Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevilln.Ulsk. är sedan i De» 5 Augusti. 135 tillfälle att med den noggrannhet, som delta Ulsk. företrädesvis kan åstadkomma, uppgifva det rätta talet.
I motsats emot Hr von Hartmansdorff anser jag att Bevilln.Utsk. har gatt rätt tillväga när Utsk. beräknat tullinkomsterne för de följande åren till 4,075,000 r:dr om året.
Jag stödjer denna min öfvertygelse derpå alt denna inkomst-titel har icke allenast för de begge sista åren såsom Hr von Hartmansdorff anfört, uppgått till högre belopp än förut, hvilket han uppgifvit hafva varit orsaken till tullförhöjning, utan äfven under loppet af de föregtde åren en längre tid för hvarje år stigit.
När man beräknar inkomsterne så bör man väl göra det så nära det. rätta som möjligt, skulle man göra det efter ett medium för de 5 föreg:de åren sä kommer man till en ziffra som efter den erfarenhet man hittills haft af denna intrad, vida understiger hvad den verkliga inkomsten kommer att utgöra.
Beräkningen här är i alla fall 175,000 r:dr lägre än hvad medeltalet utgjort för de begge sista åren som legat till grund för Utsk:s beräkning.
Synnerligen vid en riksdag då man har så betydligt förhöjt förslags-anslagen, och derigenom gjort det troligt att riksg:s-kont:s ställning bör under loppet af mellaotider blifva betydligt förbättrad, så torde det icke heller vara skäl att sätta inkomst-titlarna lägre än hvad man har all anledn. förmoda af den föreg:de tidens erfarenhet att de skola gå till.
Jag får derföre nu yrka bifall till hvad Bevilln.Utsk. föreslagit.
Jag får nu för min del förklara, alt jag i motsatts lill Frih.
Tersmeden, yrkar bifall till det förslag som Hr von Hartmansdorff framställt.
Det äger visserligen sin läglighet, såsom Frih:n anmärkt, att tull-intraderne under åren 1846 och 1847 uppgått till det belopp, som Bevilln.Utsk. lagt till grund för sin beräkning af dessa intrader för den kommande tiden och hvarigenom det endast blifvit möjligt för Utsk. alt höja denna beräkning med icke mindre än 375,000 r:dr för året utöfver hvad som skedde vid 1844 års riksdag; men den som kastar en blick omkring sig på verldsmarknaden han skall ej undgå att finna, att de nuvar:de förhållanden äro i högsta grad olika emot dem, som egde rum under loppet af åren 1846 och 1847.
Frilen erkänner tvifvelsutan huruledes hvar och en klok affärsman, så vidt ske kan, iakttager försigtighet vid beräkning af sina inkomster och utgifter.
Han erkänner likaledes, det betvitlar jag icke, att om affärsmannen ser sig ega större inkomster, så tvekar han ej heller att i samma mån utvidga sina affärer, för hvilket ändamål han alltså använder ett större förlagskapital.
Dessa principer synes mig hafva under de sista 2:ne åren blifvit af den Svenska handels-korpsen, enl. sakernes naturliga gång iakttagne och tillämpade.
Slån vet alt under loppet af år 1846, en jeruexport skedde ifrån Sverige, större än förut under en lång följd af år, hvartill kom en högst betyglig utförsel af trävaror till serdeles förmånliga priser.
Denna sällsynt lyckliga export-handel ökade penningetillgången och denna beredde, i sin ordning, utväg för liand - I3C
Den 5 Augusti. lande ali importera en vida större mängd utländska varor än sorn eljest skulle blifvit händelsen.
Ar 1847 var den Svenska handeln på utrikes orter om möjligt är ännu fördelaktigare.
Sverige exporterade då till förhöjda priser en högst betydlig qvantitet både jern och trävaror, och hvad som icke litet tyngde pä handelsvägen till fördel för Sverige var den stora Spannmåls-export sorn jemväl det året skedde till högt uppdrifna priser.
Det var således naturligt, att de ovanligt rika tillgångar som denna exporthandel förskaffade våra Svenska köpmän skulle föranleda dem att jemväl i sin ordning importera en ovanlig mängd utländska artiklar.
Men huru står det nu till med handeln?
Frilim känner det lika väl sorn jag.
Man kan knappast utföra ett enda Sköf stångjern, åtminstone ingenting betydligt deraf, under det priserne ä denna artikel äro i fallande.
