Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är mot en för vidsträckt tillämpning af denna grundsats, som jag anser hinder möta i deu särskilda beskaffenheten al en militärpersous tjensteförhållanden, som i många fall ganska betydligt skilja sig från de civila embetsmännens.
I afsrde å de sednare, kan ganska lätt beräknas på förhand, huruvida deras närvaro är i den närmaste framtiden nödvändig eller icke, och om således en sådan utsträckt permission, som här är ifrågasatt, kan utan fara beviljas dem; men så är ej förhållandet med militärer, och de, som minnas tiderna från 1848 till 1857, torde gifva mig rätt härutinnan.
Också har i alla tider militären ansetts böra underkastas en strängare kontroll i detta afs:de.
Att någon förändring af det nuv:de förhållande kan och möjl. äfven bör ske, vill jag icke bestrida, men att den bör vara så vidt omfattande, som här föreslås, tror jag icke är rätt.
Om en författning af detta innehåll komme till stånd, blefve det ofta för den permitterande myndigheten nödvändigt att vid permissionen fästa det villkor, att man ej finge uppehålla sig annorstädes, än å inrikes ort, och då upstode den oformligheten, att en underordnad myndighet gjorde inskränkning i den frihet, som K.
M:s författning medgifvit.
Om emellertid permission sålunda komme att med inskränkning i afs:de å vistelseorten meddelas, blir det en annan fråga, om den myndighet, som utfärdar pass, finner för godt att fästa något afside vid villkoret.
Alla sådana kollisioner bör man söka undvika.
Jag har emellertid icke fästat stort afs:de vid detta Betänka framgång eller fall, emedan jag är fullt öfvertygad, att K.
M. skall deråt lemna den behandling, som frågans natur kräfver.
Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten utaf
Hr StatsRådet och K. af K.
M:s N.O. Henrik Gerhard Lagerstråle, hvilken å K.
M:s höga vägnar öfverlemnade 3 nåd.
Proposir och 3 nåd.
Skrifvelser till B. St:r.
Jag vågar för min del vara af olika tanke med den siste värde talaren.
Jag kan icke fatta de stora olägenheter, som skulle kunna upstå af en skrifvelse, sådan som den här nu föreslagne, då militär fortfarande blott på vanligt sätt skulle erhålla permission, nemi. af Chefen och Generalbefälhafvaren.
Ofta kan ju fall förekomma, då, t. ex. i Skåne, en resa 144 Den 18 J anuari. till Köpenhamn blir oundviklig; bör jag då nödgas upskjnta en dylik under en hel månads tid och derunder möjligen se min välfärd sättas på spel, blott för att afvakta ett tillstånd, som aldrig nekas?
Hr Rosensvärd har sagt, att det blefve svårt att vid inträffande behof få hem sina officerare, om de befunno sig på utländsk botten.
DA numera telegrafer och jernvägar finnas utsträckta öfver nästan hela jorden, hemställer jag om svårigheten verkligen blir större att få hem en officer från t. o. m.
Italien, än att få reda på honom, om han inom riket begifvit sig t. ex. till Torneå.
Den som något känner till förhållandena hos oss, vet huru mycket onödigt skrifveri här finnes; ju mera man kati taga bort deraf, ju bättre.
Man kunde val åtminstone i ett fall, sådant som detta, förskona både tjenstemannen och K.
M:t från den nu brukliga, onöga formaliteten.
Betänk:t lemnar dessutom åt K.
M:t att enligt eget godtfinnande ordna förhållandena.
Dess antagande af R. o. Ad. kan således icke innebära den ringaste fara, hvarken för arméens tjenstbarhet eller dess disciplin, endast lättnad för den permissionssökande.
Jag tillstyrker bifall derå.
Mot sjelfva saken har jag ingenting att invända, ehuru jag tror att skrifvelsen är npsatt i en nog bestiimd form.
