Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom tionna utväg, hvilken Herr Frilierren ej ansåge vara grundlagsvidriga enär den fullkomligen inginge i grundlagens anda och ändamål, vunnes icke allenast den fördel, att nästa Ständer finge genast vid deras sammankomst företaga ärendet till afgörande, i stället att annars afbida 5 eller 6 månaders tid, som eljest minst skulle åtgå, innan Betänkandet hunne blifva färdigt, utan äfven den ännu större, att Betänkandet komtne till Allmänhetens kännedom och således ej undanrycktes den allmänna opini - LagUlskottets Betänkande N:d *]4. 7 on, hvars ledning tilläfventyrs för storsta delen af Representationens Ledamöter vore af för mycket värde att alldeles gä förlorad.
Under de öfverläggningar, som hos Ridderskapet och Adeln föregått dessa tvänne Motioners remitterande till Lag-Utskottet hafva, sig yttrat : a) Herr Friherre Jacob Cederström, i anledning af Herr Friherre Anckarsvårds anmärkningar, dels om Rikets Ständers vägran, vid Riksdagen år 1815, att till granskning företaga Lag-Comiténs då för Rikets Ständer framlagda Betänkande, angående åtskilliga förändringar i Domstolarnes organisation, och dels om dröjsmålet med det nya lagverkets fulländning och öfverlemnande till Rikets Ständers pröfning: att skälet till omförmälde vägran varit, att Rikets
Ständer ville se förslaget i dess helhet innan granskningen deraf börjades ; att samma förhållande egt rum år 1818; att om Lag-Comiténs arbetstid varit lång, så vore ock arbetet grannlaga ; att förslaget till allmän Civil-Lag varit utställdt till alla Embetstnyndigheters och hvarje Svensk medborgares granskning ; att många funnit svårighet vid verkställandet af denna granskning möta deraf, att förslag saknats till straffbestämmelser för underlåtenhet att iakttaga Civil-Lagens stadganden; samt att det i förevarande vigtiga fråga vöre min - 8 lagUiskatteis Betänlandt N:o 74. dre angeläget att brådska, än att erhålla en »norjet utarbetad
Lag , som kunde gälla längre lid j b) Herr C. P. Törnebladh: (i anledning af Herr Friherre AncJcarsvärds anmärkning om Rikets Ständers Justitiee-Ombudsmans uraktlåtenhet att bringa detta ämne å bane) att han, i egenskap af Ja«titiae-Ombudsman och Ledamot af Lag-Comitén , gemensamt med öftige Comiterade den 52 Augusti 1836 till Kongl.
Maj:t öfverlemnat ifrågavarande öfversedda och omarbetade Lag. förslag ; att det följaktligen beror af Kongl* Maj:t, huruvida dessa Lagutkast varda, eftec Högsta Domstolens och Stats-Rådets hörande, Rikets Ständer proponerade, antingen i deras nuvarande skick, eller med ändringar, idet hela eller till vissa delar; att denna method för Lagarbetets fulländning redan tillförene varit af Kongl. Maj:t år 1811 iöreakrifven och af Rikets Ständer år 181 5 godkänd ; och att således initiativet med Lagförslagets framläggande för Rikets Ständer, antingen delvis eller i sin helhet , icke tillhört Justitias-Ombudsmans-Embetet , så länge förslaget berodde på Kongl. Majtts
Nådiga pröfning och granskning ; c) Hans Excellence Herr Grefve Fr.
Gyllenborg: (jemte det han meddelat enut - Logl/tslottets Betänkande N:o 74. 9 förlig historisk framställning om Lag.Comiténs tillkomst och organisation, om dess arbetens fortgång, om hvad som blifvit verkställda och om de hinder, som mött arbetets fullbordande) att, ehuru Hans Excellence ingalunda ville klandra eller missbilliga den ifver, som visat sig för det nya lagverkets fortskyndande, Hans Excellence likväl icke kunde, emot sin öfvertygelse, tillstyrka, att vissa delar af förslaget tnå vid denna Riksdag, i förhand, komma under öfverläggning.
Rikets Ständer hade sjelfve förut ansett nödigt, att Lagen granskas på en gång och i ett sammanhang.
Det beslut, som å Rikets Ständers sida nu kunde komma att fattas, vöre underkastadt förändringar vid en an. nän Riksdag och skulle således ej leda till det åsyftade målet, utan istället tilläfventyrs skapa svårigheter för framtida pröfningen af förslagets serskilda stadganden.
