Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle det inlrälfa, att huset icke mera funnes i behåll och dessa vapenplåtar nedsmältes och såldes efter vigt, dä kunde visserligen Ridd.secrelis göromål i vissa afseenden blifva minskade.
När delta inträffar, tror jag också, alt R. o. Ad. kommer att i ganska ringa mån ingå såsom integrerande del i den nya nationalrepresentationen.
Men om detta icke inträffar, så är min öfvertygelse, att Ridd.secrelis göromål emellan riksdagarne blifva lika maktpåliggande hädanefter som hittills, och att således de lönevillkor, han nu af R. o. Ad. åtnjuter, icke mera dä blifva för stora.
Med dessa åsigter kan jag icke annat än höja min röst för bifall ä Ulskis mern. och afslag å motionen.
Ridderstolpe, Fredr.:
Då i förevar., vidt omfattande mål den frågan ingår om reglering af Ridd.secrelis lönevillkor, anhåller jag, all någon af Ridd.directis närvar, ledamöter mätte upplysa mig och jag förmodar äfven en stor del af Ståndets ledamöter, huruvida den lönetillökning, som blifvit Ridd.- sccret. beviljad, tillkommit genom donationer eller icke.
Är det sä alt den tillkommit genom donationer, och testatorum vilja har varit, att dessa skulle för detta ändamål användas, sä behagade R. o. Ad. finna, att sådant inverkar mycket på R. o. Adis rättighet att deröfver besluta.
Till denna min ödmjuka förfrågan finner jag anledn. af ett yttrande, nyligen fäldt af Ilr von Hohenhausen.
Jag väntar till jag derom vinner upplysning, då jag framdeles skall hafva äran att begära ordet.
Jag har äfven nu det missöde all nöd gas uppträda emot en misstydning, hvilken likväl, utan bitterhet gjord, icke från min sida påkallar något tillrättavisande svar.
Man har sagt, att jag i mitt första yttrande skulle hafva nämnt, att R. o. Ad. skulle afyttra sitt hus.
Jag nämnde visserligen, att R. o. Ad. skulle realisera sin fastighet, och jag tackar den värde talaren, som satte mig i tillfälle, alt närmare utveckla hvad jag dermed förstod.
Pä det sätt jag uppfattat leo Den 9 November f. m. en blifvande representationsförändring', har det visserligen varit min mening, att R. o. Ad. icke skulle upphöra alt såsom särskildt
Ständ utgöra eu integrerande del deraf, men deremot icke på särskildt rum.
Jag liar föreställt mig, att om R. o. Ad. icke vidare skulle sammanträda på särskildt rum, så skulle R. o. Ad. icke eller behöfva begagna denna sal, som utgör den ypperligaste local för en öfre kammare.
Jag skulle icke eller tro, att man af R. o. Ad. kunde begära den frikostighet, att R. o.
Ad. skulle utan vedergällning till den blifvande nationalförsamlingen afstå denna local; och för mig vill det synas, som det icke funnes någonting ärekränkande deruti, att R. o. Ad:s bus användes till det uppgifna ändamålet, emot den ersättning, som R. o. Ad. betingade sig.
Beträffande dessa vapenplåtar och deras sammangjutande, har jag visserligen icke anspeglat på något sådant, och skall icke eller tillåta mig det.
Mig synes, att om detta rum upplåtes för en riksförsamling, så skulle detta upplåtande kunna ske med del villkor, alt rummet i öfrigt blefve oförändradt, och jag skulle förmoda, att hvilken riksförsamling som helst gerna skulle se att minnena frän äldre och ärorika lider icke förintades.
Frih. Boye, Fredr.:
Enär en värd talare har önskat alt få upplysning, huruvida Ridd.secreterarelönen, eller åtminstone tillökningen deruti, utginge af någon donation, sä får jag äran meddela, att förhållandet icke är sådant.
