Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna fråga kan besvaras antingen med afseende på StatsVerkets ställning för ögonblicket, eller med afseende på Statsregleringen i det hela.
I förra hänseendet torde jag ej behöfva erinra Ridderskapet och Adeln, att StatsContoiret icke äger några öfverskott, att på sådant sätt använda; ty de skola till RiksgäldsContoiret öfverlemnas.
Då återstår att undersöka, hvilka tillgångar RiksgäldsContoiret äger.
För en timma sedan kom jag från Fullmäktiges sammanträde, och får vördsamt upplysa Contoirets ställning för denna dag (den var föga bättre för 14 dagar sedan, då Utskotten fattade deras beslut).
RiksgäldsContoirets behållning i Banken på räkningen N:o 1 utgör 21,844: 2^. 10. och på'DepositionsRäknin gen . 29,791: — 10.
Summa 5i,635: 27. 8. 128 Gen 26 Mars e. m.
Under Fullmäktiges sammankomst föredrogs StatsContoirets reqvisition på återstoden af 1828 års Statsbristsumma, 43j866 R:dr 21 sk. 6 r:st.; återstår således i behållning 7,769 6 sk. 2 r:st.
Riksgälds
Contoirets skulder, att vid anfordran betala, utom Riksdagskostnaderne, som kunna i morgon reqvireras till vida större beloppän hela behållningen, äro, i 3-procentsobligationer i3,ooo R:dr, hvartill endast finnas 7,867: \6. 4-, och, om StatsContoiret skulle behaga uttaga £ af 1829 års Statsbristsumma för de 3 månader, som redan äro förlidna af 1829, så tillkomma 400,000 R:dr.
Det är således ett belopp af 4o5,ooo R:dr, som RiksgäldsContoiret, kan, utom löpande Riksdagskostnader, m. m., nödgas genast utbetala, med en tillgång af 7,700 R:dr.
Contoiret har dessutom 291,000 R:dr att erlägga i ersättning för uppbringningar, deraf dock endast 58,oooR:dr förfalla under detta år, om jag rätt minnes.
Uppbringningssumman har jag blott velat nämna, för att visa, det ställningen för framtiden icke är ljusare, än för det närvarande.
Man kan visserligen säga, att medel dagligen inflyta afBcvillningen; men dessa inkomma icke till betydligare belopp ännu på någon tid.
Det är först i Maji och Junii, som det mesta ingår.
Emedlertid inflyta inga eller föga Tullmedel.
StatsContoiret har således ingen annan källa att ösa ur, än RiksgäldsContoiret, och D en 26 Mars e. m. och detta ingen annan utväg att få penningar, än att draga på Banken utan behållning.
Hvarmed skall då Banken betala.
Antingen med nya sedlar, utan fond, eller med medel, tagna från silfverköpen eller från andra ändamål.
Huruvida det i närvarande ögonblick, då man öfverlägger om en myntbestämning, som Konungen föreslog, förr än understödet åt Götha Canal begärdes, är skäl att gifva ut flera sedlar på den gamla fonden, och derigenom fortsätta den olyckliga sedelförsämringen, en åtgärd, hvars början är årsbarn med Götha Canal, det öfverlemnar jag till hvarje rättsinnig och oväldig mans bedömande.
— Frågan, huruvida några medel kunna anslås åt Götha Canal vid Statens reglerande i det hela, kan naturligtvis icke afgöras utan en föregående jemförelse mellan tillgångar och behof, samt emellan den större eller mindre vigten af de sednare.
InkomstBetänkandet har ännu icke återkommit från StatsUtskottet, och UtgiftsTitlarne hafva alldeles icke varit Ståndens pröfning underställda.
Af Konungens Nådiga Propositioner hafva vi ej heller någon ledning för vårt omdöme.
Desäga icke: detta är behof i första, detta i andra, detta i tredje rummet.
De innehålla, så vidt jag vet, intet annat, än att flerfaldiga behof förefinnas, utan åtskillnad af deras inbördes vigt.
