Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sistnämnde proposition innehåller hufvudsakligen, att Rikets Ständer hafva sin rätt att besluta sig förbehållen, och att Bolaget blir skyldigt återbetala summan, i fall Rikets Ständer framdeles skulle så förordna.
16* Den i3 April.
Herr von Hartmandorjff:
Jag anser de så kallade arma 100,000 R:dr ej så likgiltiga.
Hvad propositionen beträffar, är det mig likgilltigt, om den kallas Herr Hjertås eller min, blott de bindande ordalagen och frågan om CanalBolaget och Directionen borttagas, ty min mening är att Rikets Ständer ej må med dem hafva något vidare att göra.
Skulle Ridderskapet och Adeln ej tillåta mig, att öfver detta ämne särskildt discutera, nödgas jag begära votering om contra-propositionen.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff’.
De stora olägenheter Herr Hjerta framställt af Herr von Hartmansdorffs proposition blifva endast möjliga, om Nej vinner.
Detta är visserligen möjligt, men så länge denna möjlighet ej ännu öfvergått till visshet, är det för tidigt att lala om olägenheterne.
Dessutom, om det äfven skulle hända, att Ridderskapiet och Adeln afslog Utlåtandet, torde det ej vara utur sin ordning, att sedan tala om sättet för förskottets utgörande, enär många af Ridderskapet och Adeln finna det vara en vigtig sak att afhandla.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Herr Hjertås förslag till Contra-propositionen.
Den i3 April. 245 Friherre Anckar swärd:
Mig förekommer besynnerligt, alt i Contra-propositionen inblanda ett ämne, som ännu ej är föremål för Ridderskapets och Adelns öfverläggning, nemligen sältet, huru summan kan komma att utgå.
Jag tror, ali man helt och hållit frångår formerne, om man kommer lill någon annan conclusion, än att Ja bör innehålla bifall till Utlåtandet, och Nej, att Ridderskapet och Adeln biträdt Bolagets anhållan om ett lånebiträde, förskott, eller hvad man vill kalla det, af 100,000 R:dr.
Sedan blir det en fråga för sig, huru, och på hvad sätt, dessa medel skola utgå, och berörde fråga har ej något med närvarande proposition att göra.
Derföre tror jag, att Contra-propositionen icke bör innehålla sättet, hvarpå de medel, sorn möjligen kunna beviljas, skola utgöras.
Då flere meningar finnas, är det vanligt, att man volerar om Contra-propositionen; men nu hafva alla de, som yrkat Herr von Hartmansdorflfs proposition, förklarat sig önska bifall å Utlåtandet.
Jag hemställer således, om man icke kunde undgå den dubbla voteringen.
Af dem, som önska afslag å Utlåtandet, bar jag ej hört någon instämma med Herr von Hartmansdorff1.
Så länge de Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som Den i3 April. vilja bifalla Utskottets Utlåtande, sådant det är, icke hafva förverkat eller förlorat deras rätt att tala om sättet att utgöra bidraget, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle, mot deras mening, besluta dess beviljande; ser jag ej, huru Herr Rosenblad kan bestrida oss, att deltaga i öfverläggningen derom.
Skulle Herr Grefven och LandtMarskalken finna lämpligt, och med ordningen förenligt, att vi först skola öfverlägga om sättet, så har jag enskildt ingenting deremot.
Grefve Horn: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken framställt proposition derom, att öfverläggningen i ämnet måtte vara slutad, samt Ridderskapet och Adeln bifallit densamma, förutsätter det, att ingen ting annat, än frågor om propositionens uppställning, kan blifva föremål för öfverläggning.
Jag tillstyrker således antagande af Herr von Hartmansdorfls Contra-proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde å nyo proposition till antagande af Herr von Hartmansdorfls förslag uti Contra-propositionen.
Ropades starka Ja och Nej. Herr Thanij Wolrath, begärde votering.
Jag tager mig friheten hemställa till Herr Grefven och Den i3 April. 247 LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, huruvida någon rättighet ägerj rum alt få hvad slags Contra-proposition som hälst, och om, då i Utskottens Utlåtande sättet till summans utgörande icke är upptagit, en sådan fråga kan komma att genom votering afgöras, innan discussion föregått, och särskilt Utlåtande derom af Utskotten blifvit afgifvit.
