Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I)å nu härtill kommer, att totalsumman af Sveriges spanmålsexport under 1865 uppgått till ej mindre än 14,382,294 kub.-tot, under det importen endast utgjort omkring 800,000 kub.-fot, frågar jag, om det kan vara skäl att vid sådant lörhållan.
.de och framförallt vid betraktande af de priser, som nu äro g Ilande, upphäfva den tullfrihet, som under 11 år egt ruin.
Jag har kunnat föreställa mig att i afseende på ladugårdsprodukter en och annan röst skulle höja sig för åsättande af tull, men jag kan verkligen ej fatta, huru någon, då Sverige nu blifvit ett i stort spanmålsexporterande land, kan yrka, att spanmålen skall beläggas med tull.
Såsom ett skäl att skydda jordbruket medelst tullar hafva många här anfört, att vårt jordbruk arbetar under så ogynnsamma omständigheter, såsom hårdt klimat, brist på kapitaler och förlag etc.
Jag har dock ej hört någon taga i beräkning det betydligt högre jordvärdet i utlandet och att således den utländske jordbrukaren nödvändigt måste hafva större inkomster af jorden, än den Svenske, lör att kunna erhålla ränta å detta högre jordvärde.
Skånes landtbrukare äro vida lyckligare lottade än Norrlands i afseende å klimat, jordens bördighet etc., men jordvärdet i Skåne är ock betydligt högre än i Norrland, och jag har aldrig hört någon ifrågasätta att Norrland behölver skyddas mot Skåne.
Under åberopande i öfrigt af de skäl, som förut i denna Iråga blifvit anförda, anhåller jag att K. o.
Ad:n ej måtte upphäfva den tullfrihet, som under 11 år varit gällande, och att således 11. o. Ad:n ville, med afslag å Utsk:ts hemställan, besluta att artiklarne omalet hvete och omalen råg fortfarande skola vara tullfria.
För den händelse att Sveriges pro duktion af spanmål vore mindre än hvad landet behöfver eller precis motsvarande landets behof, skulle jag kunna tänka mig, att det vore för producenterna fördelaktigt, om tullagstiftningen förhindrade import deraf, ty i sådant fall skulle man genom tullsatser kunna reglera priserna, i förra fallet öfver hela landet, och i det sednare, till följd af den olika fördelningen af behofvet, å särskilda landsorter.
Men om man måste medgifva, att produktionen är större än landets behof och att således import för konsumtionen icke erfordras, så förmodar jag, Mine Hrr, att J skolén blifva mig svaret skyldige, om jag frågar eder, på hvad sätt i detta fall tullar skola kunna föranleda en förhöjning af priset.
I)å nu förhållandet är, att produktionen under sista qvinqvenniet icke allenast motsvarat H. IV. 30 466
Den 23 April e. m. behofvet, utan älven öfverskjutit konsumtionen med 1 million tunnor, så torde väl också Hrr:ne medgifva, alt så väl R.
St:r som Regeringen förfarit klokt, då de icke lagt onödiga band på spanmålshandeln medelst tullar.
En vid förevarande Betänk, fogad tabell, hvars sanningsenlighet väl icke torde kunna bestridas, utvisar nemligen, att under qvinqvenniet 1853—1857 exporten af spanmål öfverstigit importen med 700,000 tunnor, äfvensom att 1858—1864 exporten varit 1,300,000 tunnor större än importen.
Detta är ett obestridligt faktum, och, örn de premisser, som jag förut tillåtit mig framkasta, äro sanna, mäste också slutsatsen blifva den, att det för oss landtmän icke kan vara af någon fördel att få tull på spanmål.
På spanmålshandeln kunna tulisatser aldrig verka annat än hämmande, aldra helst om man ställer sig på en fullt rättvis grund.
Och, då man å ena sidan till skydd för producenten fordrar tullsatser, måste man å andra sidan till skydd för konsumenterna medgifva, om, i följd af missvext eller andra förhållanden, priset skulle blifva alltför högt och fara för hungersnöd uppstå, deri Regeringen i grundlagen bokstafligen tillerkända rätt att utfärda exportförbud.
