Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Hr von Hohenhausen, som må - Den 2 Augusti. 91 ste ega sakkännedom uti förevar:de fall, nu anfört, vittnar tillräckligt om riktigheten af den anmärkn. jag tagit mig friheten att göra ang:de olämpligheten af markegångssältningens förflyttning til!
April månad.
Han har nemi. sagt, alt om man än antager, att prisuppgifter infordras för hela det föreg:de året, ja för ännu längre tid tillbaka, så skola likväl dessa uppgifter aldrig blifva af den beskaffenhet, att man från dem kan hemta en så säker grund för sitt omdöme att man ju icke i allt fall måste handla efter omständigheterna, för ali komma det verkliga förhållandet så nära, som möjligt.
Jag ber att härpå få fästa Utsk:s uppmärksamhet, emedan det synes mig utgöra ett vigiigt skäl för Utsk. att frånträda det förslag, som Utsk. framställt.
Jag erkänner svårigheten att erhålla tillförlitliga uppgifter på varornas verkliga pris, så snart man vet, att skatternas beräkning skall på dessa uppgifter grundas.
Men då man vet, t. ex., huru mycket det för en köpman beror på kursens noterande, och likväl ser huru ordentligt det göres, så bör man hoppas att äfven andra pris än på penningar, skola blifva rigtigt upptagne.
Prisen få då icke bero hvarken på kronofogdens, på köpare eller säljares uppgifter, utan man bör rätta sig efter verkliga marknadspris, hvilka aldrig äro en hemlighet, utan städse bekanta för en hvar, som besöker de större marknaderna.
De omtalas dessutom genast i allmänna tidningarna.
Huru och af hvem de skola noteras torde StatsUtsk. föreslå.
Om nu i hvarje län det finnes flera landtmarknader, hvilkas pris kunna jeraföras med torgpriserna i vissa städer, under och mellan marknaderna derstädes, så mäste deraf säkerhet kunna uppkomma.
Det är möjligt att i somliga län, t. ex. Gottlands och Kronobergs med blott en enda stad, större svårigheter kunna uppstå, att få säkra medelpris, än i d& öfriga; men de utgöra undantag.
Det sätt, hvarpå deputerade vid markegångssätlningen förfara, är just det, som Hr von Hartmansdorff nu omnämnt.
Det är efter de kända förhållandena med priserna och uppgifterna på skörden, som de göra sina bestämmelser.
Dervid tages äfven i beräkning den skörd, som finnes qvar sedan förra året, med ett ord, det är många omständigheter, sorn måste lagas i öfvervägande.
Nu göras likväl dessa uppgifter både af räntetagare och räntegifvare och sålunda blifver förhållandet uti konflikten mellan dem utredt och bestämdt, eller ock efter reciproka styrkan af räntetagare och räntegifvare afgjord.
Det plägar ofta inträffa att de sednare utgöra flertalet och i vissa län hafva de alltid denna öfvervigt.
Ytterligare vill jag nämna, att det är just vid bestämmandet af de verkliga priserna angeläget, att icke taga i betraktande hvarken de låga priser som för slösäd å torgen betalas, eller de höga priser, som vårtiden eger rum å auctioner på kredit å landtmannavaror, emedan de behöfvande, som vårtiden måste förskaffa sig dem, dä alltid få betala dem mycket högre än eljest.
Vid markegångssätlningen är landshm ordkde, men har ingen rösträt» -eli jag tror det skall blifva svårt att vid dessa förrätt - 92 Den 2 Augusti. ningar hafva en ordf:de med rösträtt, emedan han i flesta fall skulle komma att emsam bestämma priset, emedan han alltid har två partier, som stå emot hvarandra.
Det förhåller sig helt olika vid vexelkursens bestämmande å börsen, ty det är der säljare och köpare, sorn öfverenskomma om priset, hvilket såsom den dagens kurs noteras och kungöres.
Sålunda bestämmes vexel-kursen, men någon sådan enkel utväg förefinnes icke till bestämmandet af årets markegångspris.
Om det pris, hvartill spannmål, smör och poläter m. m. försålts, antecknades, så visste man det likasåväl, som man vet kursen för hvarje börsdag.
Jag anhåller, att vid denna punkt, få göra ännu en anmärkn., nemi. den, att när alla räntor skola förvandlas i penningar och lill följd deraf penningar anskaffas för alla räntepersedlar, så är det klart, att säden och smöret och hvad mera det må vara, som skall säljas, för alt inom viss lid förvandlas i penningar, så falla dessa varor blott för den skuld.
