Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf få kommitterade föreslå alt hvartannat år i Stockholm och hvartannat år i Malmö en kavalleriskola bildas den 15 juli och fortgår under tvenne månader; att till kavalleriskolan i Stockholm beordras två subalternofficerare och två underofficerare från hvarje hel kavalleribataljon, utom de i Skåne förlagde samt en officer och en underofficer ifrån Jemtlands hästjägarecorps och till kavalleriskolan i Malmö två subalternofficerare och två underofficerare från hvarje kavnlleribataljon i Skåne; att skolan står under öfverinseende af chefen för det regemente, hvarvid den är förlagd; att till befäl och undervisare vid skolan kommenderas en ryttmästare, en äldre löjtnant och en stallmästare. att i skolan öfvas enskild ridning, men hufvudsakligen fältridning, ridning öfver hinder och vapenföring till häst.
Vid uppgörande af kostnadsförslag för dessa kavalleriskolor (se bil. A.) hafva kommitterade antagit att utfodring, stallrum och skötsel för den häst, hvarje elev skall medföra, kan erhållas inom på kommenderingsorten förlagde regementens stallar, emot förhöjning med 25 °/0 uti samma regementes utfodringspris; äfvensom att de värfvade regementena skulle kunna, emot ersättning för dessas utfodring, tillhandahålla hvarje elev de två hästar, som ytterligare för öfningarna behöfvas.
Utom dagtraktamente har inqvarteringsersättning ansetts böra tillkomma alla, som icke hafva sin vanliga tjenstgöring på kommenderingsorten.
För befäl och undervisare vid skolorna äro arfvoden uppförda till belopp af dem efter grad tillkommande dagarvode.
Kostnaderna för båda kavalleriskolorna skulle efter dessa beräkningsgrnnder i medetal för år utgöra Rdr 5,350 såsom Bil. A. utvisar. 47 Bil. A. Kostnadsberäkning.
Kavalleriskolan i Stockholm.
Dagarfvode för 7 kommenderade subalternofflcerare uti 62 dagar, efter 2: 50 för dag R:dr 1,085: — » för 6 underofficerare, samma tid, efter 1: 75 för dag » 759: 50.
Inqvarteringsersättning för 7 subalternofficerare för två månader, efter 30 Rdr i månaden » 420: — » för 7 underofficerare, samma tid, efter 15 Rdr i månaden .
» 210: — för utfodring och skötsel af elevernas medförda hästar: 14 st. uti 62 dagar, efter 91 ö. för häst om dagen » 789: 88. för begagnande af kongl, lif-gardets till häst hästar: 28 st., samma tid, efter 73 öre för häst om dagen » 1,267: 28, Arfvoden åt skolans befälhafvare uti 62 dagar, efter 3: 25 för dag » 201: 50. » åt de undervisande:
Löjtnanten, samma tid, efter 2: 50 för dag . . . . » 155: — » » :
Stallmästaren, » , » » 155: — Kn/o ,a 5,043: 16.
Kavalleriskolan i Malmö.
Dagarfvode för 8 kommenderade subalternofficerare uti 62 dagar, efter 2: 50 för dag
Rdr 1,240: — » för 8 underofficerare, samma tid, efter 1: 75 för dag » 868: — Inqvarteringsinsättning för 8 subalternofficerare för två månader efter 30
Rdr i månaden » 480: — » för 8 underofficerare, samma tid, efter 15 Rdr i månaden .
» 240: — för utfodring och skötsel af elevernes medförda hästar: 16 st. uti 62 dagar, efter 75 öre för häst om dagen » 744: — för begagnande utaf Husar-regementets Ivon.
Carl den XV hästar: 32 st., samma tid, efter 60 öre för häst om dagen » 1,190: 40.
Arfvoden åt skolans befälhafvare uti 62 dagar, efter 3: 25 för dag » 201: 50. » åt de undervisande:
Löjtnanten, samma tid, efter 2: 50 för dag ...» 155: — » » : Stallmästaren, « , « » 155: — ^ 273- 90 Hästforsling, medel och expenser, omkring 382: 94.
Summa Rdr 10,700: — eller i medeltal en årlig kostnad af Rdr 5,350: — 48 Undervisning i gymnastik och vapenforing
I samma mon det nyare stridssättet utvecklats och soldaten upphört att uteslutande anses såsom en del af en lefvande massa och utan behof af egen sjelfverksamhet, har allt större omsorg egnats hans enskilda daning.
