Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet med förevande fråga är alldeles detsamma, ty likasom arrendemedlen bestå af en mängd serskilda arrendeafgifter, likaså utgö-es den ordinarie räntan af en mängd serskilda räntetitlar, hvilka sammanlagda utgöra den summa, hvartill sistnämnde inkomst blifvit i Riksstaden beräknad.
Kan man nu borttaga en viss del af den förra inkomsttiteln, utan att det af R.
St. fastställda beloppet derför lägger hinder i vägen; så måste äfven samma förfaringssätt kunna iakttagas i afseende på en del af den sednare inkomsttiteln.
För öfrigt torde jag fä erinra att Bevilln.Utsk. i sitt betänk. ang:de allmänna bevillningen, uttryckligen förbehållit R.
St:r rättigheten att under denna liksdag vidare besluta i fråga om upphörandet af den lindring i bevillningen, som nu åtnjutes i stället för Fahlu kungsgårdshjelp.
Således äro R.
St. jemväl i detta afseende oförhindrade att bifalla StatsUtskrs hemställan.
För att ådagalägga det på en gång både absurda och oriktiga i den bevisning, som Hr von Hartmansdorff sist gjorde, får jag till R. o. Ad. hemställa, om icke i händelse hans sats vore gällande (nemi. att man bifallit ordinarie räntans upptagande och endast förbehållit sig att beräkna den indelta räman) alla titlar, under hvilka ordinarie räntan utgår, och hvilka sammanräknade utgöra det hela, i och med detsamma skulle vara bifallna sådana de äro; Om detta voro riktigt, så vore icke allenast Fahlu kungsgänlshjelp redan bifallen, utan hvarje serskild hemmansränta skulle, sädan den nu utgår i de serskilda persedlarna säd, smör, ost, höns, gäss, etc., vara definitivt bibehållen sådan den nu är endast att de indelta räntorna kunna blifva olika beräknade; d. v. s. med ett ord, det förbehåll, som StatsUtsk. tillstyrkt och R.
St. beslutat, alt hålla väg öppen för att kunna besluta öfver K. propos:n angående skatteförenklingen, skulle vara helt och hållet tillintetgjordt.
— Den slutsats är alldeles oriktig, som Hr von Hartmansdorff dragit, alt, om detta förbehåll verkligen vore sådant som jag säger det vara, man skulle kunna i st. f. siffrorna sätta ”5 eller 6 nollor.”
Den är alldeles oriktig derföre att StatsUtsk. kunde i sina förslag härom ej sträcka sig till andra föremål än dem, som å K. M:s propos. förekomma, eller som af enskilde motionärer blifvit framställda; och då ingen af dessa föreslår försvinnande af samtliga de ordinarie räntorna, så kan således några 6 nollor ej uppstå, ritan der komma att uppstå siffror i anledning af de beslut, som R.
St. med afseende å hvarje punkt serskildt fatta.
Hr Printzensköld: Gr. Lagerbjelke har sannerligen varit så ifrig i sitt försvar för ifrågavande punkt, alt han icke gjort sig mödan att närmare begrunda ordalagen i StatsUtsk:s betänk.
N:o 37 ang:de den punkt, som jag åberopat till stöd för mina framställningar.
Gr:ns ifver var så långt drifven, att han påstod meningen med StatsUtsk :s förbehåll hafva varit, att man skulle ega öppen rätt 414 Den 23 September e, ta. att besluta öfver allt hvad StatsUtsk. i detta betänk, föreslagit.
Jag måste bekänna, att jag vid så beskaffade frågor som denna, likaväl som vid andra tillfällen, icke anser mig vara berättigad alt ingå i någon pröfning om hvad meningen med orden varit.
Det är min rättighet likasom min skyldighet, att förstå dem sådana de på papperet befinnas nedskrifna; och som deruti ingalunda omtalas någon räntas försvinnande utan beräkning af de ordinarie räntorna, hvilkas befintlighet StatsUtsk. sjelft har erkänt och uppgifvit och R.
St. sedermera fastställt; så måste deraf vara en gifven följd, alt någon ränta icke kan, emot R.
St:s förut fattade beslut, ur denna inkomstberäkning uteslutas.
Gr:n har vidare yttrat, att frågan skulle inverka på riksg:skont:s inkomster.
Det är visserligen sannt att, om man tager bort alla ordinarie inkomster, så skall det så mycket mera verka på riksg:s-kont:s ställning, på sätt Hr von Hartmansdorff anfört; men detta blir dock aldrig något giltigt skäl att behandla frågan på ett grundlagsvidrigt sätt.
