Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag erkänner visserligen riktigheten af den principen, att allmänheten är i samma mån mera trygg, som grundfonden är starkare; men jag hemställer tili de herrar, hvilka anse grundfonden icke böra få anlitas titl högre belopp än 25 proc., om icke, i den händelse bolaget skulle behöfva mera Un d&ssa a5 proc. af Rikets mynt, bolaget 5^2 Den 20 Februari e. m. må äga rättighet att uppsäga någon del af de återstående y5 proctn till inbetalning — då i sådan händelse bör åligga actieägarne att i förhållande till hvad som fordras göra nya inbetalningar, för hvilket ändamål grundfondshandlingarne i brist af godvillig inbetalning användes.
Om t. ex. i5 proc. erfordras utöfver redan uttagna 7.5 proc., så frågas hvarifrån detta tillskott skall erhållas, om actieägaren icke har andia tillgångar än hvad den insalta grundfonden erbjuder.
Kan denna inbetalning verkställas utan att grundfonden rubbas, så bl i fv er bankens säkerhet så mycket större.
Men kan inbetalningen ej verkställas, så måste grundfonden användas.
Ponera, att ej grundfondshandlingarne, som motsvara proc. inbetalningar, blifvit insatta i contant till ett belopp af 4° proc., utan att insalta grundfondshandlingar blifvit rubbade, så är tydligt att banken vunnit i säkerhet 35 proc., och medgifver jag visserligen att grundfonden icke må rubbas; men i annat fall kan jag icke instämma deruti, att grundfonden får rubbas till cassans förstärkning, i händelse af uppkommande behof.
Det torde vara en gifven sak, att sedan grundfonden blifvit bestämd jemte villkoren, på hvilka octrojen beviljats, så får grundfonden icke förminskas, ehvad den bell och hållet består af reda penningar eller af säkerhetshandlingar.
Uti 9 §:n bestämmes, att, i händelse genom vexling eller annan orsak förhållandet emellan bankens tillgångar och beloppet af dess creditsedlar och invisningar skulle komma alt rubbas, det åligger banken att inskränka sin utlåningsrörelse och inom en månad hafva återställt det rubbade förhållandet.
De kunna tillhållas att fullgöra detta genom vitén och vid påföljd att förlora octrojen.
Det är af vigt att uti fötevar. § stadgas, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, att utdelning af grundfonden icke må äga rum, sedan octrojen är utgången, förr än bolaget antingen kan visa sig hafva inlöst de utgifna credit^ sedlarna eller ock i R.
St:s Bank deponerat säkerhet motsvarande de utgifna sedlarnes belopp.
Det är väl sannt alt lagsökning får äga rum inom viss tid; men då allmänna säkerheten skall skyddas, torde det vara bäst att dertill använda de medel, som finnas i händerna.
Sedan den bestämda tiden efter kungörandet om bankens upphörande och den förestående utdelningen tiiländagått, och ingen fordringsägare dessförinnan anmält sig, då må delägare återfå sin grundfond.
Då jag sista gången yttrade mig, hänviste jag till g §:n, för alt der upptaga hvad Hr Lefreåi velat tillägga vid förevar, mom. af 6 §:n. 9 §:n anser jag vart» lämpligaste stället för nämnda tillägg, emedan der äfven bestämmes skyldighet för banker att icke utgifva creditsedlar till större belopp, än som motsvarar deras deposi - Dan 20 Fokruaric. m. 543 tion i R.
St:s Bank sai»t ägande säkerhetshandlingar.
Nu Sr klart, att om cassan behöfver invexla sedlar, så bör grundfonden kunna få förvandlas till penningar; ty en actieägare, sorn insätter bela beloppet i penningar, måtte väl få uttaga sina intecknirigshandlingar, och örn bankens utelöpande creditsedlar blifva inlösta med mynt, då är banken qvilt med allmänheten.
