Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan R. o. Ad., uppå framstäld propos., beslutat att, efter det Ståndet bevistat Hyllningsceremonien och från Hyllningsplatsen återgått till Riddarlut, derstädes åtskiljas, samt anmäldt blifvit, att PresteStåndet ginge förbi Riddarh:t på väg till Kongl. Slottet; afgick H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, jemte R. o. Ad., företrädde af 2 Härolder, kl. ^2 12 till Slottet och derifrån i procession till Hyllningsplatsen å Slottsbacken, hvarest R.
St:r, efter det H. M. Konungen i nåder behagat helsa dem med ett tal, fingo aflägga deras hyllnings- och trohetsed.
Efter återkomsten till Riddarhuset åtskiljdes R. o. Ad'., kl. */4 2 e. m.
Mini dagen den 7 Maj 1860.
Plenum kl. 1ji_ 1 e. m. H.
Landtm, tillkännagaf, att från K.
M:ts: tjenstförrättande Öfverste-Kammarherre ankommit underrättelse derom, att R. o.
Ad:s samtlige ledamöter äro inbjudne till bal 6 Den 9 Maj f. m. hos D.D. M.M.
Konungen och Drottningen å Kongl. Slottet i morgon Tisdag d. 8 dennes kl. % 9 ©. m.
Uplästes ett utaf
Hr Nauekhoff, Carl Henr.
Gottlieb, inlemnadt memorial af följande lydelse:
Som jag af tjenstegöromål vidare är förhindrad att vara Ledamot uti Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:t, hvartill Högl. R. o. Ad:s förtroende kallat mig, får jag vörds. afsäga mig samma befattning, samt derjemte anhålla, att vid min Riksdagsmannarätt vara bibehållen.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Elektorer att utse en Ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.Ufsk:t efter Hr Nauckhoff.
För att inför D.D. M.M. Konungen och Drottningen nedlägga underd. lyckönskningar i ani. af D.D. M.M.:s höga kröning, afgick H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. kl. 3/4 1 till Kongl.
Slottet, der R. o. Ad., sedan dess lyckönskningar blifvit i nåder emottagne, enligt före afgången från Riddarh. fattadt beslut, åtskiljdes kl. 1li 2 e. m.
Onsdagen den 9 Maj 1860.
Justerades prot. för d. 10 sistl.
I anseende till vigtiga enskilda angelägenheter får jag, under anhållan om att blifva vid min Riksdagsmannarätt bibehållen, afsäga mig min plats i Itiddarb.- Utsk:t.
Uppå framställd propos. lemnade R. o. Ad. till denna anhållan sitt bifall.
Hr Munck, Carl Otto:
Till följd af enskilda angelägenheter, föranledes jag att afsäga mig min plats såsom Den 9 Maj. 7 Bänkman; men önskar att varda vid min Riksdagsmannarätt bibehållen.
Gr. Posse, Knut:
Af tjenstgöring hindrad att fortfarande vistas i Stockholm, får jag afsäga mig min plats i Riddarh. TJtsk:t, under anhållan att varda vid min Riksdagsmannarätt bibehållen.
Jemväl härtill lemnade R. o. Ad. sitt samtycke.
Uplästes ett afFrih.
Silfverskjöld, Carl Otto, inlemnadt Mern. af följande lydelse:
På grund af enskilda vigtiga angelägenheter, får jag härmed vördsammast afsäga mig min plats som Ledamot utaf Höglofl. Bevilln:sUtsk:t, anhållande dock att vid min rätt som Riksdagsman blifva bibehållen.
Hr Peres-vVetoff-Morath, Carl Wilh., hade ingifvit en skrift, som upplästes och lydde sålunda:
Hindrad af enskilda angelägenheter att vistas i Stockholm, får jag härmed äran afsäga mig förtroendet att vara Suppl. i Riddarh.TJtsk:t.
Härefter uplästes följande, af Hr Virgin, C hr.
Adolf, ingifne Mern.:
Då jag ämnar på någon tid aflägsna mig från hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla, att, med bibehållandet af min Riksdagsmannarätt, få frånträda uppdraget att vara Bänkman inom 6:te Bänkmansafdelningen.
