Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade icke tänkt att nu få höra, det Prostetunnan skall fritagas från Bevillning, ty om den varit uteglömd i några BevillningsFörordningar, så är derföre icke sagt, att den för evigt skall vara undantagen, så mycket mindre som BevillningsFörordningen tydligen stadgar, att Bevillning skall erläggas efter alla sammanräknade inkomster.
Jag tillstyrker bifall å Utskottets Meinorial.
Herr Munck af Rosensköld _, Eberhard: Ffågan, huruvida Prostetunnorne skola vara befriade från Bevillning, eller icke, är i sig sjelf obetydlig, men frågan om detta rörer Presterskapets privilegier, är af mera 74 Den 19 Augusti. vigt, och redan sä väl besvarad af Herrarna Hjerta och af Billbergh samt Friherre Cederström, att jag dervid ej har något att tilläggas.
Men jag hoppas, att Ständerne genom Beslutet, att pålägga Prostetunnorne Bevillning, skola vederlägga det endast hos Ridderskapet och Adeln, men icke en gång i PresteStåndet, framställda påstående, att frågan rörer PresteStåndets privilegier.
Jag får föröfrigt bifoga den historiska upplysning, att inkomsten af Prostetunnorne ej är så obetydlig.
Det gifves HäradsProstar, som af Prostetunnorne hafva en årlig inkomst af nära 3o tunnor Spannmål, hvaremot det gifves Lärare vid sjelfva Trivialskolorne som icke på långt när hafva så mycket för hela sin befattning.
Emot mina värde motståndare får jag anmärka, att ingen af dem ingått i vederläggning af de författningar, jag åberopat såsom ännu gällande.
Man har endast till stöd för sina satser anfört sådane sedermera vidtagne författningar, som, utan de förres upphäfvande, utkommit dem till trotts, likasom händelsen blifver, om mina motståndares mening vid detta tillfälle segrar; föröfrigt har man velat stödja sig på Wilskman, hvilken är en enskild samlare, men ingalunda en författare af KungaBref, som skola lända till vederbörandes efterrättelse.
Det lärer vara Den 19 Augusti.
7^ hvar och en och äfven Herr von Hartmansdorff bekant, att ett nytt samhällsförhållande Iros oss år 1809 infördes.
Då 114 §. af den då antagne Regeringsformen försäkrade hvarje RiksStånd om bibehållande af dess Ståndsprivilegier, erhöll likväl första artikeln af den vid samma Riksdag utfärdade Bevillningsförordningen följande lydelse:
Hvar och en Sveriges Innevånare , endast med de undantag efter serskildta förordnanden , sorn 3 och 4 utvisa, skall, antingen genom progressiv afgift för behållen inkomst, eller såsom Skydds- eller Minimiafgift, utgöra den Bevillning, som å honom, efter ettdera af dessa Taxerings sätt, sig högst belöper; och 3 §, sora angår Taxering för Embets- och Tjenstemän, innehåller i 1 morn.:
Hila Embetsoch Tjenstemän samt publique Betjenter (och således måtte ej Presterskapet vara undantaget) skola betala i Bevillning för sammanräknad inkomst af Lön, Boställe, Löningsjord, eller hvad föröfrigt i och för tjensten förvärf vas, samt Gratialer och Pensioner.
När nu Presterskapet sjelf, efter det nya Statsskickets införande, icke ansett sig kunna göra anspråk på undantag från Bevillning för Prostetunnan eller någon annan inkomst, så frågar jag, om särskildte Kongl. Resolutioner kunna blifva någon billig grund att befria Presterna från den ifrågavarande afgiften.
Jag bestrider helt och hållet en sådan tolkning; den 76
Den 19 A 11 gusti. kan ej stå tillsammans med det nya Statsskicket.
Jag anser mig uppmanad att ånyo redogöra för min åsigt af ämnet, sedan Herr von Hartmansdorff an-< märkt, att intet Stadgande blifvit åberopadt till vederläggning af hans mening.
Jag får härvid fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag för min del ej anser 3 §. af Presterskapets privilegier innefatta den me-* ning han deraf velat draga, eller att särskildta Kongl. Resolutioner kunna inbegripas under Stadgandet i denna §.
Presterskapet sjelf icke heller ansett frågan röra dess privilegier, bevisas af den omständighet, att i alla Bevillningsförordningar från 1733 till 1823 stå Prostetunnorne expresse undantagne från Bevillning, hvilket ej varit af nöden, om de ansetts, till följd af privilegierne, vara fritagne.
