Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Schantz, Ifvar Fredrik Gabriel: f händelse Allmänna Besvärs- och Oeconomie» 'Utskottets betänkande återremitteras och flytt* ningstiden för landet bestämmes till den i NoVember, anser jag nödigt, att flyttningstiden i Striderna äfven mätte blifva, med afseehde härå* reglerad.
I anledning af de nu anförda anmätknin* gar vid OeconomieUtskottet Betänkande, blef detsamma till Utskottet återförvisade. föredrogs å nyo StatsUtskottets sistiidné tlenidag på bordet lagda Memoria], innehål* lande förfrågan, om I\idderskapeF%ch Adelil samt BondeStåndet skulle behaga instämmå med Prest- och BorgareStånden deruti, att till Utskottet öfverlemna, att genom dess Ordförande göra sig underrättadt, i hvad mån H; Maj:t Konungen skulle täckas med välbehag anse en tillökning i Hans Maj:ts och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens
Stats summor* Herr von Schulzenheim, David:
Kongl; Majit har Nådigst behagat föreställa Riksens Höglofl.
Ständer alla Tjenstemäns, uppå pen-s tiingestat, otillräckliga utkomst vid det nedsatt» - IV - Deri 3 Juni.
49 satta penningevärdet och högligen förökta dyrheten} och det, fastän alle desse hafva njutit en tredjedels förhöjning å sina innehafvands löner.
Ehuru synbart alla dessa tryckande olägenheter, lörutan åtnjuten tredjedels förhöjning, träffat den år 1809 af Riksens Ständer anordnade Hofstat, har dock vår Nådige Konung haft den delicatesse, att ej directe föra Riksens Ständer till minnes den inflytelse de förändrade penninge- och varuvärden hade uppå de medel, sorn voro anslagna till Deras Majestäters och öfriga Höga Kongl.
Personers enskildta disposition, så väl till Hofförtäring, kostpenningar, aflöningar, Stallstat, med flerahanda behof. Om Hofstaternesnödiga öfverseende hafva dock motioner i alla RiksStånden blifvit väckta, och Remisser derom, ehuru i olika ordalag, skett till Höglofl.
StatsUtskottet.
Välbemälte
Utskott, som uti ett mål af denna vigt önskat en full likstämmighet, har vördsammast underställt, om Höglofl. Ridderskap.!: och Adeln samt Hedervärda EondeStåndet be. hagade uti enahanda uppdrag åt Utskottet ingå med Högvördiga'
PrestStåndet och VällofL BorgareStåndet, som var, att StatsUtskottet genom dess Ordförande skulle underdånigst befråga Kongl. Majit om Kongl. Hofstaten» förevarande behof.
Delta synes visserligen vara det mest anständiga sätt för välvilliga undersåtare, att medelst ett undergifvet förtroende vända sig til! sin goda och vördade Konung.
Jag anhåller således om Eders Ex* cellences proposition till en likstämmig remiss Ridd, o. Ad.
N:o 7. S. Den 3 Juni. med respectiva Prest- och Borgare-Stånden i föievarande ämne till Höglofl.
Friherre Cederström, Jaeob'.
Då en värd Ledamot, Herr Adlerhtim, väckte motion i detta ämne, anmärkte jag, att sorn det icke är möjligt för en enskildt man att känna verkliga förhållandet, så ansåg jag Riesens Ständer böra alvakta Hans Maj;t Konungens proposition derom, öfvertygad att Hans Maj:t, som äger den bland Regenter så sällsynta lycka, att hafva Nationens förtroende, med full tillförsigt kan vända sig till dess Representanter, samt att Hans Maj.ts kända tillgifvenhet för Svenska Folket å andra sidan försäkrar dem, att
Konungen endast till hvad som oundgängligen behöfves föreslår ökade skatter, och slutligen, att om anslagssummorna äro otillräckliga för en, lära de vara det för alla de Kongl, personerna.
Jag finner af hvad som förevarit icke skäl, som kunna verka förändring i min yttrade öfvertygelse, och får derföre afstyrka Höglofl.
