Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I det skick Herr Cederschjölds motion förekom i Utskottet, var det svårt att urskilja, om motionen blott angick RiksStåndens tryckta handlingar, eller äfven de äldre.
Den omständighet, att motionen var framställd i så stor skala, var liufvudsakliga skälet till Utskottets afstyrkande.
Att tillsätta en särskild Embetsman, för att granska och ordna alla Rikets Ständer rörande handlingar, ansågs vara en alltför stor och onödig omsorg.
Jag tror, att om man sörjer förför - Den 14 Febru ar ii. 34t varandet af äldre handlingarne före år 1809, så att de oförstörde må i framtiden vara att tillgå, har man gjort nog för saken.
Hvad sorn af dessa icke redan är kändt, torde lill större delen icke eller förtjena att blifva det.
Men då nu motionen blifvit inskränkt till en mindre skala, eller blott till anskaffande af ett gemensamt förvaringsrum för Ståndens Archiv, så tror jag
Utskottet hafva skäl att tillstyrka anslag dertill, och får för sådant ändamål förena mig med dem, som begärt återremiss af Utlåtandet.
Äfven jag tror, att Herr Cederschjölds motion förtjent mera afseende, än Utskottet derpå fästat.
Det är visserligen sannt, att derigenom en utgift för Staten skulle föranledas; men jag säger, såsom Motionairen: då man begär millioner till Tredje Hufvudtiteln och till Canalers anläggning, så synes man ej böra hushålla på några hundrade Riksdaler, som äskas till nytta för fäderneslandets historia.
Jag tror dessutom, att det undfallit StatsUtskottet och de värde Talarne i detta ämne, att RiddarhusSekreteraren är den ende piermanente Tjensteman, som Representationen äger, och derföre just den, som bör ordna och hafva uppsigt öfver desse handlingar.
De sedan år 1809 äro de minst vigtiga, ty de äro redan tryckte; men de vigtigaste äro de gamla handlingarne från 1G00- och 1700-talen.
Herr Ceder - 342 Den 14 Februarii. schjöld sjelf har en stor förtjenst, hvarför man ej kan hålla honom nog räkning, deruti nemligen, att han meddelat allmänheten åtskillige handlingar om 1719 års Riksdag oc h B a ron Görtz.
De gifva oss begrepp om hvad som finnes i de gamla handlingarne, och huru angeläget det är att forska i dem.
Följaktligen anhåller jag oin återremiss af Utlåtandet; men tror, oaktadt Motionairens eget medgifvande, frågan ej böra hvila, intilldess förslaget om ett gemensamt samlingshus för de ofrälse RiksStånden blifver afgjord.
Detta förslag är remitteradt till RiddarhusUtskottet; och ehuru Utskottet ännu ej deröfver afgifvit silt Utlåtande, tror jag dock icke någon synnerlig profetisk förmåga fordras, för alt kunna med någorlunda visshet säga, attingen af Ridderskapets och Adelns närvarande Ledamöter upplefver den tid, då en sådan byggnad blifver uppförd.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot StatsUtskotlets ifrågavarande
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 28 sisllidne Januarii under JN:o 5i afgif - Den 14 F e b r u a r i i. 343 ne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande angående uppförande af ett Lazarettshus på Gottland.
Det ämne, hvarom SlatsUtskotlels ifrågavarande Utlåtande handlar, är äfven föremål för Allmänna Besvärs- och EkonömiUtskottets handläggning; och dess 3:e afdelning har redan derom fattat sitt beslut, som kommer att StatsUtskottet meddelas, och hvilket icke öfverensstämmer med förevarande Utlåtande.
Den häri gjorda uppgiften om Rikets Ständers beslut i denna fråga vid sistlidne Riksdag, är rigtig, men den deraf dragne conclusion, att Motionairens önskan redan, är eller blifver uppfylld, saknar grund, ty Kongl. Maj:t har ej bifallit den gjorda hemställan om Wisby Ilospitalsmedels oförryckta disposition inom Länet.
Jag anhåller derföre om återremiss, på det saken måtte blifva gemensamt behandlad af Stats-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskolten.
Jag vill ej bestrida den yrkade återremisseu, emedan kanske något misstag skett i BondeStåndets Canzli vid expedierandet af remissen med denna motion; men deu till StatsUtskottet ankomna remiss lyder ej på något annat Utskott än detta.
