Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständerna kunna sammanträda på 5:te årsdagen efter föregående riksdags början; men jag håller dock före, att grundlagen i detta fall, då deruti stadgas, att R.
St. hvart 5:te år skola sammanträda, lemnat valet åt Ständerna att utsätta den dag under loppet af 5:te året, då nästa riksdag skall börjas; och som jag, för min 8o Den i5 Januari. del, godkänner det skäl, på grund hvaraf Hr Gr. o. Landtm. föreslagit den i5 Sept. i83g såsom den dag, då R.
St. till nästa lagtima riksdag skola sammankomma, får jag förnya min anhållan om den propos., jag i mitt förra yttrande redan tagit mig friheten begära.
Jag för min del fäster ganska liten vigt vid resultatet af den fråga, som nu discuteras, dels emedan erfarenheten visat, att våra flesta riksdagar sedan 1809 varit urtima, och dels emedan jag tror, att många af de beslut, som äro fattade vid denna riksdag, till sina följder komma att bestämma K. M. att, innan 5 år tilländagått, sammankalla Ständerna, och att de således komma att träda tillsammans före den dag, som de nu för nästa lagtima sammanträde komma att bestämma.
Men för att bevara de i Reg.F. och Riksd.Ordn. föreskrifna former, instämmer jag hufvudsakligen i den tanke, som Gr.
Horn yttrat.
Om Riksd.Ordn., som bestämmer, när Ständerna skola nästa gång sammanträda, hade uti 2 § slutats med 1 punkten, som innehåller: ”R.
St. skola, i kraft af Rikets antagna Reg.form, hvart 5:te år sammankomma, ” så hade det varit obestridligt, att de skulle sammankomma jemnt 5 år efter den dag, de förra gången sammankommo; men då andra punkten i samma § innehåller, att R.
St. uti riksdagsbeslutet skola bestämma dagen för nästa sammanträde, kan detta verkligen tydas derhän, att grundlagstiftaren menat, att Ständerna för nästa sammanträde kunde bestämma hvilken dag som helst på 5:te året.
När man således håller sig inom loppet af år i83g, har man svårt att säga, att man öfverträdt grundlagen.
Att således bestämma d. i5 Sept. 1839 anser jag icke formvidrigt; men att bestämma en dag tidigare på året anser jag vara bättre, emedan det mera öfverensstämmer med den andra meningen i denna §, och jag röstar för, att R. o. Ad. måtte bestämma en dag inom Jan. månad i83g.
Jag anmälde mig för att upplysa om hvad Hr Hjärne redan upplyst, nemi. om stadgandet i 2 mom. af 2 § Riksd.Ordn., hvaraf jag dock icke drager samma slutsats som Hr Hjärne, utan den, att Hr Gr. o.
Landtm:s förslag, hvaruti Hr Stuart instämt, vore lämpligast.
Cederström.? yttrande vill jag medgifva, att det kan vara tänkbart, om alla Utsk. handlade på samma sätt som det, hvaruti Hr Frih. är ordförande, att de kunde draga ut riksdagen ända till 5 år; men jag hoppas, att det icke inträffar, och skulle det inträffa, så måste vi underkasta oss grundlagens föreskrift i detta såväl som i andra fall.
Jag är öfvertygad, att de flesta här närvar, vid förra riksdagen hade tillfälle att ganska omständligt höra utvecklas den sats, för hvilken jag bekänner mig, och jag vill der - Den i5 Januari. derföre icke upptaga tiden med att upprepa skälen derför, utan endast förklara, att jag understödjer den propos., Hr Stuart begärt.
Vid detta tillfälle, lika såväl som vid många andra, har jag den olyckan att icke kunna förstå grundlagen på samma sätt, som ordföranden i Constit.
TJtsk.
Det synes mig vara en så tydlig lag, som någon Jag kan vara, att den kommande riksdagen skall börja på 5:te året efter föregående riksdags början.
