Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i en tid, då allt mätes efter Calcul på Penningevinsten_, månne sedlighet, dygd och moralisk förädling kunna anses värde, att, emot den, få komma i någon beräkning?
Om det väl nu mera vore i mångas tycke, en löjlig öfverdrift att yrka ett totalt upphörande af all Bränvins både tillverkning och förbrukning; kan jag dock ej afhålla mig ifrån att önska ett fullkomligt inställande af det förstnämnde eller dess tillverk - Den 24 Jänuarii. 317 ning, intill Resultatet af detta årets Skörd kan någorlunda bestämmas, och föreslår, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan.
Jag yrkar vidare för framtiden inskränkning i Bränningstiden och tror, att 6 månaders årlig Bränningstermin är mer än tillräck elig för en HusbehofsBränvinsbränning.
Jag tillstyrker att öfverlemna åt Konungens upplysta ompröfvande, huruvida ofvannämnde Bränningstid kunde behöfva antingen förkortas, eller all Bränning vissa tider inliiberas, i anseende till missväxt eller andra inträffande händelser.
Jag önskade att Städerne ej måtte få tillåtas att tillverka Bränvin, emedan en del af dem ej hafva några Jordägor och kunna således ej producera
Säd, och de som hafva sådana, böra, enligt deras bestämmelse, nyttja dem till nyttiga Plantagers anläggande; men ej få inblanda sig i Landtmannens yrken.
Ägare af Utjordar, Torp och andra smärre Lägenheter, som hafva föga eller ingen Spannmål sjelfva, men köpa den af andra och sedan förvandla den till Bränvin, borde till besparing såväl af Säden, som af Skogen, ej eller med en sådan tillverkning få sig befatta.
Såsom Svensk önskade jag, att mitt Fädernesland ej måtte vara det Land, der, iförhållande till Folkmängden, det mästa Bränvin förtärdes.
Men när ej allenast nära hälften af all dess egen Sädesafkastning, utan ock tor hända en betydlig del utländsk
Spannmål förvandlas till denna både i pliysiskt och mora - 318 Den 24 Januarii. liskt afseende skadliga Vara: när derjemte myc-» ket Utländskt Bränvin här torde insmygas, och cj eller sakna afsättning; då fruktar jag, att denna supposition ej torde vara utan grund, ehuru förnedrande för Nationell den i sjelfva verket vore.
Måtte Rikets nu församlade Stander bereda sig rätt till både Samtidas och Efterkommandes erkänsla, genom vidtagande af de kraftigaste beslut, emot ett ondt, en förstörande last, som med tidens längd blifvit så inrotad; och måtte detta blifva en lycklig början till de flere nyttiga Författningar, som skola utmärka detta Riksmöte, såsom Epoquen för öfvervunna svårigheter, ökad välmåga och stadgad sällhet.
Många yrkade på Proposition; men Herr Grefven och Landt Marskalken till— kännagaf att Herr Flach, Carl Fredric, anmält, sig att få tala, samt uppropade Herr Flach, hvilken anförde:
I anledning af Herr Grefve Mörners yttrande får jag äran förklara, att jag känner mig ganska mycket smickrad att hafva proponeradt hvad Herrar Fock, Skjöldebrand och Hjerta, med så mycken styrka soutenerat.
— Mera vore väl, att vid detta tillfälle erhindra, men som jag underlåter, desto hellre, emedan sådant står att läsa i ett, till vår Psalmbok hörande litet Bihang, kallat de Obotfärdigas förhinder.
Herr Grefven och LandtMarskalken frå - Den 24 Januarii. 319 gade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen i förevarande ämne vara fulländad.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Proposition: Bifaller Ridderskapet och Adeln OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande, angående fortfarande af den fria HusbehofsBränvinsbränningen.
Ropades i flera omgångar, ganska starka Ja och Nej. Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om icke underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t måtte göras, det Bränvinsbränningen under de återstående Vintermånaderne och intill dess öppet vatten i Vår inträffar, må varda inställd uti de Provincer, hvilka kunna hotas med Spannmålsbrist.