Vidare uplästes ett af Frih.
Leuhusen, Carl Herm., inlemnadt Mern. af följande innehåll:
Hindrad af tjenstegöromål att mig vid Riksd:n uppehålla, får jag härmed äran afsäga mig det förtroende, jag haft, att vara så val Bänkman som Ledam. af Höglofl.
Bevilln:sITtsk:t, under vörds. anhållan att få bibehålla min Riksdagsmannarätt.
Bifölls. Slutligen uplästes ett utaf Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, ingifvet, så lydande Mern.: 8 Den 9 M a j f. m .
Härmed får j'ag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara Ledamot i E. St:rs Höglofl.
BevillmsUtsk., under vördsam anhållan att få vara vid min riksdagsmannarätt Bibehållen.
Sedan E. o. Ad. bifallit jemväl denna anhållan, anmodade H. Exe. Hr Gr. o.
Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde välja tre Ledamöter i BevillnrsUtskd efter Frihme Silfverskjöld, Lenhusen och af Sehmidt, två Ledamöter i Eiddarh.ITtsk:t efter Gr. Posse och Erih.
Eålamb, samt en Suppleant i sistn.
Etsk. efter Hr Pereswetoff-Alorath.
Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, Exp.Utskrs den 28 sisth April bordlagde förslag N:o 12 till Eiksdagsbeslut ang:de Sveriges och Norriges ömsesidiga förhållanden.
Föredrogs Bevilln:sUtsk:s den 21 och 23 sisth April på bordet lagde Betänk.
Bevillningen.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att med föredragningen af detta Betänk, finge så tillgå, att Utsk:ts på sid. 18 förekommande hemställan i ani. af H.
Exc. Hr Gr. Löwenhjelm» motion om befrielse från bevilln. för Statens embets- och tjenstemäns löner och pensioner, samt det näst derefter å samma sida afgifna yttrandet beträffande åtskillige inom Borgare- och BondeStånden väckte förslag, först särskildt föredrogos och afgjordes; att derefter beslut fattades ang:de ingressen till TJtskds förslag till ny Bevilln:sStadga, hvarom Utsk-.t i slutet af sid. 19 sig yttrat, samt att sedermera Utsk:ts hemställanden i Betänk:t och de tre förordmsförslagen, som funnos Betänkrt vidfogade, genomgingos punktvis och paragrafvis på det sätt, att Utsk:ts särskilda hemställanden och förslag hvar för sig underkastades pröfning, hvaruppå, efter hvarje hemställan, den på grund deraf redigerade texten gjordes till föremål för särskild granskning, men att deremot de §§, i afseende hvarå några hemställanden i Betänkt icke forekommo, omedelbart företogo» till afgörande.
Sedan E. o. Ad. bifallit denna hemställan, anmälde sig och yttrade Gr. af Ugglas, Carl Ludvig:
Jag förmodar att meningen är att, vid §§mas genomgående, man får yttra sig ej allenast öfver redaktionen, utan äfven diskutera och besluta öfver de deri förekommande frågor, utan att vara bunden af förut fattade beslut.
I ani. häraf yttrade H. Exe., att hans nyss gjorda framställning ang:de sättet för föredragningen af nu förev:de Betänk., för så vidt Gr. af Ugglas derom sig yttrat, afsåge, att, sedan.
D e n 9' M a j f. m. 9» II. o. Äd. beslutat öfver en hemställan i Betänkt, som lage till grund för stadganden i någon eller några §§:r uti förslaget till BevillmsStadga, samma § eller §§ derefter skulle särskildt föredragas till afgörande, dervid, för så vidt beslut redan blifvit fattadt ang:de §:ns hela innehåll, det naturligtvis blott blefve fråga om redaktionen, men i motsatt fall så väl sjelfva stadganderne, som deras redaktion, utgjorde föremål för Ståndets beslut.
Sedan TJtsk:ts ofvan omnämnde, å sid.
18 förekommande hemställan och yttrande härefter blifvit hvart för sig föredragne och bifallne, anmälde sig och yttrade Gr.
