Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr ssllam, ?ebr, begärde, at sedan hans i sista tNeno upläste Oictamen nu legat pä bordet, detsamma mätte til blonstitutious-UtI?ottet blifwa remittera c. Herr Lsron och Landtmarskalken tilkännagaf, at sedan alla som det behaga i dag yttrat sig i konstitutionen rörande ämnen, ärnade han göra proposition om en allmän misse til Utjkottet.
Herr von ds3,uck,bolb, blleniIL joban, yt träde sig, enligt sedermera inlemnadt ffrifteligt anförande:
Dä jag för lugnets bibebällande afsade mig rättigheten at tala pä Riddarhuset den i2lle sistledne, enär Riks-acten för Ridder)?apet och Adeln uplästes och justeralles samt följande dagen underskrefs, förmodade jag at all fräga derom widare uphördt; men som Herr issotessoiLcbultxenbeiin i dag genom et widlpstlgt 6ictamen sätt wisa, at Konungen uti ännu högre arad än Riks-^ccen innehäller öfwerträdt Rikets Grundlagar, i tby at sseaiisation intet ffett enligt Riksdagsbesiutet i Norrköping; Sä mäste jag förklara, det jag aldeles intet kan medgifwa, hwad som Herr ?rolessorn härutinnan Den 15 Maj.
E behagat yttra, endast för at öka den olyckligs Konungens brottsliga förfarande under Riksstyrelsen, utan har jag twärtonr den säkra öfwertygelsen, det Konungen hafträttigbek åtgöra ändring i detta beslut, om hinder skulle möta wid den fastställde l<ea1i8LNOU8-Uriuci^n, dä 5:ne Riks-Ständ updragir Konungen en fäoan magt.
Swärigbeter pppadeö ock snart, at kunna werkställa en snar -<eLli8-l ion, genom allmännarösten, at undersätarne intet kunde betala hela förmogenhets-afgiften, hwarföre Konungen med sin Oonsc-jlle tog det wisa bcstut, sedan Riksens Ständers Fullmägtige bade i Uanguou och Rlksgälds-i-onroiint derom blifwit underrättade, at, i anseende til de mindre förmögne undersätares lisa, eftergifwa hälften af förmägenbetsafgiften, och ar euguen istället skulle förskjuta hwad som kunde brista til l<esij8^cionnn8 snara werkställande.
Da nu denna Op^r^rlon intet haft menliga följder för Sanguen, och af alla Ständ och frän alla landsorter i Riket infunno sig i hufwudstaden, och högtidligen aflade nnderdäniga tacksägelser til Konungen för dest härutinnan tagne författning, och chm jag rätt erindrar mig, sä war Herr brow^oe 8ebutr^enbeim sjelf wid detta tilfälle en af Ridderskåpets ocho Adelns frän Upsala el ler Westeräs Län, som i detta afseende upwaktade Konungen; sä forskär jag intet, huru det är möjligt, at nu kunna tadla denna Konungens behandling.
Jag medgifwer likwäl, at Herr p>'»ld88orn, sä wäl som jag och mänga andra, hwilka kunnat äga större LLpimlm- i Riks^ gälds sedlar, härigenom warit något lidande; men deremot undfluppo wi med at betala endast i6 hälft 122 Den iZ Maj. hälften af den fastställde förmögenhets-afgrften.
Om nu nägon genom denna för fattning kan sägas warit lidande, har detta drabbat den förmögnare delen af Rikets undcrsätare, som hafwa den tilfredsställelsen, at den fattige och mrndre förmögne derigenom bltfwit kisade.
Da nu Herr kroks880r Zcbulrenbeim änteligen prkat, det hans anförande stal för hans räkning i krotocoiwt intagas; sä anhällcr jag äfwen, at hwad som af mig nu blifwit anfördt, rnä för min räkning i ?roMcoilet intagas.
Herr 6aron och Landtmarskalken förklarade, at sädant icke kunde Herr förmenas.
Friherre von K086N, Otto kreäric, anmärkte rörande de i dag förehafde Lon8titution8-ämnen, at sedan Ledamöterne i Lon8titution8-Utskottet redan wörö nämnda och satte i overksamhet, syntes honom, det nagra öfwerläggningar Deröfwer icke behöfdes, hwilka nu skulle komma i förtid, dä päminnelserna i sin rätta ordning komme efteråt, och Utskottet emedlertid oafbrutit finge fortsätta stt arbete.