Jag får föröfrigt erindra, att nu icke är fråga, om Prostetunnorna böra fritagas från Bevillning, eller ej, ty detta måste afgöras af förstärkta StatsUtskotteti här är endast fråga, om det är en privilegii-sak.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af BevillningsTJtskottet, i afseende å frågan om Bevillnings erläggande för Prostetunnor, föreslagne Voteringsproposition.
Ropades Ja. lien 19 Augusti. 77 Ånyo föredrogs BdncoUtskottets den 25 sistlidne Julii under N:o 68 afgifne, oell den 10 dennes e. in. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt Motion om belåningsrätt vid BancoDisconten oen dess LåneContoir å Ritorr Säd i Magazin.
Af samma skäl, som legat till grund för Ridderskapets och Adelns beslut, att låta BancoUtskottels Betänkande, angående Lånerätt på Tackjern * hvila, intill dess frågan om Bankens Lånerörelse i allmänhet ånyo förekommer, vågar jag anhålla, att äfven detta Utlåtande angående Lån på Ritorr Spannmål får tills vidare hvila på bordet, för att, på samma gång sorn det förstnämnda, företagas till afgörande.
Friherre Wrangel, Henning, förenade sig med Herr Hjerta.
Och skulle i anledning häraf BancoUtskottefs förevarande Utlåtande, jemlikt §.
Företogs till pröfning Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 29 sistlidne Julii under Nio 53 afgifne, och den 10 dennes e. m. på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, rörande den så kallade Gårdfarihandel^ Friherre Cederström_, Jacob: Jemte det jag får tillstyrka bifall å Utskottens Ulla - 78 Den 19 Augusti. tande, anser jag mig böra till Protocollet förklara i anledning af Olof Carlssons Reservation, att det förhållande Reservanten uppgifvit, i intet afseende är med sanningen öfverensstämmande.
Grefve Posse, som vid tillfället af Utlåtandets föredragning inom de förenade Utskotten, var Ordförande, är nu icke närvarande; men jag kan intyga, att intet Utlåtande under hans Ordförandeskap blifvit till afgörande framstäldt förr, än förslaget dertill blifvit uppläst, och Ordföranden afvaktat, att någon skulle vilja anmäla sig till ordet.
Så tillgick äfven vid det nu ifrågavarande tillfället; och jag har derföre ansett mig pligtig, att här vederlägga Reservantens origtiga uppgifter, på det icke det må läggas Utskotten till last, att Secreteraren tillåtit sig till tryckning befordra Reservationen, utan att förut cotnmunicera den med Utskotten, i hvilken händelse Utskotten visserligen icke tillåtit, att dessa origtiga uppgifter fått åtfölja Utlåtandet.
Friherre J nekar swärd, Carl Henrik:
Jag skulle gerna vilja biträda Friherre
Ce derströms tillstyrkande af bifall å Utlåtan«/ det, emedan jag gillar de afUtskolten denna senare gången yttrade åsigter; men jag kan icke neka, att samma betänklighet hos mig här uppstått, som alltid, då fråga är om underdåniga skrifvelser i önskningsmål.
Jag har vid flere föregående tillfällen an - Den 19 Augusti. 79 märkt, att jag tror behofvet af en sådan skrifvelse först böra vara tillräckligen ådagalagdt, innan Rikets Ständer besluta att dermed ingå till Konungen; och jag bekänner, att jag icke blifvit öfvertygad om detta behof, genom hvad jag hört sägas mot Gårdfarihandeln och dess missbruk.
Min ■ öfvertygelse är, att, om missbruk äga rum, har Konungen tillräcklig magt att förebygga dem; men att till följd af en strid emellan intressen, hvaruti jag ej finnér ådagalagdt, att det allmänna har någon del, till thronen frambära önskningar, att Regeringen ville förnya förut vidtagna åtgärder, eller fortfara alt framgå på den bana, som blifvit beträdd, anser jag origtigt.
Jag skulle derföre för min del önska afslag å Utlåtandet; men om pluraliteten heldre vill bifalla detsamma, skall jag icke lägga mig deremot.