Följden häraf mäste blifva en sänkning i markegängspriset och en särskild nedsättning i kronans och löulagarnes inkomster blott derigenom uppkomma. 34 punkten.
Utsk:s förslag i denna punkt saknar icke en viss märkvärdighet.
Man erkänner olägenheten af 2:ne markegångssättningar.
Man vill undvika den.
Men man är så öfver måttan intagen af det nya, alt man vill sätta det genast i verket, om det också kan ske blott till hälften, och man föreslår derföre, att samma grunder skola följas vid markegångssättningen i November, som ansetts böra bestämmas för denna förrättning i April, eller med andra ord, i saken vill man införa det nya, men i afseende på tiden tills vidare vidblifva det gamla.
Nu skulle af ett sådant förfaringssätt följa att markegångs-deputerade, dä de sammanträda i början af November, skulle låtsa en fullkomlig okunnighet om de varupriser som gällt från den 1 April till markegängsdagen, endast taga medelvärdet af de gängse priserne under föreg:de årets sista qvartal samt första qvartalet af det löpande äret, alldeles såsom komiterade föreslagit, och sålunda bestämma markegängen precist på samma sätt, som om detta bestämmande hade skett i April.
Hvarföre ej då lika gerna taga steget fullt ut, som att stadna på halfva vägen?
Jag hyser den öfvertygelsen, att de anmärkmr som emot markegängslidens ifrägaslällde förflyttning blifvit gjorde skola vinna det afseende de förtjena, så att ingen ändring i detta fall komma att ske, men väl nödiga åtgärder vidtagas för alt bereda säkrare grunder för markegångsprisets bestämmande, utan att likväl ensamt hemta dessa grunder från förhållanden under en från markegåugstiden långt aflägsen tidrymd, hvilket ingalunda utgör rätta sättet att närma sig det mål man söker; och då blir häraf en följd, att förslaget i den nu föredragne punkten kommer att af sig sjelf förfalla.
Den 2 Augusti. 93 35 punkten.
Lika med komiterade har Ulsk. föreslagit en fullkomlig förändring af nu föreskrifue omröstningssätt vid markegångens bestämmande. 75 § Reg.F:n stadgar, alt de årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade af alla RiksStånd, nämnde på det sätt hvarje
Stånd serskildt för sig föreskrifver samt att, hvad desse fastställa, skall tjena lill efterlefnad, såvida ej behörig ändring deruti sökes och vinnes.
Denna § synes mig innebära, att det omröstningssätt som, allt sedan grundlagarne stiftades, hos deputerade ägt rum och som är äldre än sjelfva dessa lagar, jemväl fortfarande måste iakttagas intill dess man i den åberopade §:n i Reg.F:n inlagt sådana ordalag, hvarigenom i förevar:de hänseende en förändring kan tillvägabringas. ölen om också förändringen kan, oberoende af grundlagarne ske, så förekommer den mig likväl icke leda till gagn för sjelfva saken utan snarare till motsatsen.
Man föreställe sig, hvad som också verkligen kan inträffa, att någon af deputerade genom sjukdom eller annat laga förfall blir förhindrad att vid markegängssätlningen sig infinna.
Det är nu af intet inflylande pä prisbestämningen i händelse af olika meningar bland deputerade, emedan omröstning sker ståndsvis, så att flertalet ledamöter af ett Ständ emot det af ett annat icke inverkar på utgången.
Införes omröstningen per capita blir deremot förhållandet belt annorlunda.
En deputerads frånvaro kan då föranleda lill ett väsendtligen olika resultat vid omröstningen och, i ändamål alt ensidigt böja eller sänka markegängen, kan bilda sig en majoritet, som under nu gällande omröstningssätt är svår att tillvägabringa.
Den utvägen lika nyttig som nödvändig i förevar:de fall, sä vida man så nära som möjligt vill träffa verkliga medelprisen, att kunna sammanjemka de olika meningarne såsom det nu tillgår när 2:ne
Stånd stadna emot 2, dä medium af de skiljaktiga åsigternes priser blir markegångsvårdel, kommer också att härigenom tillintetgöras; Och den händelse, som nu aldrig är att befara, kan, om enkel pluralitet blir afgörande, inträffa, att tre deputerade af åtta bestämma markegängen, hvartill endast behöfves, att dessa tre äto ense, men ett af de öfriga fem deputerade, en är ensam om sin mening, samt två och två stadna uti meningar, som derifrån afvika och som sinsemellan jemväl åro skiljaklige.
