Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtandet bilalles, uppstår deraf intet resultat, enär Utskottet icke föreslagit någon åtgärd att vidtaga för ändamålets vinnande, eller denna jords användande till dylik plantering.
Ett afslag åter skulle innefatta ett ogillande af desa meningen, att plantering af ofvannämnde väster borde verkställas å den jord, som till dylikt ändamål blifvit donerad.
Jag hemstället alltså, om icke Utlåtandet torde böra återre-. sjiitteras.
N:o 4- I Friherre Stjerncrona, David:
StatsUtskottets nu uppläs^ Betänkande, anhåller jag ödmjukeligen att 12 Deli 3 Junii, göra några anmärkningar, hvilka jag vördsamt får underställa Ridderskapets och Adelns profning, huruvida de kunna föranleda till återremiss af nämnde Betänkande.
StatsUtskottet har medgifvit både billighet och rättvisa påkalla en sådan rättelse,, att likhet i räntornesutgörande, ej mindre inom ifrågavarande provincer, än mot hvad som äger rum i andra orter, blefve återställd.
Efter detta medgifvande är det för dem som i lön uppbära ifrågavarande räntor, lika oväntadt, som smärtande, att finna StatsUtskottet föreslå Riksens Ständer att med afgörande af deras på billighet och rättvisa gjorde anspråk uppskjuta till nästa Riksdag, hvilken möjligen icke inträffar förr än om fern år.
De skäl hvari uppi StatsUtskottet grundar denna sin framställning, torde vid närmare skärskådande icke vara af den beskaffenhet, att de böra antagas sorn grund för ett Riksens Ständers beslut.
Uti frågor af enahanda beskaffenhet och lika, om icke större vigt än denna, följdes åtminstone vid 1809 års
Riksdag icke denna method.
Beslutet om roterandet af ali oroterad jord, med flera, äro häruppå ojäfaktig* bevis.
Vid de föregående Riksdagar, då denna fråga varit väckt, hafva Riksens Ständer icke heller ansett sig böra höra räntegifvarne, innan de Den 3 Junii. fattat sitt beslut i saken.
Under 1766 års Riksdag tillstyrkte så väl Kongl. Maj:t och Rådet som Secrete Utskottet, att löningsräntorne skulle utgå in natura, och Ilidderskapet och Adeln gaf genom gillande af Secrete Utskottets i ämnet afgine Betänkande tillkänna, att de ansågo löningstagarne böra förhjelpas till deras lagliga rätt.
Som skäl för räntegifvarnes hörande, åberopar StatsUtskottet, att det sätt hvaruppå räntorne nu utgöras tillkommit i behörig ordning och blifvit fastståldt, samt att äganderättens helgd skulle härtill göra deni berättigade.
Jag deremot föreställer mig att då Riksens Ständer äga rätt att pålägga nya skatter utan någons hörande, så mätte äfven deraf följa att Riksens Ständer äga rätt, att utan någons hörande besluta om en gammal skatts utgörande efter förändrade tiders förändrade kraf.
Om allt hvad som i behörig ordning tillkommit och blifvit fastståldt, icke i behörig ordning kunde ändras, sä blefve ju skadan permanent af hvarje åtgärd , som ehuru god och ändamålsenlig då den vidtogs, genom oförutsedde omständigheter upphört att vara gagnelig.
I anledning af hvad StatsUtskottet anfört angående helgden af räntegifvarnes ägande rätt, bör man noga ihogkomma, att dervid är fästadt det vilkor^ att de skola utgöra sine Ben 3 Junti-, räntor; men med nu för tiden mera allmänt rådande upplysning och med den tendens som hv b' gif öd att befrämja hvad som är rätt ock billigt, misstager »dansig icke emellan utgörandet&fén utskyld och erläggandetaf en så tillsägandes b!c‘. nominal skatt.
