Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således skulle äfven i detta fall icke någon inskränkning af bankens lånerörelse behöfva vidtagas; och om än vid denna riksdag det belopp af kapitalöfverskottet, som bör från banken aflemnas, bestämmes till 6 millioner, är jag öfvertygad att bankens salderade behållning, sådant oaktadt, vid nästa riksdag icke skall komma att understiga 30 millioner, ty i samma mån som en tredjedel af dessa 6 millioner årligen varda öfverlenmade lill Riksgäldskontoret, i samma mån inflyter ny vinst af bankens lånerörelse.
Om man med understöd af allmänna medel vill uppmuntra och befrämja utförandet af industriella och produktiva företag, är det nödvändigt att man söker bereda och använda till sådana understöd erforderliga och för R.
St:r disponibla tillgångar.
Det måste för öfrigt förefalla underligt och nästan oförklarligt, om R.
St:r, hvilka såsom bankbolag år efter annat har stor vinst af bankrörelsens idkande och under samma tid måste vidkännas mångfaldiga utgifter, för hvilkas bestridande ansenliga tillgångar erfordras, icke skulle vilja dertill begagna den behållna vinst, som bankens lånerörelse lemnat, oaktadt, isynnerhet under nuv:de förhållanden, beredandet af åtminstone en del utaf de för statsutgifterna behöfliga tillgångar kan anses utgöra det hufvudsakliga ändamålet med denna lånerörelses bedrifvande.
Jag kan för min del icke finna något antagligt skäl för R.
St:r att vid denna riksdag, då bankens Öfverskott till följd af en jemförelsevis mera omsorgsfull och ändamålsenlig förvaltning stigit till ett ovanligt högt belopp, uppskjuta begagnandet af sin dispositionsrätt öfver den uppkomna och fortgående tillökningen i detta öfverskott.
Jag skulle således för min del icke vara obenägen att nu genast deltaga i ett beslut om användandet till statens nytta och behof af hela den bankovinst, som upplupit sedan sista riksdagen.
Men för att Banko-Utsk:t må komma i tillfälle att föreslå de terminer då utbetalningen från banken af dessa medel lämpligen kan och bör ske, samt för öfrigt föreslå de reglementariska stadgandena för verkställigheten häraf, förenar jag mig med dem, som yrka återremiss.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och se - 460 Den 22 Maj e. m. dermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
45:te punkten.
Då denna punkt handlar om samma ämne, söm den R. o. Ad. nyss återremitterat, eller om den bankovinst, som nu finnes att tillgå, så torde af det sålunda redan fattade beslutet följa, att äfven denna punkt bör återremitteras, hvarom jag hos Hr Gr. o.
Landtm, får anhålla om propos.
Frih. af Ugglas, Gustaf: Då R. o. Ad. återremitterat Ioreg:de punkt, är det klart att äfven denna bör till Utsk:t återremitteras.
Men för den händelse att Utsk:t icke skulle komma att godkänna Hr Stuarts åsigt, vågar jag hemställa att Utsk:t något bestämdare, än nu skett, ville uttala den mening att banken bör deltaga uti blifvande jernvägslån.
Ulsk:t säger nemi., »att af nämnde vinst ett belopp af minst 5 millioner rdr må, under detta och nästfölj. åren 1864 och 1865, användas till inköp af lätt realisabla obligationer, företrädesvis sådana, hvilka af Riksgäldskontoret utgifvas för lån, som för Svenska statens räkning kan komma att upptagas till fortsättning af statens jernvägsbyggnader.
Man ser visserligen af det föreg:de resonnementet att det är Banko-Utsk:ts mening att denna vinst ovilkorligen skall användas för uppköp af obligationer, utfärdade för lån till jernvägsbyggnader, men derom är ingenting bestämdt föreskrifvet, utan det är öfverlemnadt åt Fullm:ge i banken att så göra eller icke.
Jag skulle således för min del anse, att R. o. Ad. borde bestämma, att banken skall deltaga i det utländska lånet med en summa af 5 millioner, och att återremissen skedde i en sådan syftning.
Jag har här uppsatt förslag till det beslut, som jag önskar Utsk:t måtte tillstyrka, och hvilket förslag torde i prot:t få inflyta.
Det lyder sålunda: att om, för Svenska statens räkning, lån till fortsättning af statens jernvägsbyggnader kommer att upptagas, R.
