Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har man sagt att jag i milt förra anförande underlåtit att vidröra hvad jag i 2:dra punkten af min motion föreslagit skulle tillkomma de ifrågasatta länsdepulerade, eller att uttaxera medel och bestämma deras användande.
Men jag ber Er, mine Hrr! dervid ihågkomma, att jag ansett denna beskattningsrätt såsom ett medel för dem att verka, alldeles icke såsom något ändamål.
Hvad nu denna uttaxeringsrält beträffar, så halen föregide talare redan visat, att det icke vore så äfventyrligt att bevilja dem åt länsdepulerade, n. b. om den inskränkes inom tillbörliga gränsor, såsom förhållandet för det närvar. är med den s. k. kurhusafgiftens uttaxerande, hvars hög sta belopp af R.
St. bestämmes, hvarigenom allt missbruk förekommes.
Men jag skulle missbruka R. o. Adis tid om jag vi dare toge deras uppmärksamhet i anspråk.
Jag inskränker mig således till ytterligare anhållan om bifall till det af mig gjorda förslag, att nemi. R. o.
Ad. ville låta bero vid hvad Utsk. föreslagit; en anhållan, som jag tyckt mig finna af ingen talare blif vit motsagd.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att under diskussionen en ledamot yrkat bifall till Ulsk:s betänk., och deremot de fleste öfrige, som yttrat sig, instämt i Frill.
Raabs yrkande, att R. o. Ad. måtte låta vid samma betänk, bero, men alt Hr Landtm, likväl ansåg sig böra först framställa propos. lill bifall, och således nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s betänk.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge sig böra låta bero vid ifrågavar. betänk., samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade att ja härvid varit öfvervägande.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade sedermera att Hr Ribbing begärt, att det af honom under diskussionen i detta ämne afgifne anförande, måtte remitteras till Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk., men att då detta anförande icke innefattade någon särskild motion och R. o.
Ad. redan afgjorl Frih. Raabs motion, Hr Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge remiss af berörde anförande kunna äga rum.
Ropades nej. 458 Den 12 Februari e. m.
Föredrogos, men lades, på begäran af Gr.
Gabriel, m. fl. ledamöter, ånyo på bordet StalsUtskis nedannämnde d. 9 dennes e. m. på bordet lagda utlåtini N:o 37, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster; N:o 37, Litt.
A, i anleda, af K.
M:s nåd. propos. ang:de nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående kopparränta från livart 10:de lill hvart 30:de Skf? af tillverkningen, samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans- ränte- och mantals- eller qvarnlulls-kol; Nio 37, Litt. B, i anledn. af väckt motion om upphörande af tioude-afgift å Alun; N:o 37, Litt. C., i fråga om upphörande af de bland Statsverkets ordinarie inkomster upptagne gerningsören; N:o 38, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens lista hufvudtitel; Nio 39, angide regleringen af utgifterne under riksstatens 2:dra hufvudtitel; samt Nio 48, angide regleringen af utgifterne under riksstatens 3:dje hufvudtitel.
Föredrogs BankoUlskis d. 9 dennes e. m. på bordet lagda mern.
Andersson i lifstiden uti banken upptaget lån.
Hr Brummer, Carl Magnus, begärde att detta mern. måtte ånyo bordläggas.
Hr von Hartmansdorff, Au g. i Jag hemställer vördsammast till Ståndet och den ledamot, sora begärt bordläggning, om det är skäl att ytterligare uppskjuta ett mål af så ringa betydenhet, som detta.
Landtm, tillkännagaf, det lian' icke hört melan en ledamot begära förnyad bordläggning af det nu föredragna mern. och alt detsamma således borde företagas lill afgörande.
Uppå sedermera framsläld propos. blef BankoUtskis mern.
Nio 11 af R. o. Ad. bifallet.