Jag kallar Skånska rästegifva; utgörande af sina räntor blott norninalt, jemförelsevis med Rusthällarnes beskattding och med Räntegifysrnes i de öfrige Rikets Provincer.
Ett helt mantal af räntehemmanen löser eia 60 Dalers ranta med 20 R:dr Banco, då ett mantal Hästhäll för sine 60 Dalers ränta, nödgas underhålla häst och karl med mundering & c. Ett sådant missförhållande emellan hemman af enahanda natur, vågade jag tro skulle blifva rättadt under detta Riksmöte, då nödvändigheten af denna rättelse redan insägs vid 1766 års Riksdag* så väl af Konungen och Rådet* som af Secreta Utskottet och Ridderskapet och Adeln.
Enligt den kännedom om förevarandé ffmne, sorn jag af flere skäl varit satt i nödvändighet att förskaffa mig, hyser jsg den fullkomliga öfvertygelse att de* genom Regeringens åtgärder, StatsUtskottet meddelade upplysningar äro af den fullständighet, att Statsutskottet visserligen kan vara i tillfälle, aft med deras begagnande, bereda målet till Stan-, deroes bifall eller afslag, isynnerhet om StatsUtskottet begagnar sin rätt att från Collegiertic infordra de utgifter sorn kunna anses fs - Defo 5 Aina, i5 lande t afseende på den i sednare tider tillkom* fie Roteringsskyldigheten.
Sedan jag sökt ådagalägga att förevarande fråga utan olägenhet kan upptagas till sluteligt afgörande vid detta Riksmöte, utbeder jag mig att få göra en framställning, hvartill jag tnedgifver mig hafva ;hämtat anledning uti StatsUtskottets nu afgifne Betänkande.
Jag inser nemligen att löningsräntornes utgörande in natura på billiga grunder, icke torde låta »ig göra med bibehållande af den i sednare tider löningshemmanen ålagde permanente Roteringsskyldigheten.
Således utbeder jag mig få föreslå, att löningsräntorne hädanefter måtte Utgå med den förändring i myntvärdet, som Krigs- och KammarCollégierne uti sitt afgifne Betänkande föreslagit, såsom grundadt på ovilkorlig billighet och rättvisa.
Löntagarns skulle genom denna i sig sjelf obetydliga förhöjning vinna någon förbättring i deras lönevilkor, utan att
Räntegifvarne ägde skäl att klaga öfver någon tryckande förökning af deras utskylder.
Jag önskar att Höglofl.
Riddetskapet och Adeln äfvensom de öfrige RiksStånden icke tnåtte hysa den tanka, att hela motivet föt ■Väckande af denna fråga varit att söka förbättra redan drägeligå.- lönevilkor.
Sådant åt icke förhållandet; ty vid de indeldte Skånske Cavallerie-Regementerne åtnjuta blott någrs få löntagare passande lönevilkor, de nemligen hvilkas boställen vid indelningen Voro af i9 Den 3 Junii. god beskaffenhet att löoingsräntorne hufvudsakligast indeltes i sjelfva bostället; De åter af befälet, hvilkas boställen vid indelningen voro af mindre god beskaffenhet och hvilka såsom supplement uppbära desto mera räntor af andre hemman, betinna sig derigenom uti den mäst beklagansvärda belägenhet.
Som exsmpel häruppå får jag anföra, att vid Skånska DragonRegementet Ryttmästare finnas, som icke tjena för mera än omkring 300
R;dr Banco.
Ett sådant förhållande existerar i alla grader, och Underofficers indelningar finnas af så usel beskaffenhet att ingen sökande infinner sig då ledighet yppas.
Vid sådane förhållanden har jag trott min pligt, som Regementschef ovilkorligen fordra, att jag deruti skulle söka rättelse.
Härvid har jag likväl, då jag väckte frågan, icke ensidigt fästat mig vid räntornes förhöjning såsom det enda alternativet, u~ tan har äfven, i händelse Riksens Ständer icke skulle anse densamma tjenlig, hemställt löne förhöjningens tillvägabringande genom beviljade anslag.