St:rs bank må under de vilkor i öfrigt, som i afseende å ett sådant lån varda bestämda, uti detsamma deltaga för en summa af minst 5,000,000 rdr rmt, som, emot erhållande af för lånet utfärdade obligationer, af bankens sedan 1860 års början upplupna disponibla vinst utbetalas med |:del årligen vid slutet af hvartdera af åren 1863, 1864 och 1865.
Jag har visserligen under förev:de öfverläggning framställt yrkande på ett olika beslut, men som 44:de punkten redan är återremitterad, finner jag mig föranlåten att afstå från mitt nyss afgifna förslag, och förenar mig med dem som yrkat återremiss.
Den 22 Maj e. m. 461 Hr Reutersvärd, Patrik:
Lika med Frih. af Ugglas, anser jag nödigt att R.
St:r uttala den åsigt de hysa rörande denna vinst.
Att, på sätt här är föreslaget, öfverlemna åt Banko-fullm:ge att häröfver bestämma, synes mig mindre lämpligt, hvadan jag i alla delar förenar mig med Frih. af Ugglas, och yrkar återremiss i samma syftning som han.
, bief Utsk:ts ifrågav:de hemställan återremitterad.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Banko-Utsk:ts den 13 och 20 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 36, med förslag till förändrad uppställning af 5:te och 6:te afdelningarne i banko-reglementets 6:te artikel. lista och 2:dra punkterna.
Bilöllos. 3:dje punkten.
Då beloppet af bankens kapital-öfverskott kommer att bero af R.
St:rs beslut rörande den sedan sistförlidne riksdag upplupna banko-vinsten, och R. o.
Ad. återremitterat den 44:de punkten i näst föregide Betänk, för att få denna banko-vinst aflemnad till statsverket, så torde väl en följd häraf blifva att äfven den 3:dje punkten af nu förevide Betänk, varder återremitterad, på det att ordalagen af det deruti föreslagna stadgande må bringas i öfverensstämmelse med det beslut, som kan komma att fattas ang:de banko-vinsten.
Jag får således anhålla om Hr Gr:s o. Landtmrs propos. på återremiss af den nu föredragna 3:dje punkten.
Förra delen.
Usta—6:te mom:t.
Sednare delen. lista momit. 462 Den 22 Maj e. m.
Denna punkt står äfven i sammanhang med de al mig nyss åberopade 44:de och 45:te pnnkterne af BankoUtsk:ts Betänk.
Och för den händelse att Frih. af Ugglas’ förslag kommer att antagas, torde det vara nödigt att äfven denna punkt återremitteras till Banko-Utsk:t, hvarom jag således får anhålla om propos.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till mom:t, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, sorn med ja besvarades.
2:dra och 3:dje mom:t.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 9 och 20 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 116, i anledning af väckta motioner om ändringar i K.
Utsk:ts å sid. 7 afgifna förslag till förändrad lydelse af § 58.
Då Utsk:t stadnade vid det förslag, som i denna punkt förekommer, insåg Utsk:t visserligen att missförhållandet i afseende på kommunalbevillning mellan jordbruksfastighet och annan, t. ex. frälseränta, endast till ringa grad blifvit afhjelpt; men dels har Utsk:t icke ansett sig böra gå längre i proportionerne 3—5 och 6—10 i afseende på bevillning på jordbruksfastighet och annan fastighet, och dels härledde det sig äfven deraf att Utsk:t icke trodde att man vid denna riksdag kunde vinna en större latitud.
Men ett annat Riks-Stånd, nemi. Preste-St., har nu fattat ett beslut, som skiljer sig från Utsk:ts deri, att då Utsk:t föreslagit 1 fyrk för 1—6 och 2 för 6—12 o. s. v., har detta Stånd beslutat 1 fyrk för 1—5, 2 för 5—10 o. s. v., men för öfrigt bibehållit punkten oförändrad.
Detta beslut afhjelper olägenheterne i något vidsträcktare mohn än Utsk:ts förslag, och det är derföre jag hemställer att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut som Preste-St., hvarom jag anhåller om Hr Gr:s och Landtm:s propos.
Undertecknad uppläste härefter Högv.
Preste-St:s ang:de denna punkt fattade beslut, som lydde sålunda: »Utsk:ts tillstyrkande ang:de förändrad lydelse af § 58 bifölls, med undantag af stadgandet i punkten A), som ändrades till denna lydelse: för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal satt eller ej, påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 t. o. m. 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 t. o. m.