Den i BondeStåndet'Väckta motion i förevarande ämne har visserligen ej blifvit remitterad till jemväl
Den 14 Febr 11 ar i i.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet; men delta Utskott har dessutom fått lill sig ensamt öfverlemnad en dylik motion från PresteStåndet; frågan hör således behandlas gemensamt af Stats- och EkonomiUtskotten, och så behandlades äfven frågan vid förra Riksdagen.
EkonomiUtskottets afdelning har ansett ett dylikt behandlingssätt jemväl nu böra iakltagas, såsom icke allenast enligt med remisserne, utan äfven af ämnets beskaffenhet påkalladt.
Herr Lagerhjelm, Pehr: StatsUtskottet har ej sagt, att Molionairernes önskan redan vore uppfylld; men Utskottet har trott, att då Hospitalsinrättningen på Gottland lärer blifva på innevånarnes egen begäran skiljd från SerafimerOrdensGillet, och Wisby Hospitalsmedel således få, enligt innevånarnes önskan, bibehållas inom Länet, med vilkor af befrielse för SerafimerOrdensGillet från alla-framtida utgifter för berörde Läns Hospital, borde icke nu StatsVerkct betungas med utgifter för uppbyggande af LänsLazarellet på Gottland, hvilket bör af Ilospitalsmedlen och Länets innevånare bekostas.
Huru än EkonomiUtskottets
Utlåtande i denna fråga kommer att se ut; så skall dock alltid den sats stå fast, att något Statsanslag för nämnde Lazaretts byggnad ej kan beviljas.
Jag anser derföre StatsUIskottets ifrågavarande Utlåtande kunna bifallas.
Den i4 Februari i. 345 Friherre Cederström:
Det är ej eller i Ekonomiutskottet fråga om att tillstyrka något bidrag af StatsVerkets medel till uppbyggande af LänsLazarettet på Gottland.
Men uppgiften att Hospitalslnrättningen på Gottland nu är skiljd från SerafimerOrdens Gillets och den för Riket allmänna, är så mycket mindre rigtig, som Kongl. Maj:t, genom Resolution i October månad sistlidet år, förklarat, det Gottland icke får uteslutande begagna afkastningen af Wisby Hospitals tillgångar för sin enskilta hälsovård, men att likväl af Hospitalets öfverskottsmedel tills vidare finge användas 4°o R:dr årligen till Lazarettets behof.
Denna summa förslår ej till de sjukas underhåll, och lemnar således än mindre något bidrag till Lazareltsbyggnad.
Om icke Idospitalsmedlen få oförryckt inom Länet användas, kan Lazarettet ej bestå.
— Som man nu härstädes ingått i pröfning af sjelfva saken, tror jag mig också böra nämna, att
Ekonomiutskottets afdelning i denna fråga ansett sig ej kunna ingå i någon pröfning om vederbörandes bättre rätt till Wisby Hospitalsmedel, hvarom, tvist mellan Hospitalets Föreståndare och LazarettsDirectionen, å ena, samt SerafimerOrdens Gillet, å andra sidan, uppstått; men tillstyrkt en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, att, i anseende till behofvet af en ny Lazarettsbyggnads uppförande på Gottland och en bättre hälsovård derstädes, Kongl. Maj:t täck - 346
Den i4 Februari i. tes i Nåder tillåta Wisby Hospitalsmedels framtida användande ensamt för hälsovården på Gottland, med vilkor, att HospitalsFöreståndarne och LazarettsDirectionen fullgöra deras åtagande, att för lånte penningar, inom viss tid, uppföra Lazareltsbyggnaden efter den derföre långt för detta fastställda ritning.
Skillnaden emellan StatsUtskottets samt EkonomiUtskottets
Utlåtanden är således hufvudsaklig; och jag får derföre förnya min anhållan om återremiss af ifrågavarande Utlåtande.
Jag kan för min del ej fatta, huru Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet kan taga någon befattning med denna fråga, då den ej rörer allmänna hushållningen, utan blott ett Statsanslag.
Jag tror det derföre vara bäst, att nu bifalla Utlåtandet, för att slippa vidare discussion i ämnet.
Då Hospitals-Inrättningen på Gottland blifvit, enligt Innevånarnes egen begäran, skiljd från de öfriga i Riket, så finner jag ej skäl att betunga StatsYerket med någon utgift till Lazarettet derstädes, åtminstone ej förr, än det sig visar, att hälsovården ej kan derförutan besörjas.