Man har alltmera bemödat sig om att bilda krigare, skicklige såväl till samverkan, som till verksamhet på egen hand eller i den enskilda striden.
I samma mon hor ock gymnastik och vapenforing (fäktning) vunnit insteg i arméerna, dels såsom bildningsmedel, dels såsom ändamål.
Det vill säga dels till styrkande of fysisk kraft, vinnande af vighet och herravälde öfver kroppen, samt af sinnesnärvaro och raskhet, dels till beredande af färdighet i vapnets bruk i handgemäng.
Det är likväl först i senare tider som någon större uppmärksamhet deråt blifvit egnad inom svenska armén och mycket återstår ännu att i delta afseende önska.
Synnerligast är detta förhållandet vid indclda armén, hvars korta öfningslider länge utgjort ett hinder för dessa ölningars allvarliga bedrifvande.
Det första reglemente för militärgymnastik och bajonettfäktning utfärdades 1856.
Något för vidlyftigt att vara det första steget
\id införande af ett nytt bildningsmedel, blef det 1848 utbytt emot det nu gällande, som deremot kan anses gå väl långt i motsatt riktning och då samtidigt dermed ali uppvisning i gymnastik, såsom regel upphörde, är det lätt förklarligt att under någon tid dessa öfnirrgar skulle trängas i bakgrunden för andra, helst den tid man hade att på alla dela. var knappt tillmätt
Både gymnastik och vapenforing fordrar emellertid, om det dermed åsyftade målet skall vinnas, kunskap och omdöme hos undervisaren.
Det är vid gymnastiska centralinstitutet, som undervisare för armén bildas.
Detta institut grundades i Stockholm af Ling 1813 med statsbidrag, var länge en till hälften enskild, till hälften allmän inrättning.
Från 1832 började officerare alt der emottagas såsom elever för att bildas till undervisare i gymnastik och bajonettfäktning.
De erhöllo dagarvodc under lärotiden, som räckte i sex månader från den 1:sta Oktober.
De af staten sålunda underhållne elevernes antal var länge ganska inskränkt. 2, 3 till 4 och ökades först småningom till 8 eller 9.
År 1848 blefvo de till institutet kommenodmde militäre elevcrne ställda under kommendantens i Stockholm öfverbefäl och från 1856 upphörde dessa kommenderingar att vara beroende af ansökningar från regementena utan skulle en viss ordning regementena emellan följas.
Gymnastiska centralinstitutet har genom nådiga stadgan af den 8 Januari 1864 erhållit en förändrad organisation och är numera uteslutande en statsinrättning.
Det har en pedagogisk, en militärisk och en medikal afdelning, hvardera under en öfverlärare.
En of öfverlärarne lörorduas af Kongl. Majit till institutets föreståndare Institutet står under en öfverstyrelse af en direktion som förordnas af Kongl Majit och af hvilken direktion en ledamot skall vara militär.
De såsom elever vid institutet frän armén kommenderade officerare skola genomgå en tvåårig lärokurs från den 1 September till den 15 April hvardera året.
De stå under befäl af öfverläraren för den militära afdelningen, som sjelf skall vara militär.
Genomgången examen medför befogenhet, till gymnastiklärarebefaltning vid rikets offentliga läroverk.
Elevernes antal är nu i medeltal 10; men då lärotiden är tvenne år, och då antalet af arméns särskilda corpser, inberäknadt de tre artilleribrigadcrne är 40, skulle hvardera få en undervisare från institutet hvart 8:de år, hviiket uppenbarligen är för litet.
Kommitterade få derföre hemställa att till gymnastiska centralinstitutet måtte årligen beordras 8 till 10 officerare från armén.
Synnerligen vigti ”t anse kommitterade det vara, att inga andra till institutet kommenderas än de hvilka genom kroppsbildning och fallenhet för saken i öfrigt kunna vinna den större färdighet i och den klarare insigt i ämnet som för undervisare är så oundgängligt.
Äfven anse kommitterade undervisningen i den pedagogiska och den militäriska gymnastiken ha va för officerare det öfvervägande värde, framför den som rörer sjukes behandling, alt det är angeläget att denna praktiska riktning icke vid undervisningen på något sätt förfelas, särdeles som detta under den korta lärotiden är mer än tillräckligt
,så framt det med allvar och grundlighet skall inhemtas. 49 OFFICERSBILDNINGEN. 1.