Enär Kongl. Maj:t således icke 18 II. 9 i3o Den 26 Mars e. m. gifvit Rikets Ständer någon efterrättelse, men det synes vara otvifvelaktigt, att till— gångarne icke räcka till alla de uppgifna behofven, måste Rikets Ständer sjelfva afgöra hvad som företrädesvis bör utgå, eller möjligen eftersättas; antingen det armera vigtigt, att Domare och Civile Embetsman varda så lönte, att förtjente män utan egen förmögenhet kunna söka eller emottaga Statens vigtigaste embeten, eller att Götha Canal genast fullbordas; antingen det för ögonblicket är mindre vigtigt att försvarsverket ligger ner, så att vi icke kunna vederbörligen mota ett fiendtligt anfall, eller att Canalarbetet uppskjutes; antingen det är af skadligare påföljd för framtiden, att Uppfostringsverket, än att Canalgräfningen försummas.
Till detsammas upprättande hade vederbörande Comité ansett 168,000 R:dr erforderliga, men Konnngen blott begärt 60,000, för brist på medel.
Vi hafva således erfarit, att detta skäl gäller, då det är fråga om t00,000 R:dr åt Läroverken; men icke då en lika summa skall gifvas blott i afräkning på en större åt Canalen.
För min del tror jag deremot, att skadan af ett vacklande styrelseverk, af ett bristande försvar, för oss sjelfva, och af en vanvårdad uppfostran för våra efterkommande icke är att jemnföra med skadan af Canalarbetets uppskjutande, i fall medlen icke räcka till allt.
Ville man nu på förband borttaga dem till Canalen, så skulle Den 26 Mars e. m. 131 man sedan till de mera vigtiga antingen hafva intet öfver, eller nödgas tillgripa sedelförsämring, eller Statslån.
Utskotten icke hafva handlat orätt, när de tillstyrkt, att frågan om förskottet åt Canalen bort uppskjutas, intill dess Statsregleringen vore gjord, och ämnet kunde i sin helhet behandlas.
Hittills har väl ordningen vanligen varit, att gifva åt Götha Canal först och Fäderneslandet sedan; men nu torde det vara tid, att börja med en omvänd ordning, och att sätta Fäderneslandets behof i första rummet samt Canalens i det andra.
Under sådan åsigt är det, jag vördsamt yrkar bifall å Utskottens Utlåtande, på det man, sedan Statsregleringen är uppgjord, må kunna tillse, om något och huru mycket blifver öfver åt Canalen, ;’samt derefter besluta, i hvad mon och på hvad sätt den må kunna fortsättas.
Det är icke i egenskap af CanalDirecteur jag ämnar tala.
Jag har icke varit det sedan 1818, och behöfver således icke försvara
Directionen och dess åtgärder; ty jag vet, att hvad som skedde före år r818 blifvit af Konung och Ständer samt CanalBolaget gilladt.
Det är icke eller i egenskap af Actieägare; ty ingenting skall förmå min känsla att yttra sig för det enskilta interesset framför ali 9* - Den 26 Mars e. m. mänt väl.
Men det är i egenskap af Svensk man jag ämnar yttra mig.
Jag tror frågan hufvudsakligen är, icke om Bolagets rättigheter emot och förbindelser till Staten, icke om Statens till Bolaget, (ty om desse är så mycket discuteradt och så ofta disputeradt, att jag icke behöfver tillägga ett ord;) men enda frågan är den; är det nyttigt för landet, att Götha Canal göres färdig, eller är det nyttigare, att den stannar så nära sin fullbordan ; eller är det nyttigt, att arbetet uppskjutes, med ett offer af all den skicklighet, alla de kunskaper, som finnas hos de personer, livi Ika dervid blifvit använde, och alt den skall hvila, tills desse personer icke mera finnas, på det man då åter må börja på samma punkt som 1810, det vill säga, att i främmande länder söka de upplysningar och kunskaper, som fäderneslandet då icke ägde, men nu härstädes blifvit naluraliserade.