Jag anser i allmänhet, att det fordras starka skäl, innan man, i följd af enskildes motioner, i sådane fall som detta, beviljar Statsanslag; och här linner jag icke något sådant; hvarföre jag
Den 14 Februarii. 34/ får äran anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall på StatsUtskoltets Utlåtande.
I anledning af Herr Hjertås yttrande, alt denna fråga icke skulle tillhöra Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets handläggning, får jag erindra, att alla frågor rörande hälsovården böra i första rummet behandlas af nämnde Utskott, som yttrar sig öfver behofvet af en föreslagen åtgärd i sådant afseende, samt först i andra rummet af StatsUtskottet, i afseende på Statsbidragen dertill.
Nu är dessutom ej fråga om något nytt Statsanslag, utan blott om rättighet för Gottland, att för sig ensamt få använda Hospitalsmedlen i Länet, till Lazarettets behof.
Detta blef af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag bifallet och underdånig hemställan derom gjordes hos Kongl. Majit; men sedermera har Kongl. Majit, genom Beslut den 2g nästlidne October, förklarat, att ej mer än 4°o R:dr årligen af dessa medel få användas på Gottland.
Länets Lazarett är emedlertid af den beskaffenhet, att ingen sjuk kan läggas derstädes; det blef redan för mer än 10 år sedan af Brandsynen utdömdt, och kan när som helst af Staden nedrifvas, hälst redan på 1770-talet denna byggnad var erkänd oduglig till Lazarett, och ritning lill ett nytt hus af Högstsalig Konung Gustaf lil fastställd.
Provincen 348 Den i4 Februarii.
Iean ej vara utan Lazarett; ett nytt mäste anskaffas; och nu har man föreslagit en utväg dertill, utan bidrag af Staten.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet tillhör det att dömma om behofvet af Lazarettet; först derefter är rätta tiden för Ständerne att afgöra saken.
Följaktligen bör äterremiss af Stats-Utskottets förevarande Utlåtande äga rum, samt frågan af begge Utskotten gemensamt behandlas.
Då man numera, i följd af Friherre Cederströms förklaring, bör kunna antaga, att icke fråga är om något Statsanslag för Lazarettet på Gottland, så hemställer jag, om väl StatsUtskottet vidare behöfver taga någon befattning med saken, och om icke det rätta är, att Motionairerne vända sig i ansökningsväg direcle till Kongl. Maj:t.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StalsUtskottets ifrågavarande
Ropades .Ta och Nej.
Om återremiss icke beviljas, nödsakas jag derom begära votering.
Herr Tharrtj Wolrath:
Jag tror oss förut icke hafva varit så sparsamma på ti - Den 14 Februari i.
3.fg den, att vi nu böra vägra en återremiss af ett Utskotts Utlåtande, helst fråga är om sjukas och uslingars rätt och bästa.
Jag tror det vara oss värdigt att bevilja den, för att ej afgöra frågan förhastadt, innan vi erhållit de upplysningar Friherre Cederström uppgifvit vara från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet att förvänta.
Jag kan ej befara något för de sjuka, så länge högsta vården om Lazaretterne tillhör Konungamagten.
Cederström kan således vända sig i denna sak directe till Konungen, hvars Befallningshafvande han har den Nåden att vara.
För öfrigt anser jag tiden bäst besparas derigenom, att vi genast börja voteringen.
Som vi i alla fall lära komma att discutera öfver detta ämne, när Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets
Utlåtande derom hitkommer, och Grefve von Schwerin upplyst, att sannolikt något misstag ägt rum i BondeStåndets Canzli vid remitterandet af ifrågavarande motion; synes mig detta ensamt vara tillräckligt skäl till återremiss af StatsUt,skottets förevarande Utlåtande.
Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adelil, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Ar 1840.
Hörbergska Boktryckeriet, 184f.
I Lördagen den 3 October i84o.
Justerades 6 prot.utdr. för den 3o sistl.
Sept. f. m.
Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk. uti afgångne ledamöters ställe; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i LagU tskottet: N:o 234.
Djurklou, fullm.
Gr. Mörner, Carl Göran, efter N:o 23m.
Gr. Mörner, Carl Göran; i Allm.
Besvärs- och Ekon.Uts k ottet: N:o 3gi.
Hr Lagergren, Anders, efter N:o 223.
Frih. von Nolcken, Erik Axel; i RiddarhusUtskottet: N:o 253.
De Geer till Löfstad, fullm.