Då ny
Lag skall stiftas, måste Lagens principer, innehåll och sätt att uttrycka sig på en gång stadgas, emedan detta allt eger oskiljaktigt sammanhang.
Med annat förhållande godkänner man ingen ny Lag ; man författar endast en Insiruction för dem , som skola författa förslaget, och denna kommer för sent, då förslaget redan är färdigt.
Yid första på. seendet kunde väl några frågor anses vara enkla och utan sammanhang med andra, så80m frågorne om giftorätt och syskons cirf$~ lO LagZJtskottets Eetiånhande.
N:o 74. ratt, hvilka egentligen syntes bero af folkets och dess representanters egna åsigter ; men vid närmare granskning funnos afven dessa till någon del bero på utvecklingen af läran om skillnaden emellan arfve- och aflingejord samt egarens dermed åtföljande rättigheter, och syntes för öfrigt , sedan detta föregått, vara af den föga invecklade beskaffenhet , att de kunde afgöras vid samma tillfälle, som Lagens öfrige påbud.
Nationen linge emedlertid tillräckligt rådrum att betänka sig och stadga sitt omdöme.
Och hvad anginge Herr Friherre Boyes Motion , så, i fall det vore med Grund-Lagen förenligt, att ett Ilikets Ständers LagUtskott vore i verksamhet emellan Riksdagarne , skulle Haris Excellence inse Herr Friherrens förslag derom leda till mycken tidsförkortning vid den granskning , som förmodligen förestår nästkommande Ständer , och vara så mycket ändamålsenligare, som detta Utskott då finge tillräckligt utrymme att, med uteslutande af andra öfverläggningar , kunna med full sakkännedom afgifva sitt
Utlåtande och få tillfälle att skaffa sig de ytterligare upplysningar, sorn för det stora ändamålet kunde anses nödige; men kunde åter detta Utskott betraktas endast såsom en Comité, med Kongl. Majus
Nådiga bifall satt af Ständerne , så uppfyllde det åtminstone icke afsigren med det Lag-Utskott, som, enligt Kegerings-For - Lag-Utskottets Betänkande N:o 74. 11' men \ vid hvarje Riksdag skall valjas af dé Riksdagsman , hvilka då sig infunnit ; d) Herr August vern Hartmansdorff: att det dröjsmål, som egt rum med nya lagens antagande torde , så vidt det berott pä Styrelsen, ej böra anses annorlunda, än som ett bevis på Styrelsens omvårdnad för folket.
Det vore ett misstag, att en ny lags utarbetande blifvit beslutadt.
Bättre hade varit att blott till en redaction sammandraga alla gällande lagar, afskilja derifrån alla de stadganden , som kunde finnas föråldrade och olämplige och ifylla hvad som kunde brista.
— Det förhöll sig med samhällskroppen, som med menniskokroppen.
En hastig förändring i den senares lefnadsordning vållar vantrefnad och illamående , och af rubbning eller afbrott L samhällskroppens åldriga bruk och vanor uppkommer nödvändigt vantrefnad och oordning, lån hastig och total lagförändring vore i synnerhet äfventyrlig för allmogen samt för äldre Domare och Embetsman , hvilkas nu egande lagkunskap blefve på en gång tillintetgjord , hvaraf ej annat än oreda kunde förväntas.
— Då för öfrigt Criminal-Lagen ej ännu hunnit utarbetas , borde man ej så mycket skynda med Civil-Lagen , hvilken i så många fall sammanhänger med den förra.
Man visste dessutom , att Högste
Domstolen ännu ej fullbordat sin granskning af förslaget till Civil-Lagen , men att denna gransk» ja LagUtslottett Beiänkandt N:o 74. ring likväl, enligt grundlagen, mäste föregå Kongl. Maj:ts pröfning i Stats-Rädet.
Alt på förhand begära vissa grundsaitser eller vissa delars antagande vore alt begära det omöjliga , helst Högsie Domstolen, hvars tid är af Dornare-göromål fullt upptagen , ej kan under Riksdagen medhinna omförmälde granskning ; och som Kongl. Majit i alla fall redan förklarat, att Kongl, Majit ej ansåge lämpligt antaga förslaget , innan äfven andre sakkunnige mäns granskning föregått; så borde det med andra ärenden redan nog syssel. satta Lag*Utskottet ej betungas med pröfning af ett förslag, som , om det än kunde blifva färdigt att föreläggas Rikets Ständer, lik*» väl icke af Konungen antoges.
