Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. må äga alt bestämma de generella grunderna, med öfverlemnande åt hvarje stånd att afgöra sin särskilda ståndsordning.
Spens, inser jag visserligen nödvändigheten utaf, alt i val-lagen inflyta bestämmelser i afseende på hvarje särskildt stånds sätt att välja.
Min anmärkn. i ett föreg:de plenum, sorn Hr von Hartmansdorff åberopat, åsyftade icke att suga något annat, än att jag icke fann någon jemnvigt deruti, att R. o. Ad. skulle uteslutas från rättigheten att bestämma något om sin ståndsordning, då den rättighet, sorn Hr von Hartmansdorff föreslår, var förbehållen de 3 öfriga Stånden.
Jag tror för öfrigt, i öfverensstämmelse med hvad jag anfört, det vara försigtigast och bäst att lemna alla dessa detaljer för närvar, åsido.
Yi hafva redan sett (vänne redactions-förslag till detta moment, som icke kunnat antagas, lita n undergått föi ändringar, och det är ingenting, som försäkrar mig om, att i Hr von Hartmansdorffs förslag ligger en större säkerhet för att icke anmärkn:r deremot kunna göras.
På dessa grunder anhåller jag om Hr Frih. o. Landtnäs propos. lill afslag å ifrågavar. punkter.
Jag erkänner riktigheten af Gr.
Spens’s anmärkn. emot ordet ''kammare,’’ som bör utbytas emot ordet Rikets Stander.
Frågan om hufvudmän och ättemän har jag upptagit i mitt förslag.
Om Ståndet icke finner skäl ali yttra någon gemensam tanke i detta fall, skall jag icke besvära med yrkande derpå.
Men jag önskar dock, att denna förkortning af Ståndets gemensamma tanke icke måtte föranleda dertill, att förslaget fran Coust.Utsk. blir så naket, att hvarken detta eller något annat
Stånd kan antaga detsamma.
Derigenom att vi uppskjuta eller låta denna fråga förfalla och således få slut på detta ämne, slippa vi doek icke genast härifrån, ty i ordningen att föredragas komma nu åtskilliga vigtiga betanien från LagUlsk., så att de, som vilja deltaga i öfverläggningen om ämnen af vigt, måste ändå stanna qvar.
Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. de nu upplästa delarna af Hr von HartmuosdoWFs förslag böra förfalla.
Jag får anmäla min reservation mot beslutet, af fruktan för Coust.Ulsk:s välvilja i detta fall.
Den återstående punkten i det förslag jag inlemnat, är af så nära sammanhang med den g:de i Hr von Den a November e. m. 45 HartmansdorfFs, alt när elen ena förfaller, måste äfven deri andra förfalla, oell jag anhåller således att den ej vidare måtte förekomma lill föredragning.
Hr von Hartmansdorff; Del Sr just den §:n, sorn förvarar stånds-privilegierna.
Jag anhåller derföre, att han matte uppläsas samt at Ståndet antagas, emedan jag ieke vill hafva på mitt samvete att han förfölle, utan alt Ståndet yttrat sig derom.
Det ifrågavar. förslaget upplästes, så lydande: ’’Väckcs på sednare riksdag, än den, der beslut fattas örn intagande i Riksförsamlingen af 5:te ståndets omhud, fråga om ändring i något stånds ordning, sammanträde det ståndets på riksdagen närvar, ombud från hegge hamrarne, och blifve intet annat ändringsförslag
Riksförsamlingen understäldt, än det som dessa ombud genom Hesla rösterna godkänt.
Till antagande af sådant förslag fordras sedermera Riksförsamlingens bifall och Konungens samtycke.” Gr.
Orsaken hvarföre jag yttrade alt denna § hade nära sammanhang med den förut förfallna, ligger i orden : ”något stånds ordning.”
Det är genom samtliga ståndens beslut i anleda, af Const.Utsk;s blifvande fö 1 slag, som del framdeles skall komma att bestämmas hvilka delar af ståndens representations-ordningar, sorn skola stå i grundlagarna, och hvilka delar, som anses böra till de detaljer, som böra inflyta i stånds-ordningarna.
Innan detta afskiljande är skedt, innan beslutet derom är fattadt, tror jag icke, att, sedan man beslutat att afvakta ett sådant afskiljande, man bör upptaga till gemensam tanke en §, der frågan örn sjelfva ståndsordningen förekommer; ty annars debatterar man öfver något, som man ännu icke fått klart begrepp om.
Frih. boye:
Jag förenar mig i allo med hvad den siste talaren framställde.