Ingen trädvaruhandel finnas numera lill och huru det nu förhåller sig med spannmålshandlen det vet Frilen likaledes ganska noga.
Med all den rikedom som tyckes blifva pä jorden en skördeväg, så kunna vi icke påräkna att få exportera en enda tunna säd, enär det är allmänt kändt, alt oaktadt de olyckor som hafva hemsökt fasta landet i Europa, dessa likväl icke sträckt sig till felslagne skördar, hvilka tvärtom der blifvit lika goda som bär i landet.
Om också ett eller annat tusende tunnor spannmål komme alt utgå från Sverige, så sker det ingalunda, det vågar jag påstå, såsom år 1847 hvarken till qvantitet eller till förmånliga priser.
Jag frågar då om det är välbetänkt, att ensamt taga till rättelse dessa 2:ne år, hvilka måhända varit de fördelaktigaste, dera Sveriges handelshistoria sedan århundraden tillbaka har att framvisa?
Jag frågar om det är väl betänkt, att lägga dem till grund vid beräkning af de kommande årens tullintrader.
Bör man äfventyra att genom de brister, som häraf äro att med all sannolikhet befara, nödgas fylla anslagslillarne, med hvad?
jo med lån, hvilka mäste återbetalas med ränta, som också mäste i låneväg anskaffas.
Då 1845 års
Be vill n.
Utsk. uppgjorde sin kalkyl för afgifvandet af förslag till tullinkomsternas beräknande i RiksSlaten, så inskränkte sig icke Bevilln.Utsk. såsom nu, till att taga medinm af endast 2:ne år.
Det gick hela fem åren tillbaka; tog af dem ett medium; lade så till delta medium den ökade inkomst, som genom den af Utsk. föreslagna förhöjning i tullafgifterne å en mängd artiklar kunde påräknas, och på detta sätt korn Utsk. till det resultat, som föreslogs Ständerne, och som af dem gillades.
Grunderne voro som mig synes, ganska riktiga, men hvad som gaf dem tillförlitlighet, det var en annan och lyckligare grund, nemi.: säkra förhållanden både i politiskt och commercielt hänseende inom hela den civiliserade verlden.
När nu förhållandena i sistnämnde afseenden äro så betydligt förändrade och Bevilln.- Utsk. derjemte tilstyrkt samt R.
St. bifallit nedsättning i tullen på en mängd artiklar utan att hafva förhöjt en enda, så bjuder försigtigheten, alt icke beräkna, för den kommande liden, en så stor tullinkomst som den, hvilken under de två sisla åren tillfallit statsverket.
Den 5 Augusti. 137 Jag instämmer uti det af Hr von Hartmansdorff afgifna förslag, alt man måtte taga medium af de fem sistförflutna årens tullinkomster till grund för den nu ifrågavartde inkomst-beräkningen.
Delta medium blir likväl större än hvad Bevilln.Utsk. vid sistlidne riksdag föreslog och R.
St. jemväl anlogo såsom grund för tullinlradernes beräknande vid statsregleringen; men man bör dock kunna med någorlunda visshet äga den förhoppningen, att åtminstone detta belopp icke skall så betydligt i verkligheten understigas.
Tersmeden har stödt sitt försvar för Bevilln.Utsk:s förslag derpå, att då tullinkomsterna allt fortfarande varit i stigande, torde man med skäl kunna hoppas att sådant äfven hädanefter skall fortfarande äga rum, hvadan Bevilln.Utsk. med fog upptagit i sin beräkning inkomsten af tullarne till eli belopp af 4,075,000 r:dr, enär det sista året gifvit denna summa och något derutöfver.
Jag skulle äfven för min del instämma i denna åsigt, om icke de händelser som skakat Europa mellankommil under tiden, efter de är hvilka man tagit till grund för sin beräkning.
Det är temligen tydligt att dessa händelser skola pä handelsverlden utöfva inflytande.
Det är visst icke omöjligt att della inflytande i längd kan blifva för Sverige fördelaktigt, men det är dock föga sannolikt att omedelbart genast så kan blifva förhållandet, enär den handlande verlden allt för mycket sammanhänger att icke en skakning i det ena landet äfven skulle kännas i det andra.
Jag vill endast anföra såsom ett exempel att del är allmänt bekant att de Svenska köpmännen mycket begagnar kredit pä Hamburger-hnsen, och att denna grund för rörelsen nu lidit ett stort afbräck är alldeles afgjordt.