Den förhöjning i liin Ridd.secret. fått, utgår af Riddarhuscassan, hvilken fått en betydlig tillökning genom de ökade husbyremedlen.
Dessa medel äro helt och hållet R. o. Ad:s tillhörighet, enär de uppkommit genom en industri eller en god förvaltning af Direclionea, att jag sä må säga.
Dernäst får jag laga mig friheten göra en anmärkn. vid hvad en ledamot här yttrat om alt Ridd.archivct skulle befinnas i mindre godt skick, hvarigenom han synes kunna gifva någon anleda, att tro, att det icke blifvit alldeles vårdadt som sig borde.
Jag får äran upplysa, att här finues en fullkomlig catalog, som jag sjelf varit med om att upprätta, deruti är upptaget allt, som hörer till Ridd.archivet, nolabene sådant som står inom öppna hyllor, men icke det som förvaras inom särskilda läs.
Rarare documenler, sådana som Johan lilis privilegier oell sednare donationer m. m., hvilka äro originaler och lill eu del försedda med silfvcrkapslar, kunna icke slå pä öppna hyllor, ulan hafva i alla lider legat inlästa i 2 kistor, hvilkas öppnande under de 20 år jag haft det förtroende att vara Ridd.directeur aldrig blifvit ifrågasatt, emedan man visste, att de innehöilo rara original-doeumcnter.
Ridd.Ulsk. bar nu öppnat dem, och till sin stora förundran märkt, att i dessa kistor fans ingen förteckning, på hvad som deruti var förvaradt.
Detta är också ett besynnerligt förhållande, hvartill jag icke känner anledn., emedan de, som sagdt är, icke varit öppnade sedan 1803; så myckel mer, som vid flera kistor, sorn tid efter
Den 9 Novemi) er f. m. 161 öfter annan blifvit öppnade, alltid en förteckning på de handlingar de inncliöllo, varit lagd öfverst på samlingen.
Hvad nu angår sjelfva den sak, som egentligen utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning, så har jag trott mig finna, att R. o. Ad. icke rikligt fattat, om jag så får säga, på hvilken ståndpunkt frågan sig befinner.
Jag yttrade mig redan förra gången då denna fråga förevar, att grannlagenhelen tycktes fordra, alt man genast valde den, som i tre månader till R. o. Ad:s nöje beslridt sysslan.
Man bar nu beslutit, att ny ansökningstid skall ske, nemi. såvida (jonsten på stat tillsättes.
Det var derföre Gr.
Cronh jelm gjorde sin motion och sade: jag vill hellre att Ridd.secret. på conslitutorial lill.sättes.
Den som nn antager Ridd.Ulskts betänk., lian har med detsamma sagt: en ny ansökningstid skall utsättas.
Om R. o. Ad. deremot antager Gr.
Cronhjelms motion, så behöfves icke någon ny ansökningstid, utan R. o. Ad. kan genast tillsätta den man, som sökt sysslan, och gifva honom hela lönen.
Jag röstar derföre för afslag å Ridd.Ulsk:s mein. och för bifall till Gr.
Cronhjelms motion.
Jag är på sätt och vis af Frih.
Ridderstolpe uppmanad till en förklaring af mina ord.
Jag trodde mig tydligen hafva sagt och erinrat dem af R. o. Ad., som fästade sig vid de medel, som stå under R. o. Ad:s vård, att största delen deraf, som användas till välgörenhetsändamål, äro donationer, och att endast en ringa del af dessa bidrag utgå från medel, som collectivt tillhöra R. o. Ad.
Jag trodde derföre, alt det var en skyldig grannlagenhet mot de hädangångne personer, sorn med tillförsigt på den säkerhet R. o. Ad. då erbjöd, lemnade sina medel i dess vård, alt R. o. Ad. äfven för framtiden aflönar sin Secreterare så, alt dessa medel blifva väl förvaltade.
