Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar alltså föreslå, att decimal-sysleinets införande i vår myntberäkning må beviljas, endast med det villkor, att detta räkningssätt icke skulle taga sin början förrän med den 1 Januari >843, och att underrättelsen om dets.immas beskaffenhet , till allmänhetens upplysning och underrättelse, infördes i de årligen utkommande små almanackorna.
Denna min vördsamma framställning anhåller jag matte åtfölja den återremiss af detta betänk., sorn jag förmodar att R. o. Ad, bifaller.
Det kan visserligen vara öfverflödigt, att jag yttrar mig i ett ämne , deri så många ledamöter med utmärkt talent redan ördal; men det sker endast derföre, att, då flere ledamöter af 13ancoUtsk. uppträdt för att försvara betänk., också någon af samma Utsk:s ledamöter, som med de förra varit afolika åsIg— ter, måtte stiga fram och försvara minoritetens motiver, och för att befria mig från förebråelsen att icke hylla decimal-systemet.
Jag har sökt försvara detta systeme, men förhållandet har varit med 111ig, som Hr von Troil nämnde, att jag, lik soldaten i ledet, som blindt rusar på, icke rätt förmått leda anfallen på mina motståndare; men jag är öfvertygad, att om alla de bindande skäl, som här blifvit anförda till försvar för systemet, och Frih. Wredes förslag, i Utsk. framställts, så skulle betänk, blifvit annorlunda, och jag hoppas, att detta skall visa sig, då, efter återremiss af det nuvar., ett nytt betänk, återkommer.
Hr Stuarts uppgift, att ett betänk, af motsatt innehåll än det nuvar. icke skulle gått igenom i Stånden, vågar jag betvifla; ty jag är för min del öfvertygad, att om ett sådant betänk., uppstäldt på rationella grunder, kommit från Utsk., så hade det säkert blifvit inom de flesta Stånden bifallet; och är jag säker på, att inom BondeSt., der det sunda förnuftet ganska Säkert är det mest rådande, hade ett sådant betänk, blifvit lika lätt bifallet som inom detta rum, emedan jag genom samtal med mångå af nämnda Stånds ledamöter blifvit förvissad, att de inse det fördelaktiga af ifrågavar. systeme.
Jag har ej mer att tillägga, än att jag är glad, att inom detta Den 27 Maj e. m.
Stånd blifvit sfi omständligt talndt till försvar för dotia systeme; oell jag är öfvertygad, att när detta ärende kommer tillbaka lill Utsk., så, om del är någon möjlighet, oell om det är med våla former öfverensstämmande, alt ett beslut, sorn redan af 2 Stånd är fattadt , icke ligger i vägen, skall en önskad förändring kunna åstadkommas.
Hr von
Qvanten:
Min motion utgick hufvudsakligen från den åsigt alt besluta en enbet, hvarigenom riksdtsräkningen kunde försvinna.
Silfver-riksdtn är för stor alt begagna som enhet, hvaremot, om jag delar ett f? silfver i 100 delar, erhåller jag en enhet, svarande emot en franc eller mark Hainb. b:co, hvilket jag anser vara användbart här.
Huru denna enhet sedermera må delas, blir en annan fråga.
Jag gjorde mera eu historik öfver frågan, huruvida enheten bör delas i 32 delar, för alt komma lill harmoni med räkningen i mått, mål och vigt.
Hvad det yttrandet angår, alt bestämma enheten efter sedelmyntet; så får jag säga, alt enheten bör bestämmas på silfver oell icke på sedlar.
Ba'ncoTJtsk:s betänk.
N:o 20 återremitterades.
Till pröfning företogs LagUtsk:s den i3 och 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 41 > * anledn. af väckt fråga om ändring i 5 cap. 4 S:i1 SlrafFbalken.