Oin man derföre vill inskränka bankens rörelse blott till de 25 proc., som i conlanta penningar minst skola insättas, med föreskrift att resten skall i handlingar förvaras; så torde det kunna hända, att banken andra året efter dess stiftande är bankrut.
En sådan lagstiftning mätte icke kunna anses öfverensstämma med hvad som är nyttigt.
Om banken skall kunna existera, måste vexlingscassan vara säker, hvartill fordras, att capitalet får anlitas utöfver de contant insatta 25 proc:n ända till 100 eller sista proc:n, om så behöfves; men i sådan händelse blir äfven den sista sedeln inlöst, såvida banken icke missbrukat sin rättighet att utgifva sedlar, i hvilken händelse banken upplöses af sig sjelf.
Ehuru jag icke fullkomligen fat tade det amendement, som Hr Lefre'n föreslog, tror jag dock, att jag instämmer uti syftningen deraf, nemi. att hvarje uppkommande bank bör uti säkra papper, som icke få till cassas förstärkning användas, äga minst A;delar utaf den i 2 §:n bestämda minsta teckningssumman 1,000,000 r:dr.
Det är således en garanti, att en viss summa är deponerad, och den får icke förminskas, emedan den måste vara stor, på det att banken må vara solid.
Då cassan behöfver förstärkas, derföre att banken gjort mindre goda affärer, mäste nya tillskott äga rum, på det att alltid -|:delar af den från böl jan bestämda teckningssumman må finnas i allmänt förvar, sä att bolaget icke blott må alltid vara lika säkert, utan ock äga lika betydliga tillgångar mot slutet, sorn vid början af dess rörelse, och det kan ej komma i fråga att bestämmas i g §:n utan mäste stadgas i denna §.
Hel annan är frågan om sedelstocken.
Om 9 §:n skulle förstås såsom Frih.
Cederström sagt, att grundfonden får anlitas till utgifna creditsedlars inlösen, så blir följden den, att bolaget rör sig med en fond först af 1,000,000, sedermera af t. ex. 100,000, derefter af So.ooo, omsider med 10,000, lill dess ingenting återstår; men då hvarje bolag bör vara starkt, och styrkan vinnes på sätt Hr Lefren föreslagit, så förenar pag mig uti hans åsigt.
Jag har anledn. att tro det 3:ne
Stånd redan bifallit detta morn., och anhåller att Hr Ridd.Secrettn behagade upplysa om icke så förhåller sig.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att 2 mom. af 6 §:n blifvit bilället af samtliga de öfriga RiksStrn.
Uppå derefter framställd propos, antog R. o. Ad. oförändrad! 2 mom. af 6 §:n i Utskuis förslag. 544 Den 20 Februari e. m, 7 §:n.
Af uppläsningen torde R. o. Ad. finna, att denna § icke står i full öfverensstämmelse med R. o.
Ad:s beslut i i §:n litt. a i 7 §:n lyder: att inför rådhusrätten i den stad, der bankens liufvudcontor är beläget, i hufvudskrift förevisas, så väl den af K.
M. utfärdade lillståndsresolution, som ock etc.
Det synes således som vore bär en förändring nödvändig.
Det lär visserligen vara sannt, att 3:ne Stånd bifallit 1 §:n, sådan Utsk:n densamma föreslagit, oell att denna redaction således blir slutligen gällande; men R. o. Ad. torde väl dock böra ändra denna 7 §, så att den må komma att stå i conseqvens med R. o. Äd:s beslut i förenämnda 1 §.
Detta kan ske ulan särdeles olägenhet, alldenstund blott en liten förändring, som jag straxt skall föreslå, i §:ns redaction för ett sådant ändamål är af nöden, ålen, för att få ett fullständigt lagförslag, anser jag också nödvändigt att här införa ett alldeles nytt moment.
För att sälta efterföljande §§ i lagförslaget i enlighet med R. o. Ad:s beslut om 1 §:n, måste ju den i Gr.
