Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant hinder bör så mycket sorgfäliigare undvikas, sorn, just i mon af det constitutionella samhällsskickets utbildning, det blifver i högsta måtto angeläget, att valet af Statens functionärer göres oberoende af andra vilkor , än förtroendet och den erkända skickligheten.
Frågan, huruvida sådan examen må, till följd häraf, anses umbärlig, äfven för de lägre tjenslegraderne, ligger utom gränsen för närvarande Betänkande; men, i anledning af deni detta afseende framställda jemförelsen, bör Utskottet erinra, att, der befordran beror af ansökning och förslag af underordnade auctorileter, måste finnas en erkänd form att documentera skickligheten, hvaremot en sådan form icke kan komma i fråga att tillämpas, då embetsmännen kallas omedelbart af Kongl. Majit, och således utan att hafva anmält sig såsom sökande, anställas i Statens värf. Utskottet kan icke eller instämma i förslaget, att Rikets Ständer till Kongl. Majit skulle frambära en underdånig önskan, alt, vid de ifrågavarande befordringarne, endast må göras afseende på bepröfvad och erkänd förtjenst och skicklighet.
Då en sådan önskan endast skulle hafva afseende på iagltagande af ett gifvet Grundlagsbud, hvilket måste anses vara åsidosatt, så vida något skäl för framställningen kan antagas vara för handen, visar sig här tydligen en angelägenhet af annan art, än de, jillm. Besvoc/i Ekon.-Utslottets Utlåtande, iV.'o i 10. n i sorn, enligt Grundlagen, måga, i form af önskningar, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.
En annan ordning är föreskrifven att iagttagas till vårdande af garantierne för Grundlagens efterlefnad, och om, enligt hvad en Ledamot af Preste-Slåndet yttrat, ändamålet icke på denna väg kan vinnas, är det dock icke
Utskottet tillständigt att tillstyrka en afvikelse derifrån.
Hvad slutligen beträffar det antydda syftemålet, att, genom den föreslagna examen, gifva en väckelse åt omsorgen för en mera grundlig bildning hos embetsmanna-corpsen i allmänhet, drager Utskottet icke i betänkande att uttala den öfvertygelsen, att detta syftemål säkrare vinnes genom de synbarligen allt mer och mer stegrade anspråken på bildning inom hvarje med hofgare-class, och då man serskildt antydt behofvet af en sådan väckelse, med afseende på militär-personers inträde på den civila embetsmanna-banan, bör det icke lemnäs utan uppmärksamhet, att numera, såsom vilkor för framsteg inom de militära befälsgraderna, fordras kuuskaps-prof, som i anspråken på intellectuel bildning äro jemförlige med de civila embets-examina.
För öfrigt får Utskottet åberopa de i dess förra Betänkande framställde skäl, då Utskottet nu vidblifver dess derigenom i förevarande ämne afgifua förslag. 2:dra Puncten.
Angående förslaget, att vid befordringar i allmänhet må göras afseende å längre tids tjenstgöring inom flerhet, der befordran sökes.
Betänkandet är i denna del ålerremitteradt af samtlige Riks Stånden, med anmärkningar: inom Preste-Ståndet, af Herr Prosten Ödmann, som bestridt UtskoLtets åsigt, att extra ordinarie tjenstemän vid embetsverken icke sk ii lie hafva anledning till klagan öfver saknad befordran, och förmenat, att en sådan anledning verkligen skall vara för handen, då deutestängas från befordringar af personer, som för Verket äro främmande; inom Borgare-Ståndet, af vice Talmannen Herr Halling, som ansett Utskottets Utlåtande vara tillämpligt endast i afseende på Postverket, hvaremot, i afseende på Tullverket, motionärens satts borde göras gällande, emedan till platser inom detta Verk fordras förfarenhet och bepröfvad skicklighet, utan ali de åberopade anlagen äro tillfyllestgörande, då älven kännedom 8 Allm. Besv.- och Eicon-Utskottets Utlåtande, A/o ilo. af Författningar är nödig; samt inom Bonde-Ståndet, af Hans Jansson frun Elfsborgs Län, att den af Utskottet uttalade principen väl vore vigtig , men emedan den icke skall blifvit följd, oagtadt den al Rikets Ständer vid sista Riksdagen derom hos Kongl. Maj:t framställde underdåniga begäran, vore det angeläget, att denna begäran nu förnyas.