Det vöre derföre orätt, om Rikets Ständer ville framtruga bifall till ett förslag , som så väl behöfver mognad och ktäfver betänketid j e) Herr Nils W. Stråle: (efter en framBtällning om de egenskaper, sorn fordras hos en god lagstiftare) att äfven han tror, att det varit bäst, om man inskränkt sig till omarbetning af nu gällande Lagar och Författningar, och ej föreslagit andra ändringar eller förbättringar, än sådane, sorn yppade brist— fälligheter i Lagarne, eller de tänkesätt, sorn hos folket utbildat sig , tydligen påkallat.
Lagstiftaren borde väl stå med sina begrepp framom folket, men han finge dock ej gå LagUtskottets Betänkande N:o 74. i5 fiSr långt förut , ty då följer ej folket med , och Lagen blifver ej antagen eller efterlefvad.
— Ifrån olika håll hade emot det nya lagförslaget blifvit gjorda manga anmärkningar, hvilka måste granskas, antagas eller förkastas, och i öfverensstämmelse dermed måste förslaget omarbetas.
För Högste Domstolens Ledamöter vore det icke möjligt att för detta arbete använda så mycken tid, sorn dertill erfordras.
Äfven för Stats-Rådefs Ledamöter torde enahanda hinder förefinnas.
Endast ölne utvägar återstoder den ena, att, i ändamål af förslagets omarbetande ännu en gång, öfverlemna alla anmärkningarne till den redan förordnade Lag-Comitén , antingen sådan den nu är, eller förstärkt med nya Ledamöter, och den andra, att utse en ny Laggransknings-Comilé.
Denna borde likväl ej få namn af Lag-Utskott, hvilket vore oförenligt med Grundlagarne , och dessutom vore det svårt att så organisera ett dylikt Utskott, att ändamålet dermed blefve uppfylldt.
Det syntes derföre bäst, att Comitén utsåges antingen af Konungen, eller af Konungen och Rikets Ständer gemensamt, i hvilket senare fall den kunde kallas Konungens och Rikets Ständers Comité.
Att nu ingå i pröfning af vissa principer, hvarpå Lagen grundar sig, mötte många svårigheter och kunde ej leda till något verkligt resultat- Den, som författar Lagen, mäste 14 Lag Vtskottetg Betänkande N:o 74,' nödvändigt för sig fastställa vissa grundsaftser, från hvilka han utgår; men dessa utsattas ej i X/agen , utan måste genom jemförande af Lagens serskilda stadganden uppsö— ias.
Om man nu företoge sig att bestämma sådana grundsattser, skulle man komma in pä sjelfva lagstiftnings-vetenskapen, hvilken slock ej vöre ett ämne för Rikets Ständers öfverläggningar.
På dessa och flera skäl afstyrktes den härom väckta Motionen; f) Herr Grefve Bredvik Bogislaus von Schwerin; att det vöre önskvärdt, att LagUtskottet kunde gå Friherre Anckarsvärds yttrade önskan till mötes och meddela sin tanka om de grunder, hvarpå Comitén byggt sina förslag till afvikelse från förra lagsystemet.
Man hade klandrat
Comiténs åtgärder i afseende på bördsrätten , på arfsrätten , på qvinnans rätt att vid vissa år sjelf förvalta sin egendom.
_ Hvad bördsrätten beträffade i så syntes det klart , att Lagens stadgande derom måste andras i den mon samhällsförhållandet utvecklar sig.
Den var ett medel att fästa nomaden vid samhällslifvet , och blifver mer och mer umbärlig i den mon ändamålet vinnes.
— Så vore ock den Lag, som gynnar son framför dotter, en lemning från den tid, då mannen , för det han försvarade jorden, fick vara despot och neka qvinnan menniskosätt.
— Orättvis syntes jern - Lag
Vt skot tets Betungande N:o 7‘fc 1$ Väl elen Lag, som nekar ogift qvinna, hvilken hunnit till mognare år, att förvalta sitt eget gods, men deremot tillåter, att qvinna som vid 16 ars ålder blir gift och vid 17 års ålder moder, får, om hon vid 18 år blifver enka, både förvalta sin egendom och vara förmyndare för sitt barn.
— Man hade äfven sagt, att Criminal-.Lagen måste granskas i sammanhang med Civil-Lagen.
Men dessa Lagar hade dock olika ändamål; den senare, att bereda , den förra att trygga samhällets högsta möjliga trefnad.
_ Onskligt vore derföre, att Lag-Utskottet funne tid att hetland-] la, om icke alla, dock en del af de frågor,' Friherre Anckarsvärd uppgifvit, och dervid hufvudsakligast fästa sig vid de af Consitén framlagde motiven till de förändringar, som blifvit föreslagne.