Frölichs förslag införda 6 § 1 mom. någonstädes i lagen inflyta.
Till 1 mom. i 7 §:n af Utsk:ns förslag, föreslår jag derföre 6 §.11 i Gr.
Uti mom. a) §:n 7 Ulskms förslag blir förändringen den, att några ord måste uteslutas, andra deremot tilläggas.
— Så böra orden ’’så väl den af K.
M. utfärdade t i 11— s t å n d s r e s o 1 u t i o n” helt och hållet utgå; — hvad som bör tilläggas åter, är, att först sedan bolagsreglorne vunnit laga kraft de i rådhusrättens intecknings-prot. böra intagas.
— En ringa redaetionsförändring är derjemte nödvändig.
— Om hvad jag nu sålunda tagit mig friheten föreslå blifver bifallet, skulle 7 §:n få följande ordalydelse: 7 §:n.
Förr än banken får öppnas och träda i verksamhet, skall iakttagas a) att bolagsreglorne till deras ordagranna lydelse uti allmänna tidningarna införas, äfvensom att de blifva uppvisade hos rådhusrätten i den lä ne res i dien s-stad, hvarest bankens hufvud c o n l o r förlägges: åliggande det rådhusrätten att sådant uppvisande anmäla hos Konungens Bef:h:de, som inom 14 dagar äger genom utslag yttra sig, om banken, med afseende på de i denna lag leronade föreskrifter, må få öppnas eller icke, hvaröfver underdåniga besvär, ställde till K. M., må anföras inom 3o dagar i Nedre Justitierevision, för att i Högsta Domstolen till skyndsamt slut föredragas och afgöras; b) att, sedan bolagsreglor na vunnit laga kraft, desamma uti rådhusrättens i n teck n.pro t. ordagrannt - Den jo Februari e. m. 5^5 grannt intagas; hvarefter rutten — — — ingångna.
(Se §:n 7 inom. a, sista meningen i Utskrns förslag.) — Mom. c
Jag påminner mig icke så be stämdt Gr.
Frölichs förslag, sorn af R. o. Ad. antogs; men det förekommer mig som innehölle detsamma, att bolagen skulle söka Konungens tillstånd, som dock ej fick af Konungen förvägras.
Ifall ordalydelsen skulle vara sådan, så ser jag ingenting, som hindrar att bifalla 7 §:n litt. a, sådan som den är.
Jag skulle emedlertid önska, att den af Ståndet antagna 1 §:n blefve uppläst.
Secret. tillkännagaf, att PresteSt. gillat 7 §:n, att BorgareSt. godkänt 7 §:n endast med följande förändrade lydelse af början af mom. litt. d): ”att till banken skola vara inbelalde minst 10 proc. af grundfonden, eller -£:del af det i 5 §:n litt. a) bestämda tillskott i reda penningar, äfvensom” etc, och att BondeSt. bifallit mom:n I it t: ris a) b) och c) samt beslutat att mom. litt. d) skulle erhålla följande ordalydelse: ”atl till banken skola vara inbetalde minst I2| proc. eller hälften af det i 5 §:n litt. a) bestämda tillskott i reda penningar, så ock handlingar, hvilka bolaget efter pröfning godkänt, aflemnade till säkerhet derför att återstoden af samma tillskott varder inom 6 månader i banken insatt.” Frih.
Jag ber om ursägt; jag missmin de mig helt och hållet.
Så snart ej någon anmälan till Konungen skall ske, så är klart att de af Hr Mannerskantz omnämnda orden böra utgå.
Jag har icke deltagit i R. o. Ad:s beslut ronde 1 §:n, och anmäler nu min reservation deremot till prot.; men hvad denna § angår och den redaction deraf, som Hr Mannerskantz begärt, så hemställer jag, om man ej lämpligare kan komma ifrån detta, utan åberopande af det beslut, som vid 1 §:n blifvit fattadt, med uteslutande af orden: —”så väl af Konungens tillståndsresolution”, och införa vederbörligen fastställda bolagsreglor; tv det är klart, att om det kommer att ske efter de 3:e MedStåndens beslut, eller efter R. o. Ad:s, genom ett Konungens Bef:h:des utslag helt simpelt, så är det alldeles likgiltigt, emedan ett vederbörligen faststäldl reglemente guller i alla fall.