På denna grund tror jag, att en enkel proposition till afslag eller bifall å Utskottens förevarande Utlåtande är den enda rätta.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade att, då ett Betänkande blifvit återremitteradt, och andra gången till pröfning förekommer, ägde Ståndet, enligt 56 §.
RegeringsFormen, fullkomlig frihet, att dervid göra hvilka förändringar
Ståndet kunde finna lämplige; och enär votering i hufvudsaken redan blifvit yrkad , och af de tvenne till Contra-proposition framställdte förslag Ridderskapet och Adeln icke velat antaga någotdera, samt votering derom äfven särskilt blifvit begärd, ansåg Hans Excellence för dess del det vara bäst, att genast skrida till votering om Contra-propositionens innehåll; dervid Hans Excellence hemställde, om icke Herr Hjertås förslag kunde få upptagas i Ja-propositionen, samt Herr von Hartmansdorffs förslag uti Nej-propositionen. 348 Den i3 April.
Jag utber mig vördsamt få hemställa, om icke, vid frågan om hvilkendera proposition skall antagas, någon ledning kan hämtas af 54 §.
Må det tillåtas mig, att derutur uppläsa följande senare hälft af en tämmeligen lång mening:
Och skulle målet, under discurserne, skiljas uti flera delars hvaröfver särskilte anmärkningar göras då skallj enär sådant äskas, proposition öfver hvardera delen särskilt anställas.
Då nu under discussionen fråga ej varit om sättet, samt Ridderskapet och Adeln ej fattat sitt beslut i den punkten, synes det mig, att 54 §• ej på annat vis, än genom Herr von HartmansdorfFs förslag, kan tillfredsställas.
Herr von HartmansdorffFör att visa min beredvillighet, att rätta mig efter andras önskningar, vill jag instämma i den Contra-proposition Friherre Anckarswärd föreslagit.
I det fallet är man ej bunden i afseende på sättet, ehvad Utslaget blir Ja eller Nej. Friherre Boije3 Fredrik:
Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff, och tror, att man kunde komma ifrån de begge propositionerne derigenom, att man antoge den 3:dje. Grefve Frölich:
Det är otvifvelaktigt rigtigt anmärkt, att, när ett Betänkande för Den i3 April. *49 andra gången återkommer, man dervid kan göra tillsatser, förenliga med ämnets natur; men då förevarande Utlåtande ej vidrörer sättet, huru de 100,000 R:dr skola utgå, hemställer jag, huruvida detta sätt kan anses för en sådan omständighet, som kan tillsättas i Nej-propositionen, hvarigenom man finge afgjord en fråga, sorn ej förevarit i något Utskott.
Jag kan ej undgå förklara mig anse ContraPropositionen böra blifva, antingen såsom Herr von Hartmansdorff föreslagit, eller ock, på sätt Friherre Anckarswärd framställt, endast till afslag å Utlåtandet.
Det lärer hafva varit omöjligt för Utskotten, enär de afstyrkt förskottet, att tala om sättet; således tror jag, att Utskotten i det afseendet haft verkligt förfall.
Att sättet här ej skulle hafva varit afhandladt, måtte härröra af brist på minne hos en af de föregående Talarne.
Hjerta talade derom redan i sitt första yttrande, och nästan alla öfrige Talare hafva vidrört samma ämne.
Sedan det nu blifvit brukligt alt de, som önska bifall å ett Betänkande, äfven vilja befria motsidan från besväret, alt uppgöra dess ContraProposi- ' tion, men vi icke vilja eller kunna frångå vår rätt att vid voteringen få vår tanka uttryckt i NejPropositionen, lära vi icke kunna undgå att votera om alla 3 ConlraPropositionerne.
Den i3 April, Herr Stråle:
Om jag ej orätt fattat meningen af Riksdagsordningen, är den sådan, att hvarje fråga, som afgöres in pleno, skall först vara utredd af Utskott.
Allt afgörande utan denna åtgärd öfverensstämmer ej med hvad Grundlagen åsyftar.
