Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visst möjligt och äfven troligt att berörde kostnadsförslag af de väglinier, som af Engelsmän blifvit utstakade inom samma provins komma att gillas; och något anslag för vägundersökningen åtminstone till Traheryd kan i sådant fall ej erfordras; men då från denna punkt till Jönköping, en vägsträcka af omkring 15 mil, fordrar en noggrann undersökning, äfvensom en sådan bör anställas å bibanorne till Wexiö och Halmstad, skulle jag för min del anse högst vigligt att af det för dylika undersökningars genomförande af K.
M. äskade anslag, ett tillräckligt belopp får användas i förenämnde ändamål, hellst de frivilliga bidrag, sorn blifvit samlade och tilläfventyrs kunna ytterligare inflyta inom Kronobergs och Jönköpings län, pä långt när icke äro tillräcklige för den betydliga undersökningskostnad, som här kan komma i fråga.
Jag vill ej eller bestrida nyttan och nödvändigheten af en jernväg inom Skåne, men jag kan icke medgifva dess större vigt annorledes än att den utsträckes genom Kronobergs och Jönköpings län till sjön Veitern, hvarigenom icke blott 2:ne större vattendrag blifva förenade, utan äfven den enskilta industrien och företagsamheten vinner en upmuntran, som jag hoppas snart nog skall särdeles förmånligt verka på alla näringar och bereda lif och rörelse inom en i sä många hänseenden vanlottad landsort.
Af sådan anledning vill jag ej inskränka anslaget endast till utförande af den undersökte vägbanan till Laga-dalen, utan jag önskar att H.
St. måtte finna utväg alt anslå nödige medel till anläggning af den föreslagne stam-linien i sin helhet emellan städerne Malmö och Jönköping, och anhåller vördsamt, att hvad jag i denna vigtiga fråga tagit mig friheten yttra och framställa, må få åtfölja Hr v. Troils motion till vederbörligt Utsk.
Det är inom 4 län, som ifrågavar:de jernbana skulle sträcka sig.
Målsmännen för tvänne af dessa hafva vid detta tillfälle yttrat sig.
Hade någon röst höjt sig från Jönköpings län, så skulle jag hafva afvaktat hvad den haft att framföra, innan jag, vid känslan af min oförmåga alt, såsom jag önskade och såsom sig borde, behandla delta ämne, yttrat mig.
Det är ofta oangenämt för den enskilde Riksdagsmannen att framträda i frågor, der det kan misstänkas alt egennyttan föranleder hans yttranden.
Sedan jag sista gången på detta rum i frågan om jernvägar hade äran att gifva mina tankar korteligen tillkänna, har jag likväl blifvit befriad något så när, efter hvad jag tror, från slik misstanka genom det yttrande, som kort derefter afgafs af den man, som borde anses representera länets tankar och bästa.
Det yttrades, om jag rätt minnes, att för Jönköpings län ännu på 50 år icke behöfdes någon sådan kommunikationsanstalt, som här är i fråga.
Jag hade kort före honom sagt mig befara, att de sammanskott, som i olika orter göras, icke just vöre ett så tillförlitligt bevis på att den allmänna andan voro så gifvet stämd för jernvägsanläggningar, som en enskild talare både då och nu yttrade och som äfven uti K.
M:s nåd. propostn om jernvägarna antages, men att jag till den 136 Den 23 December f. m. grad skulle lä räll, sora strax derefter inträffade, det anade jag icke.
Jag är en ibland de Irenne inom sistnämnde län, sora fått sig updraget att för nämnde län deltaga i jernvägsangelägenheterna.
Jag var lika förlägen, då jag emottog detta uprlrag, som nu då jag här talar derom, emedan jag visste mig sakna tillräcklig insigt i sådane ärenden, men då jag mottagit förtroendet, har jag haft updrag att samla medel till undersökningars anställande inom länet, och såsom jag hoppades gemensamt med de öfriga länen, derigenom jernvägsanläggningen skulle gå; hvilken gemensamhet dock uteblef, emedan ett län eller rätteligen landskapet
Skäne ombesörjde undersökningen på egen hand ulan deltagande frän vår sida.
Vid de insamlingar, som inom Jönköpings län anställdes, erfor man visser!igen, att intresset för saken icke var så stort, som man föreställt sig.