Om fråga här endast vore om Gårdfarihandel^ bibehållande, skulle jag äfven anse öfverflödigt att aflåta någon underdånig skrifvelse; men med tillräcklig uppmärksamhet på Utskottens förslag skall man finna, att afsigten dermed sträcker sig längre, enär det innehåller, att Rikets Ständerj med erkännande af Westgöthens liksom hvarje annan medborgares rätt j att j huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finnér _, afjttra egna producter och tillverkningar mä frambära 8o Den ig Augusti. underdånig anhållan derom, att sådane åtgärder ytterligare måtte vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af de missbruk vid Gårdfarihandelns ut öfvande , som ännu kunna äga rum, så att endast det lojliga deraf må qvarstå.
Ty häraf är klart, att meningen med den underdåniga skrifvelsen blifver den, att samma frihet, som hittills varit förunnad 12 Härader i Westergöthland, må blifva förunnad hela Svenska allmänheten, nemligen att afyttra egna producter och slöjdalster hvarest och på hvad sätt hvar och en Finnér föf sig förmånligast.
I anledning af hvad Friherre Cederström anfört, får jag hemställa, om man icke erhöll en vackrare och ändamålsenligare redaction af Utskottens tillstyrkande, i fall man derifrån uteslöt serskildt omnämnande af kVestgöthens, och endast saale: med erkännande af hvarje Medborgares rätt etc.
På detta sätt skulle jag tro, att Ridderskapet och Adeln banade sig vägen till godtgörande utaf ett af 1823 års Ständer begånget misstag, och Vågar på denna grund, samt då delta Stånd aldrig fattat något beslut emot ifrågavarande handelsfrihet, anhålla om proposition till bifall å Utlåtandet endast med den förändring att i stället för orden.’ ”med erkän-* ”nande af Westgöthens, liksom hvarje annan - Den ig Augusti. 8i "nan medborgares rätt, att etc.” helt enkelt sättes: med erkännande af hvarje Medborgares rätt att, etc.
Jag erkänner mig vara vederlagd af Friherre Cederström, och att jag misstagit mig; hvadan jag yrkar bifall å ifrågavarande Utlåtande under iakttagande af den utaf Herr Hjerta föreslagne ändring.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Förekommen af Friherre Cederström
Finnér jag mig icke behöfva vidare ingå i bevisning för den foreslagne skrifyelsens nödvändighet; men, i afseende på den af Herr Hjerta åsyftade förändring, tror jag att med antagande deraf skrifvelsen icke skulle komma alt nog klart uttrycka ändamålet för densamma, örn man ej vill nyttja ordet TPestgöthar i premissen till den underdåniga skrifvelsen, så bör man dock i conclusionen bestämdt yttra, att det är TVestgöthar nes Gårdfarihandel, hvarom den underdåniga framställningen handlar.
Herr von Qvanten, Carl‘ Utskotten hafva i deras Utlåtande utvecklat mycken liberalitet, ty de hafva nu icke allenast tillstyrkt, att Westgöthnrne skola få drifva Gårdfarihandel, utan att hvem som vill får idka den, det vill säga blifva Westgöthe, och som sudan vandra omkring gård 39 H. 6 82 Den 19 Augusti. ifrån gård.
Jag talar ej emot denna handelsfrihet, ty den hör till tidens kraf, men finner mig uppmanad, att i anledning af dess utsträckning till alla medborgare, såsom ny Motion föreslå, att samma Utskott, hvilka afgifvit ifrågavarande Utlåtande, måtte uppställa ett nytt reglemente för alla utvandrande handlande, ty så länge det gälde blott för en viss orts invånare, kunde det gå an, och föreskrifterne härom endast emanerade från administrativa Makten och voro underkastade årliga förändringar, men då de nu skola eflerlefvas af alla Rikets Medborgare, böra de väl sammanfattas under formen af allmän Lag.
Då jag fullkomligt instämmer uti de förenade Utskottens princip af hvarje Medborgares rätt, att huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finner, afyttra egna producter, så godkänner jag äfven deras förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, men med den förändring Herr Hjerta föreslagit, och hemställer, äfven om icke ordet Gårdfarihandel i slutet kunde utgå, då redactionen skulle lyda: att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med erkännande af hvarje Medborgares rätt att , huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finnérj afyttra egna producter och tillverkningarj må frambära underdånig anhållan derom, j att sådane åtgärder ytterit - Den 19 Augusti. 83 gare måtte vidtagas som kanna finnas nödige till förekommande af de missbruk vid handels utöfvande3 som ännu kunna, ega rum j sä att endast det lofliga deraf må komma att cjvarstå.