Ridderskapet och Adeln från att instämma i Högvördiga Prestoch Vällofl.
Borgare-Ståndens beslut.
Pierr von Schulzenheim:
Jag finner det vara under en Konungs värdighet, att hos sina undersåtare anhålla (jag må ej nyttja ett mer blesserande uttryckj om ett nödigt understöd för sin höga Person, så väl som för sin egen och öfriga Kongl. Högheters Hofstat; helst uppå sådant slags Kongl, proposition veterligen allsintet exempel finnes.
Jag anhåller ock, att Den 3 Juni. hvad nu i målet för och emot ventiieradt blifvit, må genom Pro OloIIs - Utdrag Höglofl.
StatsUtskoitet meddelas.
Herr Landt Mar‘kalken propo^erade bifall till instämmande med frest samt Borgare-Stånden i deras remiss af detta ämne till StatsUtskottet.
Ropades gfa och Nej.
Jag underställer Herr Grefven och Landt Marskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, om icke proposition i anledning af mina gjorda anmärkningar kunde göras.
Hvarföie göra förfrågningar, der all säker anledning saknas?
Skulle icke Allmän O ^ heten, ehuru för‘detta tillfälle utan alp skäl, kunna misstänka de personer, som vackt en sådan fråga, för att hafva sökt ställa sig in? och hvem vill väl misstänkas för att vara lycksökare?
Kan Hans Majt dessutom veta hvad Han till Sin Hofhållning från det med oss förenade bemödandet kan påräkna?
Och på hvad grund kan väl i sådant förhållande verkliga behofvet bestämmas ?
Grefve Mörner, Adolph Göran, utbad sig få erinra, att när proposition i ett sådant ämne, som ifrågavarande, väcktes inom Stånden I stället atf komma ifrån Konungen, lemnades derigenom mera latitude för öfverläggningen, och det borde derföre anses som en delicatesse af Konungen att icke sjelf väcka en sådan frå - 52 -Dr» 3 Juni. ga; ehuru mycket förtroende gifves emellan Konung ocn tolk, vore likväl tor den förra mindre angenämt att framvälla en begäran tor egen läkning, och att äska sådant, nar saken redan är a bine, vore ätmindstone öfverflödigt.
Det vore ej svart att sluta till otillräcklgjieten uta! anslags umman tor Hof hållningen , då man betänker, huru alta varu pr s r stigit sedan 1809, och att det anslag, soia då bevdjides, var med något öfver 10 o o
R dr mindie an det hela af det som f. d. Konungen för sitt
Hof förut hade.
Anledning att förutsätta personliga afsigter hos deni som gjorde en adan proposiiion, syntes icke vara för handen, äfvensom in>n kunde vara siker, att dermed ingenting vinnes.
I alia fall vore Rikets Ständer ig noin närvarande sakens skick mera än igenom någon annan lorm i till fälle att obehindradt inräua sitt beslut efter pröfningvn af bchofven och at tillgångarna.
Friherre Lilliencrantz, Axel Ludriga trodde, att lika så litet som det vore för en enskildt passande att uppgilva summan af den eiforderliga tillökningen, Ika så litet kunde det passa Riksens Ständer att från Kongl Majit afvakta nå-011 skrifvelse i detta ämne} och förenar han sig d rlöre med de värda Ledamöter, som yrkat instämmande med Prest- samt Borgarebtånden.
Hetrr vmi Schutzenheim:
Jemte det jag in stämmer i alla måtto med Herr Grefve Mörner, Den 3 Juni. 5 3 får jag nämna,att nuvarande otillräckligheten af 18 9 års Hofstat synes falla hvar och en i ögonen.
