Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om förhållandet vore sådant, att bolaget beslöt en utdelning, som K.
M. funne vådlig för bankens ställning, så vore det ju nyttigt, att K.
M. hade den magt att, derigenom att lian förbjöd utdelningen, hindra delägarne att bereda bankens undergång.
Någon lång tid kunde icke erfordras för insändande af rapport till 4iG Den 19 Mars e. m. K. IVI. om den beslutade utdelningen och erhållande af IL M:s svar derå, så att någon olägenhet för delägarne i det afseendet icke är att befara; åtminstone är den alltför ringa , för att icke fullkomligen uppvägas af den säkerhet mot missbruk, som stadgandet skulle medföra.
Jag får för min del förklara, det jag anser, att det skulle medföra eli både onödig och besvärlig omväg samt tidsförlust för bankernas delägare, om de före hvarje Utdelning af b:covinsten Vore nödsakade anmäla förhållandet hos K.
M. och begära dess tillstånd dertill.
Då JR. o. Ad, bestämt, att den insatta grundfonden icke får utdelas, så länge bankrörelsen fortfar, kan jag Omöjligen inse behofvet af ett sådant stadgande, som Hr Stråle föreslagit, helst den större eller mindre utdelning, sorn bankbolaget kan erhålla, måste vara temligen likgiltig för den öfriga allmänheten.
Det är hufvudsakligen endast på sedellitgifningen, som denna Utdelning inverkar, enär den förra i samma mån måste inskränkas, sorn de i 8 § omnämnda fonder varda förminskade och Utöfver hvilkas sammanlagda belopp sedelutgifningen icke får sträckas.
Då jag således finner det föreslagna åliggandet att underställa frågor i afseende på utdelningar K.
M:s bepröfvande icke vara af någon nytta för det allmänna, men deremot kunna medföra tidsutdrägt och flerfaldiga andra olägenheter för bankdelägarne, nödgas jag motsätta mig antagandet af ett sådant tillägg till förevar. som Hr Stråle föreslagit, Hvad åter angår föreskriften derom, att, förrän Utdelning sker, så mycket af bankens vinst skall, till betäckande af möjliga förluster, innehållas, som motsvarar bankens utestående, på lagsökning eller concurs beroende fordringar, så finner jag ett sådant stadgande vara af reglementarisk natur och följaktligen icke böra intagas uti sjelfva lagen för de enskilda bankerna.
Man mäste väl taga erfarenheten till råds, då man vill stifta lagar för sådana förhållanden, som förut existerat, Hvar och en kanner, att Malmö discont blef bankrutt derigenom, att de såsom tillgångar inneliggande documenten endast bestodo i reverser å Osäkra fördringar, sedan actieägarne emedlertid i Utdelning utbekommit hela actieCapitalet, Vill man derföre, att icke något underslef skall äga rum, att bolagsmännen icke skola kunna besluta utdelning till större belopp, ärt sorn utgör bolagets verkliga vinst, på det att bolaget må kunna äga bestånd, så är det nödvändigt, att af vinstmedlen så mycket afsättes, söm motsvarar de osäkra fordringarna, Hvad andra delen af tillägget ahgär, rÖr:dé K.
M:s pröfning af tillämnad utdelning, så ser jag icke, hvad olägenhet derigenom kunde tillskyndas delägarne, men väl att saknaden deraf kunde vara menlig för bankens bestånd.
Då jag likväl hört talare vilja bifalla den — — Den 19 Mars e. ni.
4*7 ilen ena, men icke andra delen af tillägget, anhåller jag hos Hr Gr. o.
Landtm., att de tvenne frågor, sorn innefattas i mitt förslag, må blifva föremål för särskilda proposir.
För min del kan jag icke anse någondera af dem af reglementarisk natur, enär bankernas bestånd kan komma att bero på iakttagandet af dessa föreskrifter, med hvilkas uteslutande jag anser bankers bildande för det allmänna vådligt.
