Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har bevistat många Riksdagar, och vid de flesta af dem har denna fråga, inom detta Stånd, varit föremål för olika meningar.
Vid detta tillfälle har jag hört åtskilliga förslag göras, alla syftande på återremiss, men just dessa olika förslag väcka hos mig ett tvifvel på att man genom en återremiss kan lyckas att förena de olika meningarne, och för öfrigt anser jag att man i alla frågor, som röra en rättvis beskattning emellan de olika medborgarne, bör vara ytterst varsam.
Det förslag Utsk. gör, pag. 22, är, enl. min tanka, af den beskaffenhet, att det framdeles bör 446 Den 26 Mars. kunna upfylla allas önskningar, hvaremot jag anser att Utsk. sjelf hvarken har tid eller tillfälle att behandla denna fråga med den noggrannhet, som dess vigt fordrar.
Sparre yttrat, och anhåller, i likhet med dem, om bifall till Utsk:s Betänk.
Jag har icke begärt ordet för att uprepa hvad som af föreg:de talare blifvit yttradt, men jag ber att få fästa upmärksamheten på, att den begärda återremissen icke kan afse alla de punkter, som blifvit under discussionen vidrörda, utan den afser endast den nu föredragna punkten.
Hvad innehåller då denna punkt?
Jo den innehåller ett svar på åtskilliga motioner om att bevillningen af alla medborgare skulle utgå efter lika proc.
Alla talare, om också i öfrigt af olika meningar, hafva erkänt att nuvar:de Bevilln:sförordn:n är oefterrättlig, och de hafva till och med sagt, att denna förordning, sådan den nu är upställd, endast framkallar bedrägeri och nedsätter värdet af den ed, som är taxeringsmännen ålagd.
Jag har sjelf åtskilliga gånger suttit i TaxeringsKomitéer, och jag har gjort samma erfarenhet.
Ett af de vigtiga ste föremålen för Bevilln:sUtsk:s verksamhet bör vara att utfinna bättre grunder, mot hvilka man icke kan göra så grava anmärkmr, som de Utsk:s egna ledamöter här gjort mot de nuvande grunderna för bevillningens utgörande.
Utsk:s Ordf:de har förklarat, att Utsk. omöjligt kunde upställa några bättre grunder.
Det är väl möjligt att Utsk:s Ordfide och några andra ledamöter hysa denna tanke, men af de Betänk, åtföljande reservationer synes, att der finnas andra ganska utmärkta ledamöter, som med stor arbetsförmåga förena en varm önskan att komma till något bättre fin det nuvande, och som icke anse det omöjligt att vid denna Biksdag nå detta mål.
Jag vet visserligen icke bestämdt, hvilken af dessa åsigter, som man bör gifva företrädet, men det öfverensstämmer mera med min böjelse att tro på den sednare, och derföre yrkar äfven jag återremiss af denna punkt.
Björnstjerna har sagt, att Bevilln:sUts:k:s åtgärder vid denna Riksdag hufvudsakligen gått ut på att föreslå R.
St:r kraftigare kontroller irfot de underslef, som hittills ägt rum.
Oaktadt jag med största upmärksamhet genomläst Betänk., har jag likväl icke kunnat uptäcka något förslag till strängare kontroller än hittills.
Utsk. har visserligen föreslagit att borttaga eden för taxeringsmännen, men jag hemställer till hvar och en, huruvida detta kan anses innebära en starkare kontroll.
Men då denna punkt af Betänk, troligen blir afslagen, och Hr Stolpes förslag att betämma bevillningsprocm, lika för alla medborgare, till 1 proc., antaget i stället, så blir det nödvändigt att söka utfinna några strängare kontroller.
För att bevisa möjligheten häraf, vill jag exempelvis anföra ett sätt.
Man kunde nemi. stadga att alla större näringsidkare, hvilka genom lagen äro ålagda att föra böcker och räkenskaper, skulle, vid högt vite, till TaxeringsKomitéerna inkomma med skriftliga upgifter på sina inkomster, och tillika försäkra att dessa upgifter äro afgifna »på heder och samvete».
