Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer om vi icke kunde fa åtskiljas.
Kl. är redan 10.
Om vi skulle i afton genomgå hela Författningen, så blefve det alltför långvarigt.
Härvid hördes manga ledamöter ropa Nej, hvarjemte Gr. af Ugglas yttrade:
Det förslag som Gr.
Lagerbjelke framställt skulle jag vilja biträda med den förändring att icke blott §:numern utan äfven hvarje serskildt mom. upnämnas.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ansett nödigt att, sedan förevande ärende redan uptagit 3 pleni-dagar, fortsätta föredragningen åtminstone för någon stund, helst det vore kändt, att åtminstone 2:ne af de öfrige RiksSt:n hunnit längre än R. o. Ad. vid behandlingen af de mål, som inkommit från Utsk:n.
Jag är naturligtvis skyldig, att underkasta mig Höglofl.
Ståndets samt Hr Gr. o. Landt.m:s vilja, men får då bedja om ursäkt i händelse jag, som är en äldre man, icke kan vederbörligen följa föredragningen vid denna sena timma.
Kanske är det en vinst både för Ståndet och för saken.
Men jag har emedlertid velat upgifva skälet för min önskan, att öfverläggningen måtte albrytas.
Uppå härefter af Hr Gr. o.
Landtm, framställd propos., bifölls att vid föredragningen af Utsk:s förslag till Bevilln:s-Stadga, endast borde upnämnas numrorne af deri förekommande §§:r och morna-, men någon upläsning icke skulle ega rum, ulan att serskild begäran derom blefve gjord.
Då nu § 1 förekom yttrade Gr. af Ugglas:
Jag har visserligen för min del ingenting emot Utsk:s här framställda förslag, men på grund af det beslut, som redan är fattadt, att upskjuta frågan om den personliga skyddsafgiften, intill dess att Bevi!!n:s-Utsk:s serskilda Betänk. rör:de densamma inkommer, så torde icke något bestämdt beslut om antagande af denna § nu böra fattas, utan det här framställda förslaget böra hvila till kommande åtgärd.
I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., i afseende på hvad Gr. af Ugglas anmärkte, redan fattat sitt beslut genom bifall till hvad Utsk. i fråga om personliga skyddsafgiften uti sitt Betänk, föreslagit.
Vid upnämnandet af §:n 2, mom. 1, erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. ö.
Ad. återremitterat den punkt af Utsk:s Betänk., som angår bevillningen för Embets- och Tjenstemäns samt Betjentes löner m. m.; hvarefter, vid upnämnandet af §:n 4, yttrades af 7 H. 27 418 Den 27 Maj e. m.
Sorn första §:n i afseende på bevilln. för tjenstemän är återremitterad, så följer väl också deraf att hvad som i de efterföljande §§:ne är af Bevilln:s-Utsk. i detta afseende föreslaget äfven bör återremitteras, eller att beslut derom icke kunna fattas förr än II. o. Ad. fattat beslut i sjelfva hufvudfrågan.
Jag kan icke fatta att R. o.
Ad:s beslut om återremiss i afseende på proc.-bestämmelsen, skulle innefatta återremiss af hvad som under lön bör förstås.
Jag skulle tro att man oberoende af 11. o. Adis förut fattade beslut, nu kan till beslut uptaga allt hvad som förstås med lön, och sedermera kommer, på grund af R. o. Ad:s återremiss, endast att bestämmas huruvida af denna löneinkomst skall beräknas en eller tre proc.
Då frågan är återremitterad, så kan man föreställa sig att all bevilln. för tjenstemän möjligen kan komma att försvinna, och då torde väl också falla af sig sjelft, att de framställningar, som äro i efterföljande §§:r gjorda af Utsk., böra förfalla.
Således lärer allt li 'ad som i detta afseende af Utsk. är föreslaget, gälla blott ad interin eller tills vidare, intill dess hufvudsaken är afgjord.