Jag får anmärka att den af Herr Grefven och LandtMarskalken sist framställde
Proposition icke var enlig med hvad jag föreslagit, emedan jag yrkade att till inställning af Bränvinsbränningen skulle erfordras icke allenast vederbörande Embetsmäns, utan ock härstädes befintliga Riksdagsmäns ifrån Orten sammanstämmande inty - 320 Den it\
Januarii. ganden, att verkelig Spannmålsbrist vore att befara.
Friherre Cederström, Jacob: Då Herr Gr efvens och LandtMarskalkens första Proposition till bifall af Utskottets Betänkande med Ja och Nej besvarades samt votering äfven, enligt hvad jag tyckte mig hora, begärdes; så får jag till tidens vinnande och på det förevarande ämne må kunna till slut bringas, anhålla, att votering varder anställd, i hvilket afseende Ja-propositionen bör innefatta bifall af Betänkandet.
Hvad ContraPropositionen angår må Hr Munck af Rosenschölds mening, för min enskildta del, deruti gerna inforas, om Ridderskapet och Adeln sådant åstundar.
Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande Voteringsproposition.
Den som bifaller OeconomieUtskottets
Betänkande om fortfarande af den fria HusbehofsBränvinsbränningen, skrifver Ja_, den det ej vill skrifver
Nej; vinner Nej > förfaller Utskottets Betänkande och kommer mrderdånig Hemställan att göras hos Kongl. Maj:t, det Bränvinsbränningen, under någon viss inskränkt och efter omständiglieterne afpassacl tid af detta år, må varda inställd.
Om Herr Munck af .Rosenschölds mening skall antagas såsom ContraProposition, får jag anhålla att Herr Ro\ senschöld Den 2/\ Januarii. 321 senschöld må gå fram till LandtMarskalksbordet ocli med RiddarhusSecreteraren justera sin mening.
Jag vill icke bestrida, att Herr Munck af Rdsenscbölds tanka må utgöra ContraPropösitionen, men får endast anmärka att det synes mindre lämpeligl, att ett Stånd serskildt beslutar en underdånig hemställan lill Kongl. Maj:t, hvadan jag för min del föreslår att Ridderskapet och Adeln i stället för en sådan hemställan heldre måtte besluta, att inbjuda sina MedStänder till deltagande uti det beslut, att hos Kongl. Maj:E i underdånighet anhålla örn Bränviusbränningens inställande.
Herr Berghman Ambrosius Magnus, ansåg det icke vara lämpeligt att i somliga Provincer tillåta Bränvinsbränning och i andra åter densamma inställa, ntan hemställde att
Voteringspropositiorien endast måtte innefatta bifall eller afslag af Betänkandet.
Många yrkade på Proposition, i enlighet med hvad Friherre Cederström och Herr Munck af Rosenschöld föreslagit.
Då två Stånd redan bifallit OeconomiaeUtskotlets Betänkande och ett Stånd beslutat hemställning lill Kongl. Majrt, om Bränvinsbränningens inställande, så kommer frågan,' i den händelse Ridderskapet och Ridd. o. Ad.
Prot. II B. 2 Afd. 41 > 42* 322 Den 24 Januarii.
Allein skulle med sistnämnde
Stånd sig förena, att förfalla, hvilket förhållande Herr Munck af Rosenschöld äfven anmärkt; men sådant synes mig likväl icke hindra, att ju Ridderskapet och Adeln kan såsom ett uttryck af dess vilja, äfven för sin del, besluta en dylik hemställan ehuru densamma uti frågans närvarande skick icke möjligen kunde medföra den dermed åsyftade verkan.
Undertecknad uppläste härefter följande, i enlighet med Friherre Cederströms och Herr Munck af Rosenschölds meningar, författade ConlraProposition.