Utskotten ha ej ingått i någon afhandling om sättet till summans utgörande; hvadan frågan om sättet och vilkoren för penningarnes utlemnande således för närvarande är uti ett alldeles outredt skick. —•
Jag tror derföre, att beslutet nu hör inskränkas till liufvudfrågans afgörande, om förskott skall teviljas, eller ej, och Utlåtandet, i sådant afseende, afslås eller bifallas.
Allt annat torde det nu vara för tidigt att besluta.
Mitt första yttrande innefattade, såsom jag hoppas, en så fullständig utredning af skälen, hvarföre jag ansåg summan kunna af RiksgäldsContoiret utgå, och sättet för liqviden sedermera bestämmas, och alla Talare hafva sedan på ett eller annat sätt yttrat sig om behörigheten eller obehörigheten af min framställning, alt jag ej kan förklara mig, huru man kan påstå, att ämnet ej blifvit discuteradt.
För mig har det blifvit det ända till trötthet.
Jag anhåller endast att, till följe af hvad Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, såsom enligt både med Grundlagen och vanligheten, vi nu måtte få votera om ContraPropositionen.
Den i3 April, a5i Herr von Hartmansdorff:
Herr Stråle har ganska riktigt anmärkt, att frågan om sättet väl torde behöfva utredas af Utskotten, innan den här förekommer.
Det toi’- de eljest gå dermed, som med frågan om ersättning för skeppsuppbringningar under sista Riksdag.
Utskottet hade afstyrkt saken, och derföre icke yttrat sig om sättet.
Icke destomindre gjordes, sedan ersättningen blifvit bifallen, sättet till föremål för Ståndets beslut, utan någon föregående utredning från StatsUtskottet, Hurudant afgörandet fördenskull blef, det vet RiksgäldsContoiret, som haft att göra med utbetalningarne.
Vid detta tillfälle är det jemväl så mycket angelägnare, att på Riddarhuset närmare afhandla sättet, som ingen sådan utredning föregått i Utskotten.
Jag tror således, att man ej bör fästa särdeles afseende vid den siste Talarens yttrande, och anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken ville inhämta Ståndets mening, om ej Ståndet godkänner den ContraProposition Friherre Anckarsvärd föreslagit.
I annat fall få vi votera om de båda andra ContraPropositionerne.
Undertecknad Riddarhus-Sekreterare:
Jag anhåller vördsammeligen, att endast få afgifva tvenne historiska upplysningar; den ena i frågan, huruvida ett ämne, som blifvit till Utskott återremitteradt, och hvilket man således förmodat skola återkomma be - 252 Den i3 April. redt, får fullständigt betraktas på alla sidor och i alla omständigheter sluteligen afgöras, sedan det från Utskottet återkommit, äfven när den sällsynta händelse, som nu är fallet, ägt rum, att Utskottet ej ingått i pröfning af detalj-förhållanden, eller de vid första Betänkandet gjorde anmärkningar.
Vid dylika tillfällen, hvilka, ehuru ganska sällsynta, dock någon gång ägt rum, hafva RiksStånden, under tillämpning af både Grundlag och praxis, aldrig ansett sig förhindrade att ingå i fullständig pröfning af hela ämnet, och sjelfve uppgöra beslutet.
Min värde medbroder vid Riddarhuset Herr von Hartmansdorff har sjelf uppgifvit exempel på en sådan händelse vid sisla Riksdag, nemligen frågan om ersättning för skeppsuppbringningar.
— Den andra historiska upplysningen består deruti, att, då några värde Ledamöter yttrat, det en discussion öfver sättet för den ifrågastäldte summans utgående ännu ej skulle hos Ridderskapet och Adeln ägt rum, anser jag mig skyldig tillkännagifva, det jag under hela detta plenum varit ifrigt sysselsatt med anteckning och upptagande i det här inför Ståndet förde Memorial-protocoll af de flere framställningar, som både rörande sättet och de^å>- skilte vilkor en för summans beviljande blifvit gjorde.
Mig synes följakteligen, att båda frågorne, den om saken och den om sättet, hvilka i öfrigt med hvarandra hafva ett nära samband, skulle, utan den min - Den i3 April. 253 sta anledning till öfverilande i rättegången, tunna nu på en och samma gång lämpeligen och sluteligen afgöras.
