Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har tillegnat mig Ilr Dalmans för* slag, hvilket således bör framkomma i den ordning, som milt förslag i förhållande till de öfriga framställdes; ty jag kan icke linna, att ordningen, uti hvilken vi äga rättighet att få våra framställda åsigter pröfvade, kan förändras der* igenom , att vi förena oss om en förändrad redaction.
Jag skall äfven anhålla, att Gr.
Horns förslag i sin ordning må till afgörande förekomma, med iakttagande af den redactionsjemnkning, hvarom Hr Gr. med lir Dalman förenat sig.
Jag öfverlemnar visserligen åt Hr Gr. o.
Landtm, att bestämma ordningen, i hvilken anmärkningarna böra föredraga?; men då de båda välda le* 19 II. 37 Den ai Februari f. m. damöterna förenat sig med Hr Dalman, och accessorium sequitur simm principale, torde deras åsigt böra få göras gällande i den ordning, Hr Dalmans förslag till afgörande förekommer.
Jag tror, att Gr.
Horn har rätt.
Hr Gr. framställde sitt förslag näst efter mig, men har sedermera gjort modificationer deruti i öfverensstämmelse med Hr Dalmans förslag, och bör derföre det modifierade förslaget föredragas i den ordning, Hr Gr. framställde detsamma.
Efter enahanda grund täcktes Hr Gr. o. Landtm, tillerkänna mitt förslag första rummet; ty jag gjorde äfven modificationer vid mitt förslag, hvilket således, efter Hr v. HartmansdorfFs åsigt, hade bort blifva det sista, som föredrogs.
Pro t o coll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adeln ? vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829, Femtiondetredje Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, 1833.
V.f - ?
Mt ; ■; i / t .
Fredagen d. 11 December 1829, Plenum klockan half tili to Förmiddagen.
Upplästes en från Hans Excetlence Herr Grefven ochLandtMarskalken till undertecknad PiiddarhusSecreterare aflåten Skrifvelse, af innehåll, att Hans Excellence, i anseende till sjukdomsförfall, vöre hindrad, att i dag i plenum sig infinna; i anledning hvaraf Grefve Brahej Magnus_, tog klubban.
Friherre Boye > Ludvig:
Med åberopande af den väl förvärfvade rätt, som vår älskade och vördade LandtMarskalk äger tilt all möjlig attention af Ståndet, tager jag mig friheten föreslå, att en Deputation af 6 Ledamöter måtte afgå för att, sedan vi med ledsnad hört, att han är sjuk, efterfråga hans hälsotillstånd, och framföra Ridderskapets och Adelns önskan, att han snart måtte blifva återställd.
Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adelli behagade instämma uti Friherre Boyes nu gjorde framställning.
Ropades Ja, 53 It, 1* I)r-ii ii December f. m. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden anmodade Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus j att anföra nämnde Deputation; hvilken under bemälte Grefve# anförande genast afgick.
Friherre RantzouJohan Albert, anförde skrifteligen: Sedan Ridderskapet och Adeln nu slutat pröfnirigen af BancoUlskottels Utlåtande angående Bankens Lånerörelse, anhåller jag att, för egen tillfredsställelse, få uti Protocollet förvarad min reservation emot de åsigter, hvilka, särdeles i afseende å inrättningen af den så kallade HandelsDisconten, lyckats att genom voteringarnes majoriteter i allmänhet göra sig gällande.
Jag har ifrån början motsatt mig det, enligt min tanka, förhastade realisationsbesiutet.
Jag hade önskat, att Banken, åtminstone intill nästa Riksdag, fortgått på samma bana, som den beträdde efter i8a3 års Ständers beslut, och der den sedermera tagit så många lyckliga steg lill sin förkofran.
Jag hvarken kunde eller ville neka behofvet af en ökad sedel-circulation, såsom omsättningsmedel, för Handeln och Näringarne; men jag ville, att vi skulle öka detta så kallade RörelseCapital pu samma gång, som vi förstärkte Bankens metalliska valuta, medelst silfverköp för nja Sedlar_, emot ett bestämdt maximi-pris, väl förstå - I)en ii December f. rn. 5 endes att det skedde med urskilning, och när en fortsatt lycklig conjunctur gaf dertill behörigt tillfälle utan inverkan på kursens höjande.
Jag önskade, att Banken på detta sätt fortfarit alt bereda realisationens möjlighet, och jag är öfvertygad , alt man då icke allenast utan äfventyr hunnit det önskade målet, utan ock under tiden bibehållit den jemnvigt i penningevärdet, hvilken åtminstone bordt vara realisationens hufvudföremåi.
