Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men huru är det tänkbart att Nationen skulle tillåta så våld. samma förändringar, utan att högljudt yttra sitt missnöje och i ögonblicket åtminstone för framtiden ställa sig säker för ett ondt, hvars orsak låg tydlig och klar för allas ögon, och hvilken folket blott behöfde utsträcka sin fria hand för att afvärja.
Om man nu jemför den moraliska omöjligheten af Bankens misscrediterande genom en omåttlig sedelstock, om man jemförer det säkra och raska correctiv emot hvarje sådant felsteg, som Bankens publicitet kan och bör verkliggöra och skapa uti Nationens tydligt och kl
,rt yttrade vilja, och deraf följande krafiiga åtgärder: om man jemförer allt detta med den lätthet och den obetänksamhet med hvilken Banken icke längesedan utöste en omåttlig sedehnassa, och med det sjukliga tillstånd , i hvilket
Nationen sedan i många år framsläpat sig för att söka botemedel för de slagna såren; så mäste inan instämma med den värda Ledamoten af Högvördige PråsteStåndei, uti dess reservation vid BancoUtskotfets Betänkande, att sanning, lif, hälsa och styrka bo i ljuset; men att den sjukliga fattigdomen, det svaga bedrägeriet gerna söka mörkrets gömmor; och tycks för öfrigt på detta rum den maxime lätt böra blifva gällande, att ej i okunnigheten om de oss omgifvande faror, utan just i den närmaste och förtroligaste bekantskap med dem, bör en öppen, hjeltemodig Nation söka sin räddning.
Få gådane skål vågar jag tillstyrka en oinskränkt joen 7 Maji f m. offentlighet af Bankens tillstånd och förvaltning.
Jag har anhållit om ordet i anledning deraf, attén vård Ledamot yttrat den tankan, att genom Bankens publicitet , Ständerne skulle betaga sig ressourcer för framtiden till Rikets räddning.
Det år just hvad man önskar, att ressourcer af den art som man hittills funnit den i Banken , aldrig hädanefter mera måtte komma i fråga.
Under alla Bankens perioder har Styrelsen betraktat
Banken såsom en ressource och calculerat sina åtgärder derefter.
Under Carl X.s tid allena caleulerade man såsom det ägnar en financier sorn vill åt andras penningar.
Man behöfde klingande mynt för att föra krig i Po. len.
Palmstruckska Banken inrättades.
Det klingande myntet korn in i Banken; folket fick creditifsedlar i stället; kriget fördes; Carl X dog.
Palmstruckska
Banken kunde icke inlösa sina sedlar.
Men LåneBanken hade blifvit dem kår, som der pantsatt klenodier, hvilka de förvårfvat mnder förra tider, och som pantsatt sina egendomar för att bygga palatser.
Den beqväma låneanstalten kunde ej umbäras.
Det faderlösa fostret skulle uppehållas.
Det adopterades af Rikets Ständer, dock ej af alla fyra, ty Bönderne på den tiden hyste för mycken respect för de som buro knappar i rocken, för att vilja vara bland faddrarne.
Den förnäma myndlingen fick sin egen devis; Gevinst, sorn hittills betydt detsamma som fattigdom och högfärd.
Det år på denna härlighet sorn sty - jjen 7 Maji f m.
109 reisen under den förflutna tiden grundat en del af sina ressourcer.
Jag vill ej tala om hvad som hände år Igor).
Staten var i verklig våda och ressourcerna måste sökas der de funnos.
Likvål erinrades hår under discussion förledne Måndagsafton, att den ändring som Stånderne vid första Örebro
Riksdag gjorde i det vid den föregående Riksdagen fattade beslutet, att genom Statsobligationer liqvidera en del af Krigsskulden; verkat högst menligt på den allmänna penningestållningen.
Men låtom oss se huru Styrelsen vid andra tillfällen begagnat denna så kallade ressource?