Man yttrade nemi. der, då subskriptionslistorna förevisades, att spanmälspriserna skulle sjunka i händelse jernvägen kom till ständ och trodde att man i sådant fall sk rille få allt för mycket af Skånes spannmål npp till sig och att det således kunde vara för de enskilde jordegare, hvilkas bidrag man fordrade, mindre fördelaktigt och nyttigt om denna kommunikation öpnades.
Detta hade också till påföljd, alt utaf de största jordegarne, hvilka hade mesta spanmålen att sälja, förgäfves begärdes en enda skilling» bidrag.
En och annan med mindre spannmålsproduktion, lemnade likväl bidrag till den icke så alldeles obetydliga summa, som insamlades, ehuru liten, i jemförelse med det rika sammanskottet i Skåne.
Såsom jag tror, upgick beloppet till 6000 R:dr b:ko.
Denna summa hafva vi tecknat i beredskap för undersökningars anställande, men den har, som sagdt är, icke blifvit anlitad, och Skånska undersökningen gick endast ett stycke in i Småland eller lill Traheryd, på sätt jag hos Ur von Troil haft tillfälle att se pä kartan och äfven till en del inhemtat af den motion, som han nu upläst.
Efter denna korta inledning och med åberopadt stöd från hvad den siste värde talaren framställt, om en ringa tjensteman, sorn inom Jönköpings län var bosatt och sorn, utan alla tillgångar, föranstaltade om en undersökning, rör:de jernvägsanläggning inom detta och de öfrige länen, långt förr än någon sådan i Skåne var påbörjad eller påtänkt, och som på egen bekostnad reste flera gånger fram och åter utefter sträckningen der han ansåg jernvägen böra läggas utan allt annat understöd än något helt obetydligt, som sedan sammansköls; under åberopande, säger jag, af detta förhållande, jemte de icke så alldeles obetydliga sammanskott, sorn samlats inora Jönköpings län, vågar jag således ändock påstå, att intresse inom nämnde län för jernvägsanläggningar icke så helt och hållet saknas eller är så alldeles obetydligt, och att, ehuru detsamma icke delas af alla, det likväl finnes de, som icke för egen nytta, utan af andra orsaker kommit till den tro att en jernväg genom Jönköpings och Kronobergs län samt vidare till och igenom Skåne skulle vara af stor vigt och önska dess åvägabringande.
Efter redogörelse således för sakens ståndpunkt inom den ort, der jag är bosatt, öfvergår jag till en annan del af ämnet, som, utaf lätt begripliga skäl, blifvit alldeles förbigången af de två sista Den 28 December f. m. 137 talarne.
Att ingå i granskning om denna del af saken, mäste göra mig ändå mer förlägen och gör det också, men, som sagdt är, frågans vigt och beskaffenhet tvinga mig dertill då Jönköpings län nu icke har någon bättre målsman, än jag som år för saken.
Det fordras nemi., att fastän här är fråga egentligen om banan, som Hr von Troil så ganska lägligt har rubricerat, den ifrån Venerns södra strand lill Skånska kusten, utan att nämna stad eller ställe, der den skall stadna, att jemföra viglen och värdet af denna, med andra ifrågasatta ”jernvägsstamlinier” inom Riket.
Del fordras en genomgående granskning af Kongl.
Majils nåd. propos. till R.
St. angående
Statens medverkan för anläggande af jernvägar i landet.
Man benämner icke orätt de jernvägar, som öfverdraga ett land för nät, då en af dessa vägar lik maskar i ett nät icke kan vidröras utan att en ryckning kännes i alla de öfriga; men i vårt land, der vi äro så fattiga på jernvägar, der rörer sig äfven frågan om de andra slags kommunikationsmedel, som vi hittils hafva begagnat, nemi. om dem, som finnas i de kanaler vi gräfvit i för ening med våra segelbara insjöar och floder.
K. M:s nåd. propos. om jernvägarne omnämner genast de hufvudpunkter eller städer, som anses i främsta rummet böra genom jernväg sammanbindas, då det heter: ”Sedau ä sistförlidne Riksdag R.
St. fattat beslut om statsgaranti till befrämjande af en jernvägsanläggning, att genom ett aktiebolags försorg utföras mellan sjöarne Målaren och Wenern, för befordrande af en hastigare förbindelse mellan rikets tvänne största städer, Stockholm och Götheborg, har, inom de flesta delar af riket, der förbättrade kommunikalionsanslalter visat sig nyttiga och behöfliga, hågen blifvit allmänligen väckt och allt mera lifvad för åstadkommande af jernvägar.”