Då sådane förslag, som det ifrågav:de, företagas till afgörande, brukar det vara vanligt att B. o. Ad. på förhand beslutar att, i händelse några punkter blifva återremitterade, Utsk:t må ega rätt att i de af Ståndet godkända punkter vidtaga de redaktionsförändringar, som möjligen kunna blifva en följd af återremisserna.
Jag vågar derföre vördsamt anhålla att Hr Gr. o. Landtm, täcktes föreslå Ståndet att i afseende på detta Betänk, fatta ett så beskaffadt beslut.
Exc. Hr Gr. och Landtm, förmälte, hurusom Gr.
Lagerbjelke hade föreslagit, det B., o. Ad. skulle besluta, att för den händelse, vid pröfningen af förev:de förordmsförslag, åtskilige §§ komme att återremitteras, men andra deremot bifallas, Utsk:t vid ärendets förnyade handläggning skulle ega för sig öppet att jemväl i de af B. o. Ad. godkända §§:ne vidtaga de förändringar, som ansåges behöfliga för att bringa dem till öfverensstämmelse med de från Utsk:s nu afgifne förslag afvikande stadganden, hvilka till följd af återremisserne kunde komma att af Utsk:t föreslås; och hemställde H. Exc., huruvida B. o. Ad. bifölle hvad sålunda föreslagits.
Härefter föredrogs TTtsktts å sid.
19 förekommande yttrande angående ingressen till den nya Bevilln:sStadgan och i sammanhang dermed texten till samma ingress.
Såsom bekant är, har alltid i de äldre Bevilln:sförordn:ne stått utsatt det belopp, hvartill B.
St:r ansågo Allm.
Bevillningen böra uppgå; men i detta nu framlagda förslag är denna del af ingressen utesluten.
Såsom skäl härför har blifvit anfördt, att, ifall den BevillmsStadga, som nu kan blifva antagen, skulle komma att gälla för flera Biksdagar, det vore bättre att ej utsätta det beräknade Bevillmsbeloppet, enär förhöjd^ inkomst af Bevillning kunde beredas endast genom ändring af de uti 2:dra Art. bestämda procent-beräkningar för bevillningens utgörande.
Eör min del tror jag ingalunda att det är likgiltigt för allmänheten att veta, hvartill bristen i statsinkomsterna upp - 10 Den 9 Maj f. m. går och huru elen bör fyllas.
Enligt min tanke vöre det derföre lämpligt att i BevillmsStadgan bibehålla den ordning, som i hittills gällande Bevilln:sförordn:ar varit antagen, nemi, att i ingressen uptaga det belopp, hvartill man kalkulerar att Bevilln:n hör upgå, på det att den större allmänheten, hvilken ej kan hafva kännedom af Biksdagsförhandhne, likväl må få veta, huru högt man ämnar beskatta den.
Jag anhåller således, på grund af hvad jag anfört, om återremiss af ifrågav:de punkt.
Det är väl en allmängiltig regel att man i hvarje förordning ej hör uptaga något, som är ändamålslöst, och såsom sådant anser jag hvad Gr.
Mörner föreslagit.
Meningen med bestämmandet af en viss Bevilln:s-summa är den, att Beviilmsförordmen hör så inrättas att, såvida man på förhand kan bestämma något, det är denna summa, man vill uptaga; men något annat inflytande har den ej, och är således ändamålslöst att nämna derom i Bevilln:sförordningen.
Det är vigtigt, säger Gr.
Mörner, att de skattskyldige veta, huru mycket, - som är afsedt att af dem uttagas; men äfven om så vore, och jag instämmer deri, så är dock onödigt att intaga denna uplysning i Bivilln:sförordn:en; ty de skattskyldige få dock veta detta genom Riksdagsbeslutet, som i alla kyrkor skall upläsas.
I följd häraf inser jag icke hvarför detta bör utsättas i Bevilln:sförordn:en, och anhåller derföre om bifall till TJtsk:s förslag.
Pör min del kan jag icke finna det svar tillfredsställande, som Gr.