Den begagnades till förande af det Brandenburgiska kriget, som torde kunna anses så. som tåmmeligen åndamålslöst.
Följden blef, att BancoOrdningens 72 §., 60m bjöd publicitet, och som utgjorde egentliga garantien för Allmänheten, 4 år efter den banqueroutterade Palmstruckska Bankens adoption af Ständerna måste suspenderas, samt att Banken allt sedan den tiden utgjordt en hemlig ressource, ån för den ena ressourcesökande, ån för en annan.
Den anlitades ofta under Carl XII:s tid, men med aktning för folkets rätt, ty man ville ej glömma att det Yar Allmänheten som var ågare till de i Banken nedsatta medel, och att Ständerna endast garanterat att ärlighetens fordringar skulle iakttagas. 110 neri 7 Maji f. M.
Annorlunda blef förhållandet sedan mati något hämtat sig efter Carl XTI:s krig, och åter ville uppträda på den större scenen 1
Man låt beklagligen partierna inverka på styrelsens beslut.
Kriget, sorn man ämnat företaga mot Ryssland år 17^9, begvntes Ar iy4l, då det ändamål, för hvars vinnande det skulle föras, icke mera'fanns.
Det fördes för det att man ville föra krig och för det att man i Banken fann en resource dertill.
Bankens hvalf tömdes på |;delar af dess, reela valuta.
Af enahanda beskaffenhet
Var kriget som fördes mot Konungen i Preussen.
Bankens resourcer begagnades, och följderna deraf blefvo bedröfliga för näringsidkare af alla slag.
Man år berättigad att fråga; örn dylika krig någonsin hade blifvit förde, om ej hemligheten gjort, att man trott sig i Banken äga en resource, om man ej tält om en gevinst, som år och blir en chimére} ty när reelt mynt circUlerar, kan en Bank som inga fixa fonder har* ingen gevinst göra.
Möjligheten af gevinst inträffar ej förr ån reela myntet lörsvunnit ur rörelsen; och man sedan får rättighet att såga, detta papper år mynt, samt derigenom betingar sig monopolium uppå att vara alla näringars förläggare, och alla lånbehöfvnndes undsåtfare.
Jag år öfvertygad, att man ej skulle vilja behålla denna så kallade resource öppen för att hega g na den, på samma sått som den förr blifvit begagnad, då den resource, att genom lån Upptaga hvad som behöfs utöfver Nationens kralf, och att derföre utställa obligationer hvil - hen 7 Maji j. ni. lil ka suecessift inlösas, år en råttvisare åtgärd.
Men hvarföre då fordra Efancohemlighetens bibehållande såsom nödvåndig för att åga en re'source i nöden?
Publiciteten anses af andra såsom nödvåndig för att göra slut på nöden, för att förebygga nöd af en dylik art för fram* tiden.
Samma vårde talare ser i RiksdagsOrdnin* gens 58 §. ett hinder för publicitetens beviljande.
Cederström har redan bevist att den hemlighet hvarom der är fråga, endast har afseende på de räkningar, som enskilta föra ined Banken.
Må jag derpå få fästa Riddersfcapets Och Adelns uppmärksamhet, att en sedelutgifning, titan motsvarande valuta , år alldeles detsamma sorn en förändring af metalliska myntets skrot och korn.
Il:dra vidtog denna sednare Utväg under det sjuårigakriget.
Han tadlades strängt derföre
Likväl år den förlust som genom en dylik operation tillvågubringas, en förlust blott för en gång} den kan beräknas.
Men de förluster kunna icke beräknas, som man kari komma att vidkännas, når sedlar illimiteradt tillverkas under hemlighetsslöjan, och rättigheten att dem tillverka, anses vara bland Statens påräknade resourcer.
Ständerna- låra ej vilja tillåta sig att anse Banken , såsom enskild man anser sill egendom.
Ständerna hafva blott garanterat Banken; det vill saga; med sin heder hafva de gått i borgen derföre, att så må med 112 Ben 7 Maji j- m.