Om också med en del tjenster vid Tullverket förhållandet är annorlunda, än inom Postverket, upphäfves icke derigenom tillämpligheten i allmänhet af de åsigter, som, med afseende å det senare Verkets serskildt, äro hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldta, och hvilka ingalunda stå i strid med den iagttagelse, som vid all befordran måste förutsättas, nemligen, att den, som befordras, eger de insigter och egenskaper, som för tjenstens bestridande erfordras.
För öfrigt anser Utskottet anmärkningarne icke innehålla några skäl för den yrkade förnyade framställningen till Kongl. Majit i detta ämne, utau vidblifver Utskottet, hvad i dess förut afgifna Betänkande är föreslaget. 3:dje Puncten.
Om lediga tjensters återbesättande med ordinarie tjenstemän inom viss tid, efter det ledigheten inträffat.
Ehuru Betänkandet, som är bifallet af Borgare- och Bonde-Stånden, har blifvit återremitteradt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, är endast inom sistnämnde Stånd deremot anmärkt af Herr Prosten Ödmann, att Utskottets erkännande af nödvändigheten, att lediga embeten snart återbesättas, skall, utom i högst få fall, upphäfva, hvad Utskottet yttrat, alt undantag kunna vara oundvikliga och påkallade af vården om Riketssannskyldiga nytta, och det exempel, som Utskottet hemtal från organisationen på departementer, skall vara mindre väl valdt, då man kunde förmoda, att denna organisation skall snart hinna fulländas, och att de embeten, sora böra indragas, då verkligen blifva indragne, men icke hållas lediga för ny experimentering, Det skall icke visa sig omöjligt att någorlunda beräkna tiden för dröjsmål med tjensters tillsättande, och om
Utskottet ansett tiden af § år för knapp, så kunde den utsträckas till | eller ett helt år.
Emot Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 110.
g Emot denna anmärkning anser sig Ulskoltet endast böra åberopa de skäl, sorn uti det afgifria Betänkandet äro anförde; och då Utskottets förslag är af 2:ne Stånd bifallet, samt af ett Stånd lemnadt utan all anmärkning, anser Utskottet sig deraf hafva en ökad anledning att detsamma vidblifva. 4:de Puncten.
Angående förslag, att Kongl. Maf.t mätte återgifva åt de serskilda Etn~ betsverken den rättighet, som i senare tider blifvit dem betagen, att förordna om åtskilliga lägre tjenstebefattningars fyllande.
Äfven i denna del är Betänkandet bifallet af Borgare- och Bonde stånden, men åtcrremitteradt af Bidderskapet och Adeln samt PresteSlåndet, med anmärkningar endast inom sistnämnde Stånd: af Herr Prosten Ödmann: att den af Utskottet åberopade erfarenheten, att ingen olägenhet af förändringen visat sig, vore ett vacklande skäl; att här vore fråga om uppbördsman, hvilka förr endast tillsattes, genom conslitutorial och kunde suspenderas då balans yppades, hvaremot detta förmodades icke gå så lätt, sedan de äro försedde med Kongl. Fullmagter, samt att centralisering af magtutöfning icke skall visat sig fördelagtig inom andra länder; af Herr Professorn Doctor Moren', att Utskottet icke upptagit en omständighet, som skall vara af vigt, nemligen, alt Kongl. Maj:t har så många omsorger af magtpåliggande beskaffenhet, att det skulle tyckas, som om Kongl. Maj:t skulle vilja för dem spara
Sin dyra tid och uppmärksamhet, och icke vilja nedlåta
Sig i småbestyr med lägre tjensters tillsättande.
