Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För utförandet af dessa båda företag har bildat sig ett bolag, men detta bolag har åter söndrat sig i 2:ne partier, af hvilka det ena ifrar endast för en vattenkommunikation emellan Asasjön och Almundsryd, och den andra uteslutande för en jernväg emellan Almundsryd och Carlshamn.
De, som önska blott jernväg, äro naturligtvis boende omkring sjön Asen, ty genom jernvägen är deras behof af lättad kommunikation upfvldt.
De äro ganska litet intresserade af sjökommunikationen, emedan de endast åse, huruledes varor från längre aflägsna orter föras förbi dem.
Genom Utskrs förslag, om K. Sl:r bifalla detsamma, hafva dessa personer blifvit tvungne att deltaga i kanal-anläggningen och på samma sätt de, hvilka ifra för endast den sednare.
Så vidt jag af motionären Gr.
Morney kunnat erfara, äro de i allt fall villige dertill, liufvudfrågan är, huruvida företaget kan bära 126
Den 7 December. sig.
I det afs:de måste beräkningarna blifva approximativa och de äro af Utsk. sålunda framlagda: »Hela den årliga inkomsten af rörelsen på kanalerne och jernvägen skulle enl. åberopade kalkyl komma att utgöra 177,105 Ildr Knit hvarigenom efter afdrag af de till 82,715
IMr beräknade underhålls- och rörelse-kostnaderna skulle upkomma en summa af 94,590 Rdr, hvilken kunde användas till ränta och amortering å det lån, som af statsmedel erhålles samt till utdelning åt aklie-ägarne.»
Det är en ganska betydlig summa och efter denna kalkyl bör företaget kunna bära sig, förutsatt att kostnadsförslaget är riktigt.
Det är upgjordt af 2:ne DistriklChefer, båda kände för skicklighet, och således bör man väl hafva någon garanti för förslagets tillförlitlighet.
Emedlertid är företaget af stor vigt, då man ihågkommer, att detsamma en gång. fullbordadt åstadkommer från Carlshamn en kommunikation af 13£ mil inåt landet till orter, som nu icke hafva någon annan kommunikation med hafvet än att de måste föra sina varor på axel, och om än de stora sjöarne nu äro flottbara, kunna de lik väl f. n. icke begagnas, emedan man icke kan hafva dragare vid andra ändan af deni för varornas vidare transporterande.
Denna ort är rik på produkter, hvilka komma att föras på denna kommunikation, och i det afs:det uptager Utslcs Betänk, pag. 4 åtskilliga upgifter, lemnade af Bste Landtmätaren i orten.
Enl. desamma finnas inom Kronobergs län 85,000 t:l:d, beväxla med större och mindre säljbar skog; och inom Asarums och Jemshögs socknar i Blekinge län finnas 54,000 t:l:d, hvarifrån byggnadsvirke m. m. kunna afsältas.
Endast genom brist på kommunikationsmedel hafva skogarne i Småland blifvit vanvårdade, emedan de till större delen varit svedjade just till följd deraf, att de icke baft något värde.
Detta företag förtjenar all upmärksamhet, och, jemte det jag hänvisar dem, hvilka interessera sig för frågan, till Utslcs fullständiga och väl skrifna Betänk., anhåller jag om bifall derå.
Hr Anckarsvärd:
Då denna kommunikationsled skall tillvägabringas medelst anslag, måste det ligga i landets intresse, att erhålla kommunikation för billigaste priset, och detta vinnes icke genom jernvägs-anläggning.
Den upgifna beräkningen öfver produkter, som på denna kommunikationslinia skola transporteras, är allt för hög.
Möjligen kunna de upgifna beloppen transporteras några år, men sedan är ock slut med skogen.
Frågan om jernvägs-anläggningen torde tåla någon betänketid.
Det är ju icke omöjligt, att statsbanor komma att anläggas i denna riglnirig och äfven till Wexiö.
