Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan om den lagliga räntan hanger så tillsammans med den om Bevillningens fördelning, och den om stadga i mynt* värdet, att jag äfven af denna orsak yrkar återremiss af förevarande Betänkande, för atif närmare skärskådas i sammanhang med dem; som angå nyssberörda frågor.
Jag tror nemligen; lika med Herr von Hohenhausen, att, om de Bevillningsgrunder blifva gällande, spm nu äro bifallne, och rän* tan förblifver oförändrad, capitalisten icke aliJid, utan snarare ganska sällan, kommer att béj 30^6
Den % 2 Julli /. m. tala någon Bevillning, hvaremot han, genom jäntans nedsättning, skulle indirekt en sådan erlägga.
Ännu mera hanger denna fråga tillhopa med Firiance-regleringenj ty örn vi få ett stadgadt mynt, vare sig genom realisation eller andra utvägar, så kunna vi med skäl påyrka räntans nedsättande* Frågan åter, huruvida det må vara tillåtet, att taga så hög ränta man behagar, karl ej eller besvaras, utan i sammanhang med Financé-regleringen.
Enligt all sund theori bor'* de hvar och en hafva rätt, att taga så stor vinst han kunde och ville af sitt capital eller sin egendom.
Men förhållandet är dock helt annat, när capitalet i fett Iand, såsom nu hos oss, är bestämdt till ett visst belopp, som hvarken kan ökas ellér minskas.
Bet vore i sådan ställning farligt, att lempi tänté-bes t amningen åt hvarje capitalists fria behag, ty de betydligaste capitalister kunde då möjeligeri bilda sammansättningar, som icke lånade ut för mindre än 30 till 30 procent.
Mycket olika är det åter, när åtgärder vidtagas, för att efter behof kunna öka Rikets rörelse kapital, eller då detta utgöres af klingande mynt, och således af samma beskaffenhet, sorn de fleste andra länders; ty om den inhemske capital»- sten då fordrar för fhÖ§ ränta, kan den lån-behöfvande
Vända sig till utländningen.
Resyltatet af hvad jag haft äran yttra, är att jag för min del ej kan bestämma om den lagliga räntan bör nedsättas, eller ej — JJen 22 Julli f. m. i°77, eller om man bör fritt fä taga sä hög ränta som helst, förr än jag sett detaillerne °af den blifvande Bevillnings-stadgan, och förr än jag sett, hurudan Finance regleringen må blifva, Af denna anledning skall jag anhålla, att de Förenade Utskottens ifrågavarande Betänkans de varder återremitterade.
Jag får dock til-' lägga, att ehurudan Bevill ningen vid Financeregleringen än kan blifva, nedsättning af räntan i de publika Cassör, hvilka af Riksens Ständer bero, i alla fall torde böra äga rum.
Jag förenar mig med Herr Munck af Rosenskjöld derom, att det obestämda myntvärdet hindrar räntans ned: sättande; ty om det bestämmes, så åstadkommes samma ändamål af sig sjelf.
Jag kan dock ej ändra den öfvertygelse jag alltid hyst,, att räntan för jorden är alltför hög.
Alla veta, att jorden ej förmår gifva mera än tre ä fyra procent i afkastning, och likväl mäste den till långifvaren betala sex.
Jordbrukaren nödgas således att af sin del af egendomen, eller den ograverade delen, betacka hvad som brister j revenuen af den graverade delen.
Om nu till exempel räntan antages tilj. 5 procent, skulle m?n derigenom slippa det bevillningsafdrag som är föreslagit, och detta vore rättvist nog.
I alla fall hvila alla näringar om Söndagarne, och gifva då ingen ränta; ty de bedrifvas blott om hvardagarne, Het vore således att helga hvilodagarne, om capitaiisterne blott för hvardagarne beräknade Dea 3 2 Julii f. rti. ränta,' då den för ar utan nedsättning utgjorde 5 procent. i - t Herr Lefren, Jehan Pehr'
Trogen det sy* Stern jag för mig uppgjort, vågar Jag afstyrka all rubbning af den lagliga räntan.
Det för* undrar rhig, att man vid en Riksdag, der mari säger sig behöfva Capitalistens lån - biträde, vill aftvinga honom det mot en nedsatt ränta, och derigenom göra honom obenägen att gifva lån.