Nej förfaller Utskottets Betänkande och kommer underdånig hemställan att göras hos Kongl. Maj:t, det Bränvinsbränningen må, intill nästa öppet vatten inträffar, varda inställd uti de Provincer, hvarest hungersnöd, enligt vederbörande Embetsmäns och härvarande Riksdagsmäns från samma Orter sammanstämmande Intyganden, kan vara att befara.
Ja och Nej. * Grefve Mörner:
Om den nu föreslagne Conlraproposition skulle antagas, får jag hemställa, huruvida det kan anses lämpeligt föreskrifva Kongl. Maj:t, att inhämta vissa Auctoriteters och Riksdagsmäns tankar i ämnet, innan Kongl.
Maj:ts beslut fattas.
För min del får jag föreslå, att i stället för detta uttryck, endast måtte nyttjas orden: enligt tillförlitlige underrättelser.
Den 24 Januarii. 323 Friherre Drufva, Thure:
Om några Provincer erhålla tillåtelse, alt idka Bränvinsbränning, men andra icke, så skall derigenom endast beredas en uppmuntran för de förra, att uppbränna all deras Spannmål, hvaraf åter den följd ovillkorligen måste inträffa, att de sednare i stället för Säd endast skola bekomma Bränvin.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Contrapropositionen endast kunde innefatta, att Utskottets Betänkande borde förfalla; hvilket bifölls.
Härefter upplästes, godkändes och anslogs följande Voteringsproposition:
Hen som bifaller Allmänna Besvärs- och OeconomiaeUtskottets Betänkande, om .fortfarande af den fria Husbehofs Bränvmsbränningen, skrifver Ja, den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, förfaller Utskottets Betänkande.
Sedan 4^, 44» 45 och 46 §§• af RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan \ till 8 eftermiddagen, och befurinos efter Förrättningens slut samt sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterna utfallit som följer: Ja —• 16 2.
Nej — 12 5. 1 följd hvaraf Herr Grefven och LandtMar - m
Den 24 Januarii. skalken tillkännagaf att Allmänna Besvärs- och OeconomiaeUtskottets ifrågavarande Betänkande, angående fortfarande af den fria Husbehof Bran vinsbränningen, hade blifvit af Riddei’skapet och Adeln bifallit.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 5 till 11 om aftonen.
Tisdagen den 37 Januarii. 1 •< 1 Plenum klockan io Förmiddagen.
Justerades PleniProtocollet för den i5 dennes.
Herr von Breda, Carl Fredricj bade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
I alla tidehvarf, då de fria Konsterne varit ansedde af betydenhet, har för deras Utöfvare äran, att, af Nationens Representanter erhålla uppdrag-, alltid varit af högsta värde.
Den 27 Januarii, 325 Sedan frågan hos Högloft.
Riddejskapet och Adeln blifvit väckt, att Rikets Högloft.
Ständer skola bekosta den på Kongl. Maj:ts höga befallning af mig började KröningsTafla, för att hembjuda den Vår vördade och älskade Konung, såsom en underdånig Tacksamhetsgärd, hafva flere röster derom olika yttrat sig.
Bland de värde Talare, sorn redan med deras bifall instämdt i denna Motion, lärer Ridderskapet och Adeln hafva igenkändt Herrar och Män af den största förtjenst.
— Den gamle vise, som till dess, vid så mångå Riksmöten erkände allmänheliga, grundlighet, äfven lagt den höga åldrens erfarenhet:
— Den store Vältalaren, som genom förening af smak och kraftfullhet alltid verkar öfvertygelse:
Det af Naturen så ymnogt begåfvade Snillet, som i vitterbetens och de fria Konsternes Verld gjordt sig lika rygtbar, sorn i Statens värf:
De öfrige Talare, som ägnat sin tid, sina mödor och sitt nit åt Lärdomen, Konsternc och Harmonien.
Alla dessa åtgärder förblifva alltid äfven så många hedrande Vitsord, alltid dyrbara för Konstnären, men vid hvilka han ej vågar här uppehålla sig, af fruktan att ej nog värdigt kunna deni erkänna.
