Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nora-Ervalla jernvägs-bolaget anhåller om ett län af Staten å tillsammans 333,333 R:dr 16 sk. b:ko, och detta ehuru jernvägen redan är färdig och öppnad för trafiken.
Denna begäran utgör således en efterräkning, som jag för min del icke anser böra bifallas.
Styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader har afstyrkt ansökningen, och K.
M. har icke yttrat sig för densamma, utan endast öfverlemnat saken till R:ts St:s pröfning.
Det är dock anledning att befara, det ganska mycken vigilans kommer alt ega rum för sakens genomdrifvande hos Ständerna, och om det lyckas, fruktar jag, att det blifver till ekonomisk och moralisk förlust.
För alt i min mån söka motverka ett sådant resultat, vill jag erinra, att då ett bolag bildat sig och redan emottagit åtskilliga fördelar af det allmänna, emot vilkor att utföra ett visst industrielt företag, blifver del väl detta bolags ensak att se sig före, huruledes det skall kunna gå i land med förelaget.
Rolaget klagar deröfver, att af trafiken å banan hittills endast erhållits 3 3/io p:ct å anläggningskostnaden, men härvid bör bemärkas dels att denna bana är helt ny och ännu ej står i förbindelse med någon större jernvägssträckning, men utan tvifvel, då en sådan förening framdeles eger rum. kommer att gifva en högre afkastning och dels att det, helst sedan banan nu är färdig, bör finnas andra utvägar för bolaget att på sin kredit erhålla medel, än att vända sig till St:n.
Jag har hört berättas, att då det har varit fråga om försäljning af flera egendomar i jernvägens närhet, hafva de i anseende till förmånen, af sin belägenhet i detta afseende upgifvits vara en tre 80 D en 24 Januari. djetlel mera värda än förut.
Vid sådant förhållande torde man icke utan fog kunna begära, att innehafvarne af sådana egendomar eller alla de ortens innebyggarne, som hafva nytta af jernvägen, sjelfva gjorde någonting för att uprättbålla en anläggning af så stort värde för dem.
Det finnes ett sätt. som i andra länder mycket användts, att i händelse af behof åstadkomma penningar för jernvägsanläggningar eller andra företag, för hvilka utgifterna öfverskridit den beräknade anläggningskostnaden, nemi. att utgifva s. k. preferensaktier, löpande med en viss ränta och med rätt att framför de öfrige aktierne erhålla utdelning, intill dess de blifvit till fullo betaldta.
Det synes mig såsom skulle den ort och de näringsidkare, hvilka draga största fördelen af jernvägen, på sådant sätt gamla väl kunna åstadkomma det nödiga tillskottet åt bolaget.
Jag slutar med att upprepa hvad jag i början yttrade, eller att Staten icke bör lyssna till ytterligare understöds ansökningar från bolag, som af en eller annan anledning begått en missräkning, och icke af en falsk generositet låta sig förledas att genast bevilja den hjelp, som de enskildte esomoftast med någon ansträngning sjelfve torde kunna förskaffa sig.
Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 17 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse tili R.
St., i anledn. af f. d.
Kxped:ns-Chefen m. m. 0. F. Meinanders underd. ansökning om pensionsförhöjning.
Hindrad af illamående att tillstädesvara vid den tidpunkt, då Riksdagen ännu icke var så långt framskriden sorn nu. och då det hade varit lämpligare att afgifva de anmärknrr man kunde finna sig befogad att framställa i anledn. af K. M:s Nåd, Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof, har jag vid min hitkomst erfarit, att Irsta, 2:dra och 3:dje Hufvudtitlrne redan undergått den hufvudsakligaste handläggningen af SlatsUlskrs RiksgtsAfdeln.
Jag får således i afseende på dem afvakta StatsUtskrs Utlåt, och då tillse, om jag har något att dervid anmärka, samt inskränker mig nu till en granskning af 4:de och örte Hufvudtitlrnes innehåll.