Jag finnér visserligen icke fullt den conseqvens i hvad Frih.
Cederström föreslagit, som i hvad jag yrkade; men som det lär vara afgjordt att 3:ne 20 H. 69 54G Den 20 Februari c. m.
Stånd antagit Utsk:ns redaction af i §:n, så anser jag det kunna vara detsamma, antingen mitt, eller Fril).
Cederström* redactionsföfslag antages, elium jag anser att mitt kunde antagas utan olägenhet.
Sedan Hr Mannerskantz afstått ifrån sitt yrkande, så vill jag visserligen medgifva, att man må antaga <je ordalag, som Frih.
Cederström föreslagit, likväl med förbehåll att till slut må införas ett nytt morn., innehållande hvad Gr.
Särskildt yrkar jag, det landshöfdingen skall, före bankens öppnande, hafva förklarat det stadgade föreskrifter blifvit uppfyllda.
Jag föreslår således att såsom ett sisla mom. må införas; "att bolaget erhållit och i tidningarna infört
Konungens Bef;h:des förklaring, att de för bankens öppnande stadgade villkor äro fullgjorda.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om It. o.
Ad. behagade bifalla mom. litt. a) i 7 §:n af Utsktns förslag, med den af Frih. (jederström föreslagna förändring, alt orden '’så väl den af K.
M. utfärdade tillståndsresolulion, som ock bolagsreglorna,” skulle utbytas emot orden "vederbörligen fastställda bolagsreglor.” Itopades ja.
Mom. litt ris b) och c).
Dessa båda mom. blefvo af R. o. Ad. bifallna.
Mom. litt. d) i 7 §:n.
I mom. litt. d) förekomma orden ”reda penningar”, hvilket i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut lärer böra hela RikeLs myr^t.
Morn. litt. d) antogs med den förändring, att orden "reda penningar” skulle utbytas emot orden Rikets gäl la nd e m y n t.
Pri om. 1 i 11, e) i 7 §: n.
Detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet.
Ilr von Hartmansdorff; Det är här jag skulle önska ett nytt morn, motsvarande hvad som står i Gr. FröIidis förslag, att nemi. bolaget erhållit och i tidningarna infört Konungens Bef:h:des förklaring, att de för bankens öppnande stadgade villkor blifvit uppfyllda.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att ett nytt mom. skulle i 7 §:n tilläggas af följande lydelse; ”f) att bolaget erhållit och i allmänna tidningarna infört Konungens Bef:h:des förklaring, att de för bankens öppnande stadgade villkor blifvit fullgjorda." 8 §: n. Ilr von Hohenhausen:
Delta belopp af 3 r:dr 1G Den ao Februari c. nr. sk. ar ■ väl det minsta privalbankmynt, som bör bestämmas; och vore jag ej viss pä, alt R. o. Adts beslut vid i §:n icke blir R.
Sils, så skulle jag anse mig pligtig att yrka som den enda garanti emot missbruk af privatbankmyntets försämrande, att den minsta sedelvalören, sorn privatbanker tiga utgifva, bör vara 5o r:dr b:co.
Privatbankmyntet ur ett sämre mynt än R.
Sits. R.
St:s mynt representerar det verkliga myntet eller silfver, hvilket ej är förhållandet med privatbankernes.
Erfarenheten bar visat, att öfverallt, der detta mynt är gängse, hor det haft den egenskapen som allt sämre mynt, att äta ut det hattie.