Hvad åter angår att häst och fui agemedel äro uteslutna från bevilln. genom R. o. Ad:s beslut, så Kan dock ej derutaf slutas dertill, att bevilln. skall borttagas för all lön åt tjenstemän.
Detta är blott en reservation som jag anser vara nödig, ty det måste väl vara öppet för R. o. Ad., att sedan först hufvudfrågan är bestämd, låta följderna deraf verka på de efterföljande §§:ne.
Om nu de efter den andra följande §§:ne handla om sättet hvarpå dessa bevilln:r, som äro af Utsk. föreslagna, skola beräknas, och R. o. Ad. låter dervid bero, och det sedan blir ett beslut att bevilln. af löntagare skall utgöras, så torde deraf blifva en följd att hvad Utsk. 'oreslagit i efterföljande §§:r kommer att få tillämpning.
Blir det åter beslutadt, att ingen bevilln. för löntagare skall ega rum, så måste hvad Utsk. föreslagit, med förutsättning att bevilln. skall utgå, naturligtvis förfalla.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade härvid, att han, då Frih.
Palmstjernas anmärkn. hade afseende på alla de §§:r, som angå bevilln. af Embets- och Tjenstemän samt Betjente, torde först fä föredraga dessa §§:r och sedan framställa den propos.
Palmstjerna begärt.
Jag anhåller att få instämma med Hr Printzensköld ronde återremiss af 4:de §:n.
Jag fäster mig synnerligen vid ett förhållande här, der det står taladt om embetsmäns hushyror och värdet af fria husrum i städerne, inqvarteringspenningar m. m., såsom inkomster af hvilka bevilln. skall utgöras.
Detta synes mig icke stå i sammanhang med den 45:te §:n, der man gör afkortning för dem, som hafva inqvarteringspehningar på landet.
Jag kan icke se någon skillnad i detta fall, som föranleder dertill, att man skall få afkortning för Den 27 Maj e. m. inqvarterings-penningar pä landet, men icke i städerne.
Af dessa skäl tior jag frågan bör lemnäs öppen i hvad den angår embetsmäns bevilln. för inqvartering m. m. och anhåller derför, att 4:de §:n må blifva innefattad i den återremiss, som är beslutad om lista mom. i 2:dra §:n. Frih.
Skillnaden emellan inqvartering på landet och i städerna är den, att på landet gifvas inqvarteringspenningarne i ersättning för fria boställshus, der dessa brista för indelta officerare, och de äro der inberäknade i boställenas värdering, hvilken oafkortad beräknas såsom en lönetillgång; derföre kunna icke inqvarterings-penningar, som gifvas för bristande boställshus på landet, uptagas serskildt till bevilln., hvaremot de måste uptagas i städerna, så länge hushyra och fria rum i städerna uptagas till bevilln.
Man kan således väl tala om lämpligheten deraf, men någon jemförelse med inqvarteringspenningar på landet är i min tanka icke tillämplig.
Om nu jemlorelsen icke är riktig, så tror jag det rätta vara att återremittera denna punkt, i sammanhang med 2:dra §:ns l:sta mom. och anhåller om propos. derpå.
Såvida den sednast af Hr Bildt begärda återremissen icke grundar sig på något bestämdt skäl, utan endast derpå att Hr Bildt icke tycker om denna §, så vill jag icke motsätta mig detta, men det första förhållandet som Hr Bildt fästade sig vid i afseende på hushyra och inqvartering i städerna, har, så väl vid denna som vid förra Riksdagen varit föremål för Bevilln:s-Utsk.s pröfning.
Då raan icke betalar någonting för husrummen på landet, säger Hr Bildt, så bör man väl äfven i städerna få hafva dem fria från bevilln.
Utsk. ansåg likväl, att då husrum i städerna utgöra ett så betydligt löne-emolement och kunna anses som en inkomst, det icke vore skäl att från bevilln. fritaga denna del af lönen.
