Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Resolutionen rörande hjelpedagsverken inom Gudhems Harad ; ty der heter: ”sorn skyldigheten af dessa dagsverken hvarken finnes hafva någon grund ”i hemmanens skattläggning eller Indelnings^ ”verhet, och allmogen icke derföre njuter ”någon lindring i andra afseenden, samt ”Kungsgårdens eller Boställets behof deraf ”icke är tillräckligt skäl för dess bibehål-» ”lande, så vill Kongl. Maj:t från denna ”skyldighet befria Gudhems Härad med det ”förbehåll, att, derest Kronan för’ samma ”Kungsgård framdeles skulle behöfva desse ”dagsverken, de då åter skola utgöras emot ”betalning efter Länets markegång.”
För mig framställer det sig såsom en stor nödvändighet, till följd af de i Resolutionen uppställde praemisser, att desse hjelpedags - Den 6 Februarii e. m. verken uppbäfvas utan alla vilkor.
Jag anliåller derföre om återremiss af Utlåtandet, med begäran, att Utskottet jemväl måtte fästa mera uppmärksamhet vid Brismans motion, och att, med anledning af det förhållande, som blifvit upplyst, en underdånig hemställan måtte göras, att alla sådane hemmans-onera, hvilka finnas icke hafva någon grund i hemmanens skattläggning eller Indelningsverket, genast och ovilkorligen må upphöra, Grefve Possej Arvid:
I anledning af Friherre Anckarswärds anmärkning, får jag äran upplysa, att de så kallade hjelpedagsverken till Kungsgårdar och Kronolägenheter samt åtskillige boställen äro en skyldighet, som utgjorts af vissa hemman från uråldriga tider; men sedan Rikets Ständer vid 1812 års Riksdag väckt fråga om deras upphörande, blef genom Kongl. Brefvet den 3 December samma år stadgadt i afseende på dem, hvilka voro anslagne till Kungsgårdarne, att de skulle genast upphöra vid de Kungsgårdar, som ej voro bortarrenderade, och vid de öfrige, när dåvarande arrendet slutade, men i bägge fallen under förbehåll, att i händelse af framtida behof för Kungsgårdarne, dagsverkena åter skola utgöras emot förhöjd betalning efter markegången.
I afseende åter på de dagsverken, som voro till Boställen anslagne, förbehöll sig Kongl.
Majit att pröfva frå - a5o Den 6 Februarii c. ra. gan i hvarje serskildt fall.
Då nu Lars Larssons motion, genom Kong!.
Resolutionen den ro sistlidne
December blifvit såvida medgifven, att Gudhemsboerne blifvit satta, i afseende på dagsverksskyldigheten, i alldeles samma förhållande, som i allmänhet är gällande för dem, hvilka utgjort hjelpedagsverken till Kungsgårdarne, tror jag, att man ej kunnat komma längre, eller att Utskottet, med anledning af de inkomne motionerne, kunnat vidtaga annan åtgärd än den Utlåtandet innehåller.
Förhållandet är visserligen sådant, att de till Utskottet inkomne motioner äro inskränkte lill enskilde fall; men jag skulle ej trott Rikets Ständer vara så bundne af den utsträckning en motionär gifvit åt sin motion, att Utskottet derigenom skulle anse sig förhindradt, att, der ett ögonskenligt missbruk äger rum, i sitt Betänkande innefatta ett förslag att få ett sådant missbruk rättadt.
Det är väl sannt, hvad Grefve Posse 3'ttrat, att den ifrågavarande dagsverks-skyldigheten, liksom flere andre icke i lag grundade onera, redan så länge ålegat Svenska allmogen, att den numera vunnit häfd; men om man läser BondeStåndets Besvär vid Riksdagarne ända ifrån 1720, skall man finna beständigt återkommande fordringar att slippa dylike åligganden, ehuru ingen uppmärksamhet dervid blifvit fästad, förr än man ändteligen Den 6 F eb r u a t i i e. tn. efter 1809 börjat göra något afseende derå. 1812 års KungaBref innehåller, att Kongl. Maj:t ville i hvarje serskildt fall pröfva frågan om hjelpedagsverkens upphäfvande, men då Kongl. Maj:t uti en sednare tillkommen Resolution bestämdt yttrat sig finna dessa dagsverken ieke grundade på någon laglig skyldighet, skulle jag trott detta hafva förtjent en annan uppmärksamhet af Ekonomiutskottet, än ett blott tillstyrkande, att saken helt och hållet måtte förfalla.