Herr läejonstolpe, >lor>38 8Lmusl:
Som con8ritutions.
Utskottet nu kommit i »ctivite, utber jag mig fä anmäla et ärende, som dit hörer, och i sin män torde bereda en sällare framtid.
Det angär den af Allmänheten sä högt önskade och efterlängtade Inrättning af de sä kal - Den ig Maj. 12Z lade Freds - eller Förliknings-Domstolar, hwilkas Nytta och goda päföljder man allenast känner af andra Staters erfarenhet. — Wid IWO ärs Riksdag i Norrköping hade jag den tillfredsställelsen, at derom til Lag-Utskottet inlemna et , sorn emottogs med särdeles upmärksamhet och bifall.
Frägan blef harrwist til Ridderffapets och Adelns^ l.-num, hwarest den likiväl, oansedt alt mit bemödande, ej fick förekomma, förmodeligen af den tidens farhäga, at rättelse och ändring uti Lagffipningen kunde leda til rubbning uti styrelse magten, och af den inflytelse Embetsmannawäldet da ägde.
- Detta har ändteligen uphört — Riksens Ständer utöfwa nu den första, den yppersta af alla borgerliga rättigheter, den at för sig och efterkommande stadga en Grundlag, sorn äfwen kommer at föreffrifwa Lagffipningssättet.
— Jag lärer ej misstaga mig om jag säger, at för Lagffipningen hädanefter bor blifwa Freds-och Förliknings-Domstolars inrättande, sorn jag altsä wägar föreffä til s^nctioueisnäe af Grundlagen.
I följd häraf blifwer nrin ödmjuka hemställning, om icke detta ämne bör remi nei-As til LoQLtitutions Utffottet.
Friherre bjerta, HansiKongl.
Höghets Riksföreständarens nädiga llloyosicion om wär Grundlags förändrande innefattar efter min öfwertygelse den tjenlrgasie inscruLtlo» för det redan i rrctivitst satte LonstUutionZ-Utskott, hwars förträffliga sammansättning förwissar mig at de fleste af äfryen de i dag genom sä wäl upläste NemoriLler, som muntelige anförande af hand - 124 Den iZ Maj. handlade ämnen, icke undgäit eller undgä benämnde Mstvtts omtanka och uj?märksamhct; men jag hemställer ödmjukast, om icke alla vesta anföranden kunde til wart nu besiutne Riddarhus eller vxpemuons Utskott Nted anmodan til detsamma, at .aöra-et sammandrag af alt det hufwudsakliga, svin desta muck afhandla, i afsigt at komma til Lou8tltuclon8 Utskottets kunskap, l wilker sammandrag efter debong.su^- rin!; sedan benarnnde Utskott nll noel clain kunde meddelas; öfwer hwilkcn min ödmjukaste hemställan jag dock nu ej begär Högwälborne Herr Uai on^ och Landtmarskalkcns ino^osiclon til öfWerläggning.
Grefwe ve v-r 6Lrä;e, f,icoU:
At lemna en ln8t,ucc.iori ät wära Ledamöter i doi!5ti> tutions Utskottet, skulle wara at förekomma deras göromäl.
Wi ägs för dem et fullt förtroende
Deras arbete bör nu utan hinder fortffpndas.
Wär rätt at yttra ost är ost bibehällen efteråt.
Mig synes at den bästa utwäg nu wore, at alla uplästa Ulemoiialei och vlLtLmin-r, som röra Grundlagsfrägon n-mittkras i hela deras widd til Lonmitutions Utskottet, som derpä mä göra hwad afseende nödigt sinnes.
Friherre Ureärlc, ansäg forsin del dem böra remitteras til L.XIreäitions - Utssottet.
Mej. HerrUai-on och Landtmarskalken.
Sedan alla sorn anmält sig at tala i frägor rörande constitutioneyz nu fatt yttra sig, torde Rid - Den iZ Maj. 125 Riddcrffapet och Adeln tillåta mig propormra, at alla de i dag gjorda anföranden i sädana frägor, ma genast blstwa lil (l/n8titut'o»8-Utffottet , äfwen de som blifwit be gälda pä bordet, sä wida de Herrar, sonr sädant begärt, ffulle behaga derifrån assia; hwarjemte Höglofl Riddcrffapet och Adeln äfwen torde bifalla, at med alla anföranden, som hädanefter i alla sädane frägor kunna göras, mä pä lika sätt sä förfaras.
