Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt EondeSt. an - aa8 D c n 10 Mars f. rn. tagit den nu föredragna §:n; rör.‘de de öfriga båda Ståndens beslut i ämnet vore ännu ingen underrättelse ankommen.
Taube förenade sig med Frih.
Cederström och Hr von Hartmansdorff. H r L e f r e'n, Joli.
Jag delar deras åsigt, hvilka yttrat sig för nödvändigheten att utesluta första morn.; men jag hemställer, 0111 icke de alne första raderna böra stå qvar, dels i anseende till hvad de innehålla, och dels för sammanhanget med andra morn. så alt första inom. kommer att lyda som följer: ”Rättighet alt deltaga i sockenstämmas öfverläggningar och beslut tillkommer hvar och en, sorn rösträtt äger.”
Der skulle man sluta; hvarefter följande andra mom. borde vidtaga: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång; och må han, sedan beslutet taget är, icke heller äga att derstädes något vidare i samma ämne anföra.”
Man bör val någonstädes säga, alt den som har rösträtt får vara närvarande, ehuru del visserligen kunde vara mindre behöfligt.
Då 6 §:n bestämmer hvilka som äga rösträtt i sockenstämma, och rösträtt förutsätter rättighet att vara närvarande, så torde det vara öfverflödigt, att i 7 §:n upprepa, att den som äger rösträtt har rättighet att vara närvarande.
Jag vidblifver derföre milt yrkande att hela mom. måtte utgå.
För min del finner jag öfverflödigt att påyrka att det skall tagas bort, enär det icke skadar att det står qvar.
Hvad sednare morn. angår , så tror jag lika med Hr von Hartmansdorff, att det gerna kan vara sådant det är, med det tillägg, att vid justering af prot. reservation emot beslut icke må afgifvas, den missnöjde likväl bibehållen vid dess besvärsrätt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, då särskilda propns:r blifvit begärda på de olika mom:n , R. o.
Ad. torde finna att så borde ske; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla i:a mom. af 7 §:n, sådant Utskrn den föreslagit.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg t mom. i 7 <$:n böra helt och hållet förfalla.
Uppå derefter framställd propns. beslöt R. o. Ad., att det nu föredragna i mom. skulle få följande lydelse: ”Rättighet alt deltaga i sockenstämmas öfverläggningar oell beslut tillkommer hvar och en, som rösträtt äger.” 2 mom. af 7 §:«.
D e ii ic M ii rs f. m.
I afseende pä 2 morn. liar visserligen Hr Lefren anmärkt, ali detsamma boide oförändradt qvarstå.
Jag mäste dock fästa R o. Ad:s uppmärksamhet på ordalydelsen af delta mom.
Det lyder nemi. sålunda:
"Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans foi tgång ; och må lian, sedan heslutet taget är, icke heller äga att derstädes något vidare i samma ämne anföra."
Den första raden häraf innehåller tydligen att stämman skall fortgå, oansedt någon ledamot är frånvarande; men sednare delen af detta morn. eller orden — ”och må han, sedan beslutet taget är, icke heller äga alt derstädes något vidare i samma ämne anföra, ’’— innehåller icke lika tydligt, att den, under det beslutet viii sockenstämman fattades, frånvarande personen sedermera tilbtädeskommit; och då ett sådant språk uti en lag ingalunda kan vara lämpligt, tillstyrker jag att detta mom. måtte erhålla följande redaclion: ’
Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång.
Kommer lian tillstädes sedan beslut taget är, må han derstädes icke något vidare i summa ämne anföra.’’
Derigenom är hans besvärsrätt honom förbehållen, ehuru han icke har rättighet att anföra något vidare vid sockenstämman.
Hr von Hohenhausen: Såsom mom. är skrifve!, skulle det troligen komma att så förstås och tillämpas, att den, som icke varit tillstädes när beslutet fattades, icke heller vid justeringen deraf må äga rättighet att något anföra.
Det har man ansett högst angeläget; men besvärsrätlen bör dock stå öppen. 1 den redaclion, som Frih.
Cederström föreslagit, är ingenting taladt derom, huruvida den, som icke deltagit i beslutet, må äga alt genom långa discussioner och reservationer uppehålla justeringen.
Jag skulle derföre vilja föreslå, att redactionen måtte blifva följande: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång.
Sedan beslut taget är, äger han icke att i samma ämne någonting anföra; ej heller vid justering af prot. till detsamma reservation afgifva.