Om jag, genom yttringen of dessa mina åsigter, blottställt mig för tillvitelsen, från de förhoppningsrika nya financierernas sida, af inskränkthet i begrepp om financielln ämnen, och onödig försig 7 O Ö tighet emot inbillade faror; så underkastar jag mig frimodigt delta omdöme, lugnad af öfvertygelsen, att ett klokt återhåll uti ett så magtpåliggande ämne i allt fall är mindre vådligt, än en öfverilad eflergifveuhet för dagens opinioner.
Dock — Realisationen blef beslutad, och jag trodde verkligen på upprigtigheten deraf.
Ingalunda föreställde jag mig, att den, åtminstone icke i sin början, skulle komma att begagnas endast såsom nyckeln till de nymodiga Låne-systeuieina — eller att antagandet af dessa sednare skulle framställas såsom posterieura vilkor för realisationens verkställighet.
Och jag skulle mycket misstaga mig, om icke dessa additioueila artiklar, till fredstraktalen med den all - 6 Den ii December f. m, manna crediten, komma att ställa den ingångna freden på eu vacklande fot, och göra fredstillståndet ännu osäkrare, än sjelfva den fejd, som man velat bilägga, Man har ju baserat realisationens varaktighet på Bankens Credit.
Befästes denna genom ny skuldsättnig?
Jag tror det icke, utan qvarblifver deremot vid den bestämda öfvertygelse!!, att utvidgandet af Bankens skuldsättning och Lånefunctioner i samma stund dess reglering är beslutad, och innan realisationen fått naturligt utveckla sig, samt Banken återvunnit sin sä ofta förverkade credit, strider emot de föregående beslut, hvarvid nationell ägt alt trygga sig, och hvilka uppgifvits hafva haft till föremål myntvärdets stadga och realisationens bestånd.
Jag har äfven i allmänhet, utan att förneka hvarken rigtigheten af den princip, att en väl organiserad
Bank mäste vara funderad pä en upp- och utlänings-rörelse, ej eller behof v et af Disconter för Handeln , och den större Rörelsen, likväl ansett en dylik
BancoDiscont-rörelse icke kunna med säkerhet och verklig fördel för handeln och HandelsCrediten bedrifvas af en StatsBank, sorn saknar alla säkra garantier både för sin Credit och sin administration; utan tror jag, att denna rörelse endast tillhörer Privata BankBolag, med enskilda
Delägares ansvarighet och under en af dessa kontrollerad förvaltning.
Den ii December f. m. 7 Jag tror vidare, oaktadt allt hvad deremot blifvit advoceradt, att Bankens räntebärande Obligationer icke kunna annorlunda betraktas, än såsom en motsvarande tillökning i den Sedelstock, hvarföre Banken, i händelse den ej vill slå nya sedlar, ändock i sista handen (eller om den ej äger sedlar) måste ansvara med sin Silf verbo ncl; att dessa Obligationer, ehuru ställda på två månaders uppsägning,, likväl i anseende till den derå löpande räntan af 3 proc. komma att i den allmänna rörelsen, särdeles för dem som behöfva hålla cassör, samt vid större liqvider, blifva vida mera begärliga än de räntelösa BancoObligationerne (Sedlarne); alt fördenskull dessa sednare, i mån af öfverflödet å de räntebärande och courserande sedlarne, invexlas i luckan, och påkänna således desto starkare Bankens, i min tanka, nog svaga reela fond; hvaraf oemotsägligen följer, alt de ifrågavarande
Obligationerna måste vid en ofördelaktig conjunctur verka högst menligt på realisationen och Sedelmyntets värde, Dessa hafva varit skälen till min redan anmälda reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut i hufvudfrågan, eller angående
Bankens rätt att enlrera i en uppoch utlånings-rörelse.
