Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Finner nämnde Embetsman desse Företag wara af en wädlig riktning eller omfattning, eller grundade pä »wista eller otilräckliga medel, at dem utföra, tilstyrke han jemwäl, at Konungen wille kalla, til et Krigs-Räd deröfwer, Twäfine eller flere af de närvarande högre §90 Den 8 Junir. högre militairs Embetsmän; Konungen dock obetaget, at ä denna tilstyrkan och, ber den bifalles, ä KrigS-Rädets til i^ococoii anförde tankar göra det afseende honom godt synes. tz. 16.
Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, -vräng-visa och orätt hindra och förbinda , ingen förderfwa eller förderfwa läta til lif, ära, personlig frihet och -välfärd, utan han lagligen förwunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända läta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordmng Sweriges Lag och laga Stadgar föreffrifwa; ingens fred i dest hus störa eller störa lata; ingen ifrän ort til annan förwisa; ingens samrvete twinga eller twinga läta, utan skydda hwar och en -vid en fri utöfning af sin Religion, sa widt han derigenom icke storer Samhällets lugn eller allmän förargelse ästadkommer Konungen läte en hwar blifwa dömd af en Domstol, h-varunder han rätteligen hörer och lyder. §. 17. Konungens domsrätt stall updraqas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige
Män, Sep Frälse och Sep Ofrälse, hwilke fullgjort hwad Författningarne förestrifwa dem, sorn uti Domare Embeten mä nyttjas, samt i sädane wärf adagalagt insigt, erfarenhet och redlighet.
De kallas fu8titius-Räd och utgöra Konungens Högesta Domstol. §. 13.
Den 2 IlMik. §. 18.
Denna Högsta
Domstol tilkommer det afwen at uptaga och afgöra alla Ansökningar, at
Konungen mä bryta
Dom äter, som wunnit laga krafts eller återställa laga tid, som försuten är. §. 19.
Inkomma til Konungen ifrän Domstolar och Embetsman förfrägningar om Lagens rätta mening i sädana fall, som til Domares åtgärd höra, äge ock Högsta
Domstolen, at de sälunda sökta förklaringar gifwa. §. 20.
Uti fredstider stola de mål, som frän Krigs* Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta
Domstolen företagas och afgoras.
Twänne Ledamöter af Stats Rädet, hwilka Konungen bärtil utser och förordnar, böra sädana mäl i Högsta Domstolen öfwerwara och deräfwer rösta, dock mä Domarenas antal icke öfwcrstiga Ätta.
Under krig förhälles härmed efter Krigs ^rliclarue. §- 21.
Konungen äger twänne röster i de mäl, hwilkas föredragning och afgörande
Han för godt unner, at i Högsta Domstolen öfwerwara.
Alla frägor om förklaringar öfwer
Lagen stola hos Konungen anmälas och Desi röster deruti
Mr 892 Den 2 Jurin. inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Hogsta Domstolens öfwerläggningar derom deltagit. §. 22.
Uti Högsta
Domstolen kunna ringare mäl pröfwas och afgöras af Fem Ledamöter, sä ock af Fura, der alla fyra äro om slutet ense. älfwer wigtigare osäker stola minst
Sju döma.
Ej mä flere än Ätta Ledamöter, Fyra Frälse och FpraOfrälseMän pä en gäng tjenstgörande wara.
I alla mål stola minst Tiva Frälse och TwäOsrälse Ledamöter wara närwarande. Z. 23. ^ Alla Högsta Domstolens Vestn» utfärdes i Konungens Namn och med Dest Höga Underskrift eller under Dest Lecret. § 24.
Uti Konungens Nedresu8tit!gs-Uevi8ion stola stustUUc-niälen til föredragning i Högsta Domstolen beredas. §. 2Z.
Konungen äger at i brottmäl göra nåd, mildra lifsstraff samt ätergifwaära och til Kronan färwerkadt gods; dock ma öfwer Ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen sina beslut uti Stats-Rädet fatta.
Pä den brottslige stal sedermera ankomma at emottaga den nåd Konungen honom förunnat, eller undergä det straff, hwartil han blifwit dömd. §. 26.
Den 2 Junti. 090 §. 26.