Innehölle grundlagen, att R.
St. skola vara tillsammans hvart 5:te år, då kunde man möjligtvis beräkna sammanträdet från slutet af föregående riksdagen; men dådet heter, att R.
St. skola sammankomma hvart 5:te år, måste meningen vara, att tiden skall beräknas från föregående riksdags början, emedan ordet sammankomma lärer betyda: då ett sammanträde börjar.
Hr Frih. har, i stället för att hålla sig vid ordalydelsen af grundlagens stadgande härom, velat undersöka, huru tillämpningen i ena eller andra fallet skulle slå ut, och har velat komma till det resultat, att den åsigt, som är olika med Hr Frihrs, skulle vara oriktig.
Jag kommer till motsatt resultat af Hr Frih:s framställda exempel.
Om man tänker sig en riksdag, som varade i.5 år, hurudan skulle den se ut.
Det måste vara en sådan riksdag, som icke utöfvade något motstånd mot Regeringen, utan med hvilken Regeringen fann sig belåten, emedan den i annat fall icke finge vara tillsammans.
Det vore en riksdag, hvaraf medlemmarna funne sin plats beqväm; och skulle någonsin ett sådant sälskap komma att utgöra Sveriges Rikes Ständer, så skulle det kunna inträffa, att riksdagen komme att vara i evighet.
Vi hafva vid denna riksdag sett förslag om riksdagens prorogation, och förmodligen skulle dessa Ständer icke draga i betänkande att tolka grundlagen så, att de kunde vara hemma emellanåt och sedermera sammankomma, hvarigenom Svenska folket skulle beröfvas sin valrätt.
I andra länder anser man det oriktigt, att valen endast ske hvart y:de år; men efter Frih.
Cederströros sätt att tolka grundlagen skulle det stå i Herrans hand, om nya val komma att äga rum inom io eller 5o år.
Utom det, att BondeStts beslut är grundlagsstridigt och skulle, derest det icke vore det, likväl kunna leda till skadliga prejudicat, anser jag ett instämmande deruti vara så mycket mera inconsequent af R. o. Ad., som R. o. Ad. vid ett föregående tillfälle för dess gemensamma tanke förklarat, att riksdagarna böra inträffa hvart 3:dje i stället för hvart 5te år.
Af dessa anledningar anhåller jag, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes för Ståndet göra propos. på den dag för Ständernas nästa sammanträde, som Hr Gr. o.
Landtm, för sin del ansett vara den rätta; och tillägger jag den anhållan, att propos. mätte göras till inbjudning till de öfriga Stånden att förena sig uti R. o. Ad:s beslut, såsom varande 18 II. ' u 8a Den i5 Januari. i öfverensstämmelse med grundlagen, hvars stadgande i detta fall BondeSt. förmodligen i hastigheten kommit att förbise.
Det har blifvit yttradt af en ledamot, att om alla Utsk. handlade ärenderna så som det Utsk., hvari jag är ordförande, riksdagen skulle kunna uttänjas i 5 år.
Jag låter det vara honom förbehållet att yttra en dylik opinion.
Erfarenheten har dock visat, att i det Utsk. der jag är ledamot eller ordförande, ärenderna blifvit hastigare behandlade än i andra Utsk.; och ännu hafva vi icke haft exempel på, att Exped.Utskts arbete varit slutadt förr, än It. o. Ad:s förtroende uppdrog åt mig att vara ordförande i Constit.Utsk.
Vare detta utom ämnet och alldeles individuelt till svar å hvad Hr
Dalman yttrade till mig.
En annan värd ledamot, Hr v. Troil, har velat tillräkna mig viljan att tillåta prorogation å riksdagar, hvaraf följden kunde blifva en permanent riksdag.
Mig veterligen hafva mina uttryck aldrig innehållit en sådan tanke, emedan jag icke godkänner någon prorogation af Svenska riksdagen.
