Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När innehafvaren af en publique autoritet och hvar» je medborgare i Staten, rätt förstått deras ge. mensamma intresse; då fruktår ej den förre att medgifva ansvarighet i utbyte emot makt och den sednare makt i utbyte mot ansvarighet; derföre måste i en constitutionej 6taf så väl den iniiitaira som den civila makten vara populair för att stödja sig på säkra grunder.
De kunna ej länge fortfara att vara, så vida ej de upplystare classer af medborgare, förr eller sed" nare verkande på allmänna opinion, erkänt derigenom, den verkeliga fördelen af en dylik makt.
Denna popularitet godkänd genom det plverlägsna begreppets röst har plaxerat i första rummet de moraliska orsaker som med täflan af de physiska frambringat Engelska Marinen till dess öfverlägsenhet
Den harsatt Nation i samband med sina naturliga försvarare tili den grad, att det i poesiens målande språk men iden mäst vanliga familiaira conversation sorn Engelsmän, då de omtala sina skepp, sin Flotta, med entusiasme kallar dem, våra bålverk, våra trädvallar.
Jag har framkastat dessa re” flexioner för att anhålla det Ridderskapet och Adeln och samtclige Riksstånden med stadga - 9cn 6 Martii, de begrepp och uppmärksamhet tänka pä vårt sjöförsvar.
Länge var man på sjön okunnig om den rätta kraft som var concentrerad inom sjövapnet tch först inom det sednare seculum, men synnerligast dessa senare 5o åren har denna kraft blifvit helt och hållit utvecklad.
Man ansåg bland annat för omöjligt att passera förbi Fästningar eller batterier, långt mindre att våga attaquera dem; och man har derefter fedt nästan otroliga saker utföras af dylika attaquer.
Genom alla Historiska facta framvisas, hvilken betydlig materiel- och personalkraft finnes sluten och sammanhållen så till anfall som försvar inom hvarje slags Krigsfar^ tyg, allt i proportion efter dess storlek, och bland mängden är som exempel Engelske Co, mödor Sidney Smits Escader bestående af i Linieskepp och några mindre fartyg som und* »atte St.
Jean d’Acre och tillintetgjorde Franska Arméens attaque derå, genom deras Canoners och Besättningars transporterande i land: ett fullkomlig bevis.
Då man sedt England under dessa sednare 30 åren med en Flotta af 180 Linieskepp af 500 större och mindre Fregatter, Briggar och armerade Fartyg, bemannad med högst 145,000 matroser och sjösoldater, bloquera hela verlden, inkräkta fasta punkter öfver hela jordklotet hvarigenom det är blifvit mästare på håfven, öka sine undersåtare3 antal från 30 till 80 millioner, så har man åter i tidernas häfder ännu ej sedt någon Continental-makt förmå kufva eller styra flera Folkslag än mindre få herravälde i en verldsdel.
Defta vittnar om det Den § Murtu. stora inflytande sjövapnet baft på Folkslagens öden.
Gamla verldens öde afgjordes vid Actium &
Salamis.
Den nya verldens vid La Honge 1692, vid Trafalgar 1805.
Härutaf vill jag draga bevis, hvad Scandinavien med ett antal af 20 Linieskepp i öppna sjön och ett tillräckligt antal små fartyg i skärgården, bemannade med so a 25,000 man sjöbesättningar kan till sitt försvar åstadkomma*, och jag tilltror mig yttra, att detta försvar sker heldre med denna Flotta än med Ioo.oco man’
Man har tillskrifvit orsaken för omöjligheten att hindra herjningarna 1718 19 20 af Ryssarna på Sveriges kuster, det vi ej då hade någon SkärgårdsFlotta och deraf dragit den slutsatts att en ÖrlogsFlotta (sorn vi då ägde i sjön af 12 Linieskepp utom 16 Engelska såsom allierade) ej kan försvara våra kuster.
Detta raisonement är falskt, då man, M.