Da ^ustiticv-ärender i Stats-Rädet föredragas, sVola .su8titlL6-StatsMini8tern, minst Twänne Stats-Räd, Twänne af Högsta Domstolens Ledamöter samt ,sn8tttiM t^nLleren dem öfwerwara, med den styldigbet, at til protokollet sig yttra som^Stats Rädets Ledamöter ig§. i allmänhet är förestrifwen. §. 27.
Til ^u8titi'X-LLnrIer mä Konungen nämna en lagfaren, skicklig och owäldig
Man, svin i Domarewarf warit nyttjad.
Honom, säwm Konungens Högste Ombudsman, äligge förnämligast, at föra eller genom de under Honom stälds kiZcalsr, lata föra Konungens talan i mål, som rora allmän säkerhet och Kronans rätt, samt ak a Konungens magnar hafwa tilspn öfwer Rättwisans handhafwande och i sädan egenstap beifra fel, som af Domare och Embetsman bsgängne blifwa. §. 28.
Konungen äger at i Stats-Radet utnämna och befordra infödde Swenffe Män til alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenstap, at Konungen Fullmagter dera utfärdar, dock böra wederbörande förut med Förslag hafwa inkommit, der sädane hittils ägt rum; Ware likwäl Konungen obetagit, at uti milimila Embeten nyttja Utländske
Män af sällsynt skicklighet; men icke til Lommenllanter i Fästningarne.
Konungen fäste, wid alla befordringar, afseende endast ä de sö - 3g4 Den 2 Iunii. sökandes förtjenst och skicklighet, men icke pä deras börd.
Til Stats--vlirn3cr-tr, Stats-Räd, .ju8utllL-Räd, Stats-^iecroteiLre samt alle andre elvil?
Embetsmän inom Riket, och Domare, mä sädane Man endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. §. 29.
Til Ärke-Biffop och Biskopar, med hwilkas mal förhälles efter förra manligheten, utnämnc Konungen en af de tre, som föreslagna blifwit. §. so. Konungen äger, at pä det sätt förr öfligt warit tilsätta Kyrkoherde-beställningar i pn.8tor-rt?r.
De sä kallade L»n8i8loris1lL Gäll ware wid deras walcätt bibehällne. Z. 3l. Städernas Borgerffap ätnjute framgent den rättighet de hitintils innehaft, at til Borgmastare-Tjenster föresiä irenne behörige Män, dä Konungen en af dem utnämne.
Pä lila sätt förhälles med Rädmäns - och ^lLAl8tiat3-.)ecre. terLrs-syflorne i Stockholm. §. 32.
Sändebud hos Främmande Magter och Tjenstemän wid Beffickningarne nämne Konungen i Stats-lvlini8l.ern8 för Utrikes Ärenderne och Hof' <.LrrnrIererls närwarv. §- 33- Den 2 Junit. 3g3 §. 53.
Enär sädane Spflor, hwartil Förslag blifwit uprättade, stola af Konungen bsr-Lgifwas, böra Stats-Nadcts Ledamöter plira sig, öfwer de sökandes skicklighet och förtjensier ck.ge de afwen rätt. at emot Konungens utnämningar til andra Tjenster och Embeten underdäniga påminnelser göra. Z. 34.
De uti denna Regeringsform bestämda nya Embeten, Stats-^tiuis^arncs.
Stats Nädens och ^U8rickn Rädcns/ stola upföras i Rikets Stat och mä icke af någon tillika med andra elvita Embeten beklädas.
De twänne Stats-^linistr^ns innebafwe
Rikets högsta wärdigheter.
StatsRäden äge lika anseende med Generaler och äusutiL Raden med (lenerLl-lckieutenanter. §. 33.