Herr läe^onntolxk;, ifonas Lamuel, utbad sig fä weta om hans klemmen ej skulle fä commuufferaa med de andre resxeclive Ständen.
Herr illaron och Landtmarskalk^trodde at sädant ffulle orsaka tidsutdrägt, at bäst wore at remittera Herr Ue^on8to!ys8 Uictamsu genast til Oon8titutiou8 Utffottet, hwilket ej hindrade at communicationen med de andra Ständen sedermera kunde äga rum.
Herr läe^onstolps utbad sig fä upläsa sitt i LagUtffottet wid Norrköpings Riksdagar itzOO lngifna semoria!, sä lydande:
'Utdrag af krotocollet hällit uti Riksens Högloflige Ständers Lag-Utffott den 2 April iLoo. ''S.
D- Nplästes et af Herr Häradshöfdingen .s- Uez-ons olpe författadt ^semoria!, deri. han wille wisa nyttan ock fördelen af sä kallade Freds- eller Förliknings-Domstolars inrättande.
Lag-Utffottet ansäg med wälwilja Herr 126
Den 1Z Maj.
Herr Häradsböfdingens bemödande, atgenom upmuntran til efterföljd, i antagandet af en in- ' rättning, deraf andre Länders inwänare ffola rönt de lyckligaste werkningar, förminska och häfwa de olägenheter, som äro oskstjaklige frän ten, bland Swensta menigheten iner och mer tiltagande häg för Nätteaängar: men som det iiyläfte innehäll war af sädan be skaffenhet, at Utskottet ej krrnde sig dermed omedelbarligen befatta: sä meddelas den underrättelse, at Herr Häradshöfdingen ägde öfwerlemna detsamma ät det Ständs Lä-mum, hwaraf han är Ledamot.'
Rätteligen utdragit, intygar O. lgeclenstjerua.
Utskottets LscreterLre.
"Admjukt ^lsmoriul!
"Ibland de större olägenheter, som ätfölja Rättegängar, räknas otwifwelagtigt tidsritdrägt, kostnad, osäkerhet och obestämda föreskrifter för Domare, som sedermera medföra en skiljaktig tolkning och tillämpning.
Märt här öst ige Rättegängssätt widkännes siere af dem och i synnerhet uppehäll.
Sällan kunna nägre twifwelsmäl, som gä ifrän Härads Rätt igenom Lagmans- och Hof-Rätterne til Konungens Högste Domstol, afstutas inom twenne är, men ibland och ofta, ätgär en lika läng tid pä hwardera stället.
— Kostnaden blifwer i samma mohn dryg och dä bärtil kommer, at Parterne sjelfrve, owane widRättegängs ordningen, nödsakas tfwcrlemna sin talan til Sakdrifware, af hwilka de fläste äga en clireot nytta af Rättegängens förlängande, följer naturligen, at hufwud männen - Den iZ Maj.
127 männen mera präjas än gynnas, och at förlikning afböjcs häldre än beredes.
Sluteligen och efter flere afsagde Utflag och Domar, winnes ytterligare blott öfwertygcjsen om
Domares stiljaktiga omdömen gansta dyrköpt, da den är grundad pä egen stada, ständiga uppehäll och'betydelse utgifter; gansta oroande, dä rättwisa och bllllgket med långsamma och stundeliga bekymmer och äfwentyr sökes, sällan med tillfredsställelse winnes.
Följden blifwcr, at man häldre lider än wägar inga, i et, pä föl ständ och rena flutsattwr grundadt försök.
Medelst sä förde Rättegängar, försämras folkets seder och tänkesätt, afwiker fran tro och redlighet och ingär det i företag, som dels wärka pä de§ lynne, dels förstöra desi förmögenhet.
— Detza olägenheter r Rattegängssattelchka ock orimligt mängden af mära Rättegängar, öfwerhopa och betunga Domstolarne med ärender, hwilka aldrig förtjent dragas til deras pröfning.