Till de föregående Konungars enskildta disposition voro 100,000 R:dr i goda Bancopennmgar å ligen tillslagne; men år >809 anordnades för Kongl. Majit blott R'r4? 085 och Hennes Majit Drottningen R dr 16,660 32 sk. i handpenning;»!, och jag kan på erhållen underrättelse försäkra, att vår Nådige Konung endast deraf kunnat begagna 33 till a?,o o Ridi , och har, vd den mest inskränkta Idofförtäring, dock pa dessa 5 är betydlig swuld uppkommit.
Maj't genom okända tillgångar kunna umbära nå 01 ytterågare tillo ning å Kongl. I höstaten, så lärer vår Nådige Konung,, vid dt-n skeen e underställningen ej underlåta att gifva sådant StaisUt: skottets Ordförande nådigst tillkänna.
Herr Land!Ma'-(kalken förnyade s n förut gjorda proposition om bifall tili instämmande med Erest- och Borg reSiånden i deras remiss till Statsötskottet, af fiåg >n om tillökning'i Hofhållnings summorna för Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen.
Ja samt några få Nej.
Friherre Hierta, Axel, önskade få antecknadt i Prötocollet, att han varit en af dem som ropat Nej. 54 Den 3 Juni, Till afförande företogs LagUtskottets den 20 Maj på Bordet lagda Memorial, angående förändringar uti åtskilliga delar al ConcoursStadgan.
Friherre Mannerheim, Lors Augnst:
Jag ämnar i synnerhet fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid det af Lagutskottet gjorda förslag, att en bestämd tid af 3:ne månad r efter det tredje uppropet skett bör ovilko'ligen fastställas för utfärdande af Concoursdom.
Om det vore möjligt att bestämma scxterntalct för säd ma domar, så skulle jag härå tillstyrka bifall, men då Concoursernas olika vidlyftighet orsakar, att somliga domar inskränka sig inom tva sexterner, andra äter uppgå ända till hundrade, så lärer Högloff Ridderskapet och Adeln inse, att bestämmande af en lina tid för alla icke är möjlig.
Dessutom, då en LagComité af Riksens Ständer är förordnad, der frågor äro väckta omförändring afDomstols inrättningen i Riket, hvarmed nödvändigt mäste följa förändringar i Rättegången, hemställer jag, om icke det vore nyttigare att låta hela detta ämne hvila till dess Comitéens arbete är färdigt, helst andre principer då torde finnas påkalla en annan behandling.
Vidare har Utskottet föreslagit, att ingen gäldenär, hvilken begärt få egendomen afstå, men icke på laga skal ifrån borgenärers vidare kraf, genom laga kraft vunnen dom, vunnit befrielse, antingen sjelf få deltaga i eller komma under oimöstning vid val som utmärka medborgerligt förtroende.
Häraf skul - Den 3 Juni. 55 le följa, att den gäldenär, som på annat lofligt sätt än genom dom blifvit fri från sina creditorers kraf, icke skulle kunna återfå sina medborgerliga rättigheter; och sådant vore mot all billighet stridande.
Herr Manner stam, Jjohan:
Om jag ej orätt minnes uttrycket i Betänkandet, har Lagutskottet föreslagit, att dom skulle afkunnas sist inom a ne månader efter skriftväxlingens afslutande, hvaraf följer, att detta stadgande icke hindrar
Domaren att densamma förr utgifva, dådet medbinnes, utan endast att han dermed icke får vänta utöfver 3:ne månader, hvilket hittills ofta handt, så att Concoursers afslutande derigenom en längre tid blifvit uppehållen.
Lagutskottet har i allmänhet noga iöljt den grundsatsen, att icke tillstyrka yrkade Lagförändringar, och det af den orsak, att a’la rättelser och tillägg böra af den nedsatte LagComitéen i ett sammanhang iakttagas uti det nya Lagverket.
Utskottet har likväl ansett de frågor, som Betänkandet innefattar, vara af den vigt, att de förtjenat en skyndsammare åtgärd, då erfarenheten, i synnerhet i sednare tider, vittnat huru ofta bedräglige Concourser förstöra många familjers förmögenhet, anförtrodd åt män, sora de ansett vederhäftiga.