Hr Lagerbjelke, Garl Oscar, uppläste följande:
Det förslag tili förändring af 5 cap. 4 §’n StrafF-b:o, som jag framställt, afviken något från Hr Just.ombudsmannens, hvarföre jag anser mig böra redovisa för skälen till denna afvikelse, för att underställa dem R. o.
Den hufvudsakliga skilnaden består deri, att del förslag, som Utsk. gillat, ej medgifver bestraffning vid vatten och bröd kortare tid än 4 dagar.
Jag deremot hade först ämnat, i öfverensstämmelse med Norrska Lag-comite'en, enligt hvars förslag penningar kunna förvandlas till vatten- och brödstraff, högst under 3o dagar, föreslå, alt minsta tiden skulle blifva 2 dagar, och hade således till slutet af förslaget lögat orden: ”och ej mindre tid än 2 dagar;” men utströk dem, på inrådan af en erfaren jurist, så alt, enligt mitt förslag , skulle kunna dömmas äfven till 1 dags fängelse vid vatten och bröd.
Om sådant vore för lindrigt, så är åtminstone det af Utsk. gillade förslag för hardt, ty mindre än 4 dagars fängelse vid vatten och bröd bör udömmas, hvilket till och med, på de af Utsk. nndragna grunder, låter mathematiskt bevisa sig.
Som sådant fängelse ’’med hvarje dag blifver i allt större mån plågsammaie att, uthärda,” så följer, att då å 5:te dagen afsuttes 4 daler, kan högre summa ej afräknas för 4:^e dagen, och de af 10 öfverblifna 6 daler Den 17 Maj c. m. blifva således afsultmi å de tre första dagarna; men sorn den bötessiimma, som å dessa 3 dagar afräknas, ej är mindre an deri, sorn afräknas å en följande dag, så är 3 dagars fängelse vid vatten och bröd ej så lindrigt, alt tillökning af én ilag dertill behöfves eller är rättvis oell conseqvent.
Att mindre än 4 dagars fängelse vid vatten oell bröd ej är ett lör lindrigt straff, bevisas bäst deraf, att i snalterimål dömmes, vid bristande tillgång, lill 3 dagars enkelt fängelse, lidet riktigt, o lä Idgen ålägger den sorn Snattat 3 dägäfs enkelt fängelse, men den soffi i bettan sagt honom fett föraktligt ord, 4 dagars fängelse vid valten och bröd, ifall ingendera liar penningar alt böta med?
Ångrar det måhända icke den, sorn blifvit slagen och fåll 5 blodviten oell derpå betalt allenast en örfil, att häri icke bättre vedergällt sitt motpart, när har eifar, att lian, vid bristande böteslillgång, med honom skall dela lika mycket fängelse vid valten och bröd.
Annan gång skall både han och andra vela att icke gå så der skonsamt tillsäga Nt-san af fängelset, besväret att insläilla sig 111. m. är lika stort, om straffet varar i flera ellef färre dagar, hvilket Också bör koininä i beräkning.
Ehuru* enligt Svenska lagförslaget, fängelse vid vatten och bröd ej kati ådömmas i stället för böter, är förstnämnda straff i minsta graden ej
Iner än 3 dagar, fastän det i högsta uppgår till 43.
Månne icke allt detta bevisar, att mindre än 4 dagars fängelse vid vatten och bröd kan och bör ådömmas utan att straffet blir tor lindrigt.
Vid förvandling ådömffies högsta kroppsplikt i ris ellef spö, när hötessumffian öfverstiger t 16 eller 117 daler, och således böf högsta kroppsplikt i fängelse vid vatten oell bröd också ådömmas* när hötessumman ar så mycket sorn möjligt nära intill förstnämnda summör.
Då enligt mitt förslag 27' dagars sådant fängelse ådömffies vid böter öfver 114 till och med 120 daler, och 28 dagar, vid böter deröfver: så tolde sådänt vara något lämpligare, än det af Utsk. gillade förslag, enligt hvilket 26 dagar åläggas för böter öfver 112 till och med 118 r:dr, 27 dagar öfver t 18 till Öchmedl24i och 28 dagar för böter deröfver.
