Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att detta på 10 å i5 år till sina resultatet' är mindre magtpåliggande, i fall det är tillåtligt att på en blind tro om fred grunda ett försvarssystem; men jag skulle i alla fall tro det vara mindre angeläget i och för sjelfva öfningen, än för sjelfva bevärtsprincipens skull; ty få vi på detta sätt ännu 10 år leka med bevär:ssystemet, så är det uppryckt till sina rötter.
Då nu åter bevärlsynglingarna blott skaffa sig en förevändning att befrias från exerpis eller i massa anmäla sig till sjötjenst, äro de allesammans öfverty - 5 i Dcu i5 Augusti f. ra. gade att blifva befriade från besvärligbeten att nödigas exercera; ty det anses såsom en besvärlighet derföre, alt bättre mans barn anse under sin värdighet att deltaga i öfningen.
Jag anser således nödvändigt, att hvarje bevärtsskyldig må kunna blifva öfvad, och en annan nödvändighet, som jag väl icke hoppas blifva godkänd vid denna riksdag, men vid nästa riksdag trpr blifva medgifven, är att ingen legning må i'å äga rum.
Sådana äro mina principer i anseende till ber vär:ssystemet, och jag tillstyrker derföre bifall till K.
M:s härom gjorda propos.
It. o. Ad. beslöt, att det nuvar, anslaget för bevärtsmanskapets vapenöfningar skulle, på sätt K.
M. föreslagit, ökas med 3o,ooo rtdr för landt- och sjöbeväringen gemensamt och sålunda höjas till go,ooo r:dr. a3:dje, a.^tde oph 2Ö:te punkterna Jiiföllos, II.
Ex. lii- Or.
Brahe uppläste följande:
Jag har så mycket mindre velat upplaga tiden med att under öfyerläggningarpa, rör;de 3;dje JiufYudtiteln, vid hvarje punkt åter upprepa de skäl, som föranled t framställningen om anslag för der uppgifna ändamål, sorn det, i anseende till de inom de öfriga Stånden fattade beslut, ej kunde leda till något fördelaktigt resultat, och jag dessutom förut åtskilliga gånger under delta och föregående riksmöte haft tillfälle all utförligt anföra deni.
Rikets sjelfständighet i hög grpd är beroende af det skick, hvaruti dess krigsväsende sig befinner, och vinnandet af såväl större ordning och skicklighet inom personalen som möjlighet till utkomst för densamma varit det livjfvudändamål, sorn genom de begärda anslagen borde uppnäs, beklagar jag högligen, alt Representationen visat så liten beredvillighet för uppfyllandet af så vigtiga ändamål.
Som StatsUtsk. icke, och än mindre K, St., trott sig böra anslå de nödiga medlen, utan tvärtom komma att till stor del afslå, hvad Styrelsen föreslagit till erhållande af ett fullständigt försvarsväsencle, var det anledning förmoda, att åtminstone någon grund borde uppgifvas, som, i stället för det föreslagna, säkert kunde leda till nyssnämnde mål.
Visserligen synes det, som man under denna riksdag såsom allmän regel antagit, att försvaret hufvudsakligen hvilan på bevär:smanskapet, emedan man ofta vid fråga om anslag, nödvändiga för armdens tjenstbarhet, såsom skäl för afstyrkandet anfört densamma.
Men har någon deremot, äfven med erkännande af bevär:ssystcmets vigt, in vändt, att sådant nu är omöjligt, emedan detta manskap knappt under en kort öfningstid kan bibringas de första begreppen om deras skyldigheter såsom krigare, så har man icke varit sen att framställa armeen såsom hufvudsak; dä åter har man yttrat: armeen skall leda och undervisa beväringen. livil - Den 15 Augusti f. m. 53 kun motsägelse ligger icke i detta handlingssätt?
Matte det ej bevisa, hvad deltagande armeen eller hela försvaret i cn framtid har att vänta och kan erhålla!