10 öre; 3 fyrk för bevillning utöfver 10 t. o. m. 15 örs o. s. v.; samt» Deu 22 Maj e. m. 463 Frih. Cederström, Rudolf:
Frånvarande i Utsk:t dä detta ärende behandlades, har jag icke kunnat undgå att finna ett betyligt framsteg i Utsk:ts förslag vid jemnförelsen med nu gällande stadganden.
Men då det förslag, Frih.
Alströmer förordat, och som af ett annat Riks-Stånd hlifvet antaget, icke allenast går i samma riktning, utan i ännu storrå grad afhjelper de öfverklagade olägenheterne, så förenar jag mig med den adle Frihm och anhåller, att R. o. Ad. ville antaga den af Preste-St. beslutade förändringen, hvarå jag således får anhålla om Hr Gr:s o. Landtnäs propos.
Det är mer än bedröfligt och vittnar icke särdeles godt om ifrågav:de författning, att man redan första riksdagen efter dess tillkomst funnit skäl att vidtaga förändringar i densamma, och ännu mer, då det är i en så vigtig del som sjelfva beskattningeu.
Jag tror att detta bevisar, huru nödigt det varit att man vid sista riksdagen tagit frågan i ett närmare öfvervägande, ty man måste erkänna att det icke kan ingifva förtroende, att man, som jag nyss sade, redan vid första riksdagen efter dess antagande funnit nödigt att förändra sjelfva grundvalen, hvarpå den hvilar, nemi. fyrktalet.
Det är emellertid obestridligt att så är, och orimligheten är till den grad i ögonen fallande, och klagomålen af den beskaffenhet, att de icke kunna tillbakavisas, hvadan det är klart att sjelfva grundvalen till författnm rnåste omarbetas.
Vid bestämmandet af hvad som bör göras, stadnar man dock i villrådighet; ty jag måste bekänna att Utsk:ts Betänk, icke är af den beskaffenheten att det gifver någon riktig ledning för omdömet i detta afseende.
Det synes mig likväl, att om man ville vidtaga en förändring, som på jordbrukets bekostnad lättar bördorna för kommunens öfriga medlemmar, så vore det skäl att dervid iakttaga någon varsamhet; men man måste erkänna att det är en betydlig reduktion, Utsk:t här föreslagit.
En återremiss af R. o. Ad. skulle, efter det yttrande Frih.
Alströmer afgifvit, icke af Utsk:t kunna tolkas annorlunda än som en benägenhet att ingå på Preste-St:s beslut; och utan att vilja bestrida att det kan vara någon billighet som talar derför — så måste jag bekänna att förändringen är så stor, då man, i st. f. att hafva mantal med 100 fyrk, satt taxeringsvärdet till grund, att jag icke vid denna riksdag skulle vilja gå längre, ty då blir det säkerligen ett experimenterande med författnm vid hvarje efterföljande riksdag.
Förhållandet 6—10 har sin grund i den bevillning, som utgår af fastigheter, hvaremot den resolution, Preste-St. fattat, synes mig tagen ur luften.
Jag skulle således vara benägen att hemställa om bifall till Utsk:ts förslag, hvilket ingalunda hindrar att vi vid nästa riksdag kunna gå ett steg längre. 464 Den 22 Maj e. m.
Jag hemställer till den siste värde talaren, om han icke skulle vilja afstå från sitt yrkande.
Borgare-St. har återremitterat denna punkt, i hvilka ordalag, erinrar jag mig nu icke, men som de äro något sväfvande, torde Utskit komma i en svår ställning att kunna sammanjemka de olika menjngarne.
Men om R. o. Äd. ville förena sig i Preste-St:s beslut, hade Utsk:t någonting att gå efter, hvarföre jag fortfarande anhåller om bifall till det af mig framställda förslaget.
Det är nu egentligen fråga om att fixera en siffra, dervid det fel Gr.
Sparre anmärkt, nemi. att den blifvit arbiträr, väl svårligen kunnat undvikas.
Jag vill likväl påminna, att det förslag Utskit framställt, synes hafva sin grund i bevillnings-procenten.
Men allmänna rösten synes påkalla först och främst, att jordbrukarne, som förut nästan ensamt burit bördorna, men ock haft makten inom kommunen, åter bekomma större inflytande i kommunalstämman och mera bidraga till kommunal-utskylderna än enligt den nya författningen af 1861.
