Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St;s beslut stod sängkläder; ExpedUtsk. ändrade detta, på upplysning derom att båtsmännerne ej plägade erhålla några sängkläder, utan endast täcke och koj; hvadan Utsk. ingick med mein. derom lill R.
Detta enl. vanlig coutume; men då sådant ej ägt ruin, tror jag att det är alldeles samma förhållande, om en ledamot af Utsk. i Ståndet anmärker oriktigheten.
Emot Utsk:S heslut i afseende å meromlönnälda påbuds utfärdande äro vi dessutom ej mindre än 5 reservanter, hvaribland en, sorn sjelf projecterat det förslag, hvilket nu ingått till R.
St. Gr. af Ugglas, Ludv,:
Jag får till en början yttra min förundran öfver Frih.
Rehbinder* sisla framställning, att Exped.Utsk. skulle varit mera rädd den bär gången, än vanligt, att ingå med mem:t till R.
St. för alt anmärka en oriktighet uti ett beslut.
Det torde ej vara Frih, Rehbinder obekant, huru skrif veben erhållit dess nuvar, form.
När, efter långvariga discussioner öfver detta ämne, styliseringen slutligen Elef genom dubbla voteringar antagen, kunde naturligtvis icke jag såsom ordförande till Utskts antagande hemställa, huruvida något annat skulle i skrifvelsen insättas än det, som i voter;s-propos:na blifvit intaget.
Äfven jag gillar Frih.
Rehbinde.rs förslag i sista punkten, emedan en uraktlåtenhet derigenom kunde rättas.
Enligt Utsk:s förslag ser det ut, som R, St. ej skulle haft sig bekant att en sådan förordning förut varit utfärdad, men det har väckt en slags förvåning å min sida, att Frih.
Rehbinder på detta sätt gjort siri framställning.
Det är visserligen Frihm bekant, att en och en half sida af de motiver, som finnas i det af R.
St. bifallna betänk, i Utslits förslag är förbigången, Hvad som nu återstår kallar Frih.
Rehbinder till en stor del för fraseologi, Man kan visserligen tvista om hvad med fraseologi menas, men i min tanke bör dermed förstås ord, som ingenting uttrycka; att deremot med namnet fraseologi utmärka ord, som innebära en verklig mening, är Den 20 Februari f. m. 479 åtminstone ej i min tanke rikligt.
Bland de uteslutningar, som Frih.
Rehbinder begärt, och hvilka i lians reservation blifvit intagna, iiro några om sjelfva theatrarnes anläggning.
Deribland är äfven den frasen, såsom Frih.
Rehbinder nyligen sjelf anmärkt, att en uteslutande rättighet för K.
Theatern att i hufvudsladen gifva offentliga skådespel icke svnes vara förenlig med våra samhällsinstitutioner.
Delta uttryck står likväl i sammanhang med ingressen, eller kan åtminstone dit hänföras, då der står att de skona konsterna ”ej böra påläggas annat tvång, än det, hvilket i ett civiliseradt land påkallas till sedernas och den borgerliga säkerhetens vård, — ett tvång, sorn är alldeles nödvändigt för deras eget sjelfbestånd, hvilket måste äfventyras, om de erhålla en skef och förderflig riktning.”
Detta är i Frih.
Rehbinders förslag förbigånget.
Hvad sedermera beträffar censuren, så aro alla motiver derför i Hr Rehbinders förslag utslrukna.
Jag skulle tro att censuren är en så vigtig sak, att R.
St. väl kunna till K.
M. ingå med en lind. anhållan, att den äfven mätte införas i hufvudstaden.
Hvad landsorterna beträffar, så är della redan gjordt.
Jag inser ej något olämpligt deruti, att R.
St. i den und. skrifvelsen visa, att de betänkt sig på saken, att de visserligen å ena sidan tiinkt derpå, att det kan finnas ett slags tvång i censuren, rnen att de å andra sidan anse detta tvång nödvändigt, emedan, såsom det står i Ulskts förslag, ”det är af högsta vigt, alt sådana skådespel ej må få uppföras, som endast gifva näring åt lättsinnigheten och äro emot sedligheten stridande, eller sorn leda till ett motsatt ändamål mot det, för hvilket R.