Jag, likasom näst föregående talare, anser det icke vara skäl att besvära K.
M. med sådana mål, som meddelande af ifrågav:de tillstånd, utan att detta kunde ganska väl tillkomma Genéralbefälhafvarrie.
, Jag tror mig också veta, att K.
M:t tillåtit dessa att för officerare i gränsorterna utfärda passersedlar för kortare tid, hvilka berättigat dem att. på några dagar gå öfver till främmande land.
Jag vågar emellertid föreslå den modifikation af Utslcts framställning, att den underd. hemställan skulle få följande lydelse: »att R.
St. måtte hos K. M. i und:het anhålla, att, med de undantag och under iakttagande af de föreskrifter, som K.
M. kan finna nödigt bestämma, embetsoch tjensteman» etc.
Jag har så till vida kommit till samma resultat, som Gr.
Björnstjerna, att jag icke anser den ifrågav:de skrifvelsen innebära någon egentlig fara, emedan jag är fullt öfvert. ygad, att K.
M:t vid pröfningen deraf skall fästa allt nödigt afseende vid det förhållande, jag ansett härvid böra tagas i betrak tande.
Men Hr Grut har mot mitt förra yttrande gjort några anmärkningar, som jag anhåller att få bemöta.
Hvad beträffar att den på permission utrikes resande officeren kunde med lika stor lätthet återfås till tjenstgöring, som ifall han endast reste inom landet, så vågar jag draga riktigheten af detta påstående i tvifvel.
Visserligen låter ett sådant återkallande sig lätt göra, om den ifrågav:de tjenstemannen ständigt vistades på samma ort, t. ex. i Berlin; men i allmänhet reser man icke utrikes på det sättet, utan man ströfvar Europa omkring, med korta uppehåll på hvarje ort, -ch det är då för vederbörande omöjligt att veta, hvar den resande - Deli 1 8 Jennar!.
Ui de är tiilfinnandes, om lian händelsevis skulle komma stt behöfva*.
Detta är så mycket säkrare fallet, som de rapporter nied uplysning om vistelseorten, som den resande offiqeren är skyldig ingifva och hvilka äfven här åberopas, ej insändas oftare än hvart halfår, och äfven om de oftare afgåfvos. endast utvisade vistelseorten vid rapportens dato.
Jag vill emellertid icke längre uppehålla It. o. Ad., utan slutar med det tillkännagifvande, att jag anser skrifvelsen icke innebära någon fara eller kunna egentligen skada, då nfgörandet i alla fall tillhör K. M. Hr Printzensköld, Carl:
Det finnes väl knapt något land, der man ådagalägger en sådan benägenhet att ändra gällande författningar, som inom vårt kära fädernesland.
Det är ännu icke 5 år sedan K. M., efter It.
St:rs hemställan, utfärdade föreskrift om hvad civile tjenstemän borde iakttaga, då de önskade resa utrikes.
Nu är man redan missnöjd med denna författning och vill uti den tillvägabringa förändringar.
Ar det då så nödvändigt att representalionen vid hvarje Riksdag upträder för att till K.
M. frambära ansökningar i afseende å ämnen, som så nyligen blifvit behandlade och afgjorda?
K. M. har nu föreskrifvit, att en tjensteman får utan särskildt Kongl, tillstånd resa utrikes på en månad, men att, om det är fråga örn längre tid, saken skall till K.
M:ts egen höga pröfning hänskjutas; och nog synes det mig vara i sin ordning, att Konungen, sorn är högste Chef öfver Rikets olla embets- och tjenstemän, får veta hvar desse uppehålla sig; ty besynnerligt vore det viii om t. ex, en Regementschef eller en President skulle kunna resa till Italien eller Amerika utan att dertill hafva K.
Mits serskilda tillstånd.