Det är denna fråga, som Utskotten bordt börja med att undersöka.
Det har blifvit sagt, att Konungen icke gifvit någon ledning lill frågans bedömande.
Nå val, Rikets Ständer hafva ju förordnat Utskott, för att gifva dem denna ledning.
Jag kan icke finna, att Utskotten gjort detta, då Utskotten helt enkelt svarat, att saken icke kunde komma i fråga, förr än Statsregleringen blifvit uppgjord.
Då blir andra frågan:
Tillhör icke Götha Canal äfven Sveriges tillstånd för det tillkommande och det närvarande?
Ingur deri icke nå - D e n 26 Mars e. ro. 133 gon nytta för det allmänna?
Må hända torde detta tåla vid någon undersökning.
Att Götha Canal blir lönande för Bolaget, har jag icke trott vara att tänka på för många år; men om den är nyttig för det Allmänna, se det är en annan fråga.
Jag skulle tro: att lättare communicationer äro nyttiga för det allmänna, så väl i Sverige som på andra ställen; jag skulle tro, att dessa communicationer bidraga till Åkerbrukets och Näringarnes uppkomst, så väl här som i andra länder af Europa, och andra verldsdelars hemispher.
Erfarenheten har visat, alt jordbruket dragit nytta af de kalkarter, som ifrån Canalens grannskap kunnat erhållas, och någon vinst ligger väl också deruti, alt allmogen icke förnöter sin tid på landsvägen och spiller foder i dikena, utan att det uppfodras vid deras hemman och att gödseln derstädes får qvarstadna, och dessa ändamål torde vinnas, omtransporterne ske på Götha Canal.
Åtskillige yttrade härvid oro.
Hvarefter Herr Tham fortfor:
Om någon längre tid,upptages för mitt yttrande, så ber jag eder om förlåtelse mine Herrar, det är icke mitt fel utan deras som vilja hindra mig, men jag fortfar och låter icke hindra mig.
Om handel är nyttig för fäderneslandet, så måtte det äfven bidraga lill landets förmån, om Götha Canal kan verka till dess förkofran, eller 134 Den 26 Mars e. m. åtminstone till lättnad af varu-lransporten, som annars betungar Allmänheten.
Om man uppskjuter Canalens fullbordande, skall den bli än dyrare, och detta är också en omständighet jag önskat, att Utskotten behagat undersöka, samt derefter bedöma, huruvida Götha Canal kan ingå i beräkning af Statens utgifter. 0m Utskotten då hade funnit detta anslag så underordnadt, bade jag önskat, att Utskotten gifvit det tillkänna, men icke kommit med ett sådant Utlåtande, som borttar tiden utan nytta.
Att Utskotten icke tillstyrkt något Lånebiträde, fägnar mig, och jag gratulerar Bolaget och dess Direetion, att Utskotten afslagit det; ty om Utskotten och Ständerna nu bade bifallit detta, och Ständerna sedan afslagit fortsättningen, hade det beredt deras undergång, som nu lemnat sina namn i ansvar, endast af nit för sakens framgång.
Och jag fägnar mig deråt så mjmket mer, som jag ibland dem räknar mina närmaste vänner.
Om deremot Utskotten funnit Canalen nyttig för det Allmänna, bade de bordt pröfva, huruvida den närvarande
Directionen förtjenat vidare förtroende; och hade i sådan händelse ej bordt för Ständerna framlägga något annat yttrande, än Canalen bör fullbordas.
Skulle Utskotten åter funnit, att den närvarande Styrelsen icke gjort sig oförtjent af Nationens förtroende, men att Nu - Den 26 Mars e. m. 135 tionens tillgångar icke medgifva så stora anslag, som nu äro begärde, borde de eftertänkt, hvilka arbeten kunde hvila och borde uppskjutas, och anslagit medel, för att på möjligen kortaste tid få den egentliga Canalen så vida färdig, att farten kunde begynna.