Sorn fängelse vid vatten och bröd ”mod hvarje dag blif”ver i allt större man plågsammare,” så böra också böterna till allt större och större belopp afräknas.
Detta har, så mycket möjligt är, blifvit iakttaget i mitt förslag, och något närmare än i det af Utsk. gillade, ehuru de annars icke betydligen skilja sig från hvarandra.
Det kan icke annat än förundra livar och en söm med noggrannhet gehomläser detta LagUlskts betänk., alt Utsk. icke varit mera måll om att utdela rättvisa i fråga om boters förvandling, då böterna öfverstiga det belopp, sorn lagen bestämmer lill io daler, utan • - att - Den 17 Maj c. m. ett Utsk. alldeles underlåtit sådant i afseende på böter, sorn understiga 10 daler.
Är det angeläget, att man, i jemförelse med brottets storlek, straffar rättvist, när det går öfver denna summa; så synes det vara lika angeläget att utöfva samma rättvisa, när bötesbeloppet är mindre.
Det är genom straff i de mindre graderna, som man skall förekomma att straff behöfva» i de högre; det är genom rättvisa mot den, som börjar förgripa sig, genom rättvisa i correctionen af små brottslingar, som man skall förekomma att deraf göra stora förbrytare.
Man motverkar eljest allt ändamål med lagstiftning, synnerligen med brottmålslagstiftning, att nemi. förekomma brott, i stället för att, som detta betänk, åsyftar, befordra dem.
Det Ilar blifvit andraget exempel på, huru den person, som t. ex. beskyllt en annan för ett ärerörigt brott och utom denna beskyllning tillfogat honom flera blodsår, för alltsammans icke bötat mer än 10 daler, och denne person kommer nu, sedan all gradation upphört — ty det är fråga om böter under 10 daler — att straffas med 4 dygns fängelse vid vatten och bröd; och den, som fick undergå all denna misshandling, håde af beskyllning för ett ärerörigt brott och blodvite, och svurit på, att han vore oskyldig till hvad honom förevitades, för hvilken svordom åter han icke kunde komma alt betala mer än 16 sk. b:co, han skulle, vid saknad tillgång till böter, undergå, enligt nu gällande lag och enligt detta betänk., lika straff, eller 4 dygns fängelse, med den som begått våldet.
Kan del försvaras att straffa den oskyldige lika så mycket som den skyldige?
Det synes besynnerligt, att icke skäl och bevis kunna hafva något insteg hos ett R.
Stts Utsk., sorn är satt att förbättra, men icke att försämra lagarna — en försämring, som verkligen inträffar, då man ej iakttager rättvisa och samma proportion i bestraffningen emellan mindre och större brott, såvida man nemi. vill förekomma att en i början felande person ej må sluta att blifva en grof brottsling.
Jag kan ej heller underlåta att nämna, det Utsk. nog lösligt förbigått
Hr Lagerbjelkes framställning, då Utsk. säger sig anse, att icke mindre än 4 dagars fängelse bör komma i fråga; men hvarföre Utsk. så anser, derom erhåller man ingen upplysning.
Sedermera förekommer i betänk, en mening, som jag trotsar hvar och en att begripa, som läser den första gången.
Jag har läst den flera gånger, utan alt kunna rätt fatta densamma, men den synes gå ut derpå, att Hr Lagerbjelkes förslag icke skulle hylla deD princip, att med hvarje dag, som vatten- och bröd-straffet ökas, så blir också samma straff svårare.
Så är likväl icke förhållandet, att Hr Lagerbjelke förbisett denna omständighet; tvertom synes hans förslag fullt ut, om ej mera än Utskrs, hafva ofselt just detta, hvarom hvar oell en kan öfvertyga sig, som läser med uppmärksamhet
Hr Lagerbjelkes förslag och jemför 7 H. 44 346 D * ii »7 M » j c. in. det nied Ut<k:s.