St. ansett theatern vara nyttig, saint då Staten synes äga en moralisk skyldighet och deraf följande rättighet alt använda det tvång, som omsorgen för sedlighet och allmän ordning kan påkalla.”
Att uttrycka detta och visa att R.
St. med allvar pröfvat saken, anser jag ingalunda obehörigt, utan tvertom R.
Jag har intet annat att tillägga, än att jag önskar bifall lill Utskts utlåtande.
Jag måste börja med att erkänna, att jag under min långa riksdagsmannabana alltid hyst det förtroende för Exped.Utskts iakttagande af deras åligganden, ali jag sällan eller aldrig fästat mig vid några Exped.Utskrs skrifvelse!-, då jag trott det vara alldeles absolut gifvet, att Exped.Utsk. i dem skulle iakttaga R.
St:s beslut, och äfven införa de motiver, som ligga till grund för dessa beslut.
Jag kan således för ingen del godkänna de af Frih.
Rehbinder här yrkade satser, att Utsk. skulle kunna efter godtycke borttaga hvad som synes liela Utsk. eller någon dess ledamot lämpligt att utesluta.
Jag tror att frågan nu helt enkelt är den, att det är uppdngadt, det R.
St. begått ett misstag, då de beslutat att hos K. M - 48o Don 20 Fobruari f. ra. anhålla om en författning, sorn till någon del redan existerar, och alt resultatet helt enkelt bör blifva en återremiss af utlåtandet lill Exped.Utsk., hvilket troligen till följe deraf kommer att linna sitt åliggande blifva, alt i särskild skrifvelse lill II.
St. begära deras yttrande i denna punkt, i afseende på det förbiseende, som här Iros RiksSt:n ägt rum.
Rehbinder åberopade praejudieater för behandlingen af R.
Sits beslut inom Exped.Utsk. leda, i min lanke, ej till någon annan slutsats, än till påkallande af en större uppmärksamhet hos R.
St. på Exped.Utsk:s skrifvelse!', för att förekomma dylika af Exped.Utsk. företagna egenmäktiga ändringar i R.
St:s beslut, hvilket för mig synes kunna leda till de mest vådliga följder, ifall RiksSt:n eller något RiksSt., sedan deras uppmärksamhet blifvit förd på detta förhållande, skulle godkänna ett så beskalfadt sätt för expeditionernas expedierande.
Jag skulle tro att R. o. Ad. gjorde bäst, att ej mycket länge fortsätta denna diseussion, utan att helt enkelt återremittera betänk., med begäran att Exped.Utsk. ville ingå till R.
St. med särskild skrifvelse om detta speciella förhållande; men för min del underkännner jag i öfrigt helt och hållet Frih.
Rehbinders förslag till skrifvelse och godkänner deremot Ulsk:s, som i liela deras vidd intager de motiver, på hvilka R.
St. grundat sitt beslut.
Jag anhåller om återremiss af ifrågavar. förslag till lind. skrifvelse.
Hr Li 1 I j e ns t ol pe, Axel Fredr.:
Rehbinder anfört har jag uti sak föga att tillägga.
Jag har egentligen anmält mig i anledn. af Hr Frihms, i likhet med det af mig uti sista plenum gjorda, yrkande, det Hr Frih. o.
Landtm, behagade framställa propos. till antagande af det utaf Frih.
Rehbinder framställda förslag till ifrågavar. lind. skrifvelse, deruti jag äfven instämt; och skulle jag, för sådan händelse, tro det vara lämpligast, alt expeditionen, jemte de åtföljande reservationerna, uppläsas. R. o.
Ad. blifver derigenom i tillfälle att inhemta, det Frih.
Rehbinder, ehuru författare lill contra-förslaget, ingalunda är den ende, som delat den såsom så högst vådlig ansedda princip: alt det må vara Exped.Utsk. tillåtet borttaga hvad ser öfverflödigt och obehöfligt.
Hrr Borgmäslarne Bagge och Gezelius hafva genom deras reservationer, jemte mig, biträdt denna mening.