Hvad serskildt beträffar militärer, så har Hr Rosensvärd i sin reservation och äfven i dag på detta rum så tydligt och fullständigt ådagalagt olämplighetefi af att utsträcka den ifrågavtde rättigheten för detta slag af tjenstemän, att. jag derom icke behöfver något vidare tillägga.
På grund af hvad redan är anfördt, vågar jag alltså anhålla, det R. o. Ad. behagade afslå Utsk:s i detta Betänk, gjorda hemställan.
Den redaktionsförändring.
Sprengtporten föreslagit, skulle vid icke medföra någon bestämd olägenhet; men då det är en naturlig sak, att K. M. i sådana frågor, som inkomma från It.
St:r önskningsvis, är oförhindrad att göra hvilka förändringar sorn helst, tror jag man kati vidblifva Utsk:ts förslag, helst som det eljest skulle blifva svårare eller åtminstone fordra omvägar att få ett sammanstämmande lt.
SUrs beslut i ämnet, alldenstund de öfriga Stånden, om de bifalla förslaget, troligen antaga det under dess nuv:de form.
— I afs:de å Hr Printzenskölds anm., att man vili förändra och stöpa om allting, torde den icke gälla i detta fall, ty R.
St:r hafva ej visat någon stor otålighet, då den föreskrift, som för 5 år sedan ändrades, varit gällande alltsedan 1780. H. III. 10 J4B Den 18 Januari.
Det föreslagna stadgandet kan möjligen vara skäl att tillämpa på civila embets- oell tjenstemän, men ingalunda på militärer, hvilka i alla tider och länder varit underkastade strängare band än de förre.
I st. f. att lossa på dess» band. har man också öfverallt hårdare tillknutit dem; och ehuru jag älskar frihet i allmänhet, tror jag dock, att de band, sorn iiro ämnade att sammanhålla disciplinen inom arméen, snarare böra hårdare tilldragas än tiplösas. Jag tror således, att Chefen för Landtförsv.Dep:t icke kan tillstyrka K.
M. att bevilja en sådan utsträckt permissionsrätt för militärer; men jag anser i alla fall af vigt, att det enda af de 4 Stånden, som kan bedöma en sådan fråga, som den förev:de, emedan dess medlemmar till en del äro militärer, också yttrar sig deröfver; och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville afslå Betäukrt, åtminstone i hvad det rörer militärpersoner.
Det är mig vissell, ganska väl bekant, att K.
M. kan fästa hvad afs:de K.
M. behagar vid en af R.
St:r önskningsvis gjord framställning, men jag anser det derföre icke likgiltigt, att R.
St:r ingå med framställningar sådana, att deras redaktion icke fullt uttrycker, livad It.
St:r äsyltat och önska.
Jag har derföre velat genom mitt redaktionsförslag gifva en bättre och lämpligare form åt It.
St:rs framställning, och kail icke afstå från min anhållan om propos. på mitt förslag.
Om man behagar läsa Utsk:ts Betänk., så står der uttryckligen, att pass skulle utlemnas endast åt sådana personer, som hafva vederbörandes tillstånd att resa utrikes.
Frågan gäller således här blott, om en annan än Konungen skulle kunna i detta fall vara vederbörande.
När OeneralBefälhafvare och Regementschef tillstyrkt bifall på en ansökan af ifrågavarande art, har det säkerl. aldrig handt, att K. M. afslagit densamma.
Jag tror således ej att det skulle medföra stor fara, om dessa myndigheters tillstånd förklarades ensamt göra tillfyllest.
Deremot kati det nuvarande förhållandet föranleda verkliga lagbrott.
Vid gränsorterna kan understundom en resa blifva en nödvändighet.
Ett häftigt sjukdomsfall af svårare eller ovanlig beskaffenhet kan ju fordra en läkarehjelp, som endast i en närbelägen utländsk stad kan ernås.
Månne ej Generalbefälet dä ofta tager pä sitt ansvar att mot föreskrift tillåta resan?