Sådana framställningar hafva kommit från den sidan, som önskar att stifta lag efter ögonblickets ingifvelse, men hafva aldrig kommit från mig.
Dessa Hrr, som tro sig kunna förstå grundlagen så väl och bättre än dess stiftare, hade kunnat få en bättre ledning för deras omdöme, om de eftersett, huru 1809 års Ständer beslutade kallelsen för den blifvande riksdagen.
1809 års Ständer sammanträdde i Maj månad 1809 och utställde den blifvande lagtima riksdagen till Sept. månad i8i5.
Hr v. Troil och de öfriga värda ledamöterna, som dela hans åsigt, torde deraf finna, att dessa Ständer, stiftare af den grundlag, hvarefter vi lefva, bei'äknade hela riksdagens sammanvaro såsom ett tidsmoment, hvarifrån den tid skulle beräknas, efter hvars föilopp påföljande riksdag skulle inträffa.
Om för öfrigt dessa
Hrr tro sig äga bättre kunskap om grundlagens mening än de Ständer, som stiftade densamma, så blir troligen den lugna granskningen icke af samma tanke med dessa ledamöter.
Jag förblifver vid min begäran om instämmande uti BondeStrs beslut.
Jag har visserligen icke sagt, att Frih.
Cederström velat göra riksdagarna permanenta; men jag har visat, att, följden af hans sätt att tolka grundlagen skulle blifva den, att örn en riksdag komme, som ville blifva permanent, något sätt icke skulle finnas att få den åtskiljd.
I öfrigt har jag ingenting att tillägga.
Jag har visserligen aldrig beklagat mig öfver Constit.Utskrs brist på skyndsamhet vid ärendernas handläggning; men jag hemställer till R. o.
, i händelse t. ex. StatsUtsk. skulle vägra att uppgöra statsregleringen, Bevilln.Utsk. att bestämma bevillningen, och Exped.Utsk. att uppsätta skrifvelse!-, på samma sätt som Constit.Utsk.
Den i5 Januari. 83 vägrar att uppsätta voter:spropos:r i öfverensstämmelse med Ståndens beslut, om icke derigenom en stor långsamhet skulle uppkomma.
Det var endast härpå jag i förbigående ville fästa uppmärksamhet.
När ordföranden i Constit.Utsk. framträder med sådana argumenter som de, med hvilka Frih.
Cederström framkommit, så blir man uppkallad till vederläggning deraf.
Då Hr Frih. upplyser oss om förhållandet år 180g, har han förgätit, att grundlagens stadganden om tiden för riksdagarnas inträffande sedermera blifvit förändrade till deras närvar, bestämda ordalydelse.
Hade förhållandet icke varit sådant, skulle Ilr Frih. haft rött; men nu inträffar det förhållande, hvarpå Hr v. Troil fästat vår uppmärksamhet, att riksdagarna kunna blifva permanenta, så vida man tolkar grundlagen så som Frih. Cederström.
Att prorogation af riksdag kan äga rum är gifvet, emedan endast dertill behöfves, att Regering och Ständer komma öfverens att återkomma på vissa tider, och sådan prorogation har dessutom ägt rum, t. ex. då riksdagen förflyttades från Örebro till Stockholm, och det är detta förhållande, som Ständerna förutsett, och hvarföre de uti i § Riksd.Ordn. uttryckligen stadgat, att R.
St. hvart 5:te år skola sammankomma; men just derföre, att det är stadgadt, att Ständerna hvart 5:te år skola sammankomma, och meningen hos pluraliteten inom Riddarhuset är den, att Ständerna böra oftare sammankomma, t. ex. hvart 3:dje år, anser jag det vara oriktigt att utsätta sammanträdestiden till 5-jj: år efter riksdagens början; hvarföre jag äfven vidblifver min mening, att R. o. Ad. bör bestämma d. i5 Jan. i83g för nästa riksdags början.