Krigsskolan.
Den allmänna officersbildningen. 2.
Krigshögskolan.
Den högre officersbildningen. 3.
Styrelsen för krigsimdervisningen.
L Krigsskolan.
Vår nuvarande officersbildning har tvenne hufvudsakliga brister.
Den ena ligger i de enskilda krigsskolorna, hvilka icke kunna gifva en god wir7//är—bildning.
Den andra i krigsakademien, sorn meddelar en bristfällig humanistisk bildning.
Medeltalet under 10 är af ärligen utnämnde officerare, hvilka icke genomgått krigsakademien, har varit 47.
Medeltalet af årligen ulgångne kndelter har varit 25.
Endast tn tredjedel af liela officersantalet lemnäs således af krigsakade mien, och tvåtredjedelar utgå från artilleriets lägre undervisningsverk och från de enskilda krigsskolorna, jemte några helt få oexaminerade underofficerare.
Det bestämda procentförhållandet är:
Från krigsakademien . . . 554: 7. » krigsskolorna . . . 65: 8.
Öfrige 1: 5.
Det är klart att de enskilda krigsskolornas militärundervisning mäste vara ganska bristfällig, då den hvarken är utsträckt till erforderlig vidd, hvilket den korta lärotiden icke medgifver, ej heller kan omfatta de oundgängliga, men dyra tilliimpningsöfningarna på fältet Staten betalar lör det närvarande för hvarje kadetts uppfostran vid krigsakademien 400 rdr, förutom de 600, som löräldrarne betala.
De enskilda krigsskolorna kosta deremot staten ingenting.
Det kan då icke heller af dem fordras, att de skola bekosta en lika dyr undervisning.
Men det kan hvarken vara rätt eller billigt, alt ■f:delar af blifvande officerare icke åtnjuta en af staten vårdad och kontrollerad krigsundcrvisning, hvilken deremot uteslutande tillgodokommcr £:dcl, bland hvilka staten t. o. m. lemnar fullkomligt kostnadsfri uppfostran åt en del (frikadeller), — i stället för att krigsakademiens nuvarande anslag kunde vara fullt tillräckligt alt bekosta en god krigstillämpningsskola för alin.
De som anse den fleråriga uppfostran krigsakademien meddelar vara en fördel, som öfverväger alla denna skolas andra olägenheter, böra erinra sig, att denna fördel, om den är någon, likväl åtnjutes af blott en tredjedel och att tvålredjedelar af arméns officerare gå miste om densamma.
Hvad bristen i den af krigsakademien meddelade bildning angår, är det otvifvelaktig!, att det för en god bildnings inhemtande. äfvensom för en gemensam medborgerlig andes ingjutning är godt, att alla medborgareklasser, så långt det med utbildningen till skilda Icfnadsbanor är möjligt, följas åt.
Delta samband, denna tidiga bekantskap, detta förtroliga kamratskap under bildningsåren med dem, som sedan utvika sig åt alla statslifvets grenar, åt alla samhällets skilda håll, verkar otvifvelaktig! en allsidigare uppfattning af samhällslifvet.
Vistandet vid ett allmänt läroverk under ynglingaår vidgar synkretsen öfver vetenskaperna, öfver vetandet i allmänhet, håller, genom den nära liggande studentexamen, hvilken man vet vara en ingångsport till ett mera vidgadt vetande, tanken riktad åt det oändliga bildningsfället. som står öfver skolan och skapar derigenom aktning för förståndets odling och för dem, som deråt egna sig: hvaremot det kan befaras, att en officersexamen, ulan en sådan förut vunnen insigt, utan sådane föregående intryck, hoptränger synkretsen både öfver vetandet och öfver samhällslifvet, och verkar hos flertalet föreställningen om denna examen såsom en ulgångsport lill lifv et, hvilken mera får liige och riktning från, än till. ett högre vetande och bildar dermed öfverensstämmande åsigter.
Flere vigtiga kunskapsämnen måste alltid af en krigsskolas elemenlarafdelning
Landför tvär thommit.
7 50 behandlas såsom bisak: hela den "rundligare språkbildningen, så vigtig för själsodlingen; naturvetenskaperna, hvilka nu mera erhålla allt mera omvårdnad i den allmänna skolan; den utsigt öfver litteraturen, med alla hennes för sinnet förädlande skapelser, som der lemnäs; allt sådant måste vid en krigskola lättare komma att tillbakasättas.