Om Gårdf ar ihandeln nämnes i slutet, men ordet Westgöthe borttages, så vet ingen, hvartill det förra ordet hörer; och i sådant afseende torde mitt redactionsförslag vara ändamålsenligare.
Grefve Spens3 Carl Gustaf; Ehuru så många yttrat sig olika med min öfvertygelse i saken och fastän Herr Hjerta underrättat mig, att Ridderskapet och Adeln aldrig fattat beslut om Gårdfarihandelns upphörande, kan jag dock icke underlåta att till Protocollet anföra min tanka i ämnet.
Jag tror det icke vara nog, alt, såsom Herr Hjerta vill, borttaga ordet Westgöthe utur den föreslagne underdåniga skrifvelsen; det vore bättre borttaga så mycket af sjelfva Gårdfarihandel!!, alt de menliga följderna kunde försvinna.
Då likväl jag bar mig bekant, att BondeStåndet bifallit Utskottens första Betänkande, och PresteStåndet likaledes godkänt detta sednare, hemställer jag, om det är så alldeles rätt att här discutera om en redactionsförändring, som till ingenting tjenar.
Min önskan vore visserligen, att hvarken förra eller sednare Betänkandet af Ridderskapet och Adeln antages.
Jag tror, att Gårdfarihandeln utsträckt £9 H. c* 84 Den 19 Aug usti. med vissa correcliver till alla Medborgares utöfvande skulle vara mindre skadlig, men sådan, som den nu är, anser jag den hafva högst menliga verkningar, och finnér mig icke ens behöfva uppgifva skälen dertill.
Då det nu genom a:ne Stånds redan fattade beslut är för sent att tillvägabringa . något sådant correctiv, anser jag den af Utskotten sist föreslagne underdåniga skrifvelsen mest olämplig, och vill ur sådan synpunkt heldre bifalla det förra äu det sednare af Utskottens Betänkanden.
Emot den redactionsförändring Herr Hjerta framställt skulle jag icke hafva något alt erinra, om den egde annat ändamål än, att få bort ordet Westgöthe, och om i någon mån derigenom bereddes mera tydlighet; men tvertom torde möjligen missförstånd deraf uppkomma.
Då man erkäner riktigheten af Utskottens förslag, synes det mig vara bättre, att bifalla Utlåtandet sådant det är, än att, genom redactionsförandringar, möjligen bereda misstydningar, hvilket icke kan inträffa med ordet Westgöthe y hvarmed af en hvar, i den accéption det blifvit framstaldt, förstås en Gårdfari-handlande Westgöthe.
Hvad åter angår Herr von Qvantens påstående, att Utskotten skulle anmodas uppgifva förslag till Beglemente för den ifrågavarande handelsfriheten, får jag gifva den värde Ledamoten tillkänna, Den 19 Augusti. 85 att ett sådant Reglemente, redan vid sisllidne Riksdag blifvit utarbetndt, och af Rikets Ständer godkändt.
Grefve Spens bar förklarat, att han heldre vill godkänna det första, än det sista, af Utskottens Utlåtanden; men om jag ej orätt fattat hans yttrande har han derjemte sagt, att Gårdfarihandeln blefve oskadlig, om den vöre tillåten för alla medborgare, men menlig i sitt nuvarande skick.
"Vid detta förhållande synes mig likväl, som hade Herr Grefven egt mera skäl att godkänna det nu ifrågavarande Utlåtandet, emedan det först afgifna rent af förbjuder Gårdfarihandel!!, då deremot det sednare tillstyrker en allmän frihet i detta afseende, derigenom en hvar, i händelse af bifall dertill, äger frihet, att afsätta sina productcr och tillverkningar, hvar han för sig tjenligast finnér.
Herr Munch af Rosensköld,, Eberhard:
Det torde vara så mycket mera nödvändigt, att benämningen Westgöthe utgår, som på detta ställe icke menas Westgöthen i allmänhet, ulan endast innevånare i sju Härader och två Städer af detta Landskap.
Om jag befarade den följd som Friherre Cederström af mitt redactionsförslag, skulle jag visst snart frångå detsamma; men då jag förmodar, att de öfriga Stånden äfvenledes skola inse, att jag endast åsyftar en liten redactionsför - 86 Den 19 Augusti. ändring, fruktar jag icke, att de deraf skola hemta anledning att ändra deras meningar i hufvudsaken, och kan således icke afstå från att begära handelsfriheten i så allmänna termer som möjligt, hvarvid jag torde få fästa uppmärksamhet på, att benämningen Gårdfarihandel gerna kan nyttjas, emedan den icke är någon tecknisk bemärkelse å Westgötharnes handel, utan lika så väl kan användas på Helsingarnes och andras handel med egna tillverkningar.