Ej ett ögonblick betviflar jag derföre, att arme'en, äfven om den, såsom sjelf af brist på medel ofullständigt ordnad och med befäl, till stor del ovant vid den tjenstgöring, sorn under krig förekommer, icke kunde eller, till undvikande af egen och medborgares säkra undergång, borde inom sina led emottaga en myckenhet oöfvad t och oerfaret ungt manskap, likväl skulle uppfylla allt, hvad af den isådana förhållanden kan fordras; men den torde då endast kunna kämpa för en ärofull död, och derunder med blödande hjerta se sitt fosterland förödas och den frihet förstörd, sorn i århundraden der utgjort ett hufvudvilkor för trefnaden.
1808 och 1809 arens krig i Finland, der folket ville, men icke, af orsak att försvaret var oberedt, kunde intagas bland arméens leder, har derpå gifvit oss ett vårdande exempel.
Nar raan besinnar, att vi, i anseende till bristande tillgångar att längre tid underhålla en myckenhet samlade trupper, endast kunna göra korta krig, och således böra göra dem allvarsamma, för hvilket ändamål allt på förhand bör vara ordnadt, måste raan ock medgifva, att, då förhållandet icke är sådant, det ofvan anförda ej allenast kan inträffa, utan, snart sagdt, är det enda, som i dylikt fail återstår att göra.
Att icke befordra tjenstbarheten inom armeen är såler des äfven att i ännu högre grad försumma den hos beväringen, som skall införlifvas med och ledas af den förra, och följaktligen att undangräfva den ofvan uppgifna grunden för vårt försvar och vår sjelfständighet.
Då jag såväl före detta riksmöte, uti handlingar, som öro StatsUtsk, meddelade, som äfven i öfrigt sedermera, enligt bemälte Utsk:s medgifvande, fullständigt sökt anföra allt, sorn för arméens och bevärtsmanskapets användbarhet oundgängligen erfordras, reserverar jag mig nu emot alla de beslut, som afvika från hvad den K, propostn i fråga om försvarsväsendet innehåller, och hoppas, att förebråelsen för de brister, hvilka såväl genom otillräckliga löner som i öfrigt inom krigsväsendet befinnas dagligen mer och mer komma att kännås, ej må tillskrifvas Styrelsen, hvilken velat afhjelpa dem, utan den d,el af Representatio? nen, som ej deruti instämt.
Ilr Grip, Carl Gabr.i Jag får ödmjukast förena mig i .den reservation, sora H. Ex.
Brahe nu framställt, d. v. s. att jag reserverar mig mot alla .de beslut, It. o. Ad. nu vid regleringen af 3»dje hufvudliteln fattat i strid med K. M:s propos.
Många bland de ämnen, sorn deruti förekommit, har jag med flit ej velat vidröra, och min tystnad 54 Den i5 Augusti f. m. i dessa ämnen förklaras deraf, att jag sett det vara fåfängt att tillvägabringa andra beslut än de, som här blifvit fattade.
I andra ämnen har R. o.
Ad. omfattat K.
M:s propus, och dertill lemnat sitt bifall, och jag har funnit, att R. o. Ad. deri varit vägledd af talare, som talat så, som jag önskat yttra inig.
Jag har i dessa punkter bibehållit tystnaden derföre, att jag ej velat omsäga, hvad som förut blifvit yttradt.
Jag har velat yttra detta såsom svar på en liten admonition, rörtde min tystnad, som jag tyckt mig förnimma hafva blifvit uttalad af en värd ledamot. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m.
Fredagen den i5 Augusti 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Justerades i prot.-utdr. för denna dag f. m. Gr. Frölich, Da v.:
Riksd.Ordn. anhåller jag nu att få väcka 2tne motioner: den ena, angrde lag för privata bolagsbanker, och hvilken finnes utvecklad i en särskild tryckt afhandling *); den andra'innefattas uti följande anförande:
I sammanhang med den plan för offentliga bolagsbankers uppkomst och rörelse, hvilken jag sökt utveckla i särskildt förslag till lag för dylika banker, får jag härmed, i kraft af 56 § Riksd.Ordn. och såsom ett appendix till hvad RiksSt. beslutat i anledn. af BancoTJtsk:s utlåt.