B. med uppmärksamhet
Och opartiskhet betraktar då varande tid och händelser.
När samma Armée som ena dagen hade stormat skantsen Gyldenlöf och dagen derpå säkert under Carl XII:s egit anförande sjelfva Fredricshalls murar, drogs tillbakars efter det olyckliga skottet och blef modfäld men brukades synnerligast som ett medel till partiebatets och egennyttans afsigter, i stället för att fullfölja det påbegynta verket, så kan man lika lätt inse om ej samma verkningar hade individuelt intryck på Flottans befäl,| åtminstone verkade det från högre 011 på densammas overksamhet och stillaliggande- jemte att Engelska Flottans närvaro var mer att anse som pockande till flen - 6otä Dan 6 Martil. dens hjelp änsom bidragande till vårt understöd:
Elter, denna tid har flottan i 1740 ochsoårens krig i 17B8 och 90, jemte de deruppå följande visat att inga härjningar, utan trefnad och säkerhet varit rådande långs Sveriges kuster; och det olyckliga resultatet i anseende till förlusten af så minga linieskepp, fregatter och skärgårdsfartyg vid utgången från Wiborgs viken 1790 vittnar om en örlogsflottas krafter och beskydd, utom hvilket beskydd aldrig
Gustaf lil med skärgårdsflottan kommit derifrån och utom hvilket (sedan detta beskydd för utgången var gifvit) bataljen vid Svensksund aldrig kommit i fråga.
Jag anhåller att få beropa mitt memorial under den 19 Januarii 1818 och att det må inför Utskottet uppläsa, hvaruti jag gifvit mera utveckling åt detta magtpåliggande ämne, än jag nu framstäldt.
N:o 7. Herr von Francken, Augusti Uti Herr Königs den i:sta dennes gjord* motion att
Rotehållare för en soldat skall betala 25 och för en båtsman 20
R:dr för hvart krigsår som öfvergår det första mot det att
Rotehållaren under kriget skall vara fri för nummerns completterande och monderingens . underhåll, kan jag aldeles icke instämma, af den enkla orsak att Rotehållarne redan af ål?
Den 6 Martti, der varit befriade från monderings underhåll i krigstid samt att alltsedan Beväringsskyldighetén i Sverige öfvetenskorrts hafva Rotehållarhe äfven varit fiie från completterande af soldat
Under krig, hvilken vid inträffad vacance un - der ofredens påstående af Beväringen fylles, Och kan jag derföre ej anse nödigt att vi på. taga oss en utgift till undvikande af åliggande, 60m oss hvad hellre som är ej tillkomma, men deremot hvad Rusthållare beträffar förenar jag mig fullkomligt med Herr König* att sedan häst och karl vid krigets början blifvit aflämnad 6å för hvarje år som öfverskrider det första erlägga 50 R:dr Banco och deremot blifva frikänd från fecrutering* remontering och monderings underhåll medan kriget påstår samt Vid dess slut af Kronan återfå häst, karl och mondering i fullgodt stånd.
Att Kronati genom den betydliga penningsumma som blir af 50 R:dr årligt bidrag af hvarje Rusthålls nummer rikligen under kriget bör kunna åtaga sig underhållet, äfvensom att Rusthållarne härvid ej kunna förlora då augmenterne alltid uppgå till den föreslag, fte afaiften kan lätt inses, samt att
Cavalleriebefälet genöm detta säkra contanta bidrag bör lättas i sina omsorger för Regementets brukbarhet tyckes ej heller böra betviflas, jag förmodar derföre att hvarje härvarande indelt; CaVallerieOfficer med nöje skall söka tillsyrka denna del af Herr Königs väckte motion, som på Bn gångvåstadkommer förmån för Kronan och Re - Den 6 Marlit. gementerne samt befordrar de rustandes säkerhet och väl.
Att detta mitt anförande matte få åtfölja Herr Königs motion till vederbörligt
Utskott ar hvad jag slutligen vördsammast får anhålla.