Om någon ytterligare utredning af frågan skulle kunna vinnas af Utskit, skulle jag icke motsätta mig en återremiss, men jag kan icke se hvad Utsk:t skulle kunna upplysa oss om, som vi icke sjelfva kunna utfundera.
Här är nemi., som sagdt är, fråga orri att bestämma en siffra, som i allt fall alltid blir något arbiträr.
Härvid bör nu ihogkommas att beskattning af inkomst utaf kapital och arbete i många fall är nästan ny, och derför ännu anses hård oell betungande, så länge den är ny, ty man vet att gamla bördor bäras med vida större fördragsamhet än nya.
Efter någon tid tror jag det blifva rättast fördela kommunal-utskylderna i två klasser.
De som utgå till föremål, deraf medlemmarne genast draga nyttan, t. ex. de fattigas underhåll, skollärares aflöning, säkerhets- och sundhetspolisen m. m., hänföras till lista klassen och utgå med lika proc. eller antal öre af ali bevillning efter 2:dra artikeln.
Till 2:dra klassen åter borde hänföras utgifter till föremål, deraf kommunen egde en varaktigare nytta och som kunde anses gifva dess fastigheter ett ökadt värde, t. ex. kyrko- och skolhus-byggnader, förbättrade vägar, gator och öfriga kommunikations-anstalter.
Härtill borde enligt min tanka fastighetsegare bidraga antingen ensamt elier med större proc. af bevillningen enligt 2:dra artikeln.
För närvarande är jag för min del benägen att gå den medelväg, som Preste-St. och reservanten Hr Nordenfeldt föreslagit.
Man iakttager då den betänksamhet, Gr.
Man kan i alla fall vara säker att detta förslag icke kommer att blifva det definitiva, ty, i afseende på siffran, kan man, för att träffa det rätta, nu endast göra ett försök, — man måste gå endast försöksvis tillväga, tills man träffar hvad allmänheten anser rättvist.
Att nuv:de grund, särdeles mantalets, icke duger, derom äro vi väl alla ölvertygade?
Andras den ej, blir kommunalförfattningen - Den 22 Maj e. m. 465 Författningen illa tillämpad äfven i andra punkter, der den efter min tanke är god.
Författningen har många brister och fel; och som jag deltog i öfverläggningen derom, faller äfven en del af ansvaret på mig.
Dock kan jag icke undgå påminna om att R. o. Ad. hade ganska kort tid att betänka sig på, då kommunal-författn. -n koni fram; detta skedde nemi. i riksdagens ellofte timme, och man måste gå tillväga med en brådska, som det varit önskeligt att undvika.
När man uppajorde förslag till kommunal-författnm, visste man icke heller huru bevillnings-förordningen skulle blifva; och när denna sednare antogs, visste man icke huru den skulle slå sig ut.
Be v i II n i n gs- f ö r f a 11 n: n s motståndare framhöllo en mängd olägenheter.
Sedan man sett huru bevillnings-stadgan gestaltat sig, är det lättare vidtaga de nödige förändringarne i kommunal-författnm.
På det Utsk:t må hafva någon ledning, får jag anhålla att R. o. Ad. ville förena sig i Preste-St:s beslut, såsom Frih.
Alströmer föreslagit.
Jag får till en början säga, att den medelväg, den siste värde talaren säger att Preste-St. skulle valt, mellan Utskds och reservantens förslag, förefaller mig besynnerlig, ty Utsk:ts förslag är 6—10, och Preste-St:s 5—10, samt reservantens 1—3, om jag minnes rätt.
Det kan man väl icke kalla något medelvägslörslag.
5—10 eller 6—10 är just detsamma, och med samma skäl, ja! kanske med mera kan man, sim reservanten yrkat, sätta 1 —3.
Det är icke den ringa siffran, som hos mig åstadkommer betänkligheter, ty, så snart jag icke tager 6—10, tror jag det är alldeles godtyckligt; och jag är öfvertygad om att antingen man tager 6—10, 5—10 eller 3 — 10, så återkommer frågan vid nästa riksdag, och sedan vid hvar och en följide, och detta af den enkla orsaken att det i princip ar rättare att taxeringsvärdet lägges till grund än mantalet.
Om således R. o. Ad. icke gillar de motiver, Utsk:t antagit, vill jag göra reservanten den rättvisan och erkänna att hans siffra är lika god som den af Preste-St. antagna, och då man icke nu kan råka den rätta siffran, emedan författnm är alltför ny, så får jag anhålla att reservantens förslag antages.