Hans besvärsrätt öfver beslutet vare dock oförkränkt.” Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla IJtsk:ns förslag till 2 mom. i 7 §:n.
Hr Landtm, yttrade, alt, då den nyss framställda propos:n blifvit med ja och nej besvarad, R. o. Ad. torde finna, det Hr Landtm, borde framställa en sådan propos., som Frih. Cederström begärt.
Enligt den skulle mom. få följande lydelse:
"Ej må ledamots frånvaro hindra stämmas fortgång; kommer han tillstädes sedan beslut taget är, må han icke något derstädes i samma ämne anföra.”
Om det är tillåtet alt göra ett tillägg till Frih.
Cederströms förslag, så anhåller jag Den io Mais f. ra. alt meningen matte blifva följande: ”Ej må ledamots franvare hindra stämmans fortgång.
Sedan beslut taget är, må intet i ämnet anföras; ingen ledamot dock från besvärsrätt utesluten.'”
Jag lemnar ordalydelsen derhän, hvilken kunde göras bättre.
De värde ledamöter, sorn anse att frågan om rättighet till besvärs anförande här bör intagas, hafva förbisett, alt denna § endast omtalar på hvad sätt och i hvad mån vid sockenstämman frånvarande ledamöters rättighet genom frånvaron inskränkes i hvad förhandlingarne vid sjelfva sockenstämman beträffar, men ingalunda gör någon inskränkning uti den §, enl. hvilken hvarje med ett vid sockenstämman fattadt beslut missnöjd ledamot äger att samma beslut öfverklaga, ehvad han vid sockenstämman varit tillstädes eller icke.
Det är på ofullständigheten i Frih.
Cederströms förslag jag egentligen fästat uppmärksamheten.
Denna ofullständighet består deri, att ingenting är närandt, när justering föregår, hvad rättighet den, sorn vid beslutets fattande icke varit tillstädes, må äga att mot beslutet sig reservera.
Till afhjelpande af berörda ofullständighet har jag uppgifvit det redactionsförslag, som jag redan har framställt, och enl. hvilket den, som icke deltagit i beslutet, ej heller må vid justeringen deraf afgifva reservation deremot.
Jag hemställer lill Hr von Hohenhausen, huruvida det stadgande vore verkställbar!, att elen, som icke deltagit i beslutet, icke skulle få yttra sig vid justeringen; ty då vid beslutets fattande ingen uppteckning sker af de närvarande ledamöterna, så kan man icke heller veta om Pehr Pehrsson eller Lars Pehrsson, eller hvem det vara må, vid beslutets fattande varit tillstädes eller icke.
Jag får fästa Hr von Hohenhausens uppmärksamhet derpå, att i i i §:n af delta förslag heter det: ’’Är någon med beslutet missnöjd, må han deruti söka ändring genom besvär.” Frih.
Cederströms anmärkt!. att frågan om besvärshänvisning icke hör till 7 §:n är således riktig, hvarföre jag äfven anser Frihtns redactionsförslag vara bättre än Utsk.uis, hvars ordalag, på sätt Frih:n anmärkte, verkligen uro otydliga.
Jag instämmer derföre med honom i anhållan örn bifall till den redaction lian uppgifvit.
Om man vill, att del skall vara en öppen rättighet för den, som icke deltagit uti beslutet vid sockenstämman, att, när beslutet justeras, kunna reservera sig deremot, så är Frill.
Cederströms förslag rikligt; men i motsatt fall torde mitt böra bifallas.
Den 10 BI a r s f. ra.
Hr von Hohenhausen måste icke riktigt fattat mitt redactionsförslag; ty eljest hade han funnit, att enl. detsamma den, som vid beslutets fattande varit frånvarande, icke tillkommer att vid sockenstämman någonting i ämnet anföra.
Förslaget var nemi. följande: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång.
Kommer han tillstädes sedan beslut taget är, må han icke derstädes i samma ämne anföra ’ etc.
Han får således ej heller vid justeringen anföra något.
Vid justeringen får sockenstämman icke upphäfva hvad den deslutat, utan blott tillse huruvida beslutet är till prot. riktigt uppfatladt eller icke.
Det är väl ganska klart, att när det står: kommer han tillstädes, så har det afseende på den sockenstämma, som är utlyst för alt besluta, och kan icke hänföras till den sockenstämma, som pålyses för att justera beslutet.
Såsom §:n nu lyder, är således fråga om s:ne sockenstämmor, men enl.