Hr Prosten Sandberg likaledes; och kan jag icke härvid underlåta att särskildt fästa mig vid det besynnerliga förhållande, att äfven denne sistnämnde, hvilken uppgifvit det af Exped.Utsk. nu framställda förslag, likväl betinnes vara en ibland reservanterne.
Detta tyckes nogsamt bevisa, att äfven Hr Prosten Sandberg, likasom vi andre, ansett ytterligare kunna uteslutas utur del af Ulsk:s majoritet antagna skrifvelse-försfag. Ex - Den '-to Februari f. m. 43* Exped.Utsk:s ordfor. Gr. af Ugglas liar upplyst, att betydliga förkortningar blifvit gjorda uti det af Utskts majoritet först godkända förslag till ifrågavar. tind. skrifvelse, innan det nu framlagda, efter votering, blifvit antaget.
Hvad jag sednast haft äran anföra utvisar, att, ehuru Hr Grefven och de fyra ledamöter, hvilka uti detta afseende tänkt fullkomligt lika med Hr Grefven, funnit de gjorda förkortningarna tillräckliga, vi andre fem, hvilka emot Utskts berörde förslag oss reserverat, hafva deremot ansett det ännu mera bort borttagas.
Anckarsvärd tinner det vara af en särdeles stor våda att tillåta Exped.Utsk. få utöfva en sådan makt, deraf detsamma vid åtskilliga tillfallen begagnat sig, alt nemi., då antingen Utsk. enhälligt så funnit, eller ock sedan någon ledamot deruppå fästat Utsk:s uppmärksamhet, Exped.Utsk. beslutat att ej så noggrannt och fullständigt uti de till K.
M. utlåtande vind. skrifvelse!' upptaga alla de motiver, hvilka Utsk:n ansett böra till It.
St. framställas.
Detta tror jag likväl icke vara så vådligt, och vi hafva flera praejudicater deruppå.
Flera af Exped.Utsk:s förslag till und. skrifvelse!' hafva blifvit underkända och återremitterade, just för det att Exped.Utsk, alltför noggrannt upptagit hvad af Utsk:n lill R.
St. blifvit anfördt.
Anckarsvärd liar vidare yttrat, att det är nödvändigt för R. o. Ad. att med mera uppmärksamhet följa Exped.
Utskis förslag till und. skrifvelser; och då Hr Grefven således satt i fråga att Ståndet med erforderlig uppmärksamhet följer detta Utsk:s afgifna förslager, så skulle jag deremot högeligen önska, att först Utsktn sjelfva och sedermera de resp.
Stånden med synnerlig uppmärksamhet må följa icke allenast Expeditions-, utan företrädesvis de öfriga Utsk:ns betänktn, hvilka ligga till grund för de ifrån Exped.
Utsk. afgifvande und. ski ifvelseförslagen, och hvarigenom Exped.Utsk. befriades ifrån alt mången gång nödgas, ej utan särdeles svårighet, utesluta delar af de förslag, hvilka af RiksSt:n blifvit godkända, samt inflicka annat i det borttagnas ställe, på det att, såsom någon gång handt, motiv och resultat ej må stå uti strid mot hvarannan.
Slutligen och viii min begäran om uppläsningen, har jag icke åsyftat annat, än att, i den händelse propos. till antagande af Frih.
Rehbinders förslag framställes, R. o. Ad. må derföriunan sältas i tillfälle att taga kännedom om de begge förslagen och de reservationer, hvilka emot Exped.- Utskis ifrågavar. förslag blifvit gjorda.
I anledn. af Hr Liljenstolpes begäran blefvo nu de föredragna handlingarna uppläste.
Rehbinder: Gr. af Ugglas har fallit i förvå ning öfver ett yttrande af mig, nemi. att Exped.Utsk-, sorn 20 II. 61 Dan 30 Februari f. m. vid andra tillfällen varit angeläget att ändra de möjligen af R.
St. genom missförstånd begångna oriktigheter och ingått tili R.
St. med särskildt memorial derom, denna gången sådant uraktlåtit.