För min del anser jag de väckte motionerne af mindre vigt, men tror det vara vida vigtigare, att med anledning deraf komma till slut i den allmänna frågan om alla hjelpedagsverkens upphörande.
Jag anhåller derföre om återremiss, och föreslår Utskottet att inkomma med förslag till en underdånig hemställan af ungefär följande lydelse:
Att vid alla tillfällen, dä efter anförde Besvär Kongl. Maj:t skulle finna någre prcestationer, tjensteskyldigheter eller onera, vara allmogen under Kungsgårdar, Kyrkohemman eller Boställen ål agde, hvilka icke grunda sig pä lagligt tillkommen rätt, Kongl.
Maj:t nådigst täcktes utan alla vilkor och förbehåll desamma upphäfva.
Herr Grundelstjerna, Axel Wilhelm:
Som jag contrasignerat den Nådiga Resolutionen af den 10 sistlidne December, har jag trott mig böra upplysa förhållandet.
Det är väl sannt, att skyldigheten till hjel - Den 6 Februarii e. m. pedagsverkens utgörande icke omnämnes i hemmanens skattebref, men den kan icke anses olaglig, enär den grundar sig på Kongl. Resolutioner och Bref, utfärdade fö-?
re och efter det hemmanen blifvit köpte till Skatte, och således icke blott på gammal häfd.
Vid alla frågor, som i anledning nf 1812 års Kongl. Bref inkommit om dylika dagsverkens upphörande vid Militiae» boställen, har Kongl. Majit medgifvit det efter dåvarande boställsinnehafvarens afgång.
Enligt hvad jag vill påminna mig, är detta äfven redan beviljadt i afseende på de i Brismans motion omnämnde boställen Kungslena och Ettack; åtminstone vet jag med säkerhet, att förhållandet är sådant med Kungslena.
Hvad Gudhem beträffar, har en tid af endast två år blifvit bestämd för upphörandet af de dit anslagne dagsverken, emedan nuvarande Indelningshafvare!! till» trädt. bostället efter den 3 December 1812, och Kongl. Majit förklarat, att Embets- och Tjenstemäns derefter skeende befordran till sådane Boställen, hvartill hjelpedagsverken ditintills utgått, icke komme att lägga något hinder i vägen för pröfningen, huruvida sådane dagsverken höra upphöra.
Jag fortfar ännu i min anhållan om återremiss på de grunder jag förut anfört.
Jag vill blott tillägga, att jag alldeles icke förutsatt, alt någon boställsinnehafvare skall gå miste om Den 6 Febr ua t ii e» m. 7.53 sin lagliga lätt.
Men då Kongl. Majit erkänt, att dagsverks-skyldigheten ej liar någon grund i lag, ar min tro, att olagliglieten i samma stund bör upphöra, och utvägar utses, hvarigenom innehafvaren må blifva godtgjord för ett sådant lidande.
Jag är och blir alltid af den öfvertygelse, att der Styrelsen såsom praemiss erkänt, att en olaglighet eller en skyldighet, som icke grundar sig på lag, äger rum, der bör lagligheten genast och ovilkorligt inträda, utan något förbehåll om det förra tillståndets återinträdande i fall af framtida behof.
Det är från denna åsigt, och preemissernes oriktiga sammanhang med conclusionen i den Kongl. Resolutionen, jag hämtar anledning lill den begärte ålerremissen.