Af alla dessa anledningar får jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken , samt Högloflige Ridderskapet och Adeln anhålla om återremiss af Statsutskottets Betänkande. N:o 5.
Herr Danckvardt, Magnus Georgi Få sätt det uppläste
Betänkandet inaehålj ler Den 5 Junii, <? ler, har StatsUtskottet ansett denna fråga icke Vara i det skick,jatt Utskottet derå kunna tillstyrka något hufvudsakligt beslut.
Utskottet har fun* hit tn närmare undersökning nödig för att utröna, i hvad raon den ständiga Rotering, som i sedDare tider skett i Skåne finnes medföra ett ö~ kadt åliggande för denna Province serskildtoch utöfver hvad andra orter af den allmänt antagne extra Roteringens utgörande under krigs tider vidkännas.
Ihvad raon den i Skåneisedoar® tider ålagde ordinarie
Rotering medför étt ökadt besvär för provincen är tämmeligen kändt, och kan dessutom af RiksdaggFuileiägtige från Skåne bestämdt upplysas.
Mati vet ått den fåttfrdels nedsättning, emot den ällmänt ålagde extra Roteringen och den här således mindre betungande ordinarie
Rotering än andre provincer; Efter Konungens BefallningshafVandes uppgifter i Tabelierne till deras Fem års Berättelser uppgår detta onus till omkring 30 R:dr p£ mantalet, flvad större tunga denna Rotering må medföra, än extra Rotering i allmänhet i andre provincer, kan omöjligen bestämmas, då denna sednare endast under krigstid utgöres» och all grund för beräkningen således saknas.
Vidare har IJtskottet velat hafva utröndt, huruvida i deri händelse räntorne skulle utgå in hatura, sådant må föranleda till lindring i Roteringsbesväret.
Detta synes icke bero af någön undersökning, ty att hemmanen icke skulle kunna bära den ifrågavarande förhöjningen i iräntan, är så mycket meri utom all fråga, iBil, till Ridd, v; Ad.
Pr. V jj:nd.
Pen 5 Junii, sorn dels Rusthållshemman i Skåne, hvartill en del af de nu ifrågavarande hemmanen äro Åugmenter, hålla häst och karl och derigenom äro vida mera betungade än af SoldatRotering och Augmentsskattens utgörande med förvandling, hälst denna skatt på sådnnt sätt utgjord, endast uppgår till ett tredubbelt belopp emot nu, eller omkring 30 R:dr, hvaremot Rustningskostnaden i Landshöfdingarnes Tabeller äro upptagne till omkring 140 R:dr på hemmanet, dels ock Skattehemman på andra orter med få undantag sämre än dem i Skåne, få både vidkännas ordinarie Rotering och utgöra hemmansräntan, vanligen öfver 6 gånger beloppet af Kronovärdiet, eller dubbelt mot hvad den i Skåne på det ifrågavarande sättet skulle utgå.
Huruvida hemmansräntans utgörande in natura må leda till lindring i Roteringsbesväret beror således helt och hållit på öfvcrtygelsen om billigheten af en sådan lindring vid sakens nu varande förhållande; och om någon lindring skulle böra komma i fråga, synes den nu mera snarare börg bestämmas i afseende på sjelfva räntan, än &
Roteringen.
Utskottet har sluteligen ansett hemraansägarne hafva en grundad rätt, att i ämnet böras, för att lemnäs tillfälle att utveckla sina skäl mot den yrkade förändringen i räntornes utgörande.
För min del tror jag ej infodrandet af Hemraansägarnes förklaring nödigt, eller deras rätt i annat fall kunna anses kränkt.
I dylike frågor mäste man underkasta sig hvad Riksens Ständer föreskrifva och det har sldrig varit vanligt att höra hela provincer i beskattniDgsfrågor, söm Den 3 Junii, af Riksens Stander afgöras.