N:o 16 om grunderna för Statsbankens reglering och deribland synnerligen om valörer och belopp af Bankens creditsedlar, väcka följande motion: j:o Att i mån af actie- och provincial-bankers inrättande inom Riket, hvilka, med successivt öfvertagande af den mindre lånerörelsen, äfven borde till det mesta öfvertaga utgifningen af smärre sedlar eller under 100 r:dr courant, Bancostyrejsen måtte, i följd af lemnad föreskrift, kunna i möjligaste måtto inskränka Statsbankens utgifning af mindre sedelvalörer, så att pr.ovincialbanker finge förse rörelsen med sedlar från myntenbeten t. o. m. tio r:dr samt actiebanker från tio t. o, m, joo r:drj varandes härigenom ingen förändring i hvad som är eller blir beslutadt rör:de skillingssedlar åsyftad, *)
Denna afhandling åtföljde motionen, vid dess remitterande till BancoUtskottct.
Den i5 Augusti t. m. 55 2:0
Att till undanrödjande af svårigheter, som skulle kunna förmenas uppstå för dem, som göra liqvider i mindre summor an 100 r:dr, det måtte tillåtas de actie- och provincial-banker, hvilka på upp- och afskrifningsräkning med Statshanken placera tillräckliga assignalionsfonder, att med Bancostyrelsen träffa särskildt aftal, det deras resp. smärre sedlar varda i Statshanken invexlade, då den summa, som på en gång presenteras, icke öfverstiger 100 r:dr courant; beroende det af Bancostyrelsen att föreskrifva, antingen beloppet af invexlade sedlar af bolagsbankerna skulle en eller flera gånger i veckan återlösas med Riksbankens sedlar, eller på assignationsfonderna afraknas.
Jag hoppas, att ingen genom missförstånd af planen måtte invända: det Riksbankens soliditet genom den föreslagna inlösningen i små partier af bolagsbankernas creditsedlar kunde rubbas.
Lika litet eller mindre skulle sådant kunna äga rum, då Banken tillåter enskild man emot deposition assignera på sig.
Förhållandet är egentligen enahanda, med den skillnad, att de papper, som presenteras till inlösen, bestå i creditsedlar i stället för assignationer, och att det är föga troligt eller ens möjligt, att så stora summor skulle på en dag kunna till invexling anmälas, då maximibeloppet af hvarje insättning vore 100 r:dr, som då assignationer äro i fråga.
Bancofullmägtige alltid hade tillfälle göra sådana förbehåll med bolagsbankerna, som betäckte Statsbanken för kostnader och möjligt trassel, är dessutom klart.
Vinnandet af det ändamål, som med motionen åsyftas, nemi. att bereda möjligheten af en connexion emellan statsbanken och bolagsbankerna, nyttig för båda, skulle icke behöfva en särskild föreskrift, om vår Statsbanks styrelse Sgde fria händer att, utan speciel instruetion, göra och låta för ändamål, som vore densamma och landet på det hela gagneliga.
Jag anhåller om communication med de öfriga Stånden och remiss till BancoUtsk.
Hr Gunther, Carl Gust., begärde dessa båda motioner på bordet.
I ett sammanhang föredrogos såväl StatsUtskrs utlåt.
N:o 82, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 4:de hufvudtitel, som samma Utskrs utlåt.
N:o 316, i anledn. af erhållen återremiss å nyssnämnde utlåt.
x :sta punkten.
Hr Grip, Carl Gabr.:
Jag anhåller, att.
Landtm, behagar låta upplysa, huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga.
Ridd.-Secret.:
PresteSt. har bifallit irsta 1 Den i5 Augusti e. m. punkten.
BorgareSlts beslut, rpr:de utlåt.
N:o 216 lyder sålunda: ”Ståndet, sorn bifallit betänk.
N:o 82, afslog nu ”4:de punkten af utlåt.