Uti nästföljande § stadgas, att bankdirectionen åligger att månadtligen till K.
M. insända en öfversigt af bankens ställning etc.
Jag förmodar, att ändamålet dermed icke är blott att tillfredsställa K.
M:s ny fikenhet om bankernas tillstånd, utan att en sådan underrättelse skall meddelas, på det att K.
M. må kunna rätta de oordningar, som insmugit sig i bankernas förvaltning.
Detta är val icke med tydliga ord uttryckt på något ställe, så vidt jag observerat; men om det ligger i sakens natur, så vore väl rätta stället att i denna § få infördt det stadgande, som Hr Stråle åsyftat.
Men detta liar icke att göra med utdelningen af vinsten, ty K.
M. kan när sorn helst begagna rättigheteu att rätta de uppkomna oordningarna.
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att ett allmänt ombud alltid skall deltaga uti de årliga revisionerna, och att, om dervid något sådant förhållande, sorn Hr Stråle antydt, skulle finnas äga rum, det mäste vara detta ombuds skyldighet att tillse, det anmälan härom varder gjord hos K. M.
Efter sålunda vunnen kännedom om några missbruk eller oriktigheter vid bankens förvaltning lärer K.
M. icke heller underlåta att, sedan förhållandet blifvit vederbörligen utredt, med anledning deraf anbefalla de rättelser, som kunna finnas af nöden till allmänhetens betryggande mot förluster.
Jag är visserligen ert stor vän af alla ändamålsenliga garantier emot den enskilda bankrörelsens missbrukande; men jag sträcker icke Ulina fordringar i detta hänseende så långt, att jag vill söka, under namn af garantier, tillvägabringa föreskrifter och åligganden, som, utan att i någon väsendtlig mån öka säkerheten för allmänheten, hufvudsakligen endast medföra ökade kostnader och andra olägenheter för bankernas delägare samt följaktligen förorsaka en allmän obenägenhet att ingå i dessa inrättn:r.
Jag får altså anhålla om propös. till afslag å det af Hr Stråle föreslagna tillägg; Hr Stråle:
Det har blifvit anmärkt, att uti nästföljande § finnes föreskrifvet, att bankdirectm månadtligen till K.
M. skall insända en öfversigt af bankens ställning* samt ofördröjligen meddela alla de upplysningar i ämnet, som K. M. låter infordra.
Det ar väl sannt; men dermed är ingenting vunnet, om man icke tillika föreskrifver, hvad ao II. 53 4.8
Den 19 Mars e. m. K. M., i följd af den sålunda vunna kännedomen om bankens ställning, här att anbefalla directtn.
Man har talat om kronoombudets närvaro vid revisionerna, likasom om derigenom det ändamål skulle vara vunnet, sorn jag med tillägget åsyftat.
Delta ombud torde dock icke kunna sträcka sina åtgärder längre än att tillse, huruvida gifna föreskrifter äro iakttagna.
Om således ingen föreskrift finnes örn en reservfond, så lärer detta ombud icke kunna säga, alt den skall finnas.
Jag har icke hört någon af de talare, hvilka yttrat sig mot mig, uppgifva något skäl, hvarföre icke reservfond skulle finnas.
Annat är att påstå, att den icke är nödvändig, och annat att bevisa detta påstående; men ostridigt måste det vara, att den bank, som grundar sin rörelse på osäkra fordringar utan reservfond, försämrar sinställning och lä 11 el igert' råkar i concurstillstånd.
Vi veta ännu icke, huru mycket vi förlorat på Bancodisconten.
Det torde visa sig, att förlusten är större, än man förmodat.
För min del tror jag, att man bör vara betänkt på att förekomma sådana förluster.
Kan man anföra skäl för obehöfligheten af det försigtighetsmått, jag föreslagit, så skall jag alltför gerna afstå från mitt yrkande; men kan man det icke, så vet jag ej heller, hvarföre man skall bestrida antagandet af en föreskrift, som åsyftar betryggandet af bankernas bestånd.