Majoritetens beslut i detaillerne öka likväl ännu mera mina farhågor, enär man deruti till och med åsidosatt de af Utskot - 8 Dea ii December f. ra. tet föreslagna cauteler, såsom lång uppsägningstid, större valeurer å Obligationerne m. m.; och då Utskottets förslug blifvit till den grad vanställda, att t. ex. uppsägningstiden för de upplånta medlen är vorden förkortad från af Utskottet tilislyrkta, först sex, oell derefter fyra månader, till endast två månader, ehuru utlåningstiden blifvit bibehållen vid fjra månader; att man derförutan beslutat en invisningsräkning h vista s hvilken, efter BancoStyrelsens godtfinnande, kan ökas ända till 3 Millioner R:dr, samt nedsatt sedlarnes valeur från 5oo till 125 R:drs-tal, hvarigenom de naturligtvis blifva destomer beqväma och användbara; och då man slutligen icke ens velat medgifva det förbehåll, att den så kallade Reservfonden icke finge i utlåningsväg användas, hvarigenom tilläfventyrs kan inträffa, att Banken bar en Reservfond, som ej kan disponeras, utan efter uppsägning ; så frågar jag väl, huru säkert man precaverat sig för den möjliga händelsen, att Banken, vid en hastigt påkommande återfordran af de å vista insatta medlen, eller vid en hastig uppsägning af de på två månader upplånta, men på tre eller fyra månader utlånta penningarne, icke blifver ställd i en ganska betänklig förlägenhet, om den icke, till räddning af sin egen Credit, nödgas tillskapa nya sedlar, —- och sådant allt, utan att taga i beräkning Bankens säkert icke obetydliga förluster på utlåningen, Den ii December f. m. 9 dröjsmålet genom lagsökningar å försumliga Borgenärer m. m.
— Emot alla ofvanberörde afvikelser från Utskottets förslag, får jag derföre härmed mig reservera.
Slutligen har jag trott mig ieke böra dölja de tvifvelsmål jag äger deröfver, att ifrågavarande så kallade
Discont kommer att i någon märkbar mån understödja Handeln och den större Rörelsen. — Om man med ett Varde kunde framkalla alla de creditförhållanden, hvilka äro nödvändiga för etablerandet af en allmän Inrikes Vexel- eller Invisningsrörelse; si torde denna Discont kunna blif va af fördel, äfven för den större Handeln; men då det troligen icke låter sig så lätt verkställas, att i verkligheten förändra de vanliga bruken i detta hänseende ■— de nemligen alt sälja varor på credit emot antingen skuldens reversering eller endast bokföring —■ lärer discontering å fingerade invisningar blifva den mest allmänna.
Hvad åter beträffar disconteringen å reverser, så är den på ett orimligt sätt försvårad derigenom, att Lånsökanden, om han än erbjuder det säkraste papper till hypothek, samt sjelf anses vederhäftig, likväl måste skaffa sig borgen — hvarigenom han alltid ställer sig i förbindelse att återgifva en sådan, och följaktligen snart kan invecklas uti oredor.
Följden häraf blir den, att de, som hafva credit och säkra papper, tillita heldre enskilda, hvilka ej fordra ytterligare io Den 11 December f. rn. caution, än Banken; och denna erhåller således endast flera namn, men sämre bypotheker.
Jag får fördenskull å nyo reservera rnin i sista plenum yttrade tanka, alt lån emot hypothek af säkra reverser bordt tillåtas, utan annan ytterligare säkerhet, än Lånsökandeus, hvars vederhäftighet jemväl borde pröfvas, egen skuldsedel; — och jag befarar i allmänhet, att denna anstalt, om icke inrättningen undergår väsendtliga förändringar i Förstärkta BancoUtskottet, alltför mycket kommer alt locka till vingleri, samt endast blifva en upplaga i större format af vår gamla felaktiga Banco-Assistance-Discont.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!’ till Kongl, Maj:t; N:o 277.
Angående utskylder till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residencebuset derstädes, äfvensom några afgifter till städerne i allmänhet för Kronans egendomar, Nto 279, Angående dispositionen af de f, d. Allmänna Magasinslnrättningen tillhörande hus och byggnader, Fortsattes den i sista plenum började pröfning af Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 8 sistlidne Julii under N:o i43 afgifue, och den 19 i samma må - Den ii December f, m. liad f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om beläningsrättigliet, uti publika fonder, å ritorr Spannernåb Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard:
Såsom motstycke till EkonomiUtskotlets ifrågavarande Utlåtande, torde det tillåtas mig uppläsa endel af hvad BancoUtskottet yttrat öfver samma ämne i sitt Betänkande N:o 68:
BancoUtskottet, som ansett egentliga föremålet för dess åtgärd ej kunna blifva att bedöma den föreslagna anstaltens nytta i statistiskt och ekonomiskt hänseende , utan blott att utreda, dels huruvida några tillgångar för en sådan ny Lånerörelses bedrifvande voro i Banken att påräkna, och dels om Verkets säkerhet kunde dervid anses förvarad, har, under sådan synpunkt, och hvad först beträffar tillgången , skolat vördsamt erinra: att, så vida icke en eller flere af de Lånerörelser, Banken förut bedrifvit, skulle i samma mån inskränkas, annan utväg ej åter stöde, än att härföre tillskapa Fonder genom en direct ökning af Bancosedel-stocken, hvilket ej synes förenligt med Rikets Ständers i allt öfrigt ådagalagde afsigter för Mynt- och Penninge-väsendets ordnande ; äfvensom att Summan, hvilken härtill fordrades, ingalunda bl ef ve obetydlig, helst då i betraktande tages, att äfven ansenliga lager af utländsk inför skrif ven Spannemäl kunde komma i täf« 12 D c ii ii December f. m.