N:o 216 oph Jade de öfriga punkterna af detta sednare utlåt, till handlingarna.” Filin BondeSt. har någon underrättelse uti ifrågavar. afseende icke ankommit.
Hr Grip:
Då jag bar anledn. förmoda, att jemväl BondeSt. afslagit K.
M:s nåd. propos. i denna fråga, vill jag icke yrka, att R. o. Ad. nu skall derom fatta något annat beslut.
Jag får endast reservera mig emot de beslut, hvarigenom lönförhöjning åt lotsbefälet blifvit vägrad.
Jag förespår deraf svåra följder för lotsinrättningen, oell bade trott, att, då nya bakar nu skola byggas, det afsedda ändamålet jemväl bade fordrat att öka lönerna för dem, sorn deröfver äga inseende. irsta punkten blef af R. o. Ad. bifallen.
2:dra och 3:dje punkterne bföllos. 4: d e punkten.
Det torde icke vara nödigt att här ingå i afhandling, huru Flottans brukbarhet beror af bemanningens öfning, hvilket åter icke utan anslag kan åstadkommas.
Utsk. har också insett denna nödvändighet och föreslagit ett ökadt anslag af 35,000 r:dr; men Utsk. har deri inberäknat kosnaderna för beväringens till sjös exercerande. K. M. har för detta ändamål begärt särskildt 3o,ooo r:dr.
Dessa äro af R. o. Ad. o. PresteSt. beviljade.
Någon inberäkning af sjöbeväringens exercis bör således bär icke kunna ifrågakomma.
PresteSt. har insett nödvändigheten häraf, samt såvida rattat det felaktiga, att
Ståndet bifallit punkten med uteslutande af den sednare delen deri.
Jag anhåller nu om den propos., att R. o. Ad. må bifalla beviljandet af 35,000 r:dr till Flottans bemanning, men utesluta det öfriga af denna punkt.
Jag anhåller om propos. till bifall å första, men afslag å sednare delen af punkten.
Sedan nemi. R. o. Ad. bifallit K.
M:s nåd. propos. 0111 anslag för bevär:s exercerande, tror jag, att sednare delen af punkten bör förfalla. R. o. Ad. biföll första delen af punkten, men afslog den sednare eller fr. o. m. orden: ”att i nämnde summa ”tillgång jemväl är afsedd för det bevär:smanskap, som tjenstgör till sjös.” 5: t e punkten.
Jag har, jemte liera, reserverat mig emot Utsk:s tillstyrkande i denna punkt.
Jag skall nu icke Den i5 Augusti e. m. 57 icke ingå i någon discussion, ang:de stora eller lilla flottans företräde; men jag anser olämpligt af Representationen att till K.
M. ingå med framställning om hvad inflytande skärgårdsflottan kan hafva på vårt försvar.
Jag är öfvertygad , och ingen har bjudit till alt jäfva det, alt K.
M. redan fästat tillräckligt afseende å det förhållande till vårt försvar, hvari lilla flottan kan befinna sig.
Då jag emedlertid känner PresteStrs beslut i ämnet, hvarom jag anhåller, att Ståndet må erhålla upplysning genom Ridd.Secret., anhåller jag, att samma propos. här må framställas och bifallas.
CJnderteckn.
PresteSt. har afslagit den ifrågavar. punkten.
Ånyo föredrogs och lades till handlingarna StatsUtsk:s d. 3o sisth Juli e. ni. på bordet lagda memor.
]V:o ar7, i anleda, af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt.
Till afgörande i ett sammanhang föredrogs ej mindr e StatsUtsk:s utlåt.
N:o 84, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 6:te hufvudtitel, än samma Utskzs d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 218, i anledn. af erhållen återremiss å förstnämnde utlåt.
1 :s t a punkten.