Sä till vida är det klart, att K. M., såsom vid förra'Riksdagen, äfven nu fäster R.
Slirs upmärksamhet på den nytta, som åstadkommes, icke just att börja med genom jernvägars anläggande i en rak fortsatt sträckning mellan städerna, ulan såsom det heter genom sjöarne Mälarens och Wenerns förenande.
Vidare heter det: ”Det är obestridligt, att lätta och beqväma fortskaffningsmedel gifva åt näringarna ökadt lif och en mångsidigare utveckling; och ulan fullkomligare kommunikalionsanslalter, sådane de numera finnas nästan öfver allt i den öfriga civiliserade verlden, är det sannolikt, att Sveriges industri, för så vidt dess alster och tillverkningar måste ingå i täflan med andra länders, skall vid denna konkurrens hafva betydande svårigheter att bekämpa.” Lätta och beqväma fortskaffningsmedel säges här.
Det synes således, som för landets industri, K.
M. ansett att sammanbindandet af dessa stora sjöar, genom en jernväg, hade varit nödvändigt och derföre gjort förslaget.
Frågas likväl billigt, kan man tro alt för förskaffande mellan Stockholm och Götheborg af näringsalster och hvad man behöfver af tyngre varor, som här åsyftas, någon beqvämlighet kan åstadkommas genom sammanbindande med jernväg af dessa vatten, då man har för sig nödvändigheten att två gånger på- och aflasta hvad 138 Den 28 December f. m. sorn dels på laud och jernväg, dels på sjöväg skall foi (skaffas.
Jag för min del ser icke, huru della rätt är rnenadt eller hänger tillsammans och del måste vara någon brist hos mig, som gör all jag icke förstår hvad som här åsyftas, åtminstone icke förr än jag kommer något längre fram i den nåd. proposm, då det kanske för mig blifver klarare; men att börja med, synes således sjöarne Mälarens och Venerns sammanbindning genom jernväg icke för näringslifvet mellan Stockholm och Götheborg åstadkomma något annat än att personers fortkomst blir lättad, emedan dessa med sina nattsäckar eller dylikt lätt äro flyttade från fartyg på jernväg och åter från jernväg på fartyg; men icke hade denna sammanbindning bort komma i fråga eller åberopas för varutransporter städerne emellan eller egentligen såsom medel för deras näringslif.
Derföre hafva vi redan en ganska tillräcklig kommunikalionslinea genom Götha kanal, som redan finnes och hvilken icke fordrar ur- och i-lastning och säkert företrädesvis skall fortgå på denna väg äfven sedan de 2;ne stora sjöarne blifvit med jernväg sammanbundna.
Korteligen, jag kan icke fatta någon annan egentlig mening med den jernväg, som nu är under arbete än att den skall vara för personers fortskaffande.
Huruvida då denna anläggning och den stora kostnad som dermed är förenad, kan komma alt motsvaras af hvad som derigenom vinnes, det vill jag tillsvidare lema derhän.
Sedan förekommer: att K.
M. icke kan ”förbise vigten och angelägenheten af en i tid föregående pröfning, hvilka jernvägslinier må ”anses vara af beskaffenhet alt företrädesvis böra utgöra föremål för ”stalsundcrslöd, samt huru och under hvilka vilkor Statens mellankomst i delta hänseende må anses kunna ega rum med största ”fördel för det allmänna, från såväl administrativ som financiel ”synpunkt.”
Det är således nu blott fråga om statsunderstödet och synes således hitlils såsom den K. propos:s mening icke vore att just Staten h. o. h. skall företaga både anläggningsbestyrel och vidkännas kostnaden, utan endast understödja sådana företag, en mening, som jag för min del, så vidt jag förstår, skulle vilja biträda.
Sedermera uptages Jernvägs-komiléens yttrande: ”Enligt komiléens föreställning vore Sverige bäst betjenadt med ett mindre antal, men väl öfverviigda och af Staten eller med dess biträde anlagda stamlinier, lill och omkring hvilka den enskilda industrien och företagsamheten lämpligen kunde ansluta de smärre banor, hvilka för kommunikationsbehof af mindre utsträckning erfordras.
Att rätt beräkna och utreda verkningarna af större jernvägsanläggningar vore emellertid intet hastverk.
Dertill fordrades noggranna statistiska och topografiska forskningar, ej mindre än speciela undersökningar i sådana delar, hvilka icke endast utur allmänna synpunkter kunde bedömas.”