Äfvenledes föredrogos och biföllos BankoUtskis nedannämnde d. 9 dennes e. m. på bordet lagda utlåt, och mern. i Nio 12, i anledn. af väckt motion om skyldighet för bankens tjenstemän att afsäga sig tjenstebefattningar i andra verk ; och Nio 13, i anledn. af väckt motion om ersättning af hanken för 3me falska bicosedlar.
Då nu föredrogs BankoUlskis d. 9 dennes c. m. på bordet Den 12 Februari e. m. 459 lagda berättelse N-.o 14, ang:de verkstäld undersökning om styrelsen och förvaltningen af R.
Sl:s bank under tiden från nästförflutna riksdag, blef denna berättelse ånyo bordlagd, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran.
Föredrogs och bifölls BankoUlsk:s d. 9 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 15, med hemställan om förhöjning i de åt kommissarien vid pantlåne-expeditionen anslagne missräkningspenningar.
Föredrogos men bordlädes ånyo, uppå begäran af Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, m. fl. ledamöter, BankoUlsk:s d. 9 dennes e. m. på bordet lagda ullåt:n: N:o 16, i anledn. af kamereraren W. Wässlröms ansökning att komma i åtnjutande af kamererarelön efter nya aflöningsstaten samt att derå undfå fullmakt; N:o 17, i anledn. af väckt motion om ökade löneförmåner för bankens tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden; samt N:o IS, i anledn. af kammardrängarnes i banken ansök ningar om löneförhöjning.
Föredrogs och bifölls LagUtsk-.s d. 9 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 17, i anledn. af väckte motioner, ang:de rättighet för qvinna, att vid viss ålder blifva myndig.
Föredrogs ånyo Ridd.Ulsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda mern.
N:o 7, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs motion ora en förändrad ordning för utseende af R. o. Ad:s Electorer.
Sedan de vid detta memorial fogade reservationer, på begäran af Hr Gripenstedt, Joli. Au g., blifvit uppläste, börjades diskussionen af Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredrik, som skriftligen anförde:
I Utsk. har jag reserverat mig mot ett beslut, för mig desto mer oförväntadt, som under öfverläggningarne knappast någon röst höjt sig för Bänkmännens bibehållande, men Utsk:s fleste ledamöter deremot ansett en förändring vara ganska behöflig.
Brist på enighet bland majoriteten, ronde sättet för direkta Electorsvals verkställande, har dock gifvit öfverhand åt Bänkmännens fåtaliga anhängare.
Skälen hvarpå Utsk. grundat förkastelsedomen, äro emellertid, för mig, lika oväntade som sjelfva utgången.
De äro följande: ”Att eli val, förrättadt af 500 personer med en lista på 25 namn, otvifvelaktigt skulle föranleda en högst betydlig tidsutdrägt, ja kanske upplaga flera plena.” 460 Den 12 Februari e m.
Man har anmärkt att ehuru vid val till förstärkt StatsUtsk. valsedlarne upptaga t. o. m. 36 namn, omröstningen likväl dä går hastigare, derigenom alt färre röstande deruti deltaga.
Olägenheten af denna tidsutdrägt, hvilken jag dessutom ej kan anse på något sätt uppväga fördelarne af direkta Electorsval, torde äfven lätteligen kunna undanrödjas, t. ex. medelst inflyttandet af ännu ett bord inanför skranket, hvarvid den äldste närvar.
Grefven, (såsom sjelfskrifven i Landtnäs frånvaro) kunde föra ordet och der hälften af valsedlarne kunde öppnas.
Utsk. säger dernäst: ”sig icke vilja antaga alt riksdagsmännen nödvändigt skola sluta sig till en af de 2 yttersta sidorna, hvilka bekämpa hvarandra, tvertom föreställer sig
Disk. alt en 3:dje åsigt kan finnas, hvilken man inom andra representativa församlingar kallar centern”.