Jag erkänner, att det är mig omöjligt att inse af hvad skäl Utsk., då det sagt sig åsyfta en mera redig grund för Wadstena Krigsmnnshuscassas godtgörelse för hvad hittills under namn af centonal-afgift till nämnde cassa utgått, likväl icke godkänt min anmärkning, att anslaget, hvarigenom berörde ersättning skulle beredas, måtte fördelas på det sätt, att nämnde cassa och Amiralitets-Krigsmanscassan erhölfe särskildt bestämda delar deraf, i mån som hvardera cassan hittills varit i åtnjutande af ifrågavar. medel.
Jag kan icke inse, huru det kan leda till reda, att medel nu först skola skickas till Krigscolhm och derefter till Wadstena Krigsmanshus.
Plvad fördelningen beträffar, tror jag icke, att den skulle vara så svår att uppgöra, som Utsk. tyckes förmena.
För närvar, utgör medium pä 10 år af de centonalafgifter, som, enligt äldre författningar, till Wadstena Krigsmanshuscassa utgått, 25,ooo r:dr årligen.
Om man nu bestämde, att deraf skulle ingå till Arme'ens Pensionscassa, finge denna i5,ooo r:dr, hvaremot
Krigsmanshuscassan erhölle de öfriga 10,000 r:dr.
Jag anhåller om propos. till en sådan fördelning. 12 H. 8 58 Den i5 Augusti c. ra. R. o.
Ad. biföll i:sta punkten under bestämmande, att af de i det sednare utlåt, omtalade 25,ooo r:dr, utgörande medeltalet af de till Wadstena Krigsmanshuscassa ingående s. k. gamla inkomster, skola i5,ooo r:dr uppföras på stat att utgå såsom särskildt anslag till Armeens Pensionscassa, och de återstående 10,000 r:dr till Krigsmanshuscassan öfverlemnas.
2,:dra punkten.
Utsk:s tillstyrkande i utlåt.
N:o 218 bifölls. 3:dje punkten bifölls.
TJtskrs förslag åsyftar att göra några vanlottade medlemmar af samhället delaktiga af bildningens förmåner.
Jag vill naturligtvis icke motverka detta; men jag förstår icke grunden till en del af förslaget, den nemi., att en elev skall utgå från hvarje stift.
Det skulle förundra mig, om antalet af döfstumma och blinda skulle vara lika i hvarje stift, oaktadt folkmängden varierar emellan förhållandet af 1 lill 7.
Jag söker förgäfves någon nöjaktig förklaring för det antagna beräkningssättet och anhåller, att förslaget må sålunda ändras, att, i stället för en från hvarje stift, en tillökning af inalles i3 elever må medgifvas.
Den enda grund, jag förmår uppgifva för det ifrågaställa beräkningssättet, är, alt hittills den ordning varit följd, att ett lika antal elever från hvarje stift fått inträde å institutet.
N:o 218 tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet.
5:te punkten bifölls.
Då nu ånyo föredrogs ej mindre StatsUfsk:s utlåt.
N:o 86 i fråga om utgifternas reglering under Riksstatens 8:de hufvudlitel, än samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 219, i anleda, af erhållen återremiss å förstnämnde utlåt., blefvo nämnde tvenne utlåt:n af R. o. Ad. bifallna.
Lades till handlingarna StatsUtsk. d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda memor.
A':o 220, i anleda, af erhållen återremiss på Utsk. utlåt.
Föredrogs ej mindre StatsUtsk:s utlåt.
JNT:o 88, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens io:de hufvlidtitel, än ock samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet Den i5 Augusti c. m. 5*.) lagda utlåt.
N:o 221, i anlcdu. af gjorda anmärkningar vid förstnämnde utlåt. irsta punkten.
Hr von Hartmansdorff, Aug.r Utsk. har i afseen-*< de å de för elementarläroverken tillstyrkta 4^,000 r:dr gjort ett tillägg, som är alldeles ovanligt och, efter hvad jag tror, olämpligt.
Utsk. yttrar nemi.:
"hvilket sistnämnde anslag lämpligen bör, i proportion af hvad för hvarje stift, enligt gällande stat, belöper, utgå till disposition af vederbörande consistoriel-, som derefter må äga att anslaget enligt samma stat fördela samt inför K.