Som förhållandet nu är, inkomma t. ex. här i Stockholm sällan Grosshandlarne med Den 28 Mars 447 skriftliga upgifter till TaxeringsKomitéerna; ty de underkasta sig heldre den i Bevillmsförordmn stadgade plikten, hvilken ej är högre än 2 Rdr Bko.
På så sätt händer att handelshus, som hela verlden vet hafva 20 å 30 tusen Rdr
Bko i årlig inkomst, ej utgöra bevillning för mer än 3 å 4 tusen Rdr.
Om Utsk. skulle anse detta förslag ieke vara lämpligt, så anser jag likväl ntt Utsk. deraf bör kunna hafva någon ledning vid uttänkandet af ett bättre.
Då R. o. Ad:s upmärksamhet nu blifvit fästad på orättvisan af de nuvar:de grunderna, så hoppas jag att R. o. Ad. icke bifaller denna punkt, utan återremitterar densamma.
Blott tvänne ord till svar på Hr Flach, som uppgaf att jordvärdena voro föremål för en sednare punkt af Betänk.
Jag ber nemi. att få fästa uppmärksamheten på att om man låter denna punkt passera, så har man förlorat fatalierna när man kommer till jordvärdena.
Sparres yttrande att R. o. Ad. borde bifalla Betänk, emedan det redan af tvänne stånd blifvit bifallet, får jag göra den anmärkning att det är fyra stånd, och icke två, som skola afgöra denna fråga, och jag förmodar att [ Utsk. skall göra behörigt afseende på de sakrika föredrag, som här blifvit hållna.
Afven om vi befara att någon nyttig förändring icke skall kunna åvägabringas denna Riksdag, så bör icke den omständigheten att två Stånd bifallit ett förslag, som vi anse för origtigt, hindra oss från att fatta ett rigtigt beslut.
Man har yttrat att BevillmsUtsk. icke skulle hafva tid att vid innevande Riksdag företaga en omarbetning af BevilhsFörordnm.
I det fallet är jag af aldeles motsatt tanka; ty jag tror att Utsk. icke vid någon Riksdag haft så litet att göra som vid denna.
Tullfrågan, hvilken annars uptog Utsk:s mesta tid är redan genom K. M:ts Nåd.
Propos. i det närmaste utredd, och hvad beträffar bränvinsfrågan så är vid den vida mindre att göra än vid sista Riksdagen.
Jag får fästa upmärksamheten på att om denna punkt bifalles, så är i och med detsamma allt hopp om förändring i vår Bevilln:sFörordn:g afskuret.
Den som ogillar den nuvar:de förordningen måste derföre yrka på återremiss af denna punkt, och jag upprepar hvad jag förut har sagt, nemi. att om icke grunderne blifva förändrade, så kan det aldrig falla mig in att tillstyrka att Bevilln.-sprocenten vid denna Riksdag nedsättes lika för alla.
Bevillmn fortfarande skall utgöras efter så olämpliga grunder som hittills, så må äfven den olika procrn fortfara, men jag yrkar återremiss i förhoppning på bättre grunder.
Under förutsättning att nya grunder utarbetades har äfven jag erkänt att Bevillmsprocm borde vara lika för alla.
Man har här mycket fäst sig vid Utsk:s skyldighet att utarbeta nya grunder, men dervid får jag anmärka att allt, som här blifvit yttradt, och mycket mera många gånger utgjort föremål för Utsk:s pröfning.
När man så mycket klandrar borde man väl sjelf kunna framlägga de grunder, hvarifrån Utsk. kunde utgå.
Man 448 Den 28 Mars. har visserligen framställt ett sätt, hvarpå bevillmn kunde utgå af jorden, men deremot har man icke velat inlåta sig i frågan huru näringsidkares inkomst skall kunna bestämmas.
Bevilln:sproc:n bör ej blifva lika för alla förr än man utfunnit sådana kontroller att hvar och en nödgas betala Bevilln:g för sin verkliga inkomst.