Jag anser således att jernvägs-anläggningen nu icke bör ifrågakomma och förnyar min anhållan om återremiss.
Den, som med en blick på kartan genomgår Utslcs Betänk., skall finna, att ifrågavide företag är ett af de vackraste, som under sednare tider blifvit föreslaget.
Genom detsamma kommer en ganska betydlig del af Småland i direkt förbindelse med hafvet och kan afsätta sina skogsprodukter
Den 7 December. 127 pä utlandet, hvarigenom dessa skogar, som nu hufvudsakligen användas till svedjande, erhålla ett stort värde.
En talare har visserligen sagt, alt en kommunikation skulle kunna erhållas för hilligare pris än genom anläggning af jernväg fiån Almundsryd till Carlshamn, men han har likväl icke upgifvit sättet, hvarpå detta skulle kunna ske.
Om lian än skulle kunna angifva detta sätt, lärer det viii förblifva en omöjlighet att angifva eli sätt, hvarpå så stora qvantiteter kunna forslas som de hvilka komma att på kanalen nedföras.
Ilan må väl kunna föra en och annan båtlast på kärror och slädar, men då fråga blir om forslandet af 1,000 tolfter limmer, plank och bräder, inser väl en hvar, att hästkraften är otillräcklig, och återstår intet annat medel än lokomotivet med ånga.
Derföre har det äfven visat sig på flera ställen, alt, då en kommunikation åsladkommes genom kanaler och jernvägar, den största vinsten varit, att man vet, att ferslingen af varor till huru stora qvantiteter som helst kan ständigt verkställas.
Man skulle således endast göra saken till hälften om kommunikationen afbrytes vid södra stranden af sjön Asen.
Då kunde man nedföra stora qvantiteter af bjelkar, timmer, plank m. m. lill Almundsryd, roen der måste dessa skogsvaror upläggas i brist på dragare lill forslingen ned till hafskusten, och hvad nytta medför väl då denna kommunikationsled.
Samme talare har äfven sagt, att man icke så noga vet, hvarest Statens jernvägar komma att ledas, och att möjligen en kommer att närma sig Wexiö stad; men om nu än så sker, är ifrågav.de jernväg långt ifrån obehöflig.
Ifrån Almundsryd är endast mil till Carlshamn, och det måste vara en serdeles stor fördel, att varor till betydligare belopp kunna forslas från det förra stället ned till hafvet.
Om åter slutpunkten af vattenkommunikationen vore vid Wexiö, blir vägen mycket längre, ty då skulle varorna forslas till Ljungby för att der träffa jernvägen emellan Malmö och Jönköping, hvilken transport blir serdeles kostsam.
Således om än banan från Jönköping droges mera mot öster, är och för b I i fver likväl jernvägen emellan Almundsryd och Carlshamn nödvändig.
Såsom jag nämnt är detta företag ett af de vackraste och kommer att- uphjelpa en ort, som är den mest vanlottade i landet. II. o. Ad. har vid denna Riksdag ifrat för löneförbättringar, men om dessa, som nu äro provisoriska, skola kunna blifva ständiga måste väl välmågan och industrien i landet höjas, och då är väl äfven nödigt att man beviljar erforderliga medel till en kommunikation som försätter halfva Småland i förbindelse med hafvet.
Jag misskänner ingalunda Hr Anckarsvärds afsigt, men han har likväl misstagit sig.
Ilan har nomi. trott, att en sammanbindning af sjöarne vore tillfyllestgörande, så att jernvägen från Almundsryd till Carlshamn blir öfverflödig, hvilken enl. hans åsigt, icke skulle bära sig.
Om han nu föreställer sig, att R.
St:r bevilja anslag till sammanbindning af sjöarne, och man sedan finner, att denna kommunikation icke upfyller sitt ändamål, lärer det väl vara omöjligt att åstadkomma 128 Den 7 December. ett bolag för ifrågaV:de jernväg.
Derföre mäste de olika äsigterne inom det redan bildade bolaget förenas.