Kamman ätten redovisa.”
Utsk. har således anvisat sättet, hvarpå utbetalningarna böra göras lill löntagaren samt föreslagit, att redovisning bölske inför K.
Hvad redovisningen beträffar, är stadgandet derom öfverflödigt, enär ett sådant redan finnes; men att Utsk. och Ständerna skulle ingå i föreskrift, huru utbetalningarna borde verkställas, är olämpligt.
Det synes, som hade Utskrs förslag, att medlen skola skickas till consistorierna, härrört deraf, att sådant skett för åren 18>0 till i833, då ifrågavar. löner ulgingo på interimsstat; men då de nu blifva uppförda på ordinarie stat, synes med utbetalningen deraf böra förhållas på lika sätt som med alla andra löner, att de nemi. utgå från ränterierna.
I annat fall uppstår rubbning i den vanliga ordningen.
Jag tillstyrker, att II. o. Ad. må utesluta det omförmälda tillägget, likasom BorgareSt. för dess del gjort, och hvarom Kidd.Secret. torde lemna upplysning.
BorgareStrs beslut, rörande ifrågavarande irsta punkt., lyder som följer: "irsta punkten i betänk.
Nro 88 och irsta punkten i utlåt.
Nro 221 bi föl lös med vilkor, att de i samma punkter anslagna medel blifva använda till de bestämda beliofven, och att dessa medel skola, efter upprättande stater, insändas till Jandtränterierna samt derifrån utdelas.” R. o. Ad. fattade rörrde irsta punkten enahanda beslut som BorgareSt. 2:dra och 3:dje punkterna biföllos.
Jag anhåller först att erhålla underrättelse, huru de öfriga Stånden beslutat öfver denna punkt.
Preste- och Borgare-Strn hafva bifallit denna 4 punkt.
Huru BondeSt. afgjorl densamma kan jag icke upplysa, då underrättelse derom annu ej ankommit.
Co Den i5 Augusti e. m.
Jag för fästa uppmärksamheten derå, att det enda skäl, som Utsk. anfört, utom det, alt frågan icke blifvit af K. M. väckt, är, att vid undervisningsverken i särskilda orter tillfälle äfven skall gifvas till inhemtande af livad som fordras för att blifva en skicklig vexelundervisningslärare.
För öfrigt säger Utsk,, alt dess yttrande, ”det någon klagan icke i allmänhet forspörjes öfver brist på sådana lärare, ej kan anses vederJagdt genom ett eller annat exempel på motsatta förhållanden.
” Men Utsk. har icke kunnat åberopa något exempel å sin sida.
Deremot kan det styrkas, att bristen varit sådan, att en af de större läroanstalterna här i Stockholm sökt tillegna sig underlärare från normalskolan, för att åt dem bilda vexelundervisningslärare.
Vidare för jag erinra om inconsequensen deruti, att Utsk. nu åberopat, att icke förr slaget härleder sig från någon K, propos., men deremot några punkter framför tillstyrkt ökadt anslag för de döf? stummas institut utan någon sådan.
Vi hafva nyss bifallit den punkten, och jag har deltagit i beslutet, emedan inrättningen utan tvifvel behöfyer tillskott.
Men då Utsk. yarit sä frikostigt emot dem, som icke hafva sina fem, tyckes det hafva bort med mera skäl jemväl ihågkomma dem, som äga alla sina sinnen i behåll och genom hvilkas bildning mera nytta torde vara att förvänta, än i afseende å de förra, der vinsten egentligen består deri att visa, huru långt konsten kan bringa den, som naturen lemnat ofärdig; mea detta är en ringa sak emot bildandet af samhällets medlemmar i allmänhet, Jag anhåller om biföll till Frih. Hermelins motion. R. o. Ad, afslog 4?de punkten samt beslöt, på sätt Frih.
Hermelin föreslagit, att till den i Stockholm varande normalskola för vexelundervisningens befrämjande skola, utom det förut beviljade anslaget af 2000 rtdr årligen, ytterligare anslås 2000 r:dr årligen.