Del . förra föl utsätter rättvisa, äfven då flaga ar om lägre bötesbelopp, då det sednare, eller Utskts, endast alse r stöl re brott oell högre böter.
Hr Lngerbjelkes förslag ur derjemte särdeles tydligt oell lättfattligt , hvilket deremot icke kan sägas om det, sorn LagUlsk. framlagt; och jag kan således ej annat än tillstyrka hans förslag såsom enkelt, tydligt och rättvist, så för lägre, som gröfre förbrytelser, .lag skulle önska, att LagUlsk., vid förnyad behandling af ämnet, ville taga i rättvist betraktande och öfvervägande eller också vederlägga de sanningar, som Hr Lagerbjelke t rams täll t, och dem jag, så godt jag föl mått, sökt att närmare utveckla.
För min del kon jag ej annat än tillstyrka bifall å LagUlskts betänk., enär jag anser, att böter under 10 daler gerna må med enkelt fängelse försonas, och att fängelse vid vatten oell bröd under 4 dagar är rent af en lek.
JJella har lagstiftningen redan 17^4 erkänt, och jag vet ej, hvarföre man nu skulle frångå livad 'TJtsk. såsom riktigt och ändamålsenligt framställt.
Jag tillstyrker alltså bifall å betänkandet.
Då jag icke inom LagUtsk. deltagit i öfverläggningen om delta betänk., anser jag 111ig icke heller tillständig! att ingå i någon utredning af T.Jlsk:s moliver dertill, utan vill jag blott yttra några ord i anleda, al Hr Ribbings yttrande alt inskränka vatten-och bröd-straffet lill färre än 4 dagar, i hvilket afseende jag instämmer med hvad Frih. Cederström, Jacob, derom anfört.
Ett straff af 3 dagars fängelse vore snarare att anse sorn ett honneiirs-straff, än som något kroppsligt lidande.
Jag hemställer 0111 straff lill valtin och bröd på a ä 3 dagar kan vara ändamålsenligt, då man vet, alt menniskan, utan någon särdeles olägenhet, allt för väl kan svälla 2 å 3 dagar; det blefve sålunda icke något kännbart straff, och hvilket i öfrigt koin att helt och hållet strida emot nu gällande straffsysteme.
1 vår nu gällande lag är det minsta vatten och bröd-straff bestämdt till 4 dagar; och jag vet ej skäl alt göra ändring i denna princip.
Så länge valten och brödstraff skall fortfara, torde man alltså icke böra entamera något annat minimi-belopp deraf; och då icke någon motion derom blifvit väckt, har Ulsk. ej haft skäl att föreslå ett nytt stadgande häruti.
O111 jag fattat en föregående talares, Frih.
Cederströms, Jacob, yttrande rätt, så tyckte jag, att lian föreslog, att så snart 4 dagars vatten och bröd-straff upphörde i de lägre graderna af brott, skulle enkelt fängelsestraff' införas.
Om detta antages inom Utsk. och föreslås Ständerna, så må det väl vara; men jag vet ej hvad dermed egentligen vore vunnet.
Jag vågar yttra, att del är bättre all tilt ringare antal dagar på vatten och blöd antoges D « n »7 M a j e. m. 54 7 emedan det malle vara svårare att sitta i fängelse oell svälta, än att sitta en par dagar neli få kost
Delta matie vara obestridligt.
Cederström, Anders, har kallat ett straff af 2 ä 3 dagars fängelse vid vatten och bröd, ett honneurs-straff: huruvida ett straff t. ex. för snatteri kan benämnas honneurs-straff— det lemnar jag derhän.
En sådan benämning kunde man möjligen gifva ett straff för en ed, fälld af hastighet, men icke för ett snatteribrotl.
Jag fortfar att begära återremiss.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos:r, försl å bifall och derefter å återremiss af LagUtsk:s betänk.