Banken hushållas, att ingen enskild blir derigenom i sin rätt förnärmad.
Man har sagt att uppå Betänkandets tredje moment nu icke kan behöfva göras afseende.
Jag får nåinna att första momentet icke heller kan bli föremål för ett beslut.
Det innehåller blott
Utskottets medgifvande till publicitetens återställande.
Andra momentet utgör egentliga föremålet för beslutet.
Det säger hvad med publiciteten skall förstås, nemligen Bankens närvarande tillstånd; Ständerna likväl obetagit, att infordra de uppgifter angående förhållandet under förflutna tider, som Ständerna kunna pröfva nödiga, för ett definitift reglerande.
För min del tror jag att den rigtigaste proposition, vore den som Herr Hjerta i sin motion begärt, att nemligen BancoOrdningens 72 §• måtte återställas i sin fulla kraft.
Grefve Posse, Carl Henria Jag har begärt ordet, endast för att för att göra en anmärkning mot en vård talare, som tillika är Ledamot af FinanceComhtéen, nemligen Herr Grefve Mörner.
I denna anmärkning är jag likväl till en del förekommen af Friherre Wrangel och Grefve von Schverin, Herr Grefve Mörner har påmint om den resource som Banken vid critiska tillfällen kan lemna om den qvarhålles under 6löjan.
Jag har tyckt mig fin. na att denna framställning ej mycket slår i förening med hufvudföremålet för FinanceComittéens arbete, som varit att gifva myntet ett bestämdt - Den 7 Maji /. in, jl?5 * ståmdt värde, hvilket det svårligen lärer kunna få, om inan ytterligire skall ana möjligheten af Bankens anlitande vid kriliska tillfällen, såsom det inträffade år 180g.
Jag kan således icke gilla detta motiv för Bankens icke publicitet, utan yrkar med aila de värde talare som yttrat sig för saken, att den genast måtte bestämmas, för att deruppå grunda ett klokt och nyttigt financeproject.
Då tankarne rörande propositionen åro delade, måste jag erkänna att, så vidt jag kunnat fatta, ingen år så mycket öfverensstämmande med min öfvertygelse sorn den Friherre Cederström nyss framställt.
Jag skulle tro det vara klart att, med det undantag han föreslagit, blott begära publiciten i denna stund, och att sålunda icke binda hånderne på sig att handla som tjenligast synes då financeplanen en gång inkommer.
Jag ser icke något hinder att nu till en början afgöra publiciteten, då frågan huruvida den skall fortfara framdeles kan blifva föremål för en ny öfverläggning.
Herr Hjerta, Jag skall ej länge upptaga tiden.
Jag är till en stor del förekommen af de talare som nyss yttrat sig; och vill blott anföra att 58 §.
Riksdags-Ordningen visserligen af mig äfven skulle anses såsom ett hinder, om der statt: ”indi forn nu hemliga hällas- men den lyder icke så, der står blott; ''mål sorn bora hemliga hållas.
Således har den icke afseende på hvad som 180g, hölls hemligt, utan på det som Riksens Ständer Ridd. o. Ad Prof. IV. Band. 8, lii * Deri 7 Maji f, m, anse böra hållas hemligt.
Bancoeden är lika litet bindande, då der blott står mål som böra hållas hemliga icke mål som jiu hållas hemliga, ty det beror på Riksens Ständer att bestämma hvilka mål som bora vara underkastade hemlighet.
Herr Grefve Mörner har sagt, att Ständerne icke borde besluta publicitet för att ej skada ett Verk som skapat tillgångar och i nödens stund varit af nytta.
Jag önskar just att aldrig den måtte mera dertill begagnas.
Och jag försäkrar heligt, att om Banken hade kunnat konsten, att af intet skapa verkeliga tillgångar, skulle jag ej motionerat publicitet af ett så vigtigt och ovanligt Verk.
Många yrkade på proposition.