Hr Stuart har sökt visa punktens riktighet medelst framställandet af ett exempel, och dervid anfört det om Mörrums kronolax-fiske.
Detta exempel har ej mer än ett enda fel, och det är: att alldeles ej passa in pä saken; ty R.
St. hafva icke förklarat att delta arrende skall för alltid försvinna, utan de hafva endast beslutat att denna räntetitel skall för de tvenne nästföljande åren ur inkomstberäkningen uteslutas.
Det är således endast för tvenne år, som R.
St. eftergifvit delta arrende i anseende till mellankommande omständigheter; men sjelfva arrendet qvarstår.
Om StatsUtsk:s förslag inskränkt sig till att, i afseende å åtskilliga ömmande omständigheter, tillstyrka en viss eftergift af nu ifrågasatte ränta till dem som erlägga den, sä hade det varit ett statsregleringsärende, sorn hade kunnat och bordt i först.
StatsUtsk. afgöras; men, då det ej är fråga derom, utan att räntetiteln skall alldeles försvinna, så lärer Hr Stuart finna, att den bevisning, lian anfört, är sä haltande att den ej kan leda till det åsyftade målet.
Jag förblifver vid min anhållan om ogillande af votengs proposm.
Starka rop på proposition hördes åter.
Man säger att på K.
M:s propos. skall svaras.
Ja, det är klart, men hvad skall svaras?
Frågan kan ur dubbel synpunkt betraktas.
Den ena rörer nu gällande statsreglering.
Hvad den beträffar så är det till fullo ådagalagdt, att man icke kan borttaga en ränta, som redan ingått i beräkningen af de ordinarie räntorna.
Man kan värdera henne (ill 2 r:dr 3 sk. eller till huru mycket eller litet som helst, men man får ej sätta dit en nolla.
Den andra synpunkten rörer sakens inflytande på framtiden, men öfver den — så framt han sträcker sig längre än till nuvarande statsreglering — besluta ej nuvar:de Sländer, utan det kommer att tillhöra 1850 års StasUtsk. och Ständer.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad; hvarefter Den 23 September e. m. 415 llr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall och sedermera till afslag ä den i förevar:de punkt föreslagna voteringspropos.
N:o 4, samt sedan dessa proposir blifvit besvarade med blaudade ja och nej, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavaride voteris-propos.
Härvid ropades åter ja och nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Upplästes till justering ett sålydande förslag till voteris-propos.
Den som godkänner den i StatsUtskis mern.
Nio 319 föreslagna voteris-propos.
Nio 4 voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. förenämnde voteris-propos.
Hr Prin t zéns köldi Jag önskar att ordet njslä måtte utgå ur voteris-proposin och utbytas mot ordet ogilla.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. godkände det upplästa förslaget till voteris-propos. med den förändring att i st. f. ordet ”afslår” infördes ”ogillar;” men härvid anmälde sig ånyo och yttrade i Hr Printzensköld!
Jag anser mig äfven böra göra en annan anmärkn. emot kontraproposin.
Grunden, hvarpå jag och flere med mig ansett votering i först.
StatsUtsk. om förevaride fråga ej böra ske och voteris-propos. således ej böra gillas, har varit den alt IL St. redan tillförene, vid föredragningen af StatsUtskis inkomst-betänk.
Nio 37 fastställt denna ränta bland de ordinarie in-* komsterna, och att således, då de redan beslutat om räntans existens, detta beslut ej kan genom votering i först.
Utsk. upphäfvas.
Dessa motiver anhåller jag mätte i konlrapropos. intagas.
Jag kan ej påminna mig, att R. o. Ad. någonsin infört några motiv i sina voteris-proposir.
Frågan är blott att säga, om man godkänner eller ogillar.
Jag tillstyrker sålunda, att propos. mätte förblifva sådan som Hr Gr. o.
Landtm, henne framställt.
Sedan härefter ofvan införda voteris-propos., med utbyte af ordet ”afslår” emot ordet ”ogillar” blifvit ånyo uppläst och godkänd, företogs voteringen och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer:
Side punkten.
Denna voteris-propos. bör, i min tanke, än mindre gillas, än den, som af R. o. Ad. sist godkändes.
1 den förra innehölls ett förslag till ersättning för den förlust af 416
Den 23 September e. m. ordinarie ränta, hvilken genom bifall till Ulsk:s förslag skulle uppstå.