Detta hade, efter min öfvertygelse, varit rätta vägen.
Jag kan derföre icke annat än tillstyrka återremiss, i den form Utlåtandet inkommit, och anhålla, att
Utskotten måtte företaga saken i sin helhet samt yttra sig, om de anse Canalen böra fullbordas, hvilket skulle vara mig lika kärt med hvad Styrelse som helst, endast saken går fram Ingenting kan hindra mig att önska Canalens fullbordan; ty jag anser den nyttig för mitt fädernesland, och tror att den skall bära sig sjelf.
Jag behöfver icke för denna tanka åberopa, såsom stöd, någon Nationalstolthet; ty jag tror NationalEkonomien skall vara tillräcklig att fö rsvara den.
Men om så stora tillgångar icke för närvarande finnas, må man då medgifva mindre förskott och mindre anslag, blott man erhåller ett rent afslag eller bifall, och medborgare icke ställas i sticket, samt nödgas uppoffra sig sjelfva, sina hustrurs och barns förmögenhet.
Detta är min bekännelse.
Med den lefver jag, och den skall jag alltid bibehålla.
Friherre Wrangel, Henning, anförde skriftligen: i36 iDen 26 Mars e. m.
Vore fråga om att anlägga Götha Canal, skulle äfven jag instämma uti flera af de betänkligheter, som emot ett sådant förslag blifvit anförda; men då vi nu öfverlägga om att med ett jemförelsevis ringa bidrag fullborda ett stort nationelt företag, bör man, enligt min tanka, förfara efter helt andra grunder.
Jag kallar Götha Canal ett nationelt företag, emedan det varit gilladt och understödt af både Nation och Regering, och emedan jag icke eller vet, hvarföre en så stor anläggning, hvars verkningar äro så vidsträckta, skulle mindre interessera Nationen, än de många små, som dageligen af henne befrämjas och understödjes.
Att öfverlemna allt åt sig sjelf, är en Theori, liemtad från folkrika länder, med öfverflödiga Capital-tillgångar, hvilken på ett folkfattigt, glest bebyggt land, med inskränkt rörelse och långsam omsättning, alldeles icke kan lämpas.
Nu är fråga endast om, i hvad förhållande nyttan af Götha Canal står till de utgifter, som för dess fullbordande ännu återslå att göra.
För att kunna bedöma detta, måste vi nödvändigt betrakta Canalen, icke sådan den nu betinnes, utan såsom fullt färdig.
Jag tror då, att den lättade communication, som Canalen bereder mellan de begge håfven och den ökade 10- Den 26 Mars e. ra. reise, som nödvändigt, ehuru småningom, måste uppkomma i bela dess ofantliga område, skola allena betacka servicen och underhållskostnaden af dess många slussar, det enda, som i financielt afseende kan interessera Rikets Ständer, hvilka med Herrar Actieägares dividend icke hafva något att skaffa.
Jag är om denna väsendtliga afkastning af Canalen, som fordras till dess bestånd, så mycket mera förvissad, som jag tror, att man bedömmer densamma alltför ensidigt, då man betraktar den endast såsom ett communications-medel.
Den lätta utväg Canalen nu lemnar till ängsvattningar, eller, som är detsamma, att på en vidsträckt yta flerdubbla jördens bördighet i Rikets frugtbaraste delar, är, mine Herrar, af ett oberäkneligt värde i den persons ögon, som sjelf sett hvad de länder vunnit i välmåga, hvilka af denna välsignade konst vetat draga behörig nytta.
Ett annat, icke mindre betydande capital, skall småningom utveckla sig ur Canalen, uti den betydliga vattenkraft, hvilken med så mycken lätthet kan på de flesta orter tillvägabringas, genom anläggandet af öfverfalls-hjul, det enklaste och minst kostsamma medel för drifvande af alla slags mechaniska verk och qvarnar, hvilkas tillvaro är det första vilkoret, för att uppnå någon höjd uti industriväg. 138 Den 26 Mars e. m.