Föreskriften om K.
M:s bifall till utdelningen kan vara af mindre vigt, men torde i alla fall innefatta ett säkerhetsmått, som icke bör förkastas, enär några olägenheter dermed icke äro förenade.
Jag har icke uppträdt för att bevisa, att reservfond för en bank är obehöflig, hvilket både för mig och andra torde vara omöjligt att bevisa; men jag har uppstigit för att erinra derom, att de banker, som inrättas efter denna lag, icke blott komma alt äga en reservfond, utan en vida betydligare sådan fond, än som finnes vid de flesta banker.
De skola nemi. hafva en reservfond, som motsvarar hela beloppet af utelöpande sedlar.
Hvad en värd ledamot nu föreslagit, utgör icke annat än ett förslag om en ytterligare grundfond; ty om man vid den tid af året, då utdelning skulle äga ruin, skulle finna, att t. ex.
100,000 r:dr berodde på lagsökning, och att derföre ett motsvarande belopp af vinsten skulle innehållas, intilldess de utestående, på lagsökning beroende medlen blifvit indrifna, så torde man, med någon kännedom om förhållandet i detta afseende, finna, att när dessa 100,000 r:dr voro indrifna, vore åter andra 100,000 rldr beroende på lagsökning.
Förhållandet är nemi. med de flesta verk, som drifva penningerörelse, att de alltid hafva något på lagsökning beroende utestående belopp, hvilket likväl icke alltid är osäkert, utan stundom t. o. m. säkrare än de öfriga, ännu icke på lagsökning beroende fordringarna.
Jag tror derföre, att, om något sådant stadgande, som Hr Stråle föreslagit, skall äga mm, föreskriften icke bör sträckas längre, än att revisorerna skola tillse, att medel finnas till betäckande af de förlaster, som uppkomma på fordringar, hvilka sannolikt icke kunna indrifvas.
Likväl får jag tillstå, del jag tycker, att Säkerhefsmåtten äro så tillräckligt tilltagna, att liela detta tillägg kan vara öfverflödigt.
Om man erinrar sig, att full säkerhet finnes i cassa och grundfond för alla sedlarna, så torde man äfven finna, att någon våda icke kan uppstå deraf, att en del af fordringarna vore osäkra.
Dertill fordrades, att en ganska stor del vore osäkra; men ett sådant förhållande kunde icke undgå att väcka revisorernas och allmänhetens uppmärksamhet, och då lärer icke offentliga magten underlåta att vidtaga de säkerhetsmått till allmänhetens betryggande mot förlust, hvartill den är berättigad, Att föreskrifva bolaget att begära Regeringens bifall till utdelning tror jag icke vara rätt; hvaremot jag anser Regeringen, som genom de månadtliga rapporterna är i tillfälle att förvissa sig om bankens ställning, böra äga rättighet att förbjuda en tillämnad utdelning, om banken skulle råkat på obestånd, utan att vi behöfva stadga en så olämplig föreskrift som den, att ett bolag, som med full äganderätt förvaltar sina medel, skall begära tillstånd att få begagna vinsten deraf.
Om ett sådant stadgande, som Hr Stråle föreslagit, skall äga rum, så tror jag, att det bör inskränkas på sätt Hr v. Troil framställt.
Jag får tillika äran nämna, att de säkerhetshandhr, som finnas i bankerna såsom Säkerhet för beviljade lån, icke äro upptagna uti calculen, att beräknas såsom någon del af grundfonden, men väl såsom svarande mot de af bankerna upplånade penningar, nemi. till halfva beloppet af octrojsumman och således ungefär til! halfva beloppet af säkerhetshandkna.
Om således dessa reverser hvarje ögonblick anses vara värda blott hälften af den summa, hvarpå de lyda, synes mig ingenting vara att befara.