Innan mati vidtar förändring i det bestående bjuder klokhe ten alt noga öfverväga, om det nya man vill sätta i stället är bättre.
Det synes mig, som man här, lika som vid många andra tillfällen nu för tiden, föga bekymrat sig om alt följa denna kanske nog gammalmodiga regel.
Jag yrkar likväl pä grund häraf återremiss, med anhållan till Utsk., att det ville närmare begrunda saken och jemföra den af erfarenheten redan bekräftade nyttan uti det som är med de förräntade fördelarne af hvad som skall blifva, för att derigenom komma i tillfälle, att i fall Utsk. ej pä de af mig nu gjorda anmärkmr fäster afseende, på ett öf vertygande sätt ådagalägga vigten och nyttan af den förändring Utsk. föreslagit.
I detta fall kan jag icke annat än erkänna, att det vore en fördel om sä finge tillgå vid markegångssältningen, som här är föreslaget.
Stånd äger ju rättighet att välja sina deputerade och äfven utse suppleanter för dera.
Derigenom förekommes hvad Hr Printzensköld befarat, att det skulle kunna blifva en enda ledamot frän något Stånd närvande vid markegångssältningen och detta
Stånd således blifva öfverröstadt.
Ofta nog bar det inträffat, att t. ex. af R. o. Ad., när rösterna inkommit, en person som blifvit utsedd, råkat vara sjuk då markegångssättuingen skulle ske, och då har man naturligvis inkallat den, som genom de flesta rösterne varit närmast dertill.
På Gottland har BondeSt. icke haft flera deputerade, än de öfriga Stånden; men der likasom öfverallt i följd af nu gällande författning eger ock den svårighet rum, att i hvarje
Stånd böra de deputerade om ett pris sig förena vid äfventyr att sin rösträtt förlora, ty man får icke taga den enes och andres särskildta vota och lägga dem tillhopa samt taga medium deraf, utan man skall taga hvarje Stånds röster särskildt.
När då sådana olägenheter medföljdt del nu gällande omröstningssältet, så tyckes det vara skäl att deruti göra en förbättring, synnerligen som det ofta handt att längsta tidsutdrägten med förrättningen vållats deraf, att de tvänne ledamöterna inom samma Ständ icke velat förena sig om samma mening.
Denna olägenhet skulle undvikas genom den här ifrågavar:de förändringen och någon fara för att ett
Stånds rättigheter icke skulle blifva bevakade, borde icke uppstå, då suppleanter kunna då såsom nu utses.
Jag kan derföre icke annat inse, än att det verkligen vore en förmån att få denna förändring vidtagen, ty efter den erfarenhet jag haft om markegångssältningar, sä kunde man lättare komma lill en förening om de rätta prisen som böra bestämmas, i händelse hvarje deputerad fick lägga sin röst särskildt, än vid det närvar:de omröstningssältet.
Jag kan ingalunda finna, att Utsk. trädt grundlagen för nära, emedan Utsk. har i följande 35 och 36 punkterne framställt alternativer af innehåll, att om BondeSt. vill afsäga sig sin egande rättighet att såsom nu brukas, reglementera om utseende af deputerade för markegångssältningen, så gäller den 35 punkten, men vill icke BondeSt. frångå det gamla, så gäller den 36 punkten.
1 Westmanland sker markegångssättningen sålunda, alt af R. o. Ad. äro 2:ne ledamöter närvar:de, af prester 2:ne, af borgare 2:ne och af bönder 7, emedan der äro sju härader.
Det röstas ståndsvis och då skulle det icke göra något, om det än vore 20 bönder.
Resultatet blir i Westmanland vanligen, att raarkegängspriset alltid understiger det gångbara.
Jag har ingen anmärkn. att göra emot de öfriga här uppställda punkterna.
36 punkten.
Denna punkt lemnades utan anmärkn. 37 punkten.
Den 2 A ugusli. 95 Hr von Hartmansdorff:
Jag vill här endast fästa Slåndets Uppmärksamhet der på, huru iilla det hittills lyckats, när R.
St. gatt ifrån de gamla grunderna för dessa ärenders behandling.
Hvad man beslutat vid den förra riksdagen det föreslår man nu till upphäfvande.
Jag vill önska, att de nyheter, som nu föreslås icke mätte vara sådana, att nästa riksdags Ständer måste begära förslagens förkastande.
38 punkten.
Denna punkt lemnades utan anmärkn. 39 punkten.