Här äter är icke fråga att ersätta, utan helt enkelt att borttaga en ordinarie ränta.
Jag vill icke vidare ingå i saken, emedan hon ej hörer hit.
Denna är en lagstiftningsfråga likasåväl som den förra, och än mera, emedan, såsom jag nyss nämnt, här icke är fråga om ersättandet utan om borttagandet af en ordinarie ränta.
Hon är dessutom redan upptagen i inkomstberäkningen.
— Jag hemställer således vördsamt, alt R. o. Ad. ville afslå denna voter:s-propos.
För min del instämmer jag med den värde talaren i afseende på resultatet, ehuru alldeles ej i motiverna.
Grunden för mitt tillstyrkande af afslag är nemi. att ett betydligt fel i betänk, insmugit sig, hvarå jag fästade uppmärksamheten då frågan förevar i StatsCtsk:s inkomst-afdelning, utan att likväl derpå gjordes afseende eller att man närmare undersökte förhållandet; då man skolat finna alt Näs kungsgård ej längre är anslagen till chefsboställe vid Dahlregementet, och att således någon boställs-innehafvare der ej finnes som kan bortgå, utan det är utarrenderadt för Dalregementets löningsfonds räkning.
Då således sjelfva voter.-spropos:n angår försvinnande af en sak, som ej förefinnes, och den sålunda grundar sig på en irring; så finner jag för min del, att den ej kan annat än afslås.
De anmärkn:r, som af de båda talarne äro anförda, röra egentligen den sak hvarom propos:n handlar, eller att det ej vore lämpligt att fatta ett så beskaffadt beslut, som det proposm afser.
Jag tror likväl att detta icke kan blifva föremål för pröfning, utan frågan är nu endast om detta ämne hörer till dem som, då 2 Stånd stadnat emot 2, skola i först.
StatsUtsk. afgöras.
I det fallet torde det väl ej finnas någon skiljaktighet emellan denna punkt och den föreg:de; och då R. o.
Ad. bifallit den föreg:de voter:s-propos:n, så förmodar jag alt R. o. Ad. för conseqvensens skuld bifaller äfven denna.
Hr Printzensköld: R. o.
Ad. begår alldeles ingen inconseqvens, om R. o. Ad. ogillar ifrågavar:de voter:s-propos., ehuru R. o.
Ad. godkänt den sednast föredragna.
Den innefattade nemi., såsom en värd talare ganska rigtigt erinrat, endast ett utbyte af en skatt mot en annan.
Här åter är fråga om att rent af upphäfva en skatt, utan att sätta något i stället.
Frågan är således hvarken mer eller mindre än den, alt till sin verkan upphäfva en bestående lag; och jag skulle derföre tro, att det är, en fullkomlig lagstiftningsfråga.
— För öfrigt, mine Hrr, får jag erinra om, huruledes enda grunden för denna framställning är, att man skall förenkla kronans räkenskaper d. v. s. att man skall lätta kronofogdarnes och liäradsskrifvarnes besvär.
Men månne det kan vara tillräckligt skäl att bifalla en sak som medför hundradetals R:drs årlig minskning i Statsverkets inkomster ?
Här har blifvit åtskilligt ordadtom lämplig - Den 23 September e m. 417 lighetcn i allmänhet af detta förslag, och äfven åtskilliga skäl anförda, hvarföre man skulle afslå detsamma, med anledn. af misstag m. m.
För min del tror jag att allt delta icke hörer hit.
Det kan blifva ett motiv för, huruvida man vid voteringen i först.
SlatsUtsk. skall lägga ja eller ney, men alldeles icke blifva motiv för beslutet om, huruvida förslaget skall gä till votering i först.
StatsUtsk. eller icke.
— Vid den förra punkten ansåg R. o. Ad. angående borttagande af en ordinarie ränta böra, såsom rörande statsregleringen, företagas votering i först.
Nu hafva vi åter en alldeles likartad fråga till handläggning, och jag hoppas således att R. o. Ad. rörande samma fråga fattar samma beslut; hvarföre jag hos Hr Gr. o.
Landtm, får anhålla om propos. på bifall lill den föreslagna voter:spropos:n. Frih.
Om någon, vare sig K.
M. eller enskild riksdagsman, föreslagit attén Statens inkomsttitel skall upphöra, och II.
St. i afseende derå stadna i olika beslut; hvem har sagt, alt frågan derföre skall gå till först.
StatsUtsk.?
Den förfaller, mine
Hrr, på så sätt att det förblifver vid hvad som är, och Staten får hafva sin ränta i behåll.