Ankarsvärd upläste härefter följande:
Stats-inkomsternas användande utgör otvifvelaktig! ett af de vigtigaste föremålen, för R.
Strs upmärksamhet; och K.
Mrs Nåtl. Propos., angrde Statsverkets tillstånd oell behof kan sålunda icke undgå, att alltid framställa anlednrr för den kritiska behandlingen.
Det afseende som anmärknrne vid budget-förslagen kunna komma att vinna, ej mindre hos folkombuden sjelfve, än hos den utom dem stående allmänheten, utgör, inom Länder med Representativa Statsförfattnrr, den tillförlitligaste Mätaren af det förtro - Den 24 Januari. &1 förtroende, som
Styrelserna konna påräkna af den allmänna meningen om deras nit. skicklighet och drift.
Granskningen af Stats-inkomsternas användande, är således lika angelägen för Styrelserna, sorn för de styrde; och det är ifrån denna synpunkt jag ville taga mig friheten, att efter min förmåga skärskåda K. M:s Nåd.
Propos. ronde Statsverkets till stånd och behof.
Pen Fjerde Hufmdt:n fordrar efter vanligheten så stora Statsanslag, att den skattskyldige vid första anblicken på summan häpnar för möjligheten att tillfredsställa dem.
Härifrån utgår äfven känslan af såväl pligt, som eget intresse, att efter förmåga söka intränga i dithörande förhållanden och att sålunda företaga deras granskning.
StatsUtsk., såsom en fullständig delegation af R.
St., är säkerligen bäst i tillfälle att åstadkomma undersökningen, ej allenast om Statsbehofvens natur, utan äfven om ändamålsenligheten af de, till deras fyllande framstälde förslag.
Riksdagsmannen åter eger visserligen sin rätt, att vid StatsUtsk:s blifvande Betänk, göra de erinringar och påminnelser, han kan finna föranleda till en återremiss af Betänk:t; men detta inträffar gemenligen först emot Riksdagens slut; och jag har derföre ansett det vara mera i sin ordning, att i förväg lemna StalsUtsk. del af de betänkligheter, man kan hysa emot de föreslagne åtgärderne; naturligtvis till den verkan hvartill de, hos Utsk. kunna göra sig gällande.
Redan för nära 40 år tillbaka, eller strax efter det stora, då afslutade Europeiska kriget, föreslog jag, att ställa en betydlig del af Indelta Arméens nummerstyrka på vakans-afgift, för att utaf derigenom inflytande medel, åstadkomma den materiel, hvaraf Arméen var i så stort behof.
Mitt förslag vänn icke afseende; tvärtom ogillades det ifrån ett håll, der eljest det kanhända hade bordt påräkna det kraftigaste understöd.
Andra länder hafva en krigs- och en fredsfot, men den Svenska Krigs-administrationen har häruti icke velat antaga någon skillnad.
Om de medel, som jag vid det tillfället föreslog att inbringa, utan någon för de skattdragande ny tunga, blifvit för Arméen använde till anskaffande af en ändamålsenlig och riklig materiel, så hade vi långt före 1853 varit så rustade, att vi säkerligen då kunnat deltaga, i hvilka krigs-eventualiteter som heldst.
Hvilket gagn, eller hvilken styrka för försvaret har väl nu, jag vill blott säga under de på 1816 följande 40 åren åstadkommits genom den Indelta Arméens fulltalighet, hvilken så ifrigt förfäktades, då jag såsom en fruktbärande besparingsutväg föreslog dess tills vidare ställande på en fredsfot?
Det var tillåtlig!, att efter 1815. förespå det långvariga fredslugn, hvarmed Europa varit hugnadt intill utbrottet af kriget år 1853.