— Sedan Utsk. i dessa ordalag ganska tydligt uttryckt dess tanke vara, att ”icke riksdagsmännen nödvändigt skola sluta sig lill en af de två yttersta sidorna” frångår IJtsk. denna öfvertygelse redan i nästa punkt, der ”centern” befaras komma att uteslutas, ”snart sagdt från allt inflytande pä Utsk:s-valen,” genom den föreslagna förändringen.
Jag för min del är för mycket af den tanke Utsk. yttrat i lista punkten, för att äfven kunna dela den som ultryckes i den 2:dra.
Utsk. fortfar: ”Att valen, inrättade såsom Hr von Hartmansdorff önskar, sannolikt allt mer och mer skulle falla i händerna på vissa ledare, vare sig för Regeringens eller för oppositionspartiet, för de s. k. konservativa eller liberala.” Utsk. uppger likväl intet skäl, hvarföre det skulle blifva exempellöst att äfven centerns ledare skulle kunna bemäktiga sig valen.
För min del tror jag, alt denna fraktion af huset möjligen kan vara lika verksam med listors uppgörande, som någon annan, ja t. o. m. alt det låter tänka sig att den kan få öfverhand, antingen valen ske med eller utan mellanlänken af Bäukmän.
Utsk. fruktar dernäst: ”att det nya valsättet skulle, för de olika partiernas ledare, i en framtid göra frestelsen ganska stor att ännu före riksdagens början försäkra sig om majoriteten.”
Frestelsen att värfva röster mellan riksdagarne lärer väl ej kunna inskränkas till en framtid, utan äfven nu finnas; onekligen skall likväl en högst berömvärd flit erfordras för att, innan riksdagens början, göra sig förvissad om 2 å 300 ledamöters biträde vid Electorsvalet, isynnerhet då sedlarne, vid den talrika voteringen, förlora den grad af genomskinlighet de nu äga.
För närvar. är fliten lättare åstadkommen, då den ej behöfver anlitas mer än några dagar vid riksdagens början, och målet lättare vunnet då utgången beror af en eller annan röst på några osäkra Bänkm:s-afd:r.
Alldeles otänkbart är väl ej heller i sådana särdeles ömmande fall, att frestelsen kunde uppstå att använda mer än önskligt bevekande skäl.
Utsk. befarar dernäst: ”att denna majoritet skulle komma att emottaga listorna, med afseende på deras betydelse i någon för tillfället upprörd politisk eller vital fråga, utan alt öfverväga alt de blifvande Eleelorerue skola tillsätta äfven de Utsk., som Den 12 Februari e. m. 461 komma ali behandla öfriga angelägenheter.” På hvad grund Utsk. byggt den slutsats, att det nya valsättet skulle åstadkomma en högre grad af tanklöshet hos R. o. Ad:s medlemmar, har jag ej kunnat utfundera, ej heller har jag i helänk. funnit någon orsak hvarföre Ståndets majoritet, hellre än Bänkmännen, skulle företrädesvis välja Eleclorer, så inskränkta eller ensidiga, alt de ej kunde inse nödvändigheten att tillsätta de särskildta Utskm med afseende på de frågor, som inom dera komma att behandlas.
Deremot tror jag att såväl nu, som i en framtid, det alltid hlifver angeläget att vid Electorsvalen förnämligast fästa afseende på de vital-frågor, som skola förekomma, så framt man ej vill att i>t'£«/-frågorna skola uppoffras för de mindre vigtiga, hvilket visserligen lätt kan inträffa då slumpen, såsom nu, får afgöra valen.
Att detta skulle af Utsk. anses såsom en fördel, har likväl varit för mig ganska ovänladt.
Del sista skäl, hvarpå Utsk. grundar sin förkastelsedom, är ali förslaget hittills ansetts ”för högst betänkligt, och, ehuru vid en riksdag preliminariter beslutadt, likväl aldrig kommit till verkställighet, eller ens blifvit till K.
M:s nåd. stadfästelse hänskjutet.”