Men jag anser deremot min pligt kräfva, alt fästa Högloft.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några framställningar, gjorde af andra Talare, hvilka ej delat de förras tankesätt, och anhåller derföre om Högloft.
Ridderskapets och Adelns höggunstiga tillstånd 326
Den 27 Januarii♦ att nu, vid Protocollsjusteringen uti clt Mål, hvarvid jag icke varit närvarande, och då jag äfven i dag är hindrad att personligen mig infinna, genom detta Memorials aflemnande, få, i anledning af hvad mig uti dessa sednares yttranden egenteligen angår, ödmjukast anföra följande anmärkningar och dervid bifoga hvad jncd förhållandet och sanningen är öfverensstämmande, Såsom Konstnär torde det kanske ej af mig väntas att upptaga hvad Herr Lidströmer yttrat rörande mig.
Jag lemnar i sitt värde hvad erfarenhet Herr Lidströmer redan medhunnit samla i den grannlaga och säkert grundliga samt djupare insigter äskande Konsten, att rätt och utan väld bedömma Konstnärers mer och mindre skicklighet; — ty huru och af hvem bestämmes väl med säkerhet den på ett så afgörande sätt af Herr Lidströmer af kunnande jemngodhet uti Konstskicklighet? enär de bästa KonstDomare ur en granlagare försigtighet, sällan anse tillständigt att den bedömma.
Herr Lidströmer tyckes åtminstone icke hafva mycket anat af ifrågavarande Konststyckes vidsträckta omfattning, då han ansedt tvänne år vara högst tillräckelige för utförandet af en Composition, åf circa 3oo Figurer; och ehuru han, jag vill ej tro blott för att underminera den af mig började KröningsTafla, yttrat sig, såsom vore han försedd med Fullmagter från andra Artister, alt underbjuda en med detta ämne förut sysselsatt Konstnärs vilkor, gör jag med öf - Den 27 Jannar ii. 327 vertygelse de af honom nämnde Artister, äfven sorn i allmänhet hvarje sann Artist, den rättvisa, alt de säkert aldrig kunnat, hvarken uppdraga Herr Lidströmer detta hans förfarande eller billiga det.
Konstnärer hafva sins emellan hederslagar äfven i detta afseende, och jag tror, alt till och med de lägsta Idkare af de Mechaniska Konsterne skulle, med bibehållande af någon hederskänsla, draga i betänkande att åtkomma eller nedsätta värdet af ett Arbete, som af en annan redan är begynt.
Det af Herr Lidströmer föreslagne sättet, att hos vissa af honom framställda Artister söka upplysning, huruvida och till hvad Pris de skulle vilja sig omberörde Arbete åtaga, synes mig nog mycket likna EntrppcnadAuctioners anställande tilt den minstbjudande.
Dessa kunna väl hafva sina fördelar, då frågan är om Leverancer i partie eller vid sådana större Arbeten, der Handtverkares eller Arbetsmanskaps dagsverken äfven erfordras; men för min del kan jag ej erindra mig hafva hört denna utväg föreslås eller begagnas vid Konststyckens utarbetande, Hvad Herr Lidströmer för öfrigt yttrat, angående uppmuntringar, angår, får jag förklara, alt för dem, jag erhållit, är det endast min Konung jag har alt tacka.
Om dessa ådragit mig afvund, är sådant en för vanlig sak för att böra oroa mig.
Om den mig anslagne HistörieMålareLönen är hvad han menat, får jag först anmärka, att då den Nådigst förunnades mig, som aldrig af Statens Medel, hvarken ge - 328 Den 27 Januari i, norn ResePension, eller annars förut någonsin åtnjutit cici ringaste af de för andra Konstnärer merendels vanliga understöd, var jag redan, Liand de äldre Embelsmännerne af Konstnärer i detta Rike, den ende, sorn saknade underhåll af Staten; och vidare får jag, i fall man endast såsom PortraitMålare önskade att anse och bedomina mig samt deraf ville sluta att denna
Lön ej skolat tillfalla mig, härvid vördsammast erinra, alt Composition och utförande af en Historisk Tafla, som innehåller flere hundrade Individuela Figurer, lärer i alla fall hos den Konstnär, till hvilken den blifvit anförtrodd, förutsätta så väl IlistorieMålarens, som PorlraitMålarens studier oedi egenskaper.