Det är angeläget alt så laga, att Rikets mynt blir tillgängligt, åtminstone på de lägre summorna; ty skulle någon privatbank drabbas af en olycka, som hindrade den att på ögonblicket honorera sina utelöpande sedlar med riksmynt, så vöre det väl att ej den fattigaste classen indrogs deruti, utan att det mynt, som är i deras bänder, vore Rikets mynt.
Äfven skyldig försigtighet för de fattiges fördel bör iakttagas, ty de kunna ej bevaka den sjelfve.
Kär detta ej sker, och de blifva lidande, då slutar det vanligen med upplopp, och om något kan ursägta ett upplopp, så är det när den fattige beröf vas sin egendom och hvad han trott vara mynt.
Då vi kunna antaga att Utsktns förslag i i §:n blir gällande, så anser jag det icke behöfvas att minsta sedelvalören skall vara så hög, som jag eljest skulle önskat, men anser dock att den ej bör vara lägre än 6 rtdr 32 sk., och detta lärer äfven af de 3:ne MedStånden vara beslutadf, hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. måtte bestämma, ali privatbankers minsta sedelvalör bör blifva 6 rtdr 32 sk. eller 2 r:dr 2.4 sk. i silfver.
Ridd.Secret. uppläste de öfriga RiksSltns beslut i denna punkt, hufvudsakligen innehållande att de alla tre bestämt sedlarnes minimi-valör till 6 r:dr 32 sk. btco, motsvarande 2 rtdr 24 sk. silfverspecie. Frih., Ce d e r s t r ö m t
Jag tillstyrker instämmande ide öfriga Ståndens beslut rörtde denna §.
Hr von Hartmansdorff; Jag ämnade begära den uppläsning, som försiggått.
Jag anhåller nu, att R. o. Ad. måtte instämma nied de öfriga Stånden i deras beslut, och att delta H.
Stånd ej måtte uppehålla sig alltför länge vid detta ämne, sedan saken är afgjord.
Stjernstedt yttrade, att lian ville göra samma anhållan, som Hr von Hartmansdorff.
Sedan jag hört att 3 Stånd redan fat tat ett och samma beslut, vill jag ej uppehålla R. o. Ad. såsom till ingenting tjenande; i annat fall ville jag föreslå en lägre valör eller 2 rtdr.
Jag kan visserligen icke hoppas, alt mitt förslag skulle vinna framgång, men tror att framtiden skall visa, att det icke går au, sorn förhållandet nu är, 548 D e u 20 F c )> r uar i c. m. att sälta så ling valör på privalbanksedlarna.
Det enda sorn tröstar mig i afseende på allmänheten som kommer att lida på beslutet, är, att R.
St:s Bank lärer komma linder fund med nödvändigheten att utgifva flera små valörer och att inskränka på de större; och ulan att R.
St:s Bank vidtager en sådan ulväg, blifver detla beslut menligt, icke allenast för privatbankerna, utan äfven för allmänheten.
Hr Hjerta, Lars, förenade sig i samma anhållan, som Hr von Harlmansdoi ff. Hr Aminoff: Jag förenar mig otn Hr Ribhings ytt rande, och tror alt första gi unden nu är lagd till privatb. inkernes upplösning, och gifvet är att brist på småmynt skall uppstå.
Någon brist på småsedlar af Rikets mynt är icke att befara.
Det enda man i det fället möjligen kunde önska vore en lättare tillgång att i lands01 terna få tillvexla sig nya mot förslitna.
Det är upplyst, att sättet för privatbankerna alt göra sig af med sina sedlar är, alt personer, som hafva större bancosedlar, fä vexla till sig privatbankernes småsedlar.
Det är således icke någon fara för brist på R öt.-s Banks småsedlar, om privatbankerne upphöra.
Ingen farhåga bör i delta hänseende afhålla R. o.
Ad. alt instämma med de 3 öfriga Stånden.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till antagande af Ulsktns förslag.
Ropades starka'nej, blandade med ja.