Ansökan deremot går emellertid till Stockholm, föredrages, beviljas och aulander till dea sökande, då denne redan som frisk återvändt och ingått i tjenstgöring.
Hvartill tjenar en dylik föråldrad inrättning, som ingenstädes torde linna sitt motstycke?
Åtminstone i den armée, som nu har deri bästa anda, den Franska, skall det visst ej falla någon in att begära Kejsarens tillstånd för en resa t. ex. till Belgien. — 1 afs:de å ordalydelsen, medgifver jag, att den af Frih.
Sprengtporten föreslagna redaktion har företräde, men med alside å nödig öfverensstämmelse med de öfriga Ståndens torde Utsk:ts böra bibehållas.
Den 18 Jannar}. 147 Sedan öfverlägga ingen härefter förklarat® fulländad, yttrade It.
Exc. Hr Gr. och Landtm, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:s förslag, dels att detsamma måtte godkännas, utom i hvad det anginge militäre embets- och tjenstemän, dels att förslaget skulle bifallas med den förändring, att orden: »med de undantag ■och under iakttagande af de föreskrifter, som K.
M. kan finna nödigt bestämma» infördes emellan orden: »i underd. anhålla att» samt orden: »embets- och tjensteman,» dels slutligen afslag å Betänkt; och skulle H.
Exc. framställa propos. först å bifall till Utsk:ts förslag samt sedermera, så vida svaren dertill föranledde, å de öfriga yrkandena i nyssnämnde ordning.
Härefter gjordes propos. å bifall till Betänk., samt besvarades med mångå ja, blandade med nej, hvaruppå H.
Exc- förklarade, det han funnit ja hafva varit öfvervägande.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 19, i anledning af väckt motion om lag till begränsande af fångars rätt att förvalta sin egendom och begagna andra medborgerliga rättigheter.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Trenne Riksstånd hafva ålagt StatsUtsk;t att företaga till behandling K.
M:ts Propos. oro medels anskaffande till bekostnad af Statens jernvägar före frågan om dessa jernvägars sträckning.
I den nämnda K.
Propos. finnes förutsatt, att R.
St-.rs Bank skulle använda en del af sin vinst till att öfvertaga någon del af Statsobligationerna; och Banko Utsk. har derföre äfven fått mottaga ett prot.utdrag i ämnet från StatsUtsk:t.
Nu innehåller 2 § sista mom. af R.
St:rs instruktion för BankoUtslct följande: »Och bör Utsk. i sammanhang med det förslag till reglering af Bankens lane- och kreditivrörelse, som Utsk. har att till R.
St. afgifva, meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1857 års början uplupna Bankovinst.»
I det förra reglementet stod deremot, att BankoUtsk. borde företaga frågan om Bankovinstens användande så fort som möjligt.
Då nu BankoUtsk. kan finna sig. af ofvanåberopade 2 § i instruktionen, förhindradt, att nu behandla frågan om Bankovinstens användande, torde det vara nödigt, att R.
St. lemna BankoUtsk:t någon serskild föreskrift i detta afseende; och får jag derföre föreslå, att R. o. Ad. måtte ålägga BankoUtsk:t att, utan hinder af föreskriften i 2 § 4 mom. af den för detta Utsk. gällande instruktion, genast till behandling företaga K.
Propos. om medels anskaffande för fortsättning af Statens Jernviigsbyggnader, i hvad den angår Bankovinstens användande till upköp af Statsverkets obligationer.
Detta förslag blef af R. o. Ad. efter framstäld propos. bifallet.
HR Re w 18 J*nH»r!
Föredrogs RiddarhusUtskottets den 14 dennes bordlagde Utlåt.
Nio 5, i anledning af Frih. J. G. von Paykulls motion om ändring uti 16 g RiddarhusOrdningen.