De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev:de punkt framstälde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; och efter sedermera förnyad med starka
Nej besvarad propos. till bifall å denna punkt, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, att han ansåg
Den som bifaller Bevilln:sUtsk:s i dess Betänk.
N:o S, gjorda hemställan, att någon nedsättning af bevillmn för rörelse och näring samt för fast egendom, icke måtte af E.
St:r beviljas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar E. o. Ad. att på grund af gjorde anmärkn:r till BevillmsUtsk. återremittera denna del af förenämnde Betänk.
Yid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer:
Nej — 27. H. E. o. Ad. åtskiljdes kl. | 12 på natten.
Lördagen den 28 Mars 1857.
Just. 2:ne prot.utdr. för d. 26 dennes samt pleniprot. för förmiddagen d. 4 dennes.
Hr Eibbing, Arvid:
På E. o. Ad:s bord hvilar f. n. ett af Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. afgifvit Betänk.
N:o 70 Den 28 Mars f. m. 449 i anledning af väckta motioner om ändring o'ch revision af K, Mits Nåd.
Instruktion för Landshöfdingarne och de vid Länsstyrelserna anställda tjenstemän af den 10 Nov. 1855.
Frågan angående denna Landshöfdinge-instruktion utgör föremål för icke mindre än tre Utskis bedömande, då jag nemi. inräknar det Utsk., som afgifvit ifrågavide Betänk.
Flere af lt. o. Adis ledamöter lära påminna sig, att då LagUtskis Utlåt., i anledning af Just.Ombudsmis embetsberättelse, här förevar, blef detta Utlåt, till Utsk. återremitteradt till följd af dervid framställda anmärkningar, och synnerligen med föranledande derutaf, att LagUtsk. icke yttrat sig öfver en af Just.Ombudsmm gjord hemställan, att R.
Stir borde till K.
M. ingå med underd. anhållan, att 10 g uti förbemälde instruktion måtte erhålla den förändrande lydelse, att Landshöfdingarne icke må ega obegränsad rättighet att för hvarje fall som helst, der ansvar icke är i lag bestämdt, ålägga vitén.
Denna Just.Ombudsmis pligt alt öfver utkommande författningar yttra sig, är ett af de allra hufvudsakligaste åligganden, som R.
St.-r kunnat honom lemna, och för att lemna R. o.
Ad. tillfälle att sjelfve bedöma huruvida den af bemälde embetsman i detta hänseende gjorda anmärkning varit af någon vigt, ber jag att få hänvisa till den- § i instruktin, som derpå har afseende.
Häraf torde R, o.
Ad. finna, att det är för sådana slags handlingar, hvilka icke enligt lag äro brottsliga, som Landshöfdingarne ega oinskränkt rättighet att vara lagstiftare och stadga vitén, och det är med anledning af denna §, som Just.Ombudsraan fästat R.
Sitrs upmärksamhet deruppå, att en sådan delegation af lagstiftningsrätten innefattar ett intrång på icke allenast Konungens utan äfven Ständernas myndighet, till följd hvaraf det vore ganska vådligt att låta en dylik lag qvarstå.
Jag förmodar också att det egentligen är denna § och måhända äfven några andra, som föranledt sjelfva Constit.Utsk., hvilket jemte Lag- och Ekon.Utskin är det tredje Utsk., som behandlar denna fråga, att i någon anmärkningsväg uptaga detta ärende till pröfning.
Min afsigt är emellertid icke att häröfver yttra mig, utan jag vill blott fästa uppmärksamheten på det oriktiga uti att till afgörande företaga ifrågavide på bordet hvilande Betänk, från Ekon.Utsk. förr, än LagUtsk. inkommit med sitt Utlåt., samt måhända äfven innan Const.Utsk., hvilket för närvide lärer vara sysselsatt med frågan deröfver, yttrat sig.