Det synes då vara nödvändigt att hämma obetänksamma eller bedrägliga gäldenärers misshushållning med andras egendom, och straifa dem, då de alltför mycket densamma förspillt.
Herr von Schantz, Ijvar Fredrik Gabriel: 5 o Desi 0 Suni, Till hvad Herr Friherre Mannerheim anfört , och hvarmed jag förenar mig, anhåller jag få tillägga: att om man också ville föreställa sig möjligheten deraf, att en så enkel och obetydlig concours förekom , att dom deruti kunde utfärdas på ett enda ark, hvilket likväl troligen aldrig inträffar, kan dock hända, att äfven denna lilla dom ej kan utgifvas inom 3 månader efter sista uppropet; ty örn sista uppropet inträffar i HofRätten en eller två dagar före midsommar, då HofRättens ordinarie session upphör och den så kallade vacancen, som räcker 3 månader, vidtager, och under hvilken tid Ledamöterne hafva rätt att begagna ledighet, kan saken ej företagas till afgörande förr, än HofRättens ordinarie sammanträde åter inträffar; och om äfven då saken genast företages och utan förhör afgöres, kan dom ändå ej utgifvas straxt, utan måste dermed hafvas ytterligare anstånd, helst Concours-stadgan föreskrifver, att domens lifgifvande skall uti Allmänna Tidningarna kungöras 3 veckor förut, och denna kungörelse kan visserligen ej utfärdas förr, än domen är författad, juste, rad och underskrifven.
Mångfaldiga andra händelser skulle kunna anföras, till att ådagalägga olämpligheten af LagUtskottets project härutinnan ; hvilket visar bristande erfarenhet om Concours-måls behandling.
Uti LagUtskottets förslag finnes i öfrigt 2:ne omständigheter, vid hvilka jag fästat min uppmärksamhet.
Den ena är den förändring man ansett lämplig i förra Författningar, i af* Den 3 Juni. 57 seende på Borgenärers skyldighet att bestrida Cess'ons-ochBoskillnads-ansökningar.
Man vill, att Borgenärens tystnad skall anses lör ett bestridande.
Detta är likväl något stridande mot vanlig Rättegångs-ordning.
Den afträdes sökande är att anse för en kärande part, sora söker en förmån på sina vederparters Borgegenärernes bekostnad.
För sin begäran skall han uppgifva skäl, som ock oftast inträilar.
Dessa skäl eller orsaker för sin begäran skall han styrka, om Borgenärerne bestrida hans anhållan ; meu om de ej bestridas, tyckes Gälder. ären ej böra belastas med en för honom ofta kostbar bevisning; hvilket skulle blifva, en följd af ett förändradt stadgande.
Och hvarföre skall en sådan tyngd drabba otta en o. lycklig, men redlig Gäldenär, när i alla andra Rättegångar kärande parten ej behöfver bevisa förr, än den svarande genom sin vägran eller sitt nekande fordrar bevisning?
Den andra omständigheten är: den projecterade förändringen i Gäldenärens rätt att begifva sig utur Riket, om han ej vill undergå en gifven dom.
Förändringen kan vara bra och ej utan en god åsyftning; men man har förgätit, att rymde Gäldenärer, som återkommit på lejd, icke kunna betagas dem den rättighet, hvilken Konungens Nådiga Lejdebref dem tillägger.
Herr Nordenstolpe, Anders Georg, uppläste följande:
Den öfvertygelse, att om LagUtskottets
Den 3 Juni. nu upplästa Betänkande blefve oförändradt antaget, skulle en lagförklaring, i öfverensstämmelse dermed expedierad , vid verkställigheten finnas mindre tydlig, om icke olämplig, föranlåter mig att framställa några anmärkningar.