Det är också gifvet alt Småland af sjökommunikationen icke har den ringaste nytta, såvida icke en jernväg anlägges ifrån Almundsryd till Carlshamn.
På grund af dessa och de af Gr.
Lagerbjelke anförda skäl anhåller jag örn bifall till Belank.
IIr Anckarsvärd:
Min afsigt har icke varit, att varor skola stanna vid Almundsryd.
Ett bolag kan ju bildas för varornas forsling derifrån, och detta bolag kan ju förskaffa sig CO ä 100 hästar för det ändamålet, men under vintertiden, då ingen forsling ifrågakommer, kunna dessa dragare afyttras, hvilken åtgärd är långt mindre kostsam än en jernväg, som under vinlren icke kan begagnas, och min öfvertygelse är att under den årstid den kan begagnas icke 2:ne bantåg i veckan komma att afgå.
De här omnämnda upgifterne äro allt för högt beräknade och många felaktigheter finnas deri.
Jag fortfar i min anhållan om ålerremiss.
Cederström, Rurh:
Då man sett, att R. 0. Ad. i flere fall tvekat, att t. ex. till sjösänkningar bevilja anslag.af långt mindre belopp, än det ifrågavide, kan man icke förundra sig öfver det motstånd, som den föreslagna kommunikationsleden emellan Asasjön samt städerne Wexiö och Carlshamn här rönt.
Till detta företag har Utsk. tillstyrkt ett anslag af 525,000
Rdr utan a te rbärings-skyldighet, och ett lån af 825,000 Rdr.
Sied största upmärksamhet har jag efterhört, om här skulle framställas något förslag, att de till sammanbindning föreslagna sjöarne skulle genom kanal sättas i förbindelse med hafvet, ty finnes ett sådant förslag, så, och då här är fråga om forsling af så tunga varor som de, hvilka omförmälas å sidan 4 i Utslos Betänk., blir den svåraste anmärkn. mot förslaget, huruvida det kan vara troligt, att den omlastning af varor, som måste ske, då de skola från sjöväg forslas på jernväg, icke blir betydligt dyrare än om de sjöledes på en fortgående kanal-led forslas till bestämmelseorten.
Efter noggrant öfvervägande af de svårigheter, som i detta hänseende förete sig, och med rådfrågande ej mindre af Biskap Agardhs Ankologiska karta, än ock af personer, som noga känna dessa orter, har jag kommit till det resultat, att sjöarnes sammanbindning medelst kanal ej låter sig väl göra; men är den saken gifven, att man måste begagna landsväg, då synes mig företaget, att medelst en jernväg bereda den erforderliga kommunikationen, hafva i många hänseenden framför vanlig landsväg företräde.
IIr Anckarsvärd har talat om möjligheten, att vid Almundsryd anskaffa hästar för varornas forsling sommar- och isynnerhet vintertiden på slädar till hafvet, men vi veta nogsamt, hurusom i vårt land barvintrar inträffa, och då tror jag icke att man bör förlita sig alltför mycket till naturens hjelpsamhet i del afs:det.
Hvad varornas omlastning beträffar, är äfven denna omständighet icke alldeles så afskräckande som den vid första påseendet kan förefalla.
Så l. ex. kan jag up lysa, Den 7 December. lysa, hurusom i min hembygd, Wermland, finnes jernväg t. ex. emellan Sjöändan och Christinehamn till en längd af 1 mil.
Denna jernväg står i förbindelse med flera smärre sjöar, sinsemellan medelst kortare jern vägsstycken sammanbundne; och derigenom, att man begagnar tjenliga farkoster försedda med lådor eller öppna kistor, hvari det tunga godset förvaras, och hvilka sedan medelst lämplig häfkraft uplyftas på jernvägen, och åter derifrån nedsänkas å andra fartyg, har man undvikit, att den tidsutdrägt blefve betydlig, som man förut befarade blifva ett verkligt hinder för transportens upblomstring i större skala.