Jag ville blott uplysa att frågan pröfvades af Utsk., då den der förevar, men af det större flertalet af Utsk:s ledamöter har det icke blifvit godkändt, att bevillmn för denna löneförmån skulle uphöra.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke rätt upfattat huruvida Hr Bildts mening varit att propos. ang:de 4 §:n borde serskildt framställas, eller att den skulle innefattas under den af Frih.
Palmstjerna i afseende på flera §§:r begärda propos., förklarade Hr Bildt att han instämde i Frih.
Sedan härefter jemväl 5:te, öde och 7:de §§:ne blifvit upnämnde, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad Frih.
Palmstjerna föreslagit, behagade f. n. låta vid 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, öde och 7:de §§:ne bero, med R. o. Ad. förbehållen rätt att derom, efter besvarandet af återremissen å Utsk:s yttrande ronde bevillmn å Embets- och Tjenstemäns samt Betjentes löner m. m. fatta de beslut, hvartill beslutet i hufvudfrågan kunde föranleda; hvilket bifölls. 27* 420 Den 27 Maj e. m.
Då §:n 9 förekom yttrade Frih.
Uti den 9:de §:n står nämndt om Handtverkare i Stockholm och Götheborg och i de andra städerna.
Jag får hemställa till Utsk:s ledamöter, huruvida under namnet Handtverkare kan förstås sådane personer, som utan att hafva erhållit mästerskap och burskap, verkställa s. k. handtverkeri-arbeten endast såsom ett försöjningsmedel, eller huruvida dessa Handtverkare, som nu äro i 9:de §:n omnämnda, skola vara borgare.
Jag skulle tro att detta är temligen tydligt af slutet på stycket, nemi. ”Handtverkare, med dem jemförliga manufakturister och andra, här icke serskildt upräknade borgare”.
Det är helt simpelt de personer, som i den förra Författn:n förekomma i 10:de §:n, hvilka här hafva blifvit upflyttade till den 9:de.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han i afseende på Frih.
Palmstjernas framställning, finge uplysa att R. o. Ad. redan, i anledn. af Utsk:s i dess Betänk, gjorda hemställan rör:de 10 §:n, bifallit den omflyttning, som här egt rum.
Vid upnämnandet af §:n 10 mom. 1, yttrade Gr. af Ugglas: Då R. o. Ad. redan har heslutat återremiss af den 26:te, 27:de och alla de §§:r, som röra personer på landet, emedan R. o. Ad. icke ansett redaktionen der fullkomligt tydlig, så torde, om en rättelse skall ske der, äfven här en rättelse böra göras, och således under sådana förhållanden äfven denna § återremitteras.
Jag är förekommen af Frih. af Ugglas och förenar mig med honom.
Ilr Bildt: f 10:de §:n förekommer: ”Handtverkare vid Hofvet och de K.
Spektaklerne, så ock Kronans i Amiralitetet, Artilleriet, Fortifikationen med fl. Stater, betala efter deras lönevilkor, dock ej under 2 R:dr b:ko”, I afseende pä lönevillkoren är stadgadt i allmänhet, att de som ej hafva öfver 200 R:dr b;ko i löner icke betala någon bevilln.
Det finnes handtverkare vid Artilleriet som icke hafva mer än 90 R:dr b:ko i lön och 3 T:r spannmål.
Jag har varit i Taxerings-komitéer der mycken tvekan upstått huru dessa stadganden borde rätteligen förstås.
Jag hemställer derföre om icke här kunde införas i afseende på handtverkare vid Artilleriet, att de äro frie från bevilln. om icke deras inkomst öfverstiger 200 R:dr b:ko.
Blifver §:n återremitterad, så torde en sådan förändring åstadkommas.
Gr, af Ugglas: Att Bevilln:s-Förordn. icke afsett att dessa personer, som nu äro i fråga, skulle taxeras efter 200 R:dr b:ko< inkomst, synes af siffran som är utsatt, nemi. 3 R:dr, som är 5 proc. af 60 R:dr b:ko.
Detta är ett stadgande som har stått i den gamla Bevilln:s-Förordn:n, och således har man der ansett att Den 27 Maj e. m. 421 dessa personer endast skulle kunna hafva en lön af 60 R:dr.