Orsaken hvarföre den ifrågavar. förändringen ej ”kommit till verkställighet” får likväl ej sökas i några ovanliga sympatier för Bänkmännen inom Adeln.
Ej nog att, såsom Utsk. yttrar, förändringen ”vid en riksdag blifvit preliminariter beslutad.”
Vid 6 riksdagar har den föreslagits, vid 3 af hvilka R. o.
Ad:s majoritet förklarat sig för Bänkmännens afskaffande.
Först väcktes frågan kort efter vårt nya Statsskicks införande år 1815, ehuru ej mer än 12 dagar före riksdagens slut.
Ståndet beslöt då att direkta Electorsval borde införas, men Utsk:s förslag lill ny redaktion hann ej inkomma till justering förr än samma dag riksdagspredikan skulle hållas, hvarföre förslaget ej kunde expedieras till erhållande af K. M:s sanktion.
— Vid 1817 och 18 årens riksdag väcktes frågan åter, då Utsk. föreslog val af Eleclorer direkte på det sätt, att Ståndet skulle, med slutna vallistor, välja 38 ledamöter, af hvilka de 25 som erhöll de flesta rösterna skulle blifva Eleclorer och de 13 dernäst suppleanter.
Afven vid denna riksdag godkändes principen, ehuru frågan uppskjöts. —Ar 1823 beslöt Ståndet, med 113 röster mot 30, alt Electorsvalen skulle ske direkte, på det sätt att huset skulle delas i 25 af delntr af hvilka hvardera skulle välja en Elector inom hela Ståndet, då den valdes namn genast borde uppropas och uppspikas på en tafla vid skranket.
A detta förslag vägrade K. M. sanktion.
— Ar o 1828 föll förslaget vid omröstning med 5 rösters minoritet.
— Är 1834 förnyades motionen om Bänkmännens afskaffande, men man sökte då en utväg i att minska Bänkm:s-afd:nes antal till hälften eller 25.
Såsom hvar och en vet, har äfven detta inskränktare antal befunnits medföra ^olägenheter, hvilka man just nn är betänkt att undanrödja.
— Ar 1840 fö reslog Hr von Troil, Emil, Bänkmännens afskaffande samt Ståndets indelning i 5 lika delar, hvilka hvar och en skulle välja 5 Eleclorer.
Förslaget tillstyrktes af Utsk., men förkastades af Ståndet. 462 Den 12 Februari e. m.
Dessa nära nog vid hvarje riksdag återkommande förslag till införandet af direkta Electorsval, äfvensom Adelns 3:ne gånger fattade beslut om Bänkmännens afskaffande, kunna enligt min tanke ej gifva något särdeles stöd åt Utsk:s framställning, enär de ej torde anses bevisa att R. o. Ad. för Bänkmansinrättningen hyser någon hög grad af tillgifvenhet.
Punktvis har jag genomgått hela betänk.
Huruvida de af Utsk. åberopade skäl kunna anses såsom synnerligen bevisande, öfverlemna)- jag till Ståndets bedömande.
Mig synas de antingen vederlägga hvarandra, eller ock vederlägga ingenting alls.
Skulle saken ej heller anses hafva vunnit något särdeles stöd af framställningssättet, är delta mindre förvånande, dä man betänker alt Ridd.Utsk. ej, liksom andra Utsk., äger rättighet att sjelft tillsätta en skicklig sekreterare, utan nödgas hålla tillgodo med den som finnes.
Hafvande hittills inskränkt mig lill granskning blott af Utsk:s betänk., öfvergår jag nu till en korrt pröfning af sjelfva motionen, hvilken i min tanke erbjuder följande väsendtliga fördelar : Att Ståndets majoritet blifver uttryckt i Utsk:n, hvilket synes vara mera rationell än alt en minoritet, såsom nu är händelsen, skall kunna i desamma vinna öfverhand, och genom motarbetandet af de meningar, som i Ståndet hufvudsakligen äro rådande, förorsaka onödiga återremisser och tidspillan, samt slutligen i de förstärkta Utsk-.n omkull votera Ståndets beslut.