Hade man opinionen otn grundsattsernas rigtighet eller origtighet gifven , nog komme man sedan öfverens om sjelfva lagstadgandet; g) Herr Pehr Gustaf Cederschjöld-, att han ej gillade den meningen, att behofvet ej påkallar någon ny Lag , utan endast omarbetning af den gamla.
I den moa det medfödda begreppet om rätt och orätt utvecklas , måste Lagarne tid efter annan ordnas , för att kunna hålla jemna steg med nämnde ut-i yeckling och gifva säkerhet, atl rättskänslan fj står i strid med Lagboken.' - - Om, ftig 16 LagUtsketieti Betänkande N:o 74» att kunna vara Lagstiftare, de egenskaper erfordrades, som en annan Talare uppräknat, skulle få kunna i Lagstiftningen deltaga; men för att bestämma, hvad sorn bör vara Lag, behöfde man förnämligast blott rådfråga den enkla natur-rätten och sin rättskänsla. —•
Icke eller gillade han det påståendet, att förslag lill en ny
Lag ej skulle kunna styckevis granskas, Han vädjade härutinnan till historien, som vittnade, att vår nu gällande
Lag blifvit styckevis granskad , nemligen på Riksdagarne åren 1731 och 1734.
— I afseende på sättet för ifrågavarande lag-gransknings verkställande, ansåge han grundlagsenligast, att Lag-Utskottet förstärktes till den numerair, att det upptoge hela det fåtaligaste Riks-Ståndet, på det att de sattser, som af Utskottet antogos , måtte så litet som möjligt rubbas i Ståndens Plena , och saken följaktligen kunna afgöras med erforderlig öfverensstämmelse och någorlunda i likhet med hvad som skedde fordom , då vår nuvarande Lagbok pröfvades af alla 4 Stånden gemensamt.
— Dessutom borde de beslut, Rikets Ständer komme att fatta, blifva blott provisoriske och öfverlemnas till Lag-Comiténs skärskådande , emedan det vore för Rikets Ständer- omöjligt att öfver ett vidlyftigt Lagverk fatta fullkomligt conseqventa beslut, helst pluraliteten inom Stånden ofta förändras; i-) LagUlsköttets Betänkande JV.-o 74. 17 h) Herr Arviel Ribbing: alt sora, för att döma efter hvad hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt, allmänna opinionen vore den, att man hade gjort rättast, om man sammanfört och ordnat våra gamla lagbud , så borde man så godt först som sist låta saken komma till detta resultat.
Att vid en Riksdag granska både Civil- och Criminal-lagen syntes möta alltför stora och oöfvervinneliga svårigheter; och hemställdes derföre, om icke Lag-Utskottet borde fästa uppmärksamhet vid möjligheten att komma till något slut i detta ärende. i) Herr Carl von Qvanten: att han, då nya Lagförslaget nu blifvit till Rikets Ständers pröfning öfverlemnadt, yrkade, att åtskilige af honom författade anmärkningar rörande Byggnings-, Utsöknings- och Rättegångs-Balkarne, måtte fa åtfölja Remissen till Lag-Utskottet; varande dessa anmärkningar, ställde mot 5, 6, 7, 8 och 10 Capitlen i Byggninga-Balfcen, 6 och 7 Capitlen i Utsöknings-Balken, den del af Rättegångs-Balken, som angår Domstolarnes organisation , samt 6 Capitlet i sistnämnde Balk.
I anledning af en del utaf dessa yttranden är ytterligare anfördt : Bih. till Rihs-St.
