis lång, jag, örn Ståndet så yrkar och det i någon mån kan bidraga till riksdagens förkortande, vill inskränka den till den aldra möjligaste korthet, då den ungefär komme att lyda så här:
Då Den 7 Juni. 65 DA Ståndet i plenum den 17
Maj beslutat comph Hera samlingen af landtmarskalksportratfen tned Landtmarskulken Frih.
Palmstjerna*, motionerar jag i anledn. deraf, att Ståndet ville tinna skäligt an ytterligare fullkomna denna samling med Landtmarskalken Gr. Charles Emil Lewenhaiipts porträtt.
Kortare kan motionen möjligtvis icke vara; men den är också lång nog, då den uttrycker allt hvad jag velat säga.
Skulle de ofvannärnnde talarne tinna sig tillfredsställde derigenom, ar jag villig att aflemna tvänne så lydande exemplar för remissen till Ridd.Utsk.
Man hade måhända derigenom vunnit åtminstone så mångå minuter, om icke för riksdagen, åtminstone för Ridd.Utsk., som besparades vid dess Uppläsning.
Skulle de värde talarne ej hnna sig tillfredsställde genom denna concession å min sida, fortfar jag att anhålla, alt motionen måtte blifva remitterad till Ridd.Utsk. i det skick den ar aflemnad.
Jag har redan förklarat, att jag med tillförsigt öfver lemnade afgörande! af denna motions öde ål H. R. o. Äd:s pluralitet; jag kan således nu icke inlåta mig uti någon annan discussion öfver densamma än hvad som fordras för att, så vidt på mig heror, söka bevara formerna vid eless behandling och för att nu redogöra för mina bevekelsegrtinder till denna motion.
Mången skulle måhända vilja tycka, att jag dervid handlar liksom Eris, hvilken, då hon val inkastat äpplet, drog sig sjelf ur spelet; jag får då förklara, att jag endast gör del, emedan jag anser den i min motion framställda begäran så billig, att den icke kan eller åtminstone icke bör vara någon tvist undei kastad.
Jag går nu till motiverna.
Hafvande den föreställning lefvande
För min själ, att de tider icke kunna vara långt aflägsna, då vi skola lemna detta
Hus endast såsom ett minne af hvad sorn varit, ansåg jag oss icke höra lemna åt eflerveriden såsom ett minnesmärke af förra tiders oro och såsom ett vedermäle c.f en ända till vår tid sträckt oförsonlighet, det, att, då Ståndet sökt bevara minnet af sina Lnndtmai skalkar genom -'.t låta é Riddarhuset skänka en plats åt deras porträtter, alt då, säger jag, ibland alla skulle saknas blott ett.
Icke hednäs de af väggen, på hvilken deras porträtter hänga ; deras dygder som deras fel följa dem efter, och endast de förra hedra dem der som annorstädes.
Hvad har då denne så svårt begått?
— ■— — — flan underskref 1789 mot sitt Stånds vilja förenings- och säterhetsaclen.
Det må hafva varit ett brott, ett stort politi.kt fel; de som ahsågo sig förnärmade sökte hämnas derför; de hade rätt dertill.
JVu äro både den förorättande och de förorättade, jag vill tro, icke mer; deras handlingar hafva blifvit historiens alf; dessas följder hafva upphört; hvad 26 H. 9 Den 7 Juni. som for den tiden kunde hafva varit ett brott, värdi att straffas, mätte, då deraf ej återstår annat än minnet, ett halft sekel kunna hafva försonat.
Hvad 1789 års R. o.
Ad. i häftigheten af sin förtrytelse, eldadt af sin rättvisa harm, ansåg sig böra hämnas, malte vi, mätte väl 1841 års R. o.
Ad. med historiens köld kunna glömma.
Jag vill öppet bekänna, att om det af mig nu väckta förslaget hade blifvit vackt af någon af den motsatta sidan, skulle jag hafva ansett det såsom skulle man trott sig hafva kunnat åstadkomma en opinionsyttring och satt mig deremot; nu anser jag det endast kunna betraktas såsom en handling af den försonlighet och benägenhet att glömma, sorn ti len gifver och alla politiska partier äro skyldiga hvarandra, då handlingen endast tillhör historien.