Hr Anckarsvärd har äfven betviflat rigtigheten af Utskis kalkyler.
Något bestämdt omdöme härom kan icke lätteligen fastställas; men med kännedom om de stora fördelar, jernvägar i allmänhet medföra, tror jag, att de kostnader, R.
St:r vilja nedlägga på della företag, skola lemna tillfredsställande frukter.
Produktionens ansenliga förökande, hvarpå man nu icke inom orten torde lägga mycken vigt, i saknad af kommunikationer, skall blifva den närmaste följden.
De anslag, R. o. Ad. redan lemnat till åtskilliga arbetsföretag, böra icke verka derhän, att R. o. Ad. vägrar understöd åt detta, på sått Gr.
Lagerbjelke yttrat, serdeles vackra förotag.
Jag anhåller således om bifall till Utskis förslag.
Hr Fåhraeus, J o h. Fredr.:
Så mycket är redan taladt till fördel för det förslag, som är under öfverläggning, att det icke torde fordras af mig att lägga nya skäl till dem, som så fullständigt och väl blifvit utvecklade af föregående talare.
Men då jag varit af embetspligt förbunden att taga närmare kännedom af ärendet, innan det af K. M. genom Nåd.
Propos. öfverlemnades till R.
Sl:rs pröfning, har jag trott mig icke böra underlåta att gifva tillkänna, att jag, lika med Gr.
Lagerbjelke, funnit det ifrågavrde förslaget till förbättrade land- och vatten-kommunikationer vara, i stats-ekonomiskt afs:de, ett af de fördelaktigaste som någonsin i vårt land förekommit.
Och då jag derjemte hyser fullt förtroende till den tekniska plan, som för arbetenas utförande blifvit af sakkunnige män utarbetad, tvekar jag icke att instämma med de Hrr, som yrkat bifall å StatsUtsIcs tillstyrkande.
Sedan härefter propos. till bifall å förev:de Utlåt, blifvit framstäld och besvarad med starka
Ja jemte några Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordfiden det han funnit
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s den 28 sisth Nov. och den 3 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 164, ang:de beräkningen af den erforderliga tillökningen i anslagen för de 3 ArtilleriReg:tena samtJArtilleriBatteriet i Norrland. X H. a 130 De ii 1 December.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s don 28 sistl.
Nov. och den 3 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 165, i fråga om löneförbättring för KrigsHoflLns civile embets- och tjenstemän m. fl. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Enl.
Utsk:s förslag skulle en summa af 2,500 Rdr
Rint årligen intill nästa Riksdag ställas till K. AI:s disposition.
Denna summa fördelad på de många tjenst entin it en kan icke lemna dem en billig förhöjning, hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville öka denna summa till 3.000
Rdr, destohellre sorn desse tjenstemän böra ställas i paritet med deras vederlikar inom andra embetsverk, och i följd af den underd. skrifvelsen någon fastställd stat icke ifrågakommer.
Frih. Leijonhufvud, Bror Abrah.:
I Betänk, rörde regleringen af utgifterne å 4:de IlufvudTiteln afstyrkle Utsk. ett af K.
M. hegardt anslag till LifBeväringsReg:tet på den grund, att Utsk. ansåg detta Reg:te böra indragas; men icke destomindre har Utsk. i förev:de Betänk, tillstyrkt anslag till KrigsHofRm, ehuru R.
St:r redan beslutat underd. skrifvelse med anhållan om indragning af detta embetsverk.
Då jag hörde till den minoritet, som yrkade förkastande af Utsk:s Utlåt, ronde LifBeväringsRegitet, kan jag i konseqvens dermed nu begära bifall till ifrågav:de förslag.
Då äfven jag ansett orätt, att Officerarne vid LilBeväringsReg:tet icke erhållit provisorisk löneförhöjning, ehuru R.
