Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tilläggas åter dessa öfverskott förvaltaren, så är det derföre, att man vill bereda honom nya löneförmåner, och bland alla sätt att bereda löneförmåner är detta enl. min åsigt det aldra sämsta, ty det är en upmuntran till förvaltare att gå egennyttigt till väga vid förvaltningen af förråderne, att chikanera vid in- och utvägningar, att tvinga leverantörer att lemna mera än de skola, och det är icke svårt att förmå en leverantör dertill, emedan han heldre underkastar sig detta än de chikaner, för hvilka en förvaltare kan blottställa honom.
Den sannolika följden häraf är, att kronan får betala saken, ty för att undvika allt detta trassel lemna leverantörerne mera än de böra, men betinga sig i stället desto högre betalning för sina varor.
Leverantörerne kunna således icke utöfva lämplig kontroll å förvaltaren, likasom icke heller de, hvilka skola från magasinet erhålla varor, ty alltid gifves något tillfälle för förvaltaren att vara knapp vid utmätningen.
Såsom jag redan nämnt finnes alltså icke något sämre sätt att lemna förvaltare löneförhöjning, än att man tillerkänner dem rättighet till upkommande öfverskott.
Man har visserligen sagt, att om man än frånkänner förvaltare all rätt till ersättning för öfverskotten, skulle sådant medföra ringa verkan derföre, att den förvaltare, som vill begagna sig af dessa sätt att förskaffa sig ökade löneförmåner, har rymligt samvete och vet nog att ställa så till, att dessa öfverskott försvinna ur magasinet; men det är väsendtlig skillnad emellan att de genom förvaltares egennyttiga förfarande vid in- och utvägningar upkommande öfverskott skola lagligen tillfalla honom, och att dessa öfverskott tillfalla kronan, om han stjäl dem.
Jag yrkar bifall till denna punkt af Betänk. llr Cederschiöld, Rob. Tlieophro n:
Denna långa discussion synes föranledd af en origtig upfattnihg af Hr Printzenskölds första yttrande.
Jag förstod det så, som vore hans afsigt, att redogörarne skola erhålla icke blott afskrifningsproc:n, som i lag är dem tillerkänd, utan ock alla i magasinerne upkommande öfverskott.
Så tyckes öfrige talare, som mot honom upträdt, hafva upfattat 24 Den 7 Januari. hans mening.
Han har likväl sedermera gifvit tillkänna, att hans mening varit, att redogörare skola tillgodonjuta endast afskrifningsproc:n.
Skillnaden synes således vara, att Hr Printzensköld vill, att redogörare skola få disponera öfver afskrifningsproc:n, hvaremot öfriga talare på grund af 1812 års regkte yrka, att redogörarne icke skola få dispone.-a öfver denna afskrifningsproc.
Detta i nämnda regkte förekommande stadgande anser jag vara af stor vigt, ty skulle redogörare få disponera öfver afskrifningsproc:n linnes ingen möjlighet att förekomma, det ju icke en redogörare med spänstigt samvete tillegnar sig ur magasinet, hvad honom icke rätteligen tillhör.
Sådant är förebygdt, om det är förbjudet för redogöraren att ur magasinet borttaga något af der förvarade persedlar och varor, men gör han det detta oaktadt, är han kronotjuf och blir såsom andra derför straffad, och just häri ligger ett hinder.
Jag anhåller om bifall till Utskrs förslag, och tror det nuvarrde aflöningssättet vara hvarken klokt eller Staten värdigt.
Flere gånger bar jag fästat upmärksamheten på det oriktiga sätt, hvarpå Staten lemna:- aflöning, ty denne är så ringa, att jag tryggt påstår, att tjenstemännen uptnanas att vara tjufvar och isynnerhet dessa redogörare, ty det är klart, att desse måste lefva likaväl som alla andra, men icke destomindre iiro deras löner fullkomligt otillräckliga för att tillfredsställa de oundgängligaste lefnadsbehofven.