Jag anser för min del sä vådeligt att intränga i enskilda förbåilanden, och tror det vara öfverflödigt, att härvid uppehålla mig.
tVill man hafva stadga i myntvärdet, så mi. ste man vidtaga sådana åtgärder, sorn tåla granskning och sorn gifva tillkänna varsamhet och aktning för andras rätt.
Om Betänkandet återremitteras, torde denna min tanka få medfölja.
Herr Ribbing, Arvid".
Det är sagdt af tvänne värde Ledamöter, att frågan om räntans nedsättning hänger tillsammans med Bevillningsfrågan och Finance-regleringen.
Hvilka frågor kunna icke sägas hafva sammanhang med desse, och på samma grund begäras återremitterade?
Och slutligen hänger det så tillsammans, att när vi ingenstädes få börja, så komma vi aldrig att sluta, hvilket kanske dock borde påtänkas.
Herr Tham, V/cllrath.
Man kan visserligen ic. ke disputera, att ju den i lag nu föreskrifna ränJan är svår att utgöra, i synnerhet för Jordhru - IDen 2 2 Julii f. m» t°79 Sarén; men att det i närvarande ögonblick
Bkulle gå an, att genom ett förändrad t stadgan-? de minska den, tror jag alldeles icke.
Erfarenheten lärer tillräckligen visat, att det ej är myntbesfämning eller realisation, som stadgar om räntan skall Vara hög eller lag, utan endast tillgången af penningar och behofvet af lån.
Efter 1809 års
Riksdag agde visst icke någon realisation rum, men räntan gick ändå de nästföljande åren sällan öfver fem procent uti Prnvincerne.
Det var då tillgång af penningar.
Nu är förhållandet tvärtom: penningebristen har ökat räntan; och då den i synnerhet här i Hufvudstaden åstadkommit procenteri; så frågar jag, hvartill det skulle gagna att nedsätta räntan.
Sådant skulle blott gifva anledning till ytterligare öfverträdelser af lagen.
Må vi således icke göra en förändring, som 6kulle vara utan all nytta.
Vill man hafva en lag ränta, så måste mari återställa omloppet af penningarne, och gifva Jordbruket och Näringarne tillfälle och möjlighet att producera.
Då fälles räntan af sig sjelf.
Men så länge man ej vill bidraga till detta mål, hjelper icke någon realisation; ty den låter ej utan penningar verkställa sig; och inga författningar, hvilka lätt eluderas.
Jag tillstyrker derföre bifall till de förenade Utskottens Betänkande , så mycket mera? i q8o
Den 5 2 Julii /, ro, som jag är ense med Herr Hjerta, att en Iler» remiss ej skulle tjena till något. -•-> Herr Grefven och LandtMarskalken tillkän nagaf, att
Plenum lararae klockan fem i eftermiddag, att fortsättas.
Herr Munck af Rosenskjöld .•
Jag får först till mitt senaste yttrande tillägga, att Utskotten misstagit sig äfven deruti, att de ansett Riksens Ständer icke hafva rättighet att nedsätta den lagliga räntan, Inka så val som Riksens Ständer tillförene, gemensamt med Konungen , bestämt den nuvarande räntan , hafva de ock nu full makt att, i samråd med Konungen, fastställa en annan ränteberäkning, Hvad i öfrigt beträffar Herr Thams yttrande , så medgifver jag gerna giltigheten af allt hvad han sagt, då frågan är om enskilt^ lån.
Men hvad jag för närvarande yrkat, har blott haft afseende på lån af publika Cassör, i synnerhet de som stå under Riksens Ständers disposition.
Genom räntans nedsättande i dessa Cassör skulle mycket godt vinnas för productionens och näringarnes trefnad, Rör den orsaken , att räntan derigenom lättare kunde nedsättas, tror jag icke att någon realisation nu bör verkställas 5 men när en sådan en gång äfven kan ske, bör den jemväl verka till ytterligare minskning af räntan, emedan lån-capitaler af gångbart mynt då kunna utifrån erhållas, Slutligen torde jag fä anmärka, att det icke är så orimligt, att omtala en lägre ränta Den t: Julii f- m, 1081 än sex procent, då en så hög ränta icke funnits i andra länder efter ett lika långt fredstillstånd, sorn det vi åtnjutit.
Men orsaken, hvarföre man först de senaste åren mjukt, att denna ränta är för dryg, är den, att Capitalerne denna tid icke försämrats i förhållande till fastigheternes och de fleste inrikes producters värde, eller dessa stigit; ty så länge detta var fallet, hade den skuldsatte ersättning i sin e* gendoms och sin productions stigande pris, likasom långifvaren hade för Capitalets försämring ersättning uti den höga räntan.