Cederströms förslag blott om en, hvarvid den, som i beslutet icke deltagit, icke heller skulle äga rättighet att yttra sig i ämnet.
Mitt förslag deremot går derpå ut, att den, som icke varit närvarande vid beslutets fattande, icke skulle få yttra sig i ämnet, hvarken vidden stämma, då beslutet fattades, eller vid den påföljande, då det justerades.
Jag för min del tror att ett för långt utsträckt stadgande, rör:de sältet huru det skall tillgå vid sockenstämma, då beslut fattas, och vid den, då detsamma justeras, kommer att föranleda tvetydighet och att man beträder en motsatt väg med den man önskar gå om man vill stadga bestämmelser för alla de fall, sorn kun na inträffa, och i hvilka annat rättesnöre icke behöfves än gammal vana och häfd.
Vi vete nog att det ganska ofta inträffar, (jag lemnar derhän huruvida det är mer eller mindre lagligt), att fattade heslut vid justering ändras ja nästan helt och hållet upphäfvas.
Att nu stadga det så icke får ske, vore alt stadga något, som hvar och en vet förut och skulle således tjena till intet.
Jag instämmer uti det förslag, som Frih.
Cederström framställt, förmodande att ju kortare och bestämdare en lag är, desto bättre.
Uppå derefter framställd propos. blefFrih.
Cederströms af Hr Frih. o. Landtm, sednast upplästa förslag till 2 mom. i 7 §:n af R. o. Ad. antaget. 8 §:n.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på behofvet att ur denna § utesluta sista morn., så lydande: ”1 mål, för hvilka sockenstämman af contractsprost eller annan särskildt förordnad prestman utlyses, vare denne ordförande.”
Orsaken dertill är den, att då sockenstämma förordnas eller äskas af embetsmyndighet 232 D c ii 10 Mars f. m. nloin PresteSt. kail ilen som sockenstämman äskat eller förordnat, icke varn onlförande.
Är åter stämman förordnad af kyrkans embetsmyndighet, så faller af sig sjelf alt dervid galler för ordförandeskapet hvad de för presterskapet stadgade disciplinära ordningar innehålla.
Örn biskopen sjelf kommer tillstädes, är det klart att lian mäste vara ordförande eller förordna någon annan dertill.
Detta sista mom. är således helt och hållet öfverflödigt och hör derfö re uteslutas.
I mer eller mindre mån kan man väl säga, all det kunde vara något öfverflödigt, ehuru livad som gäller inom den kyrkliga hierarkien måste äfven gälla för församlingar.
Jag tror således att det icke är skadligt, alt det står som det står.
Dock anser jag behöfligt, alt här äfven uttryckes, att den, sorn förordnar en sockenstämma, kan sjelf eller genom ombud deltaga i öfverläggningen, fastän icke i beslutet.
I öfverensstämmelse härmed anser jag sista mom. böra redigeras på följande sätt: ’’! mål, för hvilka contractsprost eller annan prestman blir förordnad att sockenstämma hålla, vare han ordförande.
Den, sorn äger rätt alt sockenstämma förordna, äge ock rätt att sjelf eller genom ombud när vara och i öfverläggningen men icke i beslutet deltaga.”
Med dessa ord har man bibehållit hvad som brukligt och behöfligt är och betryggat sig mot ali advocalur, sorn på grund af denna befattning i framtiden kunde uppstå.
Jag anhåller bos Hr Frih. o. Landtm, örn propos. till antagande af detta tillägg.
Jag instämmer hufvudsakligen med Hr von Hohenhausen.
Jag vill blott fästa hans oell Ståndets uppmärksamhet derpå, att enl. den §, som R. o. Ad. redan antagit, äger contractsproslen, om jag rätt minnes — och Hr Ridd SecreCti torde upplysa om jag misstager mig — att sjeff äska sockenstämma, så att det icke, på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, bör heta:” i mål, för hvilka contractsproslen är förordnad att sockenstämmor bålla” etc.; utan bör det stadgas: ”1 mål, för hvilka sockenstämma äskas af contractsprosten, eller de mål, för hvilka en prestman är förordnad att sockenstämman utlysa, vare han ordförande.
Den, som är berättigad alt sockenstämman förordna, äge ock rättighet att qelf eliel- genom ombud när vara, samt att i öfverläggningen men ej i beslutet deltaga.” Underl.