Lagerbjelke till vederläggande af Gr.
Mörners anmärkningar afgifvit.
Jag har allt sedan 1823 års
Riksdag varit närvarande vid hvarje Riksmöte, och har derunder vunnit den erfarenheten, att man alltid gått tillväga på sätt Gr.
Mörner anfört.
Man har nemi. aldrig afslutat den del af Bevilln:sförordn:en, som innefattat
Bevillningens bestämmande och fördelning de särskilda medborgareklasserna emellan, förrän af StatsTTtsk. blifvit uppgifven den statsbrist, som genom Allm, Bevilln:en borde fyllas.
Det ligger också i sjelfva sakens natur att man måste veta, hvad R.
St:r vilja vid hvarje Riksdag såsom särskild bevillning åtaga sig, och detta anser jag vara äfven nu ovilkorligen nödvändigt.
Riksdagsbeslutet kommer att upläsas i alla kyrkor och att detsamma innehåller upgift å den summa, R.
St:r såsom Allm.
Bevillning sig åtagit.
Men icke bör man derföre underlåta att i sjelfva Bevilln:sFörordn:en utsätta summan, hvilken derigenom blir vida mera allmänt känd af de skattskyldige, än om den ensamt återfinnes i Riksdagsbeslutet.
Jag får på grund häraf anhålla om bifall till hvad Gr.
Möpner föreslagit, Den 9
M aj f. m. 11 Gr. af Ugglas, Carl Ludv.:
Hr Prinfzensköldsyttrande tyckes hvila på ett förbiseende af hvad Utsk:t i sitt Utlåt, uppgifvit.
Utskrt har icke föreslagit några definitiva bestämmelser, utan endast framställt grunder för bevillningens utgörande, uti sammanhang med hvilka det nu, likasom alltid tillförene, visat sig nödigt att framställa siffror, hvilkas enda betydenhet det är att utvisa det förhållande de olika klasserna emellan, som vid bevillningens erläggande skall uppstå, i öfverensstämmelse med hvad Grundlagen bjuder.
Lagerbjelke anser jag att sjelfva bevillningssummans utsättande uti ingressen icke är behöfligt, alldenstund de skattskyldige, genom riksdagsbeslutets uppläsande i alla kyrkor, få veta huru stor bevillning bör af dem utgöras.
Jag vill tillägga att jag anser införandet af denna summa skadligt.
Det har nemligen hittills visat sig, att, då lätt var att finna att bevillningen till uti förordningen stadgad procent årligt skulle utgå med vida större summa än det utförda bevillningsbeloppet skulle inflyta, påpekandet af detta belopp varit en af de kraftigaste orsaker, som verkat underslef vid taxeringarna.
Den Komité, som afgifvit det förslag, som ligger till grund för Utsk:s förslag, har efter skedda beräkningar kommit till den förmodan, att med 1 °/0 af all inkomst, der denna ordentligt utgår, samma belopp skulle erhållas sorn hittills med stadgade 2% %.
Det är möjligt att beräkningen är riktig, men skulle så icke vara, skulle äfven denna procent lemna högre än påräknadt bevillningsbelopp, fruktar jag att införandet af samma bevillning uti ingressen, på lika sätt sorn förr, kunde locka till försök till underslef.
Af denna orsak, och då, såsom förut är anmärkt, bevillningsbeloppet uti alla fall af den skattskyldige blifver kändt, förordar jag bifall till Utsk:s förslag.
Constant.:
Utan][attjag för min del hyser sådane farhågor, som den‘siste värde tal:n, för summans utsättande i sjelfva ingressen, anser jag likväl att detsamma ingalunda är af behofvet påkalladt, och till och med onödigt, alldenstund den bevilln.-förordning, som hädanefter kommer att uppgöras, är generel och kommer att för alla tider tillämpas.
Skulle nu Gr.
Mörners förslag vinna gehör, så behöfver i följd deraf bevilln:s-förordningen vid hvarje Riksdag omtryckas.