Nu fruktar jag, att utsigterna för en lika lång111 H. 6 82 Den 24 Januari. varig, fred icke mer torde kunna anses vara för handen; hvadan också försvars-anstalternås ordnande, böra mera än någonsin, på det allmännas vägnar, af lagstiftningen tagas i öfvervägande; hvarföre hvar och en sorn dertill känner sig någon kallelse, bör finna sig manad att lemna en, om också aldrig så liten, skärf af tanka på den så högvigtiga frågan.
Den Kongl. Propos:n, gifvet- vid handen, alt de maleriela bristerna blifvit lill väsendtlig del afhulpne.
Del vore väl, om i sjelfva verkligheten det så förhåller sig.
Tvillet alstras af okunnigheten; till hvars undanrödjande jag också redan tagit mig friheten, att underställa StatsUtsk. infordrandet af redovisningen för det, af It.
St. vid sista Riksdagen beviljade betydliga anslaget tili bestridande af krigsförnödenheterne.
Aflöningsförhållandemä för Arméens Befäls-personal förekomma nu, i större skala än någonsin förut varit händelsen.
Härvid framställer sig först, förslaget till löneförbättringar förde vä ifva de Regementena; och hvarvid bohofvet af den begärda löneförhöjningen är så i ögonen fallande, att emot det begärda beloppet ingenting torde vara att erinra, om icke, att de i något enda afseende kunde tarfva en, på billighet grundad fö rhöjning.
Härvid förekommer det mig icke fullt billigt, att UnderLöjtnir och Löjtnrr vid Lif-gardet till Häst äro upförda till samma lönebelopp som vid Gardes-regemttena till fot, Artilleriet och Ingeniör-corpsen, emedan t. ex. inköpen och underhållet af hästar och af en dyr sadelmundering, synas hafva bordt föranleda en skälig förhöjning, emot hvad som är föreslaget för Subaltern-officerare vid Artilleriet, hvilka rida kronans hästar.
Skillnaden emellan Subaltern-befälets föreslagna aflöning vid Lif-gardet till häst och Kronprinsens Husar-regein:te synes äfven vara allt för stor: och åliggandet att på egen bekostnad hålla hästar m. m. har äfven dervid icke ådragit sig vederbörlig upmärksamhet vid förslagets upgörande.
Det är likväl ganska maktpåliggande, att Regeringens förslager äro fullständiga, och så vidt möjligt beräknade på rättvisa och billighet; då det är allt för obehagligt för R.
St„ att ouphörligt blifva affordrade tillökningar för behof, som på en gång kunnat och boidt vara tillfredsställda.
Påtagligt är, att ingen, utan betydlig egen förmögenhet lärer kunna ingå vid Lif-gardet till häst och Kronprinsens Husarer, under åliggande att af egna tillgångar förse sig med och vidmagthålla 2:ne dyra hästar: och då de rikes antal i vårt land icke är serdeles stort, synes lockelsen att ingå vid dessa Regem:ten, under sådana förhållanden, för de fleste blott vara ledande til! en snar och oundviklig undergång.
Det föreslagna ökade hästunderhållet samt stallhyran utgöra visserligen någon hjelp; men ingalunda en till fy 1 lest gö rand e
Någon fullständigare granskning af hvad förslaget i öfrigt innehåller, i afseende å den värfvade Arméen, skulle vara ända - Den 24 Januari. 83 målslös; då man icke anser sig kunna inom de för handen varande tillgångarne, organisera på eli lämpligare och ändamålsenligare sätt, utan blott afser bibehållandet af det närvar:de sådant det är.
Det är nemi. då klart, att löneförbättringar måste äskas, och måhända bifallas, intill dess en koramande och möjligen snart inträdande nödvändighet påkallar nya organisationers uprättande ifrån bättre synpunkter: hvaribland man då torde taga i betraktande Fot-gardernas sammanslående till ett Regerade, såsom de ursprungligen varit, och långt f. d. blifvit ånyo föreslaget ; samt tillika fästa afseende å det mera omfattande organisationsförslag för hela Arméen, som ehuru sedan flere Riksdagar till R.