Om derföre Hr Stråle fortfar att yrka det säkerhetsmått, han föreslagit, önskade jag, att han ville inskränka sig till hvad Hr v.
Troil projeeterat.
Hr Stråle tyckes grunda sin framställning på den supposition, att grundfonden kunde vara underkastad ett sådant utbyte, att den icke mera existerade till sin ursprungliga säkerhet.
JVär man utgår från en sådan supposition, har roan med detsamma sagt, att bankens hela credit bör upphöra.
Antager man åter, hvad man bör antaga, att grundfonden alltid måste finnas qvar till sin ursprungliga säkerhet, så kan icke det förhållande uppstå, som Hr Stråle förutsatt, och då tyckes äfven hela det ifrågavar. säkerhetsmåttet vara öfverflödigt.
Det enda, jag skulle vilja biträda, vore det tillägg till 17 §, att, om 420 Dcn 19 Mars e. ra. K. M. af de insända månads rapport erna skulle finna banr. kens ställning det fordra, han må äga hindra utdelning åt actieägarne.
Det vore det enda, jag i detta fall skulle vilja bifalla.
Det är onekligen sanet, att grundfonden utgör säkerhet för de utställda sedlarna; men om denna grundfond skall vara ograverad, ar det ostridigt, att banken skall kunna indrifva alla sina fordringar, hvaraf således äfven ostridigt följer, att hvar och en osäker fordran minskar grundfonden, och det är just det, sorn jag velat förekomma med mitt förslag.
Om banken första året af sin tillvarelse skulle äga utestående fordringar af 5oo,ooo r.dr och deraf innan nästa år inginge så är det gifvet, att, om undev tiden ett motsvarande belopp osäkra fordringar uppkomme, afdrag å vinsten likväl icke komme att äga rum tili större belopp, än som motsvarade depå lagsökning och coucurs beroende fordringarna, så att det afdrag, som en gång skett, icke ökades, om icke de på lagsökning beroende osäkra fordringarna ökade sig.
Jag tror, att delägarne sjelfva böra vara måna om att i utdelning icke erhålla mera än sjelfva vinsten; men om de osäkra fordringarna äfven tagas i beräkning såsom tillgång vid bestämmande af vinstbeloppet, så kunde, derest dessa fordringar icke inginge, delägarne i utdelning bekomma sjelfva capitalet.
Det är härpå, son; mitt förslag stödjer sig, hvilket jag anser vara bättre än det, som blifvit af Hr v. Troil framsfäldt, enligt hvilket det skulle bero af revisorerna att säga: så och så mycket anse vi sannplikt icke kunna indrifvas, och i öfverensstämmelse med denna calcul skal! utdelningen ske.
I öfrigt får jag hemställa, om icke orden: "jemte ett af K.
M. u t sed t allmänt ombud,” böra förändras sålunda: ”jemte ett eller flera af K.
M. utsedda ombud.
Då flera kunna se mer än en, synes mig K.
M. böra äga rättighet att sända 2:ne eiler flera, om han så nödigt linner.
Jag skall icke yttra mig öfver det financiella, som kari angå denna fråga, utan skall blott hälla mig till det reglementariska.
Jag vill då påminna derom, alt det correctiv, som Hr Stråle åsyftat med sednare delen af tillägget, rörande K.
M:s bifall till utdelningen, redan finnes.
Den antagna 3 § af Gr.
Frölichs förslag innehåller nemi.: ”De, som vilja inrätta sedelbanker, ; söke hos K.
M. privilegium derå, hvarvid företes ej mindre de för inrättningen uppgjorda förslag till bolagsreglor och lånereglemente, än äfven profblanketter till credilsedlar.”
Deraf följer naturligtvis, att K.
M. skall sanctionera, hvad def tillämnade bolaget projecterat, och när då i boiagsreglorna måste intagas bestämmelser rör;de den årliga utdelningen af bankens vinst, sä är det gifvet, att äfven denna fråga kom - Den 19 Mars e. m. jner att af K. M. sanctioneras.