Orsaken hvarföre delta stadgande har blifvit sålunda föreslaget alden, att man icke ansett dessa personer vara sådane Statens löntagare, som i 2:dra Art. lista §:n finnas omnämnda, utan att dessa äro handtverkare, hvilka för Artilleriets och Fortifikationens räkning arbeta, utan att kunna anses såsom bestämda löntagare.
Jag anhåller att denna § må blifva återremitterad till BevillmsUtsk., s-amt att den anmärkn. jag gjort mätte få åtfölja till Ulsk., den må der gälla hvad den kan.
Uti denna punkt förekommer äfven bevilln. för krögare, kaffehus m. m.
Jag har icke varit närvar:de de föreg:de dagarne under öfverlägguingarne om Bevilln:s-Förordn:n, kan således icke veta om något föreg:de beslut är bindande derhän att dessa skola i §:n uptagas, men då de äfven skola erlägga afgift efter Bränvins-Författn:n enl. det förslag, som det åligger Serskildta Utsk. alt afgifva, så hade det varit serdeles väl, om i st. f. att dessa personer nu äro taxerade på två ställen, nemi. både i Bevillms-Förordn. och i Bränvins-Författn., de kunde blifva taxerade pä ett enda ställe, och derföre skulle jag önska att R. o. Ad. vill upskjuta frågan om dem intill dess Bränvins-Författnm förekommer.
Jag känner icke riktigt till huru det Serskildta Utsk. för behandling af bränvinsfrågan ämnar ställa upp stadgandet om den der afgiflen för krögare.
Jag skulle eljest hafva trott alt den afgiften egentligen är en kommunalskatt, och i alla fall har det uti gamla Förordn:n rörande bränvins-tillverkning och försäljning, funnits en skatt för bränvins-minutering.
Jag vet icke just om det är skäl, att för dessa krögares och bränvins-försäljerskors skull, efterskänka en afgift till Staten, åtminstone har icke inom BevillmsUtsk. någon anmärkn. blifvit anmäld derom, att de skulle hafva ansetts lida något af denna bevilln.
Det förhåller sig såsom Gr. af Ugglas yttrat, nemi. att krögare erlägga tvåfalldig bevilln., en för minutering, som är bestämd i Bränvins-Författnm, och en annan som ärålagdiBevillms-Förordnm.
Serskildta Utsk. har ansett sig böra taga båda dessa afgifter i betraktande.
Det är icke fråga om deras afskaffande, på sätt framdeles kommer att visa sig, när Serskildta Utsk:s Betänk, framlägges.
Men emellertid har Frih.
Raab hemställt, att frågan om dessa näringsidkares bevillning icke mätte afgöras vid detta tillfälle utan först när Serskildta Ulsk:s Betänk, inkommit.
Jag instämmer med honom och tror det vara riktigt, att R. o. Ad. sålunda med saken förfar, på det alt hon må varda vederbörligen behandlad.
Då Bevilln:s-Förordn:n i en §, hvars nummer jag icke påminner mig, uttalar den grundsatsen, hvad tjenstemäns inkomster beträffar, att de skola på ett ställe och i ett sammanhang beskattas, så synes väl deraf följa att samma grundsats bör iakttagas vid all annan beskattning, och således äfven 422 Den 27 Maj e. m. i afseende på krögare och krögerskor.
På sätt Hr Gr. af Ugglas och Hr von Hartmansdorff erinrat, förhåller det sig verkligen sä, att krögare och krögerskor erlägga först bevilln. efter Bevi!ln:s-Förordn:n och sedan afgift efter Bränvinsbrännings-Författnm, hvilka båda afgifter ingå till Staten, ehuru hvad hufvudstaden serskildt angår, rättigheten att idka krögerirörelsen, genom offentlig auktion utarrenderas mot serskild till stadens kassa ingående afgift, den der icke med förstnämnde afgifter har någon gemenskap.
För min del anser jag således den framställning som Frih.