Fröt, IJzS och 1829, 7 Sami. t Afi. 2, 5-.te H\t. 2:dra B-clet. i8 LagUiskottets Betänkande N.-o *74. k) af Herr Friherre Anckarsvärd, att hans Motion hufvudsakligen åsyftade endast att bringa frågan om nya Civil-lagen till något resultat och bereda en utgångs-punkt för Ständerna till Lag-förslagets gillande elller förkastande] att, då Rikets Ständer redan år 1810 insett nödvändiglieten af den gamla lagens öfverseende och, i följd deraf, en Comité blifvit förordnad, som på förslaget nedlagt 16 års inöda, Herr Friherrn ej kunde dela den meningen, att förslagets granskning borde för alltid uppskjutas] att en otalig mängd af Författningar på Författnin-r gar och Förklaringar öfver Förklaringar blifvit en nödvändig följd af en hundra-årig
Lag, af hvilket förhållande uppkommit stor, oreda, som behöfde aihjelpas; och att, om någon tjenligare utväg härtill] än den Herr Friherren föreslagit, blefve uppgifven, Hera; Friherrn vore benägen att den omfatta] l) af Herr Stråle, att, då han omtalat ide kunskaper, som Lagstiftaren borde ega,' han ej haft afseende på Rikets Ständer, utan på den, af hvilken Lagen skall författas] att; om vår nu gällande
Lag blifvit styckevis granskad, den likväl icke blifvit styckevis; utanpå en gång, till efterlefnad antagen och utfärdad, hvilket skedde vid 1704 års Riks-; dag; och att det väl kunde gå an att granska en del af Lag-förslaget vid en Riksdag^ LagUtskottets Betänkande N.ö 'j\.
19 och uppskjuta återstoden till en annan; men dervid vöre dock det förbehåll nödigt ; att man tilläte jemkningar i de antagne delarne, då det öfriga till afgörande förekoimne, helst man vid fortsatt granskning kunde finna ett föregående stadgande, hvilket man redan gil; iat, behöfva rättas eller jemkas ; och m} af Herr Friherre Boye, att han, för» anledd af Herr Grefve v. Schweriris anförande, hvari Herr Grefven klandrat gamla Lagens stadgande om bördsrätt, och gifvit bifall åt nya Lag-försl aget, i hvad det rörec ogift qvinnas rätt att vid 23 års ålder vara' lika fullmyndig som mannen, på anförde skäl yrkade, att bördsrätten må i nya lagen bibe» hållas och någon förändring af gamla lagens föreskrift i afseende på ogift qvinnas omyn» dighets-tillstånd ej ega rum.
Herr Prosten Hvasser har yttrat, att, sedan den Comité, som blifvit satt till dea Allmänna lagens granskning och utarbetande, nu i mångå år fortvarat och derunder åtnjutit betydliga arfvoden samt äfven lärer hafva fullgjort sitt uppdrag, så önskade Herr Prosten, att någon viss tiel Liefve bestämd, inom hvilken den ringa återstoden af arbetet md kunna fullbordas , och efter hvilken tids förlopp de för Comiténs Ledamöter anslagne arfvoden af Staten borde upphöra» 2 o LagUtskottets Betänkande N.o 7.1.
I anledning af denna Motion äro hos Högvördige Pieste-Ståndet följande yttranden afgifne : a) af Herr Biskopen Doctor Wijkman, att han instämde i Herr Prosten Hvcissers önskan, hvilken ej kunde anses obehörig, då flere upplyste och för lag-kunskap kände män nu i 18 år arbetat på det af folket efterlängtade Lag-arbetet, för hvilket de redan gjorde ornkostnaderne säkert uppginge till vida större belopp än man i början, då Comitén sattes, förmodat; b) af Herr Prosten Grevillius, att äfven han biträdde Herr Prosten Hvassers motion, på det att upplysning måtte vinnas om och när det efterlängtade verket kunde blifva färdigt; c) af Herr Prosten Forslind: att, om Lag-Comiténs tillvaro skulle bedömas endast i oeconotniskt afseende, äfven han instämde deruti, att den af Rikets Ständer hos Comitén gjorda Lag-besiällning måtte med all möjlig besparing af lid och penningar förfärdigas; att han likväl ej betraktade denna Comité från en så underordnad synpunkt, enär föremålet för dess arbeten utgjorde en af Samhällets vigtigaste angelägenheter, hvars behandling ej borde bero af småaktiga beräkningar, och att utbetalning af arfvoden till Comiténs Ledamöter under ännu några LagUtskoltels Betänkande N:o 74. 