N:o 4<» hvilka båda propostr blelvo med ja och nej besvarade.
Då Hr Landtm, derefter förnyade sin propos. till bifall å samma betänk., blef den »ned öfvervägande ja besvarad.
Föredrogs ånyo LagUlskrs den i3 och 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o , öfver väckta motioner om förliknings-comiteers inrättande.
Cederström, Jacob: LagUtskrs afstyrkande of ifrågavar. motioner om förliknings-comiteers inrättande, är i sanning ganska knapphändigt, nemi. att frågan, vid föregående riksdagar, alltsedan 180g varit vackt, men alltid blifvit afslagen.
Anledn:n hvarföre en sådan fråga alltid blifvit väckt, hade just bort fästa Utsk:s uppmärksamhet på något sorn lage derunder, och om Utsk. sträckt sina blickar till grannrikena Danmark och Norrige, hade Utsk. vissel ligen funnit hvad erfarenheten visat, att lyckliga följder derstädes uppkommit som en följd af dessa inrättningar, hvilka, införda här i Sverige, säkerligen äfven blifva af nytta.
En massa af rättegångar skulle derigenom komma att frångå underdomstolarna.
Jag medgifver, all dymedelst underdomrarnes inkomster i sportlar skulle minskas, men Svenska folkets trefnad skulle deremot ökas, och det är af större värde för nationen, än att en och annan häradshöfding hade några hundra r:dr mindre i inkomster.
Jag anhåller vördsamt om återremiss, och alt Utsk. måtte taga i betraktande, icke ensamt hvad öde enahanda motioner med dessa erhållit under föregående riksdagar, utan äfven det helsosamma inflytande, som dylika inrättn:r skulle hafva på samhällsskicket, på trefnaden och lugnet i landet, då rättegångar kunde förlikas, ulan att af domare behöfva slitas.
Hr von Hartmansdorff, Au g : Jag tror mig, genom min motion 0111 sportlars afskatfande och införande af bestämda löner för domare, hafva ådagalagt, att jag icke är vän af löners förökande på de rältsökandes bekostnad.
Det torde sålunda tillåtas mig att få göra några anmärknrr i motsatt syftning mot Frih.
Gederström.
Första villkoret fölen förlikn:s-comite' är, alt inom den menighet, för hvilken den inrättas, finnas nog kunnige män, för att icke förlika Den 37 Mej e. m.
Loi t medborgares lagliga rätt.
Inom siidann ineniglieter, och dessa iii o de flesta, der lagfarne män saknas, är det fruktansvärd!. att den lagliga rätten i all välmening åsidosätles af okunnighet, eller af personligt tycke att billigheten kunde annorledes utfalla.
Under den korta tid jag utöfvnde Landsh.T embetet, hände ibland annat, att från en församling ett förslag till föi liknts-comite' inkom, hvilket var af den obestämda beskaffenhet, att jag icke kunde deråt gifva den stadfästelse som man önskat, äfven om sådant tillhört Landsh.embetets befattning.
Jag befarar ock, alt 0111 denna förliknts-domstol trädl i verksamhet, hade det gått illa nog med parternes rätt, emedan deri kunnigaste förmodligen var den, som uppsatt förslaget.
Jag tror, att om Sländerne beslutade ett nytt aflöningssätt för domare, så att de ej behöfde söka sin inkomst 1 utdragen stil och ärendenas uppskjutande m. m., utan endast hade besvär men ingen vinst af målen; så vore sådant det aldra bästa medel lill rättegångars minskning.
För min del kan jag således icke tillstyrka ålerremiss, utan anser rättast vara, att R. o. Ad. bifaller Utsk:s betänkande.