Jag frågar ännu en gång: är detta klokt, är det Staten värdigt.
Jag ber om ursägt, för det jag så ofta besvärar R. o. Ad. med yttranden i denna fråga, men jag har här blifvit missförstådd af Hr Liljehöök, enär han talat om sådana förråder der någon afskrifningsproc. alldeles icke är medgifven såsom t. ex. dem, hvari förvaras munderingar och kanoner m. m.; hvilket allt icke har med förevar:de fråga det ringaste samband, ty här afses endast uplagsförråder af sådane persedlar, å hvilka afskrifningsproc. uti 1812 års regkte är medgifven.
Deremot har Gr.
Lagerbjelke rigtigt upfattat den mening jag sökt göra gällande, men icke destomindre kommit till samma slut som StatsUtsk.
Jag vill icke bestrida, att ju icke vederb:de Ekon.
Administration bör pröfva öfverskottens laglighet, men deremot bestrider jag på det högsta, att man beröfvar redogörare rättigheten att disponera öfver afskrifningsproc:n, som blifvit dem tillerkänd.
Detta förorsakar i flera fall dryga kostnader för kronan många gånger vida större än afskrifningsproc:n.
Jag har förut sagt, att det linnes magasiner, der flere 1000 T:r spannmål in- och utgå, och att vid årets slut flere 1000 T:r äro i behåll.
Nu kan väl icke nekas, att det är redogörarens lagliga rätt att vid slutet af ett redogörelseår njuta betalning för den honom tillkommande afskrifningsproc., men huru skall behållningen af densamma kunna utredas annorlunda än efter anställd inventering, hvilken på sätt jag redan Den 7 Januari. 25 visat medför en så betydlig kostnad genom aflöning till dem, som dervid biträda.
Förhållandet är enahanda med de magasiner, som innefatta betydliga förråd af fourrageringspersedlar. och det skall således alltid blifva förgäfves att ådagalägga det Utsk:s förslag är för kronan nyltigare än det förhållande som nu är för handen, äfven om man lemnar å sido den obillighet, som ligger deruti emot upbördsmannen.
Jag anhåller blott att få besvara Hr Printzen skölds senaste anmärkn.
Sättet för utbetalningen utaf afskrifningsproc. till redogöraren är ganska enkelt, ty räkenskapen visar hvad, som i magasinet blifvit in- och utlemnadt och derefter beräknas afskrifningsproe:n, hvilken redogöraren altså utfår på runstycket.
Öf verläggningen ansågs härmed fulländad, och efter först till bifall och sedermera till återremiss å förevaride § framställde proposrr. som besvarades med blandade ja och nej, blef förnyad propos. å bifall till denna § framstäld och besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg ja härvid hafva varit öfvervägande. §§ 32 till och med 35.
Biföllos. § 36.
Lades till handlingarne. § 37. Bifölls. § 38.
Jag anhåller att få göra nå gra anmärkn:r rör:de denna punkt i fråga såväl om sjelfva saken som om formen för behandlingen deraf.
I afseende på den förra instämmer jag med StatsUtsk.
För framgången af den allmänna reglering af pensionsväsendet, som här afses, anser jag nödigt att B.
St. uttala den åsigt, att pensionerne böra vara så tillräcklige, att det icke må såsom nu inträffa, att man på samma gång är lön- och pensionstagare.
Enl. min åsigt kunna i princip åsigterne icke vara mycket delade, och jag tror. att R.
St. icke kunna nog mycket behjerta denna fråga, då det förhöjda anslaget till pensionskassan förekommer till öfverläggning, men jag tror äfven det vara nödvändigt, att göra saken dessförinnan så ren som möjligt, och att man således på förhand uttalar den opinion att om pensionerne ökas, få de icke upbäras sålänge man åtnjuter lön på stat.