Dä man förhåller sig så abderitiskt, alt man låter StatsUtsk. förstärkas för att votera öfver en sådan sak, huruvida, då 2 Stånd deruti stadnat mot 2, en inkomsttitel skall försvinna eller ej; då kommer man lätteligen till det förhållande att majoriteten i först.
StatsUtsk. kommer alt afgöra, om den ena räntan skall bort efter den andra.
— Det är ej genom sådana argumenter, som man kan bevisa någonting.
Frågan är helt enkelt den: skall Ståndet medgifva alt, dä det lika med PresteSt. afslagit komiterades betänk, i frågan, votering ändock deröfver får ega rum i först.
StatsUtsk., derföre alt ämnet rörer en ränta?
För att inför IL o. Ad. ådagalägga det sätt, hvarpå de Hrr argumentera, som här bestrida voter:s-propos. anhåller jag att i R. o.
Ad:s minne fä återkalla, att, då den förra punkten härstädes förevar, yttrade de att det vore fråga om ingenting annat, än rakt borttagande af en del utaf Statens inkomster, till bevis hvarföre man ville anföra att, om man pä samma sätt fortfore med alla inkomsterna, skulle endast nollor återstå.
Nu har deremot samme talare vid nu förevande punkt yttrat, att här vore så mycket mera skal att icke medgifva votering, sorn vid den förra punkten det endast varit fråga om utbyte, men icke att rent af borttaga en inkomst, hvarom deremot här är fråga.
— Jag hemställer nu till eder Mine
Hrr, huruvida, då det argumenteras på sådant sätt, man kan sätta lil till de skäl som anföras ?
För min del förenar jag mig med dem, som anhålla om bifall till propos:n. Hr Carlheim Gyllensköld:
Jag vill endast taga mig friheten anföra, att den princip, som jag anser ligga till grund för 11. o. Achs afslag å den 2:dra voter:s-propos:n gäller äfven här och 9 II. 27 418 Den 23 September e. m. jemväl var tillämplig i afseende på den sist afgjorda punkten.
Det var el t förbiseende af mig, och — som jag tror — jemväl af de andre talarne, som dela min öfvertygelse, att ej redan vid föregående punkt hafva anfört detta.
Om Hr von Troil hade rätt uppfattat de yttranden, som blifvit afgifne till stöd för det afslag, som jag oell de med mig liktänkande hafva yrkat; sä skulle icke Hr von Troil hafva anmärkt såsom en besynnerlighet, att man sjelf kunde sälta sä ringa tillit till hvad man hade anfört.
Jag ber Hr von Troil ihogkomma, i fall han hörde diskussionen, att hvarken jag eller någon annan, någonsin omtalat utbyte i denna fråga, och satt det som skäl för afslaget.
Vi ansågo tvertom grunden tillräcklig och klar ligga deruti, att det var frågan om en lags upphäfvande, hvilket ej borde ske på det sätt som man yrkade.
Men sedan, det oaktadt, propos-.n blifvit bifallen, hafva vi såsom en ytterligare anledning, för att visa orimligheten af att äfven denna fråga skulle gå till först.
StalsUtsk., anfört, att den i det hänseendet vore olika den föregående, att här icke blifvit satt någon slags ränta i st. f. den som skulle borttagas.
— När man upptager sine motståndares skäl, så bör man göra det riktigt, och icke beskylla dem för yttranden, som de ingalunda låtit falla sig lill last.
Hvad nu förevar:de fråga beträffar, så får jag hänvisa till 59 § Reg.F. som talar om Statens ordinarie inkomster.
Denna § säger uttryckligen alt Konungen skall lill R.
St. framställa propos. om ”hvad Staten kan larfva utaf de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas.”
Det är således icke R.
Surs rättighet att genom först.
StalsUtsk. inlåta sig i votering om, huruvida dessa ordinarie inkomster skola försvinna eller bibehållas.
Det är deras skyldighet att bibehålla dem vid beräkningen, och, i händelse någon fråga väekes om dessa inkomsters förändring, så skall den behandlas på sätt för lagstiftningsfrågor är stadgadt; eljest inkommer man på en väg, hvars följder man ej kan beräkna.
— Jag anser det vara tydligt och klart alt dessa kungsgärds-reparalionsmedel, hvarom nu är fråga, finnas fastställde och utsatte i de skattläggningslagar, som äro gällande för Fahlu län, och hvilka lagar åro tillkomna under de tider, då i dylika ämnen Sveriges Konungar ensamt voro lagstiftare; Och derföre att vår grundlag förbehållit R.