Jag kan för min del icke förstå huru ståndens privilegier på minsta vis skola förnärmas, derigenom alt detta förfaller.
Så länge 114 §:n Reg.F:n står qvar, så länge kan ej fråga blifva 0111 förminskande eller förnärmande af privilegier, och i alla fall har Gr.
Spens ofantligt rätt deruti, att det är tids nog alt stadga ordningen, när sjelfva generella förslaget först vunnit bifall.
Jag begär propus, på att delta mätte anses förfallet.
Då jag icke baft tillfälle alt öfvervara ens öfverläggningarna i dessa ämnen, som äro af så mycken vigt, hvadan jag icke heller kan vara initierad i dem, så borde jag icke heller nu afbryta den tystnad jag ämnat iakttaga.
Såvida den punkt, sorn 1111 är i fråga, rörer R. o, Ad:s representationsrätt, skulle jag finna af mycken vigt, att det sätt komme all bestämmas, under hvilket R. o. Ad, vill öfverlemna at Const.Ulsk. att införa denna bestäm - 46 Den a November e. m. mdse i nya representatioas-förslaget.
Det synes mig, sorn skulle, så ofta oell så länge som ståndsprincipen varder följd oell iakttagen oell ligger lill grund för Riksförsamlingens grundlag, det bero på livart oell ett stånd sjelft att b sluta öfver de förändringar i grundlagen, som röra livait stind för sig.
Om man stadgar, att, litirudan än representationen? hädanefter må blifva, alla förändringar i grundlagen skulle behandlas ståndsvis, så tror j ig, alt en sådan sats stöde i full öfverensstämmelse nied de beslut man fattat Hr von Troil, Emil:
Ulan tvifvel lärer något beslut i samma syftning med det nu föreslagna komma alt af Ståndet fattas i sammanhang med den förestående representationsförändringen.
Jag finner likväl itne liufvudsakliga betänkligheter, hvilka hindra mig alt i denna stund saga ja till förslaget: den ena, att det tyckes förutsätta en viss formation af den äldre kammaren, hvarom R o. Ad. icke funnit för godt att ännu något besluta; och den andra, sorn är af ännu större vigt, alt vi nemi. för det närvar, endast från Cnnst.Utsk. erhållit förslag lill en val-lag, oell dertill lärer icke denna fråga kunna hänföras.
Den hörer tydligen till den nya representationens arbetsordning; och det lärer således först vara när vi ifrån Cnnst.Utsk erhållit förslag dertill, som tiden är inne alt tala om det ämne, som nu kommit linder öfverläggning.
För min del anhåller jag alltså, på grund af den ofta omtalda 56 §:n Reg F:n, alt få till prot. anmäla mili protest emot den begärda propositionen.
Hr Lefre'n: R. o. Ad. har, genom de särskildta besluten till gemensamma anmärkn:r emot Coust.Utsk:s förslag, lågt som en hufvndgrund en eftergift, och en betydande eftergift i sin nuvar. representation.
Jag anser der• (öi e på sitt ställe, alt nu, dä betänk, första gången återgår till Coust.- Utsk., R. o.
Ad. uttalar den lanke, sorn förslaget framställer, på det alt Coust.Utsk. deraf må se, alt R. o. Ad. vill förvara sina privilegier, leslen af sin representationsrätt, d. v. s. den valrätt, som Ståndet förbehållit sig i stället för den sjelfskrilna representationsrätten.
Jag tror della vara angeläget, på det att icke Utsk. måtte tro, att R. o. Ad. har genom det fattade beslutet afsagt sig hell oell hållet all representationsrätt och öfverlemnat åt Const.Utsk. att förfara efter smak.
Jag anser mig böra varna R. o.
Ad. att så lösligen öfverlemna denna fråga.
Redactiorien i förslaget bryr jag mig mindre 0111, men alt säga intet, det vore farligt och det afslyrker jag.
Landtm, yttrade, att han, i anledn. af Hr von Troils yttrande, ansåg sig för R. o.
Ad. böra redogöra för de grunder, hvarföre han ansett att detta förslag borde för R. o. Ad. till öfverläggning föredragas, då det blifvit frainstäldt.
Hr Landtm, ansåg det nemi. icke endast Den i November e. m. 47 angå arbetssättet för Riksförsamlingen, utan oek angå sältet att föi ändra den val-lag, sorn R.
St. antaga, och att det således kunde försvara sin plats såsomen delaf förslaget.