Ett upskof med uttalandet af denna opinion synes mig just för sakens framgång icke nyttigt, destoheldre som Arméens Fullmäktige snart sammanträda och kunna taga frågan i öfvervägande, innan ens Afdeln. inom Utsk., Stats - 26 T> eii 7 Januari.
St. meddelat beslut i amuel.
Då för hufvudfrågans afgörande i det hela, nemi Arméens pensionering, jag således anser nödigt, att lion pröfvas såväl af Arméens Fullmäktige som af R.
St., anhåller jag, att denna punkt måtte återremitteras.
Då jag bland reservationerne funnit en, som innehåller åsigter fullkomligt öfverensstämmande med ändamålet, anhåller jag att få upläsa slutet af denna reservation så lydande: ratt R.
St. uti underd. skrifvelse anhålla, det K.
M. täcktes vidtaga nådig åtgärd för åstadkommande af sådan ändring uti regi:tet för Arméens Pensionskassa, som till ofvan upgifna ändamål må finnas ledande.»
Detta förslag anser jag vara affattadt i så lämpliga ordalag och så rigtigt i sjelfva syftningen, att det må blifva grunden för den återremiss, hvilken jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla.
I så måtto delar jag den siste talarens åsigt, att ett af de vigtigaste föremål för StatsUtsk:s behandling vid denne Riksdag i afseende på löneregleringen inom 4:de liufvudtiteln är frågan om afskedade officerares pensionering, och jag sätter denna fråga framför den om löneregleringen.
Deremot bestrider jag, att hon nu är föremål för någon R.
St:s åtgärd, ty vi veta alla, att det Utlåt., SlatsUtsk. i den nu föredragna punkten afgifvit, är en följd af R.
St:s Revisorers yttrande.
Just med afseende på den nu förevar:de frågan hafva desse
Revisorer förklarat sig i så måtto biträda den åsigt, att de ansett ett billigt stadgande kunna upgöras, hvarigenom pensionsinnehafvare, hvilken erhåller annan tjenst med högre löneförmåner, får vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, sorn motsvarar pensionsbeloppet.
Revisorerne hafva här således icke föreslagit, att R.
St. skola upgöra något stadgande på grund hvaraf pensionerne skola förhöjas så mycket, att dessa pensioner vore för militärer tillräckliga, så att de. som erhålla civila embeten efter afskedstagande!. icke kunna eller få göra anspråk på pension från Arméens Pensionskassa.
Såsom vi alla veta sammanhänger denna fråga med ägande rätten, emedan arméens befäl nu. pensionerar sig sjelft.
Denna fråga kan icke lösas förr än R.
St. uttalat sina åsigter om K. M:s Propos. om anslagsbeloppet till pensionskassans förstärkande, och då först kommer frågan att på sitt rätta ställe behandlas.
Att, såsom Gr. v. Platen vill, R.
St. nu skola i underd:het anhålla, det K.
M. täcktes vidtaga nådig åtgärd för åstadkommande af sådan ändring uti regl:tet för Arméens Pensionskassa, som till ofvan upgifna ändamål må finnas ledande, synes mig så mycket mindre lämpligt, sorn jag för mig icke har klart hvad som härmed menas. K. M. har redan uttalat
Sin åsigt i ämnet och R.
St. skola i sammanhang med 4:de Hufvudt:n uttala sina.
Visserligen vore det önskligt, att, såsom Gr:n sagt. R.
St. uttalade sina åsigter så tidigt, att Arméens Fullmäktige blifva i tillfälle att yttra sig öfver Ii.
St:s beslut; men jag förmodar att desse Fullmäktige, måne om att bevaka Arméens Den 7 Januari. 27 interesse, bereda sig tillfälle, att så fort som möjligt yttra sig antingen vid deras förestående sammanträde eller vid ett kommande, i händelse Ii.
St:s beslut skulle i någon mån strida emot arméens rätt och bästa.