Hans Excellence Herr Grejven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition:
Den som till Contraproposition antager Herr Hjertås förslag, att Ridderskapet och Adeln må afslå Stats- och BancoUtskottens Utlåtande, och till förberedande åtgärder för fortsättningen af Götha Canal, bevilja ett bidrag af Etthundrade tusende R:dr B:co att af RiksgäldsContoiret genast utlemnas; under vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canalarbetet, och Bolaget för deras återbetalning, på sätt Rikets Ständer framdeles må förordna, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer Herr von Hartmansdorffs förslag, att Ridderskapet och Adeln må bifalla, att ett bidrag af 100,000 R:dr B:co nu genast lemnäs Götha Canalarbetet, under förbehåll att sättet och vilkoren för detta bidrags meddelande blifva föremål för särskild öfverläggning; att utgöra ContraPropositionen.
254 Den i3 April.
Sedan 4r> 42» 43 och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. half till 3 e. m. och fortsattes sedermera, hvarunder Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken öfverlemnade klubban till Grefve Possej Arvid samt bortgick.
Efter någon stunds förlopp återkom Hans Excellence och återtog klubban; och befunnos efter voteringens slut kl. half till 5 e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja «— i65.
Nej i— 139.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Herr Hjertås förslag till ContraProposition således blifvit af Ridderskapet och Adeln antagit.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter, i afseende å sjelfva hufvudsaken, följande Voteringsproposition :
Den som bifaller Stats- och BancoUtskottens sednare Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut med - Den i3 April. a55 deldte yttrande i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel tili Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, voterar Ja I Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå Stats- och BancoUtskottens Utlåtande, samt till förberedande åtgärder för fortsättningen af Gotha Canal, bevilja ett bidrag af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, att af RiksgäldsConloiret genast utlemnas, under vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canalarbetet, och Bolaget för deras återbetalning, på sätt Rikets Ständer framdeles må förordna.
Sedan l\ i, 42> 4^ och 44 §§• i Riddar liusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till 5 e. m. och befunnos efter voteringens slut, klockan half till 7 e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de Öfrige vo - a56 Den i3 April. teringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i56.
Nej — 235.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således fattat det i nyssberörde Nej-proposition upptagne beslut.
Emot det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat om beviljande af 100,000 R:dr i förskott till fortsättning af Götha Canalbyggnad, får jag vördsamt anmäla min protest, af följande skäl: 1:0 emedan jag anser det vara stridande emot formen, för att icke säga, mot sunda förnuftet, att besluta ett sådant förskott, innan det ännu är afgjordt, om arbetet på Canalen skall fortsättas; 2:0 emedan jag ej vill blottställa mig för förebråelsen att hafva samvetslöst beskattat mine medborgare genom bifall till förskottets beviljande; och 3:o emedan jag önskar, att Protocollet må för efterverlden och i synnerhet för dem som läsa det, utan att känna Riksdags-taktiken, vittna, att jag ej tillhört den majoritet, som bestämt ifrågavarande beslut.
Härmed förenade sig Herrarne Tersmeden, Gustaf Reinhold, Hallenborg, Carl Jo - Den i3 April.
Johan, Dahlman, Lars Johan, von Hoffsten, Bengt August, von Echstedt, Carl, Uggla, Göran Gustaf och Zengerlein, Jacob. Företogs till pröfning
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 18 sistlidne Mars under N:o i3 afgifne, och den 3o derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om ändring i Kongl. Förordningen den 19December 1827, angående grunderne och vilkoren för Hemmans-klyfning, samt afsöndring af jord, eller andre lägenheter från hemman.
Herr Törnebladh, Carl, hade inlemnat ett så lydande anförande:
I det Betänkande, som blifvit afgifvit i anledning af väckte Motioner om ändring i Kongl. Förordningen af den 19 December 1827 angående afsöndring af jord, eller andra lägenheter ifrån hemman, hafva Lagsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten, ibland annat, sig utlåtit, att sorn stadgandet i 2 Cap. af högstberörde förordning tillkommit i anledning af Rikets Ständers derom till Kongl. Maj:t yttrade underdåniga Önskan, vore ock allmänna Lagens föreskrift i 4 Cap. 9 §.
JordaBalken derigenom ändrad och upphäfven. 20 H. 17 2 58 Den i3 April.