Jag skulle icke hafva väckt denna fråga, då Const.Utskis Betänk, ännu icke är färdigt och för andra gången bordlagdt, om det ej i en hastig vändning kunde hända, att man inom de andra Stånden företoge Ekon.Utskis Betänk, till afgörande och bifölle detsamma, i hvilket fall. man, såsom ordspråket säger, hade gått öfver gärdesgården, der den är lägst.
Ty om man afgör detta Betänk., innan LagUtsk. inkommit med sitt Utlåt., har man de facta bundit händerna på sig och undertryckt de anmärkningar, som blifvit i förevide hänseende gjorda.
Det förefaller mig besynnerligt, mig, som alltsedan 18,23 års Riksdag varit ledamot antingen i LagUtsk. eller Ekon.Utsk. och dervid aldrig sett en sådan vidunderlig behandling af ärenden i denna del som nu, att Ekon.Utsk. företagit sig att en IV. II. 29 450 Den 28 Mars f. m. samt afgöra en fråga af den beskaffenhet, som denna, utan att begära gemensamt sammanträde med LagUtsk., och att detta Utsk. låter sådant ske, då det hört att man här på Riddarhuset önskat ett annat behandlingssätt.
Jag kan ieke annat än finna min känsla på det högsta uprörd öfver att Ekon.Utsk. tillätes att på sådant sätt hushålla med våra lagar och våra grundlagar och att dylika försök skola kunna göras.
Jag vill icke tro, att detta skett med afsigt; och jag är öfvertygad om att då så många Landshöfdingar sitta i nämnde Utsk. samt då det gäller frågor, som egentligen röra dem, grannlagenheten bjudit dem, att icke ensamme företaga en fråga, som rör instruktionen för dem sjelfva, utan att de begärt gemensam öfverläggning med- LagUtsk.
Till följd af hvad jag nu yttrat, slutar jag med en vördsam anhållan, att föredragningen af Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 70 måtte få anstå intill dess LagUtsk. inkommit med sitt Utlåt, i samma fråga, äfvensom att viss tid måtte sistnämnda Utsk. föreläggas, inom hvilken det må afgifva detta Utlåt., på det att frågorna måtte på en gång till behandling hos R.
Skr förekomma, och vi sålunda undgå att ensidigt hushålla. bort vår lagstiftningsrätt i likhet med hvad Ekon.Utsk. gjort.
Jag skulle icke hafva framkommit med denna hemställan, om jag icke ansett Ständernas rättighet i lagstiftningsväg vara lika helig, som den att sig sjelf beskatta.
Jag ber B. o Ad. fördenskull om ursäkt för det jag nu uptagit dess tid; men jag har icke stillatigande kunnat förbigå den nu påpekade omständigheten, och jag anhåller derföre om propos. på bifall till min nu gjorda hemställan.
Jag kan icke inse hvad anledning Hr Ribbing haft till det förslag, han nu framställt.
Då den nya instruktionen för Landshöfdingarne af K.
M. fastställdes, är jag fullkomligt förvissad om att densamma grundades på gällande författningar.
Jag känner icke hvad skäl Constit.Utsk. haft till de gjorda anmärkningarne; men ehvad Juat.Ombudsmm eller någon annan funnit sig befogad att väcka fråga om någon lagförändring, ser jag dock icke deruti den ringaste anledning att nu uppehålla föredragningen af det Betänk, från Ekon.Utsk. som nu ligger på R. o. Ad:s bord.
De särskilda motioner, som här blifvit väckta ang:de rättelse af förmenta oriktigheter dels i vissa stadganden uti LandshöfdingeInstruktionen dels i sjelfva redaktionen, hafva af R. o. Ad. blifvit hänskjutna till Ekon.Utsk:s pröfning; och om det Betänk., som behandlar dessa motioner, företages till afgörande i den ordning det innehar på föredragningslistan, ser jag desto mindre något hinder derför, som, efter hvad jag funnit, Utsk. grundligen sökt vederlägga hvarje anmärkning deremot.
Härigenom blir oek icke vägen stängd för R. o. Ad. eller R.
St:r att framdeles antaga de lagförändringar, som kunna finnas vara nödiga med anledning af LagUtsk:s inväntade Betänk.