Herr af Schmidt, Georg Lort'.
I anledning af Herr Montgomaries gjorde motion, rörande Vester- och Norrbottens läns återförenande under en Länsstyrelse, får jag äran till Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln följande anmäla.
Den skyldiga kännedom jag om desse vidsträckte landskap äger, förvissar mig om, att ehuru välment Herr Montgomeries åsigt i ekonomiskt afseende för staten synes vara, då dermed någon contant besparing kunde vinnas, så tror jag icke att denna lilla stats-fortune, svarar emot hvad dessa landskap, hvilka utgöra tillsammans något öfver r,300 qvadrat mil, ehuru dess folkmängd, fast i betydligt tilltagande, för det närvarande endast uppgår till 77,000 menniskor, deri. genom skulle förlora.
Herr Montgomerie uppger, att fordna styrelsers områden sträckte sig ifrån Gefle Ull Torneå; hvad denna puokt beträffar, känner Herr Den 6 Martii, Herr Montgomeri lika väl som jag, ordsaken till denna vidsträckta fördelning, hvilken i begynnelsen af Länsstaternas inrättande i de nordliga provincerne, blefvo dem tilldelte; och kunna således icke nu med skäl åberopas, sedan man funnit dem äga ett för den tiden okändt värde.
Vidare uppger Herr Montgomeri, att en lättnad skulle för Inbyggarne vinnas, om Landshöfdinge-sätet blefve flyttadt till Piteå Stad.
Beträffande denna punct, kan jag icke neka mitt medgifvande, att om båda Länen, emot hvarje sakkunnigs öfvertygelse skulle förenas, piteå vöre väl då den ungefärliga medelpunkten; men oberäknadt hvad södra delen af det nedre Landet härvid skulle förlora, i anseende till betydlig förlängning af väg; skulle Inbyggarne, i de till betydlig grad redan odlade, Lycksele och Åfcele Lappmäiker, utgörande sju större Pastorater, se sig högst Vanlottade genom en tillökning af 23 mils förlängd väg, då de hos Konungens Befallningshafvande sku le anföra sine åligganden, Äfven yttrar Herr Montgomeri, att Norrbottens
Län, är att jemföra med felt lagligt Fögderi.
Hvad detta beträffar känner jag väl icke om sådane finnas, som innehafva 37,000 menniskor; men försäkrad är jag, att icke något Fögderi finnes, sorn i vidSrräckthet liknar Norrbottens
Län, hvars arella innehåll utgör 750 qvadratmil.
Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 39 Den 6 Martil, Herr Montgomeri säger, att de delade Länen förordsaka besvär för Regementsbefäiet, då Vesterbottens
Regemente* är förlagdt i båda.
Hvad den punkten vidkommer, tror j*g nämde Regementer icke vara det enda inom Sverige, som får rådslå och corraspondera med flere Landshöfdingar; dessutom har jag aldrig hört Befälet häröfver klaga.
Hvad styrelsen beträffar, så känner Herr Montgommeri säkerligen, att om desse omtalte vidsträckte trakter skola blifva hvad naturen tycks för en framtid danat dem till, och om tillsyn och uppmuntran af styrelsen skall rätt verkställas, tili odlingar, röjdningar, strömrensningar, Bt rgverksanläggningar, med flere näringar som der bjudas och hvilka en gång säkerligen komma att gifva Fäderneslandet tacksamma gärder för gjorde uppoffringar så öfverstiger allt detta, jemte de lagliga målens afgörande, den mäst verksammes förmåga; men kanske skulle återkallandet af de uråldrige tidernas sätt att styra dessa trakter, ansea lämpligare! då ett beständigt lika kunde opåtalt råda, och då medvetandet om uppfyllde plikter redan tillfredsställande den styrande, då han å Embetsrummet förrättade sin tjenst, och sällan annorstädes än der i anseende till svårigheter att öfverfara de nästan omäieliga rynn der, gaf rätt åt de lidandes klagan.