Uppå derefter framställd propos. instämde R. o. Ad. i BorgaieStts beslut rör:de 8 §:n. 9 §:n Hr Aminoff: Emot i, 2 och 3 momtn har jag in genting att anmärka, men Utskm hafva förbisett en ganska vigtig omständighet för det allmänna, eller den s. k. creditivrörelsen.
Den är visserligen mindre gynnande för privatbankerna sjelfva, men destomera för bruksrörelsen, handeln och näringarna.
Man kunde visserligen säga, att det beror på bolaget att använda sina sedlar, antingen i låneväg eller crediliv-väg, ty creditiver uro också alt anse som lån; men när jag ser på den 11 §:n, talas der blott om lån på viss tid.
Jag vill icke vara vidlyftig, öfvertygad alt de som lagt hand vid banker, d. v. s. deltagit i deras styrelse, nog inse att creditivrörelsen afven bör utgöra föremål för en banks verksamhet.
Jag skulle derföre hemställa, om ej bär fordrades ett tillägg, ungefär så lydande: ali för de handlingar af lika godhet och beskaffenhet, sorn för grundföndshandlingar är föri skrifve!, kunna crediliv beviljas, i den mån desva anlitas, inen dock icke till större belopp än a5 proc. af actieteckningen, och böra dessa handlingar i likhet med D c ii 20 Februari e. m. 549 grundfondshandlingarna granskas af bankdii eclionen oell Konungens lief:li:de eller dess ombud — samt i landtriinteriet förvaras.
Häraf kan ingen fara uppstå; det ligger samma säkerhet i dessa credi ti vbandl ingar, som i hvaije annan grundfondshandling, och det är således ingen fara hvarken för allmänheten eller bolaget, om derpå utgifvas sedlar enr dast lill det förutnämnda beloppet af actieleckningen, eller 25 proc.; creditivröielsen är nyttig håde för banken och allmänheten.
Säkerheten ligger i sjelfva dessa credilivhandlingar, och om en credi livrörelse grundas t. ex. pia 100,000 rtdr, så äro säkerligen aldrig 75,010 r:dr utelöpande på en gäng, i följd af de jemna, nästan dagligen verkställda insättningar och utbetalningar.
Tillätes icke creclitivi öreLen, genom någon lagbestämning, så kunde en publik embetsman förbjuda banken att drifva en sådan rörelse, ifall banken skulle vilja sig deraf begagna.
Mannerskantz begärde att få veta hvad beslut de öfriga Stånden i denna punkt fattat.
Ridd.Secret. tillkännagaf att PresteSt. bifallit 9 §:n, med tillägg i första stycket af ett nytt moment: ”4:0 innehafvande sakerhetshandlingar för lemnade eassacreditiv, i den mån dessa anlitats, dock härför aldrig utöfver 4° proc. å det verkliga actiecapitalets belopp; hörandes desse lånehandlingar af directionen vid hvarje lånecontor pröfvas, i närvaro af Konungens Bef:h:de eller dess ombud.” BorgareSt. hade antagit g §:n med den förändring uti dess 1 morn., att, näst efter orden "Sorn i 6 §:n nämnas,” tilläggas dessa: ”och 4
Af de upplästa prol.utdrtn har B. o. Ad. inhemtat de öfriga Ståndens beslut.
För min del tillstyrker jag bifall lill hvad BorgareSt. beslutat, hvarigenom denna fråga kan blifva afgjord med minsta olägenhet för rörelsen.
Jag för min del tror att dessa cassncreditiv äro sådana, som icke borde i den vanliga rörelsen inberäknas, utan slå i bredd som säkerhet för cassan och bankens sedlar, relativt till grundfonden och öfriga siikerhetsliandlingar, som äro nämnda i den 6 §:n.
Jag tillstyrker bifall till Ulsktns betänk., sådant det har befmnes.