St:r hos K. M. begärt Reg:tets indragning, befinner jag mig på samma opartiska ståndpunkt som den siste talaren, oaktadt jag icke kan inse hvad annat samband dessa frågor hafva med hvarandra än som 2:ne reservanter i det ämnet yttrat, att man kan väl tänka sig, att en officerskorps kan indragas eller i afs:de på tjenstgöringen förändras, utan att derigenom statsmaschineriet afstannat, men deremot kan man icke tänka sig, att KrigsHofRm kan helt och hållet försvinna.
Detta har icke heller varit R.
Stms mening utan endast att dess verksamhet som militärisk OfverDomstol skall öfverflyttas på en annan HofRätt, och att den icke skall uphöra att fungera, ehuru under annan form.
Jag tror således, att de, som ansett, att LifBeväringsRegitet icke borde åtnjuta någon lönetillökning, böra finna sig oförhindrade att tillstyrka det belopp billigheten fordrar att KrigsIiofR:ns embetsoch tjenstemän böra undfå.
Utsk:s förslag anser jag obilligt, och derföre har jag inom Utsk. förfäktat den mening, att anslaget borde förhöjas.
Den förste talaren har sagt, att K.
M. begärt högre anslag än det af Utsk. föreslagna. K.
Al. har begärt 3,294 Rdr 50 öre, under förutsättning att Notarien i KrigsllofRin, hvars lön är 1,344 Rdr, skulle öfverflyttas på indragningsstat.
Sammanläggas nu dessa belopp, så utgöra de 4,638 Rdr 50 ören, hvilken summa är just den K. AI. äskat.
Alen nu har Utsk. tillstyrkt endast hälften af hvad K. M. äskat, hvilket är orättvist., derföre att KrigsHofR:ns indragning icke kan ske förr än nästa Riksdag, och bestämdt blif - Den 7 December. 131 ■vit, huru lagslcipningen skall ordnas samt medel dertill blifvit af R.
St:r anvisade.
Det är sålunda klart, att HofR:ns personal måste qvarblifva i Statens tjenst intill nästa Riksdag, och vid sådant förhållande måste väl denne personal likasom alla andra Statens tjenstemän vara berättigad till löneförhöjning.
I min Betänk, vidfogade reservation har jag tillstyrkt 3.000
Rdr, hvilken summa jag slulat mig till sålunda, att afdelmn hade föreslagit 2,500 Rdr, men af den kalkyl, sorn bakom dessa 2.500
Rdr kan upgöras, kan den slutsatsen dragas, att KrigsHofRätlsRådet och KrigsFiskalen skulle få nedsättning i de löneförhöjningar K.
M. afsett.
Då nu på dessa personers duglighet och skicklighet domstolens verksamhet i högst väsendtlig mån beror, är det gifvet, att man måste söka få dertill skickliga personer, destohellre som rättegången i denna domstol är exceptionel, och de öfrige ledamöterne hvilka äro militärer och icke på samma gång kunna vara jurister, kunna i sina domsslut vilseledas.
Således anser jag af stor vigt, att KrigsHofRättsRådets och KrigsFiskalens löner' icke nedsättas under hvad K. M. föreslagit.
1 min reservation har insmugit sig ett misstag.
Den är i Utsk. upsatt efter Utsk:s protokoll och har icke varit af mig skriftligen upsatt.
Reservationen lyder nemi. sålunda: »Hr Bildt, D. Gr. yrkade, att en summa af 3,000
Rdr skulle ställas till K.
M:s disposition för att användas till löneförbättring åt KrigsHofR:ns civile embets- och tjenstemän, med förbehåll att af denna summa de belopp företrädesvis skulle utgå, som erfordrades för att fylla lönerne för de juridiskt bildade embets- och tjenstemännen till de belopp, som K. M. föreslagit, nemi. för KrigsHofRättsRådet till 4.500
Rdr och för KrigsFiskalen till 2,500 Rdr.