Ian med den inhemska produetionen om en sådan lånejörmon.
Och hvad uter angår säkerheten, så, enär de första och nödvändigaste förberedelserna af torkningsanst. alter , samt tfenliga uppl ags ställen, ännu helt och hållet saknas i de fleste orter af B ike t , skulle, efter BancoUtskottets öfvertygelse , beläning af Spänne mål så mycket mindre kunna beslutas och vidtagas, utan att tillskynda Banco flerhet oundvikliga förluster, sorn, äfven i den händelse, att alla förenämnde preparativ voro i den fullkomligaste ordning, en pant af den varierande beskaffenhet till värde och qvalitet samt den svårighet i afseende på vård, eftersyn och controll, sorn Spannemål, ändå alltid mäste blifva ganska äfventyrlig för ett Verk, hvars länebiträden, från en enda punkt, spridas kring hela omfånget af ett vidsträckt llike. —•
Delta BancoUtskottets Betänkande liar Ridderskapet och Adeln väl i sista pleDum återremitterat med 35 röster emot 17; men jag tror icke att BancoUtskoltet, med iakttagande af Bankens säkerhet, kan göra annat än återkomma med Betänkandet i samma skick, äfvensom jag förmodar att Rikets Ständer likaledes, med hänseende till Bankens säkerhet, slutligen icke kunna göra annat, än bifalla en sådan Utskottets åtgärd.
Det återstår således endast att lägga EkonomiUtskottets nu förevarande
Utlåtande i all som största tysthet till handlingarne, hvarå jag äfven begär proposition; men Den it December f. m. t3 jag vill likvisst icke bestrida afslag derå, i händelse en sådan proposition skulle yrkas.
Återremiss deremot anser jag öfverflödig, emedan Ekonomiutskottet säkerligen äfven lärer vidhålla sitt förut afgifna yttrande, och bifall kan jag ingalunda tillstyrka; en sådan åtgärd vore ungefär detsamma, som att frisera ett skalligt hufvud; ty der ingen tillgång fin nes, der är ock intet att taga.
Den siste Talaren har föreslagit, att
Utlåtandet borde läggas till handlingarné eller afsiås, på de af BancoUtskottet anförde skäl; men som Ridderskapet och Adeln i sista plenum underkänt dessa skäl, förmodar jag, ätt de icke vidare kunna verka till förkastande af ett annat Utskotts Utlåtande.
För min del tillstyrker jag återremiss, af följande skäl: 1:0 emedan motionen rörande detta vigtiga ämne blifvit remitterad til! både Banco- och Ekonomiutskottet!, och ett conseqvent handlingssätt således fordrar, alt ärendet behandlas af bägge Utskotten gemensamt, hvilket behandlingssätt jag ock i Sjelfva verket anser vara det enda lämpliga, för att komma till något afgörande resultat; 2:0 emedan Utskottet föreslagit, alt alla stapelstäder, som hafva magasiner och tork-inrättningar, skulle vara berättigade, att begagna den ifrågavarande lånerätten på Spannemål, ty jag skulle tro, att någon inskränkning häruti åtminstone tills vidare borde äga Den ir December f. m. rum, och önskar alt Utskotten närmare måtte utreda och bestämma den saken; 3:o emedan Utskottet, som afgifvit sitt Utlåtande i Julii månad, icke kunnat äga kännedom, om den nu mera beslutade HandelsDisconten, och derföre endast tillstyrkt lånerättens begagnande i BancoDisconten och dess afdelningar, i stället att äfven anvisa på den förstnämnde, som är mera tjenlig för detta slag af belåning.