Här äro således 2:ne skiljda frågor, och man bör väl i alla fall göra sig redo för hvad man vill föreslå, men det har reservanten i StatsUtsk. alldeles icke gjort, hvarföre jag ock anhåller om bifall till denna punkt.
Jag medgifver visserligen att den siste talaren bör hafva och säkerligen äfven har mera kännedom än vi andra om hvad man har i denna fråga att från Utsk. vänta: men då jag lika varmt som han önskar framgång åt hufvudfrågan, som, säga hvad man vill, dock står i nära sammanhang med den nu föredragna, och då jag icke kan upfatta frågan som Hr Bildt, anhåller jag, att R. o. Ad. ville behandla henne så som jag föreslagit.
Jag hemställer til] H:ne, om det icke finnes grund för den förutsättning, att anslag till förhöjda pensioner skulle lättare vinnas, i händelse på förhand R.
St:r uttala den åsigten, att icke lön på stat och pension få på samma gång åtnjutas.
IIr Bildt och jag sträfva till samma ändamål, och, om R. o. Ari. nu ogillar den af mig uttalade åsigten. hoppas jag, att vid hufvudfrågans lösning, utgången må bevisa, att Hr Bildt verkligen haft rätt i sin mening.
Ii. S.t:s Revisorer hafva förklarat sig i så måtto biträda den åsigten, att de ansett ett billigt stadgande kunna upgöras. hvarigenom pensionsinnehafvare, hvilken erhåller annan tjenst med högre löneförmåner, får vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarar pensionsbeloppet.
Då nu StatsUtsk. skulle yttra sig öfver denna af Revisorerne väckta fråga, förklarade StatsUtsk., att när K.
M. äskat ett anslag af 150,000 R:dr Rrut i och för förhöjande af pensionerne. ansåg Utsk. att den af Revisorerne väckta fråga sammanhängde med K. M:s Propostn om anslag till förstärkande af pensionskassan, hvarföre Utsk. äfven tillstyrkt, att dessa båda frågor må på en gång förekomma till afgörande Iros Ii.
Således är nu i detta ögonblick endast att afgöra, hvilketdera kan vara tjenligare antingen att pröfva båda frågorna på en gång eller att serskildt för sig afgöra Revisorernas förslag.
Jag anser Utsk:s åsigt rigtjg, och den som önskar bifall till Revisorerncs framställning har genom bifall dertill icke något förlorat, enär han kan göra sin mening gällande, då StatsUtsk. inkommer med sitt Utlåt, anledn. af I\.
M:s Propos:n om anslag till Arméens pensionskassa.
Jag väntar mig visserligen den anmärkn. häremot, att Gr. v.
Platen icke begärt annat än återreroiss, men jag beder att få fästa upmärksamheten derpå, att StatsUtsk. endast har sagt: rvill Utsk. i sammanhang dermed, nemi. K. M:s Propos. taga förevar:de af Revisorerne väckta fråga uti öfvervägande och hemställer alltså, att densamma f. n, icke må till någon 28 Den 7 Jann ari. åtgärd af R.
St. föranleda.»
En återremiss af detta Utlåt, skulle således utmärka, att R. o. Ad. anser StatsUtsk. hafva haft orätt i sin åsigt, att båda frågorna på en gång behandlas.
Att deremot på förhand yttra sig om hvad man vill säga, då förevar:de båda frågor från StatsUtsk. inkommer till R.
S(:s afgörande, kan jag icke finna hvartill sådant skall tjena.
Jag anhåller om bifall till StatsUtsk:s förslag.
Till hvad Hr Bildt yttrat vill jag endast tillägga att det väckt min förvåniug att man vill taga ifrån afskedade militairer den pension, som de sjelfve inbetalt.
Pensionen är, enl. min tanke, nemi. att betrakta som ränta å det kapital, som den pensionsberättigade, under sin tjenstetid, genom årliga insättningar, samlat åt sig.
Arméens pensionskassas
Fullmäktige i sitt svaromål på R.
