Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s vid sista riksdagen addina skrifvelse i detta samilia ämne.
Uti delta utlåt, har collegium u t red t hela förhållandet med denna fråga, hvilken nian nu begärt ånyo skola utredas.
Della hade CJlsk:s ledamöter haft tillfälle att inhemta, om de behagat läsa de handlingar, hvilka åtföljde återremissen från II. o. Ad , och jemväl om de läst de handlingar i ämnet, som kommo från K. M.
Uti detta utlåt, finnes upplyst hvilka lagföiändringar, som först borde ske, oell likaledes visas omöjligheten af, alt, med bibehållande af ömsesidig rätt emellan räntetagare och räntegifvare, framflytta liden till Januari eller Februari månad, med mindre än att uppbördsstämmorna nedflvltas till Juli månad och lagen ändras om stämmo- och afradsdagar.
Derjemte kan man inhemta af samma utlåt, hvilka förhållanden skulle genom en sådan förändring uppkomma i och för debiteringen och controllen af uppbörden, äfvensom i afseende på räkenskapernas afslutande och levison.
Man hade bort minnas, att jemte det coll:m redogjort för omöjligheten att antaga R.
St:s begäran, collini tillika visat, att långt ifrån alt det vore tjenligt framflytta tiden för markegångssättningen, vore det skäl att tillbakaflytla den till de lörsta dagarna af October, på det att uppbördsboken måtte kunna vara fullständigt uträknad och upprättad, samt en lid derigenom lemnäs åt uppbördsmännen till uppbörden, hvilket nu är rent af omöjligt, så länge första uppbördsslämman börjades i November månad.
Collini har derjemte lill K. M. i und. hemställt, huruvida icke markegångssältuingen borde vara ett medium af det pris, sorn gällde de 3 sista månaderna af det föregide året och de 9 första af det pågående året.
Delta medelpris skulle uträknas af deputerade med biträde af landsconloret, pris-kuranlerne verificerade af Pröfnings-comiteen.
Allt delta lärer således vara utredt, oell någon ytterligare utredning torde derföie icke behöfvas.
Att lugna sinnena med en und. skrifvelse lill K. M., innefattande begäran om utredning af della ämne och derigenom nödga embetsman att ånyo upprepa hvad de förut anfört, det finner jag för min del vara ganska illa betänkt.
Jag förnyar min anhållan om afslag å denna punkt.
Uti största delen af i36
Den - November f. m. hvad jag kunde hafva att yttra är jag förekommen af Hrr Lefrén och von Rosen.
Det må vara, att olika localförhållanden medföra olika önskningar; men jag får likväl stiga, att uti den ort jag bebor, der den största sädeshandeln verkligen äger runi, är det svårt för läntetagare och räntegifvare att till November månad bestämma prisen.
Uttröskningen af säden sker derstädes ganska sent, och i följd deraf begynner sädeshandeln först längre fram på året.
Det är af denna orsak jag för min del tillstyrker framflyttning af tiden, såsom Utsk. föreslagit, och för att ej onödigtvis upptaga R. o. Ad:s tid med alt säga hvad redan är yttradt, förenar jag mig med ofvannämnda talare.
Jag får likväl tillika nämna, att 0111 man skulle anse, hvad jag ej vill bestrida, att sådant skulle medföra förändring i liden för redovisningen, så tror jag det ej skulle vara någon omöjlighet.
Hr von Hohenhausen, Carl Ludvig:
Jag får lill alla delar förena mig med Frih.
Cederström och Gr.
Jag tror alt här är icke endast fråga 0111 räntegifvarnes commodile' och fördel, det torde vara äfven så väl fråga om indelningstagarnes fördel, om också commodite'en icke kommer i fråga.
Att räntetagarne skola vänta lill Januari månad för att få veta om räntégifvarne skola lösa säden eller icke, tyckes vara obehörigt.