På denna grund hade Hr Landtm., då frågan blifvit framställd, Ilott det icke kunna förvägras att företaga den till pröfning.
Sådant förslaget af mig framställdes, eller åtminstone elter min mening, var det visst icke fråga om att fastställa grunderna för förändringen i sjelfva den del af val-lagen, som i grundlagen är inlagen.
En del af val-lagen måste nödvändigt vaia af denna art, och för grundlagsstadgandens förändring har det aldrig fallit mig in, att vi framdeles skulle erhålla någon annan §, än den som skulle komma att motsvara (med förändringen naturligtvis) den nuvar. 81 §:n Reg F:n.
Då jag gjorde förslaget, upptog jag skilnaden mellan de principer för valsättet, som i grundlagen intogos, och de detaljer dervid, som skulle anses af mindre vigt, och hvilka borde inrymmas i ståndsordningarna, hvilkas nödvändighet jag, så länge stånd finnas, i och med detsamma måste erkänna.
Det är på denna grund, som i det förslag jag ingifvit till redaction det är upplaget, att de särskildta stånden skola hafva initiativ till förändringar i dessa frågor, eller rättare, veto vid tillfällen då sådana förslag framställdes, att nemi. icke något sådant förslag fick föredragas representationen, som icke vore af det särskildta ståndets närvar, ledamöter genom de flesta rösterna godkändl, men att sedermera ett sådant förslag skulle behandlas som ett civ il-lagförslag af Riksförsamlingen och Konungen.
Del synes mig bär vara tydligen uttryckt, att frågan icke är om de hufvudsakliga ämnen, som i grundlagen böra afhandlas.
Detta är ett helt annat förslag, som Hr Laget heim framställt, nemi. att alla grundlagsfrågor skulle fötedragas i de särskildta Stånden.
Orsaken hvarför jag trott att mitt nyssnämnda förslag nu borde förfalla, är just den, titt i sammanhang med to §:n i Hr von Hartmansdorffs förslag, sorn redan är förfallen, har det blifvit åt Coust.IJtsk. uppdraget att uppgöra skilnaden emellan hvad som skall införas i grundlagen af valsättet, och hvad som skall ingå i ståndsordningen.
När sådant är förhållandet, böra vi icke på förhand vilia oss öfver de controllör och garantier, som skola särskildt stadgas för denna ena del af ståndens valsät t.
Jag har visserligen alltid föreställt orig, alt det skulle blifva nästan omöjligt att kunna erhålla de 4 Ståndens bifall till en representations-förändring, meri mindre än att något stadgande infördes, som betryggade dessa ståndens existens för framtiden; men jag bör tillika gifva tillkänna, att jag icke finner det förslag, som Gr.
Spens framställt, vara fullt tillfredsställande; t v då det uti sä - 48
Den 3 November e. m. ges, alt hvarje stånd skall aga eli slags veto i fråga om sådana föiändringar, som röra ståndens organisation, och da det synes sorn gifvet, alt ingen sådan förändring kan ifrågakomma för ett stånd, utan att tillika inverka på de öfriga nti en ståndvis utsedd nationalförsamling; så reducerar sig de facto saken dertill, att alla stånden skola komma att pröfva en sådan grundlagsförändring, och, i händelse kamrarne komma att bildas af 5 stånd, en ännu större svårighet för alla sådana förändringar uppstå, än som nu är för handen.
Dessutom är det visserligen för ett enda stånd, och när icke stånden inbördes garantera hvarandras rättigheter, ett obehagligt uppdrag att ensamt, mot en talrik national-församling, försvara sina egna rättigheter; och det vore mycket fråga om, att i stormiga lider ett sådant ständ ägde nog moralisk kraft att allena försvara desamma.
Af denna anledn., och under förutsättning att Riksförsamlingen icke sammansättes af 5 stånd, ulan af 4> med sina supplementär-classer, hade jag lemnat företräde åt den enkla metoden, att när någon ledamot i Riksförsamlingen yrkade en sådan frågas pröfning ståndvis, omröstning kunde äga runi efter upprop af stånd, hvilket i saken vore detsamma.
Då numera R. o. Ad. beslutat att Riksförsamlingen skall bestå af 5 stånd, och såvida delta kommer alt biträdas och gillas af representationen, hvilket jag hoppas icke måtte ske, såsom ledande till både svårigheter och mycket invecklade förhållanden i ombildningen af national-representalionen; så är mitt förslag äfven i den delen alldeles åsidosatt.
För att införa en sådan rättighet för 5 stånd, skulle man försvåra alla möjliga grundlagsförändringars tillvägabringande.