Frilen har vidare stödt sig derpå att detta årets tullinkomster äro ganska betydliga och har deraf velat draga den slutsatsen att de skakningar som Europa undergått icke skulle hafva ett så menligt inflytande på oss.
Jag har förut yttrat att jag medgifver det vara en möjlighet alt vi derpå i längden kunna vinna; men årets rika tulluppbörd får dock icke läggas till grund för en slutsats alt samma förmånliga förhållande skall komma att fortfara äfven nästa år; ty dels kunna de föreg:de årens exporter ganska betydligt dertill bidragit att ordres redan i höstas voro utfärdade lill betydande importer; dels hafva såsom en annan talare redan nämnt, åtskilliga laddningar ämnade till Tyskland, måst vända sig lill Sverige.
Det är då ganska troligt att årets mer än vanligt stora import skall till någon del fylla behofvet äfven för eli kommande år, hvarigenom naturligtvis minskade tullinkomster för det året äro att emotse.
Det är äfven bekant att exporten pä våra betydligaste exportartiklar i år ganska mycket lidit.
Så t. ex. ligger trävaruhandeln nära nog nere.
Jernhandel har visserligen fortgått men i betydligt mindre förmånligt skick än under föreg:de år.
Att under sådana förhållanden beräkna att handeln skall kunna bibehålla sig, tror jag för mindel 138 Den 5 Augustt. vara mindre försigtigt.
K. M:s nåd. prnpos. var uppgjord innan handels-krisen inträffade.
Den var beräknad derpå att R.
St. skulle upphäfva införsel-förbuden, hvarigenom åtskilliga artiklar t. ex. kläde skulle blifva emot införseltull tillätne, hvarigenom Staten skulle kunna påräkna en icke obetydlig inkomst.
Icke destomindre upptog den K. propos:n inkomsten icke högre än till 4,000,000 r:dr.
Sedermera har dock handels krisen inträffat, hvarförutan R.
St. icke ingått på upphåfvande af importförbuden å mer än en enda artikel.
Så vida man lemnar något vitsord åt den K. propos.-n torde det derföre vara temligen oförsigtigt att under sådana förhållanden icke allenast sätta beräkningen af tullinkomsterna lika högt som högslberörde propos. ulan dessutom nå<;ot högre.
För att med någon säkerhet uppgöra ifrågavande beräkningar, torde det sålunda vara nödvändigt att något nedsätta beloppet emot hvad Utsk. föreslagit.
Huru stor denna nedsättning bör blifva, är visserligen svårt, om icke omöjligt att på r:drn bestämma; för att likväl fä något faktum alt fästa sig vid, har Hr von Hartmansdorff uppgifvit ett medium af de 5 sislförflutna årens inkomster.
Deremot kan visserligen invändas åtskilligt; man må dessutom beräkna efter hvilken grund som helst, så blir det alltid en förslagsberäkning, men den af Hr von Hartmansdorff uppgifna grunden är dock någonting bestämdt, någonting som till viss grad icke kan jäfvas, hvadan jag får mig dermed förena.
Att på sätt som Hr von Hartmansdorff och Ilr Printzensköld föreslagit till grund för bestämmande af den inkomst statsverket här skulle kunna påräkna, taga de fem föreg:de årens inkomst, skulle jag för min del tro vara så mycket oriktigare som af dessa fem år, trenne hänföra sig till en föreg:de tulltaxa, och endast de två sednare åren äro uppgjorda efter den tulltaxa som vid sista riksdag upprättades, och som endast med några få undantag blifvit vid denna riksdag bibehållen.
I afseende åter på Statens inkomst af tullarne, så anhåller jag att med anledn. af hvad Hr Printzensköld yttrat derom, alt inkomsterna skulle blifva lägre derföre att tullafgifterne blifvit nedsatte på vissa artiklar, få fästa uppmärksamheten derpå, att dessa afgifter blifvit nedsatta endast på de artiklar der en sådan nedsättning varit af behofvet högt påkallad, der det nemi. hade visat sig, att just till följd af den höga tullen, smuggling af dessa varor ägt rum.
Jag tror således att den obetydliga nedsättning, som i afseende pä dem har blifvit gjord, kommer att höja tullinkomsterna.
Jag ber blott få åberopa artikeln smör.
Flere andre torde dermed vara jemförlige.
Hvad sedermera beträffar de af Gr.
Lagerbjelke omnämnde förhållanden nemi. alt det vore så mycket oriktigare att höja beräkningen utöfver hvad K. M. föreslagit, som R.
St. icke antagit K.