Hvad Utskottet åberopat om
Embetsverkens yttrande öfver sökandes skicklighet och förtjenster, genom det förslag, de afgifva till tjensternes återbesättande, skulle gälla, om förslag och utnämning vore detsamma, men nu äro de det ingalunda; samt af Herr Prosten Hallström: att Collegierne, för mindre än 3o år tillbaka, innehaft den ifiågavarande ulnämningsrätten; att Regeringen voro vida mera inne på sin rätta bana, om den i dylika mål åtnöjde sig att vara den magt, till hvilken en verkligen eller förment oförrättad eger att vända sin klagan, hvaremot sjelfva tillsättningen lämpligast borde ske af vederbörande Embetsverk eller Myndighet, som bör närmast känna och säkrast kunna afväga, så väl tjenslens behof, som de Bih. till R.
Prof, 1840- 8 Sami, 28 BäfU 2 ro Allm.
JBesp.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, JY:o ilo. sökandes fört jensler, samt att ett i dylik rigtning utsträckt regeringsbestyr innebär i grunden, och hänsyftar till, en centralisation af Konungamagten, som svårligen vore förenlig med ett conslitulionelt statsskick.
Dessa anmärkningar påkalla hufvudsakligen den upplysningen, att å tjenster af ifrågavarande beskaffenhet, så vidt uppbördsbefattningär dermed förenad, utfärdas icke Kongl. Majlis
Nådiga fullmagter, ulan endast constitutorial, och att ordningen för förfarandet, då uppbördsbrist yppas, är enahanda nu, som då tjensterne af Embelsverken tillsättas.
Derifrån kan således icke hemtas något skäl för motionens understödjande.
Den yttrade betänkligheten, att Kongl..
Majlis lid och uppmärksamhet öfver höfvan anlitas genom dessa utnämningar,. torde med all trygghet kunna lemnäs å sido, under full tillförsigt, alt Rikets Ständers mellankomst med en erinran härom, icke af något behof påkallas.
Utskottet inser icke eller något äfventyr uti den förmenta rigtningen till centralisation af magt.
En sådan magt hos Styrelsen , som beredes genom det oberoende, valet af underordnade organer för förvaltningen, anser Utskottet ingalunda oförenlig med det constitutionelhi statsskicket, då den tvertom är ett nödvändigt vilkor för en fullt utbildad constitutionell ansvarighet för förvaltningen.
Utskottet finner således af anmärkningarne ingen anledning att förändra det afgifna förslaget. 5:te Puncten.
Om bestämmande af den värdighet, som bör åtfölja embeten och tjenster, i förhållande till hvar der as vigt.
Härom är Utskottets Betänkande bifallet af Borgare- och BondeStåndet, men återremitteradt af Ridderskapet och Adeln samt PiesteStåndet, med anmärkningar: af Herr Friherre Cederström Jacob: alt, om en organisation af Embetsverken inträffar före nästa Riksdag, skulle Kongl. Maj:t opåmindt komma alt ordna om rangen, i sammanhang med sjelfva embetsmvndigheterna, och hvad beträffar hof-titlar samt dermed förenad värdighet, skall detta ämne ligga vid sidan om Rikets Ständers functioner; af Herr Prosten Ödmann: att ämnet vore så högst obetydligt och likgiltigt, att Utskottet kunnat lemna det utan afseende.
Allvarsammare saker och vigtigare reformer borde upplaga Rikets Ständers tid och uppmärksamhet.
Allm. Besa.- och Ekon.-Utsboltets Ullålande-, N:o ilo. ii Värdigheten beror icke af en högre eller lägre numer i en ranglista eller elen plats, embetsmaunen intager vid hvarjehanda samqväm; samt Herr Doctor Björkman, sorn yttrat sig i samma syftning, deri jemväl Herr Prosten Gumcelius instämt.