Bolagsreglorna anser jag således hafva ett bestämdt sammanhang med dessa lagar, som generelt uppgöras för alia bolagsbariker.
Om bolaget bryter mot bolagsreglorna, så bryter det således äfven mot denna lag.
Nu stadgar nästföljande 17 § af Gr.
Frölichs förslag, hvartill flera ledamöter önskat bifall, att bolaget skall ställa sig till efterrättelse, hvad förevar, lag stadgar, såvida det önskar att vid sina privilegier varda bibehållet, hvaraf följer, att om det gör en utdelning, större än bolagsreglementet medgifver, bolaget har förverkat sitt privilegium.
Ett föregående mom. i samma § stadgar, att bankdirectm åligger att månadtligen till K.
M. insända en öfversigt af bankens ställning.
En öfverträdelse af bolagsreglorna, hvad utdelningen angår, kan således icke blifva K.
M. obekant längre än en månad.
Då är det icke troligt, att en bank, för att utbekomma en obetydlig del af vinsten utöfver hvad utdelningen rätteligen borde utgöra, skulle vilja blottställa sig för att inom en månad förlora sitt privilegium.
Då sålunda det åsyftade correetivet redan finnes, tillstyrker jag afslag på Hr Stråles tillägg i delta afseende, såsom, i min tanka, endast innefattande en pleonasm. R. o. Ad. afslog 16 § af CJtsktns förslag samt biföll oförändrad 16 § i Gr.
Frölichs förslag. 17 § af Utskottens förslag.
Äfven upplästes 17 § af Gr.
Hr Stuart: 17 § uti Gr.
Frölichs förslag motsvarar icke blott 17 § i Utsk:ns, utan äfven nästan hela det af Utsk:n föreslagna 4 cap.
Jag anser också detta cap. kunna utgå uribanklagen, om berörde § uti Gr.
Frölichs förslag varder antagen.
Dock torde redactionen af densamma böra något förändras och § lyda sålunda:
Directionen öfver enskild sedelbank åligger att månadtligen till K.
M. insända en öfversigt af bankens ställning, samt dessutom, med undantag af hvad som rörer enskilda personers förhållanden till banken, ofördröjligen meddela alla de upplysningar, som a f K. M. i n for d r a s; ställe sig ock såväl direct:n som bolaget, vid äfventyr af p r i v i I e g i i fö r lust, till noggrann efterrättelse allt hvad denna lag föreskrifver och hvad K. M., i öfverensstämmelse dermed, kan finna nödigt att, med bestämmandet af ett sådant äfventyr, förordna vid utfärdandet af privilegium.
Denna redaction synes mig vara mera bestämd och fullständigare, än den af Gr. Frölich föreslagna.
Ad. skulle linna för godt alt, med iakttagande af en sådan redactionsförändring, godkänna 17 § i Gr.
Frölichs reservation, torde, såsom jag nyss nämnde, liela 4 cap. i Ulskms lagförslag saklöst kunna utgå. 4aa Fy‘ Don ig Mars e. m.
I händelse, såsom jag förmodar, Hr Gr. o. Landtm, skulle tillåta, att vi nu få yttra oss öfver 4 cap. i Utskrns förslag, efter det motsvarar en del af 17 § i reservationen, så får jag tillkännagifva, att jag visserligen anser detta 4 cap. kunna utgå och dess bestämmelser kun-, na intagas under 1 cap., emedan 4 caP- äfven innefattar allm. föreskrifter; men jag kan icke instämma med reservanten deruti, att det enda correctiv, som Regeringen skulle äga att använda mot en bank, som afveke från vare sig denna lag eller bolagsreglementet, skulle vara privilegiernas återtagande.
Jag finner uti 4 caP* af Utskrns förslag ett stadgande i aldra punkten af detta innehåll: ”Har banken i annat afseende afvikit från de föreskrifter, som uti denna Jag gifna äro, ankomme på K.