Det kan visserligen ega sin riktighet, såsom Utsk. i sitt Betiink. sagt, att denna fråga icke är af någon synnerlig vigt; men jag har väckt motion derom, emedan jag anser att man icke bör bibehålla föreskrifter, som ej längre behöfvas eller kunna tillämpas.
Riddarhussalen har nemi. numera tvenne ingångar, och vakthafvande UnderOfficeren kan ej vara mera än på ett ställe.
Dertill kommer, att upvisande af pollet icke är någon fullständig kontroll, emedan den vakthafvande visserligen kan se om polletten har sin tillbörliga färg och stämpel, men icke bedöma huruvida den innehafves af rätt person eller ej.
Om jag tappar min pollet på gatan och den uphittas af en obehörig per son, som vill begagna den. kan sådant af den vakthafvande Underofficern ingalunda förekommas.
Jag ansåg alltså en alldeles tillräcklig kontroll ligga i RiddarhnsFiskalens rätt att fordra upvisande af pollet, och anhåller om bifall till den Betänka åtföljande serskilda mening af 3 reservanter inom Utsk:t.
Då jag inom Utsk. tillhört den majoritet, som funnit skäl att afstyrka Frih. von Paykulls motion, anhåller jag att få meri några ord utveckla anledningen dertill.
Yi utgingo dervid från den åsigt, att man i allmänhet bör fara varligt fram med Grundlagarna och de konstitutionela stadgar, som dermed stå i sammanhang, och att i afs. härå ingen förändring bör göras, sorn icke ar af behofvet oundgängligen påkallad.
Detta tror jag ej vara fallet med den af Frih. v. Paykull föreslagna ändringen.
För min del finner jag ingenting förödmjukande i att vid inträdet i Riddarhussalen upvisa min pollet för den Underofficer, som till följd af vederbörandes ordres är der posterad.
Deremot vore det temligen oangenämt, om man här skulle kunna midt under en diskussion afbrytas genom RiddarhnsFiskalens begäran om upvisande af pollet.
Om Fiskalen upfyller alla sina olikartade åligganden med den noggrannhet, som vi äro vande att hos denne tjensteman alltid finna, torde äfven hans tid vara så tillräckligt uptagen, att han ej bör med detta updrag ytterligare belastas.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. måtte, med godkännande af Utskrts Bet., afstå Frih. von Paykulls motion, och behagade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, derå framställa propos.
Äfven jag anhåller, det R. o. Ad. behagade bifalla Utskts Utlåt.
Visserligen har motionären här upträdt till försvar för sitt förslag, och några reservanter hafva till Utskrs Utlåt, bifogat er. serskild mening jemte motiverna dertill, men som icke öfvertygat mig på något sätt.
De hafva deri sagt, att Ståndets ledamöter i allmänhet icke äro talrikare församlade, än att hvar och en kan med lätthet igenkännas, och att Piskalen således bör kunna kontrollera, det endast behöriga personer äro i) «n 18 Jan na rf. 14» tillstädes.
Detta torde dock ingalunda vara enligt roed verkliga förhållandet, ty erfarenheten har visat, att öfverläggningarne på detta runi, om icke alltid, dock ofta nog, under innev:de Riksmöte, äro med det allmänna deltagande omfattade, att Fiskalen, hade han äfven lodjursögon, omöjligen kan med säkerhet uptiicka, huruvida i detta vidsträckta sessiousrum någon obehörig insmugit sig.
I afs. å behag och obehag, kan det högst ringa besväret af det för ett ögonblick skeende upvisandet utaf poletten för den vakthafvande Underofficeren, alls icke jemföras med den stora förtreten, att vara hvarje ögonblick utsatt för efterräkningar från Fiskalen; och hvad beträffar den af Frih. von Paykull påstådda omöjligheten att nu mera, sedan Riddarhussalen fått ännu en ingång, tillämpa det befintliga stadgandet, så se vi dagligen att alla svårigheter i detta afs. iiro lyckligt häfda.