Räntetagaren får sin lön för det år, som är förflutet, och det synes då vara skäl, att lian vid detsamma årets slut får veta hvad lian har att påräkna.
Jag tror dessutom, alt denna fråga har djupare afsigter, än som synas på ytan, och får således begära afslag å denna punkt.
Le fre'n:
Det kan val hända, att förslaget har djupare rötter, än de som nu synas; jag har sett samt anmärkt dem och är icke okunnig om hvad följd betänk., sådant det är framstäldt, kan hafva.
Jag har jemväl uttalat min öfvertygelse ang:de detta och bryr mig föga om hvad derom säges; men jag tror icke det vara skäl att söka förhindra vidare utredning af denna fråga.
— Jag vill exempelvis nämna, alt det kunde vara möjligt alt afhjelpa saken derigenom, alt man till norm för markegången tog medelpriset af de 5 iöregide årens markegångar.
Då vore man i tillfälle attnär som helst börja debiteringen, uppbörden och redogörelsen samt måhända kunna afstilla räkenskaperna.
Denna utväg vore visserligen möjlig.
Jag säger icke, att den är god, men bättre, och bör blifva föremål för utredning.
Hvarföre skall man afklippa ett ämne, som är af vigt, derföre att man tror sig se syftningar i detta betänk., som äro oväntade.
Jag tillstyrker bifall lill denna punkt.
Då jag, lika så mycket sorn någon annan, anser det vara af största vigt, att hvarje ärende fullständigt utredes och betraktas, kan jag naturligtvis icke vara Den 7 November f. m. i37 vara emot den lind. skrifvelsen, sora nu är föreslagen, ehuru den äskade utredningen af denna fråga måhända redan är, på sätt Frih.
Gederström upplyst, så fullständigt verkställd, att något vidare i den saken icke torde vara att säga; men jag ber att få fästa uppmärksamheten på första perioden af Utskts förslag, hvilken jag för min del icke kan bifalla.
Der står nemi. föreslaget att R.
St. skulle besluta "att de i afseende å markegångssättningen nu befintliga föreskrifter må förblifva gällande, intilldess R.
St. vid nästkommande riksdag blifva i tillfälle att nödiga förändringar deruti besluta."
St. behöfva besluta hvad som ovillkorligen följer af sig sjelft, och tror icke heller att Ständerne äga rättighet att säga i beslutet, att detta skall vara gällande endast till nästa riksdag.
Jag anhåller således, att den första perioden måtte utgå och att R.
St. matte anhålla om den utredning, sora sednare perioden innehåller.
Vid della tillfälle ber jag att få upplysa, det markegångssättningen, då den sker i första dagarna af November månad, icke är så omöjlig att verkställa efter sädesprisen, som man föreställer sig.
Man bör äfven komma ihåg, att den gäller för det årets räntor, under hvilket markegångssättningen sker, såsom Gr.
Mörner förut nämnt.
Man har således tillfälle alt från början af det året göra sig underrättad om hurudana prisen varit, och derefter lämpa markegångsprisets bestämmande.
Jag medger att en olägenhet åtföljer denna prisbestämmelse, i så måtto, att det föregide årets markegångstaxa måste äfven för det kommande uret vara gällande, ifall tvister uppkomma om prisen för året och parlerne icke vilja sig derom förena; men dessa tillfallen äro dock få och af mindre betydlig olägenhet i jemförelse med hvad som en förändrad tid för markegångssättningen skulle medföra i afseende på uppbörden m. m.
Då man nu erinrar sig, att svårigheterna för bestämmandet af de rätta prisen icke äro så stora, som man framställt, skulle jag förmoda alt den nu ifrågasatta skrifvelsen är föga af behofvet påkallad.
Horn; På det att R. o. Ad. icke måtte riskera någonting af de dolda afsigter, som här blifvit förespeglade, och i följd af den paniska fruktan, som från ett visst håll visat sig, tror jag det bäst vara, att R. o. Ad. afslår denna punkt, emedan den nu icke är af vigt, då icke fråga är om antagande af hela det af StatsUtsk. föreslagna systemet, hvilket R. o. Ad. redan afslagit.