Jag förnyar min anhållan om återreraiss af Betänkandet, Herr von Ovanten t
Min tanka var alldeles icke, att räntan skulle nedsättas för ointecknade lån , sorn gå man och man imellan , eller för procentarne; ty deras risque är så stor, och deras säkerhet så litet jemförlig med andra långifvare^ , att den snarare kan kallas oSäkerhet, så att de väl kunna vara förtjente af någon högre ränta, ehuruväl jag icke frångår, att Riksens Ständer hafva fullkomlig rättighet att ej mindre för desse än för andre långifvare bestämma och nedsätta lagliga räntan, om de så för godt finna.
Men min mening var egentligen att de Cassör, som hafva sina penningar i jord, borde utlåna dem mot fern procent, ty jordbrukaren kan ej åstadkomma mer, om han icke skall af sin egen egendom tillsätta den ena procenten.
Jag anhala ler i öfrigt, att återremiss af -Betänkandet mit? te beviljas, lo 8 3 Den XX Julii f. m Herr von Heyne, Georg ■■ Jag är fullkomligt öfvertygad, att en återremiss icke skulle tjena till någon ting; ty de förenade Utskotten hafva noga betraktat saken, och såväl betänkt sig, att af da anmärkningar vid deras Utlåtande , som jag hrir hört framställas, ingen enda förändrat öfvertygelsen hos ir.ig, och icke eller, såsom jag tior, skulle hos någon af de öfrige UtskottsLedamöterne göra det.
Att nedsätta räntan för publika Cassör är lika så obilligt , sorn att minska den för enskilde personer , emedan dessa Cassör till största delen tillhöra enskilde, hvilkas äganderätt alltså skulle genom räntans, förändring störas.
Dessutom skulle denna ränte-nedsättning möjligen kunna hafva elen följden , att låntagare pretendexade en dylik hos enskilde långifvare, och att såmedelst en fiendtlighet åstadkommes och underhölles. imellan borgenärer och gäldenärer som rubbade det; lilla förtroende, hvilket ännu finnes dem imellan; men sorn möjligen annars kunde med tiden fullkomligen återvinnas, Herr von Hohenhausen :■ Jag erkänner gerna hvad Herr Tham påstått, att nemligen eu större tillgång af penningar äfven skulle bidraga till räntans nedsättande; men jag tror ock, att den brist man nu öfverklagar, ordsakas af den störda crediten —• icke af bristande tillgång på myntet.
Jag medgifver, att det visserligen skulle vara en stor lättnad, för deu gäidbundne — men också en, omoralisk lättnad ■— om man förfore nu sorn år 180g, då eu stor sedelmässa utsläpptes; ty det är i san? pera 2?
Julii f. m. ning lättare, att återbetala det larna Capitalet med halfva än med liela värdet.
Jag fästade mig dock egentligen vid den allmänna , bittra klagan sorn blifvit förd emot Capitalisterne. dem man ansett såsom skadedjur — en klagan den man ock utsträckt till de publika cassörne.
'Man liar hort, huru dessa senare skulle utsuga all egendom, och slutligen förstöra landet.
Om man dock gör sig dpn mödan att gå 60 år tillbaka, sä skall man finna att nä« lingsidkarne dä'nödgades'till älla störfe förlag låna penningar utifrån.
!STu erhållas dessa förlag hos enskilte o'ch cassorne, hvilka äro efi gemensam sparbank, och kunna, såsom sadan, aldrig blifva skadliga.
— Pen nedsättning af räntan, som jag föreslog, yar blott en half procent.
Pen var ämnad, att ersätta låntagarne hvad sorn hittills skolat genom Bevillpings-afijrag utgå, och om den var ringa, förmodade jag dock, att Capitalisterne derigenom skulle kunna visa, att de icke vilja öfverlemna fäderneslandet åt behofvet eller ensamt åt de öfrige skattdragandes hjelp.
För öfrigt är detta endast min enskilda öfvertygelse, den jag underställer Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande.
.Herr von Qvanten .•
Räntan å publika passors intecknade lån var förr i verlden ej högre än 5 procent.
Jag yet éj, hvarföre deri sedan uppsattes till 6.
Var det derföre att jorden renderade mera, så tyckes det, att, då den nu renderar mindre, räntan borde å« ter nedsättas.
