Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förrän ett sådant tillägg tillkommit i grundlagsenlig form, kan jag icke gilla, att man söker gifva en sådan extension åt §:s bokstaf och ordalydelse.
Det är af sådan anledning jag instämmer med de Herrar, hvilka önskat afslag.
Herr Cederschjöld: Någre värde Ledamöter hafva för deras mening, att Rikets Ständer icke skulle äga rätt ogilla en lagförklaring längre än vid nästa Riksdag, sökt stöd af orden: ”emellan Riksdagarne.”
Men jag utber mig få erinra, att tiden kan, i afseende på lagförklaringar, indelas i två slag: emellan Riksdagarne och under Riksdag.
RegeringsFormen föreskrifver i 88 §. först, huru förhållandet bör vara under påstående Riksdag, och sedan huru det skall ske emellan Riksdagarne.
Denna senare föreskrift är således alldeles icke inskränkt endast till den tid, som förlupit sedan nästföregående Riksdag; utan har naturligtvis afseende på Riksdags-intervaller i. allmänhet, och omfattar följagtligen alla de Lagförklaringar, som skett utan Rikets Ständers medverkan.
Hvad för öfrigt samme värde Talare, i synnerhet den ena, anfört derom, att ingen våda vore för Sländerne att binda sig genom en dylik praescriptionstid, torde kunna vederläggas blott genom Den 3 April. ett exempel från innevarande Riksdag.
Jag förmodar, alt Lagutskottet efter förmåga fullgjort sin pligt, att granska de sedan sista Riksdagen utkomne Lagförklaringar, och likväl håfve vi icke erhållit blotta rubrikerne på dessa lagförklaringar förr än den lagliga tiden för Riksdagen redan var ti 11- ändalupen; och dessa rubriker voro imedlertid så litet upplysande, alt Betänkandet måste återremitteras.
Ännu i denna stund är intet beslut fattadt öfver dessa lagförklaringar, så att om Riksdagen nu upphörde, vore icke någon enda af dem bifallen.
Om för öfrigt en JustitiajOmbudsrnan förglömde någon af dem på sin lista, eller om de utkommit så sent, att lian vid Riksdagens början ännu ej erhållit del deraf; så kommo Ständerna att sakna ali kunskap derom.
Det är till och med tänkbart, att ett LagUtskott kunde med flit fördröja sitt Betänkande så länge, att Rikets Ständer urståndsattes, att deröfver besluta.
Grundlagen synes derföre visligen hafva velat lemna Svenska Folket garantier till och med emot sjelfva Rikets Ständer, så att icke ett partie skulle kunna vidtaga beslut, iunebärande vådor för dess frihet och sjelfständighet.
Det är förmodligen åtminstone till en del af detta skäl, som ingen ändring i Grundlag får göras vid samma Riksdag, då fråga derom väckes; och ännu tydligare synes en sådan garanti vara åsyftad medelst stadgandet angående de nu ifrågava - Den 3 April. rande Lagförklaringarne.
Jag instämmer således med dem, som önska afslag på Betänkandet, och anhåller vördsamt, att mitt skriftliga anförande måtte bli en ny motion, som kunde remitteras till Lagutskottet.
Herr Bergenskjöld 3 Eric Johan:
Jag får äran ge min öfvertygelse tillkänna, att 88 §. efter dess ordalydelse icke synes vara vidsträcktare, än alt Ständernes granskningsrätt af mellan Riksdagarne utkomna Lagförklaringar upphört, om den icke verkställes vid nästpåföljande Riksdag.
Någon våda kan deraf icke uppstå, enär det blifvit serskildt anbefallt, att hvarje föredragande af en sådan Lagförklaring i JustitiasRevisionen skall låta öfverlemna ett exemplar deraf till Justitieombudsmannen, och dessa Lagförklaringar dessutom vanligen genom trycket utkomma.
Skulle Justitieombudsmannen möjligen försumma att upptaga dem, hvilket jag icke ens anser tänkbart, så hafva likväl Rikets Ständer det correctif, att ifrån deras ConstitutionsUtskott få kännedom af, att sådane Lagförklaringar utkomma.
Uti den Berättelse om hvad i RiksStyrelseri sig tilldragit, sorn Konungen låter vid Riksdagens början uppläsa, är alltid nämnt, att de Lagförklaringar, som blifvit utfärdade, skola blifva Rikets Ständer serskildt meddelade genom JustiliaeOmbudsmannen.
Att sjelfva Författningarna der icke äro införde, sker icke Den 3 April, för att betaga Rikets Ständer någon granskningsrätt, ty lätt skulle deri kunna upprepas, hvari de bestå; utan det sker endast för att förekomma onödig vidlyftighet.
Till svar å hvad Herr Cederschjöld behagat yttra, att det funnes en tid, derunder Lagförklaringar knnde utkomma och som icke. vore föresedcl i Regeringsformen, nemligen under en Riksdag, får jag äran nämna, att, så vidt mig är bekant, och jag under inin tjenstetid såsom Föredragande och JustitiaeCanzler haft tillfälle erfara, har alltid ansetts, att
Lagförklaringar icke kunna meddelas under påstående Riksdag, utan att, i behof deraf, utgå de såsom af Konung och Ständer gemensamt stiftad Lag.