Politiska brott och handlingar kunna och böra för ögonblicket straffas, ja straffas svårt, att icke säga grymt; men, mine herrar! sedan dessa handlingar försvunnit ända till sista skymten af sina följder, då af dem finnes icke mer än den skugga, som är tecknad på häfdens blad, då bör deras minne endast tillhöra den, då är försonlighet hvarje politiskt partis ädlaste dygd; den är dess skyldighet; ty, mine herrar! i dag mig, i morgon dig; emellan de politiska partiernas och opinionernas seger är samma vexling som mellan dag och natt; den är evig.
Samma sätt att hämnas, som 178g års R. o. Ad. iakttog mot Gr. Charles Emil Lewenhaupt, samma, men ännu längre drifvet, begagnade den efter envälde snikna konungamakten i Danmark mot Gr. Colditz Ulfeld, emedan han uppoffrade allt för frihetens försvar.
En tid tid af nära (vänne sekler har ej varit nog för att komma envåldsregenternes hat att slockna; nu har tiden hämnat sig; nu räknar friheten de talrikaste vännerna; enväldet är förhatadt och hvad man åsyftade skulle vara honom, Gr. Colditz Ulfeld, till vanära, står nu honom till heder och dem till evig skam, som icke under två sekler kunnat förlåta en af sitt lands Största och ädlaste män, ja en slägting, att han sökt försvara sitt färderneslands frihet och efter sitt begrepp verka för dess väl och för landsmän, hvilka i sekler orättvist velat stämpla honom såsom förrädare derföre, att han älskade sitt fäderneslands frihet till den grad, att han gjorde sig till ett valspråk: ”Liberam ant miliam” och följde detsamma.
Jag har redan yttrat, alt Gr.
Charles Emil Lewenhaupts förfarande, då han af svaghet eller fruktan för konungamakten lät vrida sitt Stånds beslutande rätt ur dess händer, väl måtte af 1789 års R. o.
Ad. ansetts straffvärdt; vi skulle i dess ställe hafva gjort detsamma.
Det må hafva varit ett fel, ett brott, ja! hvad mer är, en öfverträdelse af grundlagarna; men dess följder finnas icke mer, och tiden måste hafva kunnat försona det; han har nu rättvisa anspråk på en plats bland sina medbroder; han intager den icke nu till följe ut en välvilja af 1789915 R. o. Ad., utan han intager den Deli 7 Juni. såsom en historisk person, eller måhända vill man Sfven neka honom en plats i historien?
Han har nulika rältvisa anspråk på att hans porträtt får en historisk plats på Sveriges Riddarhus hland dess Landtmnrskalkar, soln någon af så väl dess föregångare som efterföljare; han skall hvarken fördunkla deras förtjenster eller fel.
Mången torde hafva gifvit de constitutionelia formerna lika kraftiga leiser sorn han, om icke så svåra i sina följder för det beslående, så kanske för det kommande, fastän de af ingen majoritet blifvit beifrade; och skulle pluralitelen vid 1841 års riksdag neka hans minne, alt hans porträtt får den plats, hvarpå han numera icke kan göra anspråk såsom en välvilja, utan såsom en historisk rätt, så kan jag icke annat än anse detta förfarande å pluralitetens sida såsom en af fläckarna på dess liksdagsporträtt.
Man uppoffrade Magnus Stenbock, och med honom bortsuckade Sveriges väl i ett Danskt fängelse, under förevändningatt han, såsom Generalguvernören Gr. Wellingk uttrvcker i ett bref, vore alltför god konungsk.
Om Landtmarskalken Gr. Charles Emil Lewenhaupt genom något sitt handlingssätt visat sig hafva varit för mycket konungsk, så må det hafva varit ett fel för bans tid, men jag bade icke förmodat, alt det skulle såsom ett fel, det icke en gång tiden kati försona, tillräknas honom af en pluralitet, hvilken så väl genom sitt handlingssätt som sina yttranden här sökt ådagalägga att konungskhet är dess cardinaldygd.
Någon opinionsyttring öfver Landtmai skalkcn Gr.