Ett helt annat, och af den frågan, huruvida Götha Canal-byggnad bör af samhället understödjas eller icke, alldeles oberoende ämne, är det mer eller mindre behagliga förhållande, hvaruti Staten står till de enskilta personer, hvilka, i egenskap af anläggare och entrepreneurer, med Canalen, såsom en privat speculation, haft närmaste befattning.
Äro deras beräkningar kloka?
Hafva de så förvaltat de Statsbidrag, hvilka blifvit dem öfverlemnade, att dem kunna anförtros nya?
Och ändtligen, är det rådligt, att åt sådana personers godtycke och enskiltes vinningslystnad öfverlemna frugterna af de betydliga uppoffringar, Staten för det stora företaget redan gjort och ännu uppmanas att göra?
Detta, mine Harrar, är icke min tanka.
Jag bedömmer Götha Canal såsom sak, oberoende af den rådande tonen, eller, rättare sagt, det allmänna skriket, och utan något afseende på personer.
Jag afser icke eller dess militaira fördelar, som, med Guds hjelp, aldrig skola behöfva anlitas; men jag fordrar ock garantier för nyttan af Statens åtgärder, och sådana finner icke eller jag hos ett Bolag, som, genom ett, efter min tanka, både oklokt och olagligt användande af de allmänna bidragen fördröjt Canalens färdigbyggande och följaktligen äfven dess allmänna nytta, ehuru det måste medgifvas, alt Rikets
Ständer sjelfva genom ett lörhastadt beslut att indraga Disconten, både Den 26 Mars e. m. bidragit att göra Canalen dyrare och försvårat dess fullbordande.
I stället för att behandla förevarande ämne såsom parti-sak, önskade jag således, att det blefve ett föremål för patriotism och en sund slutkonst, enligt hvilken det är bättre att uppoffra en million för uppnående af ett stort ändamål, än att gifva 8 millioner till spillo.
På dessa allmänna grunder för Canalens understödjande, anser jag, för min del, det preiiminaira understöd till arbetets fortgång, hvarom nu är fråga, böra utan betänkande beviljas; hvarföre jag anhåller om återremiss af Utskottens Utlåtande.
Herr af Uhrj Gustaf:
Jag befinner mig i en slags nödvändighet att göra ett par korrta erinringar emot Herr Grefve von Plåtens anförande på förmiddagen i denna fråga.
— Grefven sade det finnas 2:ne sätt att gå till väga vid verkställighet af Canalbyggnader, så att kostnadsförslagen blifva tillräcklige.
Det ena vore, att slumpvis i Förslaget beräkna kostnaderne så högt, att de ej kunna möjligen öfverstiga förslaget; det andra att vårdslösa arbetet, genom det man endast iakttog noggranhet i det yttre, men gick mindre ordentligt till väga med det icke synliga, hvarpå likväl beståndet i längden beror.
Grefven antydde väl icke någon tillämpning häraf på Hjelmare Canal - Den 26 Mars e. m. byggnad, såsom ett märkvärdigt fenomen på tillräckligheten af uppgjorde kostnadsförslag; men jag befarar dock, att, emot Grefvens vilja och afsigt, Grefvens yttrande hos många, likasom hos mig, i fäll jag ej känt rälta förhållandet, vackt farhåga, att Hjelmare
Canalbyggnad är ett mindre väl vårdadt företag.
Derföre anser jag mig böra förklara, att jag, som vanligen 2:ne gångor om äret besökt denna anläggning, och som mången af Eder, mine Herrar, torde tillerkänna någon erfarenhet och kunskap om sådane arbeten, dervid funnit alla de arbetsmethoder vid Hjelmare-Canal använde, som med fördel blifvit vid Götha Canal begagnade.