Stats - ktintstern ^ör Utrikes Ärenderne, Stats-Raden, ?re8l6entsrne i t.oilsr;ierne, Esmer Stäthällaren, Under-Stathällaren och Loitlie-MästareN i HufwNdstaden, Hof'Lant2leren, gu8titjW Lant^Isron, Stats'8ecret6rare, LaNdsböfdingar och Stäthällare i Landet, Fältmarskalkar, 6enerater och Amiraler af alla Grader, Lenera! jutan ter, Z^fwek-^ctjutanter, Stabs^yjutanter, Lommenclanter uti Fästningarne, Lapitaine Lieutenanter och Officerare wid Lif-^ Drabautsrne, E>fwerstar för Regementerne, 8s> conä-Lbelerne wid Gardes ' Regementerne til Häst och Fot samt Estwerste-lickeutenanter wid Z96 Den 2 Imrik. Lif-Regements LliFsclen, Lliekerns sol' Artilleriet, l?'o>cUicmionL- Fältmätnings och Sjöttlätnings wäsendet, ^inim^:- och Sändebud til främmande Maqter samt de Embets- och Tjenstemän, som uti Konungens (^binett för Utrikes Brefrväzncngen och w'dBessickningarne nyttjas, hafwa förtroende-sysior, hwarifrän Konungen mä
Lem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst Let fordra.
Konungen kungöre dock sädane beslut r Stats Rädet, hwars Ledamöter ware skyldige, at deremot göra underdänige föreställningar, örn de finna sig dertil skäl äga. Z. 56.
De som bekläda Domare-Embeten, sä högre som lägre, samt alle andre Embets- och Tjenstemän än de i foregäcnde Z nämnde, kunna icke, utan medelst Ransakning och Dom, ifrån sine innehafwande syflor af Konungen afsättas, ej eller, utan efter egna ansökningar, til andre Tjenster befordras eller flyttas. §. 37. Konungen äger at upböja til Adligt ständ och wärdc Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiffe tjenster gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente.
Konungen mä med Greflig! och Friherrlig! ständ benada Män, som genom stora och utmärkta 'örtjenster dertil wärdige arifes.
Ej mä Adelkap, eller Greflig eller Friherrlig wärdighet, om hädanefter förlänas- tilfalla flere än den, ^wilken adlad eller uphöjd blifwit, samt efter Den 2 Juna. Z97 honom hans äldste manlige Bröstarfwinge i rätt nedstigande, led efter led, samt efter denna grens utgäng, Stamfadrcns närmaste manlige afkomling, o. s. w. Z. 38.
Alla ifrån Konungen utgående Lxpeäliio. ner och befallningar , utom l Ooinm^näo-mål, stola, för at blifwa gällande, conera^jgneras af den Föredragande, som ware answarig, at de instämma med deröfwer förda ?rotoeoii. skulle den föredragande finna något Konungens beslut wara stridande emot denna Regeringsform, gore han i Stats-Rädet derom föreställning; Urkar Konungen ändock, at et fädant Beslut stal utfärdas, ware det dä den Föredragandes rättighet och pligt, at fin LomrLsiAnrnion oerä wägra, samt nedlägge han i följd deraf sit Lmbete, hwilket han icke ma återtaga förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfwat och gillat.
Emedlertid ware han wid sin lön och öfriga tjen» sten ätföljande inkomster bibehållen. Z. 39. Wil Konungen utrikes resa, meddele Han Stats-Rädet ir. t-ieno denna sin föresats och inhemte desi tankar deröfwer, pä sätt omtalar.
Beslutw Konungen derefter sadan resa och den werksiätter, befatte fia ej med Rikets Styrelse eller utöfwe den Konungsliga manten, sä länge Han utrikes nästas, utan före StatsRädet , under sadan Konungens franwaro, Regeringen i Hans namn, med all ben ratt, sock denna Regerirgsform Konungen tillägger; dock 398 Den 2 Juni!. ina ej Stats Rådet någonsin Adeligt ständ och wärdihhet förläna eller til Grefligt och Frrberrligt ständ uphöja, eller Riddarewärdighet utdela; äfwensom alla lediga Syslvr endast tils widare lunna förwaltas af dem, som Stats Aädct dertil förordnar
Huru förhällas stal, derest Konungen längre lid än Tolf Mänader ur Riket blifwer, derom warder i §. stadgadt. §. 40.
Blifwer Konungen sä sjuk, at han icke Regerings-Ärenderne wardar, förwalte Stats Rådet Styrelsen, pä det sätt, sam i föregäende Z. bestämmes. §. 41.
Konung ware myndig, dä Han Tjuguet är sylt.
Dör Konungen Lunån ThronjÄjaren denna älder upnärt, fores Styrelsen af Srats-Rädet med Konungslig magt och myndighet i Konungens namn, intil des Riksens Ständer sammankomma. ställande sig Stats Rådet benna Regcrings-Form til owilkörlig efterlefnad. §. 42.