Jag kan således för min del icke annat än motsätta mig Hr Ribbings förslag och hemställer, att Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 70 Den 28 Mlars f. m. 451 mätte i den ordning, det förekommer på föredragningslistan, af R. o. Ad. afgöras.
Jag är verkligen ledsen att hafva fått Gr.
Mörner till antagonist i denna fråga; men jag kan ieke annat än tillskrifva detta ett misstag, som mindre faller på honom, än på en af motionärerne, Hr Dalman, äfvensom på Ekon.Utsk.
Jag tillstår att om jag varit ledamot af detta Utsk. skulle jag med anledning af den i 34 § Riksd:sOrdn:n gifna uttryckliga föreskrift, ansett mig icke kunna befatta mig med detta mål, hvilket egentligen är af den beskaffenhet, att det faller under 87 § Riksd:sOrdn:n, men icke under den 89 §, samt således tillhör LagUtsk.
Ilr Ribbing, som blott begärt upskof med frågans behandling, säger sig icke veta hvad utgång den fått i Constit.Utsk.; men jag vet och tager på mitt personliga ansvar upgiftens riktighet, att inom detta Utsk. anmärkning är gjord emot den Konungens rådgifvare, som tillstyrkt den ifrågavarande förändringen af Landshöfdingelnstruktionen, och jag tillstår, det jag icke kan begripa, med hvad slags rättighet en sådan förändring kunnat beslutas af K. M. nilena.
När det nu tillika är bestämdt säkert, att frågan jemväl är föremål för LagUtsk:s pröfning, så hemställer jag till R. o. Ad., huruvida, derest vi nu bifalla Ekou.Utsk:s Betänk , som innefattar afslag å de väckta motionerna, vi icke då äfven bifallit motionerna för detta afslag, d. v. s. i allmänhet gillat den af K.
M. vidtagna förändringen uti Instruktionen, äfvensom om icke, när Constit.Utsk:s Utlåt, en gång förekommer, enda sättet för dess behandling är att helt enkelt lägga det till handlitigarne, såsom någonting som tillkommit genom brist på upmärksamhet.
Emellertid är det nu endast fråga om bordläggning af Ekon.Utsk:s Betänk, och jag måste bekänna, att jag verkligen anser det vara nödvändigt, att saken får hvila till dess man något får besinna sig; ty här gäller, enligt min fullkomliga öfvertygelse, att göra sig den frågan om man bör tillåta Regeringen att taga ett revolutionärt steg?
Det behöfves blott, att K.
M. får rättighet att när som helst och på hvad sätt som helst ändra Instruktioner och dylika lagar, för att vi innom kort skola hafva en legaliserad despotism.
Det är för mig icke rätt klart ännu hvarföre Ekon.Utsk. fortskyndat att framlägga just denna motions pröfning för Stånden under det att Hr Ribbings motion blifvit visad på villoväg.
Men jag skall ej underlåta att följa saken med upmärksamhet i fall mina aningar om tillställning finna ytterligare näring.
Om den grannlagenhet, som jag yttrat mig vara öfvertygad finnas hos de Hrr, för hvilka den ifrågavarande instruktionen gäller, nemi. att vilja låta densamma pröfvas i enlighet med grundlagens föreskrift, icke motsvarats af det sätt, hvarpå en föregående talare yttrat sig, så är det icke mitt fel.
Jag hade nyss för R. o. Ad., äran upläsa den § i den nya Landsh:gelnstrukt:n, som för att nyttja Just.Ombudsrms ord, ådagalade, att åt
Landshme blifvit gifven makt att icke blott under namn af vite stadga ett nytt straff, utan ock att till brott qvalificera 452 Deri 28 Mars f. m. hvad af lagen ej är för brott ansedt.
Då emellertid nu Gr.