Grefve Posse} Carl Henrik:
Förekommen af Herr Grundelstjerna, får jag, såsom innehafvare af Kungslena och Ettacks indelning, endast äran upplysa, alt förhållandet med desse Boställen är sådant, som Herr Grundelstjerna uppgifvit, att nemligen de dit anslagne lijelpedagsverken vid min afgång komma att upphöra.
Herr Grundelstjerna:
I anledning af Friherre Anckarswärds yttrande, alt ifrågavarande lijelpedagsverken ej skulle grunda sig på lag, får jag förnya min erinran, alt de grunda sig på äldre Kongl. Resolutioner och Bref, gifne före och efter hem - 254 Den C
F e b r u a r i i e. m. manens skatteköp.
Maj:t har dock funnit för godt, att vilkorligt eftergifva deni på gjorda framställningar om deras skadlighet serdeles för landsculturen.
Grunden för mitt förslag till ett nytt
Betänkande är den, att jag trott närvarande tidpunkt vara lämpligast för reglering af ifrågavarande förhållanden, då fråga uppstått om ny lönereglering för Armeen.
Om Rikets Ständer nu ville ingå med en underdånig hemställan om alla sådané till boställen anslagne hjelpedagsverkens upphäfvande, skulle detta kunna verkställas i sammanhang med den föreslagne löneregleringen, utan förlust för nuvarande innehafvare, hvilket ingalunda varit min mening att åsyfta.
Jag har derföre ansett ingen ting böra nämnas om speciella fall, utan att man, under åberopande af den Kongl.
Skrifvelsens innehåll, att desse skyldigheter ej hafva någon grund i hemmanens skattläggning eller Indelningsverket, och att betalningen derför ej motsvarar rätta värdet, härifrån skulle hämta en grund för anhållan om alla sådana skyldigheters upphörande utan förbehåll, hvarefter vi alla kunde blifva tryggade.
Lika med en annan värd Talare finner äfven jag en motsägelse mellan prasmisserne och en del af conclusionen i den Kongl. Resö - Den 6 Februari i e. ra. 355 lutionen af ilen io December.
I pramisserne säges nemligen, att tillräcklige grunder ej finnas för desse dagsverkens utgörande, hvarföre Kongl. Maj:t vill dem upphäfva ; men sedan kommer, att det sker med förbehåll, att detta upphäfvande framdeles torde återkallas.
Men om det icke var rätt, att de hittills utgjordes, så kan det ej heller hädanefter blifva rätt.
För alt förklara denna motsägelse, har en annan värd' Ledamot sagt, att Kongl. Maj:t ej eftergifvit för någon de dagsverksskyldiges rättighet, utan med afseende på dagsverkens skadlighet för jordbruket.
Men om dessa dagsverken hittills varit skadlige, så lära de äfven hädanefter blifva det, och jag inser ej att denna åsigt gör någon skillnad i saken.
Jag får för öfrigt blott tillägga en allmän anmärkning, att det nemligen är vådligare och skadligare, alt genom förändrade författningar den ena tiden minska, och den andra tiden öka skattebördor, än att bibehålla gamla onera oförändrade, emedan ett sådant vacklande alltid verkar menligt på äganderätten , dåden, som till högre pris köpt en egendom i god tro på minskade, skatter, tinner sig bedragen, när dessa sedan ökas.
Jag anhåller således om återremiss.
Herr Tham, 1Vollrath:
Utan att på något sätt vilja sätta mig emot en begäran om återremiss af Utskottets Utlåtande, vill 256 Den 6 Februarii e. m. jag blott för min del anmärka, att om jag riktigt fattat Grefve Posses yttrande angående 1812 års författning, hafva Rikets Ständer då redan afgjort, och Konungen sanctionerat, huru i sådane frågor, som nu äro under öfverläggning, bör förhållas.
Om således denna författning måste tjena lill efterlefnad, och Rikets Ständer ej äga rätt, att för ett enskildt fall upphäfva ett af deni sjelfve samtyckt allmänt stadgande, hemställer jag, huruvida Utskottet, i anledning af de inkomne motioner, kunnat afgifva något annat Utlåtande öfver en sak, som, enligt min tanka, blifvit behandlad fullkomligt i öfverensstämmelse med gällande författningar.
I anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, får jag upplysa, att Kongl. Brefvet af den 10 sistlidlie
December icke fullständigt blifvit infördt i EkonomiUtskottets Utlåtande.
Ingressen är utesluten, som innehåller uppgift å de Kongl. Resolutioner, hvarpå dagsverksskyldigheten sig grundat.
Majit har i frågan om Gudhem, liksom förut i frågorne om Kungslena och andre till Militiaebostället! anslagne Kungsgårdar, npphäft skyldigheten under enahanda förbehåll, som genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 blifvit faslsläldt, i afseende på hjelpedagsverken till Kungs- och Hofstall-ängarne.
Må - Den 6 Februarii e. m.
Målet har således ej annorlunda bordt behandlas; men en helt annan sak är, om Ridderskapet och Adeln vill förena sig alt begära ändring i det allmänt vidtagne stadgandet om förbehåll af Kronans rätt i framtiden till hjelpe-dagsverken.
Detta vore likväl en alldeles ny fråga.
Jag tror ingen af de gjorda anmärkningarne hafva syftat på behandlingen af den speciella frågan; vi hafva alla blott trott det generella af saken cörtjena större uppmärksamhet, än Utskottet dervid fästat.
Jag har ej sagt, att tjenstbarheterne grundade sig på gammal häfd, men jag har sagt, att gammal häfd allt sedan 1720 föranledt till bibehållande så väl af desse som åtskillige andra skyldigheter af samma beskaffenhet, och jag har trott, att då vi nu börjat blifva så lycklige, att komma till någon ordning vid bestämmandet af hvars och ens skatteskyldigheter, rätta tidpunkten vore inne för afskaffandet af desse Allmogen till öfverlopps ålagde servituter.
Herr CrusenstolpeMagnus Jacob:
Det lärer vara förgäfves, att strida mot strömmen, men rättvisan kräfver den anmärkning, att då Herr Hjerta sjelf erkänt, att Utskottet ganska rigtigt besvarat den speciella fråga, som blifvit det förelagdt, förefaller det besynnerligt att yrka återremiss 11 H. 17 358 Den 6 Februarii e. m. för en alldeles splitter ny fråga af en annan, allmännare syftning.
Ett sådant förfarande leder åtminstone icke till Riksdagens förkortande, och förefaller så mycket besynnerligare, då förslaget derom kommer från en person, hvilken sjelf så ofta yrkat på nödvändigheten att förkorta Riksdagen.
Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid EkonomiUtskottets ifrågavarande
Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande.
Ropades starka Ja, jemte några Nej.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Ordförajiden förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, Utskottets Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitteradt.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 sistlidne Januarii under N:o 26 afgifne, och den 21 i samma månad på bovdet lagde, Utlåtande, rörande yrkad förändring i stadgandet, att Rotehållare vid Båtsmanshållet skola, vid äfventyr af böter, personligen sig vid Generalmönstringarne inställa.
Friherre af Nordin, Carl Johan:
Utskottet har hesvarat tvenne från Hedervär - Den 6 Februarii e. ro. a5g da BondeStåndet remitterade Memorial, det ena af Johan Bengtsson från WestcrNorrlands
Län, som yrkat rättighet för Rotehållare under Båtsmanshållet, att vid Generalmönstringar infinna sig genom Fullmägtig; och det andra af Lars Larsson från Gefleborgs Län, som begärt, att Rotehållare och Båtsmän måtte i Sockenstämma böras, huruvida de vid Generalmönstringen bade något att erindra emot hvarandra, eller Båtsmannen ernade begära afsked.
Den senare motionen har Utskottet afstyrkt, och deri instämmer äfven jag; men i afseende på den förra har Utskottet, med tillstyrkande deraf, hemställt, att en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t måtte afgå, med begäran om ändring uti nu härom gällande författning.