Spens’s förslag, sådant det är framstäldt nu, kan jag icke tillstyrka, men väntar mig, att Coust.Utsk. sjelfmant noga betraktar denna fråga och föreslår Ständerna hvad som må anses nyttigt.
Jag tillägger, att genom en så enkel bestämmelse, som jag föreslagit, minskades nödvändigheten af att vara betänkt på bildandet af en i sträng conservativ mening inrättad andra kammare, en svårighet, som jag förutsett och hvaruti jag vunnit bekräftelse att icke hafva misstagit mig genom riktningen af den diseussion, som inom detta Stånd ägt rum.
Jag tror således, alt hvad mitt förslag innehåller förtjena!- att af Const.Ulsk. tagas i betraktande, innan det förkastas såsom overkställbar!.
Hr von Hartmansdorff: Nuvar.
Riksd.Ordn. säger i 12 §:n: ’’R. o.
Ad. infinner sig till riksdag och representeras enl.
Ridd.Ordn,, hvilken, lika som öfriga stånds-ordningar, hör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad." R. o. Ad. torde deraf finna, att frågan om stånds eller detta Stånds represeutationsordning fullkomligen hörer lill sjelfva vallagen, och att således frågans upptagande nu, på sätt Hr F rih.
Den 2 November e. m. 49 Frih. o. Landtm, anfört, är i sin ordning.
Emot redactionen liar blifvit anfördt, att deri skulle finnas något, sorn rörde den äldre kammaren, och att derföre kunde den ii §:n icke antagas.
Der finnes ingenting annat sagdl, än att "detta stånds på riksdagen närvar, ombud af begge kamrarne skola sammanträda.’’
Utan tvifvel lärer det väl komma alt finnas ombud för begge kamrarne af alla stånden, och i sådant fall är §:n icke på något sätt oriktig, [lär har blifvit satt i fråga, att hvarje stånd skulle behandla sin representations-ordning oberoende af de öfrigas.
Detta har jag ansett hvarken vara rätt eller öfverensstämma med hvad som tillförene ägt rum.
Hittills har R. o. Ad. för sin del utgjort ett stånd, sorn på eget runi afhandlat ärendena.
Det liar då varit för de öfriga stånden likgilltigt huru delta stånds representations-ordning varit beskaffad, så länge ståndet ej yrkat mera än sin fjerdedel af hela röstetalet.
Men för framtiden, då ståndet skall hafva gemensamma öfverläggningar med de andra, kan saken ej blifva så främmande för dem, att de skulle vilja förblifva ulan deltagande deruti, Adels-ståndet likväl förbehållet att sjelft taga initiativet.
Mot ordalagen är rätt anmärkt af en talare, attståndsordning kunde gifva anledn. till någon tvekan om hvad dermed menades, hvarföre jag anhåller att detta ord finge utbytas emot representalionsordning, hvarefter ingen tvetydighet bör uppkomma.
Min mening liar aldrig varit, att man nu skulle uttrycka någon gemensam tanke ronde sättet i allmänhet alt förändra grundlagen.
Det vore ali gå utom ämnet, som nu är R. o. Ad. föredraget; men jag anser nödvändigt alt R. o. Ad. uttalar den lanke, att hvarje stånd, må äga veto uti den blifvande representationen i fråga om förändring deruti , så vidt det angår något särskildt stånd.
Jag anhåller att få nämna ett exempel.
Om man antager att begge kamrarne skulle blifva ense om att minska antalet af de ledamöter, som något stånd enligt vallagen hade rättighet att sända till kamrarne; eller om de skulle förena sig om att alldeles utesluta ett stånd från rättigheten alt utse ledamöter till representationen; så finner man äfven, alt det hvarken vore billigt eller rimligt att öfverlåta en sådan frågas afgörande åt representanternes pluralitet, utan att i sådana fall hvarje stånd bör hafva samma rätt sig förbehållen, som de nu äga uti t 14 §tn Reg.F;n.
Jag skulle önska, att denna tanke hlefve uttryckt på så sätt, alt den komrae alt utgöra föremål för Coust.Utsk:s närmare öfvervägande, på det Coust.Ulsk. icke måtte uppfatta vår åsigt så som skulle vi vara hugade att för framtiden låta sådana frågor bero af de begge kamrarnes sammanstämmande beslut och Konungens sanclion, ulan alt dertill skulle fordras 16 H. 7
De n a November e. m. hvarje stånds särskildta begifvande, på siilt sorn nu sig förhåller med privilegii-frågor.