Hade icke Preste-St. redan fattat beslut i frågan, skulle äfven jag hållit på reservantens förslag; men på det Utsk:t må hafva någon ledning för omdömet, och då ett annat Stånd redan återremitterat frågan (jag känner dock icke i hvilken syltning), och då slutligen ingen väl lärer kunna bestrida att den proportion.
Preste-St. bestämt, är rättare och bättre än den närvide, så förenar jag mig med Frih.
Alströmer och yrkar bifall till Preste-St:s förslag. II.
IV. 30 466
Den 22 Maj e. m.
Sparre sagt att skilnaden mellan siffran 6—10 och 5—10 är så obetydlig att han icke ens vill fästa sig dervid, vill jag anföra två skäl, som tala för siffran 5—10.
Det första är, att om jag liar 6—10, skulle det efter uträkning i det närmaste gestalta sig som det var i de gamla sockenstämmorna; och det andra är. att uträkningen af fyrk eller röstning är mycket lättare att beräkna, då man har 5 —10, än 6—1 0 o. s. v. Jag har ansett mig böra anmärka detta, och fortfar i mitt förra yrkande.
Sparre har skänkt sitt bifall åt Utsk:ts hufvudsakliga åtgörande i princip.
Jag vet således icke hvarföre man skall tvista om den sednare delen, i afseende på hvilken den ädle Gr:n ansett temligen likgiltigt hvilken siffra man väljer.
Men Grin har äfven sagt, att denna fråga skulle återkomma vid följide riksdagar, och sådant tror jag vore önskvärdt att kunna undvika, och detta torde möjligen kunna lyckas, om man förenar sig i Preste-St:s beslut, hvarå jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtnäs propos.
Jag vill blott anmärka att den siste värde talaren oriktigt uppfattat mitt yttrande.
Jag har sagt att, äfven om man nu antager Preste-Sl:s siffra 5 —10, så kommer det troligen i alla fall alt blifva någon ändring vid nästa riksdag; och jag är äfven öfvertygad om alt detta skall inträffa äfven om vi taga 6—10.
Och då den siffra, som nu sättes, är fullkomligt godtycklig, så är det alldeles likgiltigt hvilkendera man tager.
I sådana saker som den ifrågav:de bör man hålla sig vid vissa principer, och jag finnér dock en tanke till grund för Utsk:ts förslag, men saknar sådan vid de båda öfrige.
Det var endast detta jag ville anföra.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till lörslaget olörändradt, och dels bifall till detsamma med den af Preste-St. beslutade förändring; framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till förslaget utan förändring, hvartill svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på bifall dertill med den af Preste-St. gjorda förändring, då svaren utföllo med många ja jemte ett elier annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Då härefter till föredragning förekommer en mening, hvari skall iakttagas »de bestämmelser och undantag, §§:ne 8, 9, 10 och 12 innehålla», synes det mig, som dessa §§ böra först afgöras, hvarföre jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på att §§:ne 9 och 12 Ben 22 Maj c. m. 487 livar för sig föredragas, innan den nu i ordningen kommande föredrages lill behandling.
Sedan R. o Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat sitt bifall, föredrogs:
Utsk:ts å sid. 9 afgifna förslag till förändrad lydelse af § 9- Bifölls.
10 framställda förslag till ny lvdelse för § 12.
Jag kan icke för min del bifalla detta förslag, sådant det nu lyder.
Jag tror nemi. att derigenom skulle förtryck kunna uppkomma.
Men å andra sidan kan jag icke neka att det är skäl att göra en förändring i den nuv:de §:ns lydelse.
Med den obegränsade rösträttigheten skulle man nemi. kunna tänka sig att en person, genom denna obegränsade rösträtt, kunde tilltvinga sig de andras bifall till ett förslag, hvaraf han ensam hade nyttan.
Detta är en anmärkning, som jag icke funnit mig på ett tillfredsställande sätt kunna besvara; men å andra sidan förekommer det mig, derest Utsk:ts förslag bifalles, att det dervid kunde inträffa, att en person, som liar skyldighet att deltaga i bördan med stort belopp, och enligt Utsk:ts förslag inskränktes till T'n, derigenom blefve förkränkt i sin rätt.