Det är nemi. klart, att, om man begär att 1 °/0 skall utgå i bevillning, skall denna 1 °/0 betäcka behofvet; men om nu statsutgifterna skulle genom 3 millioner behöfva fyllas, måste denna 1 0/0 höjas till en och en half, och således en rubbning ske i sjelfva förordningen, såvida summan i ingressen skall utsättas.
Jag ser således ingen anledning att antaga Gr.
Mörners förslag, utan förenar mig med Gr.
Lagerbjelke i den anhållan att Utsk:s tillstyrkande måtte bifallas. 12 Don 9 Maj f, m. Gr. Mörner: Gr. af Ugglas har nyss sagt, att ingenting skulle vinnas genom att i ingressen införa en sådan bestämmelse, som jag föreslagit.
För min del skulle jag likväl tro att hvar och en, som hört Gr. af Ugglas’ sätt att deducera detta, kommit till en motsatt åsigt.
Vidare har blifvit sagdt, att då i bevilln.-förordningens ingress stått utsatt huru mycket, som ovilkorligen borde påräknas, har detta föranledt dertill, att man ej af den skattdragande allmänheten uttagit allt hvad som enligt bevil! ningsgrunderna i den gamla förordningen kunnat utgå.
För min del tror jag att man af de skattdragande tagit ut tillräckligt, då man uttagit så mycket, som varit behöfligt till fyllande af Statens behof.
Den af mig nu förfäktade åsigt är, enligt mitt förmenande, af ganska stor vigt, då man ej torde böra ur bevillningsförordn. utesluta något, som innebär en trygghet för den skattdragande allmänheten, och då resultatet af de föreslagna nya grundernas tillämpning ej kan på förhand vara känd, synes den enda trygghet, som nu kan lemnäs allmänheten emot för högt updrifvande af taxerings-beloppen, vara att i ingressen det belopp utsättes, som bör genom allmän bevillning utgå.
Det är visserl. sannt att Riksdagsbeslutet talar om den summa, som på detta sätt bör fyllas, och att
Riksdagsbeslutet bör från predikstolarne kungöras; men det är något helt annat då man hör detta beslut mera eller mindre fragmentariskt upläsas mot att finna summan omnämnd i ingressen till den bevilln.- förordn., som af hvar och en bör vara känd.
Jag tror för öfrigt att mitt förslag är öfverensstämmande med 62 § Reg.-F., der det står uttryckligen bestämdt att den bevillning, som pålägges, skall svara mot behofvet.
Jag kan således ej finna mig öfvertygad att saken är af ringa vigt och anhåller derföre om återremiss af denna punkt.
Hr Printzensköld: Gr. af Ugglas har, till genmäle å min anmärkn. mot det nu afgifna förslaget till bevilln.-förordn., anfört att detta förslag ej är af beskaffenhet att böra definitift antagas, utan endast vöre att anse såsom en framställning, i afseende på de grunder, som vid hevillningens bestämmande borde följas.
Detta föranleder mig att anmäla min allvarliga protest mot Utsk:s förfarande^ i denna sak, då Utsk:t tillegnat sig den maktfullkomligheten att upprätta och aflemna förslag till bevillnings-författn., innan ännu de grunder, hvarpå den hvilar, och som till största delen äro alldeles nya, blifvit af R.
S:r pröfvade, likasom skulle det vara Ständemes skyldighet att obesedt godkänna desamma.
Tillförene har likväl Devilln.- Utsk:t vidjihvarje Riksdag till R.
St:r inkommit med särkildt Retänk. ang. bevilln.-grunderna, hvilka blifvit af Ständerna fastställda; och först sedan detta skett, har Utsk:t upgifvit förslag till förordningen.
Jaglkan för ögonblicket ej erinra mig huruvida så skedde vid sista Riksdagen eller den näst föreg., men att ( I) e n 9 Maj f. m. 13 det alltid förut varit händelsen, derom är jag fullt förvissad; och det har just varit vid pröfningen af dessa grunder, som de maximi- och minimi-afgifter bestämdes, hvilka borde af de skattskyldige erläggas.