I annan händelse tror jag, alt efterkommande, som hafva något att legera, lära akta sig att anförtro det åt ambulatoriska tjenstemän på en fri och Hylande grund, hvarpå man tyckes vilja sätta allt.
Alla dessa snömos-åtgärder kan jag icke annat än afstyrka.
Ridderstolpe:
Sedan jag nu blifvit upplyst om rätta förhållandet, och finner att den siste värde talaren kommit till sitt mål genom conclusion, och icke genom någon disposition af de hit testamenterade summor, så finner jag för min del, att det är R. o. Ad. obetaget att i denna fråga besluta.
Ingen har bestridt, att icke R. o. Ad. är oförhindradt alt i denna fråga välja det ena eller andra alternativet; men då frågan blifvit framställd af Frih.
Boye alldeles personligt, så torde jag få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att om hetänk. bifalles, och en ny ansökningstid af 28 dagar följaktligen utsattes; så är icke det ringaste hinder för R. o. Ad. att gifva tjensten åt den person, som Frih.
Boye förordat; men R. o. Ad. har undvikit alla de oriktigheter, hvarpå flere af oss fästat uppmärksamheten. 4 H. 21 162 Den 9 November f. m.
Sedan nu öfverläggningen förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm., att det blifvit yrkadt af en del utaf R. o. Ad:s ledamöter, alt Ridd.Utsk:s mern. måtte bifallas.
Andra hade deremot yrkat, att, i öfverensstämmelse med Gr.
Cronhjelms förslag, sådant det i dag af honom blifvit framstäldt, R. o. Ad. måtte besluta, alt såväl Ridd.Secret. som Riddarhusets öfrige tjenstemän, med undanlag af kamereraren, skola hädanefter, intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring kan varda antagen, tills vidare förordnas att befattningarne bestrida, emot löneförmånernes åtnjutande såsom arfvode samt med rättighet att tillika innehafva annan publik tjenst; hvarförutan en ledamot, Hr Prytz, föreslagit bifall till Gr.
Cronhjelms förslag, med den förändring, att det deri gjorde undantag för kamereraren borde utgå.
Härvid anmälde sig och yttrade Frih.
Jag får vördsamt fästa Hr Gr. o. Landtmts uppmärksamhet på den omständighet, all Ståndet redan fattat sitt beslut, huruvida en publik tjenst skall kunna med Ridd.secret.tjensten förenas.
Den af Hr Gr. o. Landtm, framställda conlrapropos. var, om jag rätt fattade den, icke öfverensstämmande med detta beslut.
Ståndet har beslulit, att såsom undantag kunna bevilja en Ridd.secret. tillåtelse alt innehafva en annan publik befattning, som med hans tjenst lämpligen kunde förenas.
Någon rättighet för honom alt bibehålla förut innehafvande tjenst har icke blifvit honom ovillkorligen tillagd, och skulle således denna conlrapropos., om den antogcs, upphäfva ett af R. o. Ad. redan fatladt beslut, hvarföre jag anhåller att conlrapropos. måtte bringas i öfverensstämmelse med delta beslut.
I anledn. häraf yttrade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, såvidt han kunde påminna sig, innefattade det beslut, hvari R. o. Ad. förut i denna fråga stannat, endast föreskrifter för det fall, alt R. o. Ad. skulle tillsätta Ridd.secret. på ordinarie stat, och hade det varit under sådan förutsättning
Ståndet beslulit såväl om en ny ansökningstid, som i frågan huruvida han kunde få innehafva annan tjenst på publik stat eller icke.
Jag linner ett litet misstag äga rum i afse ende på meningen af milt yttrande.
Hr Aminoff hade nyss förut föreslagit en utsträckning af sitt förut afgifna amendement, nemi. att Ridd.kamereraretjensten jemväl skulle tillsättas på förordnande.
Då jag yttrade mig, så instämde jag i Gr.
Crouhjelms förslag, med det af Hr Aminoff gjorda amendement, sådant det finnes upptaget i Utsk:s betänk., således icke med utsträckning lill Ridd.kamereraretjensten.