5:te punkten bifölls. 6:te punkten.
Hvad Utsk. i utlåt, N:o 221 tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet. 7:de, 8:de, g:de, torde och Jj:tp punkterna bi föllos, i2:te punkten.
Uti syaret på de anmärkningar, som vid återremissen af Utskrs förra betänk, blifvit i afseende på denna punkt anförda, saknar jag en ganska vigtig, hvilken jag hade äran framställa, den nemi. att den föreslagna öfverflyttningen af Lappmarks ecclesiastikverks-r i Den 15 Augusti c. in.
Gi inkomster vidrörde äganderätten.
Detta ecclesiastikverks fond är grundad på enskild donation af Riksrådet Skytte.
Att införlifva denna med statsverkets allmänna inkomster är icke öfverensstämmande med lag och rätt.
St kunna bifalla eller indraga allmänna anslag; men enskilda donationer kunna icke sålunda indragas.
Jag kan således icke gilla detta s-teg.
Likaledes är det oriktigt att bestämma en sä beskaffad ersättning, som Utsk. föreslagit, då detsamma tillstyrkt, att en verket tillhörig capitalfond må öfverflytta.? bland statsmedlen endast emot en räntan motsvarande årlig afgäld, anslagen endast intill nästa riksdag.
Ändamålet med öfverflyttningen skulle vara minskning i förvaltningskostnaden, hvilken hittills beräknats till 600 r:dr, och någon vinst för staten icke vara afsedd.
Men det skulle likväl blifva vinst för staten, enär inkomsterna år 1826 uppgingo till 9J56 r:dr; och drar man derifrån 1400 ridr motsvarande collectmedel, återslå i alla fidi 7956; hvadan statens vinst uppgår till öfver 3oo rtdr.
Om dessutom verket något år skulle behöfva göra en större utgift, finnas dertill icke medel, då deremot verket förr alltid hade öfverskotten att dertill påräkna.
Jag yrkar afslag eller en billig ändring i Utsk:s förslag, och begär emedlertid nu upplysning, huru de öfriga Stånden afgjort frågan.
PresteSt. bär angtde förevarande 12:te punkt fattat följande beslut: ”i2:te punkten enligt utlåt.
RT:o 88 bifölls, dock med "det tillägg, att ingen rubbning må ske med collectmedlen, "hvilka hädanefter som hittills må uppbäras och till Consistorium i Hernösand insändas."
BorgareSt. har bifallit Utskrs tillstyrkande; men ang:de BondeStrs beslut har någon underrättelse ännu ej ankommit.
Det förefaller mig besynnerligt, att Hr Rosenblad yrkat afslag å denna punkt, oaktadt den. tillkommit i auledn. af nåd. propos, från K, M. Att K.
M. fästat afseende å den enskildes rätt, som här kan vara i fråga, derom är jag fullt förvissad.
Om Ständerna vid en kommande riksdag, hvilket jag likväl icke vill förmoda, undandraga sig att utgöra afgiften, så rår nuvarande StatsUtsk. icke derför.
Jag skulle icke förmoda, att man vill afslå en fråga, sorn grundar sig på framställning från K. M. Pir von Hartmansdorff:
Jag är förvissad, att derest kommande Ständer skulle emot förmodan återtaga det nu ifråga-var. anslaget, mäste den nu öfverflyttade fonden återställas.
Det är gifvet, att de hemman, som blifvit donerade, icke kunna införas bland kronohemman, utan måste bibehålla deras natur.
Då fl ugan förra gången förevar, yrkade jag collectmedlens bibehållande.
Så har PresteSt. beslutat, och jag tillstyrker nu, att vi måtJLe instämma deri. 62 Den i5 Augusti e. m.
Långt ifrån att hindra fondens tillväxt, anser jag, att man borde befordra en sådan; och att ett ovilkorlig! skäl till bifall ligger deri, att frågan blifvit väckt af Regeringen, kan jag för min del icke erkänna.