St:s Revisorers anmärkn. ansett att
Revisorerna endast bordt efterse om emot räkenskapernas förande m. m. intet varit att anmärka — och sådan anmärkn. ej förekommit, och då StatsUtsk. föreslagit att frågan skulle framdeles tagas i öfvervägande i sammanhang med frågan om högre pensioner åt afskedade militairer. så inskränker jag mig nu att begära bifall till ifrågavartde 38 g. Gr. von Platen:
Lagerbjelke utvecklat, att jag endast begärt frågans återremitterande till StatsUtsk. för att der blifva ytterligare pröfvad, och jag anmälde mig till erhållande af ordet vid början af Gr:s yttrande, har jag föga att tillägga.
I anleda, af en värd talares yttrande får jag bekänna, att jag alldeles icke anser frågan uteslutande röra delägarne i Arméens pensionskassa, då äfven Staten till henne leinnat bidrag.
Det är mig bekant att från Civil-Statens pensionsinrättning pension icke får åtnjutas på samma gång man upbiir lön, hvarföre skall väl då förhållandet vara annorlunda med delägarne i Arméens pensionskassa, och då Staten lemnar bidrag till pensionskassan, måste pensionstagarnes rätt icke kunna sträcka sig längre än till det belopp, de af egna medel sammanskjutit.
I händelse förhållan det vore sådant Ilr v. Knorring upgifvit nemi. att pensionerne för afskedade officerare vöre att betrakta endast såsom ränta på ett insatt kapital, hade den värde talaren fullkomligt rätt; men nu förhåller det sig så, att till
Arméens pensionskassa utgå betydliga anslag dels från Staten och dels från Krigsmanshuskassan, hvilka medel ingalunda kunna betraktas såsom kapital-inbetalningar af officerare.
Hvad sjelfva saken angår instämmer jag med den af Utsk. uttalade åsigt.
Mig förekommer, som vore hufvudfrågan den, när är rätta tidsmom:t inne för afgöran - Peri 7 Januari. 29 det af Revisorernes anmärkn:r rör:de Arméens pensionskassa.
Mig förekommer äfven, att, såsom Gr. v. Platen jemväl yttrat, detta tidsmom. inträffar före Krigsbefälets sammanträde.
Detta befäl äger att yttra sig i dessa ämnen, och ora R.
St. vid bifall till större eller mindro del af hvad K.
M till pensionskassan äskat, skulle fästa sådana vilkor, på hvilka Krigsbefälet tilläfventyrs icke skulle vilja gå in. kunde detta möjligen föranleda ett upskof under en hel Riksdag för militären att komma i åtnjutande af det begärda anslaget 150,000 R:dr Rmt.
St. deremot nu fattar sitt beslut i frågan, och detta på förband blir kändt samt möjligen äfven ineddeladt Krigsbefälet, underlättar detta betydligt möjligheten för Arméen att erhålla det af K.
M. äskade tillskott.
Ur denna synpunkt önskar jag eu återremiss, och att, i händelse den beviljas, Utsk derefter måtte inkomma med ett förslag, som anvisar i hvad mån R.
St. böra fästa afseende på Revisorernes anmärkntr.
Jag önskar högligen, att någon åtgärd måtte vidtagas till undanrödjande af den hittills gjorda anmärkt!., att icke dubbla förmåner beviljas somliga under det andra hafva allt för litet understöd efter att hafva tjenat Staten i 30 ar.
Jag yrkar ålerremiss.
Hr M on tgomm erie :
Ingalunda anser jag det vara af någon vigt, att som reservanten föreslagit, en skrifvelse af upgifvet innehåll aflåtes till K. M. innan Krigsbefälet sammanträder.
Reservantens förslag kan nemi. vara ganska rigtigt, i händelse R.
M. begärda anslag till förhöjda pensioner åt afskedade militärer, men i annan händelse har förslaget ganska mycket emot sig ur billighets synpunkt betraktadt.