21 10 tal af år vore för Staten en vida mindre förlust, än den, sorn skulle uppstå, om man blottställde sig lör vådan att e 1 hälla ett omoget Lag-förslag och i förtid antoge detsamma till efterlefnad ; d) af Herr DomProsten Doctor Fellenius'. att han trodde Civil-Lagen i det närmaste vara färdig, för att undergå pröfning. e) af Herr Biskopen Doctor Wallenberg : att han så mycket hellre förenade sig med Herr Prosten Forslind, som det vore högst magtpåliggande , att detta, det angelägnaste , vigtigaste och svåraste arbete af alla, måtte vinna den största möjliga fullständighet och mognad ; att, ehuru kostnaden för Lag-Comitén visserligen kunde vara betydlig, den. na dock borde mindre afses, när fråga vore om ett Verk, hvars större eller mindre tjenlighet djupt inverkade på samhällets bestånd eller obestånd ; att då lySi års för sin tid förträffliga Lagbok fordrat en beredelsetid af mer än 4o år, den tid af 18 år, som hittills för Comiténs arbete åtgått, syntes ännu ej vara öfver höfvan , samt att, fastän Motionen kunde tjena till en påminnelse om skyndsamhet med Lagverket,
densamma likväl ej borde föranleda till bestämmande af en alltför inskränkt tid till Verkets fullbordan ; och 32 Laglflskottets Betänkande N:o 7<i. f) af Herr Presidenten Poppius: (efter en utförlig öfversigt af Lag-Coiniténs tillkomst och organisation, de åtgärder och anstalter, som till befordrande af Comiténs bestämmelse blifvit vidtagne, samt de omständigheter och hinder, hvilka vållat omgång och tidsutdrägt^) att, så vidt frågan vore endast om yttrande af den önskan, att det å— terstående af Lagarbetet kunde fortskynda® ^ dock så, att dermed ej måtte förhastas, Herr Presidenten för sin del gerna deruti instämde, men denna önskan kunde ej lämpligen förenas med föreskrift om en viss tid, inom hvilken den borde uppfyllas, emedan en sådan föreskrift röjde oförtjent misstroende till deras goda vilja, mot hvilka dera rigtades, och förutsatte förmodan att ej mej ja behtifdes än föreskrifter , till åstadkommande af produeter , för hvilkas frambringande dock fordrades någonting annat än starka och väl öfvade armar och händer.
Piksdagsfullmägtigen Eric Svanberg fran Westerbotten har yrkat : att anslaget för Jjag-Conilton matte upphora med slutet af dr 1829, då förslaget till Criminal-Eag förmenas böra kunna vara färdigt och till alimän granskning utgifvet; att de anmärkningar, sorn af Embetsverk eller enskilde personer af gifvas, kunde samlas af Justitia?-Stats-Mi/äslern , genom någon horton\
LagUlskottets Betänkande Nio 74. 25 underordnad tjensteman, och derefter pd allmän bekostnad till trycket befordras, utan att någon stående Comité behöfde för detta ändamål aflonas och vid/nagthällas ; samt att af besparingar och 'öfverskott på Stats-Titlarne kunde anvisas nådiga medel till rese- och tractaments-kostnad för tillkallade nya Ledamöter i en GranskningsComité, i fall en sådan funnes nödig, innan Kongl. Maj:t vid nästa Riksdag i Nåder framställer hela det nya Lagverket till Rikets Ständers pröfning och antagande.
Riksdagsfullmrigtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län har, efter upprepande af de, i Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse om hvad sedan sista Riksdag i Riks-, Styrelsen sig tilldragit, anförde orsaker, hvar-; före Kongl. Maj:t funnit sig föranlåten att än ytterligare uppskjuta det nya Lagverkets öfverlemnande till Rikets Ständer, yttrat sig anse anledningen till detta Nådiga beslut ej vara genom berörde orsaker tillräckligen för-J klarad, ehuru det likväl säkerligen hade sina goda grunder.
Criminal-Lagen och luckorna i vissa Balkar af den Civila egde visserligen sådant sammanhang i det hela, att antagandet till efterrättelse endast på en gång kunde ske; men detta sammanhang emellan det ena och andra vöre dock omöjligen så stort, att icke hvart för sig kunde bedömas. a4 JLagUlskollets Betänkande N.'o 74.
Pröfningen hos Standerne ginge i alla fall ej så fort, att de ej behöft på allt möjligt sätt vinna tid; och det nya Lagverkets föreläggande för Ständerna hade således varit en högst önskansvärd åtgärd, hvars uteblifvande öfvertygat Motionairen , att arbetet genom sin halt icke ingifvit det förtroende, som detsamma bordt ega , för att kunna läggas till grund för en Nådig Proposition.
Denna öfvertygelse instämde ock med flera sakkun. niges omdöme , för hvilket Motionairen dock nu ej inginge i omständlig redovisning, så vida dertill erfordrades en utförlig granskning af det ifrågavarande Lagförslagets innehåll i flera väsendtliga delar, hvilket åter ej vore föremål för Motionen.
Då Motionairen likväl ansett sig icke böra underlåta allt slags motiverande af sin enskilda mening, har han framställt åtskilliga anmärkningar i afseende på förslagen lill Gifterrnåls-Balk och Rättegångs-Balk.