Detta anser jag vara en olägenhet, och det är en så mycket större olägenhet efter det system, man nu velat göra gällande, som vid det förhållande, att vår produktion af spanmål är tillräcklig för landets behof, någon fördel af lull icke kan uppstå för jordbrukarne under andra förhållanden än dä landets produktion nedgått till ett minimum.
Om vid ett sådant tillfälle Regeringen meddelar ett exportförbud, hvad hafva vi då för nytta af tullsatser?
Jag tror mig nu hafva visat, att spanmålstullar icke behöfvas och jemväl rättfärdigat det omdöme, på grund hvaraf jag yrkar, att Utsk:ts hemställan i denna punkt rnåtte ogillas samt att omalen hvete och råg fortfarande må tullfritt införas.
Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Gr. Posse har yttrat, att, om Sverige vöre ett spanmälsimporterande land, skulle han icke hafva något emot att lägga tull å denna vara, men att, då förhållandet deremot är, att Sverige exporterar spanmål, så kunde han ur statsekonomisk synpunkt icke gilla, att tull derå lägges.
Om Grm medgålve en mindre absolut tillämpning af sitt system, skulle han finna, att Bevilln.-lJtsk:t följt den åsigt, Gr:n hyllar, ty Utsk:t bar icke föreslagit tull på sådana spanmålsslag, som härifrån exporteras i stor skala, utan endast på råg och hvete, som utgöra föremål för import, hvilken under de sednare åren, endast för rågen, uppgått till omkring 300,000 rdr årligen i medeltal, utöfver hvad som exporterats, Gr:n har vidare yttrat, att, om, i händelse af missvext, Regeringen skulle finna sig nödsakad att vidtaga några utomordentliga åtgärder för att lindra den nöd, som kunde uppstå, spanmålstullarnes upphäfvande vore en berättigad åtgärd, som sålunda i lörsta hand kunde motses, men, då så låga tullar som de af Utsk:t föreslagna äro åsätta, kan jag icke finna, att den obetydliga ned - Den 23 April e. m. 467 sättning al' några få procent i priset, sorn härigenom kumle uppkomma, i någon mån rättfärdigade en åtgärd, som inverkade störande på handelns gång, hvilken om någonsin, under sådana förhållanden, bör kunna trygga sig vid det bestämda.
Jag är öfvertygad, att, om missvexten blir aldrig så svår i England, komma dock aldrig de Engelska spanmålstullarne att af denna anledning för tillfället upphäfvas.
Här bar äfven blifvit sagdt, att det högre jordvärdet i angränsande länder, hvarifrån vår spanrnålsimport kommer, skulle göra, alt räntan på detta jordvärde betungade produktionen i dessa länder med kostnader, som här icke finnas, och hvarigenom förhållandet emellan våra produktionskostnader och utlandets jemnades.
Jag känner visserligen icke jordvärdet i Oderländerna, derifrån en stor del af den råg och det hvete kommer, som importeras här i landet, men jag har anledning att tro, att detta icke är så särdeles högt i Ryssland och Polen, hvarifrån både på direkt och indirekt väg ganska mycket spanmål importeras till Sverige.
Cronstedt, har erinrat om det obilliga deri att Sverige skall betala tull till rika länder lör den spanmål, som exporteras, men icke uppbära någon för den som importeras.
För att rigtigt fatta denna anmärkning torde det vara nödigt öfvergå till siffrorna, då dock framstår att med beräkning af 2 millioner tunnor spanmåls-export, reducerad till vigt af bafra, denna tull efter 37 öre tunnan uppgår i England, dit det mesta går, till omkring 750,000 rdr, under det att vi efterskänka 200 å 250,000 rdr, som, efter Bevilln.-Utskits tariff, Sverige skulle i tull uppbära lör importerad spanmål.