Jag har ingenting att anmärka emot denna punkt, utom blott det, att jag hade önskat att Utsk. i sitt förslag inlagt de orden: efter vederbör:des hörande.
Jag vill väl tro, ali K.
M. icke utfärdar en författning rör:de raarkegångssällningen och dermed gemenskap egande ämnen, utan att först höra samtlige laudsh:r och vederbör:de embetsverk, men det kunde vara nyttigt att Utsk. uttalade sin åsigt om nödvändigheten deraf och jag anhåller, att Utsk. vid sakens förnyade pröfning måtte lägga ett sådant vigligt förhållande på minnet.
40 och 41 punkterne.
Cederström redan i går genomgått frågan om jordebokens förändring så omständligt och med större sakkännedom, än jag skulle kunna göra, sä vill jag i allmänhet förbigå detta ämne med tystnad.
Men i fråga om nya jordeböckers upprättande vill jag erinra om behofvet för kammar-rätten alt äfven fä ett exemplar deraf vid förnyelsen.
Hittills har kammar-rätten saknat sådana och måst hjelpa sig fram så godt han kunnat genom begagnandet af K. kammar-collegii exemplar.
Men det har haft sina stora svårigheter, emedan tjenslemännen hindra hvarandra.
Kammar-rätten har derföre hos K. M. i tind. anhållit, alt få eli exemplar af den jordebok som skall upprättas.
Billigheten af en sådan begäran lärer R. o. Ad. nogsamt inse.
Men deraf följer, att den betydliga kostnad, som i händelse af förslagets antagande, kommer att ega rum, ytterligare ökas med kostnaden för del exemplar, som kammar-rätten behöfver.
Ehuru jag icke betviflar, att ju Frih.
Cederström, Jakob, i sitt skriftliga anförande, jemväl till granskning upptagit de förslag, som den nu föredragne punkten innefattar, tillåter jag mig dock alt emot åtskilliga delar af den samma framställa några anmärkmr, som kanske af Utsk. torde böra lagas i betraktande.
Uti morn.
F. föreslås, att alla de anmärkmr emot sednaste jordeboken, hvilka vid jordransakning kunna förekomma, böra af K. bef:de, genom antingen vid förrättningstilIfället afkunnade eller sedermera meddelade beslut, afgöras och dessa beslut vid nya jordeboksliggarens upprättande tjena till efterrättelse.
Får 96 Den 2 Augusti. då ingea klagan äga rum öfver dessa beslut? och är del Utskts verkliga mening att här göra K. bef:de lill domare i både första och sisla instancen?
Detta strider emot den rättegångsordning uti ekonomiska mål, som hittills varit föreskrifven; och att derifrån nu göra ett undantag torde väl vara destomera betänkligt, sora vid jordransakningar frågor kunna uppstå af den vigt, att både den enskildes och Statens rätt och säkerhet påkalla, det den som är missnöjd med K. beftdes i dessa frågor fattade beslut, mä kunna, i nu stadgad ordning, detsamma först hos kammar-colhm och vidare hos Konungen efter befogenhet fullfölja.
Om nu ändring vinnes i ett sådant beslut, huru gär det då med föreskriften, ”att detta beslut skall vid jordeboksliggarens upprättande tjena till efterrättelse?”
Den saken torde Ulsk. närmare förklara.
Det tyckes icke heller hafva ingått i Utsk:s föreställning att vid jordransakning andra frågor kunna förekomma, än sorn äro af natur att tillhöra K. befides pröfning, efter förslaget innehåller, att de alla samtlige skola af K. bef:de afgöras.
Den som något närmare öfverväger ändamålet med en jordransakning skall dock genast inse ali tvister dervid kunna uppslå, anspråk dervid väckas, af den beskaffenhet, att de icke annorlunda än i domstolsväg kunna slitas, såsom t. ex. om kronan påstår sig innehafva jordägande-rätten till ett hemman eller en lägenhet men åboen påstår motsatsen.
Skall uu, blott derföre, att vid jordransakningen en sådan tvist blifvit vackt, pröfningsrätten deraf hänskjutas till K. bef:de och sålunda ett undantag för tillfället ske, från den allmänt gällande rättegångsordningen?
Afven den saken torde Ulsk. närmare utreda och förklara.