Med ali aktning för denna mening, kan jag icke dela densamma, såsom oförenlig med mitt begrepp om 87 §. i Regeringsformen, hvars föreskrifter, tagne antingen för sig, eller i sammanhang med 89§., synas mig alldeles tydliga deri, att på grund af Rikets Ständers underdåniga föreställningar och önskningar kan gammal
Lag ej upphäfvas, eller förändras, ej eller annorlunda dermed förfaras, än att det förslag, hvarom Rikets Ständer i sådant afseende öfverenskommit, skall genom Talemännen till Konungen aflemnas och Dess höga samtycke dertill på Rikssalen meddelas.
Så har icke tillgått i anledning af det, som Rikets Ständer i underdånighet anhållit, dels vid 1815 års Riksdag, att obehindrad rättighet måtte gifvas till torps afsöndring ifrån hemman under full eganderätt med de vilkor 1807 års EnskiftesFörordning innehåller, dels ock vid i8a3 års Riksdag, att en så beskaffad rättighet måtte varda tillagd egare af enstaka hemman» hvilkas egorymd befinnes genom sitt naturliga läge vara i ett sammanhang från angränsande liemmansegor skild, hvilka underdånige önskningar ändock blifvit af Utskotten lagde till grund för den af Kongl. Maj:t gjorda lagförändringen.
Och det synes mig alldeles klart, att då Kongl. Maj:t icke på RiksSalen förklarat, eller låtit förklara
Dess samtycke till berörde förslag, har all deras kraft och verkan till någon lagförändring förfallit med Den i3 April. slutet af den Riksdag, då förslagen blifvit afgifne.
Jag underlåter gerna, att yttra mina omdömen både öfver det, som Utskotten sig utlåtit angående lämpligheten, att framställa anmärkningar emot tillkomsten af Kongl. Förordningen under den 19 December 1827 och äfven öfver nödvändigheten, att genom sådan anmärkning bevaka den tydligt bestämda gränsen emellan Civila och Ekonomiska Lagstiftningsmagten; och utan vidare deduction af en för mig tydlig och klar fråga, framställer jag helt enkelt samma mening, som ligger till grund för min gjorda Motion i detta ämne: att allmänna Lagens bud i 4 Cap. 9 §.
JordaBalken ännu qvarstår, såsom ej i grundlagsenlig ordning upphäfvet; och jag förnyar min anhållan, alt Lagutskottet, genom återremiss af Betänkandet, måtte få sig uppdraget, att granska sådana Stadganden i 2 Cap. af Kongl. Förordningen under den 19 December 1827, som kunna hänföras till sammanhang med 4 Cap. 9 §.
JordaBalken, och derefter sig utlåta, om vid den gjorde Lagförändringen bör förblifva, så att berörde Lagens rum må försvinna.
I öfrigt vill jag endast tillägga: att då Rikets Ständers åberopade underdåniga önskningar vid 1815 och 1823 årens Riks . 7* a6o Den i3 April. dagar ej angå annat än rättigheten, att afsöndra torp ifrån hemman, och att egaren af enstaka gård måtte i visst fall njuta samma rätt, som innehafvare af enskiftadt hemman, att aflåta en viss del af den icke odlade jorden; så lärer det återstå för Utskotten, i fall de förblifva vid deras förra utlåtande, att uppgifva den okända grunden för det allmänna stadgandet i i §. af 2 Cap. i 1827 års Kongl. Förordning, hvarigenom ofvannämde rättighet blifvit utsträckt till alla hemman, som ej äro hvarken enstaka eller enskiftade.
Till ytterligare styrka för hvad Herr Törnebladh anfört, att genom ifrågavarande Förordning ändring blifvit gjord i allmänna Lagen, får jag göra den anmärkning, att 6 §. i 1 Cap. af Förordningen slutar med följande mening: ”dock må ingen, hvars ägor äro så beläg”ne, att den obesuttna lotten ej med dem ”kan sammanläggas, af denna lösningsrätt ”sig begagna.”
Detta är onekligen ett tillägg i allmänna Lagens stadgande om lösningsrätt, och synes således höra i Lagen inflyta.