För öfrigt kan jag ej begripa, hvad ondt eller fara kan vara uti en åtterre-- 1084; ^en 22 Juliif m. miss af Betänkandet; och jag förnyat; således min begäran derom.
Jierr Grefven och Landtmarskolkei frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Banco- och JjägUtskottens förevarande Betänkande bora, i anledning af de dervid gjorde anmärk," ningar, till Utskotten återremitteras.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och ILandtMarskah ken gjorde proposition till bifall af Utskottens Betänkande.
Ja jemte några Nej Herr Grefven och LandtMarskalien förklarade, att sorn, efter hvad han tyckt sig finna, Ja ofverröstat
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen - Föredrogs å nyo Friherre Boyes, Rudvig, den 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående förslag till Reglemente för DiscontDirectionerne, Friherre Boye:
Jag hade äfven velat tillägga den önskan, att administrationen af Disconterne matte få påräkna den fördel, att directe af Riksens Ständer emottaga sine medlemmar.
Het vill säga, att på samma sätt och v\id samma tillfälle, då Riksens Ständer välja Ben 23 Jitiii f- m. 1085 ■Fullmäktige i Banken, Riksens Stander äfven borde förstärka BancoStyrelsen med flere
Le« damöter, för att afgå till de nya Disconterne, så att dessa Bisconter äfven blefve administrerade af Ledamöter* ansyarige inför Riksens Ständer.
Jag vili minnas att i Riksdagsordningen står tydligen föreskrifvet, huru manga Fullmäktige i Banken skola inväljas; och någon ändring i detta stadgande lärer således icke nu kunna aga rum.
Herr Grefven och LatuhMarskalken yttrade, att om han icke blifvit af Herr Hjerta förekommen, hade Herr Landt Marskalken ämnat fästa Friherre Boyes uppmärksamhet på GrundLagens stadgande i förberörde afseende ; och ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig nu endast böra hemställa, om icke Friherre Boyes ifrågavarande Memorial finge till BancOS Utskottet remitteras; hvilket bifölls Vid förnyad föredragning af ej mindre BevillningsUtkottets den 16 dennes .under N:o 20, än StatsUtsköitets den 18 dennes under N:o 312 äfgifne, samt den 19 derpåföljdé eftermiddagen på bordet lagde Memorial , det förra, rörande de olika beslut, hvaruti Riks» Stånden stannät, i afseende på grundetne för den blifvande Bevillningen, samt det sednare, angående frågan om inköp af Astronomiskå logö Den a?
Julii f. nii Instrumenter för Observatorium I Stockholm ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med godkännande af de utaf Utskotten förelagne voterings-propositioner, öfverlemna de uti berörde Memorial upptagne frågor till förstärkta StatsUtskottets afgörande.
Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskof-i tets den 30 sistledrie Junii under Nto 32 af. låtne, samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående någre anordningar af de medel, som under benämning: ■''Herrar BancoFullmägtiges
Dispositions- räk* ”ning
Nto 2;” finnas i Banken för tillfälligt behof afsatte.
Föredrogos å nyo och gil! a des följande StatsUtskottets den 9 dennes afgifne, samt den 15 derpåföljde för- och eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden :
N:o 288- I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå inkomne underdåniga ansökningar om lönförhöjning för KronoFogdarnS Och Härads-skrifvarne i Götheborgs och Bohus Uän, N:o egot I anledning af Kongl. Majlts
Nådiga proposition om upplåtelse af den unJ Den 2 a Julii f. m, T087 i3er Gripsholms Kungsladugård lydande Lägenheten Tegelhagen kallad.
N:o 291- I anledning af väckt Motion om förhöjning af de så lca!lad'e Djekne-pen* ningarne.
Nto 292.
I anledning af väclct Motion cm lön-anslag för Lärare i Statshushål! ningsvetenskapeB, samt de Fria Statsförfattningarnes critiska historia.
N:o 293* I anledning af gjorde Motioner om upphörande af nuvarande StåndsKIubbar, och inrättande af en gemensam klubb.
Nio 294.
I anledning af väckte frågor angående Kronans Fisken.
Upplästes och lades på' bordes, KevillningsUtskottets den 51 dennes under N;o 22 aflåtne ytterligare Memorial, angående en utvidgad fribrefs-rätt för Städernes Magistraler< Höglofl.
Eidderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen.
In fidem Protocolli O- J.
Lagerheim. 10S8 22 Julli e, m.