Jag har trott mig skyldig upplysa detta förhållande, dels för att lugna den farhåga i detta afseende, som genom Grefve von Plåtens yttrande möjligen kan hafva uppstått, dels för att göra rättvisa åt CanalStyrelsens förtjenster. —•
Under det Grefven talat om nödvändigheten och nyttan af Motala Verkstad, har Grefven såsom bevis derpå, bland annat, anfört omöjligheten att, utan en sådan, svarfva de jernringar af 8 alnar i diameter, hvilka ingå i Svängbroarnes construetion.
Jag visste icke, att dessa jernringar voro svarfvade, och jag vet ej, hvarföre de skola vara det; man må nu anse detta såsom bevis på inskränkthet och brist på insigter hos mig.
Men 0111 jag också antager, att desse ringar äro och böra vara svarfvade, Den 26 Mars e. in. så måtte likväl behofvet deraf längesedan hafva upphört, då man redan för flere år tillbaka beslutit att icke anlägga sådane Svängbroar öfver Canaler, emedan de äro mindre beqväma, än andra.
— Det var blött detta jag ville hafva äran anmärka.
Jag hade ämnat inskränka mig till det egentliga ämnet, förskotts-frågan, men då den är beroende af sjelfva hufvudsakens bedömande, och häri så många yttrat sig emot allt anslag till Canalen, vill jag äfven anföra mina tankar.
— Beträffande första frågan, huruvida någon juridisk förbindelse hos Staten finnes att lemna det begär dt a biträdet, så erkänner jag —• med blicken på privilegiernes ordalydelse, att en sådan icke finnes.
En annan fråga är, — bör Staten lemna det begärdta biträdet?
Härvid bör först ibågkommas, att icke det enskilta Bolaget gaf Canalen sin uppkomst, utan att sedan Regering och Ständer insett nyttan för det allmänna af denna Canal, de framkallade det enskilta Bolaget.
(Se Rikets Ständers Skrifvelse till Kongl. Maj:t af d. 10 Oclober 1809, Kongl. Majlts i följd deraf gjorda Nådiga Proposition till Rikets Ständer om medel alt verkställa den föreslagna Götha Canal-anläggningen, af d. 10 November 1809, och Rikets Ständers svar af d. 22 Februari 1810, alla förutgående och föranledande kungörelser om upprättandet af det Den 26 Mars e. m. sä kallade Götha CanalBolag).—
Huru visar oss erfarenheten i detta afseende,, att man hos oss och i andra länder behandlat sädane Canalf 'öretag, framkallade af Staten genom enski/ta Bolag?
— Börjar jag med.
Frankrike, finner jag en mängd Canaler, dels började under Napoleon, dels först under närvarande Regering bragta å bane, till hvilka Regeringen och Kamrarne — i det på kapitaler mycket rikare Frankrike — genom stora fördelars beviljande framkallat enskilt biträde.
Jag har just för mig ett arbete, innehållande bestämda uppl}'sningar i detta ämne.
Jag finner der t. ex.
CanalMonsieur, som fullbordar en redan till två tredjedelar af Napoleon färdiggjord Canal, öfverlemnad åt enskildt Bolag, som tecknat 10 millioner Francs.
Regeringen beviljade detsamma 5 procents ränta, ett premium af 25 procent förfallit efterhand genom årligt utdragande af visst antal actier, och inkomsten för 99 år af Canalen.
På lika sätt har Regeringen genom stora fördelars beviljande, utom säkerhet förränta å actie-capitalet, framkallat enskilta Bolag för anläggning af Canal du
Duc d’Angouleme, Canal d'Aire h la Nassée, Canal d’Arles h None, Canal des Ar dennes, Canal du Bourgogne, Les Quatre Canaux &c., och har dessutom Regeringen iklädt sig ansvaret för Canalernes fullbordande med de anslagna medlen, så att, då brister visa sig, FinanceMinistern redan för - Den 26 Mars e. m. i43 lidet år förekommit Kamrarne, att man för att beläcka dessa brister måste föråri83o vara beredd på ett tillskott af 3o millioner Francs.