Utskottet har föreslagit, att 4 §. 3 morn. uti 1798 års Concours-stadga skulle innefatta det stadgande, att om Gäldenär beträdes hafva uppsåtligen gynnat en eller annan Borgenär med pant eller betalning, de sista 30 dar garna förr, än han sin oförmögenhet hos Domaren anmälte, eller under samma tid penningar eller varor blifvit af Gäldenären upplanda, eller under annan förevändning åtkomna, hvilkas användande han ej kunde behörigen redovisa, borde sådant anses för ett oredligt förhållande, och befrielse-förmonen icke äga rum för' det belopp, han undan Borgenärernes gemensamma rätt således försnillat, änskönt honom i öfrigt sådan förmån skulle förunnas; och Utskottets nya redaction af 14 §.
3. mom. innehåller åter, att en Borgenär för samma oredliga förhållande skall svara, icke allenast till hela gälden, utan äfven insättas i häkte, der Borgenärerne ej annorlunda sig åmöja, anses ovärdig att till publik syssla eller förrättning varda antagen, mista den han innehar, om den med uppbörd vore förenad, samt, om han är Borgare, förlora sitt Burskap.
Huru dessa båda stadganden kunna stå tillsammans, kan jag icke finna- Mig förefaller en ganska betydlig skillnad emelian skyldighet att ansvara för det belopp, genom Den 3 Juni. 59 oredlighet blifvit undansnilladt,ocb att svara till hela gälden och de.jemte träda i häkte.
I det enda fall, om hela skulden tillkommit endast genom bedrägerier, uppstod ingen strid emellan dessa stadganden sä vida, att båda ålade full ansvarighet för gälden, men enligt 14. §. 3.
Mom komma fängelsestraffet och de öfriga sviterna på köpet.
I min tanka anser jag således det erta af dessa stadganden alid les utesluta det andra.
Det beror då, hvilket bör antagas, det lindri'- gare eller svårare.
För min dej är jag i så måtto af den sednare meningen , sorn jag gillar, att ett oredligt förhållande bör straffas hårdare, än med blott ersättning af det tölnarrade; men jag anser det vara inconsequent, att, af 2;ne lika oredligt Borgenärer, den om in. nehade en syssla utan uppbörd skulle dervid bibehållas, och den andra, utan publik tjenst, skulle ej kunna till en sådan an.agas. jag har äfven fästat mig vid det föreslagna tillägget till 9. 3 morn. om Domens ut färdande inom 3.ne månader efter 3:dje uppropet, utan hinder af mundtliga förhör, som med parterna kunna anses nödiga.
Uti föregående 2. mom. är stadgadt, att efter 3:dje uppropet icke något mundtligt förhör må äskas, ej eller någon skrift tillbevisningens fullbordande ingifvas, utan så är, att Domaren i någon omständighet sjelf nödvändigt behöfver få upplysning, eller en part af 6 o
Dm 3 Juni.
Domaren fått sig viss tid förelagd till fullgörande af något som till b v s af hans talan hörer, då förhör med parter ie .nä äga rum.
Jag föreställer mig, att någon gång kunde en sådan nödig ansedd upplysning bero af vittnens hörande å afläg-nare orter, då i ett Concoursmål af vidlyfiighet, sorn är egenskapen af de flesta, tiden tor
Domstol- ns åtgärder med målets afgörande och domens expedierande skulle möjligen blifva a 1 It t ö r inskränkt, helst det är föreskrifvet, att Domens lifgifvande skall 3:ne veckor förut i hos.Tidningarna kungöras, och hvartill dag icke med visshet kan utsättas, förr än måfet är slut! gen pröfvadt.
Sjelfva ordalagen uti tillägget äro äfven vederläggande.
Huru orimligt är det icke att föreskrifva, att en upplysning, sotn af Domsrolen anses nödig och kan erhållas, icke bör inhämtas, innan må^t till afgörande företages.
Månne Parten vinner mer genom målets förhastade afförande, än att det blifver fullkomligen utredt?
Jag anser äfven all noggrannhet vid första instantien uti Concoursmåls behandling synnerligen nödig , emedan uti dem, enligt Kongl. Förklaringen den i <> Januari 1806, andra bev s, än de, som vid första Domstolen varit företedda, icke få i högre Rätt upptagas och ptöfvas.