Lewenhaupts handlingssätt kan någon vår åtgärd icke blifva; de tiderna hvila redan i ro, detta handlingssätt höljes af snart ett sekels slöja; hvad vi kunna ådagalägga är endast hvad Romanne ådagalade när de tilla to att en af fäderneslandet förtjent men sedan proscriberad medborgares ben efter långliga tiders fö'i lopp på hans efterkommandes förböner fingo återföras till Latium.
Epitapbet hlef ”Tempus reconciliavit,” eller tiden har försonat.
Frih. Boye, Fredr:
Innan Hr Munck af Rosenschöld uppläste sitt meni., så anmälte j.ig mig endast för att nämna, att jag tyckte mig finna, alt Hr Munck af PvosenschÖld icke fattat anledningen hvarföre Landtm.
Gr. Lewenhaupts porträtt icke blef upphängdt.
Nu synes han hafva fattat den, och således uppstår jag blott för alt nämna några få ord om det historiska deraf.
Icke långt ifrån det ställe, som jag nu innehar, uppstod Gr.
Bjelke den 20 April 178g och föreslog R. o. Ad., att, i anseende till de förhållanden som vid den riksdagen ägt rum emellan R. o.
Ad. och Landtm.
Gr. Lewenhaupt, hans porträtt icke skulle målas och ej uti samlingen af landtmnrskalksporliatter upphängas, hvilket förslag af R. o. Ad. bifölls, Sålunda står refereringen af denna tilldragelse införd i våra tryckta protocoll oall deraf C8 Den 7 J-jni. finnér man anledningen, hvarföre Landtm.
Levvenhaupts porträtt aldrig blef matadi.
Då jag begärde R. o.
Ad;s afslag på Hr Munck af Rosenschölds motion i förlidne plenum, så hade jag visserligen afseende på att derigenom tilläfventyrs kunna förkorta riksdagen, då jag förutsåg mnjlighe ten af Hr Munck af Rosenschölds afsigt alt här inveckla oss uti en långsam och kanske stormig debatt öfver den båga han väckt.
Jag sökte att afböja den; men är det Hr Munck af Rosenschölds bestämda afsigt att här uppväcka den storm han tyckes åsyfta, så önskar jag, att den mätte' blifva så stark, alt den, om möjligt, bortsopar både motionären och hans motion.
Jag anhåller om propos. på afslag af ifrågar. motion.
Många hördes ropa bravo, hvarjemte ropen å propos. förnyades.
Hr Eliren hoff, Guslaf Herman:
Allt säger man är nu gammalt och murket i Sverige; ja! sjelfva äran tyckes för det nya Sveriges män för gammal och skandalen växer upp på dess ruiner.
För dessa män finnes ingenting heligare än friheten att skända, och ju högre skamlöshelen kastar sina pilar, desto friskare är viljan.
Ridderligheten, förr ett grunddrag i Svenska nationalkaraktercn, får äfven sin bane, och på dess gräf fröar smädelsen af sig, R. o. Ad:s pligt är att tillse, att icke ogräset fi'ödas inom Riddarhuset.
En planta hafva vi måhända, hvars utgallrande är nödigt för Ståndets anseende.
Hr Munck af Rosenschölds motion är ett ytterligare försök att missbruka Ståndets tålamod, och af den natur, att någon annan åtgärd icke kan vidtagas, än dess förkastande.
Mycket här jag hört omtalas, huru tiderna förändra sig; ja! det är satin t, förr höllö skandalens män sig dolda i sina mörka hålor, nu skända de uppenbart.
De åberopa den allmänna opinionen; men denna opinion, på hvilken de stödja sig, är icke Svenska folkets, utan på sin höjd tillhör den några tidningar och deras anhang.
Den fria pressens försök alt förnedra Svenska folkets böjelser har dock icke fullkomligen lyckats; ly ännu finnas män inom Sverige, som förstå att förakta hvad som är dåligt och lågt.
Åtski 1 lige hördes åter yrka på proposition.
Hr von Hohenhausen, Carl: Hr Munck af Rosenschöld synes vid afgifvandet af sin motion sjelf hafva förutsett det öde, som skulle drabba densamma.