Herr Grefven och LandtMarJl^alken till— kännagaf, att flere Ledamöter anmält sig att tala, hvilka ännu icke haft tillfälle att yttra sig.
Herr Cederschjöld, Pehr Guitaf:
Här har blifvit yttradt, ”att
Bankens publicitet icke skulle kunna nu bifallas, emedan i 58 §.
Riksdagsordningen talas om inål sorn i Banken böra hemliga hallas.”
Jag får tillstå, att jag för min del, ej kan i denna se ringaste hinder för Riksens Ständer att, om de så finna för godt, borttaga från Banken all möjlig slags hemlighet.
Uti denna §. stadgas nemligen blott, huru voteras skall i mål, sorn böra hemliga hållas.
Om nu Riksens Ständer beslöto , att inga mål skola i Banken, tills vidare, hemliga hållas ; så klefve blott det åberopade stadgandet om yo - Den 7 Maji f. m, Ii5 teringssättet, emedlertid öfverflödigt.
Ty att tro sig nödgas bibehålla hemligheten derföre, att en föreskrift finnes för dylika måls behand_ lingssätt, vore det samma, som skulle man tro sig nödgas bibeliålki LandTulls och Accisafgifter ne, emedan de i RegeringsFormens 60 räknas till bevillning.
Hvad sjelfva saken angår, anhåller jag att åtminstone i Protocollet få förvara min särskilta öfvertygelse.
Jag tror nemligen det vara rent af oumbärligt för Riksens Ständer, att erhålla en fullkomlig kunskap om Bankens tillstånd i alla dess delar, för att kunna uppgöra en myntreglering; emedan man nödvändigt måste känna medlen, innan man kan använda dem.
Derföre kan jag ej tveka, att, i likhet med så många andra värda talare, tillstyrka, det Bankens tillstånd nu bör uppgifvas.
Äfvenledes anser jag, i händelse ingen realisation skulle vid denna Riksdag komma att beslutas, Bankens tillstånd alltför>väl kunna på bestämda tider, för allmänheten uppgifvas, och dermed fortfaras, ända till dess beslut fattas om realisationi men ifrån det 'ögonblicket bor, enligt min öfvertygelse, publiciteten äter upphöra.
Om vår Bank kunde blifva, hvad han ifrån början var, nemligen blott en Depositions- och Våxel-Bunk, så skulle dess Böcker naturligtvis städse kunna ligga för allmänhetens ögon.
Men så länge sedelstocken, till följe af VaxelBankens flerfalldiga förvandlingar till LäneBank, så betydligt öfverstiger den reela fonden, att ingen silfver-växling möjligen skull? kunna företagas, utan i förlitan på Bankens k Den 7 Maji /, m. credit; så måste Bankens tillstånd, i samma stund realisationen beslutas, åter börja hållas hemligt för allmänheten, hvilken också i sjelfva verket icke kan äga något annat billigt anspråk på Banken, än blott att i luckan få utbyta Bancosedlar emot silfver.
Och jag tviflar att någon enskilt man, sorn rörer sig på credit, han må för öfrigt vara så rik som hälst, skulle kunna uthärda allmänhetens fria åtkomst till dess räkenskaper.
I samma stund derföre
Bankens lucka öppnas till siifver-växling, böra, enligt min öfvertygelse, dess Böcker tillslutas för allmänheten.
Herr Manner stam:
Jag utber mig blott, att i anledning af en värd talares erindran, tillägga, att innehållet af 58 §.
Riksdagsordningen icke var mig obekant då jag förra gången yttrade mig, men jag ansåg öfverflödigt att åberopa den, eftersom samma § egenteligen angår voterlngssättet i Utskotten och icke bestämmer de mål, som i BancoUtskottet skola hemliga hållas.
Herr Hjerta och Friherre Cederström hafva i öfrigt fullkomligen vederlagt den tankan, att denna §. skulle hindra publicitetens antagande och jag instämmer således i deras yttranden i denna fråga.