Att detta, jemte Herr Montgomerys mer morial må till vederbörligt
Utskott remitteras, Dm 6 Martu. 6II och med de öfrige RiksStånden communicerasj derom anhåller jag ödmjukast, N;o 9.
Herr Klingfiedtt Gnftaf Fredric:
Med den kännedom jag, under en flerårig bosättning inom Norrbottens
Län, hunnit förvärfva angående denne Rikets nordligaste del; kan jag icke undgå att göra följande anmärkningar emot den af Herr Montgomeri, väckte motion, om sammanslående af Norrbottens och Westerbottens Län. ^
Ville jag antaga, att desse begge Län, innehållande nära ett tusende fyrahundrade qvadratmil i arealrymd, hade uppnått deras möjeliga höjd af odling och befolkning; så skul. le jag dock icke anse troligt att de måsgfaldiga och granlaga årender, som tillhöra Länen styrelserne j allmänhet, kunde, med tillhör, ligt iagttagande af Statens fördelar samt La^ rens Invånares rätt och bästa, skötas af en enda Landshöfding, hälst sedan desse Embetsmäns åligganden nu mera blifvit mycket utsträckta emot förra tider, då allmänna hushållningen och Policen fordrade mindre omsorger, atmina stone mindre vårdades Exempel hämtade från desse tider torde således vara foga bevisande i och för sig sjelfve; men en hvar som närmare känner huru Provincen Westerbotten, med dess enda Länsstyrelse i Umeå,, då -förvalta*.
Den 6 Martu, des, iemnad nästan åt sitt ode, och Kronobe tjeningens ensamma vård, finner utan tvifvel att Provincens delning i Tvenne
Län var en upplyst och af omständigheteroe påkallad åtgärd.
Ännu äro likväl, Sveriges ifrågavarande Begge nordligaste Län , endast ett halffärdigt Land, begåfvadt af Naturen med många obegagnade förmåner.
Befolkningen , för närvärande tillhopa omkring 75^0 personer, befinner sig i jemt och betydligt tilltagande, och i samma mån som utkomst för Folkstocketl beredes, genom tjenlige anstalter för Landets -vidare odling och bebyggande samt Näringstillfällenas utvidgande, skall folkökningen o* felbärt blifva än starkare och folkmängden troligen finnas fördubblad efter en mansålder.
När detta hunnit inträffa och de 1,400 qvadratmilen bebos af 150,000 menniskor, finnes förmodeligen ingen* som ur någon synpunkt skulle ogilla Provincens skedde delning.
Emedlertid bör man besinna, att det städse år Konungens Befallningshafvande och ofta Landshöfdingen personligen, som måste uttänka, framställa, förbereda och Utföra de allmänna economiska företag och anstalter, 6önJ skola leda till nyssnämnde stora och möjeliga resultat, hvilket framför allt annat, bör bibehållas i sigte när man vill ordna LändtRegeringrn; och upplysningsvis får jag här nämna några^af de vigtigaste omsorger, sorn i Sen 6 Martii. detta afseende åligga Landshöfdingen uti Norrbotten} de äro; ■ :o.
Afvittrings^ befordrande, med hänsigt äfven till allmänningstrakters afskiljande från enskiltes områden, och dessi trakters in delande för Landtbruk, Bergshandtering, eller andre näringsgrenar. 2:0.
Storskiftes ärendetes befrämjande. 3:0 Landets befolkande, medelst befordran af bosättningar å ödetrakter och jemn tillsyn å Nybyggare. 4:0.
Nya vägars anläggande uppåt landet. 5:0.
De allt tor stora Socknarnas klyfning och fördelning i smärre Pastorat, samt kyrkors byggande uppåt landet. 6:0.
Strömrensningars befordrande, för att öppna tillgången till landets outtömliga Jernmalmsberg, stora skogar och flere resourcer. 7:0.