M. att, uppå derom skeende anmälan, genom föreläggande af vite i penningar eller, uti svårare fall, äfventyr af privilegii förlust, tillhålla banksty-. reisen att det felaktiga rätta.”
Jag tror, att det är nödigt, att Regeringen äger vissa mindre stränga correctiv än det radicala att låta inrättningen upphöra, och tillstyrker der-, före, att en i öfverensstämmelse dermed afvägd redaction måtte införas i slutet af 17 §, i fall R. o. Ad. skulle finna, att 4 caP’ han utgå.
Jag liar för min del väl ingenting emot, att, på sätt Hr v. Troil föreslagit, ett nytt mom. tillägges till 17 5, motsvarande 3 mom. uti 3o § af Utskrns förslag, enligt hvilket det skulle ankomma på K. M. att, uppå derom skeende anmälan, genom föreläggande af vite i penningar eller, uti svårare fall, äfventyr af privilegii förlust, till-, hålla bankstyrelsen att det felaktiga rätta; men jag kan icke inse nödvändigheten deraf, att detta stadgande införes uti sjelfva banklagen, enär detsamma i allt fall med lika bindande kraft kan intagas uti det privilegium, som af K.
M. för bolaget utfärdas i sammanhang med sanctionen af de reglementariska föreskrifterna.
Skulle emedlertid R. o. Ad. anse det medföra en ökad säkerhet och fullständighet, om ett sådant stadgande i sjelfva lagen införes, hvarigenom K.
M. förbehålles rättigheten att för afvikelser från mindre föreskrifter ålägga bankerna vitén i penningar, så vill jag visserligen icke bestrida antagandet af en särskild lagbestämmelse i detta hänseende.
Såsom tillägg till 17 § tar jag mig friheten föreslå följande redaction:
Ställe sig ock directm och bolaget till efterlefnad allt, hvad i denna lag stadgas.
Ske afvikelser derifrån, beror det af K.
M. att, genom föreläggande af vitén i penningar, tillhålla banken a 11 det felaktiga rätta, eller ock, om h a u så p r ö f v a r nödigt, privilegium, upphäfva, Den 19 Mars e. m. 4a3 II.
Landtm, hemställde, om II. o. Ad. behagade bifalla 17 § af Utsk:ns förslag.
Ropades nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 1 <f % af Gr.
Frölichs förslag med det af Hr v. Troil yrkade tillägg.
Jag anhåller, att Vid sjelfva redactionen af det utaf Hr v. Troil föreslagna tillägg få göra den anmärkn., att ehuru i allmänhet är stadgadt, alt bolaget skall, vid äfventyr af privilegii förlust, ställa sig till efterrättelse allt, hvad banklagen foreskrifver, skulle likväl, enligt tillägget, äfven i sådana fall, då privilegium efter det allmänna stadgandet vore ovilkorligen förverkadt, på K.
M:s pröfning ankomma, huruvida bolaget borde få fortsätta sin bankrörelse eller icke.
Då en gifven lagbestämmelse innehåller, att privilegium förloras i det och det fallet, måste äfven ett sådant resultat i de förutsatta fallen inträffa, utan att delta bör ytterligare bero af någon K.
M.*s i de särskilda lagbuden icke omnämnd pröfning.
Jag får derföre hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle läckas först framställa propos. till antagande af mitt förslag; ankommande det naturligtvis sedan på R. o.
Ad:s särskilda pröfning, huruvida något tillägg dertill finnes vara erforderligt i afseende på de mindre förseelser, hvarom 2 morn. i 3o § af Utsktns förslag handlar.
Ad. behagade bifalla 17 5 af Gr.
Frölichs förslag utan någon förändring.
H« Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Stuarts förslag.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. 17 § af Gr.
Frölichs förslag med den af Hr v. Troil yrkade förändring, hvarigenom §:n skulle komma att erhålla följande lydelse:
Bankdirecttn åligger att månadtligen till K.