St. att gemensamt med Konungen besluta angående dessa skattläggningslagar, uppstår ingalunda någon rättighet att indrifva frågan i först.
StatsUlsk., för att pä denna väg borttaga en statsinkomst, som genom de civila lagarne är uppkommen.
Voter:s-propos:n är i min tanke stridande mot grundlagen, och jag fullföljer mitt yrkande, att densamma måtte ogillas.
Dä nu öfverläggningen förklarades fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. godkände den i förevar:de punkt föreslagna votens-propos.
N:o 5, och ropades härvid ja och nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Dun 23 September e. m. 419 Ur von Hartmansdorff:
Jag vill lill svar å Hr von Troils anmärka, blott säga, att, pä sätt R. o. Ad. torde erinra sig, jag yttrat att om man borttoge hvarje serskild ordinarie ränta, så skulle de 1,762,000 ndr, hvilka nu äro, såsom ordinarie räntor, upptagna, komma att försvinna.
Som de ej kunna umbäras: sä måste de, på annat vis ersättas.
Det lärer således vara tydligt, att jag ej sagt annat än hvad som beslår.
Upplästes lill justering och godkändes följande voler:s-propos.:
Den som godkänner den i Slalslltsk:s mern. i\;o 319 föreslagna voter:s-propos.
N:o 5 voterar j»; den det ej vill voterar nej; vinner nej, ogillar 11. o. Ad. förenämnde votens-propos.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sorn följer : Ja — 36.
Nej — 38. 9:de punkten.
Jag anser mig genom votering böra utröna, huruvida det verkligen är Ståndets mening att en lagstiftnings-fråga kan komma att afgöras genom först.
StatsUtsk. R. o. Ad. ansåg att den i denna punkt förekommande fråga, rörande förvandling af de i hcmmans-ränlorne inbegripna dagsverksskyldigheter, hade förfallit, till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 10:de punkten.
Lades till handlingarne. ll:te punkten.
Med stöd af hvad Utsk. här yttrat, får jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. måtte anse denna punkt vara förfallen. R. o. Ad. ansåg den i denna punkt förekommande fråga, rörande förvandling af den i Färentuna härad utgående s. k. drängespanmål jemte den derom föreslagna votens-propos.
N:o 6 hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 12:te punkten.
Jemväl den i denna punkt förekommande fråga ansågs hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 13:de punkten. 27* 420 Den 23 September e. m.
Till följd af det vid 3:dje punkten fattade beslutet lärer Ståndet finna, att förevar:de voteringspropos. förfaller.
Den i förevar:de punkt förekommande fråga ansågs hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende på 3:dje punkten fattade beslut. 15:de punkten.
På grund af de beslut, R. o. Ad. fattat vid 3:dje punkten, och till följd af den utredning som Utsk. gjort af förhållandet, lärer R. o. Ad. finna att denna votenspropos. äfven forfaller. R. o.
Ad. ansåg den i förevande punkt förekommande fråga jemte den derom föreslagna voterings-proposition
N:o 7 hafva förfallit till följd af R. o. Ad:s i afseende pä 3:dje punkten fattade beslut.
Mig är sagt af tillförlitlig person, att PresteSf. har angående 17:de punkten fattat ett beslut, som är af annan lydelse än Ståndets första beslut i detta ämne.
Jag hemställer derföre vördsamt, om icke, då tiden är så långt framliden, Hr Landtm, skulle finna för godt att nu upplösa R. o. Ad:s sammankomst; på det att man till nästa plenum, när det kan inträffa, kunde hafva PresteSt:s prot.-utdrag och kanske de öfriga Ståndens att tillgå.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade till nästa plenum uppskjuta återstående pröfningen af StatsUtsk:s mera.
N:o 319.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. iukomne betänk, och utlåt.
N:o 52, i anledn. af väckte frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af K. förordningen om socknestämmor i riket d. 29 Augusti 1843; N:o 53, i anledn. af anmärkmr vid Utsk:ns betänk., ang:de förklaring af hvad med ”matlag” rätteligen bör förstås samt föreslagen ändring uti K.
Kammarcollegii kungörelse d. 20 Juli 1830; N:o 55, i anledn. af väckt fråga om ändring uti 1 § af 2 Cap. B. B.