På dessa skäl kan jag ej medgifva, att tid för Concourcmåls afgörande och domens utfärd inde bör bestämmas förr, än efter det rättegången blifvit slutad.
Den 3 Juni. 61 Enligt 13 §. i ConcoursStadgan, stadnar den Ledamot, ning, i ansv .r, om han ej med föista görligt är söker befordra deruti slut.
Det finnes suled, s ett stadgande, sam, 0111 det iakttages, borde vara tillräckligt för ändamålet, m-n om, till * tt närmare befrämjande deraf, ett ännu kraftig are beslut vidtages, får jag i ödmjukhet erinra, an detsamma må biitva lämpligt, icke allei a t till RådstufvuRätterna, utan äfven till HofRaUeina i Concoursmål, hvilka der såsom föiste Lorn tol upptagas.
Herr Mönner st arn:
I anledning af Herr von Schantz's yttrande utbeder jag mig få nämna, att då en utaf HofRättens
Divisioner alltid är, äfven under vacancetiden, tjenstgörande, uppkommer deraf icke någon omöjlighet, stt under inilken tid på året sotn helst afkunna en Concoursdom, och man kan svårliga föreställa sig en sadan dom af den vidlyftighet, att en kunnig och arbetsam
Referent icke skulle medhinna att under två till tre månader utarbeta den-
Vid den händelsen , att sista uppropet skulle inträda kort före vacance.tiden, biel det endast en olägenhet för Referen'en att uppoffra någon ledighet för en embfOskyldighet.
Då tiden fördomens afkunnande är bestämd, kan den utsättas i Tidningarna, utan hinder deraf, att d n ännu icke vid annoncens utfärdande är författad eller justerad.
Dfet föreslagna stadgandet är derföre på 62 Den 3 Juni. flera goda skal tillstyrkt af en uti Concoursmais behandling erfaren Domare.
Således, om det ock vore så felaktigt, som Herr Schantz tycker, härrörer detta icke af oerfarenhet, utan af en icke begagnad erfarenhet.
Förändringen af åliggande; för Borgenären att bestrida gäldenärens sökta afträdeslör. män, anser jag på giltiga grunder vara föreslagen.
Genom en i sådana fall oftast förlåtlig okunnig,-iet går borgenären miste om sin ostridiga rätt, och det bör icke vara en förbindelse för gäidenären att styrka lagliga skäl för sin an ökan, då han, ärven om den vinner bifall, beröfvar borgenären en del af dess egendom.
Denna föreskrift är så mycket mindre stridande mot grundsatsen för bevisningsskyldighet i allmänhet, på sätt Herr von Schantz trott, som det alltid åligger en kärande eller sökande Part att ant ngen med lagliga bevis styrka sitt anspråk eber sin talan, då han dertill icke erhåller vederpa t ns m dgifvande.
Och i frågan om en la lig fordran af penningar, är det uppenbar', att man vill erhålla sin rätt fullt uf, då man icke medgifva uttryckligen att något derpå efterskänka.
Herr von Schantz:
Till upplysning för den värde ledamoten, sorn sist yoade sig, föranlåtes jag begära Höglofl.
Ridd rs^apets och Adelns tillstånd att använda några ögonblick.
Det förhåller sig alldeles så, att. un. der HofRättens ferietid alltid en Division är tjenstgörande; men dess åliggande är att en - Den 3 Juni. 63 dast upptaga och afgöra inkommande brottmål, samt andra sådana ärender, hvilka ej tåla. uppskof, såsom executionsmål, Förmyndareförordnanden, permissions-ansökningar, Domareförordnanden, med mera dylikt; och ty värr medhinnas sällan alla brottmål, hvilkas förhjelpande till snart slut är det angelägnaste af allt.
Jag misskänner visserligen icke afsigten med projectet, att borgenärens underlåtenhet att bestrida Arfträdes- och Urarfva- eller Boskillnads-ansökning, ej skulle tillskynda sökanden någon förmån.