Också tror jag cj9 att någon förklaring af hemmansägarne infordrades, innan Riksens Ständer vid 1766 års Riksdag afgjorde detta mål.
Hvarken hafva Riksens Ständer vid sista Riksdag, eller Landshöfdingar och Coilegier, som i ämnet blifvit hörde, ansett sådant nödigt och RiksdagsFull. mägtige från Länen äro i öfrigt att anse som hemmansägarne* ombud och hafva tillfälle att bevaka deras rätt, sä mycket mera, som det sedan sista Riksdag varit kändt, att frågan under tiden utredd, åter skulle vid denna Riksdag förekomma.
Alla nödige upplysningar om förhållandet äro meddeldta och hvad hemmansägarne kunna hafva att anföra, komme troligen att inskränka sig till ett bestridande af förändringen.
Med samma skäl skulle mata då kunna säga, att frågan borde i laglig väg pröfvas och afgöras.
Då således efter min tanka de af Utskottet tillstyrkte åtgärder icke leda till erhållande af någre för sakens afgörande nödige upplysningar, elier i öfrigt kunna anses ovilkorligen nödvändige, utan snarare synas vara af Utskottet föreslagne för att frånkomma saken, hvilken i sanning ock måste ana ses betänklig, kan jag ej annat än finna desse åtgärder öfverflödige och böra undvikas, såsom endast medförande ytterligare besvär för Embetsman och Ständer.
Jag tillstyrker derföre att Betänkandet må återremitteras, med föreskrift till Utskottet, att i målet afgifva ett hufvudsakligt Utlåtande, Den 3 Junti. N:o 6.
Sedan Ridderskapet och Adeln under deft i7 Februarii och den 7 Mars detta år behagat till Riddarhusutskott remittera, dels jHtrf von Qvantens, Carl, väckta motion om en sådan förändring i 24 §.
RiddarhusOrdningen, att Elector, som bbfver vald till UtskottsLedamot, icke må i annat fall upphöra att vara Elector, än då han samma befattning sig åtager; dels ock Fri herre Boijes, Ludvig; gjorde framställning om den ändring; x:o Att det missbruk» sorni sednare tider inträtigt sig vid begagnandet af Ridderskapet* och Adelns representationsrätt, att hufvudmanskapet för flere ätter ansetts kunna af en och samma person innehafvas; måtte aldeles afskaffas och i stället det stadgande meddelas, att om flere hufvudmanskap sammanträffa hos en person, han dock icke må flere än ett sjelf utöfva; och att derest han ägde omyndige söner, deras representationsrätt skulle ligga nere, intill dess de uppnått den ålder, att de kunna af densamma Sjelfva sig begagna; samt 2:0 att den föreskrift i nu gällande Riddai husOrdning, som sätter en blott anklagad perfon i lika predicament med en för brott lagligen dömd, måtte upphäfvas, samt förklaring meddelas hvad med de i RiddarhusOrdningen nyttjade orden nesligt brott rätteligen förstås; och Riddarhusutskott*! derjemte föf egen del ansett 1818 års
Riddarhusordning tarfva förändring och förtydligande i vissa Den 3 Junii']
SI atadganden; har Riddarhusutskott ni dessa orsaker, samt med stöd af 52 §. uti berörde Riddarhusordning företagit sig utarbetandet af en ny sådan stadga, dertill Utskottet, i afseende på upptagandet till granskning af de ämnen, hvilka äga gemenskap med grunderne för Ridderskapets och Adelns representation jemväl hämtat anledning af den omständigheten, att frågan om ett förändradt representationssätt blifvit vid sista Riksdag till den nuvarande uppskjuten, hvilket Utskottet trott sig icke böra alldeles förbise, ehuru ett sådant uppskjntande, som det ifrågavarande, icke lärer kunna betragtas såsom ett verkeligt hvilande på bordet, enär detta sätt att tillvägagå, icke finnes i Riksdagsordningen medgifvet för Ridderskapets och Adelns enskildta angelägenheter.