Hvad formen för uppgifterne angår, finner jag det enklaste vara att BancoUtskottet genast inkommer med uppgiften om Bankens ställning.
Def är visserligen icke min mening att den skall uppgöras efter nu varande tillståndet, utan blott efter sista Bokslutet och med anmälan om de förändringar som utan svårighet kunna i hast Den 7 Maji f m.
117 upplysas och för att lätta detta, torde ej bellöfvas annan åtgärd, än att BancoUtskottet genast lemnar Riksens Ständer del af de uppgifter, som blifvit afgifne iill FinanceBeredningen, så framt desamma tillika visa förhållandet emellan Bankens Sedelstock och reela Fond från 1776 intill närvarande tid, hvarom uppgift i annat fall bör tilläggas, Friherre Ccdcrjcrorn :
Det är endast i afseende* på den yrkade propositionen om upplifvandeaf ya §. i BancoOrdningen, söm jag har begärt ordet.
Upplifvandet af denna §. hörer blott och egentligen till det Reglemente som vid Riksdagens slut skall fastställas.
Delar vigtigt att vid detta tillfälle besluta hvad som i Banken skall hemligt hållas, och det är af den anledning jag föreslåratt detta må inskränkas till enskilte person ers räkningar med Banken.
Således skulle Utskottets rätt att besluta blott inskränkas till sådane mål.
Jag får tillägga, att ingen annan proposition sedan lärer behöfvas, än att Banken anmodas så fort sig göra låter ånkomma med uppgift af Bankens ställning enligt sista Bokslut.
Herr Liljejirdle9 Gujiaf:
Om och da en realisationsplan, så säker, så fullkomligen god, följagteligen så antaglig, ksn Rikets Ständer föreläggas, att man med dess antagande ser Rikets välfärd vara förenad, då och sedan den blifvit gillad och allmänneligen godkänd, blifver det nödvändigt att medgifva Bankens publicitet; I 1x8 Den 7 Maji f. m men innan detta aker eller skett, bestrider jag densamma till alla delar.
Herr Grefven ocfi Landt Marfkalken frågade, Om Ridderskapet och Adeln ansåg Öfyerlåggningen fulländad.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att då fråga under discussionen uppstått, huruvida offentligheten af Bankens angelägenheter tilläfventyrs innefattade ett ämne, som borde föranleda till ändring uti visse uppgifne ställen af Grundlagen, och således för närvarande ej kunde tillhöra Ridderskapets och Adelns pröfning, ansåg Herr Grefven och LandtMarfkalken sig böra förklara, att, enligt dess öfvertygelse, detta ämne, uppå de af BancoUtskottet i denna omständighet anförde skäl, icke vore af någon constitutionell natur och beskaffenhet, samt att det följagteligen kunde af Ridderskapet och Adeln afgöras; hvarvid Herr Grefven och LandtMarfkalken dock trodde sig böra inhämta Ridderskapets och Adelns yttrande, om Ridderskapet och Adeln instämde uti denna Herr LandtMarfkalkens mening.
Herr Grefven och LandtMarfkalken till— kånnagaf vidare, att BancoUtskottet vid slutet af dess Betänkande, C6åsom resultat deraf, framställt 3:ne sårskildte punkter, hvaraf den första innefattade sjelfva saken, eller fråga om Bankens Den 7 Maji f. m'.
119 offentlighet; den andra, från hvad tid uppgiften om Bankens ställning herde taga sin början, samt den tredje, om och huruvida några ytterligare uppgifter rörande Bankens tillstånd i framtiden borde komma att åga rum.