Skulle den olycka tima, at hela Konungahuset, inom hwilket Arfsrätten til Riket räknas, pä manliga sidan utainge, dä förwalte äfwen Stats-Rädet Regeringen med Kmungslig magt och myndighet, intil des Riksén, Ständer hinna sammankomma.
Uti alla de fall, hwarom söregäende fyra §.
H. handla, stola samtlige Sttlts r Stats-Rädet wara närwarandt och rösta. §. 43.
Den 2 Jun i k. §9Z §. 45.
Gär Konungen i Falt, eller til affägsnare inrikes orter reftr, förordne
Han fyra afStatsRädets
Ledamöter och ibland dem^ustitj»:
Statsministern at föra Regeringen i de mäl, Konungen förestrifwer.
Med de mäl, Korungen dä Sjelf afgör, förhälles pä det sätt, som 8. §. stadgar. §. 44.
Ingen Prins af -et Konungsliga Huset, det ware sig Kron-Prins, Arf-Furste eller Furste, mä gifta sig utan Konunegns wetstap och samtycke
Sker det ändock; hafwe han förwerkat arfsrätt til Riket bäde för sig, barn och efterkommande. §. 45.
Hwarken Swea Rikes Kron-Prins och ArfFurste eller Prinsar af det Konungsliga Huset, stola hafwa nägot Lif-Geding eller Civilt Embete; dock kunna ester gammalt bruk Titlar af Hertigdömen och Furstendömet; dem tilläggas, utan rättighet til de Landskap, hwilkas namn de bära. §. 46.
Landet stal förblifwa indeladt r Höfdingdömen under den wanliga Landt-Regeringen.
Ingen (lenLrLl-Oouverneur inom Riket mä hädanefter förordnas. §. 47. 400 Den 2 Imrik. §. 47. Rikets Hof-Rätter och alla andra
Domstolar stola efter Lag och laga Stadgar döma; Rikets elolMtzier, Landt Regeringen tillika med alle andre Werk samt högre och lägre Embetsmän, stola förwalta de dem Åliggande syster och wärst enligt de lusti-uotioner.
Reglementen och förestriftcr, som redan gifne äro eller framdeles kunna gikwas, lyda Konungens bud och befallningar och räcka hwarandra handen til fullgörande deraf och af allt hwad Rikets, tjenst utaf dem fordrar; blifwande de Konungen i laga ordning anfwange, om något utaf dem underlätes och försummas eller olagligen behandlas. §. 48.
Hof star under Dest enstilda styrelse; kunnande
Han häruti förordna som hofvin godt synes.
Alla beställningar wid sit Hof mä Konungen efter behag tilsätta och derifrän afsätta. §. 49.
Ständer stola i kraft af denna Grundlag sammankomma, enär fem är ifrän den sist hällne Riksdagens stut förflutit.
Uti hwarje Niksdags-Bestut stola Riksens Ständer bestämma dagen, dä de til följe häraf äter sammanträda samt uttrycklig Riksdags-Kallelfe, med nödiga föreskrifter i afseende pä Riksdagsmanna-Walen, deruti intaga.
Konungen ware dock obetaget, at Riksens Ständer derförinnan til Urtima Riksdag lalla. §. 50.
Den r Junk». 4oi §. 5v.
Riksdagarna stola hällas i Rikets Hufwudstad, utom i de fall, dä Fiendens framträngande eller Pest eller andra lika wigtiga hinder göra det omöjligt, eller för Rikfens Ständers frihet och säkerhet wädligt.
Konungen utsätte dä, i samräd med Riksens Ständers Fullmägtige uti LLNYULN, och Riksgäldö-Lontoir<.t, en annan ort der Riksens Ständer böra samlas, och kalle dem dit ti! den tid de sjelfwe förut bestämt. §. 61.
I de fall dä Konungen eller Stats-Rädek sammankalla Riksens Ständer, fastställes tiden til Riksdagens begynnelse efter trettionde och inom femtionde dagen frän den, dä Kallelsen blifwit uti Hufwudstadenö kyrkor kungjord. §. 62.