Det hade derföre varit med god ordning öfverensstämmande, om Utsk:t, tvertemot hvad nu skett, först hade afgifvit Betänk, rörande de grunder, TJtsk:t ansett böra vid bevillningens uttaxerande följas, och afvaktat R.
S:rs beslut ang. desamma, innan förslaget till bev.-förordn. blifvit afgifvet.
Då hade bevilln.-grunderna långt fördetta kunnat vara afgjorda utaf R.
St. och det förhållande undvikas, som nu inträffat, att Riksdagen .fortgått i 7 månader, innan man pröfvat ett bland de vigtigaste ämnena för R.
Såvida jag rätt fattat den siste värde taks önskan, så är han missnöjd med Bevilln.-Dtsk:t, derföre att TItsk:t gått tillväga, såsom han sjelf i sitt anförande yrkade.
Efter hvad jag har mig bekant, har Utsk:t vid alla föregående Riksdagar först inkommit med grunderna jemte förslag till bevilln.-förordn., hvarjemte Utsk:t i särskild anmälan framställt att procenten ej må defmitift antagas, utan endast gälla såsom grund för bevillningens bestämmande; så har hittills skett och äfven vid denna Riksdag har man gått så tillväga.
Men nu vill jag öfvergå till sjelfva saken.
Hvad man i Betänkrt i första rummet bör afse, är att man talar sanning; hittills har bevilln.-förordn. varit full med osanningar och en följd deraf har varit att förmögenheten öfverallt upptagits lägre än hvad den i sjelfva verket är, hvaremot procenten är högre än den i sjelfva verket borde vara.
Sålunda kommer man till det afsedda resultatet genom en osanning.
Denna nya förordning vill komma till samma resultat genom sanning; den vill beräkna förmögenheten sådan den verkligen är, men sätta procenten så låg att man ej uttager mera än som behöfves.
Man åberopar ingressen till bevilln.-förordn. vid förra Riksdagen och hvad der står; men det är icke heller sannt att R.
St. åtagit sig en bevillnings-summa af 2 millioner, utan de hafva åtagit sigen så stor summa, som enl. de för bevilln.-förord, gällande grunder kommer att utgå.
Jag kan således ingalunda anse det af Gr.
Mörner väckta förslag böra antagas, utan anhåller vördsamt om bifall till TTtsk:ts Betänk, i denna del.
Hr v. Ehrenheim, Per Jac.:
För min del kan jag ej annat än instämma i Gr.
Mörners yrkande.
Flere tal. hafva visserligen ansett att bevilln.-summan ej behöfver utsättas i ingressen, då densamma i alla fäll kommer att intagas i Riksdagsbeslutet och blir sålunda allmänt känd; men vi veta huru litet i allmänhet Riksdagsbeslutet läses, under det Bevilln.-förordn. deremot måste blifva föremål för en större uppmärksamhet, och — skulle denna nya Bevilln.-förordn. verkligen antagas och således 14 l)en 9 Maj f. m. väsendtligen nya grunder införas — så är det efter min öfvertygelse ännu mera af vigt att den summa, som erfordras, igenfinnes i Bevilln.-förordn. och blifver lika bekant som denna, emedan allmänheten, som uti förändringen troligen kommer att befara en afsigt att lioja bevillningen, genom att se summan, som troligen ej blifver större än förut, kan lugnas för dessa farhågor.
Jag begärde egentligen ordet, för att besvara Hr Printzenskölds sista yttrande, men har deruti blifvit förekommen af Gr.
Hvad dessutom frågan om summans utsättande i ingressen vidkommer, så delar jag i detta afseende fullkomligt Gr. af Ugglas’ åsigter.
IJtom den allmänna bevillningen, som bestämmes af Bevilln.-förordn., hafva vi äfven tullbevillning och bevillning af charta sigillata, hvilka bestämmas genom särskilda förordningar; och då i dessa förordningar den påräknade summan aldrig utsättes, vet jag ej hvarföre man just i Bevilln.-förordn. skall behöfva fortfara dermed.