Jag skulle gerna hafva viljnt förena mig med min värde vän Gr.
Horn, om jag icke verkligen funnit det af Hr Lefren antagna motiv så beskaffad!, att jag måste med honom i allo instämma om nyttan afen sådan und. skrifvelse, för att bibehålla det lugn, som kari uppstå deri16 H. 18 138 Den 7 November f. m. genom, att denna fråga utsältes till en sednare tids behandling.
Detta motiv röjer en djup politik vid behandlingen af alla vigtiga ärenden, och denna behandling inom RiksStrn kan, såsom en talare nyss yttrat, liknas vid att slå raffel; men politiken må dock vaka öfver att icke lugnet genom sådana åtgärder störes, då man nu vill uppskjuta ärendet till en ny tid.
Jag ber R. o. Ad. besinna, att då isynnerhet Kammar-collegii President icke synts vilja neka, alt en skrifvelse möjligen skulle kunna tillåtas, fastän den varit honom emot, så måste ärendet derigenom få åtminstone någon utredning, och vi derigenom komma i tillfälle att icke helt och hållet förkasta en fråga, som vidalia riksdagar jag minnes varit föremål för R.
Sfs öfverläggningar.
Då jag af de yttranden, som här af några ledamöter blifvit afgifna, finner att R. o. Ad. helt och hållet förgätit hvad sorn vid återremissen af betänk.
N:o 170 blifvit anfördt, just i afseende på denna fråga, genom uppläsande af Kammar-collegii und. utlåt., afgifvet i anledn. af R.
St:s anhållan i delta ämne vid sista riksdag; så anhåller jag att få i minnet återföra detta, genom uppläsande af detsamma, hvarigenom till och med Hr Lefre'n bör finna att frågan är utredd äfven isina detaljer.
Detta und. utlåt., som Utsk. haft del af, men icke behagat läsa, åtminstone icke referera, lyder sålunda: Frih.
Cederström uppläste nu åtskilliga delar af Kammar-collegii ifrågavar. und. utlåt., hvilket finnes intaget tili R. o. Ad:s prot. vid denna riksdag för den i5 Juli f. m., Häftet io pag. 42; hvarefter Friherren yttrade:
Härigenom skulle jag förmoda, alt Hr Lefre'n blifvit öfvertygad derom, att frågan verkligen är utredd, och att den föreslagna und. skrifvelsen är, lindrigast sagdt, öfverflödig.
Jag förnyar min begäran om afslag ä denna punkt, Hr von Hartmansdorff:
Hr Printzenskölds an ni ärkn. vid förra delen af den nu föredragna punkten i betänk.
N:o 326 torde hafva öfvertygat R. o. Ad. om olämpligheten deraf, att lill K.
M. ingå med en und. framställning alfattad i de föreslagna ordalagen ang:de den sednare delen af Utsk:s tillstyrkande, hvilken blifvit af Hr Lefre'n och andra talare förordad, mäste jag yttra detsamma, som Hr Printzensköld sagt om den första.
Jag anser den olämplig.
Att en förändring i närvar, markegångssättning är önsklig, bestrider jag ingalunda. K. M. har ofta erfarit, att den är nödig, och Ständerne aro af samma mening; men i den föreslagna und. skrifvelsen säga Ständerne ungefär följande, ehuru med andra ord: ”Vi önska förändring, men vi veta icke hvilka svårigheter, som möta.
Vi kunna ej uppgöra något förslag till det, sora är bättre än nuvar. förhållandet.
Hjelp oss, skaffa underrättelser och gif oss ett förslag!’— Underrättelserna äro redan anskaffade, på sätt Frih.
Den 7 November f. rn.
Cederström yttrat arne gånger och upplyst 2:ne gånger.