Landtmarskalk och Talemän för Bsraareoch Bende-Standen samt för Bon de-Ständet utnämne Konungen.
Ärke-Bistop ware alltid Taleman för Preste-Ständet. §. 63.
Riksens Ständer wälje genast, sedan Riksdagen blifwit öpnad. ^de Utskott, hwilka skola Ärenderne bereda.
Sädane wid hwarje Riksdag nödige Utskott äro:
Et Lonsutanous Utstött, at wäcka och uvtaga frågor, rörande förändringar i Grundlagarne, och yttranden deröfwer til Riksens Ständer afgifwa, samt at gran6i, 62. ffs 402 Den 2 Iuntt. ffa de i Stats-Nädet förda krotocoU; Et Statsutskott, at utreda, och för Riksens Ständer upgifwa Stats-Werkets och Riksgälds-Werkets tilständ, förwaltning och behof; Et BewillningsUtskott, at föresiä Bewillningens fördelning; Et Uanco Utskott, at öfwerse LLligu6N8 styrelse och tilsiänd, samt föreffrifter om kLnco-förwaltningen gifwa; Et Lagutskott, at utarbeta förslag til Avil - bättring; samt et Allmänt Beswärs- och Oeconomisi^t Utskott, at anmärka brister i de allmänna Hushällnings-anstalterne och förändringar deruti föreflä. Z. 54.
Äskar Konungen af Riksens Ständer et serskilt Utskott, at med honom öfwerlägga om Ärender, hwilka icke til andre Utskotts befattning böra och Han pröfwar böra hemlige hällas, utwälje Riksens Ständer et sädant; dock äge det icke magt, at fatta beslut, utan endast at til Konungen afgifwa yttranden öfwer de mäl, Konungen detsamma meddelar. §. 55.
Ej mä Riksens Ständer i Konungens öfwerwaro öfwer nägot ämne besluta.
Andre Riksens Ständers Utskott, än det i föregäende §. omnämnde, kunna icke inför Konungen nägra öfwerläggningar hälla. §. 66.
Allmänna frägor, som uti Riksens Ständers Lien» wäckas, mä ej til et et omedelbar ligt - Den 2 Hunlk.
403 tigt afgörande der uptagas, utan stola öfwerlemnäs til behörigt Utstött, som äge, at dem utreda och deröfwer sig yttra.
Förslag stola först i Ständens tUenL framställas til antagande eller förkastande, utan förändringar eller tilsatser.
Göras derwid i Ständens kUns. sädana anmärkningar, som hindra antagandet, erhälle Utskottet del af desie anmärkningar, för at derefter Förslagen ytterligare gransta-och jemka.
När et Munda beredt Förslag til Ständen äterkommer, dä äge de magt, at detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock aldeles förkasta. §. 57. Swensta Folkets urgamla rätt, at fig beskatta, utöfwas af Riksens Ständer allena wid Allmän Riksdag. §. 68. Wid hwarje Riksdag läte Konungen upwisa Stats-Werkets tilständ i alla desi delar, til inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det Stats-Utstott, som Riksens Ständer utwälja.
Skulle genom Iractater med främmande Magter nägra medel Riket Utflyta, stall för dem pä lika sätt redowisas. §. 59- Efter Rikets och StatS-Werkets tilständ och behof läte Konungen til Utskottets öfwerläggning framställa hwad Staten kan tarfwa utöf rver - 404 Den 2 Junis. wer de or^inLirs inkomster, och hwilka behof genom Bewillningar böra fyllas. §.' 60.
Til veste sednare räknas
Sjö - och Land - Tulls - samt Accis-afgifterne, Postmedlen, cnsrlss LixillLtss afgiften, Husbehofs-Bränneri-medlen samt hwad Riksens Ständer destutom ser. skilt hwarje Riksdag säsom Bewillning sig ätaga.
Ej mä nägra allmänna afgifter,afbwad namn och beskaffenhet som häldst, utan Riksens Ständers samtycke kunna forhöjas, Stora SjoLullen ä inkommande och utgående spannemäl allena undantagen Ej heller mä Konungen Statens inkomster förpakta, eller, til winning för Sig och Kronan eller enffilde Personer och L!oryoratlOuer, nägra Lllonoyolier fastställa. §. 61.