Nyss uppkommen, kan jag icke döma om discussionens lopp från början; men då jag tycker mig finna, att min motion icke blifvit för Ståndet uppläst, får jag anhålla, att det nu må ske.
Hr Cederselijölds d. 20 sisth Dec. f. m. väckta motion upplästes.
Hr Cederschjöld fortfor derefter:
Af det, som i motionen blifvit anfördt, synes således klart, att Constit.Utsk:s pluralitet, innan Utsk:s närvar, ordförande dit inträdde, ansett grundlagen vara tydlig och klar deruti, att de 5 åren skola räknas från pågående riksdags början.
Jag finnér således alldeles tydligt, att någon propos. icke lärer kunna göras på något annat årtal än i83g, för nästa riksdags början.
Hvad åter dagens bestämmande beträffar, har jag ingenting emot, att den utsattes i Sept. månad; men jag anser mig böra tillkännagifva, att jag efter en hastig efterräkning tror mig finna, att d. i5 Sept. inträffar på en söndag. 84 Den i5 Januari.
Af den upplästa motionen har R. o. Ad. inhemtat ursprungliga stadgandet i 49 S Reg'F., som innehöll, att R.
St. skulle sammankomma, när 5 år frän den sist hållna riksdagens slut förflutit; men att orsaken tillförändringen var den, att R.
St. vid i8og års riksdag hade för afsigt att beräkna tiden, inom hvilken nästa riksdag skulle inträffa, från det år, föregående riksdag börjat, är klart äfven deraf, att 1809 års
Ständer utsatte följande riksdags början, icke till Maj månad i8i5, utan till September månad samma år, hvaraf synes, att från första stunden af grundlagens upprättande årtalet varit det, efter hvilket man skulle rätta sig.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. behagade bestämma dagen för början af nästa lagtima riksdag till d. i5 Sept. iS3g.
IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ämnade hemställa, om R. o. Ad. någon dag i nästa vecka skulle behaga anställa val af Ridd.Direclion. II.
Ex. ansåg sig likväl förut böra fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att Ridd.Utsk. uti dess memor. öfver yrkade ändringar uti Ridd.- Ordn. först föreslagit det tillägg i 37 § Ridd.Ordn., att särskildt val, på sätt 33 § Ridd.Ordn. stadgar, skall in pleno vid hvarje riksdag anställas tilt ordförande i Ridd.
Directrn och hans suppleant samt särskildt val till de öfriga sex ledamöterna i Direct:n jemte suppleanter, hvilkas antal skulle bestämmas till tre; hvarefter Utsk. yttrat: dock emedan nu gällande 37 § i Ridd.Ordn. endast föreskrifver, att R. o. Ad. genom val in plen"o vid hvarje riksdag utser en af sju ledamöter bestående Direct:n, hvilken för valtar Riddar husets angeI agen heter, utan att dervid bestämmes, att dessa 1 eda mö ter skola vid ett och samma tillfälle väljas, anser Utsk. R. o. Ad. vara af Rridd.Ordn. oförhindradt, att, derest Ståndet så tjenligt finner, utan det af Hr Gr.
Cronhjelm föreslagna tillägg i nämnde ståndsstadga, besluta, att val till Ridd.- D i r e c t: n skall vid denna riksdag ske, på sätt Utsk. här ofvan hemställt; hvilket yttrande d. 12 sisth Juni blifvit af R. o.
Då äfven II.
Ex. ansåg R. o.
Ad. af 37 § Ridd.Ordn. oförhindradt att, derest Ståndet så tjenligt fann, anställa valet af Ridd.Directm och dess suppmanter på sätt ofvan är nämndt, hade H. Ex. ansett sig skyldig att underställa denna fråga Ståndets pröfning, men ville tillika nämna, att med valet af Ridd.Directm och dess suppleanter vid sista riksdag så tillgick, att R. o. Ad. först på samma sedlar valde
Di - Den i5 Januari. 85 reclins alla sju ledamöter och derefter i ett särskildt plenum alla tre suppleanterna, utan bestämmande af annan ordning för deras inträde i Directm än den vanliga, att nemi. den, som erhållit de flesta rösterna, först skulle blifva ordinarie medlem af Directtn vid någon uppkommande ledighet. II.