I anledn. af Hr von HartmansdorlFs begäran får jag upplysa, att förstamom. i 3 §:n skulle efter R. o. Ad:s beslut erhålla följande lydelse: ”När sockenstämma förordnas af Konungens Bef:h:de.” Frih. Nauckhoff, Joli.
Hr von Hohenhau sens - Den 10 Mari f. m. 235 sens forsing häntyder tvifvelsutan på en §, sorn för några dagar sedan Lief antagen, deruti förhållandet med sammansatta sockenstämmor bestämdes.
Mig synes således nödigt, att ett tillägg göres i detta förslag, sorn bestämmer huruvida annan än prestman kan vid sådana tillfällen till ordförande förordnas.
Förslaget gick derpå ut, att den, som äger rättighet att förordna om sockenstämmor, har rättighet att sjelf eller genom ombud derstädes föla ordet, dock utan rösträttighet.
Det är nödigt, till undvikande af kif i detta full, att §:n utsätter huruvida ovillkorligen äfven i sammansatta sockenstämmor prestman skall vara ordförande, eller om de, som kunna förordna om sockenstämmor, äfven äga att utse ordförande.
Jag anhåller att Hr von Hohenhausen eller Hr von Hartmansdorff ville complettera deras förslag, så att denna otydlighet hlefve håfven.
I afseende på hvadsom blifvit anfördt af Frih.
Nauckhoff får jag äran upplysa, att i den föregående §:n var fråga om när flera socknar eller pastorater uti gemensam angelägenhet genom deputerade skola höras.
Der var icke sockenstämma i fråga.
Det var utom socknarna, utom pastoraterna; och ett pastorat är den största enhet, som finnes för sockenstämma.
Frågan var då om en sammankomst genom deputerade, som kunde sträcka sig till ett helt län eller ännu längre.
Här åter är fråga blott om en enda sockens eller pastorats angelägenhet, då den förekommer uti sockenstämma.
Mitt förslag innefattade icke frågan om ordförandeskapet, hvilket tillhör pastor i församlingen; utan mitt förslag innefattade, att den, som ägde rätt alt sockenstämma förordna, skulle äfven äga rättighet alt sjelf eller genom ombnd vara tillstädes, för att i öfverläggningen, men icke i beslutet, deltaga.
Denne kunde möjligtvis lemna upplysningar, utan hvilka icke något beslut kunde fattas.
Det var blott att förvara den rättighet, som nu finnes, och på det att ingen kittslig person måtte kunna förhindra begagnandet af en sådan rättighet, som jag ansåg ett bestämdt stadgande derom här böra intagas.
Jag anhåller att tillägget måtte blifva uppläst, emedan jag troligtvis sjelf icke uppläst det tillräckligen tydligt, eller så, att det af alla kunnat fattas.
Landtm, yttrade, att om han rätt fattat
Hrr von Hohenhausens och von Hartmansdorffs mening, vore den, att sista punkten i 8 §:n skulle erhålla följande lydelse: ”[mål, för hvilka annan prestman är förordnad att sockenstämma hålla, vare han ordförande ; den, som äger rätt att om sockenstämma förordna, äge ock att sjelf eller genom ombud när vara och i öfverläggningen , men ej i beslutet, deltaga.” 21 H. 3o a34 D « n 10 Mar* f. n. Fril).
Jag har ingenting emot att uti denna förordning införes, alt den myndighet, sorn ager rättighet att förordna om sockenstämmas hållande , också må äga rättighet att sjelf eller genom ombud dervid vara tillstädes ; men Hr von Hohenhausen loide ulan tvifvel linna , att ett sådant stadgande icke hör till 8 §:n , emedan den blott handlar om hvilken som skall vara ordförande i sockenstämma, och icke om sockenstämmans förhandlingar i öfrigt.
Det stadgande, som Hr von Hohenhausen föreslagit, bör omfatta en särskild §, hvilket är så mycket lämpligare, som då jemväl deruti bör införas, att då sockenstämma förordnad är till utseende af deputerade för att med andra socknars deputerade sammanträda inför någon bestämd myndighet i och för vidtagande af beslut, så skei- sammanträdet inför samma myndighet och röstberäkningen sker per capita.
På landet inträffar detta mera sällan; men det är klart att uti städer, som utgöras af flera församlingar, böra uti frågor om fattigvård eller sjukvård, eller andra bestyr, som angå staden i gemen, icke olika beslut, fattas uti de särskilda sockenstämmorna, utan bör i sådant fall frågan afgöras genom deputerade från de särskilda församlingarna, hvilka sammanträda inför den myndighet, sorn sockenstämman äskat , det må vara Konungens Bef:h:de, magistraten i staden eller domcapitlet.