Tisdagen den 22 Julii, Plenum klockan fem eftermiddagen.
StatsUtskottets den 9 dennes under N:o 295 afgifne, samt den 15 derpaföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af Kongl. Majus Nådiga ''"'
'Remiss uppå Chefens för Skånska DragonRe. gementet underdåniga anmälan , om Expectanfeelön för Cornetten Friherre Casimir Sparre.
Jag er* känner visserligen, att det sätt, hvarpå Stats* U tskottet behandlat Friherre Sparres ansökan, är det sorn mest öfverensstämmer med författningarne, eller 0m man så vill, med den stränga rättvisans kraf; men jag hemställer om det också är billigt ?
Den ifrågavarande Olficem var frånvarande då Pommern öfverlemnades till Preussiska Regeringen, emedan han under Norrska Fälttåget blifvit placerad till tjenstgö* ring vid Uplands Regemente och sedermera här qvarstadnat för att fortsätta sina studier.
Han. tillkännagaf
Val till sin chef, att han önskade förblifva i Sverige, men denna gjorde ej annat än afförde honom ur det Tyska Regementets milor och anmälte honom ej att förses med löne ersättning i Sverige.
Sålunda gick han miste om hvad hans kamrater* som blefe Vo Den 22 Julii e. m.
Vo anmälte, erhöllo.
Då han sedermera erfarit detta, och sökt godfgörelsé, har Utskottet, i sitt Utlåtande till RiksSfånden, afslagit hans begäran, på deri grund att den ej blifvit anmäld inom den tid, Författningarne stadga för ut* bekömmandet äf fordringar hos Kronan.
Utom hvad nu blifvit anfördt, tillkommer, att denne Officer) ganska Ung, inträdt Uti Rikets tjenst, vid en ålder af 14 eller 15 år, och.att man således ej af honom bort göra så stränga änspråk på DrätselFörfattningarnes noggranna iakttagande, Då ntl hela sUmman måhända icke Uppgår till 400 R:dr , och följaktligen för Statsverket är obetydlig, mén af vigt för en icke bemedlad Officer; så trör jag det vara ädlare äfvensom rigtigare, att bevilja ärt afslå hanS begäran.
Om denna framställning vinnér afseende hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, änhåller jag att Betänkandet måtte blifva å. tetremitteradt.
Herr Grefven och LandtMatskalhft frågade örn Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtsköttets Utlåtande böra, i anledning af Herr Von Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras.
Sopades Ja.
Ridd. och Ad Prat Vt Sand. 109 o Deri 2 2 Juft'/ e. m.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskot* tets den g:de dennes under N:o 2g6 afgitne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 22 si st 1 ed - ne Maj meddelte Betänkande om ifrågasrälld lösen tiil skatte af Bjerkö holme; fann Kidderskapet öck Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande
Utlåtande borde läggas till handlingarne» Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskotiets den g dennes afgifne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 2 9 7- I anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss uppå Kronofogden Kindbergs underdåniga ansökning om Uöne-anslag för en ExpeditionsFogde.
N:o 298.
I anledning af Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse om uppförande på Indrag* ningsStaten af Trenne Uärare löner vid Skeppsgosseskolan i Carlscrona.
N.-o 300.
Nådiga proposition om pensions anslag för framlidne StatsCommissarien Widegrens oförsörjde döttrar.
Den 22 Julli e- m. logi Företogs till pröfning StatsUtskottets den g dennes under Nio 2 9gafgifne, samt den^'15 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Ut* låtande, i anledning af vackt Motion om pen •
Bion för Directeuren J.
D, Löfving.
Herr Marcks vört Wurtenberg, Gustaf Adolph^ hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, Ba lydande* (Se Bilagan N:o 1) ilerr Grefven och LandtMarskalken hemställ* de, örn Ridderskapét och Adeln ansåg Stats* Utskottets Utlåtande böra, i anledning af Herr Marcks Von Wiirtenbergs dervid gjorde an* märkning, till Utskottet återremitteras* Hopades Ja Och Nej, I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt.
Marskalken gjorde proposition till bifall af Ut* skottets Utlåtande.
Uppå derefter af Hörr Grefven och Landt* Marskaklen förnyad proposition, fann Ridder* skapet och Adeln för godt, att ifrågavavaran* de Utlåtande till Utskottet återremittera*
Vid förnyad föredragning af Stats Ut - jo g 2 Den 22 Julii e. m - Utskottets den 9 dennes under No 302 afgifne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen, på bordet lagdet Utlåtande i anledning af gjor* de anmärkningar vid Utskottets den aö sisfledne April ineddelte Betänkande, angående öfverlåtelse af Kronans andel i uppbörden vid Södra Stäket; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero.