Här är nu meningen att söka åstadkomma sådane grunder för bevillningens bestämmande, att en rättvis beräkning må ega rum och att genom samla uppgifter måtte erhållas en lika beskattning af all rörelse och inkomster.
Det skulle sannerligen icke hafva förundrat mig, om de af Utsk:t i detta Betänk, föreslagna grunder af R.
St:r blifvit med acklamation mottagna, då man erinrar sig att vid föreg.
Riksdagar en allmän klagan hörts öfver det orättvisa och ojemna sätt, hvarpå bevillningen utgått.
Det var också derföre som R.
St. ingingo till K.
M. med anhållan att en Komité måtte nedsättas för afgifvandet af förslag till ny bevilln.-stadga.
Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrka bifall till Utsk:s förslag.
Hr Tornerhj elm, Rudolf:
Då R. o. Ad. beslutat att detta Betänk, skall punktvis föredragas, vill jag ej utsträcka diskussionen vidt och bredt.
Jag tror blott att, hvad detta moment vidkommer, man bort bestämma den erforderliga summan, ty allmänheten kan, då den sväfvar i okunnighet om summans belopp, med skäl frukta att densamma blir större än den förut varit.
Jag får derföre yrka återremiss af denna punkt.
Det är något för strängt af Gr.
Lagerbjelke att fälla ett sådant omdöme, som han här gjort om dem, hvilka varit med om att stifta alla de alltsedan 1809 års statshvälfning utkomna bevilln.-författningar, der bevilln.-summan alltid uti ingressen blifvit utsatt.
Man har i detta fall ej gjort något annat än blott på ett fullkomligen riktigt sätt tillämpat vår nu gällande grundlag.
TJti 60 § af Reg.-F., hvilken innefattar en specifikation å alla de särskildta slags inkomster, som till bevillningar äro att hänföra, uppräknas nemi. till sist, såsom orden lyda, »hvad R.
St:r dessutom särskildt hvarje Riks - Den 9 Maj f". m.
15 dag såsom bevillning sig åtaga”.
Och vidare heter det i 62 § K. F., att sedan Statsverkets behof blifvit af Stats-Utak:t upgifne och af It.
St:r pröfvade, ankommer det på R.
St:r att en deremet svarande bevillning sig åtaga.
Kan man nu icke bestrida, att desse stadganden uppenbarligen förutsätta, att ifrågavarande särskildta bevillning bör lämpas efter behofvet och således äfven bör till beloppet vara känd, innan åtagandet sker, så lärer uti dessa förhållanden ligga tillräckliga bevis på oriktigheten af den ingress, som nu är under öfverläggning, och att den således bör på det föreslagna sättet förändras.
Då jag ber att få förena mig i Gr.
Mörners åsigter i denna fråga, anhåller jag tillika att, såsom stöd för denna min mening, till de öfrige, af andre tal. i enahanda syftning anförda skäl, tillägga ett, hvilket jag ej hört någon af dem anföra.
Då nemi. vid alla föreg.
Riksdagar i ingressen till Förordn. ang. allm. bevilln. alltid meddelats uppgift på beloppet af den statsbristsumma, som genom bevilln. skolat fyllas, hade det varit önskligt, att man äfven nu uti ingressen till den föreslagna nya Förordn. om allm. bevillnm förfarit på enahanda sätt, särdeles då man ej lärer kunna fökneka att allmänheten med en viss spänning och oro motser verkningarne af den tillämnade nya bevilln.-förordn., då den kommer att tillämpas.
En afvikelse vid innev.
Riksdag från hvad i ofvannämnde hänseende alltid tillförene varit iakttaget, skulle således, enl. min öfvertygelse, lätteligen kunna hos menigheten väcka och utbilda den åsigt, att genom de, till följd af R.
S:rs beslut, ökade Stats-utgifterna, statsbristsumman numera utgår till ett så oerhördt belopp, att man ej ens vågar nämna densamma.
På grund af hvad jag nu anfört, anser jag det vara särdeles nödvändigt att i ingressen till förordn. ang. allm. bevillnm utsättes beloppet af nämnda summa och att i sådant ändamål Betänk:t i denna del återremitteras.