Hr von Hohenhausen antager pa storat såsom den största enhet, sorn kan sammankomma flör att öfverlägga.
Jag kan försäkra honom, att tankarne äro mycket delade i det fallet.
På ena sidan anser man, att när flera socknar sammanträda, blifver det icke sockenstämma utan en annan sammankomst.
En motsatt tanke uter är den, att om flera socknar sammanträda i sockenstämma, så är det likväl sockenstämma, nemi. en sammansatt sockenstämma, hvarvid icke andra mål kunna förekomma, än de som enl. författningen kunna i sockenstämma upptagas.
Jag bekänner mig till den sista meningen.
Hafva någre varit af den tanken, så kunna flere vara af samma tanke , och det är tvifvelaktigt på hvilkendera sidan det rätta är.
Är förhållandet sådant, att en sockenstämma icke får förändra sin natur derföre att flera socknar sammankomma i ett gemensamt ärende; så anser jag den myndighet, som äger förordna sockenstämma, böra äga rättighet att utse ordföranden inom eller utom sockenstämman.
Kan stadgandet härom lämpligare införas i en annan §, så har jag ingenting deremot; men jag anser nödigt, att härom må blifva bestämdt stadgadt.
Ad. har redan uti en föreg:de § beslutat huru förhållas skall, när menigheter genom deputerade skola höras.
Att det då icke mera är sockenstämma, lärer vara klart, då frågan kan omfatta ett helt Dea 10 M * r s f. m. a35 Jun.
Niir siirskild ordförande skall förordnas, kan sammankomsten icke mera kallas sockenstämma, emedan pastor i församlingen är ordförande i sockenstämma.
Sådana gemensamma sammankomster kunna olla inträffa, såsom t. ex. då frågor uppstå om en större nyodling, hvaruti flera socknar hafva del.
Hvad har ett sådant sammanträde genom deputerade från flera socknar alt skaffa mid en sockenstämma, sorn liar till föremål angelägenheter, hvilka endast angå samma socken.
Mitt förslag alser ingalunda någon rubbning lili hvad som blifvit besluladt om hvem som skall vara ordförande lili dessa sockenstämmor, utan går endast derpå ut, att den, som förordnat om dessa sammankomster, måtte sjelf eller genom ombud kunna vara tillstädes, för att lemna muntliga upplysningar i anleda, af det skriftliga förordnande, hvarför sockenstämman blifvit utsatt.
Om man vill förklara, att, då deputerade från flera socknar sammanträda för att öfverlägga uti något gemensamt ärende, en sådan sammankomst icke är sockenstämma, så behöfs icke det tillägg, som jag begärt; ty då faller det af sig sjelft, alt den, som förordnar sammanträdet, också kan utse ordföranden; men så länge uti förordningen icke linnes bestämdt uttryckt , att ett sådant gemensamt sammanträde icke är sockenstämma, nödgas jag vidblifva mitt yrkande.
Jag uppmanar hvar och en att uppgifva något stadgande i denna förordn.
, enl. hvilket sammankomstens karakter af sockenstämma förändras, derföre att sammanträdet äger rum af flera socknar.
Det är så mycket lättare att misstaga sig, ifall eljest min åsigt vore ett misstag, då man betraktar denna § i sammanhang med dell 4:<le! hvilken handlar äfven om sammanträden emellan flera socknar.
Kan någon förmoda att der är fråga om annat, än en sammansatt sockenstämma?
Jag är åtminstone af den tanken, att ett sådant, på grund af 4 §!n beramadt, sammanträde är en sammansatt sockenstämma, der endast sådana ärenden, som tillhöra sockenstämma, kunna upptagas; men då församlingens pastor är ordför. i sockenstämma, sä anser jag det förtydligande böra äga rum, att,då Konungens Bef;h:de förordnar ett sammanträde emellan flera socknar, han må äga utse ordform och dertill utse hvem han behagar, ehvad den utsedde personen är ledamot uti sammankomsten eller icke; eller också alt man bestämdt uttrycker, att ett sådant sammanträde icke är sockenstämma, emedan det då är gifvet, att ordform kan tagas inom eller utom presterskapet.