Mig förefaller det som läge häri ett anmärkningsvärd! missförhållande, som allt mer och mer kommer alt utveckla sig, i samma mån, som hafreodlingen kommer atl uttränga odlingen af de ädlare sädesslagen.
Jag skulle hafva åtskilligt att tillägga i sjelfva principfrågorna, men då mina åsigter häruti blifvit hufvudsakligen anförda af föregående talare, inskränker jag mig till att yrka bifall till hvad Utskit föreslagit i den nu föredragna punkten.
Lika med den siste värde talaren får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt här aldrig varit ifrågasatt, hvarken af Bevilln.-Utsk:t eller af någon talare, att åsätta tull å de sädesslag, hvilka Sverige i betydligare mån exporterar.
Man talar om den ofantliga sädesexporten och fröjdar sig deråt liksom åt tulltaxan, men denna export utgöres nästan uteslutande af hafre, och jag hemställer hvad vinst landet egentligen skördar deraf.
Odlingen af de ädlare sädesslagen har under sista decenniet uppenbart aftagit, hvaremot hafreodlingen ökats, och denna vara nödgas våra jordbrukare af penningebrist afsätta till utlandet, i stället för att detta sädesslag både kunde och borde på ett vida fördelaktigare sätt användas inom landet.
Emellertid är det icke i denna fråga något skäl att tala om vår sädesexport, dä aldrig någon ifrågasatt att åsätta 468 Den 23 April e. m. tull å vårsäd, utan endast å de sädesslag, hvilka importeras till Sverige.
Importen utgjorde under quinquenniet 1860—64 i medeltal årligen af hvete 14,800 tunnor och af råg 308,000, då under det nästföregående quinquenniet exporten besteg sig i medeltal årligen, af hvete till 6,049 tunnor, och af råg till 71,400 tunnor.
Skulle nu de låga tullsatserna, Bevilln.-Utsk:t för dessa artiklar föreslagit, blifva af B.
St:r antagna, är det klart, att derigenom skulle tillskyndas statsverket en årlig inkomst af omkring 270,000 rdr. och jag frågar, om vi äro nog rika att kunna undvara detta, eller om det ej är skäl att, då vi genom Franska traktaten lida en beräknad årlig- minskning i inkomster af 2,600,000 rdr, försöka göra besparingar genom åsättande af tull å landtmannaprodukter, hvilket dessutom bereder våra jordbrukare den fördelen att det gör deras vara lättare afsättlig än den utländska.
För öfrigt tillåter jag mig upprepa hvad jag i ett föregående plenum omnämnt, eller att i England är tullen å en tunna hvete om 16 lisp. 56 öre, i Frankrike 96 öre och i Norge ej mindre än I: 89 öre.
I Norge, der de fattigare deremot kunde fordra tullfri införsel af spanmål med mera skäl än i Sverige, då förstnämnde lands sädesproduktion ingalunda mosvarar förbrukningen, der äro ändock spanmålstullarna betydliga.
Då således de här föreslagna spanmålstullarne skulle bereda jordbruket en fördel och tillskynda statsverket en ej obetydlig inkomst, och då dessutom de liesta andra länder hafva tull å spanmål, finner jag det vara med klokhet och rättvisa öfverensstämmande att bifalla desamma.
En vigtig omständighet är ock den, att genom åsättande af spanmålstullar våra jordbrukare ej längre skulle vara tvungna att nästan uteslutande egna sig åt hafreproduktion, utan skulle kunna återgå till det intensivare landtbruket.
Det är ett gammalt ordspråk i södra Sverige, att man sår sig rik på hafre och fattig på hvete.
Jag betviflar, att den af Bevilln.-Utsk:t föreslagna tull å hvete af 15 öre per kubikfot kan motverka de klimatiska förhållanden, som förorsaka, att hafreodling
Iemnar större afkastning än produktionen af hvete.
Man har här påstått, att odlingen af de ädlare sädesslagen, såsom råg och hvete, under de sednare åren aftagit, men jag får upplysa, att under det i grannskapet af den ort, jag tillhör, för några år sedan icke öfver 100 tunnor hvete såddes, derstädes nu sås öfver 1,000 tunnor af detta sädesslag.