Utskottet bestrider sä mycket mindre, alt ämnet är af föga vigt, som Utskottet redan genom Betänkandet antydt denna åsigt; men då det icke lärer kunna motsägas, att ju de nu gällande rangbeslämmelserne äro felaktiga, och rätttlse deri blifvit yrkäd , har Utskottet icke bordt underlåta alt tillstyrka den, derföre Utskottet vidblifver det afgifna förslaget. 6:te
Puncten angående förslag att inga caracters-fullmagter må meddelas å <annan värdighet eller tjenst, än den, sorn innehaf varén bestrider, har jemväl blifvit bifallen af Borgare- och Bonde-Stånden, men återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med anmärkningar: af Herr von Hartmansdorff, med hvilken Herr Friherre Cederström, Jacob, instämt: att en Regering, hvilken är till den grad , som den Svenska, blottad på medel alt kunna belöna och uppmuntra, bör icke beröfvas de få tillfällen, hon förut haft dertill.
Rikets Ständer skola redan haft orätt, då de belagt titlurne med en hög beskattning, och borde icke begagna ett redan begånget misstag, såsom skäl att begå ett nytt; — samt af Herr Doctor Björkman: att, ehuru Herr Doclorn erkänner de af Utskottet uttalade åsiglerne såsom sanna , och det med rälta klagas, så väl öfver det rådande begäret efter titlar och rang, som öfver Regeringens flitiga bidrag lill underhållande af denna benägenhet för flärd och fåfänga, vore det en alltför rådi cal cour att afskära ali möjlighet för Kongl.
Majit att med någon utmärkelse belöna en förtjenst, som på annan väg ej kan ihågkommas.
Ett yttre bevis på medmenuiskors erkännande af förtjenslen kan understundom vara på sitt ställe.
Blott öfverdriften vore skadlig, och för att hämma den , är redan en dryg beskattning föreslagen genom en årlig bevillning för caracters-fullmagter, som ej åtföljas af lön eller arfvode.
Utskottet tror sig icke af dessa yttranden hafva anledning att förändra, hvad i detta ämne är tillstyrkt, och då dessutom ConslilutionsUtskottet, genom memorialet N:o 23, föreslagit ett grundlags-stadgande i 12 Allm. Besa.- och Elcon.-Utskottets Utlåtande, N:o lil. enahanda syftning, hvilket Rikets Ständer redan antagit alt hvila till nästa Riksdag, anser sig Utskottet deraf hafva ett Ökadl skäl att vidblifva sitt förra förslag. 7:de Puncten.
Angående förslag , att Hof-embetsman icke måga till några Statens embeten befordras.
Ehuru denna punct, hvilken af Borgare- och Bonde-Ståndet blifvit bifallen, är af de öfrige Riks-Slånden återremitterad, har någon anmärkning deremot icke blifvit gjord, och Utskottet har således ingen anledning alt i denna del förändra det afgifna förslaget.
Stockholm den 9 October 1840.
Reservation emot 5:te puncten af Herr Prosten Gumaelius, hvilken ansett förslaget om rangbestämmelse icke vara af den vigt, alt det påkallar någon Rikets Ständers anmälan.
N:o lil.
Ant. till Exp. Utsk. den i3 OctoBer, kl. a c. ro, Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Bergs-C olle gil upplösning och dess förändring till en Bergsvetenskaps-Academi.
Emot Utskottets i detta ämne afgifne Betänkande N:o 64, är anmärkt, inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af Herr Friherre Cederström , Jacob, samt Herrar Lagerhjelm och Rosenblad, att, ehuru domsrätlen, för 12 år sedan, frångått Bergs-Collegium, har delta Collegium qvar en stor del ärenden, som innefatta frågor om mitt och ditt, fastän de icke äro af egenskap att fullföljas efter vad, utan behandlas i administrativ väg.