Alla afgifter, som Riksens Ständer under de r föregäende §. nämnde titlar bewiljat, stola utgä i fem är, räknade ifrän och med det årets början, som infaller efter det, dä Bewillnmgen fastställd blifwit. Warda Riksens Ständer derförinnan af Konungen eller Stats-Rädet sammankallade, uphöre Bewillnmgen, hwartil alla vfwannämde afgifter räknas, med det ärets utgäng, dä en sadan Riksdag börjar. §. 62.
Sedan Stats - Werkets behof blifwit af Stats-Utffottet upgifne och af Riksens Ständer xröfwade, ankommer det pä Riksens Ständer, at Den 2 Junit.
405 at deremot swarande Bewillning sig ätaga, samt at tillika fastställa, huru serstilda summor deraf ffola til serffilta ändamäl anwändas, och Vesta summor under bestämda Hufwud-uUg.r uti Riks^Staten ansta. §. 63.
Destutom böra för oförsedde händelser twänNe serffilde tilräcklige summor afsättas och anfläö, den ena at wara tilgänglig dä Konungen, til Rikets förswar eller andra högst wigtiga och angelägna ändamäl, sedan hela Stats Rådets tankar deröfwer blifmit inhämtade, finner dett wara oundwikligen nödig; den andra atur Riksens Ständers Landus, wid infallande Krig, af Konungen lpftas, sedan Han Stats-Radet in kie-no hört och Riksens Ständer sammankallat.
Ständers förseglade Anordning ä sistnämde summa mä ej förr brotas, eller summan af ksrrco Fullrnägtige utbetalas, än sedan Riksdags Kallelsen blifwit i Hufwudstadens Kprkor wederbörligen kungjord. §. 64.
Sä wäl Rikets oräinLrie Stats-medel och Inkomster, som hwad, pä sätt omförmäldt är, under namn af extl-aoi-llinLrie Utlagor eller Be. willningar til Stats-Werket af Riksens Ständer anstaö, ware under Konungens äi8po8.ition, at til de af Riksens Ständer pröfwade behof och efter den uprättade Staten anordnas. §. 65. 4o6 Ven 2 Jun». §. 65.
Detza medel mä icke annorlunda anwändas, An faststäldt blifwit; warande StatsMädeLs Ledamöter answarige, om de läta afwikelse derifrän äga rum, utan at til krotocoilet föreställning deremot göra, samt anföra hwad Riksens Ständer i denna del förordnat. §. 66.
Riksens Ständers Riksgälds-Oontoir förblifwer, säsom hittils, under "Riksens Ständers styrelse, inseende och förwaltning; och dä Riksens Ständer ätagit sig answar för den Rikets Gäld Lontoiret ombesörjer, sä komma Riksens Ständer, sedan Stats Utskottet öfwer Lontoiret8 tilständ och behof sig utlätit, at genom serskild Bewillning tilffjuta de medel, som för betalande af denna Gäld, til ränta och capital, oumbärlige finnas, sä at Rikets credit warder bibehällen och wärdad. §. 14.
Konungens Ombud i Riksgälds-contoiret tiwiste ej Fullmägtiges sammankomster oftare, än dä Fullmägtige ästunda, at med honom öfverlägga. §. 68.
De til Riksgälds-Werket börande och dit nnflagne medel mä icke under nägon förewänd. ning, eller med hwad wilkor som bäldst derifrän ryckas, eller anwändas til andra behof än dem, Rik - Den 2 Junkk. 4o? Riksens
Ständer bestämt.
Alt förordnande, som deremot strider, ware kraftlöst. §. 69.
Upstä, antingen hos Riksens Ständers klens, gemensamt eller uti nägot af Riks Ständen, betänkligbeter at antaga hwad Stats-Utstottet tilstyrkt uti det, som rörer antingen Statens re»- leranöe eller Bewillningens derefter lämpade hela belopp, eller hwad til Riksgälds-comoirets Utgifter och Inkomster hörer,eller grunderne för Riksgälds-^ontoiret8 styrelse och förwaltning, dä böra de skäl anföras, pä hwilka sädane betänkligbeter sig stödja samt meddelas Stats-Utstöttet, som derefter tage Ärendet under ytterligare öfwerwäganye.