Otvifvelaktigt bildas genom allt delta luckor och brister i bildningen, hvilka visserligen godt hufvud och goda anlag kunna under gynnsamma förhållanden, men blott undantagsvis och med tidspillan, fylla.
Men, invänder någon, den här förordade bildningen är onödig för officern; isynnerhet för linie— officern.
Han bör vara en dugtig tjenstekarl med sundt omdöme och med den hyfsning, eu bättre uppfostran gifver.
De nämnda högre ulsigterna äro för hans tjenst öfver llödiga.
Bemötom dessa inkast.
Ett grundligare allmänt vetande lättar uppfattningen af militärvetandet.
Att en sådan bättre uppfattning, alt en mera vidgad synkrets öfver samhället och bildningen, skall hos flertalet af arméns officerare finnas och dessa icke blott vara för sitt yrke enbart tillskurne fackmän, är tvifvelsutan önsk värdt.
Naturen drager nog försorg om, alt luckor komma alt finnas äfven i de eli re leden.
Vi äro ett litet folk och hafva ej råd alt skäligt fördela yrkesmän till skilda fack.
I stora stater har man i sina millioner menniskor råd att afdela och uppfostra folk i strängt skilda syften.
Otvifvelaktig! blifva de ganska dugliga i sina fack, men också på bekostnad af den allmännare lörståndsodling, som ett litet folk icke har råd att släppa.
Ensidigheten är en dyr sak.
Vi måste duga till flere slags arbeten som utomlands äro skilda.
Vi hafva exempelvis icke råd till, äfven om det skulle vara nyttigt, att hafva flere slags infanteri, flere slags kavalleri och flere slags artilleri.
Afven menniskor hafva vi icke råd alt gifva alltför skilda preglar, att grof- och finsmida dem i olika syften.
En officer mäste hos oss duga till något mera, än att blott vara en truppman.
I en liten stat är befälets förståndsbildning ännu vigtigare än annars.
Derjemte mäste vi vid vår officersbildning också afse fredliga förhållanden, som de stora staierne ej behöfva, der krigen äro ofta infällande, krigshärarne stående, i städer förlagdc, officern i ständig tjenstgöring, alltid i be röring med sin trupp, olta med den boende under samma tak.
Ryssland har i Kaukasus, Frankrike i Algier, Österrike i Ungern och Italien, England i Indien, ständigt öppna sår, dessa fack för krigareyrket.
Vi deremot bo icke så nära slagfälten.
Detta är visserligen icke fördelaktigt för vår militärbildning, men denna mäste stärkas genom andra medel, än att göra våra officerare enbart till dug lige tjenstekarlar, så mycken aktning delta i och för sig må förtjena.
Mängden af våra officerare äro större delen af året skild från sin trupp, i mycket mera beröring med aila mcdborgareklasser, än i något annat land.
Deras bildning måste afse dessa förhållanden för alt, i jembredd med an dra klassers, åtnjuta samma medborgerliga anseende.
Dessa äro skälen hvarföre hos oss en gemensam skolundervisning är att föredraga framför elementarundervisning vid krigsskola.
En annan olägenhet af vår krigsskolas förening med elementarskola är den gemensamma kaserneringen och den gemensamma disciplinen.
Kaserneringen, mindre lämplig för barn, är ännu olämpligare för äldre, mera bildade ynglingar.
För dem är detta tvång att sammanbo med en stor mängd och deribland många yngre, icke blott mindre angenämt, utan äfven är det störande för sinnet, att då studiet idkas och en inre betydelsefull utveckling föregår, icke någon del af dygnet få vara ostörd af det rörligare lif, som uppkommer genom mångas sammanboende.
Men en ännu större olägenhet är den gemensamma disciplinen, som måste blifva en följd af äldres och yngres gemensamma uppfostran, och som derföre icke kan blifva en verklig krigsdisciplin.
De yngre kunna icke ställas under krigslagarne, dessa vore för stränge; de äldre borde vara under dem ställde, emedan intet skäl finnes hvarföre konfirmerade ynglingar, med egen ansvarighet för sina handlingar, icke skulle, då de till krigsmän uppfostras, förberedas i den krigsdisciplinariska ande, den krigslydnad, hvartill företrädesvis en krigsskola bör dana, och som den unge krigsmannen, omedelbart efter utgången derifrån, skall tillämpa på underhafvande eller vara underkastad af förmän, Men denna disciplin kan icke ega rum, i följd af de så olika åldrarnes gemensamma uppfostran.