St. afgifvet, blifvit lemnadt utan afseende.
Anmärkningsvärd! torde det emedlertid vara, att ehuru Ingeniör-corpsens löner vid sednaste Riksdag förhöjdes, löneförhöjning för denna corps, äfven nu begäres, hvilket synes ådagalägga en brist på system, som ingifver föga förtroende åt de fordringar som i öfrigt göras.
Emot det ökade befäl för Ingeniör-corpsen, som i K. M:s Nåd.
Propos. begäres. vare åtskilligt att påminna, i afseende & för handen varande förhållanden, med våra s. k. fästningar, och fästningsarbete!!; men med upmärksamheten fästad på en nära framtids fordringar i detta hänseende, torde denna corpsens förstärkning med befäl ej allenast vara nödvändig, utan måhända oundgänglig.
För Ingeniör-corpsens stat föreslås äfven, till rese understöd åt officerare, ett anslag af 3,000 R:dr, hvarvid jag anmärker, att dessa anslag hos oss, i alla tider varit afsedda ifrån en allt för inskränkt synpunkt; då, efter mina åsigter, understöd ej allenast för utrikes resor, utan för officerares af alla vapen långvarigare inträde i främmande Arméers tjenst, otvifvelaktig! utgör ett af de tillförlitligaste medlen för Militärutbildningen till högre värf inom facket; och det är denna utväg, som varit temligen oförklarligt förbisedd alltsedan 1700-talet, då under de Europeiska krigen ganska många Svenskar tjenstgjorde dels uti Rege:tet Royal Svedois, dels uti andra Fransyska Rege:ten, och hvaribland flere derifrån upstego till Generalspersoner inom Svenska Arméen.
Hvad Ingeniör-corpsen beträffar, så föreställer jag mig, utan mycken våda att fela i mitt omdöme, att den utländska befästningserfarenheten, särdeles inom Frankrike, der den i största skala varit utvecklad, för denna corps vore vida vigtigare att inhemta, än hvad som vid våra skansar och vid våra möten, kan åstadkommas. Jag anser derföre att StatsUtsk. gjorde väl om det kan finna utvägar att hushålla i åtskilligt; men om det deremot fästade den största upmärksamhet vid stipendiers tillräckliga beviljande, för officerares af alla vapen vistande utrikes, med förbindelse för stipendiaterne, att föra ordentliga journaler öfver 84 Den 24 Jan u ari. hvad de erfara, för att deraf vid återkomsten kunna till Landtförsvars-Departem:t afgifva skriftliga berättelser öfver hvad de sett och erfarit.
Fordringarne af nya anslag för Indelta Arméen, ådagalägger så påtagligt olämpligheten f. n. tid af den s. k.
Indelta aflöningen, att derom något tvifvel icke mera torde kunna upstå.
Det erkännes, att den vid 1833 års lönereglering åsyftade likstämmighet i lönebeloppen inom graderna ingalunda vunnits; och jag vågar tillägga, att den genom likartade åtgärder aldrig kan vinnas.
För att komma till ordning och likstämmighet af lönerne inom de olika graderna, gifves ingen annan utväg än de indelta räntornes samt Boställs-arrendenas ingående till kronan, och deras ersättande genom kontanta löner till de löntagande.
Då frågan förevar att förvandla räntepersedlarne till penningar, för att då på en gång åstadkomma en, i förväg beräknelig, inga förändringar underkastad, skatteutgift för de skattdragande, så anfördes här, att derigenom ett intrång skulle komma att göras, uti de löntagandes intresse ; och man gick så långt att man påstod, t, o. m., att R. o. Ad. inom Riksförsamlingen vore Embetsmanna-intressets målsman ; hvilket, såsom en alltför inskränkt åsigt af Riksdagsmannakallet af mig aldrig kunnat medgifvas.