Jag kati således icke finna något skäl, att besvära K.
M:t med begäran om sanktion på en så beskaffad förändring i RiddarhusOrdn., som den föreslagna, utan ankålleSr om bifall till Utsk:s Utlåtande.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik.
Lika med Frih. von Platen anser jag, att grundlagar och konstitutionel stadgar icke böra, utan verkligt trängande behof, förändras.
Men deremot är det ingalunda olämpligt, utan fullt i sai ordning, att ur dem taga bort hvad som egentligen ej hör dit.
Ett sådant stadgande, som det, hvarom nu är fråga, hörer icke till Riddh.Ordn., utan har sin naturliga plats i den serskilda Ordningsstadgan.
Jag skulle derföre anse rättast,, att föreskriften om pollets upvisande helt och hållet utginge ur Kiddarh.Ordn., och för vinnande af detta ändamål torde eu återremiss till Utskit vara den rätta utvägen.
Något förödmjukande har jag icke ansett det vara att för vakthafvande Underofficern upvisa poletteu; men jag tror fortfarande det vara omöjligt för en Underofficer att utöfva nödig kontroll, då det numera finues tvenne ingångar.
Det är sanut, att lagarna böra ej för ofta ändras; men sådant torde dock vara nödvändigt, då inträffande förhållanden göra det omöjligt att efterlefva och tillämpa dem.
Tersmeden har förklarat, att lian ville hafva hela stadgandet borttaget ur Riddarh.Ord., och jag biträder gerna denna mening, på grund af hvilken jag anhåller örn återremiss.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall å Utlåtit, dels återremiss deraf, framstälde H.
Exc. propos. å bifall till förevule Utlåt., och då dertill svarades ja och nej i blandning, gjordes propos. på Utlåtits återremitterande, och besvarades med många både ja och nej, hvaruppå H.
Exc. förklarade sig nu halva funnit ja öfvervägande.
Frih. Cederström, Rudolf, begärde votering.
Uplästes och godkändes följande voter.propos.; I>e n 38 Ja nu a rf.
Den, sorn bifaller Kiddarh.Utskits Utlåt.
N:o 5, i ani. af Frih, ron Paykulls motion om ändring uti 10 § Riddarli.ördn., röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, blifver Utlåtit, på grund af deremot gjorda annur, til?
Utsk:t återrernitteradt, Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda!
Ja ■— 62.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk:t K.
Mits nedanBämnde denne dag öfverlemnade nåd.
Froposrr, nemi : l:o ang:de ifrågaställdt förändradt sfitt för amortering af Landshöfdinge-ackorden; 2:o om anvisande såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås Härad i Hallands
Förste Landtmätarebostället, 2/3 mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs Socken af nämnde Härad, i stället för nuv:de Länsmansbostället 3/s mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps Socken; oell 3:o ang:de utbyte af Skogvaktarebostället Nytorp mot Kronofjerdingsmansbostället Lilla Tjärbruket i Vester Rekarne Härad och Södermanlands Län.
Föredrogos oell bordlädes de denne dag ankomne nåd.
Skrifvelserne nemi.: l:o med öfverlemnande af upgjordt. förslag till BevillningsStadga och dermed sammanhang egande författningar; 2:o i fråga om förändrade grunder för Mjöl- och Sågqvarnars beskattning; saint 3:o med det af särskilde Komiternde afgifne underd.
Utlåt, och förslag angide Skjutsningsbésvärets ordnande.
Anmäldes och bordlädes LagUtskits nedannämnde Betänk., nemligen: N:o 12, i anledn af väckt motion om förändring i lagens stadgande ang:de danaarf; N:o 13, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att kronojord, sohl blifvit till skatte löst, må i dens hand, som gjort skatteköpet, anses såsom aflinge; N:o 15, i anledn. af väckt motion om giftomannarättens uphörande; samt Nio 16, i anledn. af väckt motion om förändring eller upliäfvande af 2 Kap. 5 g GiftermålsBalken. K. o, Ad. åtskiljdes kl. 3/t 1 e. m. lii fidem, ().