Äfven jag skulle kunna förundra mig öfver denna Grefvens anmärkn., men jag gör det alls icke öfver något hans åtgörande i afseende å denna fråga; dock får jag erinra Grefven derom, att redan första gången detta ärende i Utsk. förevar och ett annat förslag af Hr Grefven blef föredraget, hvilket var ännu mycket vidlyftigare, och som, enligt min tanke, innehöll ännu flera oriktigheter, än det, hvilket nu är till R.
St. ingånget, upplyste Borgmästaren Hagge, att han var censor i Uddevalla, och att redan år 1835 en sådan författning, som den ifrågavar., blifvit af K. M. utfärdad.
Då förslaget sedermera lades på bordet tvänne särskilda gånger, hade Utsk. ganska god tid att öfverväga delta förhållande, helst jag, jemte 2:ne andre ledamöter, icke underläto att derpå fästa Utskrs uppmärksamhet.
Det oaktadt var Hr Grefven, framförallt, och med honom flere af de öfrige ledamöterne, helt och hållet ohågad att den gången göra någon slags förändring.
Att det ej gick an att, sedan man uraktlåtit en förändring, ingå till R.
St. med en anmälan om att man gjort den, är gifvet och borde äfven synas Grefven klart.
— Grefven har ansett, alt jag kallat allt för fraseologi, som jag ej velat hafva in i denna skrifvelse.
Detta har jag ej gjort, jag har så väl nu, som i sista plenum, yttrat, alt uttrycket, det den K.
Tbeaterns privilegium exclusivum ej vore förenligt med våra samhällsinstitutioner, i min tanke ej bort inflyta, emedan jag ansett det vara ett mindre riktigt skäl för R.
Jag har dock, med den förändring i uttrycken, sorn förut af mig blifvit omnämnd, i milt förslag bibehållit detta motiv.
Hvad angår anmärkningen rör:de förordningen om censuren, så har Grefven sjelf erkänt Utskrs misstag deri, och sagt alt det bort utgå, men det oaktadt har Grefven yrkat bifall till det nu framställda skrifvelseförslaget.
Här kunde man möjligen falla i förvåning.
Ronde Gr.
Anckarsvärds anmärkn., får jag endast anföra, att, då Hr Grefven förut vid flera tillfällen yttrat samma mening, utan att inom Ståndet derföre kunna vinna någon särdeles sympathi, jag vidblifver min, i detta fall, redan tillförene yttrade åsigt; dock respecterar jag den af Hr Grefven framställda, ehuru jag aldrig kan komma att dela den.
— Hr Grefven liar velat göra oss till afskrifvare; jag har ej velat vara det, och jag skulle tro, att icke heller Utskrs öfrige ledamöter velat ingå uppå att blifva copieringsmnchiner.
Jag vill ej vidare upptaga R. o. Adis tid med denna fråga, utan får ålerhemta hvad jag förut yttrat, och derjemte, i likhet med hvad Grefvarne Frölich och Anckarsvärd begärt, yrka återremiss på Utskrs skrifvelseförslag.
Den so Februari f. m. 483 Fril).
Jag har hegart ordet i anleda. af ett yttrande of Gr. al Ugglas, som upplyste derom, att denna expedition tillkommit, såsom han yttrade, genom dubbel votering, det vill förmodligen såga, tvånne voteringar inom Exped.Utsk.
Att Exped.Utsk. kan genom votering bestämma huru en expedition skall blifva, ar för mig en alldeles främmande sak.
Det följer af sig sjelft, alt om inom Exped.Utsk. uppstår tvekan huru en expedition skall uppsättas, så skall derom anmälan hos R.
St. göras, med förfrågan huru R.
St:s mening vid beslutet varit.
Derigenom erhålla R.
St. upplysning om de betänkligheter, som inom Exped.Utsk. uppstått vid expedierandet af R.
St:s beslut i de termer, hvari det förefinnes uti det af R.
St. bifallna Utsk:s betänkande.
I afseende specielt på denna frågan, så ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att så väl expeditionen i sin helhet, som reservantens förslag, äro felaktiga.
I Exped.Utskts förslag, grundadt på R.