Redan vid 1847—48 årens Riksdag afläts en Kongl. Propos.
, som afsåg de indelta räntornas ingående till Statsverket och lönernas deraf följande utgående i penningar, direkte från Statsverket.
Att orda om Indelningsverket och om dess »helgd», är numera ett oting; då det såväl i afseende på Öfver- som Underbefälets aflöningssätt är helt och hållet förstördt.
Indelningsverkets hufvudgrund ligger uti Rust och Rotehållet, men ingalunda uti befälsaflöningen ; och för alt bringa denna i något system, för att inom Arméens befäl vinna likhet i aflöning, lika grader och tjenstebefattningar emellan, finnes ingen annan utväg än aflöningens utgående i kontant, ifrån Statsverket, för alla grader.
Då Regeringen icke synes vilja företaga en sådan åtgärd, återstår för R.
St:s del ingenting annat, än att för Indelta Arméen icke bevilja det till löneregleringen begärda förslagsanslag af 250,000 R:dr.
St. ega grundade anspråk, att af Regeringsmakten fordra fullständiga förslag för de medels användande, som äskas.
Man må förordna kommissioner för Boställs-värdenas upskattning, så mycket man behagar, så komma aldrig derigenom deras relativa afkastningar att kunna åstadkomma den åsyftade jemlikheten emellan innehafvare af lika grader och tjenstebefattningar.
Missförhållandet har långt f. d., eller ögonblickligen efter 1833 års lönereglering varit kändt och insedt.
Det hade D en 24 J anuiri. 85 sålanda varit i sin ordning, att ett ordentligt förslag i detta hänseende blifvit upgjordt och 11.
Sl:s pröfning understäldt.
Den lättaste och minsta tankeansträngning erfordrande åtgärden är visserligen, att helt enkelt af R.
St. fordra förslagsanslag af så betydliga belopp; men R.
St. hafva också till pligt, att öfverväga de äskade Statsbehofvens behöflighet, och att tillse ändamålsenligheten af deras användande.
Ett så beskaffadt förtroendevotum för Styrelsens organisationsförmåga, som skulle innefattas uti det äskade förslagsanslagets beviljande, torde vara för mycket begärdt; och sjelfva frågan ådagalägger omisskänneligen, att någon ordning uti Indelta Arméebefälets aflöning icke kan upkomma, med mindre de indelta räntorna samt BostälJsarrendena ingå till kronan: hvarigenom vunnes, att jemte det löntagare inom alla grader finge lika löner för lika tjenstebesvär, de räntegifvande sluppe att höra den nu, i den Kongl. Propos:n anförda klagan, att den indelta löntagaren flerstädes för år 1855 tillskyndats förlust af 20 till 25 proc. genom dess uphörda rättighet att preja räntegifvaren, på dyr tid, och i hvilken klagan likväl på samma gång finnes ådagalagdt, till hvilken grad räntegifvaren. före det sednaste stadgandet, i detta hänseende varit tryckt.
Allt hvad II.
St. i denna väg, med iakttagande af sitt åliggande att bevaka de skattskyldiges rätt, kunna tillgöra är: att för Subaltern- och Underbefälet vid Indelta Arméen provisoriskt bevilja anslag till traktamenten, äfven under möten inom rege:tenas stånd; men hvarvid det nu gällande Resereglem:ts olämplighet och otillräcklighet äfven torde af R.
St. böra afses: och hvarvid säkerligen kommer att inses behofvet af en total omarbetning, då det deruti bestämda hästantalet synes böra vara beräknadt endast för hvad som fordras för fortskaffningen, men ingalunda såsom ett tillfälle, att genom skjutsräkningarne inhemta någon behållen inkomst.
Detta gäller hufvudsakligen för de högre graderna, såväl inom Militären som Civilstaterne.
Vid den för Lifbeväringsrege:let föreslagna löneförhöjningen bör anmärkas, att Chefsposten synes vara alldeles öfverflödig, och således icke tarfva någon löneförhöjning.