Jagt gör denna anmärkning derföre, att jag tror mig äga icke så få anledntr för den förmodan, att åtskillige personer finnas, som vilja göra gällande följande sats:
Man skall ej för framtiden vidröra de der stånds-privilegierna utan låta dem så småningom smälta hort och dö ut.
Uttrycket af denna grundsats, rör:de ståndselementets bibehållande, afscr ingalunda valprincipens utträngande från den blifvande representationen, utan endast ett tillkännagivande att vi önska akta oss för att någonsin falla in uti en så beskaffad rationalistisk åsigt, som Coust.Utsk. framställt uti dess förslag om allmänna val såsom grund för en förändrad national-representation.
Jag anhåller, alt R. o. Ad. icke måtte med likgiltighet betrakta denna fråga och icke oroa sig, om de åt densamma uppoffra en eller annan ^-:dels timme mer, som visst icke är förlorad, då den användes för ett så vigtigt ämne.
Om Ståndets rätt lika ömtålig som den siste värde talaren, utber jag mig fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att fråga nu alldeles icke är om dess privilegier.
Sedan Hr von Troil yttrat sig, trodde jag sannerligen alt frågan vore så upplyst, att ingenting särdeles deremot kunde vara att säga.
Det torde dock tillåtas mig erinra derom, att om R. o. Ad. nu meddelar ett afslag, så har R. o. Ad. sin pröfningsrätt fullkomligen öppen; ty ett af två måste inträffa, antingen alt Const.Utsk., hvars pligt det är att framlägga de speciella grunderna, oformligt träder in på det speciella, eller ock icke gör det.
Träder då Const.Utsk. in på något, som ligger inom gränsen för valrättighet, så kunna vi säga nej dertill.
Har Utsk. icke gjort det, så kan man säga, att hela öfverläggningen, likasom beslutet derom, rent af är en hors d oeuvre.
Jag begär afslag på förslaget.
Cederström, Jacob: Del betänk., som gifvit anlcdn. till de sednare plenidagarnes öfverläggningar, har angått ett förslag till ny vallag för national-represenlalionens ombildning; men ingalunda finnes i det förslaget frågor 0111 vidden af den blifvande representationens beslutanderätt, lika litet som fråga deruti förekommer om representationens fördelning uti kamrar, om sättet för kamrarnes bildande, om bildandet af ett femte stånd med mera; och på samma sätt som man med anledn. af denna vallag inora Ståndet väckt de nyssnämnda frågorna, skulle man äfven inom Ståndet kunna väcka förslag till ändring uti från och med den första till och med den i 14 S"n Beg.F:n, utan att anse sig derifrån hindrad utaf föreskrifterna hvarken i 81 eller 56 J:n i samma grundlag.
Men då ämnet icke angår vidsträckthelen af beslutande-rätten för den blifvande representationen, ulan endast angår ordningen för representationens sammansättning; så må det bero på Const.Utsk. att upptaga såsom gemensam - Ben 2 November e. m. ina tantal- de beslutade anmärkningarna och derefter ordna grundlagens särskilda §§ sä, alt de med förslaget till representationens ombildning äga det sammanhang, som blir nödigt, derest förslaget anses nyttigt och således antagligt; ty i annan händelse, eller derest icke de särskilda §§:ne ställas i öfverensstämmelse med det förslag, hvarom
Stånden kunna sig förena till nationnl-representationens ombildning, det må grunda sig på en- eller tvåkammar-syslemet, blir detsamma icke antagligt.
Jag anhåller derföre att Hr Frih. o. Landtm, täcktes linna, att förevar, fråga slår på sidan om det af Const.Utsk. afgifna förslaget, och alt det således icke bör komma lill öfverläggning och an mindre lill beslut hos R. o. Ad.
Då föremålet för del af Const.Utsk. afgifna betänk, icke är en enkel vallag blott, ulan afser förändring af nuvar. representationssättet; så måtte det vara en rättighet för de stånd, hvilka pröfva förslaget, alt förklara såsom deras gemensamma lanke de villkor, hvarunder de anse förändringen kunna och böra ske.
Det måste således vara deras rättighet så väl som pligt, om de anse den blifvande representationen böra grunda sig på slåndsval, att tillse, del de blifvande stånden icke må kunna förändras eller borttagas, utan ståndets eget samtycke.