Frih. d’Ah!bedyhl, Christer Henrik, efter N:o 3o2, Hr Hjulhammar, fullm.
Frih. von Vegesach, Achilles.
Frih. d’A h I b e d y h I, Christer Henrik, anmälte, att han, så väl af tjenstegöromål, sorn enskilda angelägenheter, vore förhindrad alt ingå såsom ledamot uti Ridd.Utskottet.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Frih. d’Ahlbedyhl.
Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk:s den 23 och 26 sistl.
Sept. på bordet lagda utlåt.
N:o 27, i anledn. af anmät'kn:r emot betänk.
N;o 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf.
Frih. Cederström, Jacob: 70 §:n Reg.F:n lyder sålunda: ”R.
St:s valda Bevilln.Utsk. åligge, att opåmint vid hvaije riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning, hvarefter och sedan summans belopp blifvit fastställd, Utsk. uppdrages att, med tillämp - 4 Den 3 October f. <n. ning af dessa grander, författa förslag till bevillningens utgörande.
Skolandes allt, i den mån det medhinnes, R.
St:s plena underställas.’’
På sidan om denna § har Utsk. uti dess svar på återremissen af betänk.
N:o 12 inkommit med förslag jemväl till bevilln.förordn.
, ehuru statsbristsumman icke är känd, och ehuru ovisst är, om någon statsbristsumrna uppstår, eller till hvad belopp dess fyllande genom bevillning är af behofvet påkalladt.
Jag anhåller derföre, att vi nu mätte inskränka oss till att afgöra endast grunderna för den blifvande bevillningen, så att dessa grunders tillämpning måtte ske först sedan statsbrislsumman är känd.
Ett annat förhållande skulle föranleda dertill, att R. o. Ad. jemväl för sin del skulle deltaga uti den grundlagsvidriga ställning, hvaruti Utsk. försatt sig och försökt att försätta RiksStm.
Cederström framställda anmärkmn är ganska riktig; ty efter 70 (jin Reg.F:n böra visserligen statsbehofven vara för RiksStm framlagda innan bevilln.förordn. uppgöres, emedan författningen derpå sig grundar.
Om man antager Hr Frihms förslag, som stödjer sig på nämnda §, följer deraf, alt någon discussion öfver det af Bevilln.Utsk. framställda förslaget till författning icke kommer alt äga rum ulan helt och hållet bör uppskjutas.
Anser man det åter vara rätt, alt grunderna nu komma under öfverläggning, så har man gjort hvad som möjligen nu är att göra; och 0111 man derföre beslutar att hevilla.Ulsk:s betänk, på så säll i dag skall komma under granskning, så får jag föreslå, att densamma måtte punktvis företagas, emedan i annat fall kunde hända, att åtskilliga punkter blefvo flera gånger af talare upptagna och discuterade, hvilket komme att föranleda villervalla.
Jag röstar således för att man upplager betänk, till granskning punktvis.
Jag anser mig så mycket hellre böra biträda den utaf Frih.
Cederström framställda meningen, beträffande nödvändigheten att vid denna öfverläggning endast företaga pröfningen af grunderna för den blifvande bevillningen, och ingalunda ingå uti beslut ang:de siffrorna, som, efter den jemförelse jag gjort inom StatsUlsk., jag finner mig äga full aniedn. för den förmodan , att allm. bevillningen vid denna riksdag kan komma att nedsättas högst betydligt under det belopp, som skulle uppkomma genom antagande af de grunder Bevilln.- Utsk. uti sitt första förslag framställde.
Upplysningsvis får jäg endast nämna, att såvida StatsUlsk.s förslag lägges till grund för slatsregleringen, kan bevillningen nedsättas med omkring 1,000,000.
Jag påminner mig icke till hvad belopp denna nedsättning kan beräknas efter I$evilln.Utsk:s förslag; men skilnaden är säkert ganska betydlig; och det #
Den 3 Oetober i. ai. är således med afseende, icke mindie å detta förhållande, än å föreskriften i grundlagen, som Frih.
Cederström ganska riktigt åberopat, som jag anhåller om propos. till jR. o. Ad. på antagande af det sätt för betänk:s föredragning som Hr Frihtn föreslagit.
Hr von Hartmansdorff, Äng.; Jag erkänner grundlagligheten af Frih.
Cederströms anmärkning.
Efter min förmening är del för närvar.
Ståndet tillåtet endast att bestämma grunderna för bevillningen.