M:s förslag om förbudens upphäfvande, hvaraf, såsom Gr.
Lagerbjelke ganska rigtigt yttrat, den följd skulle hafva inträffat att lulliukomsterne skulle hafva Den 5 Augusti. 139 blifvit ökade, emedan många artiklar, såsom kläde med flere, då kunnat införtullas och lemna en inkomst åt statskassan; så ber jag, alt såsom motvigt deremot, få anföra, alt K. M:s nåd. propus. var grundad pä en för alla artiklar, med få undantag, högst betydlig nedsättning i tulltaxorna.
Denna nedsättning är icke beviljad af R.
St. för den del af taxan, der man ansåg artiklarne vara svårare att insmuggla och således torde de högre tullsatserne på dem kunna i allo uppväga den minskning Gr.
Lagerbjelke förutser såsom en följd deraf att förbuden icke blifvit, på sätt K. M. föreslagit, upphäfne.
För öfrigt torde jag vid detta tillfälle få fästa uppmärksamheten derpå att många års erfarenhet visar att tullintraderne varit jemt stigande och hvarföre, mine Hrr?
Jo derföre att landets handel och dess folkmängd är i ständigt framskridande.
En naturlig följd deraf blir då äfven alt tullinkomsterna ständigt ökas.
Visserligen kunna handelsförhållanden inträffa, som för en kortare tid göra förändring i dessa förhållanden; men jag ber att då få fästa uppmärksamheten på de artiklar som hufvudsakligen gifva inkomst af tullen.
Hvilka äro de, mine Hrr?
Del är icke sådane artiklar som härifrån exporteras, ty export-tullen är nästan ingen eller högst obetydlig.
Det är på de artiklar som importeras, Staten får sin inkomst.
Hvilka äro då de vigtigaste import-artiklar som hufvudsakligen lemna den ifrågavartde stats-inkomsten?
Det är kolonial-varor, socker, kaffe o. s. v., hvilka numera äro ett oundgängligt behof för nationen.
Nationen mäste, nära nog under hvilket år som helst införskrifva ett ungefärligen lika belopp af dessa varor, och det är de som lemna deu största inkomsten.
Visserligen kan, genom en minskad export inträffa att, på sätt Gr.
Lagerbjelke och flere andre talare nämnt, åtskillige af våra import-artiklar minskas; men hvilka äro de?
Hufvudsakligen lyxartiklar.
De lemna dock statskassan en ganska betydlig inkomst, och det är såsom jag nyss nämnde hufvudsakligen pä kolonial-varorne som denna inkomst måste beräknas; och den blir det ena äret ungefärligen lika som det andra, eller snarare i stigande, derföre att behofvet af kolonial-varor är i stigande.
Jemte det jag således för min del anhåller om R. o. Ad:s bifall på den såsom mig synes riktiga beräkning, som Bevilln.Utsk. i detta hänseende uppgjort, tager jag mig tillika friheten att fästa uppmärksamheten uppå det i min öfvertygelse vigtigaste skäl, hvarföre man icke får bifalla någon nedsättning af den ifrågavande summan.
Detta skäl är politiskt.
Vi veta att genom det af R.
St. beviljade kreditiv af 2,000,000 r:dr har en extra tillökning af 300,000 r:dr årligen blifvit lagd på bevillnigen.
Jag hemställer då till Eder, mine Hrr! hvilken känsla det skulle väcka hos landets innevånare om de genom en allt för låg beräkning af de extra ordinarie statsinkomsterna skulle få vidkännas förökning af den ordin, bevillningen.
Jag tror att landels representanter när de till hemorten återvända, skulle i delta fall mötas med föga tillfredsställelse och föga belåtenhet öfver det sätt hvarpå de fullgjort sina uppdrag i händelse de icke blott med en extra bevillning ökat beskattnin - 140 Den 5 Augusti. gen, ulan äfven en tillökning blifvit gjord i landets ordin, bevillning.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå alt riksg:skont:s ställning, derigenom att förslags-anslagen blifvit höjde till sä högst betydligt belopp emot hvad de förut varit, efter all anledn. kommer i ett vida fördelaktigare skick än hvad förhållandet var dä 1847 års Ständer sammanträdde.
I den förberedande beräkningen som blifvit uppgjord öfver statsbrist-summan har man troll sig finna att riksg:s-kont:s så väl samtlige utgifter sorn möjligen behötlige lån skulle kunna med den nuvande bevillningen blifva till fullo betåckta, så vidt R.