Mitt anförande innefattade således icke något annat än ett instämmande i Gr.
Cronhjelms förslag, sådant det i dag blifvit afgifvet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i följd häraf det Den 9 November f. m. 163 förslag-, lian vid framställningen af de olika meningarne upptagit såsom Hr Prytz’s yrkande, komme att förfalla.
Jag fattade icke af Hr Gr. o. Landtm:s framställning, huruvida Gr.
Cronhjelms mening är, att Riddarhusets öfrige tjenstemän, såsom fiscalen och begge caucellisternc, hvilka icke äro tillsatte pn constilutorial, nu böra jemväl underkastas samma rörlighet som secreterare!].
Detta vore att inblanda deras rättigheter i denna fråga, och jag finner deraf ingen anledning för R. o. Ad. att förändra deras villkor.
I anledn. häraf upplyste H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., alt såsom han uppfattat och nyss uppläst Gr.
Cronhjelms förslag, detsamma iunehölie, att de ifrågavar. tjenstemännen skola hädanefter tills'vidare förordnas att befattningarne betrida, så att det ej kunde anses hafva afseende på de redan tillsatte.
Gr. Cronhjelm: Hr Gr. o. Landtm, har behagat framställa min mening alldeles riktigt, och jag har derföre intet alt tillägga; ty naturligtvis kan icke en sådan tillsättning, som jag föreslagit, komma i fråga förr än ledighet vid dessa tjenster inlräifar.
Härefter framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till bifall å Ridd.Utsk:s förevar:de mern.
Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå II.
Ex. förklarade, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna propos.
Gr. Cronhjelm begärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votcringspropos:
Den som bifaller Ridd.Utsk:s mern.
N:o 14, ang:de frågan om Ridd.secret.svsslans tillsättning på förordnande, voterar ja> den det ej vill, voterar nCJ 5 Vinner nej, afslås förenämnde mern. och beslutar R. o. Ad., att såväl Ridd.secret. som Riddarhusets öfriga tjenstemän, med undantag af kamereraren, skola hädanefter, intill slutet af den riksdag, då en representationsförändring kan varda antagen, tills vidare förordnas att befattningarne bestrida, emot löneförmånernes åtnjutande såsom arfvode, samt med rättighet att tillika innehafva annan publik tjenst.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som föijer: Ja—113.
Nej —31. 104 Den 9 November e. m. Föredrogos K.
M:s nedanniiinuda denna dag ankomna nåd. propos:r: l:o ang:de ändringar i 17, 22, och 24 §§ Bcg.F.; 2:o ang:de tillägg och ändringar i 6, 15 och 43 §§ Reg.- F.; samt 3:o ang:de tillägg vid 1 § 1) mom.
Tryckfr.förordn.
It. o. Ad. uppdrog, uppå derom gjord propos., jemlikt 81 § Reg.F., åt Coust.Utsk. att lill R.
St. afgifva ullälaudeu öfver dessa nåd. propos:r.
Lades på bordet följande från Ulsk;n inkomna bctänk:n och utlåt.-n, nemi. från Bevill n.-, Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:n; N:o 1 ang:de gruuderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; B a n c o - U t s k o 11 e t: N:o 19, i auledn. af Fabrikören A. L.
Soldins ansökning om eftergift af upplupne straffräntor å 2:ne län i Bancodiscouten; N:o 20, i anledn. af Riksdagsfullm.
Fredr, von Zweigbergks motion om återbekommande af eli hos honom för Bankens räkning ullaget peuningehelopp; N:o 21, i anledn. af väckt motion, att fastighetslån, sorn pa complctta lånehandlingar i Ranken beviljats, måtte utgå äfven i händelse låntagaren skulle aflidit förrän lånet hunnit utfalla, eller Banken åtminstone lillförbindas, att ersätta koslnaderne för lånehandlingarnes anskaffande. H, R, o. Ad. åtskildes kl. ^ lil! 3 e. m. lii fidem protocolli, Albert Munck.