Införande och stadgande af en sjelfständig bergshandtering inom Länet, med afseende tillika på Jernmalmernes begagnande för andre orter inom Riket. 8:0.
Städers eller
Köpingars anläggande för att lifva rörelsen inom det vidsträckta Landskapet. 6i4 Den 6
Mar t ii.
Jag vet att att alla dessa vigtiga företag £ro började och under utförande, eller nu i fråga att verkställas.
Den arealrymd, hvar inom de skola utföras, utgör föga mindre än 750 qvadiatmil; och då härtill kommer att Norrbottens
Län, med en vidsträckt gräns emot Ryssland, fordrar jemnare uppmärksamhet, till lugnets och ordningens bibehållande, än annorstädes, tror jag det vara ostridigt, att
Landshöfdingen i Norrbotten hvarken kan eli ler bör erhålla någon utvidgad verkningskrets.
Jag afstyrker således i allo bifall till motionen derom, öfvertygad att den besparing i Statsutgifterne, som derigenom åsyftas, skulle i stället medföra stora förluster för Staten, oberäknadt de svårigheter och den osäkerhet, som genom Länens sammanslående skulle ä oyo blifva deras Invånares lott.
N:o ro. Herr Franc Sparre^ Bengt Erland', Med anledning af Grefve Cronhjelms motion, om sammanslående af Artilleriets och Ingen eurcorpsens Läroverk, har jag erhållit tillstånd att upplysningsvis tillkännagifva, hvad inför Hans Kongl Höghet Kronprinsen i egen* skap af högte Befälhafvare för Artilleriet, i detta ämne blifvit discuteradt.
Samma fråga har nemligen blifvit väckt, men man har icke kun» nät linna att någon synnerlig nytta af ett enkelt sammanslående af desse Läroverk kunde Den 6 Martil' uppkomma, hvarken i anseende till undervisningen eller till kostnaderne.
(Icke i anseende till undervisningen emedan begge Corpsens Elever skulle fordra en vidare sträckt undervisning i hvarderas särskilta, ehuru hvar* andre nära liggande yrken.
Icke i anseende till kostnaden, emedan Ingeneurcorpsens Läroverk endast kostar 1,200 R:dr pä ordinarie Stat, hvaraf så mycket mindre någon indragning skulle kunna äga rtira, som Professorer för sine 1000 R drs lön, äro pligtige att verkställa Triangelmätningarne, och för de 200 R;dr som äro anslagne till Lectionsarfvoden, äfven bestrides vården af Archiverne.
Deremot har man funnit att sammanslagningen skulle medföra mycken olägenhet, dels i anseende till IngeneurElevernes individuella förhållande, emedan de icke skulle kunna begagna undervisningen vid Marieberg utan att bo på stället, dels ock hufvudsakeligast i anseende till de olika grundprinciper, som i afseende på Corpsernes särskildte förhållanden vid de begge Skolorne nu följas, nemligen att ArtillerieEleverne, sammandragne frun 3_ne Regementer Hylta till Marieberg och ho der oafbrutit till dessCoursen är slutad, hvaremot Ingeneur-Eleverne endast arbeta vid Skoleverket vintern, och under sommarmånaderne, öfvas och begagnas i verkelig tjenstgöring vid byggnader eller Topografisks arbeten
Af desse skäl har idéen om Läroverkens sammanslående blifvit förkastad, ehuru jag derför hvarken vill påstå a^t någotdera äger all den fullkomlighet det kan och bör erhålla, och icke hel - Den 6 Martil. let att TngeneurLäroverket i längden ksn erhålla den fullkomligare utbildning hvartill det framgår, utan någre tillökte bidrag tran Staten.