St., godkännande denna del af Bevilln.Utsk:s betänk., i afseende å en följande punkt göra en liten ändring, som, då vi hinna till samma punkt, kommer alt underställas R. o. Ad:s bepröfvande.
Af alla dessa skäl skulle jag tro alt det är af högsta vigt att här bifalla ifrägavartde del af betänk.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att en beräkning, sådan som denna, och det veten J alla, mine Hrr! kan aldrig uppgöras så alt den till fullo kommer att motsvara inkomsternes belopp, ty den måste grunda sig på en approximativ uppskattning af de blifvande förhållanderna, men då man i alla fall mäste någorlunda på höft beräkna de blifvande intraderna, för att komma till den siffra som utgör statsbrist-summan, och till följe deraf äfven den ordinarie bevillningen, sä anhåller jag på del ömmaste att icke R. o. Ad. måtte, genom det beslut som nu fattas, föranleda en förhöjning uti den ordinarie bevillningen.
Jag måste bekänna att. mitt hjerta verkligen icke är tillräckligt ömmande för att kunna lyssna till de ömma böner som Hr von Troil framställt om bifall till det förslag lill beräkning af ifrågavar:de inkomster som Bevilln.Ulsk. framställt.
Mitt hjerta säger mig nemi. att man vid alla sådane beräkningar skall gä sä tillväga att, när resultatet af dem en gång blir kändt, det icke må kunna läggas dem till last som uppgjort beräkningen att de hafva på ett oriktigt sätt förfarit, och så lillsägandes missledt folkets omdöme, genom att hos dem framkalla den öfvertygelse som icke bekräftas af sanna förhållandet.
På sådan grund kan jag för min del icke frånträda det förslag som Hr von Hartmansdorff framställt och jag förut tagit mig friheten understödja.
Jag vill således blott i korthet bemöta några af de skäl, som Hr von Troil anfört till stöd för den mening han sökt göra gällande.
Hr von Troil har börjat med det för klarande, att genom åtskillige tullsatser, särdeles på lifsförnödenheter skulle den smuggling som hittills varit ganska stor, betydligen minskas och Staten skulle kunna påräkna en vida större inkomst deraf, än som nu varit förhållandet.
Jag delar ingalunda med honom den öfvertygelsen att smuggling genom den visserligen icke betydliga nedsättning som ä desse artiklar ägt rum, skall förekommas.
Tvertora visade sig, under öfverläggning om tulltaxan, huruledes den efter Finska traktatens uppgörande, Den 5 Augusti. 141 inträdda låga tulleu på den af Hr von Troil föieträdesvis uppgifna artikeln smör, ingalunda förekommit smuggling, utan att den ivertom blifvit verkställd i nästan lika stor skala, efter som före den höga tullbeslämmelsens nedsättande.
Vidare har llr von Troil anfört all riksg:s-kont:s ställning numera skulle hafva blifvit så fördelaktig i följd af de öfver dess inkomst gjorda beräkningar, att man icke hade skäl att betvifla det riksg:s-kont. skulle kunna fylla de brister som på en eller annan litel kunna uppstå; men jag ber Hr von Troil erinra sig att förslags-anslagen äro af beskaffenhet att kunna göra ett streck öfver den beräkning som man uppgjort för riksg:s-kontoret. R.
St. hafva väl vid denna riksdag ökat förslagsanslagen pä åtskilliga artiklar och deribland äfven för den som lemnar den största bristen nemi. fångvärds-anslaget; men R.
St. hafva icke tillställt sä att detta anslag ens förslår till de utgifter som hittills för fångvården måst bestridas.
Tvertom hafva de fastställt detsamma till 100,000 r:dr mindre om äret än hvad det hittills utgjort.
Således har riksg:s-kont. der alt påräkna en utbetalning, hvartill medel, sä vidt mig vetterlig! är, icke blifvit af StatsUlsk. beräknade för riksg:s-kont. att erhålla.
Vidare har llr von Troil yttrat att tullintraderne varit i beständigt stigande under den förflutna tiden och alt man således med full visshet skulle kunna antaga att ett sådant förhållande komme att för framtiden äga rum. 1 detta afseende har Hr von Troil bestämdt misstagit sig.
Jag raedgifver lika med honom att före 1844 handeln berodde af hell andra tullbeslämmelser än dem som efter denna tid gjort sig gällande; men en icke så alldeles osäker ledning kan dock derifrån hämtas för sakens bedömande.