Häraf skulle man kunna draga den slutsatsen, som skulle jag hafva ansett KrigsHofRättsRådet och KrigsFiskalen, hvilka äro juridiskt bildade såsom en serskildt gren; det har jag likväl icke sagt, utan endast, att på dem domstolens verksamhet berodde, och icke heller har det varit min afsigt, att nedsätta den öfriga personalens juridiska skicklighet, men det är klart att den icke kan hafva samma inflytande som de 2:ne förenämnde personerne, af hvilka den ene skall framställa sitt påstående och den andra vägleda de öfrige ledamöterne.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville för KrigsHofRättsRådet och KrigsFiskalen bevilja de lönebelopp K.
M. föreslagit eller 4.500
Rdr för den förre och 2,500 Rdr för den sednare.
Skulle likväl R. o. Ad. icke vilja sträcka sig utöfver de 3,000 Rdr, sorn, att döma efter Utsk:s utrednins, vore det högsta belopp i stat 11.
Stur vilja bevilja KrigsllofR:n, så tror jag, att de öfrige tjenstemännen kunde få det öfriga af de'ta belopp, enär den löneförhöjning K. M. föreslagit för KrigsHofRättsRådet och KrigsFiskalen icke blifvit af Stut bifallen.
Jag yrkar bifall till mitt förslag.
I motsats till Hr Bildt finner jag ganska mycket sammanhang emellan frågan om löneförhöjning åt KrigsHofR:n och åt LifBeväringsReg:tet, ty frågan angar 2:ne korpser den ene civil och den andra militärisk, och StatsUtsk. har 133 Den 7 December. tillstyrkt anslag för den ena men icke för den andra.
Hr Bildt har äfven sagt, att KrigsHofR:n icke kan genast indragas, men så är äfven förhållandet med LifBeväringsReg:tet.
Genom förbiseende bar jag i mitt förra yttrande yrkat bifall till Betänk.; min afsigt var likväl att begära bifall till Hr Lilljehööks förslag, hvarom jag nu anhåller.
Jag har icke deltagit i St:ts beslut, hvarigenom LifBeväringsReg:tet blifvit vägradt löneförhöjning, och jag måste beklaga, att man ställt en officerskorps på svältkur, men derföre att man gjort så med en korps, bör man icke förfara på samma sätt med en annan.
Det är klart, att KrigsllofRm icke kan indragas förr än nästa Riksdag, och då anser jag lika med Utsk. billighet och rättvisa fordra att de civila embets- och tjenstemännen i detta verk erhålla under tiden förbättring i sina lönevilkor.
Det må vara en sanning att det är af stor vigt, att KrigsllofRättsRådet och KrigsFiskalen äga erforderliga insigter och att de höra vara väl aflönade, men det är af lika vigt, att de underordnade så aflönas, att de kunna lefva, och så länge de qvarstå i HofRms tjenst måste de aflönas i öfverensstämmelse med lefnadsbehofven.
Då skillnaden emellan det af Hr Bildt och en annan reservant föreslagna belopp och det K.
M. äskat är endast 294 Rdr 50 öre, anhåller jag om bifall till K.
M:s förslag dock så att ingen tjensteman öfverflyttas på indragningsstat.
Exc. Hr Gilnther, Claes Ephraim:
Jag skulle visserligen vara ganska tacksam, om R. o. Ad. ville bifalla K. M:s Propos. , men jag bör uplysa, att den siste talaren begått ett misstag, då han trott, att skillnaden emellan reservanternes och K
M:s förslag vore endast 294 Rdr 50 öre.
Dertill måste nemi. läggas det belopp, som enl. K. M:s Propos. skulle öfverflyttas på indragningsstaten nemi. 1,344 Rdr.
Jag vill icke begära bifall till K. M:s Propos., enär den utgick från förutsättning, att KrigsHofR:ns civila embets- och tjenslernän skulle omorganiseras, men R.
St.:r icke bifallit detta utan i stället beslutat underd. skrifvelse med anhållan om denne HofRätts indragning.