Importen af hvete har visserligen ökats, men man förbiser helt och hållet att förbrukningen deraf i landet äfven tilltagit.
För några år sedan såg man allmogens barn högst sällan hafva en hvetekaka, hvilket nu deremot ofta är händelsen; denna förmån bör man väl icke beröfva dem, Odlingen af råg har deremot betydligt minskats, emedan densamma är underkastad flera vanskligheter.
En erfaren jordbrukare från Halland, med hvilken jag vid riksdagens början sammanträffade, uppgaf för mig, huru besynnerligt det än kan Den 23 April e. m. 469 lita, att den jord, som i Halland anses vara den bästa, icke står i så högt pris som sämre jord; i stället för att gödsla till råg och taga en råggröda, har man nemligen funnit det vara fördelaktigare att gödsla till potatis och taga tvenne års sådan gröda.
Hvarje provins’ klimat är lämpadt för produktion af en viss slags sädessort; så t. ex, producerar Bohuslän den hästa hafran.
Skulle man nu genom tullsatser vilja tvinga Bohusläns innevånare att odla hvete, så att de finge missväxt, skulle man, för att begagna ett Skånskt uttryck, bära sig komplett »tosigt» åt.
Icke kan tulltaxan förmå oss att förändra det cirkulationsbruk vi infört, hvilket afser att genom rationelt jordbruk frambringa så mycket, vi möjligtvis kunna på vår jordtorfva.
En värd tatare yttrade nyss, att den Franska handelstraktaten förorsakat en förminskning af 2 millioner uti tullinkomsterna.
Detta är ett obevisadt påstående; erfarenheten säger annorlunda, och personer, hvilkas uppgifter i detta ämne man måste anse fullt tillförlitliga, hafva ådagalagt, att tullinkomsterna under förra året uppgingo till samma belopp som under de föregående.
Således kan det icke från tullinkomsternas sida vara skäl att belägga spanntål med tull.
Frågan är af föregående talare så utredd, att jag icke längre vill upptaga R. o. Ad;ns tid, men jag kan dock icke underlåta att med några ord vända mig mot en värd talare, som behagade till granskning upptaga det anförande af Frih.
Gripenstedt, som H. Exc. Frih. De Geer uppläst.
Jag tror mig kunna säga, att jag icke visat mig vilja hylla ministérens åsigter, men jag får dock förklara, att det förefallit mig som om den värde talaren baserat sin skarpt logiska bevisning på den principen, att de frånvarande alltid hafva orätt.
Jag skulle önska, att jag finge se den värde talarens och Frih.
Gripenstedts anföranden bredvid hvarandra, tryckta på half spalt, och jag skulle då tryggt öfverlemna åt publicum att bestämma, hvem som har rätt och framlagt de bästa bevisen för sina åsigter.
Jag yrkar afslag å Utsk:ts hemställan och fortfarande tullfrihet å spanmål, Frih. Alströmer, Oscar:
Jag har begärt ordet endast för att erinra om ett faktum, hvilket torde kunna hafva något inflytande på denna fråga.
Man har här talat om vårt lands för jordbruket så ogynnsamma klimatiska förhållanden, och man har genom exempel från sydligare, mera lyckligt lottade länder sökt visa, att vi böra åsätta tull å spanmål.
Vi hafva dock ett exempel att söka på vida närmare håll, nemligen i Finland.
Detta land, hvars jordbruk väl icke i något afseende kan anses bättre lottadt än vårt, har eftersträfvadt och till allmän belåtenhet förlidet år vunnit 15 års tullfrihet för spanmål.
Då den s. k. statsekonom, som i ett nyligen utgifvet arbete låtit sig angeläget vara att redogöra lör de Japanska och Chinesiska tulltaxorna, underlåtit att omnämna detta vigtiga förhållande, har jag 470 Den 23 April e. m. anselt mig böra derpå fästa R. o. Adms uppmärksamhet, helst man icke bör förbise hvad som ligger närmast till hands.