I händelse domare i Sverige skulle kunna tilldelas bestämda löner, och pappersJösen sålunda försvinna såsom den egentliga inkomsten — då är det helt naturligt, att domrarne också i de flesta fall Idefvo förliknts-domare : men då vi beklagligen äro långt ifrån alt hafva ernått detta inål, soln Hr von Hartmansdorff önskat, oell hvilket jag , för min del , visserligen af li jer la t gerna skulle vilja bifalla; så önskade jag emedlertid, och intill dess ett sådant mål kan uppnås, att man ej måtte åsidosätta principen att föreslå hvad som kan vara nyttigt.
Man behöfver icke egentligen vara lagfaren, för att befinnas skicklig alt vara en bra förliknings-domäre.
Dertill fordras endast en rättskaffens man, 0111 ej de förhållanden äro alltför invecklade, som emellan 2:ne tvistande parter skola slitas.
Jag tillstyrker ålerremiss, och att TJtsk., vid afgifvande af sitt förnyade betänk., ville uppsöka några andra och bättre skäl för sitt afstyrkande, i händelse Utsk. derutinan fortfar, fin det, att enahanda motioner alltsedan 1809 blifvit gjorda.
Jag hemställer hvad LagUtsk. rimligen kunnat göra vid dessa motioner.
Skall LagUlsk., utan allt vidare tillgörande, blott tillstyrka, att förlikn:s-doms!obir skola inrättas; och hvad skulle följden deraf blifva?
Ingen har föreslagit någon egentlig plan, enligt hvilken sådana förlikn:sdomsto!ar borde vara organiserade, och LagUtsk. har icke, som jag förmodar, varit i tillfälle alt på egen hand kunna uppgöra en sådan.
Detta skulle likväl ej kunna ske ulan medelst sammanträde med Ekon.- eller något annat Utsk., och jag vet ej hvilken nytta eller hvilket resultat deraf skulle kunna för närvar, uppstå.
Jag får således yrka bifall å betänkandet.
Den 37 Maj e. m. 349 Hr Ribbing, Arvid: Hvad LagUtsk. skulle göra, om det finge betänk, tillbaka, det skulle bestå deruti , att LagUtsk. skulle föreslå inrättande af förlikn.comite'er — och dermed vore Frih. Cederström, Jacob, nöjd , efter hvad jag lyckt mig höra.
Jag tror, att äfven något annat lunde åtgöras, nemi. att Utsk. som ett skäl till afslag anförde, att en motion af Hr von Hartmansdorff blifvit vackt, som åsyftar en sådan förändring i domares nuvar. lönevillkor, att domstolarne icke blifva något mer eller mindre än förlikn.- comite'er, och alt Utsk., i sammanhang med denna fråga, vill toga det väckta förslaget om förlikn.domstolars inrättande i närmare ompröfvande, sedan StatsUtsk., dit Hr von Hartmansdorffs motion blifvit remitterad , med LagUtsk. begärt sammanträde.
Medan jag har ordet, anhåller jag att få veta, om de öfriga Stånden afgjort frågan.
Ridd.Secret. tillkännagaf, attingen underrättelse ännu ankommit, ronde de öfriga RiksStms beslut i detta ämne.
Cederström, Jacob: I anlrdn. af Frih.
Anders Cederströms anmärkn. mot motionerna i denna fråga, att något lagförslag icke varit framstäldt, tager jag mig friheten anmärka, att då fråga af motionärer blifvit väckt om rättigheten att få sådana institutioner införda, och att parter skulle åläggas, alf, innan de bos domaren anmälde sig för stämnings uttagande, ovillkorligen inför förlikn:s-comiteen visa sina ömsesidiga rättsanspråk; så ser jag intet skäl hvarföre icke en sådan författning kunde af LagUtsk., på grund af derom väckta motioner, föreslås, emedan frågan om sjelfva organisationen af en sådan inrätta, ar purt ekonomisk.
En sådan inrättning förhindrar likväl ingen att hos den verklige domaren uttaga stämning, men ålägger den kärande att först vända sig lill förlikn:s-domaren för att uppgifva tvisteämnet, och den personen, som bör supponeras vara en förståndig man, får då tillfälle att till den rättsökande hemställa, om det icke vore lämpligare att genom förlikning afgöra tvisten, än att möjligen vandra alla dorostois-iustanserna igenom.