Sl:s beslut , har man helt och hållet förbisett K.
M:s circulärbref till samtlige Konungens Bef:h:de af den 7 Mars l835.
Rehbinders förslag är förbisedt, att detta circulärbref angår enskilda theatrar, så väl i hufvudstaden, som i landsorterna.
St:s skrifvelse derom afgick till K. M. den 22 December i834, och på grund deraf blef detta circulärbref af K. M. utfardadt.
Det är helt kort, och jag anhåller att få uppläsa del: ”Vår ynnest etc.
Uti und. skrifvelse af den 22 sisth December hafva Rikets nu församlade Ständer, som ansett införandet af censur å de stycken, hvilka uppföras å enskilda theatrar, så väl i hufvudstaden som i landsorterna, vara både nyttigt och af behofvet pakalladt, i underd. anhållit orri utfärdande af nåd. stadgande, att thealerstyckeu icke må på enskilda theatrar uppföras, utan att förut vara granskade och godkända af dertill förordnad person eller myndighet.
Med nådigt gillande af den önskan, R.
St. i ofvannämnda hänseende framställt till oss, såsom innehafvare af i fråga var. granskningsrätt, vilje Vi härmed hafva i nåder uppdragit dess utöfning, inom det
Eder nådigst anförtrodda län, åt eder, som agen att i städerna utom iandshöfdingeresidenset öfverlåta, uppå egen ansvarighet, samma granskningsrätt åt borgmästaren, eller åt någon annan, sorn genom sin upplysning och sitt anseende må befinnas dertill tjenlig.
Vi eder till und. efterrättelse härmed meddele; och befalle etc.”
Nu bör det ej vara obekant för Exped.Utsk., alt Öfverståthållaren är Konungens Bef:h:de i Stockholms stad, såväl sou) landshöfdingarne inom hvarje län i Riket, och då ett circulärbref emanerar lill samtlige Konungens Bef:h:de, måste det äfven gälla för Öfverståthållaren i Stockholm, och af honom dess innehåll iakttagas för Stockholm, så val som 484 D t ii 20 Februari f. m. af landshöfdingarne för deras Ian.
Häraf inser Ståndet lätt, att intetdera förslaget kan anses tjenlig! alt i sin helhet antagas af R.
St. till en skrifvelse till R.
M.; ty hegge behöfva rättas, ehuru jag nödgas medgifva, att Frih.
Rehbinders ur vida hattie oell vida mern i öfverensstämmelse ined R.
St:s beslut, än del af Exped.Utsk. uppsatta förslaget.
Jag anhåller, att frågan må blifva till Exped.Utsk. återremitterad, och att det må blifva sista gången under loppet af riksdagen, som Exped.Utsk. inkommer till R.
St. med förslag, deruti R.
St:s beslut icke liro ordagrannt införda, utan att i förväg memorial blifvit inlemnadl lill R.
St., som innefattar motiverna för en ändring eller jemkning i R.
St:s beslut, samt alt Exped.Utsk. först afvaktar R.
St:s beslut i frågan, innan någon åtgärd till ändring deraf i Exped.Ulsk:s förslag kan komma i fråga.
Jag anser mig böra vid detta tillfälle jemväl i R. o. Ad:s minne återföra, alt vid början af det statsskick, hvarunder vi lefva, eller vid iSogårs riksdag, R.
Sits beslut i en fråga syntes Exped.Utsk. i afseende på dess verkställbarhet ganska problematiskt, hvarföre Utsk. ansåg sig böra införå orden ”så vidt möjligt är,” framför den önskan, som R.
M. framställde, och dessa ords tilläggande, ehuruväl de voro af beliofvet högeligen påkallade, — ty den framställda önskan var knappast möjlig, — blefvo så bittert klandrade inom RiksSltn, alt det föranledde en särskild framställning till Exped.Utskottet.
Jag ber om förlåtelse, att jag upptager R. o. Ad:s tid med besvarande af några anmärkntr.
Hvad memorialet beträffar, så vet jag ej, att, under den tid jag varit i Exped.Utsk., någon förändring blifvit vidtagen, utan att ett sådant memorial förut till R.