Raab gjort, ega mycket skäl för sig, så att dessa näringsidkare må antingen i Bevil!n:s-Förordn:n eller också i den nya Bränvins-Förordn:n på ett ställe forsin rörelse beskattas.
Jag ser icke alt det finnes någonting som hindrar att icke denna afgift kan på ettdera stället sättas så hög att den i sig innefattar de båda afgifter hvilka nu efter olika Författnrr utgå till Staten, hvarföre jag anhåller om upskof med denna punkt i hvad den angår afgiften för krögare och krögerskor etc., intill dess del Serskildta Utsk:s Betänk, inkommer.
Då det icke synes vara meningen att krogar skola vara fria från bevilln., så hemställer jag huruvida det kan vara lämpligt, att de icke skulle vara uptagna i Bevilln:sFörordmn till den bevilln. de skola erlägga, till efterrättelse för Taxerings-komitéerne, huru de skola taxera dem, ty de behöfva icke känna någon annan än denna Bevilln:s-Förordn.
Om de således skulle införas endast på ett ställe, så skulle det vara i Bevilln:s-Förordn:n, men jag hemställer om det icke vore lämpligt att, derför att afgift bör påföras dem efter olika grunder i och för bränvinsminutering, här utesluta dem och stadga, att Taxerings-komitéerne skola pålägga dem bevilln. efter en annan författning.
Det anser jag mindre lämpligt och detta stadgande må blifva huru som helst, så böra väl dessa personer erlägga sin bevilln. till Staten efter den grund söm för alla är bestämd, d. v. s. efter beräkning af 5 proc., och i Bevilln:s-Förordn:n böra väl uptagas alla de personer, hvilka skola erlägga bevilln., om icke annat, åtminstone till ett rättesnöre för Taxerings-komitéerna som skola tillämpa Bevilln:s-Förordn:n.
Jag ämnar icke tvista om krögare skola få sin bevilln. efter Bevilln:s-Utsk:s förslag, eller efter Serskildta Utsk:s förslag, det kan vara likgiltigt, men Mine Hrr!
J lorden finna att det är lämpligt, att den bevilln. som skall dem åläggas, varder på ett ställe dem debiterad.
Hvad beträffar taxeringsmännen, så är det gifvet att de mäste taga kännedom äfven om BränvinsFörordrnn, för att veta hvilken bränvinsminuterings-afgift de skola ålägga; men ännu engång! lämpligt är väl att de afgifter de skola erlägga till Staten för sin rörelse, sammanföras på ett ställe.
Jag ber Frih. af Ugglas fästa upmärksamheten derpå, att ett är afgiften till Staten, ett annat afgiften till kommunen.
Den sednare kan väl icke här komma i fråga att omnämnas bland de afgifter till Staten, som i Bränvins-Författmn skola bestämmas.
Jag skulle tro det vara väl om man fick dessa afgifter sammanförda Den 27 Maj e. m. 423 på ett ställe, och derföre har jag föreslagit att R. o. Ad. ville för sådant ändamål upskjuta denna punkt.
Uppå härefter framställd propos. blef fö re var: de morn., på grund af de deremot gjorda anmärkn:r återremitteradt.
I fråga om §:n 10, mom. 2, yttrade sig Frih.
Under mom.2:oi denna § finnas uptagna ”Betjente!-, Hofmästare, Jägare, Kammartjenare, Kuskar, Lakejer och Taffeltäckare” och vissa bestämmelser om dem.
Derefter heter det ”ali sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för hustru eller minderåriga barn någon serskild betjening ej må upgifvas, och den förhöjda afgiften derigenom minskas”.
Längre fram står ”Kammarjungfrur lika med Betjente!-”.
Nu skulle lättligen kunna hända att man ville sammanföra Kammarjungfrurna med Betjenlerna, hvarigenom man skulle komma till anmärkn.
, som, ehuru hårddragen, för vederbörande kunde blifva besvärlig att vederlägga, men jag hemställer om icke ordalagen skulle kunna genom ett par ords omändring förtydligas.