- Sä alstras olaglige utwägar at ätkomma andras tilhörigheter, och företag bemantlas, hwilka icke stulle uthärda den enklaste och mest okonstlade pröfning.
Lagstiftaren kan icke fä nägot större och wigtigars föremål, än at widtaga författningar, som, med förekommande af twistek och deras miflbruk, befordra enighet och sämja Medborgare imellan, samt afwärja sedernas förfall.
Dertil stulle bufwudsakeligen bidraga, om frägor och twister i sin uprinnelse fingo underställas redlige och kunnoge mäns omdömen, som uplyste och urstiljide hwad rätt och skäl wore.
Denne stämpel, defla utflag stulle werka, at wängen Part blygdcs at beswära
Domstolen med mäl, som redan undergätt pröfning, som redan 188 Den 15 Maj. redqn wörö kände, och flere ärendcr skulle derigenom winna i klarhet och urskiljande.
Allmänna Lagen uti 4 Lap. 15 H.
Utsökmngsbalken, som omnämner werkställighet af gode mans beslut, har derigenom godkänt (lo.nx. omlskiller, sorn wäljas af Parterne sjelfwe, men sällan eller aldrig kunna de förenas om dplike personer, hwilka altsa böra tilsättas och wedcrbörligen förordnas
Lil uptagande af alla mäl.
Uti Dannemark och Norrige är redan an. stalt widtagen, at hänwisa Parter till sä kalla, de Förliknings Rätter, och af allmänna Tidningarne är man underrättad om den ansenliga mängd af Rättegängs-saker, som der förekomma, och hwaraf ganska fa dragas under ordinarie Domstolarne, utan läta Parterne bero wid bemälte Rätters åtgärd.
Det ar ingalunda niia mening, at föreflä någon förändring med wäre Swensta Domstolar, som grundade uti allmänna Lagen, böra med densamma bestå; men detta hindrar icke inrättande af Freds - ellee Förliknings-Domstolar, i alla Landsorter, som skulle utgöras af twenne eller trenne Ledamöter, wal kände för ära och kundstap. hos hwilka rättsökande Parter ägde, at anmäla sine twistige ärender och fä dem pröfwade, utan widare afgift, än en lindrig Lxn.-6inon8-lösen til den som förer Ll-ococollet.
Uti Finland äro ZlgodelnittgsRättcr sammansatte af ortens inwanare; och det lärer ingalunda kunna fela, at ju i hwarje Landsort tilgäng finnes pä erfarne Ledamöter, som ^utan annan belöning än tilfredsställelsen, at pä et sa ädelt satt wara sina medborgare nyttig, wilja ätaga sig detta hedrande förtroende, i Den 16 Maf. 12g i synnerhet om Kongl. Maj-.t med nåd och wälbehag utmärker denr, som deraf göra sig förtjente.
Denna inrättning hade jag icke wagat foresta, om jag icke funnit det wara allmänhetens tysta önskan, som deraf wäntar sig den lyckligaste päföljd.
Norrköping den 2:dra April 1L00. g. 8.
I^k/onsrolys.
Hans Lxcellencs Herr Grefwe kuutk yttrade sig förmoda, at ^leinorialer, hos Ridderskapet och Adeln ingifna, mätte fä tryckas, utan hos Ständet föregängen öfwerläggning eller af detsamma gifwit samtycke.
Friherre liljencrants, /olian Willielm upläsie följande:
Om det more en upoffring, at Ridderffapet och Adeln afjade sig den i 27 af privilegier, ne stadgade excluive rättighet, at besitta Säterier, Rä- och Rörs - samt Jnsokne-hemman sä är jag förwisiad, at en sädan upoffring o« twungit gjordes, dä densamma ofelbart blefws ansedd säsom det mäst tilfredsställande bewis pä första Ständets oegennyttiga tänkesätt emot andrs medborgare.
Nu, dä denne RidderssapetS och Adelns L krivilegisrns grundade rättighet med tyst bi17 fast 130 Den 15 Mas. fall — af ätmindstone de fleste SLändets medlemmar, i läng tid blifwit sä öfwerträdd, at mä hända hälften af berörde Egendomar innehafrvas af ofrälse män; Nu, dä Ridderffapet och Adeln, utan at iwerket njuta, utan at önsta en fä beskaffad exclusive förmän, endast upbär den obilliga afund, som fästes wid den pä papperet ännu qwarstäende rättigheten — sörena sig alla omständigheter til den önskan, at bwarje swensk man mä, utan föregänget tilständ, kunna lagligen förwärfwa och besitta'all stags swensk jord.