Jag anser mig likväl höra upplysa, att denna fråga hos Kongl. Maj:t redan varit under pröfning.
Skyldigheten för Båtsmans-Rotehållare, att vid ansvar af böter infinna sig vid Generalmönstring grundar sig på stadgandet i i^44 ^rs Kongl.
Bref, som finnes ytterligare intagit i iSrcj års Instruclion för GeneralMönsterherrar för samtelige Sjötrupperne; men i anledning af uppkommen fråga härom inom Södra Möre IndelningsCompagnier, och på gjord förfrågan af Konungens Befallningshafvande i Calmare Län, har det, genom Kongl.
Brefvet den 16 Maji 1827, blifvit förklaradt, att Rotehållare, som ställa lagligen hefull - n H. Den 6 Fcbruarii e. m. mägtigade ombud, kunna sjelfve ausvarsfritt uteblifva från Generalmönstringarne.
Då saken således redan af Kongl. Maj:t blifvit afgjord, i enlighet med bvad Utskottet tillstyrkt, och ett Kongl. Bref derom till efterrättelse utfärdad t, tror jag den föreslagne skrifvelsen vara öfverflödig, emedan något annat svar derå icke kan väntas från Kongl.
Maj:t än detta: ”Hvad Rikets Stalinder nu begära, hafva Vi redan i Nåder ”verkställt.”
I anledning häraf anser jag ingen annan åtgärd i afseende på Utskottets Utlåtande böra vidtagas, än att det lägges till handlingarne.
Grefve Posse, Arviel:
Som jag baft tillfälle att förut se det af Friherre af Nordin omnämnde Kongl. Bref, förenar jag mig med Herr Friherren i den åsigt, att, sedan Kongl. Majit redan bifallit bvad Ekonomiutskottet tillstyrkt Rikets Ständer att begära, den foreslagne skrifvelsen är öfverflödig; men i anledning häraf får jag för min del tillstyrka afslag å Utlåtandet.
Jag vill blott till Friherre af Nordin framställa den fråga, om det åberopade Kongl. Brefvet var af den beskaffenhet, att det blifvit offentliggjordt såsom allmän kungörelse, eller om det endast förblifvit en hemlighet emellan Styrelsen och Södra Möre Gömpagni, i hvilket senare fall jag förbehåller mig alt få göra några anmärkningar.
Den 6 F e b r u a r i i e. m.
Friherre af Nordin:
Det Kongl, Brefvet
Sr ställd t' till Förvaltningen af Sjöärenderne, och slutmeningen deri lyder: ”ägande J att vederbörande härom förständiga, ” hvarmed uttryckes skyldigheten för den Auctoritet, som tillskrifves, att låta utfärda Brefvet till allmän kännedom och efterrättelse.
Har Förvaltningen af Sjöärenderne icke fullgjort detta åliggande, så är det en försummelse, som bör rättas och säkerligen äfven vinner rättelse, utan alt någon åtgärd å Rikets Ständers sida derföre blir erforderlig; men jag är öfvertygad, att Förvaltningen af Sjöärenderne ej underlåtit att ställa sig den Kongl. Befallningen i detta afseende till efterrättelse, helst Brefvet redan är cå gammalt, som från år 1827.
Herr von Hejnne, Georg:
År 1827 var jag, såsom innehafvare af en del uti en BåtsmansRote, utsedd till Rotemästare eller Hufvudman för Rolen.
Vid Generalmönstringen samma år skickade jag med Båtsmannen en annan person, likväl utan full— magt, för att vara närvarande, i fall något å Rotens sida erfordrades, hvilket jag dock förut visste ej skulle komma ifråga, emedan Rotehållarne och Båtsmannen på förband öfverenskommit i alla punkter; men detta oaktadt hlef jag för uteblifvaude pliktfälld att. höla 16 eller dJ\ sk.
B:co, jag minnes ej hvilketdera.
Jag kan ej neka, att detta föreföll mig besynnerligt.