— Genom denna Förordning har ock blifvit tillåtet, hvad som förut icke ägt rum, att nemligen från hemman afsöndra till och med blott 4 tunnland duglig jord, ehvad hemmanet är i byalag eller enstaka.
Derigenom uppkomma stora svårigheter vid ägoskiften och utflyttningar.
— Jag har förut ) Den i3 April. 361 vid denna Förordning anmärkt, att deri tillåtes afsöndring utan skatt af odlingsbara mossar till annor man, som dem vill odla.
Det är visserligen berömligt att befrämja sådane odlingar; men att på desse lägenheter införa icke allenast den gamla säterifriheten, utan frihet derjemte från deltagande i alla allmänna skyldigheter anser jag skadligt och stridande mot gällande föreskrifter.
Dessutom är icke sörjt för någon fast grund till en sådan lägenhet, ifall innehafvaren skulle vilja bygga derstädes.
Min anmärkning i denna del har jag ej funnit besvarad i Betänkandet, och anhåller derföre hos Utskottens härvarande Ordförande om upplysning, hvarföre det ej skett.
— Sluteligen får jag fästa uppmärksamheten på innehållet af i3 §. i 2 Cap. af Förordningen, så lydande; ”Är jord eller lägenhet, som efter hvad i 1, 9, 10 och 11 ”§§. säges, från Frälse, Frälse- eller Kronoskatte samt under stadgad åborätt upplå”tet Krono-, KronoRusthålls- eller annat "publikt hemman afsöndras får, på annat ”sätt eller under andre vilkor upplåten, än ”nu tillåtet är; varde sådan ägoafsöndring, "när påstående af vederbörande väckes, ef”ter derom för hvarje fall här ofvan stadgade föreskrifter, rättad och jemkad, samt ”äge sedan bestånd, der den i öfrigt laglig ”och gällande pröfvas; och njuteden, som ”deraf lider, skäligt skadestånd.
Åtnöjes ”icke Innehafvaren af den afsöndrade jor - 2Ö2 Den i3 April. ”den eller lägenheten med sådan rättelse ”och jemkning, eller kan den icke ske; gån”ge då jorden eller lägenheten till hemma”net åter emot skälig lösen.”
Detta går för långt, emedan det har retroactif verkan på förhållanden, som äro genom lagakraft vundna domar fastställde, och således skulle häfva i öfrigt beståndande domslut.
Friherre Ehrenborgh^ Casper Wilhelm: De af Herr Törnebladh nu framställde anmärkningar utgöra endast en repetition af hans förut gjorde motion.
Utskotten hafva redan förklarat, att de icke kunnat dela Motionärens tanka, och jag anser således anmärkningarne icke förtjena vidare vederläggning, än den Betänkandet innehåller.
Då Kongl. Maj:t i den utfärdade
Förordningen endast upptagit och vidare utvecklat de grunder Rikets Ständer sjelfve vid föregående Riksdagar uppgifvit vara öfver* ensstämmande med deras önskningar och åsigter, hemställer jag, huru detta skulle kunna föranleda till klander af sättet för Författningens tillkomst.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall på Betänkandet.
Herr Danckwardt > Magnus Georg:
Jag utbeder mig, att först få besvara en anmärkning af Herr Ribbing emot sista momentet i 6 §. i Cap. af den ifrågavarande Förordningen, hvilken §. ansetts innefatta Den i3 April. a63 en Lagförklaring genom det deri intagne stadgande om lösen af obesutlen del i hemman.
Allmänna Lagen stadgar ingen ting om lösen i obesuttenhets-frågor; den innehåller endast i 12 Cap. 7 §: att vid frågor om arf, då flere få del i jord, som ej väl delas eller klyfvas kan, den har rätt, som större delen äger, att lösa de andre ut.
Det måste således anses tillhöra de administrativa HemmansklyfniqgsFörfatlningarne, att, då de å ena sidan innehålla ett förbud mot klyfning af hemman under besuttenhet, tillika stadga correctivet deremot eller lösningsrätten, och i hvad ordning den må få begagnas, så att ändamålet vinnes; och bör dervid endast tillses, att Lagens stadgande, i frågor om arf, härvid icke öfverträdes.
Om desse grunder, såsom jag förmodar, stå fast, lärer Herr Ribbings anmärkning förfalla.