Att mindre lätthet erbjudes för inverkande på valen, genom andra medel än öfvertygelsen, enär det möter större svårigheter alt uträkna på hvilka personer inom hela Ståndet man bör använda sin öfvertalningsförmåga och sina bemödanden, än att utse några medlemmar af en eller annan osäker Bänkm:s-afd., på hvilken utgången beror, såsom mål för en koncentrerad verksamhet.
Att omvägen af tredubbla val undvikes; samt Att listorna till Electorsvalen troligen skulle, för att blifva antagliga, uppgöras med afseende, mer på kandidaternes anseende och opartiskhet, än nu är behöfligt, då majoriteten bland Bänkmännen efter godtycke kan tillsätta Electorerne så uteslutande af en färg, som de behaga.
Då motionären redan utvecklat förslaget mycket fullständiga re och skickligare, än jag förmår, vill jag ej längre taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk, utan blott tillägga att jag i alla delar förenar mig med honom.
Jag anhåller i följe deraf, att motionen måtte, med godkännande af Hr von Hartmansdorffs princip, till Utsk. återremitteras, för närmare utredande af de punkter, hvilka af motionären blifvit lemnade öppna.
Bonde, Knut Philip: Såsom ledamot af Ridd.Utsk. har jag reserverat mig mot det nu under öfverläggning varande utlåt., som afstyrker Hr von Hartmansdorffs motion om afskaffande
Den 12 Februari e. m. 463 af Bänknns-val och införande af direkta val till Electorer.
Jag liar ämnat utveckla de skäl, på hvilka jag grundar mitt bifall till berörde motion, men då Hr Björnstjerna uti sitt nu afgifne skriftliga anförande så fullständigt anfört alla de skäl, som tala derföre och äfvenledes lemnat det H.
Ståndet en utförlig historik af det sätt, hvarpå denna fråga under de föreg:de riksd:r sedan år 1815 blifvit behandlad, så vore det att missbruka R. o. Adis lid och fela i grannlagenhet mot detsamma att nu upprepa hvad han sagt.
Jag anhåller blott att få till besvarande upptaga några af de inkast, som Gr.
Ehrensvärd uti sin reservation framställt emot ifrägavar. motion.
Han har, ibland annat, yttrat, att
Utskis ledamöter icke skulle vara att betrakta såsom R.
St:s ombud.
I det fallet är jag med honom af skiljaktig mening, emedan jag icke kan inse annat än att de handla i egenskap af ombud, dä de hafva sig ålagdt alt utreda och yttra sig öfver de frågor, som till dem af Stånden öfverlännäs och hvilka sedermera af R.
— På sätt Hr von Hartmansdorff i sin motion anfört, och hvilket man äfven vid granskning af R. o. Adis prot. för föregide riksdag torde finna vara ådagalagdt, har vid hvarje riksdag det kunnat inträffa, att slumpen bidragit dertill att minoriteten tillsatt Utskis-ledamöterne, eller ombuden, såsom jag nämnde, hvaraf det skadliga förhållande inträdt, att Utskm arbetat i motsatt rigtning emot Stånden sjelfve, hvilket förorsakat de mänga återremisser och den tidsutdrägt, hvaröfver man klagat.
Jag tror icke att hvarken ärendenas gång derpå vunnit och icke eller att allmänheten kunnat vara belåten med de längre riksmöten, som derigenom förorsakats; detta missnöje har i synnerhet alltid drabbat detta stånd, som äfven i detta fall förtjent något klander.
Ett af de hufvudsakligaste skälen, hvarföre jag talat för Hr von Ilartmansdorffs förslag, är att jag tror detsamma vara byggdt på rationel grund.
Ett stånds beslut bör, efter min öfvertygelse, vara ett uttryck af de fleste ledamöternes individuella vilja.