Den 23 September e. m. 421 N:o 56, i anledn. af väckte frågor om ersättning åt nämnd för biträde vid syner och extra förrättningar; N:o 57, i anledn. af väckt fråga om options-rätt för åboer å stomhemman; N:o 58, i anledn. af väckte frågor om ändring i K. förordningen om socknenämnder å landet d. 29 Augusti 1843; N:o 59, i anledn. af väckte motioner om ändring och förklaring dels af Fiskeristadgan d. 14 November 1766, dels ock af reglementet för Nordsjö liskerierne i Götheborgs och llohus län d. 21 Juli 1774; N:o 60, i anledn. af väckt fråga att boupptecknings-afgiften i Stockholm må bestämmas att utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus; samt N:o 61, i anledn. af väckt fråga om uppsättande af 2:ne nya årgångar predikotexter.
"H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 10 om aftonen.
In fidem protocolli, Albert Munck, Måndagen den 25 September 1848.
Plenum kl. J till 10 f. m.
Hr Gr. o. Landtm, tilikännagaf, att Hr Rääf, Leonh. Fredr., som blifvit utsedd till ledamot af StalsUlsk., anmält det lian önskade få, med bibehållande af riksdagsmannarätt, afsäga sig denna befattning. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Ridderborg, Jacob Fredr.
Georg, såsom ledamot af StatsUtsk. begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från denne dag, anmodade Hrr Eleclorer alt sammanträda till val af en ledamot i StatsUtsk. efter Hr Rääf samt en ledamot att i samma Utsk. inträda under den Hr Ridderborg beviljade ledighet.
Fortsattes pröfningen af StatsUlsk:s mern.
N:o 319, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde de i utlät:na N:o 242 och 312, förekommande frågor.
422 Den 25 September.
Jag anhöll i sista plenum att pröfningen af detta ämne mätte fä anstå i afvaktan pä prot.- utdr. j ämnet från Högv.
PresteSt., och jag utber mig nu att få veta om ett sådant prot.utdr. ankommit, emedan det kan verka på afgörandet af den nu först förekommande I7:de punkten.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf att ifrågavande prot.utdr. från PresteSt. ännu icke hade inkommit.
Vid sådant förhållande, anhåller jag, att man måtte förbigå denna 17:de punkt ; ty snart kommer väl prot.utdr. frän PresteSt.
Genom kännedom deraf torde R. o. Ad. kunna bespara sig mycken eljest måhända oundviklig öfverläggning och tidsutdrägt.
Uppå härefter framställd propos. förklarades I Tule punkten böra förbigås tills prot.utdr. om PresteSt:s beslut kommit R. o. Ad. tillhanda.
Emot godkännande af denria votenspropos. förekommer hvad som redan är anfördt emot några föregående punkter, nemi. att det är fråga om borttagande af en bland rikets ordinarie inkomster hvilken är upptagen i den inkomstberäkning, för denna riksdag, hvilken R.
St. redan pröfvat och gillat.
Saken angår tillika en fråga, ronde den financiella lagstiftningen och kan följaktligen icke blifva föremål för omröstning i förstärkt Utsk.
Till dessa skäl kommer dessutom det, att en del af denna ränta eller balmstädjan är skyddad af Presterskapets privilegier.
Frågan derom kan således icke komma under omröstning i förstärkt StatsUtsk.
Jag har här uti min hand läroverks-komiténs betänk, af år 1828, hvaruti finnas uppräknade de inkomster, som tillhöra akademierne.
Bland de räntor, som äro anslagna till Lunds akademi, finnes den s. k. balmstädjan upptagen i 4:de punkten.
Betänk:s ord lyda som följer: ”halmslädje-penningar, som utgöra en slags ersättning för halmen af den tionde hvilken enligt äldsta bruket bordt aflemnas i kärfven, utgå hvart 7:de år och belöpa sig till 183 r:dr 40 sk. 1 rst. etc.”.
Uti 4:de § af presterskapets privilegier förekommer följande stadgande: ”Landshöfdingarne och kronobetjenterne, få ej tillegna sig någon disposition öfver akademiers, gymnasiers, skolors och hospitalers dem enskilt förlänade kyrkoherbergen, och hvari inga andra Stater äga del, ej heller öfver kyrkornas vin- och byggningssäd, presterskapets tionde, vederlag och nnderhällsspanmål, och deni, som detsamma är anslagit, under namn af öfvermåls efterfrågande, transporterande till andra kyrkoherbergen, eller hvad eljest föregifvas kan, något mehn och hinder i dess fria och oafkortade uttagande tillfoga”.