Mörner yttrat, att icke blott Instrukt:n utan äfven alla i sammanhang dermed väckta motioner blifvit af Ekon.Utsk. uptagne och pröfvade, får jag till vederläggning deraf besvära R. o. Ad. med framställning af en i Instrukt:n förekommande omständighet, som icke kan hänföras under benämningen redaktionsfel och hvarom motion blifvit väckt, men som af Utsk. icke blifvit uptagen.
Det är 65 §, hvars andra mom. härom handlar. lander det att Instrukt:n i denna § utvidgar Landshöfd:s rättighet att bestämma ansvarighet för förseelser, inskränker den domaremakt, som aldrig varit ifrågasatt, då den tillägger Landshöfdm rätt att för försummad redovisning ålägga domare vite af ända till 100 Rdrs belopp.
Är detta ett redaktionsfel?
Hvad har Ekon.Utsk. svarat på denna anmärkning?
Jag har af dess Betänk, icke kunnat uptäcka det.
Det är nn förbjudit HofRätt, som är öfverdomare, att ålägga underdomare högre vite än 100
Rdr; är det då rätt att stadga något sådant, som det uplästa mom. innehåller?
Skola vi se, huru lagarne förlamas och se det stillatigande?
Måhända emellertid att jag misstager mig i min upfattning; men är det väl då rätt af någon inom detta hus och framför allt af dem, som denna Instrukt:n rör, att vilja förmena mig att få min framställning pröfvad.
Väl kan det hända att LagUtsk. aldrig inkommer med något yttrande i detta hänseende, ehuru R.
St:rs egen Just.Ombudsm. gjort framställning i ämnet.
Hvartill tjenar det då, att R.
St:r hafva en Just.Ombudsm, som gör anmärkningar öfver utkommande författningar?
Men jag säger ännu en gång att måhända både jag och Just.Ombudsm. hafva orätt; men ega vi likväl icke rättighet att få våra framställningar besvarade?
Det ser högst besynnerligt ut att ett husliållningsUtsk. skall få hushålla med sådana lagstiftnings frågor, som angå grundlagen, och att man här skall börja att stiga öfver dessa lagar för att sedermera kunna successive göra det med andra frågor.
Jag tror icke att ett sådant Betänk., som det förevarande, kunnat komma ifrån LagUtsk.; ty det hade för dess medlemmar varit att för mycket nedsätta sig såsom lagkunnige personer.
Jag har nu blott framlagt saken, sådan den förhåller sig, och jag har ansett det ganska vådligt att icke i behörig tid fästa R.
St:rs upmärksamhet derpå.
Till följd häraf har jag skriftligen affattat mitt förslag, hvilket är af löljande lydelse:
Det R. o.
Ad. måtte besluta först, att med företagandet af Allm.
Besv. och.
N:o 70 i anledn. af väckta motioner om ändring och revision af K. Instrukt:n för Landshme och de vid LänsStyrelserne anställde tjenstemän af d. 10 Nov. 1855, skall anstå intill dess LagUtsk:s Betänk, inkommit, i anledn. af R.
St:rs Just.Ombudsrms förslag om uphäfvande eller förändring af 10 § i nämnde Instrukt:n, som tillägger K.
Beflude rättighet att för handhafvande »af allmän ordning och säkerhet uti sådana fall der ansvar i lag icke är bestämdt stadga erforderliga vitén», jemte i sammanhang dermed inom R. o. Ad. gjorde anmärkningar.
Den 28 Mars f. m. 453 Vidare att R. o. Ad., jemte skyndsamt delgifvande af detta sitt beslut till de öfriga RiksStm, föreslår dem att, lika med hvad R. o. Ad. för sin del beslutar, förelägga LagUtsk. att inom 1 månad med förenämnde Betänk, inkomma.
Det är genom detta förslag, som jag hoppas att det äfventyr, som nu är på väg att inträffa, skall kunna förekommas; och jag anhåller fördenskull om propos. på bifall derå.
Det förvånar mig i sanning, att en ledamot af detta Stånd anser det lämpligt att uptaga E. o. Ad:s tid med en fråga, som visserligen finnes uptagen på föredragningslistan, men dock långt aflägsen från de mål, som nu borde utgöra föremål för Ståndets öfverläggning.