Dock torde det föranleda till ett dubbelt arbete, om grunderna särskildt afhandlas nu, och tillämpningen deraf en annan gång.
Månne det derföre icke vore bättre att uppskjuta äfven grundernas afgörande intill dess det kan ske samtidigt med tillämpningen deraf.
Jag förmodar att R. o. Ad. derigenom besparar tid, äfvensom ali saken bättre och fullständigare algjordes, än om grunderna särskildt behandlades.
Jag skulle instämma med den sisla värda talaren alt upp.kjula alltsammans, i händelse ett sådant förslag kunde förenas med den grundlags-J, som jag för R. o. Ad. uppläst. 7o §:n Reg.Ftn bjuder nemi., att Hevilla.Utsk. skall opåmint vid hvarje riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande bevillningens fördelning.
Grundlagen har således velat, att Ständerne genast vid riksdagens början skulle få pröfva och besluta öfver grunderna för bevillningens fördelning, emedan lagstiftaren insett behofvet att ändra och rätta dessa grunder i öfverensstämmelse med nationens rätt förstådda allmänna nytta; men tillämpningen af dessa grunder får inträda först sedan bevillnts-summan blifvit bestämd.
Jag kan följaktligen icke linna, att uppskof med beslut rör:de grunderna enligt grundlagen kan äga rum.
Grunderna för bevillningens fördelning hafva egentligen icke blifvit rubbade, ty mot Bevilln.- Ulsk:s första förslag hafva icke några särdeles vigtiga anmärkn:r blifvit gjorda,, och grunderna äro således redan antagna.
Då återstår endast det regleraentariska att öfverlägga om; men om man närmare granskar frågan, så finner man, att grunderna och summorna äro så nära sammanfogade , att de knappast kunna skiljas åt.
Om jag t. ex. betraktar grunderna för beskattning af en biljard, så mäste jag öfverväga sjelfva beskatlningsbeloppet; och om detta blifvit bestämdt t. ex. till 100 r:dr, så hör det till grunden för denna beskattuingsdetalj alt afgöra om detta belopp är för lågt eller för högt tilltaget.
StatsLJtsk. kan suga hvad summa som erfordras; men Bevilln.Utsk. kan aldrig bestämma den summa som beviljas, ty den kan vara olik på flera hundra tusen r:dr.
På dessa grunder anser jag, att vi gerna kunna företaga betänk.; men vill man granska Bevilln.Ulsk:s åtgärder, så kan inan, efter mili öfvertygelse, icke förbigå 6 Den 3 Oclobcr f. m. silfman.
Jag skulle gerna vilja medgifva, att vi uppskjuta liela frågan intill dess StatsUtsk. uppgifvit det belopp, som genom bevilln. skall fyllas; men nekas kan det ej, att vi då uppskjuta ett angeläget göromål.
Jag kan så mycket mindre instämma uti den siste värde talarens förmodan att grunderna för bevillnrns fördelning redan skulle vara antagna, som Bevilln.Utsk. uti sednare betänk, uti flera hänseenden ändrat det första betänkandet.
Ilr von Qvanten:
Till hufvudgrunderna för bevilfningen räknar jag, om den bör utgå antingen efter fast egendom eller efter behållen inkomst.
Deruti ligga hufvudgrunderna; det öfriga är blott detaljer.
Sådant är åtminstone mitt omdöme om frågan.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr von Harlmansdorffs yttrande, uppmärksamheten deruppå, att grundlagen föreskrefve, del grunderna för den blifvande allm. bevillningen först skola uppgifvas, och att det derefter, sedan summans belopp blifvit faststäldt, tillkomme Bevilln.- Utsk. att, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till bevillningens utgörande.
Således kunde Hr Landtm, forsin del icke annat än vara af den mening, att ett beslut öfver grunderna och med detsamma öfver bevillningens utgörande icke på en gång nu eller framdeles kunde låta sig göra, ulan att R. o. Ad. för det närvar., på sätt öfrige talare bär hafva ansett, borde först pröfva grunderna för den blifvande allin, bevillningen, beroende det af R. o. Ad., alt vid pröfningen af dessa grunder göra den mera generel eller ingå mera i detaljerna, allt efter som R. o. Ad. fnnnedet lämpligt.