St. afgått.
Anmärkningen emot sjelfva förändringen tror jag icke här drabbar Ulsk:s förslag, utan skulle snarare drabba Frih, Rehbinders.
Anckarsvärds förslag, att skrifvelse!! skulle återremitteras oell på sådan väg gå tillbaka till Exped.
Utsk., med tillsägelse till Utsk. alt inkomma med ny framställning i ämnet, så skulle jag anse delta obehöflig!; ty om R. o. Ad. nu beslutar denna anmärk n., och samma anmärka, sedan äfven göres hos de öfriga Stånden, så kan Exped.Utsk., när skrifvelse!! dit återkommer, verkställa den af alla Stånden önskade förändring, i det förnyade förslag, som då uppsåt tes.
Cederströms anmärkn. i afseende på voteringarna, att det vore honom främmande det voteringar i Exped.Utsk. kunde äga rum, så, derest icke Frih:n antager att hela Utsk:s betänk, borde ingå i skrifvelse!!, måste det alltid komma i fråga, huru mycket deraf skall intagas eller ej; detta mäste väl bero på utsk.ledauiöternes subjecliva omdöme, och sådant kan väl icke utrönas, då Den ao Februari f. ra. 485 meningame äro sk i I jak tiga, utan att votering anställes.
Det linnes visserligen en annan utväg, men jag tror ej att R.
St. dermed skulle vara särdeles belåtne, och den består deruti, alt Exped.Utsk. skulle vid hvarje tillfälle inkomma med förfrågningar: huru skola vi ändra?
Huru skola vi granska?
iVlen detta torde så mycket mer vara öfverflödigt, sorn R.
St. i alla fall hafva sig förbehållen den slutliga granskningsrälten öfver förslagen, och då kunna gilla eller ogilla de förändringar, som blifvit gjorda.
Hvad angår Hr Liljenstolpes anmärkn. derom, att fem reservanter velat hafva förändringar och uteslutningar i skrifvelsen, så torde det redan vara till R. o. Ad:s kunskap kommet, att af dessa reservanter endast trenne gillat Frih.
Rehbinders förslag, då de tvänne öfrige tvertom afsetl en större utförlighet i den punkt, der Utsk. gått mera knapphändigt till väga, eller alt de ord skulle i skrifvelsen införas, att censur måtte för de enskilda theatrarna i hufvudstaden införas, såsom det redan i landsorterna äger rum.
Rehbinder anfört, att då jag förut tyckts godkänna hans framställning emot sednare punkten och jag likväl vill behålla en del af Utsk:s framställning, och alt en stridighet deruti skulle ligga; så får jag förklara, att jag gillar den förändring han föreslagit, men jag vill intaga skälen för R.
Detta är tvänne helt olika saker.
Att jag begärde bifall på förslaget, valett misstag.
Jag ämnade begära återremiss, ty när jag gillar Frih.
Rehbinders förslag i sista punkten, så kan förändringen endast genom återremiss åstadkommas.
Att här antaga Frih.
Rehbinders förslag tror jag ej vara möjligt på annat sätt, än att skrifvelsen återremitteras och CJtsk. inkommer till R.
St. med ett nytt förslag.
Hvad beträffar den upplysning, som Frih.
Cederström lemnat, så är det visserligen möjligt, att det K. circuläret för år 18i5 äfven är tillämpligt för hufvudstaden, efter Öfverstålhållaren skulle kunna anses der motsvara Konungens Bef:h:de i landsorterna; men då han ej varit i tillfälle att i detta afseende utöfva sin myndighet, enär enskilda theatrar ej finnas inom hufvudstaden, så vet jag ej, om det kan anses öfverflödigt, att R.
St. ånyo framställa en und. anhållan härom; synnerligen lärer det förmenta misstaget deruti ej kunna tillräknas Exped.Utsk., när R.
St. afgjort att sådant bör ske.
Uti det R.
St:s beslut, hvarom förevar.
Exped.Utsk:s förslag handlar, lärer, eul. hvad en af Utsk:s ledamöter här omförmält, stå öo §:n grundlagen.