Men då den väckta frågan om desse bägge läroverks enkla sammanslående, såsom i intet afseende gagnelig förfallit, har deremot uppstått en annan fråga, om nemligen icke alla de särskildte grenar af publike tjenster och äfven enskildte näringsyrken, sorn fordra kunskaper i Mathematiske, Physiske; och Chemi* ske vettenskap *r, skulle kunna med fördel få sine elever undervisa i en gemensam skola, uppställd på de principer som den Franska Polyteckniska.
Artilleriet, M i lita ira Ingenieurverket, Flottorne, Hydrauliska och Vägbyggnadsverkeo, Skepps- och Dock byggnadsStaterne, Bergväsendet och Öfverintendentembetet, skulle alla derifrån kunna draga sine elever, hvarjemte till alla productive yrken som fordra högre kunskaper för inrättandet af gående verk, Machinerier och Chemiske operationer, äfven private skulle kunna bildas i denna högskola för undervisning med praktisk tendens i ofvannämnda vettenskaper.
Man har icke ansedt omöjligt att om alla de medel sam* manslogos som nu äro använde till särskildte mindre undervisningsanstallter för ofvanuppnämnde tjensteverk, och som alla mer eller mindre nu mäste vidkännas olägenheten af bristande sammanhang med Rikets allmänna läroanstallter, skulle kanjke dermed, utan serdeles tillökt kostnad kunna åstadkommas, ett stort Den 6 Martil, pph allmänt centralverk, som genom sin förenade kraft skulle kunna bringa undervisningen till en vida högre grad än af de nu isolerade, så mycket af tillfällig vilja och förmåga hos deras ledare, beroende särskildfe läroaostalterne kan väntas.
Att närmare här utreda desse ämnen medgifver icke rummet och tiden, men de hafva inför Hans Kongl. Höghet
Kronprinsen blifvit discuterade, och Hans Kongl. Höghet som med nådig omtanka för allt sorn kan befordra Fäderneslandets väl, sjelf förenar så ovanligt säkert omdöme och så sällsynte insigter i de strängare vetenskaperne, har täckts deröfver höra flere, både embetsman och lärde och några steg halva blifvit vidtagne till idéens närmare utarbetande.
Resultatet häraf har blifvit att tankan ej blifvit ogillad, men ansedd af den beskaffenhet att den fordrade mycken mognad, mycken tid att i allt sitt sammanhang med öfrige Stats- och Uppfostringsförhållanden betraktas, och framför allt mycken öfverläggning för att ej brådstörtadt rubba hvad man egde, innan man med full säkerhet visste hvad man satte i stället; en försigtighet i synnerhet nödig i penningefattige länder, der man ej har råd att göra försök sorn kunna misslyckas.
För egen del får jag tillägga, att de flere anföranden jag vid denna Riksdag hört göras om allmänna uppfostran, öfvertygat mig att man i allmänhet är böjd att leda den till mera sammanhang nied det practiska borgerliga lifvet, en tanke som torde vara en följd af vår fortgående constitutionella utbildning, men hvilken, 618 Den 6
Mar t ii, kanske fordrar någon tid att mogna och genom publikt bearbetande erhålla en bestämd och säker rigtning.
Jag är derför nu mer än förr af den tankan, att inrättandet af en sådan Polyteckmsk skola som jag omtaladt, torde böra hvila, till dess en allmän öfversigt af alla publika undervisningsverk kan på en gång företagas, och de som egentligen äro ämnade för den theoretiske och speculative lärdomen, kunna sättas i nödig öfverensstämmelse med dem som äro eller blifva inrättade för practiske yrken: och hyser jag fullkomligt tillförsigt till Regeringen att något sådant blir företagit, då det genom allmänna tankens utveckling hunnit blifva tillräckligt förberedt.
Jag anhåller sluteligen att få begagna tillfället att tillägga några ord om KrigsAcadeinien på Carlberg.
Utan att ogilla hvad Herr Montgomerie och Grefve Cronhjelm anfört, om möjligheten att vid andra läroverk bilda militairer, hvilket jag anser både möjligt och som theone rigtigt, tror jag likväl att man gjorde ganska illa, att rubba inrättningen af KrigsAcademien förr, än man har något annat som säkert uppi fyller ändamålet.