För öfrigt ville jag, i händelse återremiss beviljas, hemställa, huruvida icke man kunde medgifva belåningsrätt äfven åt sådan icke ritorr Spannemål, som likväl i sjelfva verket är nära lika torr, genom det att den blifvit mycket torr inbergad, och ganska väl kan conserveras, för den korta belåningstid, som för HandelsDisconten är bestämd.
Detta är likväl blott en idee, som jag underställer Utskottens närmare bepröfvande, och som endast kunde komma i fråga, då brist vore på ritorr säd, men öfverflöd på magasiner och säker tillsyn.
Jag yrkar alltså återremiss till bägge Utskotten, då motionen blifvit till dem båda remitterad, och ärendet efter min tanka icke fullständigt kan behandlas utan af bägge Utskotten gemensamt.
Grefve xon Rosen, Axel:
Instämmande med den siste värde Talaren, förenai* jag mig hufvudsakligen med honom, och får blott tillägga några ord.
Då jag i sista Plenum yrkade belåning af åtta särskildta Don ii December f. in. i5 varaartiklar, var äfven ritorr spannemål deribland, och jag medger att detta var den mest riskabla artikeln af dem alla.
Men om belåningen inskrankes till de ställen, der Disconterne nu finnas, och der HandelsDisconten äfven kommer att äga rum, tror jag icke att någon särdeles risk skall uppstå, eller något tvifvel om inrättningens nytta, särdeles om man tager i öfvervägande den fördel för landets hufvudnäring, jordbruket, som deraf Ur att förvänta.
Att, på sätt Utskottet föreslagit, utsträcka belåningen till alla Stapelstäder, fruktar jag skulle medföra den tidsutdrägt, att låneanstalten icke skulle komma till stånd på flere år; och dessutom torde Utskottets förslag, att spannemålen bör sättas under allmän vård, fordra någon närmare förklaring, hvad dermed menas.
Jag får derföre, med anledning af dessa skäl, och då tillgång till penningar icke saknas, sedan den nya HandelsDisconten blifvit beslutad, yrka återremiss af Utlåtandet jemte communication af ärendet med BancoUtskottet, samt slutligen tillägga den anmärkning, att i stället för försäkrad spannemål, som Utskottet yttrat sig, bör det stå brandförsäkrad spannemål, och bestämdt utsättas, att lånerätten aldrig får öfverstiga halfva värdet, eller låneterminerne utsträckas öfver 3 månader.
Lånen kunna omsättas, i fall det skulle finnas behöfligt för spannemålshandeln, men utan dessa föreskrifter
Den ii Decembe r f. ra. skulle tillsynen genom slarf kunna försummas, och säkerheten derigenom förminskas.
Friherre Cederström> Jacob:
Jag vili visserligen icke bestrida återremiss af Utlåtandet, ehuru det efter min åsigt innehåller vederläggning af allt hvad som deremot blifvit anmärkt, eller de respective Talarne önskat böra deri innefattas; ty hvad som blifvit ordadt om rätt till omsättning af de lån Ekonomiutskottet å ritorr spannemål tillstyrkt, hörer egentligen till det reglementariska, hvaröfver BancoUtskottet bör utlåta sig, och hvilket torde vara så mycket vådligare att bifalla, som spannemålens värde är underkastadt betydliga förändringar, och säkerheten oundvikligen torde fordra, att inga omsättningar af lån å denna vara tillåtas.
Herr Munck af Rosenschöld har, till skäl för återremiss, i första rummet anfört, att
Motionen blifvit remitterad lill gemensam handläggning af Banco- och Ekonomiutskottet).
Af ifrågavarande
Utlåtande upplyses likväl orsaken, hvarföre Ekonomiutskottet varit nödsakadt att ensamt inkomma med utlåtande öfver Motionen, enär Utskottet icke haft någon magt att tvinga BancoUtskottet till sammanträde med sig.
Som samma hinder lärer qvarstå, i fall ärendet återförvises, torde denna anledning dertill icke vara tjenlig.
Den andra orsaken, hvarföre samme värde Talare an - Den u December F. in. 17 ansett återremiss erforderlig, var, att Ekonomiutskottet skall hafva saknat kännedom om befintligheten af de tre millioner, som dertill kunna användas.
Då Ekonomiutskottet beslutade att tillstyrka belåningsrätt på ritorr spannemål, har det hufvudsakligen afsett den fördel, som deraf skulle uppkomma för spannemålshandeln, särdeles i Rikets sädesrikare landskaper, såsom t. ex.