Den har varit ganska god.
Men för att understödja den enfaldige, som ej förstår att bevaka sitt bästa, hade det varit allra-kraftigast säga: att antingen man bevakar sin fordran eller ej, skall man ändå erhålla betalning.
Memorial blef härefter, uppå af Hr LandtMarskalken gjord proposition, till Utskottet återremitteradt.
Upplästes ett ifrån ConstitutionsUtskottet inkommet
Memorial af den 2 dennes, innehållande dess yttrande, i anledning af det genom ProtocollsUtdrag från samteliga RiksStånden, af den 22 Maj Utskottet gifna uppdrag, att till Riksens
Ständer upplysningsvis aflemna sina tankar om grunderna, hvarefter den i skiljaktigt skick
Stånden emellan befintliga preliminairefrågan, om Grundlagsförslagens hvilande eller upptagande, må, i brist på ett be - «4 Den 3 Juni. stäm dt stadgande särskildt för det nu inträf' fade tall, likväl i full enlighet med Constitutionens hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas.
Utskottet förmäler, uppå anförda skäl, sin tanka vara, att sedan ett enstämmigt beslut om Grundlagsfrågornas hvilanda af Konung och Ständer nu icke blifvit fattadt, är saken återlörd i sin första ursprungliga belägenhet, och anser Utskottet pa sådan grund de redan vid förra Riksdagar beredda Grundlagsfrågorna vara lagliga föremål för Riksens Ständers afgörande, och det i 4y §•
Riksdagsordningen föreskrifna behandlingssätt på dem ovilkorligen gällande.
Detta Memorial var åtföijdt af ett ProtocollsUtdrag, innehållande flera Ledamöters särskildta yttrande.
Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel, anmälte sig och begärde, att som Utskottets yttrande endast vore upplysningsvis infordradt, det äfven mätte upplysningsvis hvila på bordet.
Uppå härom af Herr LandtMarskalken framställd fråga, instämde Högloft.
Ridderskapet och Adeln häruti.
Upplästes ett från Vallöf!. BorgareStåndet ankoitfmet ProtocollsUtdrag af denna dag, af lika innehåll och. ordalag, sOm det, hvilket ge-.
IV, Den 3 Juni. 65 genom Hedervärda BortdeStåndets
Deputation förut i detta Plenum blifvit meddelt.
Vidare upplästes ett PrötodöllsUtdrag äfvenledes från BorgareStåndet samt af denna dag, af innehåll, att Ståndet för sin del beslutit, att i anledning af 8o §.
Riksdagsordningen, hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om Riksdagens förlängning ifrån den 16 Juni på en månads tidt Uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, beslöt Höglofl.
Ridderskapet och A* deln att i detta beslut med Vällofl.
BorgafeStåndet instämma.
Utdrag af Protocollet, hållet i HögloftRidderskapets och Adelns Plenum* den 3 Juni 1815- S. D. Allmänna Besvärs- och ÖecortomieLJtåkottets Betänkande af den 9 Maj, hvilket den 22 Maj blifvit på bordet lagdt, rörande yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid, blef, i anledning af gjorda anmärkningar, till Utskottet återförvisadt» Ut supra. Ridd. 0, Ad.
N:o 9. to. 66
Den 5 Juni. S. D.
Med anledning af StatsUtskottets uti Memorial af den 27 Maj, hvilket tvänne dagar derefter blifvit på bordet lagdt, gjorda förfrågan, beslöt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln med Högvördiga PrestStåndet samt Vallöf!. BorgareStåndet instämma uti det beslut, att till StatsUtskottet öfverlemna, att genom dess Ordförande göra sig i underdånighet underrättadt, i hvad mån Hans Maj:t
Konungen i Nåder skulle täckas med välbehag anse en tillökning uti Hans Maj:ts samt Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofstats- summor, Ut supra. S. D. LagUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Memorial af den 9 Maj, angående föreslagna förändringar uti ConcoursStadgan, blef nu, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet äterförvisadt.