M. insända en öfversigt af bankens ställning, samt dessutom ofördröjligen meddela alla de upplysningar, med undantag af hvad som rörer enskildas förhållanden till banken, hvilka af K. M. infordras; ställe sig ock directln och bolaget noga till efterrättelse allt, hvad i denna lag föreskrifves, och beror det i annat fall af K.
M. att genom vite i penningar tillhålla bolaget att det felaktiga rätta eller ock privilegium upphäfva. ...
Dea 19 Mars e. m. a Cap. Om actiebank. 18 § af Utskottens förslag.
Yi hafva nu ändtligen kommit till den § i Utsk:ns utlåt., som, för möjligheten af förslagets verkställande, är den mest afgörande.
Det var också denna egenskap hos <j:n, som gjorde, alt jag önskade, att man hade börjat öfverläggningen med densamma; ty om den skall std fast, är, efter min öfvertygelse, den tid alldeles förspild, som upptagits till den pröfning, sorn redan försiggått, emedan, så vidt jag förstår, och hvilket jag äfven skall söka ådagalägga, af bifall till §:n sådan den är framställd, ett af två måste följa, antingen att alldeles ingen privatbank kommer att äga rum, eller också endast i Stockholm och Götheborg, till förmån för de större capitalisterne, eller penningearistocratien.
Men innan jag ingår i hufvudsakliga pröfningen af detta ämne, ber jag att få fästa B. o. Ad:s uppmärksamhet vid behörigheten af denna §:s stadgande, såsom ett beslut af R.
Vi känna skillnaden emellan civillagstiftning och den ccconomiska; vi veta, att den civila lagstiftningen tillhör Konungen och Ständerna gemensamt, men att den ccconomiska tillhör Konungen ensam.
Den civila lagstiftningen har till föremål allm. rättsfrågor.
Den ccconomiska deremot oeconomiska anstalter, och de speciella rättsfrågor, som derifrån uppkomma.
Jag frågar då, när detta ämne omöjligen kan få annat namn än ceconomiskt, huru behörigt är det då, att Ständerna annat, än i önskningsväg, yttra sig deruti?
Men kan det kallas att yttra sig i önskningsväg, då man säger:
Konungen åge att fastställa teckningssumman till ett visst belopp, hvaraf följer, att han icke äger, att minska densamma.
Utsk:n synas här hafva glömt skillnaden emellan civil- och oeconomisk lag, och sjelfva stifta lag, i stället för att framställa önskningar till Konungen; men det är icke härvid ensamt, jag vill fästa mig.
Jag ingår nu i sjelfva ämnet; och underställes då R. o. Ad:s pröfning, huruvida orsaker och verkningar stå i sammanhang, samt huruvida medel och ändamål stå i öfverensstämmelse med hvarandra.
Hvad har varit orsaken till, att allm. rösten begär privatbanker?
Jo! lika med ändamålet att gifva en lifvad håg ät rörelsen.
I denna del har privatbanken icke annat ändamål än det gemensamma med statsbanken; men privatbankernas särskilta ändamål äro egentligen 2:ne, och för att komma till undersökning, huruvida förslaget dermed öfverensstämmer, ber jag, att få erinra om dessa särskilta egenskaper hos privatbankerna.
Landet klagar, och icke utan skäl, deröfver, att all penningecirculation concentrerar sig i Stockholm och Götheborg.
Provinserna reclamera sin rätt att få något deraf, att icke behöfva vända all sin håg ensamt på Stockholm.
Nå väl! hurti upp - fÉI*> ~ t
Den 19 Mars c. ni.
4a5 uppfyller man provinsernas fordran oell behof, dä man för actieteckningen bestämmer ett belopp sådant, att nian behöfver liten eller ingen kännedom om allin, ställningen, för alt finna, att någon teckning omöjligen kanske i provinserna.