Detta är hufvudgrunden för all konstitutionel styrelse, och då vi nu sträfva att. utveckla det konstitutionella statsskicket, hyser jag den förhoppning att man, åtminstone på den liberala sidan, skall med glädje omfatta tillfället att framgå på denna bana.
För öfrigt, och då de öfriga Ståndens ledamöter på grund af 18 § Riksd.-Ordn. äga rätt att direkte utse sina Electorer, anser jag det vara ett bristande förtroende för R. o.
Ad:s medlemmar och ett bevis på missaktning emot dem att anse dylika mellanlänkar, såsom t. ex. Bänkm;s-valen, vara nödvändiga.
Det har blifvit sagdt, att det vore mycket svårt för det större antalet af R. o. Ad:s medlemmar att så noga känna 25 personer, tillhörande detta Stånd, att de kunna lemna dem sin röst.
— För min del tror jag att dessa 25 ledamöter, som kunna vara värdige att fä sine namn satte på Electorslistan, redan temligen långt före valen äro kända af Ståndet, emedan man i R. o. Ad:s prot. kan finna en tillräcklig kännedom om en ledamots skicklighet som riksdagsman, samt finner den del han tagit i Ståndets förhandlingar; och tror jag att den allmänna opinionen äfven bör kunna vägleda den mindre erfarne riksdagsmannen vid delta val.
För öfrigt tror jag att det skulle betydligen bidraga 464 Den 12 Februari c. m. till ökande af intresset för våra riksdagsförhandlingar, om Adelsmännen, då de uppkomma till riksdagen, finna att de icke äro uteslutne att deltaga i den första ingripande handling vid riksmötets början, nemi. valet af Electorer, hvilkas utseende i så väsendtlig män bestämmer riksdagens karakter; hvaremot det nuvar. förhållandet torde väcka ett billigt missnöje.
Såsom jag redan yttrat, har Hr Björnstjerna redan fullständigt utredt ärendet, hvarföre jag nu inskränker mig till att i allo instämma med honom uti hvad han anfört, isynnerhet då jag är förvissad att motionären, som sjelf är närvar., icke lärer underlåta att, med mera skicklighet än jag, framställa de ytterligare skäl, som i ämnet kunna anföras. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Jag anhåller att emot det af Hr von Hartmansdorff väckta förslag få anföra några betänkligheter, som åtminstone verkat på min öfvertygelse derhän, att jag anser mig böra afstyrka den samt instämma uti hvad Utsk. derom sig utlåtit.
Det torde icke vara någon ledamot af detta Stånd obekant, att R. o. Ad:s representationsrätt ursprungligen grundade sig på eller åtminstone stod i samband med besutenhet.
Men i den mån jordegendomen under tidernes längd öfvergått från R. o. Ad. i andra samhällsklassers händer, under det antalet af Ståndets medlemmar på samma gång ökats, har följden blifvit, att i samma mån, vid sidan af den jordägande adeln, bildat sig en icke besuten eller uteslutande tjenste-adel, af hvilken en stor del tillhör hufvudstadens civila och militära embetsverk och korporationer.
Obestridligt är, att denna sistnämnda fraktion inom sig räknar många för teoretisk och praktisk skicklighet utmärkta män, äfvensom man icke kan neka, att ju denna tjenste-adel är mera hemmastadd med sättet för allmänna ärendens behandling, och, såsom förlagd i sjelfva brännpunkten af samhället, mera bevandrad i de egentliga samhällsteorierne; men å andra sidan kan det väl icke eller bestridas, att ju den besutna eller landt-adeln inom provinserne utöfvar ett icke obetydligt inflytande, och att den till riksdme medförer mycken kännedom af landsorternes behof och de praktiska medlen att dem afhjelpa.