Sådane frågor angå t. ex. den rätt, som ifrågasattes emellan grufva-, delegare och dem, som bestrida anläggningen, frågor om privilegiers fortfarande eller upphörande, och alla öfrige ärenden, som röra bergshandteringen, hvilka tillkomma Bergs-Collegii handläggning, Om sådane åren - Allm. Eesv.- och Elcon.-Utslcottets Utlåtande, N'.o lii. i3 den ställdes under en bureau, skulle man komma till det resultat, att de behandlas af en person, men man skall i Sverige länge insett, att allt hvad som angår, så väl den allmänna, som den enskilda rätten, fordrar flerfalldig granskning.
Frågor om grufvubrytningar skola i Sverige vara af mycket större vigt, än i andra länder, ulan att Utskottet derom utlåtit sig.
Oiu man tilläfventyrs föreställde sig, att, emedan England och andra länder icke ega ett så beskaffudt Riks-Collegium, sorn Bergs-Collegiuin, detsamma skulle vara öfverflödigt i Sverige, vore det dock en stor skillnad på malmtillgångar i Sverige och i andra länder, så att man i Sverige skulle förstöra denna tillgång för kommande slägten, derest icke brytningen skedde med mycken omsorg.
Man borde ihågkomma, att i England t. ex. är rikedomen mera hopad på enskilda händer, då deremot national-rikedomen i Sverige befinner sig i bolagshänder, och föl jagt ligen, då flere personer ega en grufva, några af grufvu-egarne kunde önska, att grufvan brytes, hufvudsakligen med afseende på så stor malmfångst, som möjligt, andre åter, alt grufvan conserveras för efterkommande, och slutligen någon, att brytningen sker så, att malmpriset bibehålies vid en viss höjd.
På samma sätt förhölle sig med tackjerns-blåsningen.
Den bedrifves i Sverige hufvudsakligen af bolag, hvilket medgifvils tilläfventyrs vara förhållandet äfven 1 andra länder; hvarvid skillnaden dock voro den, att, då bolaget i andra länder består af 2 å 3 personer, så utgöres det i Sverige deremot af 5o å 60.
I Sverige bedrifves åtminstone halfva lackjernsblåsningen i Riket genom sådane bolag.
När flere ega del uti en sådan masugn, och fördelarne deraf bero af flere omständigheter, såsom t. ex. huru man beter sig vid malmens påsätlning, om det sker i större eller mindre portioner, om den är bättre eller mindre väl rostad, m. fl. omständigheter, sorn bero af förhållanden, hvilka mäste afgöras, och der den enskilda rätten, kommer i fråga, så skulle man i Sverige i allmänhet icke vilja, att dylika frågor skola slitas af en enda person, utan hade man i alla tider företrädesvis önskat, att sådant pröfvas af flere personer eller en persona moralis.
Att nu på en gång borttaga en sålunda sammansatt auctoritet, och i stället öfverflytta dessa ärenden på en bureau eller ett secrcteriat, förmenades så mycket mindre vara lämpligt, som en sådan bureau, under närvarande förhållanden, icke skulle kunna påräknas ega de speciella insigter uti bergsväsendet, som erfordras för bedömande af sådane ärenden.
Om också icke Bergs-Collegium behöfde vara ett Riks-Collegium, och om Utskottets mening varit att reducera det, så hade Utskottet bordt deducera sin fram» i4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottets Utlåtande, JV:o iit. ställning, och säga, att, enär så många ärenden, som kändt är, redan frångått Collegium, detsamma icke fortfarande behöfde, såsom Riks-Colleginm, bibehållas.
Det skulle tilläfventyrs, tillika med Commerce-Collegium, kunna förenas med Kammar-Collegium; men Bergs-Cöllegium, borde åtminstone i så målto finnas, som det vore nödvändigt, all en auctoritet existerar, vare sig enskild, eller såsom en del af en annan, som består af personer, hvilka ega de speciella insigler, som erfordras för alt kunna bereda och bedöma ärendena, innan de komma till högsta instancens afgörande.