Jag yrkar afslag å Bevilln.-Utsk:ts förslag och bibehållande af tullfrihet för apanmål.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af den för ifrågavarande sädesslag nu stadgade tullfrihet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades talrika och starka nej, blandade med många ja, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan och bibehållande af tullfrihet för de ifrågavarande sädesslagen, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med ganska många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:!
N:o 8 gjorda hemställan, att R.
Sier må antaga följande tullsatser, nemligen 15 öre per kubikfot å omalet hvete samt 10 öre per kubikfot å omalen råg, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bibehåller den för berörde sädesslag nu gällande tullfrihet.»
Nej — 89.
Då jag vet, att flera andra ledamöter dela min öfvertygelse om lämpligheten deraf, att de artiklar, som nu skola föredragas, särskildt behandlas, får jag- hos Hr Gr, o. Landtm, anhålla om propos. derå, att dessa artiklar skiljas från hvarandra och först föredrages »mjöl af hvete och råg», samt derefter »gryn, alla slag.» Gr.
Jag förmodar, att den mening, som kommer att göra sig gällande med afseende å mjöl af hvete och råg, äfven kommer att göra sig gällande i afseende å gryn; och får derföre hemställa, att R. o. Ad. måtte behandla alla dessa artiklar i ett sammanhang.
Den 23 April e. in. 471 Gr.
Jag ber att få upplysa den siste värde talaren derom, att uti det förslag, jag tagit mig friheten framställa, icke ligger någon slags krigslist, utan att det helt enkelt är föranledt deraf, att import af mjöl eger rum, men att deremot, så vidt jag vet, import af gryn är högst obetydlig, och att jag derföre skulle önska tull å de olika mjölsorterna, men icke vill påyrka sådan å gryn.
De gryn, som importeras, utgöras icke af sädesgryn, utan till största delen af risgryn och andra sådana sorter, som icke behöfva något skydd.
Då således ifrågavarande artiklar äro af helt och hållet olika beskaffenhet, torde Gr.
Posse utan våda kunna ingå på mitt förslag att särskildt behandla dem, till hvilket jag fortfarande yrkar bifall.
Just derföre att importen af gryn är högst obetydlig eller alldeles ingen, anser jag det vara skäl att behandla denna artikel i sammanhang med artikeln mjöl.
Jag yrkar fortfarande afslag å Gr.
Liljencrants’ förslag.
Sedan öfverläggningen i frågan ansetts härmed slutad, yttrade Ur Gr. o. Landtm., att Gr.
Liljencrants hade föreslagit, att hvad Utsk:t hemställt i afseende å mjöl af hvete och råg samt beträffande gryn, alla slag, skulle särskildt behandlas och afgöras, men Gr.
Posse deremot yrkat, att dessa artiklar skulle i ett sammanhang företagas till afgörande; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Gr.
Liljencrants' förslag, och då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Mjöl af hvete och af råg.
(Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera ej af honom återlemnats.)
Hr Åkerman: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera ej af honom återlemnats,)
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af nu stadgade tullfrihet för ifrågav.de slag af malen spanmål, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan och tullfrihetens bibehållande för mjöl af hvete och af råg, då svaren likaledes utföllo med många så väl ja som nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Votering begärdes; hvarefter uppsattes och justerades följande voteringspropos.: 472 Den 23 April e. m. »Den som bifaller Bevilln.-Utskds i Betänk:t N:o 8 gjorda hemställan, att en tullsats af 80 öre per centner skall åsättas mjöl af hvete samt alt mjöl af råg skall draga en tull af 50 öre per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, alslår H. o. Ad. denna hemställan och bibehåller den för sagde artiklar nu gällande tullfrihet.»
Nej — 88.
Gryn alla slag.
(Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt lör justering, har sedermera ej af honom återlemnats.)
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades mångå nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för ifrågav:de artikel, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utsk:ts hemställan om tullfri införsel för alla öfriga sädesslag, omalna eller i form af mjöl.