Huruvida nit beräkningar och forskningar, som liittils äro gjorda, skett med den noggrannhet, som komitéen förordat är en fråga, och i hvad ändamål eljest detta komitéens yttrande blifvit intaget i proposm, är en annan.
Den Kongl, propos. är väl i allmänhet ganska obestämd; och för det enda fall hvari hon icke är Den 28 December f. m. 139 det, fruktar jag alt tillräckliga undersökningar ej föregått, liva om framdeles vidare.
, Proposm uptager derefter hvad Hr General-Majoren Akrell framställt, och della yttrande går derpå ut att jernvägsanläggningar med ifrån Stockholm utgående stamlinea skola göras: l:o Norr ut till Gelle; 2:o Vester ut öfver Westerås etc. lill Svartå bruk och derifrån, dels i Sydvestlig rigtning till Götheborg och dels i Nordvest lill Christiania" samt 3:0
Söder ut öfver Södertelje etc. till Linköping med en gren derifrån åt öster till Carlshamn och en åt vester genom Jönköping, Wernamo, Ljungby, Skepparlöf, Hörby och Lund till Malmö; men såvida detta yttrande skall innefatta resultatet af någon föregående undersökning, innehåller det icke någon företrädesrätt för den ena eller andra af dessa banor att fä först komma i fiåga lill utförande.
Den sätter endast i främsta rummet dem, sorn gå genom inre delar af landet der de bäst behöfvas och fordrar att de skola framföras i raka sträckningar.
Vidare förekommer hvad Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader har yttrat sig, hvarom förmäles: ”att den af upgifna skäl, anser den sydöstra linien emellan Linköping och Carlsli-mn icke blifva af det gagn, som de öfrige, med hänsyn till lättnad i transport af varor och resande, och att således denna anläggning först i sista rummet bör ifrågakomma.”
Detta är allt hvad som från denna Styrelse nu är alt inhemta.
Derefter redogöres för föredragningen inför K.
M. och huruledes alla de många serskilda jernvägslinierna hafva kommit under pröfning och detta slutar med det enda bestämda i proposm, som jag åberopade, att K. M. förklarat: ”1 afseende på dé i Generalmajoren Akrells utkast förekommande jernvägs-stamlinier, enär allmänna medel för de till deras definitiva bestämmande erforderliga topografiska undersökningar icke i vidsträcktare mån vore att tillgå, att, utom livad anginge fortsättningen af jernbanan mellan Stockholm och Götheborg, några lill betydligare statsutgift ledande lokalundersökningar f. n. icke borde ega rum.”
Det är således gifvet att den der mera omfattande undersökningen, som komitérade hade ansett böra först ega rum, ännu icke skett, men att emedlertid den der banan emellan Stockholm och Götheborg framför alla andra kommer af Regeringen att förändras.
Under tiden medan K.
M. till öfverläggning förehaft frågan om alla dessa jern vägsbanor och hvilka ibland dem, som skulle vara företrädesvis förtjenta af upmärksamhet och att påkostas topografiska undersökningar, dertill allmänna medel icke skulle finnas mer än för en, har såsom vi, af Hr von Troils anförande redan hört, en serskild provins ensam företagit sig alt utan allt understöd från Statens sida, bekosta en sådan högst noggrann topografisk och ganska dyr undersökning, och en mindre dyr för Småländska o. Skånska jernvägen var redan så godt som af en enskild nitisk man besörjd, beräknad att kunna äfven utföras utan Statsbidrag.
Skulle det icke redan 140
Den 28 December f. m. häraf synas som jernvägsanläggning inom dessa landskap företrädesvis varit förtjent af npmärksamhet, men flera skäl härför tillkomma.
Det uptages vidare: ”Att under det ett Bolag är egare till den ena eller andra af landets hufvudsakliga jernvägar, kan ej heller Staten, ulan bolagets medgifvande, vidtaga sådana förfoganden, som för den allmänna trafikens befrämjande för posters, truppers och krigsmateriel förskaffande m. m.” må finnas nödiga.
Här är det enda ställe i den nådiga proposm, der, efier hvad jag funnit, vidröres huru vigtig en jernvägsanläggning kan vara i hänseende till truppers och krigsmateriels förskaffande.
Någon ling, som väl ock varit i åtanka hos komiterade då de yttrat: ali det icke är något ”hastverk” att rätt beräkna verkningarne af slika anläggningar.