Om det kommer att stå på följande sätt:
All sådan betjening i ett bushåll skall sammanräknas, så att den för hustru eller minderåriga barn ej må serskildt upgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas, så tror jag det blir så tydligt att Kammarjungfrur icke kunna räknas ibland ”Betjenler, Hofmästare” etc. Gr. af Ugglas:
Palmstjernas upmärksamhet derpå, att detta icke är något nytt stadgande, utan ett gammalt.
Jag har icke hört någon sådan tolkning af Författnm och tror att den svårligen torde ega rum, ty huru hårddragen man vill vara med tolkningen så kan man väl icke göra femininum till masculinum, och här står Betjente!-, Hofmästare, Jägare, Kammartjenare, Kuskar, Lakejer och Taffeltäckare, hvilket alltsammans är efter ett vanligt språkbruk masculinum.
De nedanför stående citerade orden gälla således endast om den betjening, som här är nämnd, men icke om Kammarjungfrur, hvilka längre fram förekomma, och som ej kunna jemföras till förenämnde betjening.
-På andra sidan står ”Kammarjungfrur, lika med Betjenter” och deraf tror jag det kan hända, att de sammanföras och hopsummeras med den förutnämnda betjeningen; men anse R. o.
Ad:s öfriga ledamöter föreskriften vara tydlig såsom den nu är, så vill jag icke vara envis på någon förändring.
Då del står ”Betjenter, Hofmästare, Jägare etc.”, och derefter följer ”alla andra manspersoner”, så tror jag icke att den anmärkn. som Frih. Palmstjerna gjort, skall behöfva för anleda någon återremiss.
Ifrågavar:de mom. blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet.
Då § 16 förekom yttrade Gr. af Ugglas:
Hvad 16:de §:n beträffa!:, så har R. o. Ad. i 35:te §:ns 2:dra mom. redan afslagit. det förslag till förändring, som Utsk. gjort, nemi. att begagna Den 27 Maj e. m. ordet ”behållning” i stället för ”utdelning”.
Nu står här i 16:de §:n ”behållna inkomsten”.
Jag vet icke, om icke dessa ord skulle stå i strid med det af R. o. Ad. fattade beslut vid 35:te §:n, att utdelningen skall ligga till grund för taxeringen.
Här står: ”För ångfartyg, som ej eges af aktiebolag, betalas bevilln. efter 5 för hundradet af behållna inkomsten, inberäknad lästetals-afgiften”.
När några bolagsmän icke finnas: så kan fråga om utdelning ej heller upstå.
Följaktligen kan det uttrycket icke begagnas, utan det är rätt såsom här skett, att blott tala om behållningen.
Frih, af Schmidt, Carl Joh.
Jag får fästa Gr. af Ugglas upmärksamhet derpå, att samma ordalag som Utsk:s förslag till Bevilln:sFörordmn innehåller, återfinnas i nuvande 16:de § af BevillmsFörordmn.
Följaktligen lärer det väl icke vara någon tvetydighet här, som bör föranleda till återremiss af §:n.
Ifrågavande § blef uppå härefter framställd propos. bifallen.
Vid upnämnandet af §:n 24, yttrade Frih.
I 24:de §:n stå upräknade en mängd verk och inrättningar.
Om R. o. Ad. godkänner denna g, så torde likväl icke vara något hinder att måhända något annat verk, till följd af de förut fattade besluten sedermera kan införas i denna §.
Då §:n 27 mom. 1 förekom, yttrade Hr Printzensköld:
Som denna § redan blifvit återremitterad af R. o. Ad. i anledn. af väckt förslag om förändring af ordalagen i begynnelsen af Usta morn., så torde R. o.
Ad. nu dervid låta bero, och något beslut i anledn. af denna § icke vidare behöfva fattas.
Om §:n är återremitterad, hvilket jag icke påminner mig, så hemställer jag om icke auktionister jemväl böra föreslås att uptagas ibland dem, som erlägga bevilln. för sin behållning af auktionsmedel.