Då visa de uppgifter som Bevilln.Utsk. vid sistl. riksdag erhöll ifrån tullverket öfver lulliukomsterne ifrån 1839 till och med 1844, således under fem års lid, en så betydlig skillnad för vissa år, att då t. ex. för är 1842 tullinkomsten gjorde omkring 3,900,000 r:dr, så minskades denna inkomst under påföljande året 1843, då en mindre fördelaktig konjunktur hade inträdt, till 3,500,000 t':dr eller med icke mindre än 400,000 r:dr.
När under denna lid en sä betydlig skillnad i tullintraderne för 2:ne år kunde uppstå, så hemställer jag om icke samma förhållande jemväl hädanefter kan inträffa.
Man brukar vanligen hämta ledning för sina beräkningar ifrån den förflutna tiden; man brukar, om man är försigtig, att akta på historiens lärdom.
Tullverkets historia vittnar derom att de kalkuler man uppgjort kunna inom nästa års slut vara i högsta grad felaktiga.
Det kan då icke skada om man såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, tager 2 å 3 är af den lid som förflutit under det andra grunder för tulltaxan voro gällande och lägger dem till de tvä sista åren, då en annan tulltaxa tjenat till efterrättelse.
Just derigenom kan man utfinna ett medeltal som i någon mån kan närma sig det rätta, men att taga just de fördelaktigaste år som Sveriges handels-historia vet att framvisa lill grund för framtida förhållanden, dä man bestämt känner alla de ofördelaktiga omständigheter som redan inverkat och 142 Den 5 Augusti. efter all anledn. ännu länge skola inverka på vår handel, det synes nära nog vittna om eli slags lättsinnighet i beräkningar, dertill R.
St. icke böra göra sig skyldige.
Hr von Troils ömma böner härleda sig hufvudsakligen derifrån att
Svenska folket skulle kunna blifva särdeles missnöjdt i händelse R.
St., sorn redan beslutat pålägga en extra bevillning i och för kostnadernes bestridande vid de af K.
M. beslutade rustningar, måhända skulle af en lägre beräkning af de extra statsinkomsterne, nödgas motse en förökning i den s. k. allmänna bevillningen.
För min del hemställer jag lill Eder, raine Hrr! om härmed kan i framtiden blifva bättre.
Hvar finnes väl någon utsigt att med statsverkets för handen varande tillgångar kunna fylla alla för handen varande behof, när utsigten tverlom är den, alt de extra statsinkomsterna snarare skola falla än stiga?
Ar det då icke bättre att, medan tid är, öppet och utan omsvep säga huru saken sig förhåller, än att dröja dermed tilldess omständigheterne hunnit förvärras och i samma mån göra uppoffringarne både större och mera tyckande.
Sanningen skall nog genom sakernas eget inneboende tvång, omsider kräfva ut sin rätt och komma till nationens kännedom.
Den, som då befinnes hafva förespeglat förhållanden, som vederläggas af verkliga fakta, skall försättas i en ställning, som icke kan vara hvarken önskvärd eller för honom tillfredsställande.
Jag vill icke dela denna ställning.
Likmätigt den pligt mig åligger, såsom en af Svenska folkets representanter, tror jag mig ej ett ögonblick böra tveka, att genast fritt och öppet framställa sakerne sådane, som de i verkligheten sig befinna, viss derom att folket heldre dermed skall finna sig belåtet, än med beräkningar, hvilkas utgång lätteligen kan uppväcka den misstanken, ehuru oförtjent den än må vara, att man velat föra delta folk bakom ljuset.
Man skulle tro på det tal som här hållas alt det vore en högvigtig fråga som här vore under öfverläggning.
Den högvigtiga frågan hvälfver sig egentligen om beräkning af tullinkomstorna lill 75,000 t :dr mer eller mindre.
Detta är en sådan lumpenhet att det sannerligen icke borde upptaga fem minuters tid hos R. o. Ad.
Man har föreslagit ali beräkua denna inkomst efter medium af hvad under de 5 sista åren influtit, men om man frågar huru stort delta belopp varit, så kan man ej ur förra eller nuvar:de riksdags-handlingar taga rätt på den summan.
Saken skulle således remitteras till Bevilln.Utsk. på det att man sålunda måtte få summan bestämd.
Månne man då antingen summan vore större eller mindre nu skall antaga den i förväg utan att känna dess belopp?
Det kan jag åtminstone för min del icke göra.
Vi veta hvad tullen gifvit på de två sista åren samt känna medium deraf.