Jag kan naturligtvis i dessa frågor icke serdeles mycket förstå, men äfven för den oinvigdes öga kan något uptäckas.
Hr von Troil har förut yttrat, att det vore af vigt alt de inom Jönköpingstrakten varande Reg:ten kunde hastigt föras till Skåne.
Således torde det vara för mig tillåtet att finna, att Skånska Reg:tenas förande icke allenast lill Jönköping utan förbi Jönköping ända hit till Stockolm kunde blifva af vigt; ty truppers flyttning kan äfven verkställas ganska hastigt med kommunikationsmedel, som vi redan hafva på de vattendrag, som nu ofta dertill begagnas.
Vi hafva också vid Wettern en fästning, som för icke sä lång tid sedan ansågs såsom den hufvudsakligaste för Sveriges centralförsvar.
Det har förefallit mig såsom det också skulle kunna vara af vigt alt på ögonblicket ifrån denna fästning fä något ned lill den Skånska folkrika slätten att användas vid försvaret af dess kuster, hvarom Hr von Troil redan förut ordat, och det stannar icke vid hvad han omförmält, nemi. kommunikationer och förskaffande af krigsfolk ifrån Jönköping, då man derifrån ömsom på ångbåtar och ömsom på jernvägar färdas ända upp till Norska gränsen eller till öfre Frykens nordliga strand.
Dessutom torde snart en jernväg vara alt förvänta genom Askersund och till den jernvägsliniea, som nu är under arbete, hvilken utsträckning till alla våra stridskrafter, hvilket band alt hastigt draga dem tillsammans, och med detsamma kommunikationen öppen emellan det rika Skåne och det gamla Sverige i st. f. den väg, och de ödemarker eller fattiga, glest bebyggda trakter, som så godt som stänga det ute derifrån.
Jernvägen torde komma det att alldeles glömma namnet som det burit gemensamt med Halland och Blekinge.
Således för sambandet med bjertal af riket vore denne jernväg af stor vigt; men härom är intet, och i militäriskt hänseende, så ganska litet sagdt uti den Kongl, proposm.
Det är mera laladt om trafikens befrämjande och det skulle kanske anses klokare att jag holle mig till detta ämne än att låta fosterlandskänslan hänföra mig till betraktelse derutöfver.
Trafiken befrämjas bäst genom sammanbindande af de orter, som kunna hafva olika produkter att utbyta; rörelsen en vinterdag på vägen mellan ett slättland och en skogsbyggd, öfvertygar bäst derom.
Jag frågar hvilka orter hafva mera olikartade produkter än Småland och Skåne.
Från och med skogens bjelkar ända ned lill dess vilda bär mot åkerns ädla säd och hafvets fiskar.
Det må vara den fattiges utbyte emot den Den 28 December f. m. 141 rikares, men det är, som gamla ordspråket lyder: små vänner och fattiga händer skall man icke förakta.
Fast Skåne genom egna medel har verkställt den nämnda undersökningen så hade vi likväl väntat att de också skulle låtit oss vara med derom eller om beslutet af ett upskof.
Detta har icke skett, det framstålles nu genom Hr von Troils förslag, alt Staten skulle bekosta den återstående undersökningen genom Småland, och vi äro derföre tacksamma; vi kunna använda de sammanskjutna medlen till andra ändamål.
Sammanskottet visar dock alt, ehuru icke alla inom länet äro benägna för hvad som så vidt jag förslår, om det också icke för länet nu är så egennyttigt fördelaktigt, eller en penningevinst för dagen, dock för riket i sin helhet och för framtiden är af högsta vigt.
Vidare innehåller den K. propos:n: ”Med det allmännas sanna fördel måste det alltså otvifvelaktigt anses mera förenligt, att hufvudjernvägarne i landet utföras genom Statens försorg och på dess bekostnad, vare sig medelst direkta statsanslag, då sådant utan svårighet later sig göra, eller medelst utfärdande af statsobligationer.
I den mån dessa, såsom utelöpande, komma i inländska disponenters hand, öka de, till näringarnes förmän, landets rörelsekapital.”
Ja, det må väl vara alt skuldsedlarna öka rörelsekapitalet, men skuldsedlarne äro såsom jag tror, så väl för Staten som för enskilte bäst att undvika.