Hvad för öfrigt milt rygte, såsom Konstnär, angar, lära samtida och framtida Kännare böra bestämma det, och med deras dom får jag, lika med hvarje annan Konstnär, åtnöjas. —-
Men deremot finnes det för Medborgaren clt rygte af bestämdare vigt.
Detta rygte är heligt och dess försvar åligger hvarje redlig
Man, då det blifvit obetänksamt angripit.
Riddersmannen skall således, lika med Danneman. nen billiga att jag rättar hvad sorn emot mig blifvit anfört, och jag får derföre, ehuru med det djupa förakt, hvarmed jag alltid ansett elaka tungor, deni Herr Nauckhoff, Carl Ulric, väl sagt sig ej gerna hafva velat tro, men hvilkas organ han, till min största förundran, likväl denna gången tillåtit sig att vara; ödmjukast, men högtidligen förklara, all, för den af för delta Konungen öfver Dess Kröning mig anbe - Den 27 Januarii falle Tafla erhöll jag genom Kongl. Resolution af den 18 Februari 1801 tillstånd alt uti Kongl. StatsContoiret redan uti Junii Månad samma år uppbära 2000 R:dr, hvaraf en tredjedel i Banco, som efter den på denna tredjedel sig belöpande Valvation, skolat utgöra 2,333} R:dr Riksgälds, och sedermera det öfriga af hela Summan, hvarje Junii Månad de påföljande 5 åren.
Af denna mig anslagne
Summa har jag likväl ej förr, än tre Månader efter denna första Betalningstermin, uppburit Femhundrade Riksdaler Riksgälds och fern Månader sednare, åter Femhundrade Riksdaler Riksgälds, ehuru jag, åtta månader förut, ansågs lill hela första utbetalningen uttryckejigen berättigad.
Delta är nu allt hvad jag för den förra KröningsTaflan bekommit.
— Alltså icke mera än Ett Tusende Riksdaler Riksgälds eller Sexhundrade SextioSex f R:dr B:co, det vill säga vida mindre än hälften af hvad jag enligt det Kongl. Brefvet kunnat vid detta Arbetets början, begära och erhålla — således alldeles icke åtminstone Sex Tusende Riksdaler Banco, sorn man velat insinuera hos Herr Nauckhoff, Jag uppfordrar derföre Herr Nauckhoff, att uppgifva källan, hvarifrån han hämtat detta rygle och jag utfäster mig att till Herr Nauck. hoffs disposition aflemna Sex Tusende Riksdaler Banco, i fall han kan leda i bevis, att jag å den mig för sistnämnde KröningsTafla anslagne Summan emottagit mera än ofvanberörde Ett Tusende Riksdaler Riksgälds; Norrkö - Den 27 Jannar ii. pings Resekostnaden oberäknad, utgörande circa
Två hundrade femtio R:dr Riksgälds.
Det torde anses öfverflödigt att erinra, det hvarje större Arbete, vare sig VettenskapsMannens eller Konstnärens, alltid börjar med Tankans uppfattande och Materialers samlande till uppställandet af ämnet och alldeles icke blott från den stund, då Författaren anförtror deras utveckling åt papperet eller duken.
Således, långt ifrån, att genom mottagandet af en så ringa del af den mig anslagnc Summan, kunde stämplas med den, ibland Speculanter ej ovanliga egennytta, bedömdes mitt uppförande redan den tiden, såsom ett ojäfagtigt bevis på motsattscn, och jag är äfven lika förvissad att ingen, utom den mäst inskränkande Personalitet, härigenom lär vilja eller kunna påslå mig hafva erhållit annat än en nog obetydlig del af det billiga skadestånd, hvartill jag fulleligen gjordt mig berättigad, genom nära fyra Månaders vistelse uti Norrköping och flerårigt beredande af denna Tafla, genom Esquissers och Etuders utarbetande, fastän sjelfva Taflans verkställighet, utan milt förvållande, uteblifvit, och genom hvilket allt jag likväl fått vidkännas de ansenligaste uppoffringar af både tid och penningar.
Hvad P riset åter för den, på Konungens Befallning, af mig började Talla olver Hans Maj:t Konung Carl XHI:s Kröning, vidkommer, torde det vara lika öfverflödigt för mig att det försvara.
KoustArbelcns rätta värde Deli 27 Januarii, 331 bestämmes äfven i delta afseende säkrast af Kännare, och då flere Herrar och Män af Högloll.
Ridderskapet osli Adeln, samt andra, sorn äro kände för att besitta KonstDomarens egenskaper, besett Taflan, torde deras omdömen, äfven härom vara påliteligast.
Konstnären kan endast säga, hvartill han kan åtaga sig Arbetet.
Andra torde böra åtnöja sig med uppgifvandet af sina enskildta meningar, huruvida ettämne ur af värdighet att utföras, önskbart att ägas och örn möjligheten att sig det förskaffa, Isynnerhet skulle det vara att förmoda, det en klok egenkärlek härutinnan inskränkte den uti Konstonie mindre kunnoges omdömen uti hvad sjelfva Konsten och dess Idkare angingo.
Dessutom är Priset af Hans Maj:t
Konungen sjelf till alla delar bifallit och såsom alldeles icke öfverdrifvit faststäldt; hvilket ensamt torde vara ett ojäfukligt bevis, alt Konungen ansett det icke egennyttan, utan nit för saken, varit den driffjäder, sorn förmått mig jneranämnde stora Arbete företaga; om denna omständighet icke redan genom de af Herr Hammarsköld gifne uppgifter skulle anses tilljäckeligen besannad.
Också lärer den af denne värde Ledamot väckte och af flere i de fria Konstonie väl bevandrade Ledamöter, understödde frågan, endast hafva varit, 0111 Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle anse skäligt att till Högh StatsUtskottet remittera frågan om medels utfinnande lill utförande af detta Konstverk, med hvilket Rikets Ständer önska göra Den 27 Januarii, H;ms Kongl. Maj:t en underdånig Present, såsom ett vedermäle af deras underdåniga Kärlek, Vördnad och Tacksamhet.
Sedan jag sålunda infor Högloft.
Ridderskapet och Adeln haft äran framställa hvad som till besvarande af gjorda Anföranden synts mig för det närvarande angelägnast, hör jag ej längre denna gången upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns dyrbara tid.
Uti hvad öfrigt härmed kan komma att äga gemenskap skall jag framdeles ej uraktlåta att vederbörligen yttra mig.
Jag anhåller sluteligen vördsammast hos Högvälborne Herr Grefven och LandlMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln alt detta mitt Memorial äfven blifver de Respeclive MedStånden samt Höglofl.
StatsUtskottet meddelat.
Herr Lidströmer Fredric yl ugust:
Sorn det försökta Svaret på mine Anföranden, rörande Kröningstaflan, är af Professor von Breda, anser jag öfverflödigt besvara hvad lian i sitt Memorial lillaliL sig yttra; och får jag endast inför Högloflige Ridderskapet och Adeln högtideligen förklara att jag med grund af mina tankesätt, icke i någon måtto afundas eller någonsin kan komma att afundas honom sitt rätta värde som Artist och som Människa.
Herr Nauckhoff,, Carl Ulric:
I anledning af hvad Professor von Breda uti dess nyss upp - Den 27 Januarii. 333 lästa Memorial, anfört, och i anledning af gamla ordspråket: Post Nubila Phoebus, som jag för tillfället ville öfversätta så: clet börjar något ljusna i Horizonten för Hr Professorn, anser jag mig skyldig förklara, att jag är mer än glad att Herr Professor von Breda på den Tafla, som skulle förfärdigas och föreställa för detta Konungens och Drottningens Kröning i Norrköping, ej uppburit mer än 666 R:dr 32 sk.