Föredrogs ånyo och bifölls Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 21 sistledne Junii under N.o nö afgifne, samt den 15 dernes förmiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående förbud för Öfver- och UnderBefäl vid de indelte CavalleriRegimen* terne, att anskaffa och insätta Rustnings-hästar.
LagUtskottets den g:de dennes under N.'o 117 afgifne, samt den i5'.de derpåföljde förmiddagen på bordet ^agde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående yrkad skärpning af Hagarne rörande tjenstledighet för Domare.
Herr Ehrenborg, Casper .■ Då jag, när Utskottets första Betänkande afgafs, framställde mine anmärkningar, åsyftade jag ej något ”tillägg Den !4 2 Julii e. m, 1093 till gällande Författningar, utan en controll på deras handhafvande.
Lagutskottet har ej funnit detta behöfvas, och då de tre öfrige
Stånden förenat sig uti samina tanka, bör jag tro mitt omdöme vara misstagit, ehuru jag ej i Utskottens svar funnit skäl, att frånträda min förra öfvertygelse.
Emedlertid lärer ali discussion i detta ämne vara öfverflödig, sedan de öfrige
Stånden redan bifallit det första
Be* tänkandet, och det ankommer på Ridderskapet? och Adelns kännedom af förhållandet, huruvida Ridderskapet och' Adeln anser förenligt med sin öfvertygelse, att bifalla eller afslå Betänkandet, Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af LagUtskottets föreyarande Utlåtande Ropades Nej.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt« Marskalken hemställde, om Ridderskapet och.
Adeln behagade afslå Utlåtandet.
ConsdtutionsUtskottets den dennes under N;o 38 afgifne Memorial, angående grundlags-enligheten af en väckt fråga, hvarå Herr LandtMarskalken vägrat proposition till Remiss, Den 3 2 Julil e. ni.
Grefve von Sehwerin, Fredric Bogislaus:
ConsdtutionsUtskottet har skiljt emellan pria*. eipe och form.
Jag vigar hysa den öfvertygelse, att om tadel drabbar mig för fel emot endera, jag kan tillegna mig riktigheten af principen, och att det varit i formen, som jag felat.
Emedlertid anser jag mig hafva uppfyllt min pligt.
Constitutions - Utskottet, som äger rätt att bilda former, äger tillfälle att fylla sin pligt, då det bildar dem sådana, att principerne genom dem kunna lefva; och det är till ConsdtutionsUtskottet, sorn jag ufverlemnar att sjelf besörja denna sak.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric, an«. förde skriftligen; (Se Bilagan Nio 2).’ Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Ehuru discussion öfver förevarande ämne ej lärer vara nödvändig, torde det likväl vara nyttigt, att i ett så vigdgt ämne Utskottets mening blifver riktigt upplyst.
Det är- egenteligen Öfver denna, jag vill försöka en utredning, och en jemförelse med hvad en ^Ledamot, Friherre Anckarsvärd, nyss yttrat.
Törhända skall man vid närmare granskning finna den mera öfverenstämmande , än man tror.
Efter min tanka är det ej efter 107 §. som önskningar af denna art kunna framställas.
Denna tanka hade jag genast’, då jag inträdde i Utskottet, har under målens behandv Den % 2 Ju lii e. ni. ling ej funnit skäl att frånträda densamma, och har den ännu.
Jag har likväl alltid funnit och skall altid erkänna , att det mäste vara ett constitutionelt folk förbehållit, att med ötiskningar få framträda till sin constitutionelle Konung.
Detta är, hvad jag kallar Constitutfonens princip.
Jag tror ej sådant böra vara ett cons)itutionelt folk betaget, då barn få framställa önskningar till sin får, och underhafvande till sin husbonde.
Denna satts är fullkomligen förvarad 1 constitutionens princip , och så har ConstitutionsUtoltottets pluralitet med mig, äfvensom föregående ConstitutionsUtskott, funnit.
Men desse ConstitutionsUtskott hafva framställt de önskJ ningar de gjort, i följd af 37 och 60 §§:ne Riksdagsordningen, jämnförde med 8g §•
Det var under citerande af 37 §.-n, sorn.