Ilen 21 Januari.
Lönlagen den 21 Januari 1860.
Plenum kl. IO f. m.
Justerades 9 Prot.Utdrag för den 18 dennes samt PleniProt. för den 10 sistl.
Dee, e. m.
Hrr Elektorers lista vid sistl. dag hållet val af en Ledamot, uti Korist.Utsk:t efter N:o 1871, Hr Ehrenpohl, fullm.
Hr Stjernsvärd, lindolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 100, Hr Uggla, fullm.
Hr Cederschiöld, Hobert Teofron.
Företog 11. o. Ad. val af de Ledamöter, hvilka å R. o. Adma vägnar böra deltaga i den Nämnd, sorn, enligt 103 g RegeringsFormen och 64 § Riksdagsordningen eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra från utöfningeu af Konungens
Domsrätt skiljas; oell befunnos följande genom de flesta rösterna hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 135.
Grefve Cederström, fullm.
Friherre Cederström, Carl Emanuel. med 99 röster.
Friherre von Otter, fullm.
Friherre Leijonhufvud, Carl Gustaf, med 99 röster.
Friherre Tersmeden, Wilhelm Fredrik, med 100 röster N:o 338.
Herr Grubbe, fullm.
Herr Olivecrona, Samuel
Detlof Knut, med 99 röster.
N:o 1846.
Herr Fock, fullm.
Friherre Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 100 röster.
N:o 2082.
Herr Mannerskantz, Carl Axel, med 100 röster.
N:o 1196.
Herr Biiärnhjelm, fullm.
Herr Uggla, Carl Gustaf, med 100 röster.
N:o 1563.
Herr Cederstråle, fullm.
Friherre Posse, Johan August, med 100 röster.
N:o 1636.
Herr Reuterskjöld, Carl Leonard, med 100 rösterN:o 1749. B. Herr von Ehrenheim, Pehr Jacob, med 99 röster.
N.o 2325.
Herr Fåhreeus, Johan Fredrik, med 100 röster.
Herr Ros, Anders Emanuel, med 100 röster.
Suppleanter : N.-o 1465.
Unge, fullm.
Herr af Geijerstam, Carl, med 98 röster.
I*?
Dun 51 J*n»ari Nio 35.
Grefve Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, med 98 röster.
N:o 323.
Friherre Rosenblad, fullm.
Herr Munck af Rosenschöld, Thomas, med 97 röster; N:o 100.
Flerr Uggla, fullm.
Herr Cederschiöld, Robert Theofron, med 97 röster; sedan genom särskilda lottningar först emellan dem, som erhållit 98 röster, och sedermera emellan dero, som bekommit 97 röster, blifvit bestämd den ordning, uti hvilken de skulle såsom suppleanter ingå.
Uplästes och godkändes ExpeditionsUtskits nedannfimde förslag till It.
St:rs underd. skrivelser till K. M , nemi.:
N:o 15, i anledning af K.
Propos. om uplåtande af en Halmstads Slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för tullhus i nämnde stad; Nio 16, i anledning af K.
Propos. om indragning till Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo Härads sydöstra distrikt på lön anslagne bostället Södergården N:o 2 mot kontant ersättning till boställsinnehafvare»; N:o 17, i anledning af K.
Propos. ang-.de uphö rande af den s. k. kalkugnsafgiften på Gottland; N:o 18, i anledning af K.
Propos. ang:de anslag till fullbordandet af det invid hufvudstaden uplörda hospital för sinnessjukas vård; samt N:o 19, ang:de Riksdagens förlängning på en månad.
Mits den 18 dennes bordlagde nåd.
St:r med öfverlemnande af upgjordt förslag till BevillningsStadga och dermed sammanhang egande författningar.