Ex. ansåg sig först böra hemställa, om R. o.
Ad. fann valet böra verkställas på sätt H.
Ex. nyss nämnt, att det vid sista riksdag skett.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att valet nu äfven skulle ske på det sätt, som Pudd.Utsk. för kommande riksdagar föreslagit, och att det någon dag i nästa vecka skulle företagas.
Om jag icke misstager mig, har Hr v. Troil begärt propos. derpå, att R. o. Ad. skulle inbjuda de öfriga Stånden att förena sig uti Hr Gr. o. Landtnäs åsigt att utsätta nästa riksdag till år i83g och att särskildt BondeSt:s uppmärksamhet måtte fästas derpå, att deras inbjudning icke är med grundlagen öfverensstämmande; och anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes upptaga denna anmärkning.
Hr Hjärne, Harald: Från Gr.
Horn, uti hvars anhållan om propos. jag i öfrigt instämmer, skiljer jag mig så vida, som jag anser det icke gå an att uti ett inbjudn:sjnemor. fästa ett annat Stånds uppmärksamhet derpå, att det begått ett grundlagsfel, emedan sådant kunde vara stötande.
Men deremot skulle jag hemställa, om icke det af Gr.
Horn åsyftade ändamål kunde vinnas genom att såsom motiv för R. o. Ad:s beslut åberopa dess öfverensstämmelse med grundlagens tydliga föreskrift, hvarigenom man undvek att directe förebrå något Ständ, att det handlat mot grundlagen. R. o. Ad. beslöt den yrkade inbjudningen till de öfriga RiksStm, på sätt Hr Hjärne den föreslagit.
Jag har en annan hemställan, som likväl Hr Ridd.secret. torde upplysa, om den är möjlig att verkställa eller icke, den nemi., huruvida protutdr. genast kan uppsättas och justeras för att på f. m. afgå till de öfriga Stånden, medan de ännu äro in pleno församlade.
Örn R. o. Ad., oansedt föredragningslistan numera är genomgången, täcktes uppehålla sig en liten stund, medan prot.utdraget uppsattes, kan Hr v. Troils önskan blifva efterkommen.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda utlåt:n från SG
Den i5 Januari.
ConstitutionsUtskottet!
N:o 71. ang:de R. o. Ad:s saint BondeSt:s återremiss på memor.
N:o 48; N:o 72. med föreslagna tillägg vid i3 och 17 §§ Riksd.- Ordn. i afseende på universitetens representation; N:o 73. till PresteSt., ang:de återremissen på memor.
N:o 67 med föreslaget tillägg vid 16 § Riksd.Ordn.; N:o 74- till B- °- Ad. samt Borgare- och BondeStm i anleda af deras återremisser på memor.
N:o 5o, rör:de förekomna anmärkn:r vid betänk.
N:o 35 om Nationalrepresentationen ; StatsUtskottet:
N:o 3g6. i frågan om en militärpost till bevakning af Lånecontts hus i Malmö; N:o 397. i anledn. af K. M:s nåd. remiss å Svea Hofrätts underd hemställan om arfvodesanslag för den person, hvilken såsom adjungerad ledamot biträder Hofrätten i Just.- ombudsm. C. L.
Landins ställe; N:o 398. i anledn. af väckt motion, att en del af de till armeens materiel utaf R.
St. nu å stat anvisade 70,000 r:dr må användas till förstärkande af gevärsförråden; BevillningsUtskottet: N:o 48. i anledn. af anmärkn:r vid Utsk:s memor.