Innan Utskottet skrider till en närmare redovisning för de skäl, som ledt Utskottets öf-i vertygelse, rörande de förändringar Utskottet föreslagit i Riddarhusordningen, torde Utskottet först få anmäla de åsigter. som vid granskningens, företagande blifvit följde- Utskottet har nemligen trott sig uti de serskildta bud, som Riddarhusordning eninnefattar, upptäcka sådan skiljaktighet i afseende på beskaffenhet och föremål, att det synts Utskottet angeläget både till vinnande af ordning och till föreskrifternes lättare igenfinnande då tillämpning deraf borde äga rum, att dessa olika ämnen biefvo från hvarandra bestämdt |t6kiljde, samt från de setlkildta ställen de£ Dm o Juniii åe nu funnos i Författningen spridda, på ett enda sammanförde, äfvensom Utskottet funnis den nu gällande RiddarhusOrdningen på flere Ställen innehålla stadgsnden. hvarmed afsigten väl varitatt ur Riksdagsordningen anföra sådan* föreskrifter, hvilka bordt i RiddarhusOrdningen inflyta, men hvilket dock skett på ett sätt, hvarigenom tamina föreskrifter med bibehållande af meningen i allmänhet, likväl antingen blifvit paraphraserade då de ofta förlorat i tydlighet, eller Ock erhållit tillägg, hvilka lemnat åt tillämpningen en utsträckning, som i Riksdagsordningen icke varit åsyftad, och hvarigenom inträffat, att olika stadganden uppkommit i samma ämne för olika RiksSiånd.
Af dessa anledningar har Utskottet såcom allmänna grunder för den nya Riddarhus Ordningens utarbetande antagit. iso. Att RiddarhusOrdningen borde fördelas i 2:ne hufvudafdelningar, nemligen; Den fö rrn, skåpet och Adelm representationsrätt med hvad dertill hörer, hvilket afhandlas i j;sta till och med i8;de §.
§. samt i en del af 51 §. i nu gällande Riddarhusordning.
Den fenare, avgående Ståndets organifation och fättet för öfverläggning arnes förande tinder Riksdag:
Om de val sorn derunder böra af
Rid derskapet oeh Adeln verkställas, samt om RiddarhnsUtikattet och dess göromål; hvilket allt innefattas i 19 till och med 50 §. § , i slutet af 51 Dun 3 Junii. 2a samt i 52 till och med 55 §. §. och borde å dem? na Riddarhusordning, sålunda inrättad, Kongl.
Maj.ts nådiga sanction i underdånighet sökas.
Att i den nu varande ordningsstadgan, hvilken finnes anslagen i Riddarhussalen och icke är i behof af någon annan fastställelse, än den Ständet sjelf meddelar, borde upptagas de Reglementariska föreskrifter, som, under Ridderskapets och Adelns sammankomster, borde följas. 3:0.
Att i de fall der RiksdagsOrdningens stadganden borde intagas i Riddarhusordningen, sådant skulle, så mycket möjligt vore, ske genom hänvisning till det stadgande som skulle anföras, hvilket medförde både tydlighet och korrthet, samt att, der enahanda grundsatser för utöfningen af de 3:ne Ofrälse Ståndens representationsrätt kunde å Riddcrskapet och Adeln tillämpas, utan rubb ning af de grunder hvarpå Adelskapet i Sve rige hvilar, samma grundsatser jemväl borda vid Riddarhusordningens författande följas.