Härigenom blifva »trallen overksamma.
Ty den vanliga och lämpliga militäriska bestraffningen, arresten, 51 som egentligen är ett hedersstraff, en moralisk tillrättavisning, men ett ganska ringa fysiskt litande, kan icke sä uppfattas af de yngre och blir derföre utan verkan; de .äldre åter, som uppfostras i å<igten af arrestens overksamhet, förlora den militären aktningen för detta straff, oell veikliga betänkliga oskick begås of aldre, utan fruktan för ett straff sorn skulle kännas på ett helt annat sätt. om det åla les i krigslagens namn, än då det ålägges af en faderlig styrelse — allt detta med lemnade föredömen för yngre och således bildande ett mindre disciplinarisk! sinnelag, till skada för framlida kallelse.
Utom här anförda verkliga brister vid den uppfostran krigsakademien meddelar, har man äfven velat ti lägga henne ett annat, men sorn är mindre grundadt, nemligen, kadetternas mindre goda seder, yttrande sig uti tidig njutningslystnad, penningeslöseri, ölverskattniug af eget värde och öfversitteri, så snart til!s\n fattas.
Det må icke nekas alt undandragandet från föriildravård, med det tidiga medvetandet af att upprostras till ett stånd som åtnjuter åtskilliga till fåfänga i unga år lockande samliallsförddar, samt det tidiga bärandet af uniform med militäriska fälttecken — det må icke nekas att detta är verksamt alt skapa ett falskt begrepp hos kadetten att vara officers vederlike, i strid med hans verkliga militäriska ställning, samt att den tidiga ankomsten lill krigsskolan bidrager till de ofvannämude folén.
Men rättvisan bjuder erkänna, att dessa fel är lidens, äro lyten i tidon.
Den stränghet i seder, den tarflighet i lefnadssätt, som förr i hemmen herrskade, råder icke mera; föriildravördnaden, aktningen för all befallande myndighet, hvaruti gossen förr uppväxte, är ej mera lika stark.
Med intryck af sin omgifning af hvad han dagligen hört, sett och lärt, af hela den luft, hvaruti han lefvat, med nära exempel för ögonen af ett lefnadssätt ofta utöfver kända tillgångar, oftast utöfver behofvet, kommer gossen tili krigsakademien.
Det kan ej begäras att här med ens en reform i känslor och tänkesätt skall inträda.
Kadetten är sin lids barn, och krigsakademiens styrelse, lärare och upplöstringssätt kunna icke göras ansvarige för tidsandans lyten; de kunna icke hafva den omöjliga uppgiften att reformera tiden!
Klandret mot krigsakademien, både det grundade och det ogrundade, är mer än 40:årigt, har föranledt riksdagsmotioner, hvilka blifvit i offentliggjorda skrifter understödda, samt Rikets Ständers flere gånger allåtne underdåniga skrifvelser, med anhållan om inrättningens förändring.
Vid senaste riksdag onhöllo ständerna om: »sådane åtgärders vidtagande, i afseende på organisationen af krigsakademien, att inträdet derstädes icke mätte ske vid så tidig ålder, sorn hitintills, samt läroverket blifval en allmän tillämpningsskola för bildande af officerare vid armén, så att behofvet af enskilda läroans alter för detta ändamål må kunna upphöra.»
Då enligt hvad i det föregående blifvit anfördt, samma förhållanden ligga till grund för denna framställning, har landförsvarskomitén i densamma funnit ytterligare skäl alt egna frågan den allvarligaste pröfning och trott sig för sin del böra förordna en förändring.
Hitintills har en sådan icke varit möjlig att verkställa.
Så länge rikets elementarskolor icke med gåfvo undervisning med befrielse från de döda språkens läsning, hade det varit uppenbart stridande mot målsmäns och barns fördel att i och för vintionde af behöflig elementarundervisning till inträdet i krigsskolan, hänvisa dem till de allmänna läroverken, der man tvangs att emottaga undervisning i ämnen, som icke vore alldeles oundgängliga för framtida kallelse, helst om brist på större natursgåfvor eller på förrnögenhetsvilkor gjorde en slik undervisning tidspillande.