— Och om Ridderffapet och Adeln gillar denna min tanka, anhäller jag em pi-oposieion, at, efter Lon8titukik)ner>8 stadgande och Konungens utro-^ pande, Ridderstapet och Adeln hss Konungen och Med-Ständer pttrar npsiberörde önskan.
Den fran Ridderffapet och Adeln til de andra Standell afsönde Oeputrnion äterkom, och ttlkännagaf sig hafwa framfört hwad densamma updragit warit.
Grefwe körner, L^rl 8tellan, anhöll om uplpsning, huruwida de redan uplästa jvierrioriatk-r och OictLMina, eller de som hädanefter kunde komma at upläsas, icke genast re-milteras til eoi,8tiwtiooi8-Utstottet, utan at öfwerläggning äger rum, förr än consoimuons Utstottet inkommit med sit arbete.
Skulle öfwerläggning uu ej äga rum, wille Herr Grefwen afstä ifrän sin rättighet, at i dag pttra sig, hwilket han i annat fall hade ärnat.
Herr Den 13 Majk. 1ZL Herr Laron och Landtmarffalken uprepade sin redan gjorda och bifallna opposition» tillaggandes at ingens rätt at yttra sig wore betagen, sedan Ulffottets utlåtande tnkommit och i Ståndet blifwit uplast.
Upropades den stora Doputationsn, som i morgon skulle upwakta Hans Kongl.Höghet RiksFöreständaren.
Anmältes och infördes en Deputation sickan det hederwärda Bonde-Ständet, anförd af Riksdagsmannen All iers Wilsson frän Stockkolms Län, hwicken tilkannagrf, at tacksägelsen til Hans Kongl. Höghet Rrtsföreständaren blifwit i Bonde-Ständet sust^raä och godkänd, samt at Ståndet gillat Lanco-Utfkottets
Instruktion och Ed, samt lika med Ridderffapet och Adeln beflutit wälja Ledamöter til Lanco- och Lxpsäiti-- ons-Utskotten.
Dsputationen afträdde, efter wanlighelen beledsagad.
Herr Laron och Landt mar skalken formälte sig hafwa erkällit underrättelse, at något swar ifrän de andre bägge Stanoen i dag icke wore at förwänta; äfwen tilkännagas Herr Laron och Landtmarskalken, at de Ridderckapets och Adelns Ledamöter, hwilka ej ännu hunnit underteckna Riks ^cwn, ägde ännu, bela denna dag, tilfälle bertil.
Sedermera skulle densamma aflemnas til de andra Ständen, hwarefter de, tZ2 Den 15
Maj. hwilkas underskrifter ännu äterstodo, ffulleäga tilfalle at hosHof ^ant^lersn sig anmäla.
Slu teligen anmodade Herr Laron och Landtmarffalken Herrar oll^crorerne om wal af Ledamöter til de i dag beslutna Utskott.
Ridderskapet och Adeln ätskiljdes kl. ä til 19.
In Lclem Nrotocolll ^.. 6.
Lil verstolye.
Onsdagen den 17 Maj. ?1sn:,m klockan 12 f. m.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at Hans Kongl Högbet Hertigen Riksföreståndaren i gar roed synnerlig näd emottagit Riksens Ständers stora lLlputanon, förklarat sit wälbchag öfwer Riksens Ständers yttrade tänkesätt, och Sig i näder bercdwillig, at gä
Lem i allt som rörer Rikets wälfärd til mötes.
Herr Laron och Landtmarskalken bade sedermera frän Hans Kongl. Höghet undfätt en skriftlig communicatton, jemte befallning at densamma i dag för Ridderskapet och Adeln upläsa, sä lydande : med Guds Näde Swerkgcs, Götbes och Wendes Arf-Furste, Hertig til Södermanland, tils widare Sweriges Rikes Föreståndare, Arfwinge til Norrige, Hertig til Schlesvig-Holstein re. rc. Wär synnerliga ynnest och Nädiga benägenhet med Gud Allsmäktig, Troman, Friherre, Landt-- Den 17 Maj. 13Z Landtmarskalk, Lenera!Landshöfding, ^fwer-^ouilULnäLnt, OoiulNLN-Ieur af Kongl. Majtts Swärds Orsén med L tora Korset.