Ekon.Utsk. har fått upbära förebråelser derföre, att det ensamt uptagit ifrågavrde ärende till behandling; emellertid förhåller det sig så, att motioner blifvit väckta och till Utsk. remitterade, åsyftande, att till K.
M. ingå med en underd. anhållan om omarbetning i vissa delar af den nya Landsh.Instruktm.
Enligt grundlagen tillhöra dylika frågor Ekon.- Utsk:s handläggning, och Utsk. har således, efter min öfvertygelse, handlat fullkomligt riktigt, då det till pröfning uptagit dessa motioner.
Nu har Hr Ribbing föreslagit E. o. Äd. att upskjuta föredragningen af Utsk:s Betänk, i berörde ämne, intill dess man får se, huruvida dels LagUtsk. ämnar inkomma med något förslag till ändringar uti förbemälde Instrukt., och dels Constit.Utsk. med anledning af samma Instrukt. gör någon anmärkning emot Konungens rådgifvares sätt att behandla saken.
Jag hemställer till R. o. Ad., om det är rätt att sammanblanda frågan om aflåtande i önskningsväg af en skrifvelse till K.
M. med andra frågor?
För mig synes det alldeles klart, att man först bör behandla Ekon.Utsk:s Betänk., när det i sin ordning förekommer till behandling, och sedermera står det ju R. o. Ad. öppet att handlägga de andra frågorna, när de förekomma.
På grund häraf anhåller jag om afslag å Hr Ribbings hemställan.
Det är i sanning en ringa konst att vinna stöd för de åsigter raan förfäktar, huru oriktiga de än må vara, när man till grund för desamma åberopar stadganden i en författning, hvilken man tolkar i fullkomlig motsats mot dess mening och ordalydelse.
Så har Hr Ribbing uti ifrågavarande fall gått till väga, då han upläst det stadgande i den nya Landsh:geInstrukt:n, som innehåller huruledes Rikets Colhr äga förelägga Landshme vitén till visst belopp, hvarefter, då dessa vitén icke upfylla sitt ändamål, saken skall anmälas hos K. M. Denna § i Instrutrn afser likväl alldeles icke något annat, än verkställighetsåtgärder, såsom förklaringars infordrande, uplysningars meddelande och dylikt, men äger icke något slags tillämpning på redovisningars afgifvande eller redogörelsers infordrande, hvarom särskilda stadganden äro meddelade rörande de personer, som äro underkastade redovisningsskyldighet, och, ehuru jag ganska länge sysselsatt mig med ärenden, som just röra dessa ämnen, har jag aldrig erfarit att 4ft4 Den 28 Mars f. m.
Landsh.-nc äro redogörare.
Tvertom är det just dessa sednare tjenstemän, som lyda under Landslune, hvilka, enl.
Instruktm, skola tillhålla dem, att upfylla sina åligganden.
När man citerar, skall man åtminstone citera rätt, och icke såsom Hr Ribbing gjort.
Hr Gr. o. Landtm, anhöll, att då Hr Ribbing endast föreslagit upskof med behandlingen af Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 70, de ledamöter, som ytterligare anmält sig, icke måtte, såsom af en eller annan förut skett, ingå i hufvudsakligt bedömande af Landsh:gelnstrukt:n, emedan sådant endast skulle föranleda en discussion, till hvilken Ståndet framdeles måste återkomma, då förenämnde Betänk, förekomme till pröfning, och nu skulle borttaga en tid, som, enl. hvad R. o. Ad. hade sig bekant, var allt för dyrbar.
Det är visserligen en stor tillfredsstäl lelse för hvar och en, som har äran vara ledamot af detta Stånd, att här finna personer, som äga stor förmåga att utreda ämnen och derutinnan lemna alla erforderliga uplysningar; men man kan icke heller neka, att det jemväl finnes en betydlig förmåga att framkalla discussioner, som äro onödiga, och till deras antal måste jag räkna den, som nu blifvit bragt å bane af Hr Ribbing.