En önskan i detta fall är följaktligen alldeles onödig.
Att Ständerne skulle hos K.
M. begära hvad som redan är undfänget, mätte icke vara i sin ordning.
Dernäst skulle man begära ett förslag.
Det underdåniga utlåtande, som Frih.
Cederström uppläst, har visat öfverlygande, åtminstone fölling, alt olägenheterna af den åsyftade förändringen öfverväga fördelarna.
Utlåtandet derom är afgifvit af det embetsverk, som egentligen har med verkställigheten alt göra.
Huruvida räntetagare och räntegifvare skulle anse sig bättre belåtna, äri Kammar-coll:m, är så mycket osäkrare som RiksStms olika beslut härutinnan tyckas bevisa motsatsen.
Det är redan upplyst af Kammar-co!l:m, att både allmänna lagens stadganden , transportmöjlighet m. m. äro emot förändringen.
All då gå in till K.
M. med en und. skrifvelse och begära så till sägande det ogörliga, hvad innebär det annat, än förberedelse alt vid en kommande riksdag få kasta skulden på Regeringen, för det hon icke kan åstadkomma det omöjliga, som R.
St. sjelfve icke förmått.
Detta är ingalunda afsigten hos min värde vän, som tillstyrkt skrifvelsen, derom är jag öfvertygad; men jag befarar att påföljden af en sådan skrifvelse blefve den jag sagt, och det vill jag ej underhjelpa.
Så länge hufvudsaken är i sitt gamla skick, det vill säga, så länge räntepersedlarne fortfara, torde det vara svårt att finna något bättre sätt till deras värdering, något som är riktigare eller verkställbarare, än det som nu äger runi.
När nu al StatsUtskrs ledamöter sjelfve, en åtminstone yrkat afslag å denna punkt, vet jag icke hvarföre R. o. Ad. skulle sälta sig deremot.
Jag instämmer med dem, som begära ogillande.
Uppå derefter framställda särskilda propostr fann R. o. Ad. förra delen af denna punkt, ända till och med orden ” nödiga förändringar deruti besluta” böra förfalla, till följe af R. o. Ad:s ronde i:dra punkten fattade beslut, samt afslog den, återstående sednare delen af denna /[:de punkt. 5: te punkten.
Utsk. har här föreslagit en uppbördsstämma, som skulle inträffa på den årstid, då landtmannen är som brådast sysselsatt med skörden.
Det är nemi. bekant, att landtmannen under September och October månader icke har tillfälle att införa sina varor till försäljning, utan är då som bäst sysselsatt med inbergande af grödan och lackar sin Gud alt få vara hemma.
Han alvid denna tid af året minst sladd med penningar, som han kan för andra utgifter undvara.
Jag afstyrker derföre allt afseende på detta Ulsk:s förslag.
Det hade varit önskväidt om Utsk. i anseende lill de svårigheter, som för räntegifvare uppstå derigenom, aLt endast en uppbördstermin finnes Deli j November f. m. om året, hade föreslagit, hvad som varit framställdt anglde bestämmandet af flera sådana uppbörds terminer, till och med månadtliga, hvilka hade kunnat verkställas med vida fullkomligare god troi ier.
Men det enkla häri verlden är det inan vanligen icke vill förstå; det invecklade deremot begripa alla.
Vid jemförelse af Ulsk:s betänk.
N:o 170 med detta sednare, nu till pröfning, förevar, utlåt.
N:o 326, finner jag, att Utsk., med frånträdande af dess förra afstyrkande å motionen i denna del, deremot i det sednare utlåt, tillstyrkt bifall å densamma.
När man upprättar förslag och tillstyrker dess antagande, skulle jag tro alt föista villkoret derföre är, att förslaget är verkställbar!.
Det är också dens skyldighet, som framställer ett sådant förslag, aft betänka ett sådant förhållande.