Vid sådant förhållande inskränker jag mig till det belopp reservanten Hr Bildt föreslagit eller 3,000
Rdr, helst intet hopp finnes att summan kan deröfver höjas, enär PresleSt. antagit den.
Emellan Hr Lilljehööks och Hr Bildts förslag finnes den skillnad, att den förre vill hafva en viss summa ställd till K.
M:s disposition, hvaremot Hr Bildt velat, att summan skall i främsta rummet användas till förbättring af KrigsHofRättsRådets och KrigsFiskalens löner.
Hr Lilljehööks förslag äga företräde, enär derigenom äfven tjenstemännens löner kunna förhöjas, hvarföre jag anhåller om bifall till detsamma.
Det måtte hafva undfallit den siste talarens upmärksamhet, att jag afstyrkt bifall till K. M:s Propos. om en tjenstemans öfverflyttning på indragningsstat, emedan man icke kan ingå i pröfning af frågan om HofRms omorganisation, sedan Den 7 D ecember. 133 dess indragning blifvit beslutad.
Jag yrkade bifall till K. M:s Propos., såvidt den afser anslagssummans förhöjning med 294 Rdr 50 öre, och att beloppet skulle ställas till K. M:s Propos., allt under förutsättning, att det blir för K.
M. lättare att bestämma aflöningen i den mån summan, som ställes till K.
M:s disposition förhöjes.
Har jag häri misstagit mig, så medgifver jag, att Hr Lilljebööks förslag har företräde framför Hr Bildts.
Ordf:den framställt, att under öfverläggningen blifvit yrkadt, af Hr Lilljehöök, med hvilken Frih. Leijonhufvud och H.
Exc. Hr Gunther instämt, bifall till Utsk:s förslag, med den förändring att det deri tillstyrkta anslags-belopp förhöjdes till 3,000 Rdr; af Hr Bildt, att en summa af 3.000 Riir skulle ställas till K.
M:s disposition för att användas till löneförbättring åt KrigsHofR:ns civile embets- och tjenstemän, med förbehåll att af denna summa de belopp företrädesvis skulle utgå som erfordrades för att fylla lönerne, såsom K. M. föreslagit, för KrigsHofRättsRådet till 4,500 Rdr och för KrigsFiskalen till 2.500 Rdr; samt af Hr Cederschiöld, att.
Utsk:s förslag måtte bifallas med den förändring att anslagssumman förhöjdes till det af K.
M. löreslagna belopp af 3,294 Rdr 50 öre. hlef den först till bifall 3 Utskis förslag utan förändring framstälda propos., besvarad med Nej; hvarpå Hr Frih o. Ordf:den hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag med den förändring att anslagssumman förhöjdes från 2,500 Rdr till 3,000 Rdr, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han funnit
Hr Cederschiöld begärde härvid votering, men afslod derifrån innan voters-propos. i anledn. deraf hann blifva skriftligen upsatt.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s den 28 sisth Nov. och den 3 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 166, angide föreslagen pension för t. f.
Kamereraren vid f. d. GeneralAssistansKont. G. Grundén.
Föredrogs ånyo Konst.Utskis nedannämnde den 2 och 3 dennes på bordet lagde Mern.; N:o 55, med voter:s-propos:r, rörde det af Konst.Utsk., uti Mern.
N:o 35, föreslagna tillägg vid 1 § 9 mom.
TryckfrihetsFörordnin, angide förbud mot eftertryck af utländsk skrift; och N:o 56, med voter:s-propos:r, rörde del af Konsl.Utsk. uti Mern.
TryckfrihetsFörordin, angide borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare.
De i dessa Mern. föreslagne voter:s-propos:r blefvo af R. o. Ad. godkände.
Föredrogs ett från Vallöf].
BorgareSt. ankommet prot.-utdrag N:o 454, innehållande inbjudning till de öfriga RiksStin att förena 13 i Den 9 December f. m. sig i det, vid föredragningen af StatsUtskrs Utlät.