De gamla språken äro visserligen icke oförenliga med militärisk bildning, tvärtom äro de en ganska prisvärd kunskap, som bidrager till själens odling; men en sak kan t, o. m. vara förträfflig, utan att derföre vora oeftergiflig, och här är den delta, enär en ganska god bildning kan vinnas dessa språk förutan.
Endast en blind fördom kan förneka delta.
Beviset att de döda språkens tvångsläsning var en brist uti vårt elementarläroverk ligger nära för handen.
Alla tillämpuingsskolor: landlbruksskolor. handelsskolor, skogsinstitutet, tecknologiska skolor, ja äfven de enskilda krigsskolorna i början, nödgades med sig förena en elementarundervisning och derigenom beröfva läroverken en stor mängd lärjungar, hvilket måtte hiintyda på alt statens skolor hit in lilis icke voro allmänna, icke uppfyllde det allmänna behofvet, utan möra eli tpe cielt, hvarföre de också företrädesvis kallade sig lärda skolor.
Om elementarundervisningen vid krigs akademien hade upphört under den tid, de allmänna läroverket! icke lemnade befrielse från de döda språkens läsning, hade löljden blifvit anläggandet af enskilda skolor, med det ensidiga syftet, att be - 52 reda till inträ le i krigsskolan.
Nu deremot är saken verkställbar, sedan genom senaste skollag undervisningen blifvit sä ordnad, att på vallinien befrielse vinnes frän de döda språken samt att valet mellan den klassiska oell den reala linien står måisman fritt.
Pä grund af alla i det föregående utvecklade skäl föreslår Landförsvarskomitén: krigsakademiens förändring lili blat t krigstillämpningsskula under benämning: krigsskola: samt alt alla blifvande officerare der skota bildas och i sammanhang härmed de enskilda krigsskolorna upphöra
Då krigsskolan icke mera skulle meddela elementarundervisning uppslår frågan: på hvilket skifte under skoltiden bör afgången ske till krigsskolan?
Naturligtvis är det högst fördelaktigt, att krigsskolan ställes med elementarläroverket i det samband, alt kunskapsmåttet vid utgången ur en viss klass af det senare fullkomligt motsvarar hvad som erfordras till inträdet i den förra, så alt della kan utan särskild inträdesexamen vinnas för dem, som komma från elementarläroverket.
Därigenom uttalas den allmänna stråkvägen genom statens skolor såsom önskvärd, och under förutsättning att dessa uppfylla föräldrars behof att icke längre uppehålla skolgången, än hvad som för en gud elementarbildning erfordras, förfaller behofvet af enskilda skolor ti I beredelse för krigsskolan.
I alla fall uppstå för många föräldrar hvilka i vått glest befolkado land bo fjerran från elementarläroverken, svårigheter, hvilka böra mötas genom alt icke göra dessas besökande lill ett oeflergilligt vilkor.
Hvilken vore nu den klass i skolan, hvarur afgången lämpligen borde motsvara inträdet i krigsskolan ?
En blick på nuvarande skoUtadgas läseplaner samt skolåldern i hvarje k'ass visar att ingen lägra klass än den näst högsta eller sjette kunde ifrågakomma alt blifva utgång-klass till krigssko'an.
Medelåldern i femte klassen är lä£ år, eller ungefär densamma som nuvarande inträdcsäIdem vid krigsakademien.
Valet står således endast mellan utgången ur sjette klassen eller ur den sjunde, d. v. s. ur det genomgångna läroverket.
Fördelar och olägenheter måste här noga vägas.
För algågen ur sjette klassen talar: att man blir officer vid något tidigare ålder, hvilket onekligen är en för del, då tjensteäldern är den vanliga befordringsgrunden i lägre grader, då man sent kommer til! ett tarfligt lefnadsbröd och då gamle kapitencr icke äro regementenas fördel.
Mot denna afgång talar: flere oafslutade kunskapsämnen i skolan, nemligen fransyska, matematik, logik och historia, af hvilka kurspr så mgeket ålersiår. alt dessa ämnen genomgå hela den tvååriga sjunde klassen, iföljd hvaraf det blefve alldeles nödvändigt, att om ulgångcn skedde ur sista klassen en särskild elemen^rafdelning skulle vid krigsskolan finnas, men hvarigenom syftet att från krigsakademien skilja elementarundervisningen skulle ganska ofullständigt vinnas.