Huruvida detta är händelsen med Utsk:s tillstyrkan, lemnar jag derhän och jag tror mig kunna bevisa motsatsen.
Vi veta alla, att innan någon uppbörd kan börja, måste de afgifter, som skola upphoras, vara bestämda.
Vi veta också, att, enligt gällande författningar,' hvilkas upphafvande StatsUtsk. icke föreslagit, skall uppbördsboken så väl för städerna som för landet upprättas oell till K. M:s Bef:h:de inlemnas, för att genomses och granskas i landscontoret, hvarefter K. M:s Bef:h:de befordrar uppbörden till verkställighet.
De utskylder, som Utsk. föreslagit att uppbäras i September månad, äro till största delen sådana, som utgå under namn af bevillning.
Innan dessa utskylder kunna blifva kända till deras belopp, mäste all taxering, så val å landet som i städerna hafva försiggått, samt Pröfnings-comite'en hafva verkställt taxeringslängdernas granskning.
Det lärer icke heller vara obekant för någon, .åtminstone icke för någon annan än StatsUtsk., att dessa förrättningar omöjligt hinna slutas förrän i Augusti månad.
Sedermera skola de granskade taxens-längderna tillställas vederbör., nemi. uti städerna stadscasseureu och på landet härndsskrifvaren, hvilka åter skola upprätta och till K. M:s Bef:h:de insända uppbördsböckerna samt efter dem utskrifva debetsedlarne för att tillställas de skattskyldiga.
Om nu uppbördsslämman skall hållas i Semptember eller första hälften af October, frågar jag huru allt detta blir möjligt att verkställa? eller skola häradsskrifvare» och stadscasseureu måhända blott hafva en dag på sig att upprätta uppbördsboken och utskrifva debetsedlarna?
Jag tror att man bör lämpa det ena efter del andra, så att det blir möjligt för uppbördsmannen att kunna indrifva uppbörden.
Jag anser förslaget alldeles förhastadt och olämpligt samt vittnande 0111 den iinga sak-kännedom StatsUtsk. sig förskaffat, hvarföre jag tillstyrker afslag å denna punkt.
Det har af den siste värde talaren blifvit ttllräsnadt StatsUtsk. en complett okunnighet rör;de upp - Dcu 7 November f. m. bördsverket, och detta skulle synas i det omogna och overkställbar^ förslag, som i detta afseende blifvit framstäldt till R.
Den värde ledamoten, som så förklarat sig, skulle kanske tro sig derigenom hafva af StatsUtsk:s ledamöter framkallat någon förklaring inom detta Stånd.
Jng får likväl förklara, att något sådant yttrande om StatsUlsk:s större eller mindre kännedom af förhållandet i detta fall, anser jag mig icke befogad att afgifva.
StatsTJtsk. har, såsom jag vågar försäkra, icke så lättsinnigt behandlat dessa frågor, och trott sig inse möjligheten af en förändring i Hilvar. förhållanden.
En annan värd ledamot har här i dag, liksom i sednaste plenum riktat en anmärkn. emot StalsUtsk. för något, som Utsk. icke tillstyrkt.
Cederström har nemi., rörde uppbördsstämmans utsättande i September, förklarat, att det vore omöjligt för jordägarne att vid denna årstid ingå i sådana liqvider.
StatsUtsk. har likväl bestämdt förklarat, att det icke är jordägare, som skola vid denna uppbördsstämma erlägga sina utskylder, utan att det är lösa personer, nemi. sådana, som äro i lika cathegori med tjenstehjon och flytta om hösten samt vanligen göra mycket besvär vid uppbörden, genom sin okända vistelseort.
Inom StatsUtsk. uppstod således den tanke, att då 2tne uppbördsstämmor voro nödiga, kunde man lämpligtvis fördela dem emellan så qvalilicerade personer, som nu blifvit af Utsk. föreslaget.
Likaledes tror jag, att det låter sig göra, att så förändra uppbördsstämman i städerna, såsom Utsk. föreslagit, nemi. att dea flyttas till September månad, genom att snccessive tillbakaflyttas med en månad om året.