Jag jnedgifver gernaj att jag nu icke är beredd uppgifva något fullkomligt redactionsförslag till ifrågaställde underdåniga skrifvelse, emedan jag icke kände, att ärendet i dag skulle förekomma, men jag vågar dock tro, att proposition kan göras till bifall å Utlåtandet, endast med den förändring, att ordet Westgöthe uteslutes från Utskottens tillstyrkande mening.
Med anledning af den siste värde Talarens yttrande, får jag erinra, att det är nödvändigt uti den underdåniga skrifvelsen omnämna Westgötharnes Gårdfarihandel, emedan det var just derom, som fråga var vid sista Riksdag, hvilken då föranledde till en underdånig hemställan.
Vill man nu nalkas Konungen i samma ämne, så mäste man väl äfven tala örn samma sak.
Jag hade egentligen begärt ordet för att söka uppgifva ett redactionsförslag till beslutet, af följande Den ig Augusti. 87 lydelse:
Att Rikets Ständer med erkännande af hvar Medborgares rätt att, hura och på hvad sätt han för sig förmånligast finnér, afyttra egna producter och tillverkningar , må frambära underdånig anhållan derom, att sådana åtgärder ytterligare måtte vidtagas till förekommande af de missbruk, som, vid utöfvande af Westgötharnes Gårdfarihandel, ännu kunna ega rum, så att endast det lojliga deraf må komma att qvarstå.
Men sorn denna redaction är j sjelfva saken lika med den Utskotten föreslagit, ’ vill jag ej insistera på dess antagande, helst en olikhet i Ståndens heslut lunde, såsom Friherre Cederström anmärkt, föranleda till en för utgången osäker jemkning i förstärkt Utskott.
Det torde derföre vara bäst antaga Utlåtandet, sådant det är.
Jag kan för ingen del förena mig med Grefve
Spens uti hans påslående, att det vore häst antaga Utskottens första Betänkande i delta ämne.
Jag har, då det återremitterades, så uttryckligen förklarat mig deremot, att jag ej nu behöfver upprepa mina skäl för att ogilla det såsom i högsta målto obilligt och skadligt.
Herr Cederschjöld vill, att Westgötharnes
Gårdfarihandel skall omnämnas, om icke i premissen, åtminstone i slutet af tillstyrkandet.
För min del antager jag likväl heldre Utskottens, än Herr Ceder - 88 Den 19 Augusti. sclijölds redactionsförslag, emedan det förra sammanbinder conclusionen med premissen, då det sednare endast i conclusionen omtalar, hvarom frågan är.
Jag skulle likväl vilja föreslå en sådan redaction: att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl.
Maj:t , med erkännande af hvarje Medborgares rätt, att„ huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finner, afyttra egna producter och tillverkningar, må frambära underdånig anhållan derom, att sådana åtgärder ytterligare måtte vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af missbruk vid denna sålunda föreslagna allmänna Gårdfarihandel.
Dock skall det vara mig lika kärt, om Utskottens förslag anlages.
Saken blir i alla fall densamma.
Jag bar förut tagit mig friheten orda emot Gårdfarihandelns upphäfvande, och anser mig således för närvarande endast böra gifva tillkänna, att jag förblifver vid samma tanka.
Deremot kan jag icke inse något binder för etablerande af nödiga controller mot missbruk af denna handel.
Derföre yrkar jag, med all möjlig känsla för pri vi legiér nes bibehållande, att missbruken deremot mä. afskaffas.
Angående de olika föreslagne redactionerne, vill jag ej yttra mig, utan öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken, sorn med en ovan - Den 19 Augusti. 89 lig lätthet och redighet uppfattar och framställer propositioner, alt af de uppgifne redactionsförslagen sammanfatta ett, som, nied lillärkännande af handelsfrihet för hvarje Medborgare, tillika bibehåller Grådfarihandlande Westgölharne vid sina privilegier.
Det torde tillåtas mig att yttra några ord i ett ämne, som jag kanske känner bättre än mångå andra, efter som jag är hemma på den ort, hvarest de Gårdfarihandlande Westgötharne hafva deras stamhåll.