Anser Stats-Utstottet sig 'icke kunna afwika ifrän desi redan afgifne yttrande eller instämma uti Riksens Ständers eller et särskildt Ständs tankar, utnämne dä Utskottet I)eput6rg,cts, som uti det eller de Ständ, der betänkligheter upkommit, företräda och närmare »plysa förhällandet.
Förblifwer nägot Ständ ändock wid den mening, det förutfattat, afgöres saken efter tre Ständs beslut.
Stanna twä
Ständ emot twä, dä stall Stats-Utstottet förökas med sä mänga Ledamöter utaf RiksStänden i wänlig ordning walde, at de blifwa trettio af hwarje Ständ.
Sedan en af detta serskilda Utskotts samtelige Ledamöter blifwit utlottad, röste de öfrige' samfält och icke efter Ständ, med flutna sedlar, til owilkorligt antagande eller förkastande af hwad Stats-Utstottet tilstyrkt, blott i de frågor, hwarom Riks-Stänyen warit af skiljaktiga tankar; kommande de 40?, Den 2 Junti. fleste sälunda röstandes mening at gälla såsom Riksens Ständers Beslut. §. 70. ^ Da summan , so nr geno m Bewillning utgöras bör, bUfrvst af Riksens Stander bestämd, stola de uttryckligen updraga ät deras walda Bewillmngs Utstött, at författa Förslag til berörde summas fördelande och utgörande, at upgifwa grunderna, bertil och at utreda sätten, huru desamma böra i hwarje särskilt fall tillämpas; hwilket ali Bewillmngs Utskottet stal Riksens Ständers r UnL underställa. §> 71- o
Vppar sig stiljaktighet emellan siere af RiksStänden om besia grunder, sätten af deras tilckälnp-ning och Bewillningens fördelning til utgörande, eller skulle, hwad icke wäntasbör, något Riks Ständ, som ändring uti BewillningsÄtstottet föreslagit, dä stal hwarje RiksStänd, som ändring utl BewillningsUtstottets Förslag ästundar, meddela de öfrige sina skäl bertil, samt upgifwa det satt pä kwilket en sadan ändring mä winnås, utan at ändamälet förfelas.
Här0siver höres Bewillmngs Utskottet, hwarefter Riksens Ständer stola til afaörande företaga 'Leuseller de frägor, om hwilka'stiljaktighet dem emellan upstätt Bifalla tre Ständ hwad emot Bewislnings Utskottets Förslag i en eller annan Del anmärkt blifwit. warde Förslaget i desin Delar förkastädt.
Afslä tre Ständ'siwad etsärstilt
Ständ härutinnan yrkat, men detta ändock wid sinmening förblifwer, eller stanna twäStänd emot Den 2 Jun». 409 emot twä, dä skal saken öfrverlemnas til afgörande pä det sätt 69 K föreffrifwer, ät
Statsutskottet/ förökadt til et sädant antal af Ledamöter, som der bestämmes.
Bifalla detta Utskotts fleste Ledamöter Bewillningö Utskottets Förslag i en eller flere af de delar, hwaruti Riksens Ständer icke förut detsamma enhälligt antagit, blifwe detta Förslag härutinnan med all kraft af Riksens Ständers Beslut gällande; förkasta de detsamma i någon sädaifldel, dä, äfvensom när det af trenne Riks Ständ blifwit förkastadt, skal det äligga Bewillnings Utskottet, at föreslå en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet, blott af den andel i Bewrllningssumman, lwarpa den förkastade delen i Utskottets förra Förslag har afseende. §. 72.
Ständers llangus förblifwer hädanefter, som den hittils warit, under Riksens Ständers egen och wärd, sä at den ostörd mä.förwaltas af de Fullmägtige hwarje Ständ dertil förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hwilka redan gjorde äro, eller widare af Riksens Ständer göras kunna; ägande Riksens Ständer allena rätt at genom lm»- gu-n utgifwa Sedlar, som för Mynt i Riket mä erkännas. §. 73.
Inga nva pälagor, utskrifningar af Manskap , eller af penningar och waror - mä hädanefter, utan Riksens S tänders fria wilja och samtycks - 410 Den 2 Junit. tycke, i den ordning förut nämndt är, päbjudas, upbäras eller fordras. §. 74.