Går jag till Amerika — detta af vissa Götha Canals motståndare så högt prisade land — så finner jag i Budgeten för Staten NewYork (ty hvarje Stat har sin Budget, skild från den allmänna) årligen stora summor uppförda för Canal-anläggningar.
— Går jag till Tyskland, så finner jag helt nyligen i detta land — der dock brist på större vattenmassor skulle snarare synas gifva företräde åt jernvägar — anstalter fordrade för föreningen på detta sätt emellan Donau och Rhen, Weser och Rhen, oberäknadt att de stora floderne i östra delen af Preussiska Monarkien samtligen äro genom Canaler med hvarandra förbundna (från Elben till Nimen).
Äfven hos oss har man sett de mest nitiska bemödanden att icke spara offrén, när man genom enskilt biträde ville hafva en Canal af mera allmän nytta anlagd.
Kungörelsen af den 11 Maji 1748, jemte senare af den 11 Februari 174,9» den 24 Maji och den 25 October samma år, försäkrades Entreprenörerne af Gamla Trollhätte Slussverk utom andra förmåner, om 12 procents ränta för sina insatta penningar i 100 år, hvilken ränta ännu af RiksgäldsContoret utbetalas; och då Götha CanalBolag grundades 1810, beviljades det en fördel, som man då ansåg af största värde, en Discont - i44 Den 26 Mars e. m. octroj med viss creditifrätt i Banken, ehuru erfarenheten sedermera visat, att både Ständerne och Actieägare missräknat sig om detta medel att ersätta de senares förluster.
— Det torde således få anses afgjordt, att många exempel erbjuda, huru
Stater äfven med förnyade uppoffringar understödja Canal-anläggningar, till hvilkas företagande de sjelfva framlockat enskiltas bemödanden.
Häri upplöser sig den stora hufvudfrågan.
Lemna Canalen såsom den nu är, utan att fullända den återstående tiondedelen.
Det är visserligen sannt, att den högst vigtiga inre sjöfarten emellan så rika och med olika produkter försedde provincer, som Öster- och Westergöthland, Nerike, Wermland &c., till en stor del redan är vunnen, men då Canalen på fem fjerdedels mil nalkats sitt åsyftade mål, Svenska håfvens förening, tror jag, att den nya vinsten häraf skulle i stor mån öfverväga den ökade kostnaden.
Vi känna för huru många olyckor under höststormarne vår handelsflotta är utsatt.
Huru stor skulle ej fördelen vara, att för förbindelsen emellan Rikets begge kuster, emellan Stockholm och Götheborg äga en utväg, att i stormiga årstider alldeles undvika öppna sjön?
Och i krigstid blefve denna inre förbindelse, emellan de begge håfven, af ovärderlig nytta.
Vi veta af erfarenheten, att en stor flotta, till och med en segrande flotta Den 26 Mars e. m. i45 flotta ej förmår att helt och hållit skydda handeln för förluster, då dess skepp måste passera förbi hela linien af ett fiendtligt land.
Då Erik XIV:s flotta efter fiendens förnyade nederlag ensam herrskade i östersjön, kunde detta ej hindra krigstillståndet att verka en känbar brist på nöd vändighetsvaran salt ilandet; under sista kriget emellan England och Danmark kunde Englands öfverlägsenhet till sjöss dock icke förekomma, att Danska Kapare tillfogade Engelska handeln stora förluster; under vårt krig med Ryssland 1788—1790 veta vi, att oaktadt den ära och seger vår stora flotta vann, Rikets activa handel dock var nära tillintetgjord.
Huru stor skulle ej under ett sådant tillstånd fördelen vara, att kunna komma directe från Östgötha-skären till den Bohusländska?
— Eller kanske man borde, utan att öfvergifva den ursprungliga planen, uppskjuta fulländningen?