Jag tager mig friheten instämma i Hr A111 i 11 olis anhållan, emedan jag tror all en af de vigtigaste 55o
Den 20 Februari e. m. af privatbankens bestämmelser måste upphöra, ifall icke tillfälle att utvidga rörelsen genom cassacreditiver beviljas.
Jag tillhör deni som anse, att man-bör gå med stränghet tillväga i rättigheten att utsläppa småsedlar, och jag finner med glädje, att R. o. Ad. i detta fall instämt i de öfriga Ståndens beslut; men jag tror också, att det i samma mån är mindre farligt och mindre vådligt att instämma i livad
Hr Nordenanckar i sin reservation yrkat.
IIr Ribbing:
Ehuru jag anser det vara alldeles principlöst att tillåta sedelemission på hypothek för creditiver, alldenstund dessa böra till bankens egna lånehandlingar, får jag dock tillkännagifva min öfvertygelse, att privatbankernes tillvaro kommer alt häraf mycket bero, emedan det är ganska säkert att deras vinst sedermera icke skall blifva så mycket afundad som nu, enär den, genom borttagande af rättigheten att få beräkna cassacreditivs-hypotheker, såsom fond för sedelemission, betydligen kominer att förminskas.
Jag är dock icke, såsom Hr Aminoff, af den öfvertygelse, att creditivrörelsen derigenom skall försvinna, emedan ingen privatbank kan undgå, oaktadt vinsten skulle blifva större genom discontering, att bibehålla creditivi örelse, enär genom denna rörelse det mesta riksmyntet inflyter, och den bank, som later bedraga sig genom större vinst af discontering, gjorde i sanning illa och komme att häröfver känna ånger i afseende på liksmyntscassan.
Jag kan alltså icke instämma med Hr Aminoff, utan biträder Utsktns förslag.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då åtskilliga anmärkntr blifvit gjorda vid i morn., det torde blifva nödigt att framställa särskilda propos:r å de olika momenten, hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla i mom. i 9 §:n.
Jag anhåller, att det af mig föreslagna tillägget måtte framställas till antagande, d. v. s. i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, dock med den skilnad, att det skulle vara a5 proc. af aclieteckningen i stället för 4o procent.
Sedan Utskms betänk, är utan tillägg bifallet, så ser jag ej luiru det skall vara möjligt för Hr Aminoff att få propos. framställd på det af honom föreslagna tillägget, med mindre han begär votering och i den vinner de flesta rösterna för sin mening.
Jag trodde att det stod mig öppet att få propos. framställd på det tillägg jag tagit mig friheten föreslå; men då numera enda utvägen dertill lärer vara att försöka vinna ändamålet medelst votering, så, ehuru okärt det för mig är att dermed besvära H. R. o. Ad., vågar jag dock derom anhålla.
Den ao Februari e. m. 55i Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition:
Den som bifaller i mom. i 9 §:n af Banco- och LagTJtskms förslag, voterar ... ’ d*n det ej vill, voterar nej; Vinner nej, fattar R. o. Ad. i afseende på ofvannämnda I mom. enahanda beslut, som af BorgareSt. blifvit fattadt.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 22.
Hr Aminoff: I conseqvens med hvad jag yrkat, får jag anmäla min reservation emot beslutet. 2 mom. ig § : n.
Detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. 10 §: n. Bifölls.
Jag kan ej neka att det förvånar mig, att R. o. Ad. biföll Utsk:ns utlåt., att ett bankjrolag får sätta sig i skuld för 5o proc. af grundfonden, utan annan säkerhet än på namn, men afslog milt project, att få utgifva sedlar i creditiv-vug motsvarande 25 proc. af grundfonden, d. v. s. mot godkända säkerhetshandlingar. 11 §:n.
Jag anhåller ätt få veta huru de öfriga Stånden beslutat i denna §.
Ridd.Secret. tillkännaf, att PresteSt. bifallit 11 §:n oförändrad; BorgareSt. hade antagit deri med följande förändrade lydelse af dess 1 morn.: