Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes emedlertid af desse tiders handlingar tillförlitligen upplyst, att äfven år 1668 Rikets Ständer ej omedelbart, eller annorlunda än genom Deputerade togo del uti hvad som rörde Banco Väsendet; och att desse samme Rikets Ständers Deputerade, med undantag endast af 3:ne nya personer, som uti aflidnes eller frånvarandes ställe invaldes, blefvo vid 1672 år* Riksdag hos Ridderskapet och Adeln utsedd*} *34 hanco Utskottets Setånf anden* gtt såsom Ledamöter i Banco Utskottet ofver Barrquens Styrelse oeh Förvaltning Inquirera-
Dtscourserne vid detta tillfälle föranleda ej eller dertill, att denna åtgärd skulle hafva varit ert följd af blott tillfälliga förilaIIanden, utan fast an era af tiden* allmänna åsigter, som ibland annat torde Jeunna slutas af Landt-Marskalkens ordr
Om vi rätt eonstderere sakens natur, så måste vi det bejaka, att Seeretessen är Anima utaf Ban^uen, och vidare :
Ingen vill gerna låta veta sine medel, derföre frågas om det skall vara nödigt att så många skola grubbla uti detta Verk.
Ett allmänt kungörande af Svenska Banque*)* Skulder och Tillgångar, torde val då böra erkännas vara, hvad det verkligen är, nemligen-etr åtgärd, sorn ej förr än i sedndre tider blifvit af Principalerne ifrågasatt eller äskad
Under denna synpunct hafva Banco-Fulfanägtige tagit i noggrann t öfvervägande de särskild e skäl och consiclerationer, hvilka å ena sidan, så väl vid föregående Riks inö lera, som nu, blifvit anförde till stöd för den tanka , att en uppgift af Banquens- hela ställning borde ega rum; likasom, å andra sidan, de flere betänkligheter, så i afseende på det närvarande, sorn i synnerhet för framtiden, hvilka häremot sig förete.
Plural i tete» af Banco-Fullmägtige har funnit de sistnämnde, eller betänkligheterne, vara af den öfvervägande beskaffenhet, att bifall å den i omförmäldte hänseende väckte Motion, icke kan från Banco-Full. mägtiges sida tillstyrkas.
Dock, sorn Fullmägtiges. tankar härom varit för båda alternativen lika delade, och decision vunnits genom Ordföranden* BanCO-Utskottets Betänkånden. 135 rost, sä blifver OmröstningS-ProtocolIet härjemte bifogadt, hvaraf Höglofl.
Banco Utskottet behagade inhemta upplysning i afseende å de mer och mindre skiljaktige meningar och åsigter, hvilka hos en och hvar af Ftillrnägtige i denna fråga uppstått.
Stockholm den ig April 1823.
På Ridderskapet och Adelns vägnar, J.
Gyllenborg. F. Ehrenheim. B.
På Preste - Ståndets vägnar , C. C.
Lilljernv aldit. C. P. Hagberg.
J. O. Wallin.
På Borgare - Ståndets vägnar, A.
Fredin. H. N. Schwan. J. Westin, På Bonde-Ståndets vägnar, Lars Olsson.
Danielsson. J. 0. Longberg. G. Hclsingius, 'Utdrag af Protocollct, hållet hos Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Banque, den 19 April 1823.
S D. Sedan Herrar Banso-Fullmägtige, enligt deras den 1 5 dennes fattade Beslut, hvar för sig tagit kännedom af de från Höglofl.
BancoUtskottets Finance-Beredning communicerade anmärkningar, sorn inom Riks-Stånden blifvit gjorde vid Banco-Utskottets till Rikets Ständer afgifne Betänk inda, i anledning af väckt Motion om yppande af Banquens hela ställning, förekom nu till afgörande, hvad svar som borde lemnäs på den i Remissen från bemälde Beredning till Harrar Eullmägtige framställde fråga:
''Huruvida vid a 36 Funeo Utskottets Btfånhandtn, detta tillfälle Banquens tillgångar och skulder i alla delar, med af-eeride på tidens kraf, synes bora uppgifvas eller icke P saint hvad nyttiga eller skadliga följder för det närvarande och för framtiden genom en sedan uppgift skulle kunna Bariqu en tillskyndas?
Herr Direeteuren m. m. Schwan anförde; Unge bibehölls den hemlighet, som hvilade öfver Banquen och dess operationer.
Under den så kallade frihets tiden frän 1720 till 1772, var den förbehåll en åt Secreta Utskottet och Banquens administration, så vid Biksdagarne, som dess emellan.
Ingen röst höjdes då för ait tillvägabringa en allmännare kännedom af detta penrunge-verk, utan Ständeme beslöto blott hvad Banco
Deputationerne tillstyrkt eller medgifvit.
Jag kan ej neka, att detta förefallit mig nog besynnerligt; man vågade allt mot Konunga marten, emot Bagar och Författningar, men ingen hade mod nog att begära eller fordra upplysningar om Ständernes eget Verk.
Derföre kunde ock många stora i hemlighet och förtroende af någre få beredas, hvarigenom Staten ofta betydligen förlorade, men någre af adepterne destomera förtjente.
Genom det i sednare tider stigande begäret att forska i Biks-Styrelsens alla genar, som bör och skall åtfölja ett redbart
Constifutionelt system, borde naturligtvis äfven hågen 1 ifvås att en gång all manligen få veta huru Banquens hela ställning i Debet och Credit sig befinner.
Mig synes denna önskan rätt billig och nödvändig att uppfylla, då man
Jr skyldig att bestämma och rösta för utVtsk lingen af allmänna Fiaance-förhållande».
Jag Banco Utskotttti BetänkanJen.
137 har derföre vid förra Riksdagarne varit bland de få , som tillstyrkt publicitet af Banquens hela ställning.
Nu mera är föga deraf att yppa.
Den har skriftligen och mundtligen från alla håll inom och utom Riks Stånden, redan blifvit så nära och approximativt uppgifven, att ett beslut derom endast kommer att i ojemna tal, i skillingar och runstycken, kungöra hvad som de fleste redan veta.
Vi strida således om ingenting de facto, om vi skulle i detta afseende hafva olika åsig ter.
För egen del tvekar jag ej att på följande vilkor tillstyrka en fullkomlig publicitet af Batt. quens ställning, nemligen: 1:0
Att densamma genom Höglofl.
BancoUtskottets försorg uppglfves till Riksens Höglofl.
Ständer, när de sådant äska, antingen förut eller med beledsagande af generella Finance-regleringer» från de sammansatte Utskotten. 2;o Att denna uppgift blifver grundad på den sednast afslutade Banco Boken , med de förändringar, som kunna derefter hafva uppkommit i reella Fonden, Vexel -Banco -Skulden och de stora Räkningarne, så i Debet som i Credit, i synnerhet så vidt det rörer allmänna Verk och Uåueanstalter, 3:0
Att hädanefter sådane uppgifter om Banquens ställning meddelas vid hvarje Riksdag och af Rikets Ständers Revisorer i deras till Allmänheten utgifvande Berättelser.
Dessemellan skulle det vara öfverflödigt, om ej onyttigt, då Principalerne allena kunna och böra motivera orsakerne för tillfällige förändringar i Sedel-stocken och »eella Fandén. 138 Banco-Utskottets Betankandtn. 4:0 Borde Banco-Styrelsen likväl hädanefter, sorn hittills, vara befriad från skyldigheten att åt hvilken sorn helst meddela utdrag af dess Protocoll eller underrättelser om dagliga förändringar i Banco - Räkningarne ; dermed vore för det allmänna ingenting vunnit, men ofta kunde Journalister och andre personer begagna tillfället att onödigt besvära, att klandra och att sprida oro eller misstroende.
Da Rikets Ständer hvartannaf år sjelfve låta öfverse och grannska Administrationens åtgärder, samt kunna ställa densamma tili ansvar, om något emot föreskrifterne vidtages, så synes mig att ingen annan controll är nödvändig eller ens nyttig.
Sedan jag sålanda yttrat mig i hufvudsalcen, skulle det återstå, att efter Höglofl.
BancoUtskottets anmodan äfven upplysa: ''hvilka nyttiga eller skadliga följder för det närvarande och för framtiden genom en sådan uppgift skulle kunna Banquen tillskyndas.’’
På denna så vidt omfattande fråga tillstår jag upprigtigt, att det blir mig svårt att svara bestämdt.
Kommande tider och händelser ligga utöfver mensklighetens kännedom oell förmåga att bedöma.
Här hvilar allt på suppos tioner, och det vore ju ej omöjligt, att någon dag skulle uppgå, när nian kunde tycka, att bättre hade varit att bibehålla den af tiden helgade hémligheten.
Jag kan likväl ej i förhand göra mig reda hvarföre?
ej heller hvaruti scalan af den allmänna kännedomen skulle bestå, minst i ei tid, då Banquens ställning bevisar dess solid i! é och bevisar, att om dess Debitorer forceras till betalning, enligt Reversernas lydelse-, så be* Banco Uts&otiets Bttänbanden.
13$ höfves ingen realisation och ingen reel forn! för att indraga Sedel-massan.
Det är endast för att ej störta Näringar, Industrie och enskilda läntagare, sorn Bane] u ens tåne-operationer ännu mäste fortfara och äro af nödvändigheten på lea! fade* O m hädanefter vidtages ett system af stadga och fixation i det representatUra myntet, om Banque» för alltid skiljes från Statens penninge-operationer, och om Riksens
Ständer afhända sig den magt de obilligt sig tillegnadt, att disponera öfver Banquens Capiialer och ej allena öfver dess g t winn st, så beböfver man i en framtid, efter min öfvertygelse, aldrig befrukta några menliga verkningar af publiciteten.
Slutligen skulle jag kunna tillägga, att ntc mera Sveriges Banque är den enda, hvarest man vill bibehålla hemligheten, tinder tro, att Crediten deraf styrkes, enär likväl de mest absoluta.
Regeringar, såsom Danmark, Ryssland, Österrike och Preussen, funnit bäst vara att öfverlåta deras Banco-Inrättningar till särskilda Styrelserr som årligen redovisa fölhållandet åt allmänheten.
Frankrikes nya Banque är ock inrättad på publicitet, äfvensom den Engelska af ålder det varit. arine alla dessa Inrättningar deraf lidit?
Jag tror alldeles motsattsen.
Desse äro paina åsigter och anhåller jag, att de få / bifogas Hertsjr Fullmägtiges yttrande samt till Riksens Högh Sländer medfölja jemte Högh Bancb-Utskottets förnyade Betänkande.” Banco-Fullmägtigen Anders Danielsson t ’’Då Herr Directeuren Schwan så fullständigt utvecklat frågan på ett sätt, som helt och hållet X4* Banco*Utskottets Bet&nkanden. instämmer med mina åsigter deraf, har jag fög* hufvudsakligt att vid dess anförande tillägga; meri får dock anföra följande: Anmodad af Höglofl.
Banco - Utskottets Finance - Beredning, att inkomma med bestämdt yttrande, huruvida Banquens tillgångar och skuldepj>i alla delar, med afseende på tidens kraf, synas böra uppgifvas eller icke, samt hvad nyttiga eller skadliga följder för det narva, rande och för framtiden genom en sidan uppgift skulle kunna Banquen tillskyndas, får jag äran förklara; att jag anser en fullständig publicitet af Banquens hela ställning, i alla dess delar, icke allenast vara nyttig, utan äfven högst nödvändig.
Hemlighetens tid är förbi, och det system, som endast för invigde uppenbarar hvad som rörer allas intressen, är längesedan förkastadt af allmänna rösten.
Hvad särskildt rörer det förhemiigände af Banquens tillstånd, som man hittills yikat och sökt bibehålla, har det utan tvifvel haft den första grund
Uti afsigten att dölja de missbruk och ingrepp, som af fordna Begeringar blifvit begångne, eller ock att gynna enskilda speculerande penninge-vinglare.
Men sorn en sådan grund nu mera hvarken kän eller får ega runi, så inser jag icke hvarföre en åtgärd, sorn redan i sig sjelf är förkastlig, skulle längre fortfara , se, dan äfven motivet tili dess vidtagande upphört. —- Jag är öfvertygad, att den hemlighets , slöja, som till denna dag, elium nog genomskinlig, omhöljt Banquens angelägenheter, långt ifrån att väcka ideen om några dolda herrligheter och ett på denna tanke hvilande förtroende, snarare alstrat misstroende och farhågor, som vid ett motsatt för - Banw U t skott m Befänk andert. 14! hållande icke skolat kunna uppstå.
Oell flå man 1 detta ögpnblick är färdig att uppgöra en Financereglering, och dentia naturligtvis icke kan till vä— gabringas utan en fullkomlig kännedom örn Bartquens tillstånd , som måste blifva basis för alla tifverläggningar i detta ämne, så framt man ej vill bygga luftslott, så måste jag i dubbelt hänseende tillstyrka, att allt hvad sorn r.öter Banquens angelägenhet må laggas öppet för Riksens Ständer* eigon, på det de ej må famla i mörkret om just idet, sorn böt bestämma fleras beslut.
Misstag skola då lättare undvikas och oreda snarate förekommas.
Man skall då se, hvilka Banquens tillgångar äro, och då tnah linner, att de ej äro instämrneliga, skall man äfven lära sig, att endast anlita dem till Uppfyllande af vigtiga och oUmgängliga behof.
Hvar och en kari då beräkna, om förtroendet icke mer har någon grund, och allmänhetens röst skall bestämma den gräns, inom hvilken Crediten bör ega sitt spelrum.
Barlquen är icke ett institut, sorn, isoleradt från Staten, Verkar Utan vidröring med det hela, åtminstone icke såsom Banquen nu är inrättad; — då jag derföre nu yttrat min tanke vara, att uppgiften af Banquens tillstånd endast kan hafva gagnande följder för det allmänna, har jag tillika besvarat frågan, huruvida denna uppgift kan hafva nyttiga eller skadliga följder för Banquen sjelf för det närvarande.
Att bestämma följderna af en åtgärd för en aflägsen framtid, tillhör icke oss dödlige menniskor, och jag lernnar således frågan i denna del obesvärad.’’ Baneo-Fullmägtige* Longberg s 14* Banco Utskottits Bttänkanderi. ”Uti Herr Directeuren Schtvans ocfrianco Fnllmägtigen
Danielssons afgifne yttranden, såsom alldeles enl lee med min tanke, förenar ias mis lill atla delar.” Herr Presidenten Sandels; 'Den hittills påbudne och iakttagne hemligheten angående Banquens stallning, har egentligen egt runa i afseende å Banquens utelöpande sedlar och dess re ola fond, och synes hafva varit pika! iad just derföre, att då Banquen, som lätteligen borde inlösa sine utelöpande Reverser eller Binco-sedlar, genom oföresedde händel» ser blifvit satt i den ställning, att ej alltid ega tillräckligt belopp reelt mynt eller myntbara metaller, för att kunna uppfyla ett så» dant åliggande, icke måtte af vinningslystna* dens speculationer och tillställningar skadas och möjligen helt och hållet förstöras
Att Banquen har mera tillgångar i fordringar och reelt ätt dess skuld, är temmeligen allmänt kändt ; men att den, i anseende till af Riksens Ständer ålagde skyldigheter att utgifva en myckenhet sedlar, utan deremot anvisad ny reel fond, nu en tid ej egt en sadan emot utelöpande sedelstocken svarande fond, kan lätteligen slutas deraf, att den, enligt Riksens Ständers Beslut, i flere års tid ej invexlat dess sedlar med reelt mynt.
Af nämnde orsaker har jag, vid uppkommen fråga om Banquens publicitet under 18x5 och s8i8 årens Riksdagar, lika med de fleste öfrige Banco Fullmäg. lige, ansett densamma kunna blifva lör Bansjuen af menlig följd och således ej böra ega Banco Utskottets Betänkandcn. ni rum, och Riksens Ständer hafva vid nämnde tillfällen äfven aflagt den örn publiciteten väckte Motionen, Då Banquen icke nu kommit till några bättre förhållanden än livart den 181S sig befann, kan jag icke eller finna för densamma mera nyttigt, nu än då, att dess tillgångar och skulder i a'la delar uppgifvas.
Orri än Banquens stallning, såsom visse medlemmar af Riks Stånden sig yttrat, vöre nu tämligen väl känd och äfven i vissa tryckta skrifter omnämnd, kunna sådane uppgifter ändå hänföras mera till gissningar ätt verkligheter; men om den anctoritet, som nödvändigt skall rigtigt känna Banquens verkliga ställning i det hela, eller Högl.
Banco-Uiskottet, skulle uppgifva densamma, blefve den nödvändigt ofelbar , och som den då äfven säkerligen, om ej årligen , åtminstone vid hvarje Riksdag, komme att uppgifvas och genom trycket allmängöras, skulle en fullkomlig ledning dymedelst lemnäs för de planer, antingen ineller utländske vinningslystne personer, sorn af Svenska Banquens Financiella missförhållanden kunde draga någon nytta, möjligen ville uppgöra för att motarbeta den bättre framtida ställning för Banquen, som Riksens Ständer säkerligen nu åsyfta, att skaffa Banquen, äfvensom framgången af de financiella anstalter, hvilka Riksens
Ständer i hänsigt tillBmquens ställning och med dess framtida bestånd, i anledning af flere derom väckte motioner, nu skulle kunna vidtaga.
Jag anser således en ou skeende uppgift af Banq>uens alla skulder 144 Bonro Utskottets Bttänkattdett» och tillgångar kunna medföra ganska skadliga följder i synnerhet för framtiden , och jag tror derföre säkiast och rät tast vata, att det må, i afseende å de mål, som angående Banquen hittills bordt hållas hemliga, förblifva vid de i Rikstligs-Ordningen och hufvudsakligen dess 38 och 43 §£. gifne frireski ifter.*’ Herr Presidenten Friherre Ehrenheim: 'Genom Häglof], BancoUtskottets Remiss är det Eanco-Fullmägtige ålagt, att afgifva ett bestämdt utlåtande, huruvida det skulle vara för Råneo-Verket betänkligt, att offentligen Uppgifva dess he'a til Istånd , såsom samtlige RiksStåndpn det begärt.
Jag bör derföre först till fullgörande af denna befallning, yttra min enskildta öfvertygelse, att denna publicitet alldeles icke borde medföra någon skadlig inflytelse på Banquens Credit.
Hela allmänheten vet, att Banquen aldrig utgifvit
Sedlar för intet: att största delen af hennes utelöpande Sedlar äto Eån till Staten, till publika Verk och till enskilde personer: att hon har hypotheker för dern och bör ega redbarheter för resten.
Man vet redan fötut, att hvarken desse hypotheker eller tedbarheter kunna ge Banco sedlarne ett värde, som de till största delen aldrig haft, ingen gör eller kan göra något billigt anspråk på den rcela fonden, publiciteten bör således ej på minsta vis skada Banquens närvarande Credit eller störa dess rörelse i sin fortfarande gång.
Det skulle deremot kunna vara möjligt, Bar.cn-ZIis&ottets Betänkanden- 145 att »lea skadade en ny finance*plan, som behofde opinionens förstoring af sina tillgångar; den skulle betaga Banquen en ideal förmögenhet att tillägga till sin reella.
En enskild Banquier, redlig och försigtig, men med medelmåttiga fonder, älskar ej att hela Beursen vet hvad han har att draga pa; skulle ej Banquen kunna befinna sig i en dylik belägenhet, åtminstone i början af en stor operation?
Men genom utspridde förtroenden och approximativa beräkningar, har man samlat sig begrepp både om sedlarnes och redbarhet ternes belopp.
S'eget är ej särdeles stort att sätta sanningens stämpel på en af dessa gissningar.
Och när jag betraktar, att publiciteten i alla fyra Stånden blifvit begärd med en enhällighet, sorn liknar ett uttryck af allmänna viljan, och att detta uttryck i åter-remissen höjt sig till en ton af Principalers befalning, så skulle jag ej tveka att tillstyrka eftergift, men jag finner den största betänklighet i sjelfva grundlagarne.
Tysthets-eden i Banco-Utskottet är, genom 40 och 43 §§• * Riksdags - Ordningen, fastställd.
Just för Tysthets - edens skull hac det i 38 §. fått magt, att afgöra med Rikets Ständers rätt, och för att sä mycket mer bestämdt utöfva denna magt, har Utskottet ensamt i sistnämnde §. fått frihet att votera per capita: allt detta förfaller om publiciteten antages.
Så många och betydliga förändringar i en Bihang till Riks, St.
Fröt. 6:tc Sani, \0» 146 Banco - Utskottets Betänkanden. grundlag synas mig ej kunna göras, utun 1 den ordning 56 Regerings-Formen föreskrifver.
Jag vågar derföre hemställa, om ej det Högl.
Banco-Utskottet skulle finna godt, att på sätt 44 §. sista Momentet i Riksdags-Ordningen stadgar, återlemna hela frågan till Riks-Stånden.” Herr DirecteUr Schwan utlät sig: ”Med all aktning för den värde Ledamots åsigter, sorn nyss yttrat sig, nödgas jag likväl för min del förklara:
Att då 72 §.
Regerings-Formen uttryckligen stadgar: ^Riksens Ständers Banque förblifver hädanefter, som det hittills varit, under Riksens Ständers egen garantie och vård , så att den ostörd må förvaltas af de Fullrnägtige, hvarje Stånd dertill förordna, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af Riksens Ständer göras kunna;'1' så finner jag en så fullkomlig och obegränsad magt, i afseende på Banco-Verket, härigenom vara Rikets Ständer allena tillerkänd, att frågan orri Tysthets-edens upphafvande för BanCo-Uiskottet ingalunda kan af mig betraktas såsom constitUtionel.’:>
Uti denna reservation instämde Banco.
Fullmägtigerne Danielsson och Longberg.
Herr Presidenten Friherre Ehrenheim: ’:Ty sthets - edens bibehållande efter 1809 års Riksdag kan jag ej betrakta annorlunda, än såsom en följd af de stadganden Grudlagarne derom innehålla, hvilka jag åberopar.
Tillämpningen af en särskild punct i Grundlagen bör ej kunna utsträckas längre, än med de öfiige §§• deruti står att förena.
Så snart coliision Banco-Vtskottets Betänkande/!.
Hem emellan uppstår, miste ändring och rättelse sökas på det sätt och i den ordning, Grundlagame sjelfve medgifva.
Sådan är och blir min öfvertygelse både sorn Rikdagsman och Constitutions-Utskottets Ledamot.
Hvad åter publiciteten beträffar, har jag redan yttrat, att jag anser densamma böra ega rum.’’ Ordföranden, Herr Kammanherren Grefve Gyllenborg: ,’Till besvarande af Häglof!. Banco-Utskottets Finance-Berednings Remiss, får jag först yttra, att jag för min del anser Riksens Ständer hafva, genom Finance-Cornmittéens Betänkande, en tillräcklig upplysning, för att kunna afgöra, huruvida en realisation bör företagas eller ej, och att en äfven blott för detta tillfälle medgifven uppgift till alla delar af Banquens tillgångar ej således behöfver sättas i fråga.
Beslutes realisationen, så måtte Rikets Ständer, utan behofvet af en allmännelig kungjord uppgift af Banquens ställning i hela sin vidd, kunna förlita sig uppå Banco-Utskottets Utlåtande, huruvida realisationen, genom den i Finance-planen föreslagne tillökning i Banquens reela fond, af Banquen kan verkställas.
Skulle realisationen ej företagas, så läier den ifrågavarande publiciteten äfven ej böra ega rum ; emedan den så väl vid företagandet, som för fortfarandet skall motverka en realisation, af hvilken, enligt min öfvertygelse, Rikets Ständer förr eller sednare skola insa^ nödvändigheten, antingen den verk ställes genom till *48 Banco-Utsidttets Betånkanden. skott i silfver elier genom en successiv amor* tissement af Banquens Sedlar.
Jemte det jag för öfrigt ej frångår det afStyrkande för publiciteten, jag tillika med plu» raliteten af Herrar Fullmäktige 1815 oell vid sednaste Riksdag afgaf, får jag r.u namna, att jag så Väl nu, sorn för framtiden, anser det medföra en för Banquen oundviklig våda, om den Banco - Utskottet , genom Constitutionen öfverlatne magt, att i hemliga mål besluta med Rikets Ständers rätt, blifver detsamma fråntagen.
Det utmärkta förtroende att vara ledamot af Banco-Utskottet, hafva alltid Rikets Ständers Electorer ansett sig böra lemna åt kloke och erfarne män, hvilka anse för en hederspllgt, att genom försvaret af Banquen förekomma de vådor för samhället, som slutligen blifva en oundviklig följd af Banco-sedlarnes successiva nedsättande i värde.
Och är det af desse män, hvilka i ett rum, efter en fullständig tagen kännedom om Banquens ställning, rådgöra öfver möjligheten eller ej, att i förening med Banquens bestånd kunna medgifva de biträden, sorn vid hvarje Riksdag af densamma fordras, som, enligt min öfvertygelse, både mognare och för det allmänna nyt. tigare beslut kunna väntas, än af Rikets Ständer sjelfve, hvilka, fördelade i fyra rum, ej hinna taga kännedom af hvad som i hvarje Stånd yttras, innan deras beslut ta ges; hvilka beslut i frågor af den största vigt inom hvarje
Stånd afgöras genom hazarden af en votering, i »tallet för att bero af ett Inskränkt antal per - Banco-Utshottets Bttäniandea. 149 söner; af hvilka förhastade beslut .'föranledande till vådliga följder får det allmänna, min* dre äro att befara, emedan en enskild persons voterings-sätt i Rikets Siänders Plena för alltid kan blifva okändt, då deremot en UtskottsLedamots sätt, att svara emot det erhållne förtroendet, svårligen kan döljas.’’ Barico-Fullmägtigen, förre Talemannen , Lars Olsson: ”Då fråga om uppgifvande af Banco-Verkets hela ställning, så väl år i8iä, som vid sednaste Riksdag, hos Banco-Fullmägtige förevar, instämde jag uti pluralitctens yttrade tanka, att en sådan uppgift ej vore af något verkligt behof påkallad, och att de olägenheter, som deraf kunde befaras, skulle öfverväga de uppgifne förmånerne.
Jag inser ej att några omständigheter sedermera inträffat, som kunnat föranleda till en förändrad öfvertygelse i den delen.
Jag kan således ej vara mig olik, utan afstyrker äfven nu, pa då anförde grunder, den yrkade publiciteten.” Herr Stads-Majoren Westin: ”Mina ytt randen vid 1S15 och 1818 års Riksdagar i detta ämne, hafva grundat sig på samma öfvertygelse, sorn jag ännu hyser, att .publicitet i alla särskilda grenar af allmänna förvaltningen är pa det hela nyttig och önskansvärd ; en öfvertygelse, som, äfven hvad Banco-Iurättningac beträffar, understödjes af främmande länders erfarenhet.