Derom har förut varit fråga och det tvistas ännu om, huruvida de böra påläggas bevilln. af provision pä auktionsmedel.
För min del kan jag icke inse att derom finnes något stadgadt i denna Författning.
Jag hemställer derföre om icke en erinran derom må åtfölja till Utsk.
I anledn. af denna serskildt framställda anmärkn. erinrade Hr Gr. o.
Landtm, alt icke Utsk:s förslag till ifrågavande §, utan endast dess utlåt, i fråga om en, samma § ronde motion, blifvit af R. o. Ad. återremitterad.
Jag föreställer mig att återremittering skall beviljas på denna §, och derföre har jag velat fästa Utsk:s upmärksamhet på följande:
Hvad gästgifvare beträffar, så åro de ganska högt taxerade af Bevilln:s-Ulsk., under förutsättning alt de skola Den 27 Maj e. m. 42b ega bränvinsminuterings-rätt, men utan att gå i förväg för det Serskildta U,tsk:s Betänk, i delta fall, får jag likväl nämna att det åtminstone förekommer mig vara Utsk:s afsigt, att gästgifvare icke skulle få någon sådan minuteringsrätt, och då är det väl orätt att i Bevillu:s-Förordn:n intages ett stadgande, att de skola taxeras för en rörelse, sorn ett annat Utsk. kommer och tillstyrker att de icke i allmänhet skola ega.
På sådan grund vågar jag tillstyrka, att äfven denna punkt rörande gästgifvare och krögare återremitteras.
Hvad jag har yttrat sammanfaller icke väl med Frih.
Raabs framställning; ty jag håller mig endast vid auktionister.
Då §:n icke är återremitterad, såsom jag trodde, får jag hemställa om icke K. o. Ad. ville nu återremittera densamma, och att efter ordet artister inflickas auktionister, lika med kommissionär.
Palmstjernas yrkande om införande i Bevilln:s-Förordn:n af taxering å auktionister å landet, så anhåller jag få fästa hans upmärksamhet derpå, att det icke förut i Bevilln:s-Förordn:n finnes en sådan rubrik, hvarför jag hemställer, om detta icke är ett nytt ämne, sorn innefattar en ny motion, hvarom R. o. Ad., i följd deraf, icke kan besluta.
Det är i lag stadgadt, att allmoge, eller de, som bo på landet, ega att till auktionister taga hvem de behaga.
Auktionist-yrket är således icke någon serskild rörelse, eller någon serskild tjenst, om jag så må säga, som dessa uteslutande utöfva, utan kan utöfvas af hvem som helst, som har förtroende.
Det synes mig således nu icke vara lämpligt, att vilja taxera sådane personer, som hafva så obestämda befattningar och taga bevilln. af dem.
Raab anmärkt om krögare o. s. v., så instämmer jag med honom deri, alt det torde vara nödigt, att frågan om deras taxering afgöres, och taxeringens belopp utsättes på ett enda ställe och icke på tvenne.
Jag skulle tro, att det Serskilda Utsk., som har sig updraget alt behandla den vigtiga frågan om bränvins-tillverkning och försäljning, äfven må taga hand om taxering af dessa personer, så att hela frågan skiljes ifrån Bevilln:sUtsk:s närvande Betänk.
Jag anser mig böra instämma med Frih. Palmstjerna i fråga om auktionister.
Förhållandet är att på vissa ställen i Riket, t. ex. i Skåne, lära auktionister blifva taxerade för det yrke de idka och för den vinst de hafva, under det att de icke få i andra landsorter vidkännas någon sådan afgift.
Visserligen är, såsom Hr Palmcrantz säger, här icke fråga om handtverksarbete, utan om ett sådant updrag, som något hvar kan åtaga sig.
Men så är det äfven med andra kommissioner, hvilka bero på enskildt förtroende.
Raab i anhållan, att frågan om gästgifvares och krögares bevilln. mätte lemnäs till Serskildta 426