Hufvudsakligen bedrifves hela denna handel med lurendräjerigods, till hvars införande de hafva sina serskilt utsedda ställen, än Köpenhamn, än kusten af Helsingborg, Warberg och kusten deromkring 111. fl. Beträffande tillkomsten af Utskottens Utlåtande, så visar RiksdagsFullmägtigen Olof Carlssons reservation, att det skett genom surprise, hvilket, ehuru Friherre Cederström tagit det parti att gifva det benämning af osanning, likväl måtte stå fast, då flera Ledamöter inom Utskotten instämt med Olof Carlsson.
Äfven af Herr Hiesleiters anförande syns, att Utlåtandet nog knapphändigt tillkommit.
Att höra , det ifrågavarande Gårdfarihandel icke skadar, förefaller verkligen besynnerligt, då man känner den deraf föranledda utprångling af utländska öfverflodsvaror, som äro till det mesta lurendrägade, huru Westgötharne genom
Den 19 Augusti. afslag ofta till A;del af hvad de först begärt, samt utlofvande af A års credit, locka de enfaldige till onödig och skadlig luxe.
Tili hvarje landtbo hemställer jag, om ruan ej vid åsyn af en kringvandrande Westgöthes annalkande till sitt hus önskar, att ej några sådane funnos.
På alla dessa skäl får jag anhålla om proposition till afslag å Utlåtandet, och, i fall det icke beviljas, votering.
Jag arnar icke ingå i någon discussion om den skada eller nytta Gårdfarihandel medförer, och förmodar att hvar och en derom redan stadgat sin opinion, så att den icke kan ändras.
Jag förenar mig med Friherre Cederström i yttrande af bifall å Utlåtandet, sådant det är, på det vi måtte slippa alla jemnkningsförslag.
Jag har begärt ordet, endast för att besvara Friherre Cederströms yttrande om inconsequence i hvad jag nyss hade äran anföra.
Min tanka var icke, att Gårdfarihandeln är alldeles oskadlig, tvertom tror jag densamma vara skadlig, utan correctiver mot nuvarande missbruk, ehuru jag hyser den åsigt, alt sådane correctiver kunde åstadkommas, att det skadliga i denna handel upphörde.
För öfrigt är jag med Herr Tham ense derom, att en hvars opinion i detta ämne är så bestämd, och Deli 19 Augusti. 9l saken så väl känd och utvecklad, att dpfc icke är värdt att mera tala om densamn .
Vi äro alla uppväxte nied stridigheterne om Gårdfarihandeln; och känna derföre så väl de olägenheter, sorn dermed kunna vara förenade, att det icke tjenar till något att vidare upprepa dem.
Jag önskar således, att vi måtte genast skrida till beslut i saken.
Då, i följd af en annan värd Ledamots yrkande om votering i denna sak, vi skulle få 2:ne voteringar, i fall jag fullföljde mitt förslag till redactionsfötändring, vill jag icke vidare påyrka detsamma.
Men jag erkänner uppriktigt, att jag med förundran hört den arme Westgöthens uteslutande från Gårdfarihandeln yrkas af en incjeldt Officer ifrån samma ort, som känner, att Elfsborgs Län , just för dess motsträfvighet att åtaga sig Roteringsbördan, blifvit så hårdt roteradt, att det, i anseende till sin svaga jordmån, ej kan underhålla sitt Regemente, om invånarne beröfvas Gårdfarihandels-rättigheten.
Jag anhåller om bifall till Utskottens förevarande Utlåtande.
Jag förenar mig med dem, som yrka bifall å ifrågavarande
Ut-, låtande, och afstår således ifrån jemnkningen af de föreslagne olika redactionerne.
Herr Löwenström:
På Herr Hjertås 92 Den 19 Augusti; yttrande får jag endast svara, det jag alldeles icke är emot Gårdfarihandelns fort-* farande, örn blott lurendräjeri dervid kan förekommasj och om dess bibehållande behöfves för underhållet af Elfsborgs Regemente, så vore det lämpligare alt Staten på annat sätt lemnade det erforderliga understödet för detta ändamål, än genom en handelsfrihet, som har ett omoraliskt inflytande på hela Riket..
Jag vet väl, att Gårdfarihandlande äro och kallas Westgöthar, men derföre äro icke alla Westgöthar Gårdfarihandlande.
Jag hemställer om det väl är lämpligt, att nyttja detta för litet bestämda uttryck i en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, och om man icke i stället bör sätta:
En del invånare i /Vester göhtland.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall ä Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande.
Ja, jemte några få Nej.
Herr Löwenström begärde votering.