Jag måste säga att det är ganska svårt att välja mellan dessa §§, och om man icke kan finna någon utväg, hvarigenom anmärkningen kunde undanrödjas, så skulle jag heldre vilja hålla mig vid det nu gällande, till dess något annat kunde uppfinnas.
Men jag föreställer mig att man redan nu skulle kunna finna en någorlunda tillfredsställande lösning af frågan.
Jag tror nemi., att om man antager att egentliga olägenheten i båda fallen skulle inträda med afseende å nya företag, som vore af den beskaffenhet, att de vore ensidigt fördelaktige lör den som ville förtrycka en annan — och om man mot detta förtryck ville söka elt skydd, så har man den lätta utvägen att acceptera ett stadgande, som finnes i en annan af K.
M. utgifven kommunalförfattn.
, nemi. den för Stockholms stad.
Der finnes stadgadt att i alla nya företag gäller icke någon absolut rösträttighet. § 23 lyder sålunda: — — — »Utgången bestämmes genom enkel röstpluralitet, utom i frågor, som angå beviljande af anslag till nya ändamål eller behof, för hvilka erfordras bifall af g bland dem, hvilka i beslutet deltaga».
Der har man en ordalydelse, som vore lämplig, ty jag kan icke finna hvarföre man icke äfven för landet kunde stadga att g af rösterna fordrades för att fatta beslut ang:de nya företag.
Jag tror att de vigtigaste olägenheterne och klagomålen derigenom skulle undanrödjas. 468 Den 22 Maj e. m. 12:te §:n lyder nu: »Vid valet, som förrättas med slutna sedlar och för öfrigt i tillämpliga delar efter den ordning, som för val af riksdagsfullmäktige för staden är eller varder antagen, eger en hvar till deltagande deruti berättigad medlem af kommunen en röst för bevillning efter artikeln 11 Bevillnings-stadgan t. o. m. 1 rdr, samt vidare en röst för hvarje derutöfver påförd hel rdrs bevillning efter nämnde artikel; men ej må för någon beräknas flere röster, än som efter röstlängd svara emot ^del af hela röstetalet inom valkretsen — — —».
Om jag icke misstagit mig uti att olägenheterne skulle förekommas på det af mig föreslagna sättet, skulle jag vilja föreslå följ:de lydelse af !:sta mom:t i nu ifrågav:d'e §: »Röstvärdet skall beräknas efter det en hvar röstegande åsätta fyrktal.
Utgången bestämmes efter enkel röstpluralitet, utom i frågor, som angå beviljande af anslag till nya ändamål eller behof, för hvilka erfordras bifall af |:delar af de afgifna rösterna.»
Jag anhåller om bifall till §:n med detta af mig föreslagna tillägget, och det så mycket mera, som ingen af Borgare- eller Bonde-St:n reserverat sig, och det således är troligt, att om de i en framtid komma att utgöra majoritet inom representation, kommer den lag-förändringen att vidtagas.
Frånvarande, på sätt jag redan sagt, då Utsk:t behandlade detta ärende, kan jag nu ingalunda gilla Utsk:ts hemställan.
Hr von Koch har framlagt ett förslag, hvari R. o.
Ad., med alslag å Utsk:ts hemställan, skulle vidtaga en förändring i §:s nuvarande lydelse.
Detta förslag har han redan på f. m. haft den godheten meddela mig, och jag erkänner gerna, att, om man stöde i valet mellan att antaga Utsk:ts eller Hr v. Köchs förslag, så egde det sednare ett obetingadt företräde; ett företräde, som han velat höja genom att sätta det i öfverensstämmelse med hvad som för stadsfullm:ge är stadgadt.
Men jag tror man likväl skall finna, alt det företer sig ganska olika förhållanden i staden och nå landet; den rörliga förmögenheten representeras å ena sidan af stadsfullm:ge, och den lästa afkomunalstyrelsen på landet.
De förra kunna vara mycket benägna för nya företag, men så torde väl i allmänhet förhållandet icke blifva med de sednare.
Jag tror således, att R. o. Ad. handlade rättast och lämpligast, om det Höglofl.
Ståndet genom afslag å punkten vidblilver §:s nuvarande lydelse, hvarom jag lår anhålla om Ståndets bifall efter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos.
Ty att stadga ett maximum, är hos oss någonting så nytt och olämp- ‘ ligt, att jag blott behölver genomläsa reservanternas anföranden, för att förkasta al! tanke derpå.