Bestämmes icke ett sådant villkor nu, så har man öfverlemnat åt Coust - Utsk:s godtfinnande, huruvida en sådan föreskrift kommer att äga rum eller ej.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå, att fråga nu icke är om sådana obetydliga saker, som de uti i 14 Reg.Ftn RiksSttn garanterade privilegier, hvilka icke, ulan samtliga Ståndens öfverenskommelse och Konungens samtycke, kunna förändras.
Fråga är icke om dem, ty de omtala icke representationsrätten, hvilken finnes afhandlad och bestämd uti Reg.F:n och Riksd.- Ordn.
Förändring uti representationsrätten är således föremål för ändring lili grundlagen och icke uti ståndsprivilegierna.
Om man icke stadgar att hvarje stånds representationsrätt icke kan förändras utan ståndets samtycke, så är det äfven slut med hvarje stånds rättighet i detta hänseende, ty då kunna de af sina medbroder köras bort från rättigheten att deltaga uti Riksförsamlingen.
De få privilegier vi äga qvar af 1^23 års privilegier, äro alltför obetydliga för alt behöfva något värn i grundlagen; och i det hänseende kan det således vara likgiltigt, om 1 14 §tn Reg.F:u står qvar eller icke: men då det icke är för detta Stånds skull utan för fäderneslandets bästa, för bevarandet af den constitutionella friheten, i väsendtlig mån beroende på jemnvigt emellan de särskildta ståndselassernas rättighet att deltaga i utöfningen af national-representationen; så torde det icke kunna nekas, att vi äga ett oeftergiflig! åliggande att tillse, att dea stuuds-inrätlning, hvars bibehållande an - S2 Den % November c. m. ses nödig, äfven blir beståndande, oell att således icke frenne stånd måtte kunna slå sig tillsammans för att kunna votera bort det fjerde.
Af sådan anledn. anhåller jag om propos. till antagande af den nu förevar, punkten, med iakttagande blott af den obetydliga förändring, att i stället för ”Riksförsamlingen” måtte nyttjas benämningen ”Riksstånd e n.” Frih.
En värd talare har framställt den frågan, huruvida det är nu sorn R. o. Ad. bör uttala sin tanke i detta ämne eller icke.
Jag hör till deras antal, som tro att det bör ske nu.
R. o. Ad. har afsagt sig sin sjelfskrifvenhet, och R. o. Ad. bör således just vid det tillfallet tillkännagifva, att det skett endast under det villkor, att den andel Ståndet erhåller tili nya representationssättet icke utan Ståndets begifvande eller utan dess rättighet till veto må kunna detsamma fråntagas.
Jag tager dessutom för afgjordt, att intet stånd går in på nya representationssättet, utan att förbehålla sig denna rättighet, oell då är det så godt att uttala det genast, hvarföre jag röstar för den åsigt såsom gemensam tanke, att Ståndet förbehåller sig veto i sådana frågor, som kunna väckas rör:de minskning eller förändring i den andel
Ståndet kommer att äga i representationen, eller som på annat sätt röra Ståndets enskildta förhållanden; men jag är äfven af den tanken, att detta veto icke bör och icke får sträckas derutöfver till andra grundlagsfrågor, hvilka böra på annat sätt behandlas, hvarom likväl tillfälle nu icke är alt tala.
Med den sista värda talaren instämmer jag till punkt oell pricka.
Man kan icke enklare och klarare framställa den satsen, för hvilken jag sjelf en lång stund ifrat.
Det är visserligen icke mot sjelfva saken, som jag uppträder; ty redan då jag första gången under detta riksmöte hade tillfälle att offentligen yttra mig i representationsfrågan inför de församlade RiksStm, föreslog jag, att hvart och ett stånds ombud skulle äga särskildt veto i afseende på sitt stånds privilegier.
Jag har blott trott att det vore orätt, onyttigt och obehöfligt att för närvar, derom något besluta, och i afseende på obehöfligheten deraf torde något kraftigare argument icke kunna anföras, än det som Hr von H artmansdorff nyss uppgaf, då han förklarade sig öfvertygad, att intet stånd skulle gå in på representations-föiändringen utan nämnda villkor; ty huru kan man tro, att en lag skall antagas, som man är öfvertygad om att intet stånd skall gå in på.
Således bör någon farhåga icke kunna uppstå att en lag i detta hänseende skulle kunna påtvingas de särskildta stånden.
Om äfven en vallag antoges huru sorn helst, så återstår likväl alt ändra 87 och 114 §:na Reg.F:n; tysa länge dessa §§ qvarstå oförändrade, kunna hvarken privilegii - Den 2 November e. m.