N:o 37, ang:de stadgande i bevilln.förordn. i afseende på centonalens öfverflyttning å allm. bevillningen; N:o 49- i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de stora sjötullsbevillningen; Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besv. o. Oecon.Utsk:n: N:o 8. i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utsk:ns beJtänk.
N:o 6, ang:de reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning samt försäljning af brännvin och beskattning derå.
Justerades prot.utdr. öfver R. o. Ad:s nyss beslutade inbjudning till de öfriga RiksStrn, rörrde dagen för början af nästa lagtima riksdag.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 1 på dagen. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Måndagen den 19 Januari 1835- Plenum kl. io f. m.
Justerades 4 prot.utdr. för d. i5 dennes.
Den ig Januari f. m.
N:o 273. i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse om tillökning af lånebidraget till Manuf.discontfonden; N:o 274. ang:de prescriptionstid, inom hvilken de från Riksg.cont. utgifna creditsedlar böra till inlösen företes; JM:o 275. ang:de verkställd revision af Myntverkets räkenskaper för år i83i; N:o 276. ang:de sättet för utgörande af städernas inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf; N:o 277. ang:de förslag till inqvarteringsordning för städerna utom Stockholm.
Hr Ilisinger, Wilh., hade inlemnat följande:
Då jag af flera orsaker finner mig förhindrad att motsvara det smickrande förtroendet att, som ledamot af H. BancoUtsk., deltaga i dess öfverläggningar, nödgas jag inför E.
Ex. samt H. R. o.
Ad. vördsammast nedlägga min afsägelse till denna hedrande plats.
IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i BancoUtsk. efter Hr Hisinger.
Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 3g3 i anledn. äf anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
N:o 273, ang:de dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags äteringående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen; och dels i anledning af flera i samma frågor väckta motioner. R. o. Ad. beslöt, att detta utlåt, skulle punktvis föredragas.
StatsUtsk. har, såsom det synes mig, då det refererat min anmärka, emot Utsk:s förra betänk., gjort det pä sådant sätt, att rätta meningen med anmärkn. icke kan förstås.
Vid genomläsandet af delta betänk förefaller det mig, som hvar och en måste tro, att jag uti min anmärkn. yrkat bifall lill Konungens propos.
Jag har dock så mycket mindre yrkat bifall dertill, som jag förklarat, att jag ansåg markegången icke kunna sättas vid riksdagarna utan föregående ändring i grundlagarna.
Men jag trodde det icke vara ovigtigt att närmare fästa uppmärksamheten på den förändring i markegångssältningen, som K. M. föreslagit, och det var för att icke med ett bestämdt afslag å den K. proposm stänga vägen för en förän - as Dea 19 JäBusri f. m, dring i framtiden, som jag yttrade mig öfver sjelfva principen.
Lika med Utsk. tror jag, alt frågan för närvar, måste afgöras på sätt Utsk. förelagit; men jag hemställer, om det ej skulle gå an att så uppställa beslutet, att det icke innefattar ett bestämdt ogillande af den princip, som ligger till grund för K. M:s förslag.
Mig synes allt vara hjelpt oell ändamålet vunnet med blott ett par ords tillägg, om man nemi., i stallet för Utsk:s tillstyrkande: ”Att R.
St. icke taga omedelbar befattning med markegångssättningen, beslutar, att ft. St., i följd af 75 § i Reg.F., icke kunna taga omedelbar befattning med markegångssättningen.
Härigenom bibehåller man för sig möjligheten att kunna yttra sig öfver ett tilläfventyrs kommande förslag från Constit.Utsk. till ändring af nämnde §. i:sta punkten blef af R. o. Ad. bifallen. a:dra punkten 1 i t. a. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Konungens propos. i detta ämne föreslår, att markegångssättningen skulle göras för 5 år i sender af R.