Detta förslag innebär, att med anledn. af den utaf R.
St. uttryckta åsigt Krigsbefälet skall ovilkorligen besluta i enlrhet med den aflåtna underd. skrifvelsen, utan att afbida 11, St:s bifall till det anslag K.
Jag skulle tro, att Krigsbefälet möjligen finner hinder möta - för ett sådant beslut å deras sida och hvad är då vunnet?
Revisorernes anmärkn. går till en del derpå ut, att militärer, som äro pensionsberättigade och erhålla civila tjenster, icke skola ur Arméens pensionskassa få upbära pension utan, i händelse civila lönen är högre än pensionen, den sednare skall ingå till kassan.
Denna fråga hänger tillsammans med den, om R.
St. bevilja det nyssnämnda anslaget och derföre synes det mig vara skäl att nu bifalla Utsk:s förslag så att frågan sedermera i sammanhang med förslaget om förhöjd pension får pröfvas af R.
Hr Palmcrantz, Joh.
Länge bar inom vårt fädernesland varit erkänd rigtigheten af den grundsats, att ingen bör hafva mera än en lön på stat och således icke heller pension på samma gång man åtnjuter lön.
Så är förhållandet inom civil-staten och äfvenså inom skolstaten.
Hvad militärstaten beträffar, har ett helt annat förhållande gjort sig gällande till 30 Den 7 Januari. följd deraf, att denna stat har till större delen sjelf samlat de fonder, hvaraf deras pensioner utgå.
Likväl måste man medgifva, att äganderätten till Arméens pensionskassa ieke uteslutande tillhör Arméen, emedan Svenska folket dertill tid efter annan bidragit, och äfven vid denna Riksdag har ett betydligt anslag för ändamålet blifvit hegardt.
Nu har StatsUtsk. föreslagit, att afgörandet af denna fråga skall anstå tills frågan om förhöjda pensioner förekomma.
Mig synes det långt rigligare. att R.
St. nu yttra sig om, under hvilka vilkor pensioner från Arméens pensionskassa få utlemnas.
Jag anser det vara rigtigare, att beslut härom nu fattas, helst, sedan grundsatsen vore erkänd, man lättare kan erhålla de medel, som till pensionskassans förstärkande blifvit vid denna Riksdag begärda.
Jag förenar mig således med dem. som begärt återremiss å denna punkt, på det att Utsk. måtte utlåta sig, om den grundsats, som gäller för civil-staten och skolstaten, äfven skall vara gällande för militären.
Då nu flere talare på grund af en reservation vid Utlåt, yrkat återremiss, är det icke utan skäl, att hos en hva1’, som gjort sig reda för denna fråga, den tanken framställer sig, att man vid denna Riksdag skulle inskränka sig till endast den åtgärd reservanten föreslagit, eller att man skulle hos K. M. anhålla, att den, som är pensionsberättigad men erhåller civil tjenst, icke må ur pensionskassan upbära pension, och att man således hoppas att efter en återremiss, StatsUtsk. skall tillstyrka R.
St., att låta frågan om förhöjd pension åt militären hvila, intilldess man finge erfara effecten af den utaf R.
St. aflåtna underd. skrifvelse.
Det är icke utan att jag äfven hort sådana åsigter uttalas, och det är äfven möjligt, att de vid denna Riksdag kunna göra sig gällande.
Hvad sjelfva pensione” ringen beträffar, så är jag bland dem, som anser nuvartde sättet för Arméens pensionering både olämpligt och origtigt, ty ingenting är olämpligare, än att man är delägare i den kassa, hvarifrån pensionerna utgå.
Det rigtiga är väl, att hvarje tjensteman, sedan han i Statens tjenst blifvit utsliten, undfar pension af Staten, och detta sä mycket mera, som de bidrag tjenstemännen nu mäste lemna till sina pensionskassor, alltid utgöra en förminskning i deras redan förut hö,gst knappa löner.