Jag till - 4 I • 262 Den 6 Februarii e. m. styrker derföre återremiss af Utlåtandet med begäran, att Utskottet måtte föreslå en underdånig framställning till Kongl. Maj:t om en sådan ändring i författningarne, att när Rotehållare och Båtsman veta med hvarandra, eller äro öfverens derom, att de å ingendera sidan hafva något alt erindra, Båtsmannen då ensamt må inställa sig vid Generalmönstringen; ty jag kan ej förmoda meningen vara, att Rotehåilaren skall mönstras tillika med Båtsmannen.
Skulle denne blifva casserad, eller något annat oförmodadt förefalla, så lära Rotehållarne alltid förskaffa sig tillfälle att derom blifva underrättade.
Efter den upplysniug Friherre af Nordin gifvit, finner jag visserligen, att tillräckligt blifvit gjordt å Regeringens sida, och att den föreslagne skrifvelsen således är öfverflödig; men då saken angår en slags beskattningsfråga, anser jag det vara nödvändigt för oss såsom Lagstiftare, att med varsamhet förfara, och att vi derföre af Ekonomiutskottet böra infordra upplysning om det Kongl. Bref, hvars innehåll Friherre af Nordin åberopat, helst det förefaller besynnerligt, att detta Bref kan vara helt och hållet obekant för EkonomiUtskottet, enär det måste finnas i 1827 års Författningssamling.
Hvad Herr von Heynnes förslag beträffar, så lärer det svårligen låta verkställa sig, såsom oförenligt Den 6 Februarii e. ra. a63 med Rotehållarens säkerhet, emedan en Båtsman, sora hemma varit i bästa förstånd med sin Rotehållare, vid Mönsterbordet, när lian befinner sig ensam för Mönsterherren, lätteligen kan komma på andra tankar och anföra grundlösa klagomål, som då icke hunna utredas.
Min mening är således, att, ehuru jag för egen del är öfvertjgad, det någon åtgärd å Rikets Ständers sida icke vidare erfordras, nödvändigheten likväl kräfver, att af Ekonomiutskottet begära ett bestämdt Utlåtande om hvad Styrelsen redan vidgjort i saken, på det vi må handla efter säkra grunder.
Jag anhåller derföre om återremiss af Utlåtandet, på det vi må lära känna det Kongl. Brefvet, och få del af ordalagen deri.
Friherre Anckarswärd Carl Henrik:
Jag är sjelf rustande under Båtsmanshållet vid Första Södermanlands Compagni, men har mig alldeles ingen ting bekant om någon sådan Kongl. Skrifvelse, som här blifvit åberopad, hvilket bevisar, att den icke blifvit offentliggjord såsom en allmän författning för hela Riket.
Jag inser således icke något ondt deri, att Rikets Ständer framföra den af Utskottet föreslagne begäran om ett stadgande, som jag anser ganska angeläget för Båtsmanshållet.
Deraf skulle åtminstone följa, att Kongh Maj:t kom i erfarenhet deraf, att dess Nådiga vilja icke blifvit efterkommen, som sig bordt, och 264 Den 6
F e b r u a r i i e. m. att det blef uppdagadt, af hvilken tjenstefelet vore begånget.
För öfrigt får jag förena mig med Herr Hjerta.
Jag vill ej bestrida återremiss, men får anmärka, att jag ej uppgifvit, det något tjenstefel blifvit begånget.
Jag känner det ej, men för min enskildta del förmodar jag, att det icke egt rum.
För öfrigt anhåller jag, då innehållet af det Kongl. Brefvet blifvit ifrågasatt, att få uppläsa detsamma.