När jag kunnat se saken lika ined Hr von Hohenhausen, så kunna äfven flere göra det, och då är det otvifvelaktig!, att en otydlighet i delta hänseende vidlåder förordningen; men att otydligheter böra undvikas torde icke kunna bestridas.
Jag skulle tro, att, dé frå - a36 Dm 10 Mar» f. ra. ga nu blott
Sr oro sockenstämmor, vi böra bålla oss dervid och icke ingå på frågan om menigbeters börande genom deputerade.
För alt med ett exempel visa huruledes det kunde bända, att det icke passade sig, om jag så får säga, att en prestman förordnades till ordför. uti sammankomsten genom deputerade emellan flera socknar, emedan föremålet för sammankomsten kunde ligga alldeles utom det presterliga Ståndet eller angå presterskapets intresse, får jag nämna, att under förflutna sommar blef jag af K.
M. förordnad alt höra samtliga menighelerna på bela ön i afseende på presträttigheter ; alla socknarna sammanträdde bos mig genom valda deputerade.
Det torde således vara påtagligt, att icke en prestman dertill kunnat vara förordnad ; och del är följaktligen belt annat att böra större menigbeter, som sammanträda genom deputerade, hvartill ordför. skall förordnas, och att hålla sockenstämma, hvaruti pastor alltid är ordförande.
Jag liar blott önskat, att den, som förordnar sockenstämman, dervid må kunna få vara tillstädes, för alt muntligen meddela de upplysningar, som icke kunnat lemnäs skriftligen, emedan man ej kan vara beredd på alla möjliga invändningar och förfrågningar.
Det utaf
Hr von Hohenhausen anförda exemplet lemnar jag i sitt värde.
Då bär är fråga om att stifta en lag, torde det vara angeläget alt göra den tydlig och bestämd.
Jag anhåller dock alt få detta ärende uppskjutet till dess andra capitlet 0111 sockennäimid förekommer.
Jag anser så mycket mer angeläget, alt det utaf mig föreslagna stadgandet uti förordningen intages, som, då bär först afhandlas frågor om sockenstämmor och vidare 0111 sockennämnd och sedermera förekommer härads- och länsnämnder, en sammankomst af deputerade från flera socknar måste kunna hänföras till någon af dessa tre cathegorier, såvida den icke skall vara ett oting, och då var det olämpligt att i föregtde plenum votera om saken; men om en sådan sammankomst emellan flera socknar är laglig, så måste den kunna hänföras till någon lag, och då bör det uttrvckas lill hvilken af dessa frenne cathegorier den hör.
Att låta ordförandens utseende bero på en eller annan individs godtycke, dertill vill jag ej tillstyrka.
Jag anhåller att få hafva min talan öppen till dess frågan om sockennämnd förekommer, ifall Hr Frih. c. Landtm, skulle finna lämpligt att bär indraga det tillägg jag föreslagit; men jag yrkar bestämdt, att frågan om detsamma.? intagande i denna förordning må blifva föremål för öfverläggning och beslut, innan vi genomgått detta lagförslag.
Landtm, yttrade, att, då ingen anmärkn. blifvit gjord vid de första punkterna af §:n, utan blott vid den sista, R. o. Ad. torde finna, att tvänne särskilda proposlr borde framställas, den första å de punkter, som före - D«n 10 Mars f. ra. gå den, hvilken börjas med orden "I mål,” neli den sednare å denna sistnämnda punkt; hemställande Hr Landtm, härefter, om R. o.
Ad. behagade bifalla de första punkterna i denna 8 §.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag till sista punkt i 8 §:n.
Uppå derefter framställd propus, blef derefter det af Hr Landtm, förut upplästa, bär ofvan intagna, förslag till förändrad redaction af sisla punkten i 8 §:n af R. o. Ad. antaget. 9 §:n* Hr Råfelt, Anlon:
Dådetla förslag redan ingår i de minsta detaljer, sa torde det ursägtas mig, om jag föreslår ett tillägg, som är af mindre betydenhet, af innehåll, i enlighet med hvad sorn stadgas uti 8 §:n af 1817 års förorda.
, att ordform må vara berättigad att för skrifmaterialier njuta ersättning af kyrkans medel.
Vid första moro. af denna § tillstyrker jag, att efter ordet ”men” på åttonde raden må införas ordet "skall" 1 afseende på andra 1110111. liro lleraanmärkn:r att göra, hvarföre jag anhåller att vi måtte få propus, först på första inom., med deri rättelse jag föreslagit, och att andra mom. derefter måtte till afgörande förekomma.