Derföre tillhör jag äfven den åsigten, att Arméens pensionskassa icke bör utgöra en serskild stat i Staten, utan bör ingå såsom en serskild gren i Statens öfriga förvaltning.
Raab: Hr Bildt’s yttrande, att de, som önska åter remiss af denna punkt, endast vilja upskjuta eller rättare undanskjuta frågans afgörande, är fullkomligt origtig.
Min afsigt är alldeles motsatsen, ty enl. min upfattning skall den af reservanten föreslagna skrifyelsen just befordra R.
St:s bifall till K. M:s Propos. -om anslag till pensionskassan, emedan jag befarar, Den 7 Januari. 31 att R.
St. hysa den farhågan, att om de bevilja detta anslag med vilkor, att den, som är berättigad till pension men erhåller en civil tjenst med högre lön än pensionen, icke får upbära den sednare, så länge han innehar den civila tjensten, skall detta vilkor ändock icke komma att upfyllas Således, undant rödjes denna farhåga i förtid, skall det äfven blifva lättare att erhålla det äskade anslaget.
Vid Arméen finnas Kaptener 60 år gamla, hvilka icke äro tjenstbara.
De kunna icke taga afsked derföre, att de då icke hafva mera än 400
R:dr till underhåll för sig och sina familjer.
Arméens tjenstbarhet skulle ökas, om pensionerne kunde förhöjas till det belopp K.
M. föreslagit och af dessa skäl förnyar jag min anhållan om återremiss.
Hr Fåll rotus, Olof Immanuel:
Jag vill icke yttra mig i hufvndfrågan, eller huruvida II.
St:s Revisorers anntärkn. hvilar på rigtig grund eller ej.
Endast i afseende på det formela af frågan har jag begärt ordet. 2:ne talare hafva önskat, att ärendet måtte återremitteras till StatsUtsk., på det att Utsk. serskildt må kunna afgifva Utlåt, öfver denna punkt, så att med anledn. af detta Utlåt, framställning sedermera må kunna göras till Krigsbefälet, som snart sammanträder.
Jag vill likväl fästa upmärksamheten på hvad Revisorerne med sin anmärkn. egentligen åsyfta.
De säga nomi. ratt ett billigt stadgande bör kunna upgöras, hvarigenem pensionsinnehafvare, hvilken erhåller annan tjenst med högre löneförmåner, får vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarar pensionsbeloppet."
Här är således icke ifrågasatt, att pension skall indragas för dem, som efter afskedet erhålla annan lön, utan alt afdrag å lönerne, motsvarande pensionen. skola göras.
För frågans bedömande måste följaktligen StatsUtsk. icke blott taga i betraktande hvad, som bör åtgöras i fråga om den af K.
M. föreslagna förhöjda pensioneringen för Arméen, utan äfven i sammanhang dermed öfverväga, huru lönerne derefter vilkorligen må bestämmas.
I följd häraf måste Utgiftsafdeln.. som kommer att behandla frågan om 4:de Hufvudt:s löneanslag. äfven blifva i tillfälle att i ett sammanhang pröfva anmärkningsfrågan.
Onskligt är visserligen, att denna fråga blefve så fort afgjord, att den innan Krigsbefälet åtskiljes der må kunna komma under öfverläggning; men sådant bör ock kunna medhinnas, emedan först efter medlet af denna månad Krigsbefälet sammanträder och sannolikt icke förr än efter flera månaders förlopp åtskiljes.
Jag anhåller altså om bifall till Utsk:s förslag.
Enl. min åsigt skulle det strida mot en rigtig form af frågans behandling, om förevar:de punkt återremitterades, enär StatsUtsk. förklarat sig vilja taga densamma i öfvervägande i sammanhang med K. M. Propos. om anslag % 32 Den 7 Januari. till förhöjd pensionering af Arméens befäl.