För min enskilda del anser jag öfverflödigt att för denna gång äska bifall lill hvad Utsk. föreslagit i denna punkt, emedan jag numera anser det likgilltigt, om R. o. Ad. bifaller denna punkt eller icke.
Horn i den anmärkn., han gjort emot Frih.
Cederströms sednaste framställning, hvilket jag uraktlät, då jag förra gången hade ordet.
Horn anfört röride vigten deraf, att utskylderna skulle kunna om hösten uppbäras af de personer, som då flytta från den ena orten lill den andra, får jag derjemte nämna, att desse personer utgöra en ojemförligt liten del mot dem, som skulle Lomma att på andra uppbördsstämman erlägga sina utskylder.
Hr Grefven torde erinra sig, att fastän ombyte af tjenstefolk äger rum , så verkar det icke på uppbörden, emedan husbonden svarar för tjenarens utskylder.
Denna uppbördsstämma skulle således icke hafva afseende på andra, än sådana lösa personer, hvilka icke hafva någon egentlig bostad, och som derföre att de vid mantalskrifningen finnes på orten, ovillkorligen måste der skaltskrifvas.
Huru stort antal de utgöra lemnar jag derhän.
Jag har redan nämnt, att antalet är ringa, och för att bevisa huru litet Slaten lider genom det som af des - Den 7 November f. m. sa personers utskylder icke ingår vid nuvar. uppbördsstämmor, bör jag upplysa R. o. Ad. derom, att under loppet af år l838 bär summan af kronoutskylder som af Kammarrätten blifvit till afskrifning beviljade för sådana personer, sorn flyttat från en ort till en annan, utan att kunna upptäckas, utgjort i53i r;dr sk., och deraf minst -Jtdel eller ungefär 5oo r:dr för sjömän, som begifvit sig lill utrikes ort och icke vid uppbödsterminen återkommit till fäderneslandet, hvilka restantier måste blifva enahanda, ehvad uppbördsstämman blir i September eller någon annan månad, ty sjöfarten lärer ej deraf kunna lida något hinder.
Detta bevisar att en särskild uppbördsstämma för dessa personers utskylder är alldeles onyttig och ändamålslös, emedan ett så ringa belopp derigenom skulle inflyta, att statsverket deraf icke hade någon synnerlig fördel, utan enda påföljden blefve ökadt arbete och besvär för dem som besörja uppbörden, hvarföre man också numera borttagit den uppbördsstämma, som tillförene hållits i November och December månader.
Jag gillar för min del syftningen af StatsUtsk:s betänk, i denna del.
Onekligen skulle allmänheten vinna derpå att särskilta uppbördsterminer funnas,, så att icke bela uppbörden behöfde gå ut på en gång.
Erfarenheten har visat, att ehuru den provins, der jag bor, troligen har lika om icke större tillgångar än många andra provinser, så inträffar likväl tiden efter uppbördsmöte! en stagnation i allmänna rörelsen och brist på circulerande mynt.
Det vanliga förhållandet inträffar icke gerna, förrän en tid efteråt, då skatterna åter inkommit i rörelsen.
Men jag tror, atl del sätt, hvarmed StatsUtsk. velat afhjelpa detta, icke är användbart, såsom jemväl Frih.
Gederström och Hr Printzensköld redan yttrat.
Det är omöjligt för uppbördsmännen att hafva debetsedlarna färdiga eller uppbörden så ställd, att den kan ske i September eller October månader.
Jag kan icke heller fatta hvad Utsk. egentligen menar med de personer, ”hvilka icke äga eller annorlunda innehafva egendom, och som befinnes i det förhållande, att särskild debetsedel för dem utfärdas bör."
Delta är en mening, som jag icke förstår; men som jag har anledn. till den förmodan att förslaget icke gillas, vill jag icke begära förklaring deröfver, utan begär afslag å denna punkt.