Plenum kl. (i e. m.
Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m.
BancoUtskis d. 6 dennes e. ni. på bordet lagda mern.
N:o 22, med hemställan, att Bancofullm. måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar.
Delta mern. hlef ånyo bordlagdt, på begäran af Ilr Gripenstedt, Jo h. Au g. och Gr.
Gyldenstolpe, Anton G a b r.
Den 9 November e. m. 1C5 Hr Danckwardt, Carl, anförde skriftligen:
Fyra månader ha förflutit sedan Ständernes sammankomst, och ännu hafva de icke någon hugnande underrättelse att meddela sina comitenter, i afseende på penningeväsendets ordnande i landet.
Frän de flesta orter erläres, huru förlägenheten är i ständigt tilltagande.
Både löst och fast går under klubban.
Betalning är öfver allt inställd, fastän folket har bergad gröda att förvandla, som med få undantag af ingen köpes, derföre att ingen har penningar alt betala med.
Man hör från Westergöthland, att omkring 2 r:dr är ett vanligt pris
För halia, f; r:dr För råg, samt i samma förhållande för andra sädesslag.
Östgötha slättlands pris är icke särdeles högre.
Skall detta fortfara, så föreslår, icke en omhvälfning af förmögenheten på andra händer, ty ingen förmår tillegna sig den andras redbarbetcr, ulan ett allmännare utblotta dt tillstånd.
Denna målning är ingen öfverdrift.
Mången fogde och pastor skall lenina samma intyg, om det infordras; och tiden är väl då inne, att på ett genomgripande sätt häfva landels tillstånd, sedan man försl gjort sig reda för huru det kunnat sjunka till ett sådant djup.
Tre hufvudäsigter hör man i delta afseende vexla.
Skulden ger man ömsom realisationen, ömsom privatbankerna, och ömsom det fria handelssystem, som förmenas medtaga landels redbarheter.
Jag bekänner mig till ingen af dessa ytterligheter, och hvad den sistnämnde beträffar, så häpnar jag öfver den grofva missräkning, som i resultatet af förändrade tullagar väntar ålerhemtandet af Statens förlorade krafter.
Om man går tillbaka till tiden, dä inre rörelsen synbarligen började aftyna, så finnes visserligen någon anledning till den förmodan, att realisationen må tiIIskrifvas den drygaste delen af orsakerne; men första skälet till landets ofärd i financielt hänseende hör uppsökas i den amortering af 1809 års sedelstock, så väl i b:cosom r:gs-sedlar, hvilken i mer och mindre mån låg till grund för alla financeåtgärder före realisationen.
Så länge rustningarue är 1812 och kriget följande två år, bekostadt med subsidier, fyllde mången enskild cassa och, såsom alltid under krigstid, uppehöllo varuprisen; magasinsdirecUs åtgärder verkade för samma mål; en fördelaktig bruksconjiinctur tillät eapilalförökning, och Götha canalarbete sälte sådana penningar i omlopp, som icke i någon särdeles mängd logos ur enskildes tillgångar, ulan hufvudsakligen var Bankens bidrag, allt under en tidpunkt, då den enskilda verksamheten icke tagit någon högre flygt, med undanlag likväl för Skåne, för hvars rörelse dock var särskildt sörjdt, och derifrån i allt fall, i anseende till en nästan fullkomlig grundskatlsfrihet, ringa skattemedel utsopades: så kändes icke, eller var den elfectiva strypning synlig, som genast efter 1809 vidtog, och, mer eller mindre suspenderad, fortfor intill realisationstiden.
Filialdisconternes obestånd göra härifrån endast ett tillfälligt undantag.