Och då Utskottet efter denna allmänna plan gådt till väga, har Utskottet trott, att derigenom skulle vinnas den dubbla fördel, både att Utskottet med mera sammanhang kunde utarbeta hvarje serskild del, och att Ridderkapet och Adeln kunde med mera noggrannhet företaga granskningen deraf, helst om hvarje afdelning i den mohn densamma hunne utarbetas blefve Ståndets skärskådande underställd; och det är af sådan anledning som Utskottet, 4 Den 3 Junit. under anmälan, att Herr von Qvantens ofvan», berörd* motion tillhör senare afdelningen, nu får till Ridderskapet och Adeln vördsamt öfverlemna ett härjemte bifogadt Förslag till RiddarhusOrdningens första Afdelning, eller stadgan Om Ridderskapets och Adelns representation.
I afseende på dessa stadgandene, upptagande i en egen Afdelning har Utskottet tagit i betraktande jämväl den omständigheten, att då de frågor, sorn?
med detta ämne äga gemenskap, åro till större delen af enahanda beskaffenhet med de, hvilka redan finnas utr/tdie i vissa §. §, af Riksdagsordningen, som, , 1 de srne öfrige Ståndens representation^ ä: manförandet af de bestämmelser som i det». ti seende röra Ridderskapet och Adeln enskildt, skulle, om dervid följdes likartade grunder med. hvad för de öfrige Stånden redan vore stadgadt, bereda en möjlighet, att derest i en framtid den önskan blefve allmän, att de lagar, hvilka utstaka sättet hvarpå Ridderskapet och Adeln äga, att afgifva yttrande i, allmänna ärender, borde genom deras införande i Grundlagen omgifvas af enahande helgd och orubblighet, sorn du tillkommer de öfrige Ståndens representitionsstadgar, sådant kunde utan svårighet verkställas
Utskottet ansett sig böra göra i den gamla redactionen af RiddarhusOrdningen skulle medföra betydlig vidlyftig - Den 5 Junii. s5 bet jamt för deras genomgående fordra en tid, som Utskottet, i anseende till de manga yigtiga ärender, sorn fordra Ridderskapets och Adelns pröfning, är skyldig att sparsamt för sig påkalla,'samt orsaken till de mindre rättelserne dessutom vid blotta jemförelsen emellan den nya och gamla redactioaen, lätt kunna upptäckas, har Utskottet trott det vara tillräckligt, att i detta Betänkande endast uppgifva motiven ””till de. rättelser eller tillägg, hvilka äro af mera hufvudsaklig beskaffenhet, hvarvid Utskottet skall följa den ordning, paragraferne i det nya Förslaget äga.
Sedan Utskottet sfsdgat sin öfvertygelse, Sftt 2 och 10 §. i den hittills gällande
Rid darhusordning, såsom begge afhandlande enahanda ämne, nemligenom hufvudrnannarätt,och dess öfvergång från en till annan, ättemän, borde till en §. sammanföras, har under öfverläggning kommit mängden af de särskilta hinder för en enkel redaction af ett stadgande härom, som olika su<jcessionslagar inom olika ätter af Sveriges Adel förorsaka.
Tvenne serskilta meningar hafva, härvid inom Utskottet Uppstått, af hvilka den ena varit för den redaction, förslaget innehåller, pcb den andra, att lemna nuvarande 2 §. alldeles oförändrad, och blott vidfoga den, loide, till dess att del» opinionen om behofvet, dels en sedermera i ordentlig constitutionell väg, tillkommen för klaring af det t 37 §. af RegeringsFormen innefattade stadgande om d«n hÄdsnefter blif vand* Adeln, kan hinna beredas; att, innan sådan ändring vunnits, svårligen någon redaction af Riddarhu^Ordningen kan uppgöras, gom icke i flera oförutsedda lall blifver bristfällig; och att således den ändring som nu gjordes, skulle ske under hopp, att snart få, efter erhållen förklaring af 37 §. göra en an. nan åter; hafva Utskottets Ledamöter icke kunnat för sig dölja, och hafva derföre enhälligt ansett sig böra öfverlemna detta Förslag till Ridderkapets och Adelns pröfning, att emedlertid den närvarande redactionen borde tills vidare oförändrad qvarblifva, men tillika trott sig, af den Utskottet i 52 §.