B:co, oberäknad Resekostnaden lill Norrköping circa 25o R:dr RgsSedlar; ty Herr Professorens återbäring lill Staten blir då så mycket mindre kännbar, och troligen skola de elaka tungor, som förut sagt mycket mer, nu nöja sig med alt yttra den sanning, det Herr Professoren endast fått 666 R:dr 3a sk.
B:co, för det han ämnade förfärdiga Kröningstaflan, men med Arbetet, Gud vet af hvad för orsak, aldrig fortsatt — Gerna skulle jag vara benägen uppgifva källan, hvarifrån jag hämtat rygtet, att Herr Professoren förskottsvis på förenämnde Kröningstafla, eller Arbetet, som lian lofvat, men icke fullbordat, uppburit Penningar af Statens Medel, om det för Ridderskapet och Adeln vöre af nöden att veta mera, än att källan troligen uppsprungit från en ådra, 666 R:dr 32 sk.
B:co, som Herr Professorn sjelf vet hafva flutit från StatsCassan directe till Herr Professorn.
Med Ridderskapets och Adelns tillåtelse får jag här uppläsa den Kongl.
Maj:ts Nådiga Resolution af den 18 Februarii 1801, i grund 334 Den 27 Januarii. hvaraf oftanämde Arbete uppdrogs åt Professor von Breda, så lydande: "Kongl.
MajUs Nådiga Besolution uppå den af Professorn vid Kongl. Målare- och BildhuggareAcademien von Breda gjorde underdåniga ansökning, att för den Tafla honom i Nåder blifvit anbefalt, att förfärdiga, och skall föreställa Kongl.
Majlis och Dess Höga Gemåls Kröning i Norrköpings Kyrka, erhålla eil belöning af 10,000 R:dr, att betalas vid Arbetets början med 2000 R:dr, de fyra följande hvardera i5oo R:dr och det sisla året 2000
R:dr, samt dessutom 5oo R:dr årlig Pension; gifven Stockholms Slott den 18 Februarii 1801.
Maj:t vill i Nåder hafva beviljat det af förenämde Professor för Kröningstallans förfärdigande uppgifna pris, på följande sätt, att till honom betalas vid Arbetets början näst - kommande Junii Månad m 6m 2000 R:dr
Dito — 1802- m j5oo
Dito — i8o3 mm i5oo Dito — 1804 - r5oo ■
Dito — i8o5 - i5oo samt i Junii Månads slut 1806, då Taflan inom samma års slut skall vara färdig att lefverera - 2000 — Tillsammans 10,000 R:dr.
Och kommer hvad af denna Summa för Realisationens verkställande utgår, att betalas Den 24 Januarii. 335 med en tredjedel i Banco samt två tredjedelar RiksgäldsMynt; anbefallande Kongl. Maj:t i Nåder Dess Öfverlntendent, alt vid hvarje års slut inkomma med underdånig berättelse, luiru vida Arbetet blifvit fortsatt, jemte det Kongl. Maj:t dessutom vill i Nåder hafva försäkrat Professor von Breda om en Pension för dess öfriga lifstid af TrehundradeTrettiotre Riksdaler 16 skilling årligen, räknat ifrån den dag Kröningstaflan blifver färdig, och till Kongl. Maj:t öfverlemnad emot förbindelse å Bredas sida, att i afseende derpå hvarje år förfärdiga och till Kongl.
Maj:t i underdånighet aflemna en mindre Tafla.
Datum Ut supra.
GUSTAF ADOLPH. M.
Nu frågar jag billigt, om Herr Professor von Breda är den man, åt hvilken man hör offra en dryg Summa, i händelse Riksens Ständer besluta att låta förfärdiga en Tafla öfver Konung Cari. X.III:s Kröning?