När man till haucosedelstocken lägger riksgäldssedlarue, sä var rörelsecapitalet vid realisationens början mindre än 1809, JGG Den 9 November e. m. och dock hade land och Bank med samma hand hekostal Götha canal, hvars hela värde, med undantag af det capital, hvarföre den nu kan anses hembära räntan, således jemväl blifvit under denna tid amorteradt.
Man hade salunda, genom amorteringsprincipen, som bär vill ungefärligen säga detsamma sorn beskattningsgrnndsatsen, redan så minskat nationalförmögenheten, att vid det äfven inskränktaste husbållningssätt realisationen icke kunde bära sig, om jernet led den ringaste minskning i sitt exportvärde, derest nemi. man icke vid sidan af Bankens lånerörelse, hade bildat ett förlag till annat varuvärdes frambringande, och det gjorde man icke.
Jernet föll i värde, och derföre mäste allisa realisationen blifva omöjlig.
Men säger man, lånerörelsen bar fortfarande varit ungefärligen densamma, och privatbankernes tillkomst hade någorlunda bort svara mot det värde, som gått ur landel; hvarföre aftyna då näringarne, som ha samma förlag nu som förut?
— Jo, derföre att Konung och Ständer samt hela folket anat, att freden borde begagnas till ansträngande af alla krafter, för att producera, och att hvarje ansträngning af denna art fordrar en tillökning af förlag.
Det som förefans mäste delas pä för inånga bänder, äfven derföre att folket tillväxte, och derigenom blef af dubbelt skäl ingen hand kraftfull nog, när det förlag, som grundade sig på egen fond, jemväl förminskades.
Man hade länge sett en Lnndtbruksacndemi utan effect.
Nu gick man rationellare tillväga.
Akerbruksinslituter inrättades.
Agronomer kringforo landet, kostsam redskap infördes, och jordbruket blef dyrt.
En allmän skiflesstadga utkom, hvars rättegångssätt, sådant det af Sländerne sjeifve yrkades, icke litet bidrog alt öka skifteslagens contanta utgifter.
Skiften ha detta oaktadt fortgått med en förvånande fart inom de flesta provinser, och mångensläds medtagit skifteslagens hela capital.
Man infprdre ett kostnadsförslag öfver delnings- och rättegångsåtgärder, hägnads-, utflyttnings- och byggnadsutgifter inom ett medelmåttigt byelag, för att för sig reda hvart allmogens penningar tagit vägen, oell domme sedan, om det gatt till utländskt kram, såsom det nu så begärligt förklaras, eller utgör ett nyttgruudcapilaI, som förljenar att aktas, för att bära fördubblad frukt, i stället alt lemnäs till pris åt prohibiliva binder.
Mindre allmänt, dock icke i så ringa män, gäller detsamma om vattenlagen och de förlagskostnader den förutsätter; hvarje capital, som icke genast afkastar frukt, är förloradt för den lid dä det ulgifves, och dess afsaknad kännes lifligt i rörelsen.
Vill man räkna rätt, så har äfven härföre silfver gått ur Banken, och utländningen har framträdt såsom förlagsman.
Var aftappuingen byggd på säker grund, så blef det ingen nationel förlust.
— Af samma grund är det capital, som enskilde nedlagt på Trollhätte canalbyggnad och Nyköpings samt Motala faclorier, också, till den närvarande verkan, ali betrakta såsom en minskning i nationalförmögenheten.
Den 9 November e. m. 167 Förlorade capital äro deremot de flesta utgifter
För de nya nietliodernes införande i bergshandleringen, efter de tillkommit vid en tidpunkt, da brukens afkaslningar i betydligare mån aftagit, än som svarat mot elfeclen af förbättringarne, oell de härvid använda summor uppgå öfver alla bergslager lill oerhörda belopp.
Alla missräkningar för dyra sehäferiers införskrifvande utgöra också en stor capilalförlust, enär fabrikerna icke funnit sin utkomst vid att betala det ullpris, som med schäferiernas bibehållande, än mindre med deras utvidgande, öfverenssläml; hvaremot det ofantliga capital, som under anförde tidpunkt blifvit nedlagdt i fabriksanläggningar och från utrikes ort iuförskrifne machinerier af mig föres till samma calhegori, som det nya grundcapital, hvilket skiftes-och vattenlagen medtagit.