H. innehåller det förslag, att den enskilde jordägaren skall hafva sex månaders rådrum, ifrån det att jordeboksliggaren blifvit lill socknekyrkan aflemnad för alt emot liggaren framställa de anmärkn:r, hvartill han kan finna sig befogad; men landskontoret, som skall granska liggaren för hela länet, får endast dubbelt längre rådrum eller ett år sig förunnadl till detta arbetes verkställande.
Jag har svårt för att tro, det Utsk. någonsin sett en jordebok än mindre tagit kännedom om vidden och öfriga beskaffenheten af densamma, efter som Ulsk. antagit en sådan proportion i tidsbestämmelserna, som här förekommer.
När den enskildt ansetts, som billigt kan vara, i behof af ett halft års tid, för att granska och, om han så nödigt aktar, öfverklaga den del af jordeboksliggaren, som angår den eller de honom tillhörige fastigheter, och hvilken del jemförelsevis till det hela är en obetydlighet, huru vill det då blifva möjligt att antaga, det denna tid, blott fördubblad, skall blifva tillräcklig för landskamereraren att granska jordeboksliggaren för hela länet, hvartill fordras, att genomgå jordransakningsprotocollen punkt för punkt, samt att dem med sjelfva liggaren jemföra, och detta under det att han tillika skall sköta den mängd andra ofta både vidlyftiga och maktpåliggande göromål, som tillhöra haus tjenst?
Jag påstår, utan fara att blifva vederlagd, alt om mau också till detta granskniugsarbele för - Den 2 Augusti. 97 förordnar en serskild person» för att dermed uteslutande sig sysselsätta, så skall lian, huru flitig och arbetsam som hälst, knappast på ett år hinna till slut med granskningen, såvida denna skall ske med den noggrannhet och fullständighet, som utgör ett oeftergitligt vilkor för att kunna hringa liggaren till alla sina delar i det skick, att den kan antagas vara fullt tillförlitlig och sålunda uppfylla sitt ändamål.
Vid verkställigheten af ett så grannlaga arbete, som det ifrågavaride, der möjligt förbiseende af en enda misskrifven ziffra eller af en eller annan felaktig anteckning, kan föranleda till tvister och osäkerhet i en framtid, bör man lägga vida mindre vigt uppå huru skyndsamt arbetet kommer till slut, än deruppå huru noggrant och, omsorgsfullt det varder förra 11 adt.
Utgående frän denna åsigt och dä länens olika beskaffenhet, med afseende ä jordens odling, hemmanens och lägenheternas antal, mer eller mindre utsträckt hemmansklyfning m. m. väsendtligen inverkar på jordehoksliggarens omfång och innehåll, hvaraf åter möjligheten att mer eller mindre hastigt medhinna dess granskning måste bero, anser jag en nödig försigtighet bjuda, att icke i förväg bestämma någon viss tid för detta arbetes fullbordande vid landskontoren, utan allenast inskränka sig till det allmänna stadgande, att granskningen skall med all möjlig skyndsamhet förrättas, samt att på det embetsverk, som bar inseendet öfver jordeboks-arbetet med hvad dertill hörer, må bero, alt om deraf göres behof, i hvarje särskildt fall meddela de föreskrifter, som för arbetets fortskyndande kunna erfordras.
Vidare föreslår Utsk. i mom.
Litt. I., att sedan kammar-colhm pröfval så väl der förekommande aumärkmr, som dem hvilka af landskontoren och af enskildte blifvit framställde emot jordeboksliggaren, så skall derefter denna liggares gällande kraft anses lagligen befästad.
Man ser häraf att Utsk. fränt rädt den grundsats, som finnes uttalad i mom.
F, om verkan af K. beftdes beslut öfver de enskildes anmärkmr, eftersom dessa jemte de deraf föranledda besluten hos K. bef:de skulle insändas till kammar-collegii vidare pröfning.
Men grundsatsen bar blifvit bibehållen, sedan denna collegii pröfning är förbi, ty genom den skulle jordeboksliggaren hafva blifvit tillagd gällande kraft.
Nu kan det likväl hända, alt både den enskildte och kronans ombud icke åtnöjes med hvad kammar-colhm öfver deras anmärkmr beslutat, utan vilja fullfölja sin talan hos Konungen.
Skall då sådant dem förvägras eller skall om detta icke kan ske, och om Konungen ändrar de öfverklagade besluten, jordeboksliggaren, sådan den af kammar-colhm blifvit fastställd i dessa delar, det oaktadt förblifva gällande?
Att detta icke kan vara Utsk:s mening lider väl icke något tvifvel, men de begagnade ordalagen innebära den, och Utsk. torde således finna, att en förändrad uppställning af della mom. är af sakens nödvändighet påkallad.