Riddarhusordningen ålagda skyldighet vara bestämdt upprrianadt, att för Ridderskapet och Adeln uppgifva de brister Utskottet ansett vara för handen, och de förändringar, som i fall nämnde 37 §. skall förblifva i sitt närvarande skick, synas vara de mäst lämpeliga till återbringande af ordning och redighet.
Utskottet tror sig härvid visst icke hafva undanröjt alla svårigheter, men dock många flere, än som i den nuvarande Riddarhusordning gen äro ens förutsedda.
Det första Momentet af nu gällande 2 §. i RiddarhusOrdningen är, hvad dd äldre ätterne angår, icke serdeles utsatt för förtydningar; det innefattar likväl en alldeles onödig mening, nemligen orden "få lanne någon lejner, som jr ån äld/le fonen på mant linien hår flammar-” det der åsyftade stadgande om hufvudmanna-i rättens succession inom hela den äldsta grenen, är först och främst olämpligt, der det Den 5 Junii, 2? nu sfår, i sammanhang med orden ”äldste sonen och efter honom hans äldste son, och så vidare man efter man,” hvilka ord hänvisa ti!l en fortgående kedja af endast de förstfödda inom äldsta grenen.
För det andra är det ock onödigt, ty de efterföljande orden ”derefter närmaste ättemän af äldsta qvarlefvande grenen,” kunna med lika lätthet tillämpas till frågan om hufvudmannarättens öfvergång på en sidoutgrening af första hufvudgrenen, som på huru förfaras skall, sedan den 6ednare utgått.
Men just i detta bestämmande, att hufvudmannarätten efter första grenens utgång öfvergår på närmqfte ättemän, ligger en stor obestämdhet ty sjelfva begreppet, närmare ättemän, är icke i närvarande
Riddarhusordning utveckladt på något ställe mer än i 3idje § der det heter; ”Hufvudmannarätten närmare ättemänEgenskapen att vara närmare eller fjärmare ättemän skulle således vara stadgad att bero på mer eller mindre aflägset hopp att blifva hufvudman, och sjelfva successionen till hufvudmannarätt likväl grundas på, hvilken som voro närmare ättemän eller ej.
Att praxis har till fullkomligt afhjelpande häraf redan stadgat sig finner Utskottet ganska väl, och befarar i synnerhet för de äldre ätterna icke någon olika tolkning af den närvarande §;s redaction, men den för alla sådana cirkeldefinitioner oundvikliga egenskapen, att blott genom praxis kunna erhålla betydelse, är sjelf ibland de största fel en Lagredaction kan äga.
Den 3 Junti, Den af Utskottet föreslagna §. börjar med definitioner, som upptaga första Momentet, oqh hvari Utskottets egenteliga åsigt af frågan innehållesj andra momentet innefattar undantag frän reglorne; och i det tredje har Utskottet till närmare utveckling framställt de mäst förekommande fallen.
I §,ns närvarande skick innefattar andra momentet blott den ena af de händelser då Utskottet ansett undantag från principen, ehuru den än må stadgas, vara nödvändig, nemligen når frågan är», om de enligt diplomen, med särskildt arfsordning för den förlänsde titeln försedde, ätterna.
1 en del af dessa följer värdigheten tvenne eller flere *f Stamfaderns barns grenar, efter förstföd.sloratt; I ©n del innehafves den af Fat och Son, eller Får och Sera Söner, på en gång, och åter i andra följer den äganderätten till testamenterade gods, och i detta sednare fall är dess öfverlåt&nde från en till annan bestämdt en domstolsfråga.
Oaktadt hela denna variation af stadgar, har frågan om hufvudmannarätt för den upphöjda ättett visat sig temligen enkel, emedan den vanligt* vis består af få personer, men för den qvarblifna delen af samma ursprungeliga, slägt, har denna fråga varit merendels så mycket mer invecklad.