He$r Grefve von Schverin hade vål föreslagit att sammanfatta alla dessa tre punkter uti en enda proposition, som skulle gå ut på att genom upphäfvande af 1672 års Ständers beslut, återställa BancoOrdningens 72 §. i sin fulla kraft; äfvensom BruksPatron
Tham tillstyrkt att de tvenne första punkterna kunde, uti en af honom uppgifven proposition, innefattas^ men då hvad det förra förslaget angick; 72 och 75 § §. i BancoOrdningen stadgade, att Bankens Commissarier och Riksens Ständers Fullmågtige, borde vid hvarje Riksdag inför Riksens Ständer uppvisa räkning och god riktighet för hela BancoVerkets tillstånd, hvilket i så måtto syntes strida emot de former den nuvarande Statsförfattningen antagit, som all communication mellan BancoVerket och Riksens Ständer nu mera borde gå genom BancoUtskottet; samt hvad det senare förslaget beträffade, det syntes lånda både till en redig och fullständig behandling af ämnet, att hvar och en af de, utaf BancoUtskottet uppgjorde, ofvanberörde 5:ne punkter, särskilt af Ridderskapet och Adeln pröfvades; ansåg Herr Grefven och LandtMarJkalken sig af sådan anledning böra framställa', trenne sårskildte propositioner; hvarefter Herr Grefven och LandtMarftalken, med afseende, ej mindre å BancoUtskottets förslag, ån den i ämnet förefallne discussion, hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade besluta, att BancoUtskottet
Drn 7 Maji f. m. olördröjeligen borrie till Riksens Ständer inkomma med uppgift af BancoVcrkets närvarande ställning, samt att, med undantag af det sorn rörer enskdfe personers förhållande, BancoYerkets tillstånd i alla delar skulle Riksens Ständer meddelas. v Bifölls.
Herr Grejven och LandtMarjkalken yttrade, att BancoUtskotfet i andra punkten föreslagit, att, om Riksens Ständer beslutade det en upp. gift om BancoYerkets ställning skulle äga rum, grunden derföre måtte blifva Bankens sist ufslut de räkenskap, men utan inskränkning för öfrigt, i afseende på någon uppgift för den förflutna tiden, der den speeialiter äskås.
Herr Hjerta-.
Utan all fråga måste 1827 års Bokslut vara det enda sorn nu kan framläggas.
Detta allena kan visa Bankens nu varande ställning, emedan det år det enda färdiga, och möjligtvis kan Utskottet kanske äfven framlägga dfen hufvudsakligaste förändring sorn under år 1822 inträffat.
Men jag anhåller, att då proposition i detta afseende göres, tiden för uppgifterne icke måtte beräknas från 1808.
Jag har stora an
Då nu Den 7 Maji f. m. |2t redan ett så vigtigt beslut år fattadt. behöfver jag icke fördölja att sådane tabieauer utan svårighet för Bunkens b- tjening kunna öfv.erlernnas, emedan de till de förenade Utskotten blifvit afgifne.
Jag får derföre föreslå tiden från 1776, såsom innefattande vigtiga upplysningar för åren 1776, 1777 och 1800.
Friherre^ Björnfijerna: 1 händelse af bifall $11 Herr Hjertås tillägg, får jag föreslå, att det sker med det villkor, att publiciteten derigenom icke fördröjes; ty ehuru uppgifterne äro ingifne, vet jag icke om Utskotten ännu gillat dem.
Herr Grefven och Landt Mar/hålken hemställde, att grunden för uppgiften af BancoVerkets ställning måtte blifva Bankens sist afslutade räkenskap; dock att BancoUtskottet jemväl borde afgifva en Tableau öfver BancoVerkets ställning ifrån år 1776, intill det sist afslutade räkenskapsåret.
För min del får jag anmärka, att ehuru jag förmodar att pluraliteten lemnar sitt bifall till sistnämnde proposition, det dock torde vara nödvändigt, att man först säger
Nej till hvad Utskottet föreslagit en. ligt hvad 56 § RegeringsFormen och 5 4 Riks» dagsOrdningen föreskrifva. « ' .j Herr Grefven och LandtIHarJkalken erhindrade, att andra punkten innehöll hufvudsakligen alldeles detsamma, sorn den af Herr Grefven och LandtMarskulken nyss gjorde proposition. 122 Den 7 Maji J. m'
Det var blott i afseende på det föreslagne tillägget, som jag trodde formen fordra att man först borde såga
Nej eller Ja till Utskottets tillstyrkande.