Det torde äfven i följd dermed kunna förutsättas, att det vore mera ändamålsenligt, att de två Bataljonernas befäl vid Lifbeväringsregem:tet öfverfördes på de båda Gardes-rege:tena; hvarigenom kostnaden för hela Lifbeväring^ - rege:lets
Stab uphörde, och äfven en behöflig lindring skulle upkomma, uti den nu alltför trägna vaktgöringen för Gardets Subaltern-officerare.
Vid sådant förhållande borde lönebestämmelserna för det till Gardesrege:tena öfverflyttade
Lifbe värings- befäl naturligtvis bestämmas till likhet med hvad för Gardes-befälet kommer att beviljas; ty att utan några andra tjensteåligganden än de för Lifbeväringsrege:tcl nuvar:de, öka dess stat med 20,000 R:dr, synes åtminstone påkalla någon betänklighet. 86
Den 24 Janu ari.
St. skalle finna de för nästkommande Statsreglering Leräknade statsinkomster vara af sä oföränderlig natur, att uti dem, till följd af förändrade förhållanden med årsväxter, näringar och handel, ingen minskning är alt befara, och att de sålunda kunna anses såsom en fullt tillförlitlig grund för utgifternas ordnande; och om 11.
St. skulle anse sig kunna bifalla det till pensionsbeloppens ökande för Arméen äskade anslaget; så torde dervid likväl böra fästas det vilkor: att Postmästare- och Tulltjensters besättande, ensamt, klefve förbehållna åt de verk, hvartill dessa indrägtigare tjenster egentligen höra; ty att som nu sker, Officerare, hvilka med till och med de högre pensionsbeloppen utträda ur militär— tjensten, derjemte på den civila tjensteinannacorpsens bekostnad tilldelas fördelaktiga tjenster inom Tull- och Postverken, torde icke vara alldeles med god ordning förenligt.
Propos. framställer äfven att, i händelse Arméen behöfde ställas på Krigsfot samt Beväringsmanskap med den förenas, en ganska betydlig brist på Officerare skulle uppkomma; Svenska Statsverket näppeligen lärer kunna för en Krigsfot, under fredstid, bekosta ett för krigsbehofvet fulltaligt befäl, synes andra utvägar i sådant hänseende böra uttänkas, samt fäderneslandskänslan hos den bildade ungdomen, i sådant afseende kunna tagas i anspråk, och beräknas såsom en fullt tillförlitlig tillgång.
Denna beräkning måste likväl stödja sig på någon grund, och en sådan torde icke kunna sökas annorstädes än i uppfostran: hvarmed jag lorstår, att för den vid våra Universiteter kunskapssökande ungdomen, ej allenast borde finnas tillfälle, utan äfven en med vapenpligten förenad förbindelse att inhemta kunskaper uti de väsendtligaste delar af Militäryrket, eller uti sådane, som egentligen fordras för ingåendet uti Subaltern-tjenst.
Man skulle då hos oss, ifrån våra studentcorpser, säkerligen kunna fylla den antydda bristen på Officerare för en krigsfot; och våra Studentcorpser skulle för försvaret af vår sjelfständighet kunna till en del uträtta hvad Polytechniska skolan i Frankrike vid åtskilliga tillfällen visa sig hafva åstadkommit.
Hvad Krigs-Akademien vid Carlberg vidkommer, har jag länge varit af den tanken, att de fördelar den för det allmänna åstadkommit på långt når icke svarat emot kostnaderna.
Den lemnar blott en ringa del af det befäl, som behöfves för Arméen; den bibringar en ensidig upfostran, oförenlig med principen af en allmän Beväringspligt.
Då ett högre
Läroverk redan för längre tid sedan är inrättadt för Artilleriet och Inginieur-väsendet, och då nu ytterligare ett läro verk för bildandet af Stabs-officerare, uti den Kongl. Propos. föreslås, synes Krigs-Akademiens fortfarande icke vara af behofvet påkalladt.