Det saknas nu, men det fördubblar sig sedan, om det icke våldsamt ti 11 i titel göres.
Sådana för framtiden suspenderade krafter äro ock alla anslag för brända sliider, för hamnbyggnader, fästningar och flottan.
När folkets skatter dertill anvisas, så uppsopas rörelsecapilalet, ulan att något sådant varuvärde derföre frambringas, som bibehåller rörelsemedlet åt landet, flr Gr.
Björnstjerna har i anmärka:!' öfver StalsUlsk:s utlåt. rör:dc anslag för ångfarlygsbyggnad visat nödvändigheten för samtiden att skjuta bördan pä framtiden medelst fondsystemet, och del hade långt för detta bort vara iakttaget, så hade sådane anslag icke i sin mån bidragit till realisationens försvårande.
Det är med en känsla af obehag jag nödgas erinra, alt vår tids vackraste nya rörelse, ångfarlen, medtagit ett stort capital, hvars fördelaktiga verkan pä varuhilduingen i betydlig del uppslukat sig sjelf genom den bekantskap med hufvudstadens lux, som denna rörelse befordrat.
De gamle i landet fröjda sig nu ät hoppet, att den ångfartrörelse, som stundar, skall godtgöra sitt fel, och från hufvudsladen återföra måttans läior i utbyte mot flitens ansträngningar och kunskapsbegärels vederqvickelse.
Målningen kunde vidare fortsättas; men då vore jag vidlyftigare än som behöfs.
Tänkaren bör kunna af utkastet lätt vägledas alt sjelf fullborda taflan, och sålunda öfvertyga sig, alt om man icke vill hela landets ofärd, så måste pallialivernes fält äuteligen öfvergifvas.
Ett sådant var oslridigt privatbankerne, och blef det ännu mera genom tillämpningen af reglementerne.
Hade crediteu före deras uppkomst varit ordnad och inrikes vexelrörelsen stadgad, eller åtminstone försökt, så hade de kunnat vara en välgärning för landet, nu vore de en nödhjelp, som näringsidkarne mäste våga att tillgripa efter de blifvit handlöst lemnade, ty de första föreskrifterne för Bancostyrelsen utmärkte genast huru beroende landets rörelse kom att blifva af silfvervexlingen.
Tillståndet i landet och dess förlagsbehof var i öfrigt alldeles okändt för Bancostyrelseu.
Jag var en bland dem, som underhandlade om en af Bankernes octroj.
Man hade förbehållit sig frihet att medgifva samma orasättningsrält, som i Bancodiscouten, med ^:dels afbetalning; 168 Don 9 November e. m. men just på grund af Rancoful!m:s anmärkn:r, att, vid lika fordelar i detta fall, fiirlora låntagare och uppoffra påräknad bancovinst till privatbankernes fördel, nödgades deputerade eftergifva sitt billiga anspråk, helst i annat fall ingen octroj kunnat erhållas.
Del är på denna stränghet i omsätlningsvillkor, som missnöjet med privathankerne lill stor del grundar sig, och hvilket ytterligare steg, när deras styrelse började inskränka lånerörelsen till fyra månader.
Det måste medgifvas, att de härigenom antogo utseendet, af en procenlerirörelse; men ehuru det i anseende till landets ställning blef elfecten, så var det visst icke meningen.
Jag känner, alt man härföre hade Iva skäl: det ena att afskräcka allmogen, som tillströmmade med låneansökningar, det andra att ge bankcrne oftare ressource till uppfyllande af andre länsökandes behof.
Säkerligen var det i sistnämnde afseende ett misstag; men det är icke så lätt att välja del bästa, när det börjar att gå illa i landet.