Frän början af nuwarande allmänna L>?iksmöte, som genom Wär af redlige
Man understödde ätgärd vlifwlt sammankalladt, har Wärl sorgfälligachemödande warit, at gifwa lagstiftande och werkstallande makternes wigtiga förhällande til hwarandra den siän?pel af öppenhjertighet och förtroende, som Fäderneslandets wäl pundwikligen kräfwcr.
SrJ bäfwe utan mindsta förbehäll meddelat Rik'ens Ständer alla de uplysningar om Rikets bade framfarna och nuwarande tilfiänd, som för Ost sjelfwe warit tilgänglige: WJ hafwe til deras medborgliga deltagande framställt en teckning af de wädor som länge hotat, som i detta ögonblick pä ännu närmare häll kota Rikets walhard och sjelfbestånd: WJ hafwe at deras wishet öfwerlemnat omsorgen at förekomma dega faror, eller ät deras ständaktiga mod, skyldigheten at dem afwärja.
Ehuru fullkomligen öfwertpgade, at Riksens Ständer, utur samma synpunkt som WJ, betrakta detza Rikswärdande föremäl, hafwe WJ likwäl, för at njrrta tilfridsstallelsen af en upfyld pligt och för Wär egen rättfärdiggörelse i en owist ost) botande framtid, ansett nödigt, at i samma ämne ännu en gäng med förtroligbetens okonstlade sprak tiltala Sweriges Rikes Ständer.
Ännu söka Rikets fiender at lägga erfarenheten af nya företag emot Wär sjelfständighet och ära til minnet af bwad de i samma afsigt försökt eller werkat under förslutna tider.
Wära fred - Den 17 Maj. fredliga anbud hafwa bittils warit fruktlöse: högtidliga försäkringar om Wära fogliga tänkesätt hafwa. icke med dylika blifwit besivarade.
Et anfall mot Rikets Nordliga landskap beredes; et dylikt emot närmare Hufwudstaden belägna kuster är efter en hög grad af sannolikhet at befara, och fienden synes listvad af det förmätna hopp, at inbördes twedragt imellan Swenjre Märi skal gynna dest förstörande anslag.
Uti sädana omständigheter lära Riksens Ständer icke allenast sinna, huru maktpäligggn de det är, at deras östoerläggningar och beslut rörande en ny Statsförfattning i möjligaste mätto fortstpndas; utan äfwcn inse, at jemre detta bustvuoämne och utan afwaktande af detmmmas flutliga handläggning, andra högst wygtiga äligganden ej mindre kräfwa Riksens Ständers upmärksarnhet och werksamma ätgärd Hwilka desta äligganden äro, kan ej undfalla Riksens Ständers uplysning och fosterlandskänsla.
Deraf wägledde, ffola de nogsamt dömma buru angeläget det är, dels at »verkställande makten sättes i tilständ at pä et »värdigt och af främmande Regerinaar aktadt sätt, »värda sig om Rikets betänkliga Statsförhällanden; dels, och i händelse underhandlingar ej kunna leda til nägra med Rikets heder och säkerhet förenliga följder, at WJ dä mäge utrustas med alla til Rikets fredande och förswar nödige, saint af Ost ännu til betydlig dcl saknade medel.
WJ updrage Eder, at ä Wäre wäanar meddela Ridderffapet och Adeln hwad bär ostvan anfördt blifwit; worandes WJ öfwertygade at detta Den 17 Maj. 1Z5 detta Rikets forsta Ständ deruti lärer sinna et förnyadl wedermäle afbära wälwiljande tankesätt, samt af Wär oafbrutna omsorg at til Fäderneslandets wäl anwända allt Wart bemödande och all Wär förmäga.
Wi befalle EderGud Allsmägtig synnerligen nädeligen.
Stockholms Slott den 16 Maje iM^. c ^ I..
Lust. lsia§srbj elk e.
Herr karon och Landtmarffalken: Hans Kongl. Höghet har updragit mig och Talemännen at mundteligen förklara, det han härmed ej äsyftade annat beflut, än sädank sorn Riksens Ständer sjelfwe kunde finna högst oundgängligt at i landets nuwarande belägenhet widtaga.