Skåne, om de handlande i stapelsläderne ägde rätt, att i vanlig
Discontväg belåna spannemål; och då man icke med vanlig
Discontväg nödvändigt tänker sig vilkoret af omsältningsrätt, hvilket dock icke dermed är oskiljaktigt förenadt, förfalla alla farhågor för förluster genom denna varas belåning.
Af de värde Ledamöter, som yrkat återreraiss, har, så vidt jag kunnat fatta, endast Grefve von Rosen påstått omsättningsrättigheten af ifrågavarande lån.
Derest vi öfverenskomma om olämpligheten af en sådan åtgärd, torde all anledning till återremiss äfven förfalla.
Hvad särskildt beträffar frågans återremitterande till BancoUtskottet, har BancoUtskottet redan, med godkännande utaf den föreslagna belåningsrättighetens nytta, såsom skäl till afslag å Motionen anfört saknaden af erforderliga lånemedel samt bristen af tjenliga magaziner i stapelsläderne.
Härvid tyckes likväl BancoUtskottet gått något för långt i sina bekymmer för framtiden, då ingen fråga varit att Banken skall 53 Ii. 2 iS Den ii December f. m. afsätta någon skilling till reservfond för denna nya låneinrättning, och ingen förlust derpå lärer vara att befara, då städerne finna sin fördel vid att anskaffa muga7, iner och lorkanstalter, men en lifligare afsättning snarare hör förekomma större summors ofrugtbarhet.
Jag finner derföre allt skäl till bifall å Motionen vara förhanden.
Den enda anmärkning, som nu återstår obesvarad, är den af Herr Munck af Rosenschöld, att lånerättiglieten, utsträckt till alla Rikets stapelstäder, skulle medföra brist på tillgångar lill lån; men jag hemställer lill honom sjelf, om icke industrien bäst utvecklar, och sjelf utreder, hvilken ort är förmånligast till varuafsältning, samt om det icke är skadligt att, genom inskränkning häri, vilja agera förmyndare för näringarne.
Jag skulle förmoda, att i alla de städer, der icke HandelsSocieteterne finna någon fördel af denna belåningsanstalt, der uppkomma icke heller några Magaziner eller Tork-inrättningar, hvilka deremot visserligen icke uteblifva, der man kan bedrifva spannemålshandeln någotistort, och uppfattar vinstén af att 4> 5 å 6 gånger om året kunna begagna ett och samma Capital.
Det torde
Vara angeläget alt en gång taga första steget till menniskoförmågans fria utveckling, och erkänna alt man bäst sjelf inser hvad som är en nyttigt.
Om återremiss ändtligen önskas, skall jag ej sätta mig deremot, men ett afslag å detta Utlå* Den ii December f. in, i g tande anser jag sä mycket oformligare, som BancoUtskottets Utlåtande öfver samma ärmlie redan blifvit återremitterade Grefve von Schwerin återkom med Ridderskapets och Adelns ofvanomförmälte Deputation, och anmälte, jemte Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens lifliga tacksägelse och erkänsla för Ridclerskapels och Adelns smickrande Oppmärksamhet, alt Hans Excellences hälsotillstånd Vore så förbättradt, det Hans Excellence hoppades kunna i nästa Plenum sig infinna, om ej något recidiv af sjukdomen dessförinnan inträffade.
Jag anhåller att först få fästa mig vid de former, enligt hvilka detta mål blifvit behandladt.
Tvenne Utlåtanden i ämnet hafva inkommit, ett från BancoUtskottet, ett annat från Ekonomiutskottet.
Båda aro af olika innehåll.
Då målet således tvenne gånger förekommit, hafva Rikets Ständer blifvit satte i tillfälle att vid Samma Riksdag på olika sätt afgöra samma amne.
Ett af Utskotten måste hafva Öfverträdt gränsorne för sin befattning.
Det ankommer på Ridderskapet och Adeln att bedöma, hvilketdera misstagit sig.
Banken står enligt Grundlagen Under Rikets Ständers disposition, genom deras BancoUtskolt eller Fullmägtige. 0m, Ekonomiutskottets Utlåtande antages, står 53 tt. a* ao Den ii December f. 111.
Banken deremot under Ekonomiutskottet, emedan det bestämt disposition af mede!, att utur Rikets Ständers Bank utlemnas i och för belåning af spannemäl.
Efter mili tanka var Ekonomiutskottet lika skyldigt att bedöma nyttan af åtgärden, som tvunget att dervid stanna, samt åt BancoUtskottet öfverlemna att yttra sig om medlen och lillgångarne för belåningen.