Visserligen vore Ulsk:s förslag af den beskaffenhet, alt grunderna icke blifvit särskildt framställda och så sluljda från det speciella, som måhända hade varit önskligt; men Hr Landtm, trodde icke, att detta förhindrade R. o. Ad. att bestämma grunderna, och i förhållande dertill derefter specialiteterna, sorn deraf blefvo en följd, utan att derföre
Ståndets beslut kunde anses vara definitivt i afseende på summorna, som skola utgöras till följe af dessa grunder och deraf dragna specialiteter.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, nu förklarat öfverläggningen endast angå grunderna för den blifvande bevillningens utgörande, så anhåller jag att få yttra mig öfver dem. vensom uti svaret på återremissen och uti de särskilda jetnkningar, som deruti förekomma, vidblifvit de grunder för allm. bevillningens utgörande, hvilka allt sedan 1812 varit gällande, och enl. hvilka bevillningen utgöres under särskilda rubriker, som under olika artiklar i bevilln.förordn. finnas införda, i stället lör den enkla grund för bevilluin - Den 3 Octo ber f. ni. 7 gens utgörande, som vid 180g och 1810 Arens riksdagar bléf fastställd; hvaraf följden blifvit mycken olikhet uti bevillningens utgörande, enär densamma icke utgått i mari af inkomster utan af synbara ej verkliga capital, efter rubriker, som i verkligheten intet säga och af person utan afseende till inkomst.
Jag skulle derföre, för min del, önska återgång lill de grunder, som 1809 fastställdes, i öfverensstämmelse med det statsskick, som då infördes.
Jag anser således icke mer än en enda rubrik böra ifrågakomma för bevilln.taxeringen, som nemi. bör ske i mån af hvars och ens inkomst, och i afseende på tillämpningen deraf anser jag det icke böra få bero på Taxeririgs-comileerna att bestämma den skaltskyldiges afgift till Staten, utan blott hans inkomstbelopp.
Sedan sålunda hvarje medborgares inkomstbelopp blifvit bestämdt, bör det tillkomma R.
St:s fullmäktige i Banken och Riksg.contoret att summera ihop de särskildta länens inkomster och derefter dividera den med statsbristsumman , hvarigenom den procent blir bestämd, sorn af inkomstbeloppet skall utgå till fyllande af slatsbristsumman.
Bevilln.förordn. komme då att innefatta några (å rader, och den större eller mindre statsbristsumman komme icke alt verka på förhållandet medborgare emellan, utan komme alt fyllas genom en litet högre eller litet lägre procent.
Till antagande af detta förslag anhåller jag till en början om Hr Frih. o. Landtnäs proposition.
Såsom jag väntade, har ett förslag genast uppstått, huruvida grunden för bevillningens utgörande borde sökas uti behållen inkomst, på sätt 1809 varit föreskrifvet, eller uti fast förmögenhet.
Jag har suttit uti Bevilln.-comite'er både efter 1809 och efter 181 a års grunder, eller de hvilka för närvar, efterlefvas.
Det låter visserligen mycket redligt och ärligt, alt man skall skatta till Staten efter behållen inkomst och icke efter egendom såsom nu sker; men vid minsta granskning af dessa begge förslag, finner man, att de leda ungefärligen till samma ändamål.
Då jag satt uti Taxerrs-comite' efter 1809 års princip, fann man omöjligheten utaf att komma till något bestämdt begrepp om hvars och ens inkomst.
Man förlorade sig uti gissningar och arbitrage, och beskattningen slutade sig så, att man sade: bonden den och den på hemmanet det och det han kan tåla 5 r:dr, och den och den kan tåla 7 r:dr o. s. v. På så sätt gick det till den tiden.
Man hade intet att gå efter, utan tog summan på höft eller nästan i vädret.
Efter nuvar. förhållande deremot, stödjer man sig på det värde, som jorden äger.
Den förra beskattningen efter inkomst gäller nu för städerna, och den tillgår på så sätt, alt man godtyckligt säger: den mannen halden inkomsten, utan att äga någon säker grund för sitt omdöme.
Den person i staden, som står väl bos borger - 8 Den 3 Öctober f. ra. skåpet, lior i följd deraf ringa inkomst; men äger lian fiender bland borgerskapet, så äro bans inkomster stora.
Sålunda hafva vi valet emellan beskattning efter fastighetsvärde oell beskattning efter den supponerade inkomst man äger.
Huru arbitrage äger runi i afseende på städernes beskattning synes bäst al' den obetydliga summa, som städerne erlägga i jemförelse ined livad som utgår af jorden.