Detta år hela frågan.
Om LagUtsk., i förening med hvilket annat Utsk. som helst, behandlar frågan, det Tiar jag ingenting emot, — men tror också, att LagUtsk. alltförväl ensamt kan upptaga den fråga, som motionärerne begärt måtte behandlas, och föreslå den författn., som med anledn. af förslaget kan finnas af nöden.
Då det lärer vara svårt att förutse hvad utgång
Hr von Harlmansdorffs motion kan taga •— åtminstone kan LagUtsk. icke a priori bedömma det — torde LagUtsk. emedlertid icke kunna hvarken till— eller afstyrka motionerna.
Jag vet dock icke hvartill ett tillstyrkande egentligen skulle tjena; ty om än LagUtsk. till - 3 So Den a?
Mej e. m. styrk te hrad man önskat, men förlikats-domstolar det oaktadt icke uppstodo, så blir ju resultatet ingenting.
LagUtsk. kan icke omedelbart säga, att så eller så skola förliknts-domslolarne inom commnnerna vara beskaffade , icke heller på förband bestämma, burn många eller hvilka ledamöter inom den ena eller andra communen böra utgöra förlikn:s-doinstolen, hvilket i öfrigt torde böra blifva mycket olika inom olika orter, — med ett ord, ett annat Utsk. äger dermed sig befatta.
Och rättast vore, att Regeringen sorn bäst är i tillfälle att utreda och pröfva denna, som jag medger, högst vigtiga angelägenhet, loge detta bestyr om händer, samt till R.
St. inLoimne med förslag häruti.
1 Hr von Hartmansdorff:
Om det skulle åligga hvarje part, att före stämnings uttagande infinna sig hos förlikn:s-comite'en; så måste med detsamma en bestämd lagförändring göras, och beslutet derom öfverlemnas till Konungens godkännande.
Beträlfande dessa comiteers sammansättning, så är det naturligt, alt som förhållandena äro olika på olika orter, så kan ej heller sammansättningen öfverallt blifva enahanda.
Om detta förslag skall kunna bifallas, så måste äfven förändringar ske i vår allm. lag, och sådana böra göras, på sätt grundlagen bjuder.
N:o 4a klef af R. o. Ad. återremitteradt.
Vid förnyad föredragning af LagUtskts den i3 och ao dennes på bordet lagda betänk. Wto 4^, i anledn. af väckt motion, dels om rättighet för parter vid häradsrätt all före tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rör:de mål skola till handläggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tiden för vads erläggande oell besvärs anförande emot häradsrätts beslut måtte ändras, blef saluma betänk. af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den i3 och 20 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 22 , i anledn. af väckt motion om inrättande af ett kurhus i Carlshamn.
Det är öfverflödigt att ingå i undersökning af denna fråga , enär jag instämmer i XJtsk:s åsigt, att ämnet icke är af beskaffenhet att komma under Ständernes pröfning.
Jag får således tillstyrka bifall.
N:o 22 blef af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- oell Ekon.- Utskls den i3 och 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 23, Den 17 Maje. m. 351 i anledn. af väckt motion om förändring i sättet att efterlysa brottslingar.
Besvärs- och Ekon.Utskrs den -i3och 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 24., i anleda. af väckt fråga om närmare bestämmande af sättet för kolmätning i bergslagerna.
Ifall R. o. Ad. skulle bevilja återremiss af detta betänk., skulle jag önska, att äfven Westmanland malte komma i åtnjutande af den rättvisa, som stämplade kolskrindor medföra.
Frågan om stämpling af kolskrindor eller kolryssjor har synnerlig gemenskap med den af Konungen anbefallda undersökning till ernående af förbälliade stadganden, i afseende på kolhandeln.
Jag anhåller om återremiss, af den anledn. jag ofvan haft äran } tira.