Nu skulle dock, enligt min öfvertygelse, det af motionären väckta förslag hafva till följd, att denna sednare del af adeln beröfvades allt inflytande på Utsk:s-tillsättningen, ehuru det är långt ifrån mig alt förutsätta det motionären syftat derhän med sitt förslag, och jag tror det så mycket mindre, som han sä ofta pä detta rum med värma försvarat vära äldre institutioner.
Men då så väl han sjelf i sin afgifna motion, som Ridd.Utsk. i dess betänk., utgått från den förutsättning, att vallistor redan på förhand, dels näst före, dels i början af hvarje riksd- uppgöras, så torde det tillåtas mig att äfven, med antagande deraf, visa hvad följden af förslaget kunde blifva.
Jag föreställer mig nemi. att några personer af R. o. Ad., boende i hufvudstaden och ägande ett betydligt inflytande pä dervar.
Adelsmän, skulle göra sig besvär med att näst före riksd:s början upprätta en vallista å de blifvande electorerne, och för den vinna 100 ä 150 röster.
Då skulle landt adeln, Den 12 Februari e. ni 465 adeln, när den uppköra till riksd., stanna i minoritet vid valen, emedan den icke skulle hinna att förena sig om en gemensam lista, utan sannolikt komma att splittra sina krafter genom särskilda val.
Dessutom skulle den, i anseende till saknad kännedom om individerne, alltid stanna i förlägenhet, om sitt val af Electorer; ty det är icke lätt att i hast bestämma sig för 25 personer bland 500, af hvilket antal R. o.
Ad. vanligen i medeltal vid hvarje riksd:s början består.
Deremot är det icke svårt att skaffa sig kännedom om de personer, som utgöra en Bänkm:s-afd., för att bland dem utse 2:ne bänkmän.
På dessa skäl, äfvensom pä de af Etsk. i dess utlåt, anförde, nödgas jag anhålla om bifall ä ötsk:s tillstyrkande.
Två reservanter emot Utsk:s utlåt., Hr Gr.
Ehrensvärd och Hr Axelsson, hafva uppgifvit en annan metod för valens anställande, som, om jag fattat reservat io lierne rätt, hufvudsakligen tyckes gå ut på, att R. o. Ad:s vid riksd:s början närvar, ledamöter skulle indelas uti 10 lika stora valkretsar, och att hvarje valkrets inom sig skulle utse 3 Electorer.
Detta sätt synes visserligen ur teoretisk synpunkt äga företräde framför det af Hr von Hartmansdorff föreslagna, synnerligast derföre att, efter detsamma, mindre inflytande pä förhand skulle kunna pä valen utöfvas, och valkretsarue icke blifva så stora, att icke åtminstone de fleste af Ståndets medlemmar, med något bemödande, skulle kunna skaffa sig kännedom om de kretsen tillhörande personer.
Deruti har dessutom Hr von Axelsson, på ett skarpsinnigt sätt, föreslagit en modifikation, för att försäkra äfven minoriteten om ett billigt inflytande pä valen
Men då det nuvar. sättet med bänkm:s-val icke synts mig medföra några så stora praktiska olägenheter, som man velat förespegla, utan tvertom medförer betydliga fördelar i det afseende jag förut sökt utveckla; anser jag icke skäl vara för handen, alt utbyta detta sätt emot. andra ännu icke försökta eller pröfvade metoder för utöfvande af R. o. Adis ifrågavar. valrätt.
Frih. Hermelin, A u g.
Söderling:
En värd talare Frih.
Bonde har yttrat, att efter hans åsigt skulle Hr von Hartmansdorffs förslag vara rationell.
Jag anser mig skyldig att bestrida det, emedan jag icke kan anse eleclors-valet annorlunda än som en början till Ulsk:s bildande.
Vi önska oss icke några beslutande Ulsk., utan endast sådana, som fullkomligt utreda ämnena och framlägga mogna förslag, men något sådant torde vara föga alt hoppas, i händelse det skulle lyckas ensidigt valde bänkman att tillvälla sig rättigheten att bestämma Utsl;:s-valen.