Herr Grejven och LandtMarJkalken föreslog derefter, att grunden för uppgiften af BancoVerkets tillstånd måtte blifva Bankens sist af,' slutade Räkenskap; hvilket bifölls.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMar/"hålken hemställde att BancoUtskottet jemväl måtte afgifva en Tableau öfver BancoVerkets ställning ifrån år 1776, intill det sist afslutade Räkenskapsåret.
Herr Grefven och Landt Biar slalhen till— kånnagaU vidare, att BancoUtskottet i tredje punkten föreslagit, att Riksens Ständer måtte, efter BancoUtskottets hörande, i sammanhang, med den allmänna Finance Regleringen, afgöra och bestämma om och huru vidt någre ytterligare uppgifter rörande BancoVerkets ställning, framdeles under Riksens Ständers sammanvaro, eller äfven dess emellan, antingen årligen efter afslutade räkenskaper, eller, efter hvarje Revisions förrättning, må komma att allmän göras.
Cederftröm:
Jag får hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln hvad denna Den 7 Maji f, ni, 122 punkt angår, ville stadga, att Ståndet derom vill fatta sitt beslut i sammanhang med Financeregleringen.
Jag skulle föreslå att Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition måtte blifva, att med beslut häröfver måtte hvila till dess de sammansatte Utskotten inkomma med deras förslag uti financefrågan, då säkerligen deruti lärer yttras, huruvida publiciteten anses böra fortfara eller icke.
Grefvarne Cronhjelm, Polycarpus, och Posse, Carl Henric, förenade sig med Herr Hjerta, Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, det han förmodade, att Stats-och Banco.} Utskottens Betänkande rörande Financeregleringen, då det första gången till RiksStånden aflemnas, troligen komme, att på grund af deremot blifvande anmärkningar, till Utskotten återgå, utan att Ridderskapet och Adeln kunde, vid detta tillfälle, i afseende å Financeregleringen taga något beslut, samt hemställde således, att frågan om och huruvida några ytterligare uppgifter rörande BancoVerkets ställning, framdeles, under Riksens Ständers sammanvaro, eller äfven dess emellan, antingen årligen efter afslutade räkenskaper, eller efter hvarje Revisionsförråttning, må komma att allmängöras, måtte hvila, intilldess Ridderskapet och Adelil 124 Den 7 Maji f, m, öfver den blifvande Financeregleringen fattat sitt beslut.
In fidem Protocolli O. y. Lagerheim’, Onsdagen den 7 Maji.
Herr von Hartmansdorff, Auguji, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o i.J
Mig *ynes i afse ende pä Herr von Hartmansdorff» motion det fall kunna inträff^ ätt Utskottens listor ej blif - Ven 7 Maji e m. 12a va fullkomligen pålitliga.
Det kan ju nemligen lått hända, att Utskotten föreslå åtgärder, dem Riksens Ständer ej bifalla.
Vid sådana tillfällen kunde det Utskottets lista, af hvilket en dy. lik åtgård blifvit föreslagen, naturligtvis ej öfverensstämma med ExpeditionsUtskottets förteckning öfver uppsatta skrifvelse.".
Jag hemställer derföre, om det icke skulle vara möjligt att pcfinna någon utväg, hvarigenom äfven den. na olägenhet kunde afhjelpas.
Om jag ej bedrager nvkj, så afgår för hvarje beslut, som RiksSiånden fatta, ett ProtocolFUtdrag med underrättelse derom, till det Utskott, hvilket föreslagit den åtgärd, hvarom man besluiit.
Om så förhå.ler sig, lärer Herr Hjertås önskan redan vara uppfylld.