Men äfven om den saken lemnäs åsido, förefaller det mig nästan mera anmärkningsvärd! att Regeringen från den förut yttrade, af mig också förordade, Stats-ff»rferÄförf.v-grundsatsen kommit till den, att hufvudbanorne böra ensamt utföras af Staten och på dess bekostnad, då det folkrika Belgien förmäles, oaktadt sina korta distanser i jemförelse med våra, icke då förtjenar mer än 3 procent.
Skulle det nu vara så, att man finner alt innevånarne i en provins upstå såsom en man, för att ensamme bekosta en hel undersökning för jernvägsanläggning, som går till icke mindre än 24,000 R:r b:ko, alt inom en annan ifrågasättes äfven dess utförande utan Statens betungande eller till och med tecknas aktier såsom i Östergöthland till största delen af kostnaden, då är väl mera skäl att emottaga hvad som erbjudes utan skuldsättning och utan ränte-utbetalningar, än att utfärda statsobligationer på båda deiarne.
De rättigheter
Staten behöfver för posters, truppers m. m. transporterande, förbehålla sig, har den bästa tillfälle iagttaga vid meddelande af understöd.
Det heter vidare i den K. Propos:n: ”Om vägen, till en början, icke skulle lemna någon nettobehållning, äges densamma likväl af Staten.”
Nu är det en gifven sak att transporter, som göras på kanaler, kosta mindre än de som göras på jernvägar af detta gäller ändock mer då vi redan hafva anlagd, en kanal, som jemte den långsträckta Vettern går i samma rigtning som flere af de föreslagne jernvägs-stamlinierne skulle göra och som således ensam nu upfångar alt eller det mesta godset, som skulle på desse spridda linier föras; och likväl står det kanske för dörren, att denna kanal snart blir Statens egendom, till följe af att den icke bär sig och således icke eller kommer att lemna Staten någon behållning.
Deremot skulle nytt lif på densamma upblomstra om 142 Den 28 December f. m. till fortsättning af denna transportlinie anlades en jernväg från Jönköping genom Skåne och till dess södra kust; derifrån komuication med utlandet är öppen och nära.
Lägger man deremot jernvägar bredvid kanalen, så fortskynda!’ man den sednares undergång och dessa jernvägar kunna, som sagdt är, verkligen också en gång blifva Statens egendom, men föga afundsvärd.
Kan icke lifligare rörelse på Götha kanal åstådkommas sä lärer icke dröja länge, åtminstone fruktar jag det, innan delägarne förklara, att de icke vidare vilja anse sig, såsom ägare deraf, Staten får då nog af sådan slags egendom.
Den procent de haft lill utdelning, känna vi något hvar och kommer nu den tid, då alla slussar af ålder och tidens åverkan behöfva att ombyggas, så tviflar jag på att bolaget blir i stånd alt bekosta dessa ombyggnader eller reparationer.
Det vore väl om statsmedel funnes att lindra fraklomkoslnaderne på och afgiflerne till Götha kanal och derigenom gifva rörelsen en lättnad, som är mycket behöflig, ty vi veta I. ex. alt, för att få hit en tunna spanmål ifrån Jönköping åtgår 2 ii 3 R:dr i frakt, hvilket icke gör litet till alt man icke kan vara hvarandra till tjenst.
Eget nog har Rågpriset dernere under hösten varit 15 å 16
R:dr för T:n och vi kunde hafva undsatt både Stockholm och Skåne, der rågen gällt öfver 20 R:dr, om icke kanalumgälderna varit så dyra.
Jag säger detta endast för att visa huru statsmedel kunna nyttigare användas till lättnad i rörelsen än genom mindre väl beräknade jernvägsanläggningar, de må nu kallas stamlinier eller icke.
Mätte sådant noga öfvervägas innan man går in i sådana här vidt utseende, till 47 milhr blott beräknad kostnad, upgående företag.
Vidare säges i den K.
Proposin : ”1 Sverige, som i industrielt afseende eger flera källor till ökade inkomster ännu obegagnade, kunna medel för ändamålet, utan betungande skatter, till vägabringas, hufvudsakligen genom bildande af ett inhemskt fondsystem.
Statens upträdande på penningemarknaden vid delta tillfälle, genom införande af ett måttligt belopp cirkulerande statspapper.” etc.
Såsom en talare före mig yttrat, har
Staten redan beträdt banan af ett sådant slatsfond-system, genom den räntegarantie, som blifvit gifven åt den redan började jernvägsanläggningen.