Att Sjökadett-Skolan skall befinna sig i Stockholm, synes också vara mindre lämpligt; åtminstone sålänge Karlskrona är en llufvudstation för Flottan.
Jag kan för min del icke medgifva, att Krigare-yrket erfordrar en serskildt Lärdomsanstalt, då de behöflige delarne af Krigs - Den 24 Januari. 87 vetenskapen likaväl, och med stor. besparing, kunde inläras vid Universiteten; och det är i högsta måtto anmärkningsvärd!, att inlärandet af de främmande språken vid Kongl.
Krigs-Akademien, ända ifrån dess första stiftelse, oanmärkt varit lill den grad åsidosatt, alt man utan fara för misstag kan yttra, det de, ifrån KrigsAkademien som Officerare utgående Kadetter, åtminstone i allmän-; het sakna, den för vår tid och för Militär—yrket isynnerhet oumbärliga färdigheten uti främmande språk.
Svenska Arméen hade utmärkte och mycket kunnige officerare, innan någon Krigs-Akademi fanns; och jag är säker, alt om endast en mindre del af de 82,000 R:dr som nu begäres, såsom Stat för Krigs-Akademien, användes såsom upmuntran för unga Officerare, att under någon tid ingå i Utrikes tjenst; helst der krigsöfning kunde vinnas; så skulle
Statsanslaget säkerligen inbringa en högst tillfredsställande ränta af vunnen skicklighet för det Militära yrket.
Kör att vinna framstående personligheter, måste man åtminstone bjuda till att göra något för att framtvinga dem.
Förslaget att ordna en General Stab, genom ökadt anslag af 51,000
R:dr förekommer mig så inveckladt och så litet praktiskt, att jag knappast vågar yttra mig deröfver.
— Att på sådant sätt åstadkomma den nytta förslaget åsyftar, anser jag högst tvifvelaktigt.
Utan att förneka det möjliga värdet af de föreslagna Skjut? skolorna, tror jag likväl att man med våra små tillgångar b öp söka hushålla så mycket som möjligt.
Jag föreställer mig, att för bildandet af goda skyltar fordras först och främst goda gevär; och då sådane numera finnas, anser jag Skjut-konsten icke vara större, än att den vid Rege:tenas möten bör kunna inläras, utan någon annan kostnad än för den dertill behöfiiga amunition.
Det finnes väl intet l\ege:te inom Svenska Arméen, der icke många Officerare äro öfvade och snälla skyltar; och med en väl utarbetad föreskrift rörande iakttagelserna vid skjutöfningarne, tror jag allt det behöfiiga i denna sak kunna uträttas, ulan något serskildt anslag.
Ett föremål för större praktisk nytta i detta hänseende vore säkerligen Skjut-öfningars införande på landsbygden såsom folknöje, för alt i behofvets stund kunna tillitas i och för Landets försvar.
Att i och för skjutskolorna och öfningar dervid, med ej obetydliga kostnader kalla Officerare ifrån aflägsna orter lill Hufvudstaden, med den otillräckliga ersättning som resereglemente! medgifver vore föga ändamålsenligt; särdeles om ändamålet kan vinnas lika mycket utan ökade anslag.
Den för Arméens v a peno fni n g a r äskade förhöjning uti nuvarande anslagssumman, är ganska betydlig.
Nyttan af dylika öfningar torde väl icke kunna i allo hestridas; men månne ej vår Indelta Armée, med den ringa Excercis-lid som hittills egt rum, efter sex å sju veckors sammanvaro till verklig Krigstjenst skulle, i alla fall, förete samma färdighet, som vinnes genom de äskade 88 Den 24 Januari. kostnaderna för den förlängda excercistiden, och hvilka kostnader sannolikt, under många tiotal fredsår, blifva utan ändamål?