— Säsom flere gänger närwarande i ^oustieuuons.
Utffottet, har jag mig bekant , at detsamma med skyndsamhet fortsätter sit arbete.
Jag bär äfwen af det nu upläste
Riksföreständarens nädiga bref lcmnat detsamma del; således synes i den delen ej något widare kunna göras.
Men jag hemställer nu til Högloft.
Ridderffapets och Adelns ompröfning, om icke -^nco-Utflottet snart mätte gitwäljas, och dest forsta göromål blifwa, at tilse och yttra sig, huruwida bangusn kan wara i den belägenhet, at genast lemna nägot ytterligare biträde ti! förswarswerket, än bwad den bittilö förffjutit, dä, efter denna uplysning, Rcklens Ständer kunna närmare utläta sig om medlen at i närwarande belägenhet understödja Riket.
Herk 1Z6
Herr Laron och Landtmarskalken uptog til öfwerläggning den af Friherre Uullbeciv, ^jexanctLr, i sista Ltc!UU:n gjorda och pä bordet lagda Motion, at om en Listor ffulle genom de öfrigas sammanstämmande förtroende hädanefter kallas til Utffotts-Ledamot, och han en fädan np befattning ffulle emottaga, han dä genast mätte anses säfom ffiljd ifrän sin cominission som Lwecor. Grefwe Uörnsr, Gil'!
QLbillel, förmälts sig såsom en af hörsta L1a58NN8 llllectorer, och ehuru alla hans medbroder ej wörö närwarande, likwäl kunna Zarancera, at denna ca8N8 ej inom första L1:I88L'N ffulle inträffa, emedan alla desi llwctoi^r fast öfwerenskommit, at icke wälja pä sig sjelfwa.
Herr ^Ve8tfelk, Larl jemte ätffillige !llec!orer ur andra och tredje clL88erna gjor» de för sig och sina medbröder samma förklarande.
I anledning häraf gjorde Herr L^ro-i och Landtmarffalken propo3icioo, at, om en Listor ffulle til Utskotts Ledamot wäljas, han i och med detsamma ffulle uphöra at wara um-mor.
Friherre Uurcl^, Unut, anmärkte at frä^ gan icke torde hafwa warit alldeles sadan, oUtan at llieccorerue ej mätte kunna wälja pä sig sjelfwa.
Ätffillige rornde häremot, och Herr Lrror, och Landtmarffalken erindrade, at saken wore redan Den 17 M-r j , 13 ? redakr i enlighet med hans gjorda proposition bifallen.
Grefwe Ids In, 621-6IS, jszcob'
Ridderffapets och Adelns ompröfning sär jag ödmjukast hemställa, om icke > kun de genast updragas, at w.-.lja Ledamöter ti^ et BewillningsUtffott, af lika antal med det, som wid sistledne Riksdag faststäldes Trenne Riksdagars erfarenhet har öfwertpgat oft,. at den wigtiga frägan om Bewillningens . oMicjyon warit ansedd sorn et hastwerk; och sädan har frukten nödwändigt mast blifwa af den öfwerdrifna ffpndsamhet, hwarmed denna fräga mäst behandlas, enär den ej förr än sent pä Riksdagen blifwit af Ständerna til utarbetande företagen.
Någon torde harwid inwända, at när Bewillnings-summan ännu ej wore bestämd, skulle Utskottet synas ej äga nägot arbete at förrätta.
Men min tanke, den jag Högloft.
Ridderffapets och Adelns pröfning underställer, wore, at om man antoge nägonwitz Bewillmnqskumma för ginven, sä kunde Utffottet syftelsätta sig med utarbetning af grunderna för i-eparnnonen, och enär Riksens Ständer sedermera, faststäldö en antingen högre eller lägre bewillnir^'fumma, sä kunde, sedan grunderne en gäng ,y.> e fattade, denna rc-pnrtiiion proportionLlit^,. ^)ä hwarjg inäivictu jemkas.
Nogsamt inse wi Me, at. igenom den fst fastställde i-ep2rt!Nons',i Bewillningcn, största bördan jemförelsewis med förmågan blifwit lagd pä den fattige.