Utsk. har trott sig böra förbättra R.
St:s beslut och förtydliga delta uttryck, derigenom att det sk sif vit 6o §:n Reg.F:n i stället för Go §;n grundlagen.
Öukkligt hade likväl varit, att, innan Utsk. gjort förändringen, någon 486
Den ao Februari f. ra. af dess ledamöter behagat slå upp 60 §:n Reg.
F;n och 60 §:n Riksd.Ordn. 60 §:n Reg.F:n handlar om sjö- och landtmilis- samt accis-afgifterna, postmedlen, chartae-sig.afgiften och busbehofsbränneri-medlen, samt att ej några allmänna afgifter af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan R.
St:s samtycke, kunna förhöjas, stora sjötullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen, och slutligen att Konungen ej må Statens inkomster förpakta.
JNu är här likväl, såsom vi väl veta, frågan om theatrar. 60 §:n Riksd.- Ordn. säger deremot: ”Vilja R.
St. till Konungen framföra någon deras allmänna önskan” etc.
Detta är således ett uppenbart misstag af Exped.Utsk., och jag anhåller att det må blifva rättadt vid den blifvande återremissen.
Hvilket förslag som Ståndet i öfrigt behagar bifalla, antingen det af Frih. Rehbinder eller del af Utsk. afgifna, anser jag nära nog 1 i k gil 11 ig t, och önskar att ingen långvarig discussion derom må äga rum.
Alt Exped.Utsk:s förslag är illa skrifvet, det är säkert; der förekommer t. ex. att inga sådana theaterstycken böra få gifvas, som äro farliga för sedligheten, och icke heller några sådana, som kunna föranleda till osedlighet.
Jag vill erinra derom, alt jag just ifrån första stunden i Utsk. satt mig emot åberopande af 60 §:n RegFtn, som helt och hållet olämpligt omnämnes i denna skrifvelse.
Redan i förra plenum tog jag mig friheten att uppläsa denna §, och för R. o. Ad. påpeka, huru oriktigt det var att densamma åberopa.
Jag ville endast nämna detta till följe af den siste värde talarens yttrande angtde olämpligheten af åberopandet utaf denna §.
Då det å ömse si dor är fullständigt upplyst, att Exped.Utsk. tyckes hafva saknat kännedom om det K. M:s nåd. circulär, som Frih.
Cederström uppläst, och att R.
St:s beslut i öfverensstämmelse med Ekon.Utskis förslag innehåller ett uppenbart misstag ; så sy nes jemväl mig, att R. o. Ad. ej borde försöka att bär uppgöra ett nytt förslag till skrifvelse i stället för det, som Exped Utsk. framställt.
Snarare borde betänk, återremitteras, på det att Utsk. måtte erfara det misstag, som ägt ruin, och med anmälan derom hos RiksStrn uppgöra ett annat förslag 1 Exped.Utskrs framställning, brister nu den anmälan, som vid misstags rättande vanligen plägar af Utsk. göras i ett särskildt ni em or. till R.
Jag tillstyrker således, att R. o.
Ad måtte återremittera betänk., och att vi ej måtte längre förspilla liden på detta ringa mål, utan få komma till det, som vigtigare är.
Jag ber endast att få uppläsa slutet af 60 §:n Reg.Ftn, för att rentvå Utsk. ifrån den anmärkn., som Hr Bråkenhjelm gjort och Frih. Rehbinder biträdt.
Slutet af 60 §:n Reg.F:n lyder sålunda: ’’Ej eller må Ko - Dsn ao Fobruarif. m. 487 nungen Stutens inkomster förpakta eller, till vinning för Sig oell Kronan eller enskilde personer och corporntioner, några monopolier fastställa.”
Det är just ett nionopoliuin, sorn har är i fråga; deri ligger hela saken.
Jag vill endast anmärka, att Exped.- Utsk. åberopat 60 §:n Reg.F:n i dess helhet, utan alt ens veta hvilkendera, antingen 60 §:n Reg.Ftn eller 60 §:n Riksd.- Ordn., som Ekon.Utsk. menat.