Utom de skäl, som Hr Printzensköld anfört, såsom fullkomligt gilltiga för afslag på denna punkt, får jag i afseende på de betänkligheter, som uppkommit i afseende på hvilka personer det skulle vara, som vid den föreslagna särskilda uppbödsstämman i September eller October borde betala sina utskylder, blott uppläsa hvad Gr.
Spens i sin motion härom yttrat, nemi. att det skulle vara s. k. arbetsfolk, eller sådana, som emot daglön Den 7 November f. m. .45 arbeta hos andra.
Deraf torde synas, att det icke ensamt skulle vara tjenstefolk, utan äfven backstugusittare, inhyseshjon m. fl. hvilka icke hafva egen jord.
Är det nu meningen att dessa sistnämnde personer skola räknas till dem, som borde vid den föreslagna terminen erlägga sina utskylder, anser jag den icke Vara lämplig.
Vanligen försälja dessa personer sina producter, sitt lin, väfnader m. m. under November månad vid marknaderna, då de kunna få sina varor betalda, och fl ro föiut ej i tillfälle att betala sina ulskylder.
Således förfaller i min tanke det anförda skälet för förslaget, att de skulle före nuvar. termin få erlägga sina utlagor.
Ett annat förhållande äger rum i städerna, ty der kunna utskyIdema utgå när som helst.
Man kunde således dela frågan och bifalla förslaget i afseende på städerna; i annat fall yrkar äfven jag afslag på denna punkt.
Spens: Jag har begärt ordet i denna fråga för att förena mig med dem, som i sakens nuvar. skick yrka afslag på Utsk:s förslag i denna punkt.
Jag gör del för consetjvensens skull med de beslut, som här i detta ämne redan äro fattade.
Det är nemi. synbart vid genomläsningen af betänk:na N:is 170 och 3^6, att Utsk. i förra betänk, framställt ett systeme i enlighet med Utsk:s åsigter, samt alt, vid betänkts återremitterande invändningar emot nu ifrågavar. punkt blifvit gjorde i Stånden af flera ledamöter, hvilka förmenat att densamma bort på ett annat sätt af Utsk. behandlas, Utsk. härutinnan ändrat sitt förslag.
Det nya förslaget utgör således, nemi. efter återremissen och sådant det i utlåt.
N:o 326 blifvit frarastäldt, ett sammanhängande helt med öfriga delar af Utskrs tillstyrkanden i sistnämnda betänk.
Då nu R. o. Ad. redan afslagit 2:dra punkten, får jag erinra derom, att det vore underligt om denna punkt blefve bifallen.
Jag ser icke annat, än att åtminstone den föreslagna uppbördsstämman på landet nu skulle vara mindre af behofvet påkallad, än i händelse Utskts förslag i andra punkten litt. a) blifvit bifallen.
Jag tror således det vore klokast att afslå jemväl denna punkt.
5:te punkten blef af R. o. Ad. afslagen.
6:te punkten.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6.
Gr. Posse: Då StatsUtsk:s betänk.
N:o J70 var under öfverläggning, hade jag äran att yttra mig öfver detta ämne; men då jag finner, alt afseende icke blifvit uti utlät.
N:o 326 fästadt på dessa framställningar, nödgas jag ånyo uppstiga för att redogöra för mina skäl, att ej vilja antaga sistnämnda utlåtande.
StatsUtsk. föreslår, att genom qvittencer, stämplade af K. M:s Bef:h:de, bereda den säkerhet, som nu ernås, derigenom att häradsskrifvaren, efter gällan - .44
Den 7 November f. m. de författningar, bör öfvervara uppbördsstätnmorna; men, enl. min tanka, äro dessa qviltencer icke tillfyllestgörande, t. ex. vid ett sådant tillfälle, då uppbördsmannen uppbären del af debetsedelns belopp, ehuru icke hela summan.