St. sjelfva, men efter säkrare grunder än de, som nu följas, nemi. sålunda, att de gångbara prisen skulle tagas, både för hösten och vintern, inom Mars månads slut, i stallet att de nu tagas i början af Nov. R. o. Ad. har dock, lika med Utsk., ej funnit lämpligt att antaga detta förslag , dels emedan dertill skulle erfordras en ändring i 75 § Reg.F., som vållade uppskof, och dels af andra skal, såsom svårigheten för R.
St. att i dylika ämnen fatta allm. beslut, hvilka måste vara grundade på noggrann sakkännedom för att ej leda till orättvisa.
Men i stället för detta icke antagna förslag har StatsUtsk. gjort ett annat, nemi. att taga 10 års medelpris lill efterrättelse.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på följderna häraf.
Enligt Utsk:s förslag måste vid hvarje markegångssättning ett år borttagas ur beräkningen och ett nytt i stället tilläggas, hvarigenom för hvarje år uppkommer en förändring i markegångspriset.
Detta skulle således afven hädanefter komma att undergå en årlig rubbning.
Fördelen af ett ständigt eller för viss tid bestämdt markegångspris ginge altså förlorad.
Men deremot uppkomma genom Utsk:s förslag tvenne nya svårigheter, eller orättvisa i tvenne afseenden.
För det första: om i ett landskap missväxt inträffar under flera hvarandra påföljande år, såsom det nyligen handt i Norrland, så blifver följden, att invånarne komma att lida deraf icke blott under sjelfva missväxtåren, utan äfven under påföljande 9 goda år, då markegången derigenom höjes öfver det gångbara priset, till stor skada för räntegifvarne och till oskälig vinst för räntetagarne.
k andra sidan skulle äfven inträffa, att der flera ymniga skör - D«n 19 Januari f. m. 89 skördar eftert/adde hvarandra, lomme, oaktadt derefter följande hårda år, markegången att under 9 år hållas låg och räntetagarne att derigenom förlora.
Begge delarna leda således till oförskyldt lidande.
Jag kan derföre icke annat än afstyrka Utsk:s förslag samt anse bättre att vidblifva det, som hittills gäller örn markegångssättningen, hvaraf olägenheterna synas mig vara mindre, än af det nya förslaget.
Jag gillar visserligen till en del Hr v.
Hartmansdorffs anmärkn., att orättvisa i åtskilliga afseenden skulle uppkomma genom antagande af ett medelmarkegångspris, då någon större skillnad visar sig i detta emot årets gångbara, pris; men om man närmare tänker på saken, skall man finna, att räntegifvarne i allt fäll icke få betala mera, än hvad de annars måst utgifva på en gang, men nu få fördeladt på tio år, och det måste således för dem vara förmånligt att få utgiften sålunda på flera år fördelad.
Hvad åter löntagarne beträffar, kan det väl synas vådligt för dem att vara underkastade omvexlingar i mai kegångspriset; men sådant händer äfven, om markegången sättes hvarje år efter nu gällande grunder.
Det är alltid en orättvisa, att embetsmannen det ena året kan hafva dubbel löneinkomst emot det andra, ehvad innehafvare!! af embetet är densamma eller under tiden blifvit ombytt.
Jag kan således ej annat än gilla Utsk:s förslag i hufvudsaken, såsom innefattande en billig och mera jemn fördelning af såväl utgifter på den ena sidan som inkomster på den andia.
Det enda, jag har att anmärka, är, att Utsk. antagit, att på enahanda sätt bör förfaras med alla räntepersedlar; ty jag tror, att förslaget endast bör innefatta spannmålsräntorna.
Jag anser det vara en onödig åtgärd att vid hvarje markegångssättning genomgå alla persedlar för tio år och derå bestämma ett medelpris, hvadan jag vågar föreslå, att ur Utsk:s förslag orden: som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, böra alldeles utgå.
StatsUtsk. har såväl i sitt sista som uti sitt föregående betänk., rör:de detta ämne, stödt sig derpå, att R.
St. vid sista riksdagen framställt en åsigt, rör:de olämpligheten af den nu brukliga årliga markegångssättningen.