Jag anser KrigsAcademien hafva gjordt mycken nytta för Arméen, och hyser för mine yngre
Lill största delen där bildade vapenbroder, en hög grad af aktniog, som jag är glad att offentligen få uttrycka.
Sjelf bland Ben 6 Martti, de äldre har jag med innerlig fägnad sedt huru kunskaper i allmänhet tiltagit, och huru ett - kunskapsbegär utbildat sig, som i min ungdom alldeles icke var så allmänt som nu.
Qtvifvelagtigt har inrättningen af KrigsAkademien, om icke ensamt, åtminstone i betydlig mån härtill bidragit.
Ensidig är visserligen uppfostran vid ett lärvoverk, inrättadt uteslutande för ett yrke, men ingalunda har detta hos de yngre generationerne bildadt någon ensidig anda i allmänhet; den omsorgsfulla omvårdnad, hvarmed conscriptionsclasserne blifvit emottagne, behandlade och bildade, torde bäst vittna att Arméens befäl ingalunda är lifvadt af någon ensidig, skråaktig anda, utan af den allmänna medborgerliga, som bör finnas hos alla classer.
Med desse anledningar till tacksamhet för den sednast afledna Konungen, som stiftade KrigsAcademien, tror jag icke att Riksens Ständer hafva skäl, att i underdånighet i denna stiftelse önska någon rubbning, åtminstone icke förr än en fullkomlig och sammanhänga^ de öfversigt, af alla allmänna läroverk kan komma att företagas, för att bringa dem till fullkomlig öfverensstämmelse sins emellan, och för att uppfylla de luckor som tidens fortgående fordringar, i de gamla inrättningarne kunna upptäcka.
Jag anhåller att detta mitt yttrande må i 620 Deri 7 Martti, remissen fa åtfölja Grefve Cronhjelms me-<! morial.
Bilagor till PleniProtoCollet för den y Martiin N:0 i.
Grefve Ridderstolpe , Carl-, Skyldigheten att icke för Ridderskapet och Adelö upptaga någon dyrbar stund , kas jag fägna mig att vid detta Riksmöte hafva obrottsligt uppfyldt; men det är äfven en pligt att yttra sig då man af så ömma åligganden, som kamraters tillstånd, dertill föranledesj och vågar jag derföre hoppas Ridderskapets och Adelns öfverseende då också jag meddelar mi - na tankar och mina känslor i ett ämne, där någre värdige medbroder på ett hedrande sätt beredt mig vägen, och en Statsutskottets egen forskande ledamot så mycket snarare kan anses hafva uppmuntrat mig, som det är troligt att han, utan hopp om tillgångar till förbättring af det mindre indelte befälets löner, aldrig hade gjort den framställning, hvarigenom han rätt^ visat rfdan erhållen järd af aktning och förtroende. bert 7 Martii.
Med den slutsatts jag således anser mig befogad att draga af motionen, hoppas jag icke förgäfves vädja till detta Rikets första Stånd , då jag utah att plåga med detailler, som ligga för öppen dag uti Regementernes Stater, anmäler otillräckligheten att de inkomster, som likväl skola påstås tillräcklige för indelte compaghieofficerare , icke!allenast till sina accorder och räntor för dem, samt underhållet för sig sjelfve och sin, fastän icke kostsamme, uniform, utan ock till bestridande af andre tjensten åtföljande skyldigheter j såsom resor för visitatioher, undersökningar, transporter, auctioner, bésigtningar, o. s. v. Ått fordra desse, uti ständigt åberopade Reglementen, och tjenstfärdige, deraf lefvande anmärkares författningar, strängt föreskrefne pligter, då det fattas tillgång på medel att dem uppfylla, är smärtande för en befallande, Mine Herrar! och lidande känslor uppkomma derigenom äfven hos de lydande!