Trädgårdsbönor.
Frill, af Ugglas: J öfverensstämmelse med de åsigter, jag lörut uttalat, anhåller jag örn afslag å Utskds förslag och tullfrihet för artikeln bönor.
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för trädgårdsbönor, dä svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Åkerbönor.
Hr Bennich: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera ej af honom återlemnats) Den 23 April e. m.
473 Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., lörklarades den föreslagna särskilda rubriken för åkerbönor böra uteslutas till följd af R. o. Ad:s rörande trädgårdsbönor fattade beslut.
Humle.
Frih. af Ugglas: .lag vågar anhålla om afslag å denna punkt och att R. o. Ad. ville besluta fortfarande tullfrihet å artikeln humle, och jag gör detta så mycket heldre, som det inom UJtsk:t upplystes, att den utländska humlen är nära nog nödvändig lör tillverkning af det s. k.
Baijerska ölet, som numera så allmänt fortares.
Efter härmed slutad öfverläggning gjordes forst propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af tullfrihet för ifrågavide artikel, då svaren utföllo med många ja samt några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Afven å denna artikel, såsom utgörande en råvara, anhåller jag om tullfrihet, och jag kan icke förstå, hvarför lin skulle draga tull, då införseln af ull är leornad tullfri.
Sedan öfveriäggningen förklarats slutad samt propos. på bifall till Utsk:ts hemställan först blifvit framställd och med manga nej jemte några ja besvarad, gjordes propos. på afslag å samma hemställan och bibehållande af tullfrihet för artikeln lin, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utsk:ts hemställan i als. å öfriga landtmannaprodukter.
Posse: ])å pott-aska är ett råämne, som användes i vår industri, och R. o. Ad. förut följt den grundsatsen att råämnen må tullfritt införas, anhåller jag att detta äfven nu måtte tillämpas och pott-aska alltså lemnäs tullfri.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades mångå nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för ifrågavide artikel, då svaren utföllo 474 Den 23 April e. m. med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Bläckpulver eller substans, llintor, garn, jute, kamfer, karkasser och karkassband, kopparstick, estamper etc. samt korgar och korgmakarearbeten.
Utskits förslag biföllos.
Metaller.
Utskits hemställan ang. »rnarinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg.» Frih. af Ugglas:
Hvad marinmetall angår, måste jag yrka alslag å Utsk:ts förslag.
Tillverkningen af denna vara, som, efter hvad vi vela, användes till förhydning af fartyg, har, sedan tullen derå börttogs, icke obetydligt stigit, ehuru sådan tillverkning sker endast vid en enda fabrik.
Att, för att skydda denna enda fabrik, fördyra en för alla fartyg nödvändig vara, synes icke vara billigt.
Jag yrkar afslag å Utsk:ts förslag och att denna artikel måtte få förblifva tullfri.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för ifrågav:de artikel, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utskits hemställan ang. »andra slag oarbetade metaller, latun och trådband derunder inbegripna.»
Hr Breitholtz, Claes: Messing består, som hvar och en vet, af koppar och zink, samt har till följd af det billiga priset å sistnämnde beståndsdel betydligt lägre värde än koppar.
Det oaktadt, — och ehuru tillverkningskostnaden för de produkter, som framställas af denna legering, är ungefärligen densamma som för likartade produkter af koppar, — har under en längre tid och intill år 1863, då inflytandet af en friare tullagstiftning slutligen åstadkom en förändring, priset å messingsplåt eller s. k. latun och trådband hästädes stått betydligt högre än å kopparplåt, hvaraf synes, att konsumenterne af dessa messingsläbrikater under omnämnde tid blifvit af Skultuna verkstad på ett orimligt sätt beskattade.
En dylik beskattning, ånyo införd, sedan den redan i flere år varit afskaffad, skulle Den 23 April e. m. 475 kännås ännu mer betungande än förut, fastmer som den icke kan anses på något sätt berättigad.