Med förbigående af ingressen, lyder det sålunda: ”Sedan ”i anledning häraf, Inspectören för Sjötrup”perne underdånigt yttrande afgifvit, samt "J dermed, jemte eget underdånigt
Utlåtande af den 23 i sistlidne månad till
Oss ”inkommit, håfve Vi detta ärende i Nåder ”låtit Oss föredragas; och vilja, efter Nå”digt öfvervägande af hvad i ena och an”dra sidan i underdånighet blifvit anfördt, ”härmed i Nåder hafva förklarat, att den ”Rust- eller Rotehållare, sorn genom befull”mägtigadt ombud vid Generalmönstring sig ”infinner, icke skall vara underkastad de ”ifrågavarande så väl uti Kongl. Brefvet af ”den ii Februarii iy44> so,n sedermera äf”ven uti 1819 års Generalmönstringslnstruc”tion stadgade böter för uteblifvande vid ”mönstringen, så framt det befullmägtiga”de ombudet förmår gifva bestämdt besked ”om allt, livad som emellan Båtsmannen ”och Roten kan ifrågakomma, eller af Gc - D e n 6 F e b r ii a r i i e. in. 265 ■”neral mönsterherren till afgörande framstäl”les; hvaremot Yi funnit sådane böter ovä”gerligen höra drabba den Rusthållare, som ”vid Generalmönstring icke sig inställer ”antingen personligen eller genom sådan la”ga fullmägtig, som kan bestämdt och nöjaktigt besked för sin hufvudman lemna; ”ägande J att härom vederbörande till be”hörig underdånig efterrättelse förständiga, ”och Yi befulle etc.”
Nu hemställer jag, om detta icke gäller hela Båtsmanshållet, och bordt genom Förvaltningen af Sjöärenderne allmängöras.
Då den egentliga anmärkningen, som här blifvit framställd, och hvilken ej heller lärer sakna grund, är den, att det Kongl. Brefvet ej skall vara kungjordt, synes mig detta icke kunna verka till återremiss, utan till bifall, och följaktligen till en underdånig skrifvelse, som skulle föranleda till Brefvets offentliggörande.
Grefve Cronstedt_, Claes:
Såsom Chef för Förvaltningen af Sjöärenderne, anser jag mig böra förklara, att oin Ridderskapet och Adeln ville tillåta frågan blifva livilande på bordet till nästa plenum , skulle jag då vara i tillfälle att fullständigt upplysa förhållandet, och ådagalägga, att något tjenstefel icke blifvit begånget af Förvaltningen af Sjöärenderna.
Bref - Den 6 F e b r u a r i i e. m. vet af den 16 Maji 1827 hade endast tillkommit i anledning af en Mönsterherres enskildta misstag om tillämpningen af förut gällande Författningar, och det är af sådan orsak, som allmänt kungörande af det Kongl.
Brefvet icke ansetts af nöden.
Men, som sagdt är, ifall Riddarskapet och Adeln så behagar, skall jag i nästa plenum ytterligare utreda förhållandet.
Jag ber om ursägt, att jag är envis i min begäran om återremiss, i stället för bifall lill Utlåtandet; men jag är häruti af samma öfvertygelse som Friherre af Nordin, att jag anser det vara opassande, att Rikets Ständer inkomma till Kongl.
Maj:t med begäran om en sak, som redan förut blifvit bifallen.
Då dessutom anledning härifrån kunde hämtas till anmärkning på ett möjligen begånget missförstånd af Tjenstemän, hvilket, om det än ägt rum, enligt min tanka bör vinna öfverseende bland oss, der fråga endast bör uppstå om det hela, anser jag på denna grund, och då Utskottet inkommit med ett Utlåtande, som alldeles icke omnämner ett helt Kungabref, hvilket är det sista och gällande i frågan, tillräcklig och billig anledning förefinnas till återremiss.
Deremot gör jag mig öfvertygad, att när Utlåtandet kommer tillbaka, och vi få se den Kongl. Skrifvelsen, skola vi alla vara ense derom, att någon vidare åtgärd ej behöfves.
Den 6 Februari i e. m. 267 Herr Tham, Wollrath: Sedan Grefve Cronstedt begärt frågan på bordet, för att i nästa plenum lemna sådane upplysningar, hvarigenom jag är öfvertygad att återremiss skall blifva öfverflödig, får jag, till besparing af tiden, förena mig med honom.