Vid Bergs-Collegii förening med Kammar-Collegiutn vore det nödigt, att uti det sistnämnde organiserades Ivänne departement, utom de redan befintlige, med 2:ne Råd, såsom Ledamöter, hvilka voro kunnige i Bergsvetenskapen, emedan det eljest blefve svårt att handlägga frågor, om t. ex. grufvubrytningen, der absolut vetenskaplige insigter erfordras för sakens bedömande.
Ätsk ill ige frågor rörande skogars upplåtande, i och för bruksbandteringen, hafva alltid blifvit gemensamt behandlade afKammaroch Bergs-Collegierne utaf en serskild afdelning, som kallas Recognilions-skogsdivision, hvilken ännu icke på långt när skall slutat sina arbeten.
Om Bergs-Collegium nu skulle tvärt upphöra , utan att tillr äckligt antal Bergs-Råd blefve att tillgå för Kammar-Collegium, vore det tvifvelaktigt, om desse ärenden skulle vinna derpå.
Innan Bergs-Collegium kan upphöra, måste sålunda en undersökning föregå, rörande ärendenas fördelning och handläggning inom Embetsverken, men en sådan fördelning harle ännu icke skett.
Fråga kunde uppstå, huruvida den förmyndarevård öfver bergsrörelsen, hvilken nu tillhörer Bergscollegium, bör fortfara eller ej, men då detta nu icke vore föremål för öfverläggning, utan fråga vore endast, på hvad sätt denna förmyndarevård , så länge den finnes, lämpligen skall utöfvas, skall det icke kunna bestridas, att, så vida ändamålet skall vinnas, vården måste tillkomma en auctoritet af sakkunnige män, hvilka ega de insigter, som erfordras för ärendenas bedömande.
Att ställa dessa frågor, utan granskning af sakkunskaper, under en Deputemental-Styrelse , af hvilken man icke kan begära den erforderliga speciella kännedomen för ärendenas bedömande i deras detaille-förhållanden, att utesluta dessa mål från den sjelfständiga och grundliga pröfning, som vore att förvänta af ett Collegium, sammansatt af oberoende och sakkunnige män, vore att göra alla dem en stor otjenst, hvilkas intresse på en sådan pröfning beror; men i allt fall vore det ett oting, att till Kongl. Maj:t framföra den underdåniga anhållan, alt Bergs-Collegium måtte upphöra i dess nuvarande Allm. Besv.- och Ekon.-ZJtskottets Utlåtande, _ZVo lii. i5 sammansättning, och förvandlas till en hureau under Civil-Deparlementet, Titan att tillika tala om, huru förhållas borde med de vigliga mål, Colleginni nu eger att förvalta.
Det är derföre yrkadt, att Utskottet, vid förnyad behandling af ärendet, måtte utreda, på hvilka grunder Utskottet anser Bergs-Collegium kunna upplösas, och huru de mål, som nu tillhöra detsamma, skulle kunna emellan andra embelsmyndigheter fördelas; ty det vore klart,, att icke alla dessa mål kunna komma till Bureau-chefen, då Civil-Departementets tjenstemän icke äro skyldige att hafva tagit bergsexamen, hvilken åter erfordras för alt kunna bedöma större delen af dessa ämnen.