Slutligen har Utsk. i mom.
K, i afseende på jordeboksliggarens innehåll, föreslagit bland annat, att alla uti mivar:de 8 H. 7 98 Den 2 Augusti. jordeböeker under olika afdelningar upptagne ängar, utjordar, urljällar m. m. skulle sammanföras under titel: jordlägenheter, med anteckning för hvarje lägenhet om dess serskilda benämning, samt qvarnar och andra inrättningar antecknas under en gemensam rubrik af: verk och inrättningar.
Enär jordeboken utgör ett både sak- och namn-register, öfver all i Sverige befintlig jord, antyder redan detta dess ändamål ganska klart hvilka grunder, som vid dess upprättande böra följas.
Inom en socken af ringa omfång kan finnas en mängd lägenheter, hvaraf flera tillhöra en, flera äter en annan af de här ofvan uppräknade cathegorierne, men de hafva likväl hvar för sig serskildta namn samt äro icke sällan bebyggda och med åboer försedda.
De cathegorier, till hvilka lägenhelerne hört, hafva derföre hittills bestämt deras plats i jordeboken, så att t. ex. under titeln:
Utjordar, upptagits alla lägenheter af delta slag, under titeln:
Urfjäll ar, alla till det slaget hörande lägenheter o. s. v. med särskild anteckning för hvarje lägenhet af dess namn och hvad som för öfrigt till dess närmare beskrifvande kunnat erfordras.
Genom detta lägenheternes serskiljande hvar under sin behöriga rubrik, har jordeboken vunnit en reda och klarhet, som gör det lätt för hvar och en, att der söka och finna rätt pä den lägenhet, hvarom han önskar sig upplysning.
Denna vigtiga fördel skulle nu, genom den föreslagne förändringen gå alldeles förlorad.
Man skulle nödsakas, alt under den gemensamma titeln:
Jordlägenheter, söka ibland mängden och att genomläsa anteckningarne för en hvar af dera, för att slutligen finna den rätta.
Icke det ringaste gagn men val ett ökadt besvär med deraf föranledda svårigheter vid jordeboksliggarens begagnande, skulle alltså blifva följden af den föreslagna förändringen.
Med den nya rubriken: verk och inrättningar, är fullkomligt lika förhållande.
Nu uppföras mjölqvarnar, sågar, stampar, jernbruk m. fl. hvar under sin rubrik, sä att de lätt igenfinnes i jordeboken.
Denna lätthet försvinner genom deras sammauföring.
Och det är allt hvad som vunnits pä förändringen.
Att utbyta det gamla mot nytt, då verkliga fördelar derigenom vinnas, är önskvärd! och klokt.
Men att ändra blott för nyhetens skull, om ock det nya är långt sämre än det gamla, synes mig vara en sak, som klokheten bjuder att förkasta.
43 punkten.
Denna punkt lemnades utan anmärkning.
44 punkten.
Ridderstolpe anförde skriftligen:
Hvad komiterade i deras betänk, anfört, ang:de häradsskrifvare-tjensternas indragning och i deras ställe häradsbokhållares anställande vid landskontoret, samt den förändring, som deraf skulle blifva en följd, i afseende på mantalsskrifningen; kronoutskyldernas debitering och kontroll vid uppbörden, hvilket betänk. K. M. i den delen ock i nåder gillat och godkänt, har under för - ben 2 Augusti. utsättning af R.
St:s bifall till skatteförenidings-frågan i allmänhet ostridigt sä mycket företräde framför den åsigt skrifvare-tjenstens bibehållande uttalat, att jag vågar vördsammast tillstyrka H. R. o.
Ad. att pä sätt komiterade föreslagit, nu eller samtidigt med sjelfva skatteförenklings-frågan fatta definitijt beslut om häradsskrifvaretjenstens indragning, samt den dermed sammanhängande förändring i sättet för mantalsskrifningarna jemte debiteringen och uppbörden af kronoatskylderna.
Skulle åter, i enlighet med hvad Utsk. tillstyrkt R. o.
Ad. besluta alt vid nu gällande föreskrifter angtde häradsskrifvarens åliggande låta förblifva, intill dess erfarenheten visat verkningarne af det föreslagna enklare beskattningsväsendet i allmänhet, torde, pä det häradsskrifvare-ljensternas tilläfventyrs i en framtid beslutade indragning icke malle för statsverket medföra alltför kännbar kostnad, underdånig framställning hos K.