Inom Vallöf]- Borgare-Ståndet hafva Herrar Petre_, Geijer och Lagergren yttrat sig i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad de bär anförde anmärkningarne innehålla, och i synnerhet funnit betänklighet vid den collegiala behandlingens upphörande flir åtskilliga af de administrativa ärenden, som nu tillhöra Bt rgs-Collegium, såsom frågor om grufvor, om Kronans åt Bergslagen upplåtne skogar, och framför allt striden emellan stångjerns- och tackjerns-inlressena, vid hvilken en medlande myndighet skall vara serdeles angelägen; och hafva Ridderskapet och Addn samt Burgare-Ståndet, i anledning af dessa anmärkningar, återremitterat Betänkandet, hvilket är af Bonde-Ståndet bifallet; hvaremot Preste-Ståndet beslutat återremiss deraf, i sammanhang med Stats-Utskoltels Utlåtande N:o 208, innehållande förslag om Mynt- och Controll-verkets ställande under Bergs-Collegii öfverinseende, samt anmodat Utskotten att dessa ämnen gemensamt företaga.
Då det nyss omförmälde förslaget icke lärer kunna tagas i beräkning, såsom något skäl för Bergs-Collegii bibehållande, och den till detta Utskotts behandling öfverlemnade frågan om Bergs-Collegii upplösning således är alt anse såsom deraf fullkomligt oberoende, tror sig Utskottet icke hafva giltig anledning till den af Preste-Ståndet påkallade öfverläggningen med Stats-Utskoltet, sedan ärendet af de öfrige 3:ne Riks-Stånden varit upptaget, utan att en sådan behandling blifvit af dem ifrågasatt; ulan får Utskottet, i enlighet med de i öfrigt erhållna återremisserne, meddela yttande öfver hvad, som blifvit anmärkt emot dess förut afgifna Betänkande.
Utskottet har ingalunda förbisett, att, i händelse af bifall till det förslag, som Utskottet framställt, deraf måste följa en vidt omfattande reglering, i afseende på handhafvandet af de ärenden, som föi närvarande till - l6 Allm. Besv.- och Ekon.-UtsTcottets Utlåtande, JV:o nr. höra Bergs-Collegium; men då Utskottet icke varit i tillfälle att framlägga ett fullständigt förslag lill en sådan reglering i alla dess detailler, hvartill nödvändigt fordras en förberedande bearbetning af de förvaltande Verken, derföre också regleringen lärer böra ankomma på Kongl. Majlis
Nådiga föranstaltande, bar Utskottet trott sig icke hafva anledning ali ingå i betraktelser om sättet för verkställigheten i hela sin utsträckning.
Utskottet har föreställt sig, att, sedan Bergs-Collegii domare-hvärf upphört, de detta Werk tillhörande ärenden icke vidare fordra collegial be handling, utan mera ändamålsenligt och med mindre kostnad kunna på annat sätt handhafvas, hvilket Utskottet ansett för ett tillfyllestgörande skäl lill dea underdåniga framställning, som Utskottet föreslagit, under förutsättning, att, vid verkställigheten af den föreslagne förändringen, de nödige iakttagelserne icke åsidosättas; men de betänkligheter, som blifvit yttrade genom anmärkningarne, påkalla likväl nu en närmare redovisning för Utskottets åsigter.
Då Bergs-Collegium, för något mer än tvänne secler tillbaka, organiserades, var detsamma beräknadt, så väl för technisk, som för juridisk och administrativ verksamhet.
Collegii Ledamöter voro ofta i Bergsmannayrket practiskt kunnige män, och innehade ej sällan, jemte deras embete i Collegium, öfverinseendet vid serskilda bergverk och bergs-district.
De förordnade in loco om grufvubrytuing, bylte-hushållning, m. m., och beliöfde endast viss kort tid af året, då Collegium hade sina egentliga sessioner, vistas i hufvudstaden, samt egde sålunda, under större delen af året, tillfälle att följa handteringens pracliska utöfning, Men i den moa Författnings-systemet, å ena sidan, samt de så kallade bergsvelenskaperne, å den andra, började utbilda sig och fordra i hvarje fach sin man, förändrades äfven efter hand ofvannämnde förhållande.
Bergs-staten blef småningom i orterne organiserad på en mera ordentlig fot.
Bergmästaredömena undergingo'nya indelningar.