Jag anhåller således om proposition till bifall å Betänkandet, Friherre Ehrenborgh:
På sätt Herr Cederschjöld uppgifvit, innefattar 88:de §. verketigen t vänne slag af Lagförklaringar; det ena sådane, som gifvas under påstående Riksdag, det andra sådana, hvilka gifvas mellan Riksdagarna.
Men §:n antyder lika bestämdt, att de förra skola af Konung och Ständer beslutas, och de sednare af Konungen ensam; och sedermera af Ständerna gillas eller ogillas, i hvilket sednare falt de icke mera äro gällande.
Den händelse kan således icke utan brott emot Grundlagen inträffa, alt Konungen, under Rikets Ständers sammanvaro; ensam utaa Den 3 April, Ständernes hörande, ger en Lagförklaring, och jag kan icke länka mig ett sådant fall.
Hvad åter Herr Cedersebjölds sednare anmärkning beträffar, tar jag mig friheten föra honom sjelf till minnes, att 8 dagar innan de 4 månaderne af Riksdagen lupit till ända, hade Lagutskottet redan afgifvit sitt Betänkande i den form det skett vid alla fordna Riksdagar, eller allenast med Rubrikerna på de Lagförklaringar, som tillkommit.
Något vidsträcktare stadgande härom finnes icke hvarken för Justitieombudsmannen eller Lag-Utskottet, Ridderskapet och Adeln här enskilt vid återremissen begärt, att dessa Lagförklaringar skulle, in extenso, medfölja Utskottets Betänkande, och Utskottet är skyldigt att ställa sig denna anmodan till efterrättelse.
Men. i alla fall vore Lagförklaringärne af Utskottet så tillräckligt till deras innehåll antydda, att de på de 8 dagarna kunnat ganska väl antagas eller förkastas.
Jag får fästa uppmärksamheten på en stor oformlighet, hvilken vill göras gällande af dera, som se saken på den motsatta sidan, den nemligen att med antagande af denna grundsats skulle efter Riksdagarne tvänne slags Lagar ega rum, det ena utfärdadt af Konung och Ständer gemensamt, det andra af Konungen ensamt utan att vara af Ständer gilladt; och jag hemställer, om sådant kan vara förenligt med Grundlagens klart uttryckta stadgande.
170 Den 3 April.
Men hela denna discussion är alldeles öfverflödig.
Såsom Utskottets Ledamot bör jag försvara dess af mig biträdda Betänkande; men med föresatsen att aldrig göra det ensidigt, vill jag icke heller nu yrka bifall derå, då en återremiss möjligen kan verka till något resultat, efter jag icke är berättigad att blifva trodd på min uppgift, att tre Stånd redan antagit Betänkandet.
Jag får derföre be Herr RiddarhusSecreteraren, om han dertill är i tillfälle, ge oss upplysning, om det verkligen så är.
Jag är försäkrad derom, men skulle likväl önska, att Ridderskapet och Adeln blefve officielt underrättad om hvad beslut blifvit fattadt i de andra Stånden, innan Ridderskapet och Adeln tager sitt eget.
Jag skulle tro, att den väg Ridderskapet och Adeln går, om Betänkandet afslås, icke är så alldeles riktig, enär de fleste, som talat emot den ena satsen, likväl gillat allt det öfriga.
Jag har ganska litet att tillägga till hvad af flera Ledamöter blifvit erindradt emot Utskottets Betänkande, och förenar mig hufvudsakligast med Herr Hjerta; men vill likväl upptaga en anmärkning.
Man tror icke, att det är förenligt med Konungamaktens värdighet, att en underrättelse lill Rikets Ständer skulle af Konungen omedelbarligen öfverlemnas.
Jag finner deremot, att det vore Den 3 April. mindre öfverensstämmande med Konungens värdighet, om en utgifven Lagförklaring blef lemnad utan allt afseende.
Jag tror, alt Ständers gillande eller förkastande deraf fordras.
Men för att komma till detta ändamål, är det nödvändigt, att få kännedom af dessa Lagförklaringar, och vore det möjligt, att denna icke inhämtades genom JustiliaeOmbudsmans-Berättelsen.
Jag tror mig då kunna förutse den våda, som Herrarne von Schulzenheim och Bergensköld, samt Friherre Ehrenborgh icke ansett kunna existera; det låter sig nemligen tänkas, att Lagförklaringar gifvas, som icke haft någon tillämpning, eller sådane, som icke voro gifna på förfrågningar af Underdomare eller ÖfverDomslolar, utan framkallade af något annat factum af en måhända vådlig natur, hvarom man sålunda förblefve i okunnighet, till dess ingen rättelse kan vinnas.
För öfrigt anser jag bäst, om Utskottets Betänkande afslogs, och Herr Cederschjölds anförande upptogs såsom ny motion, då jag förmodar, att denna discussion kunde åtfölja remissen deraf till Utskottet.
Det är allenast i anledning af Herr Bergenskölds yttrande, att Lagförklaringar vanligen tryckas, som jag anhåller få nämna, det vi likväl sett af JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, att de icke alla tryckas, emedan han anmält två, \<]1 Den 3 April. med hvilka detta icke varit händelsen, och och som just derföre att vi ännu äro i saknad deraf, jag ej kunnat bestämdt yttra mig öfver.
Det är derföre jag anhållit, alt vi genom LagUtskoltets försorg måtte erhålla afskrifter af desamma.
Denna diseussion visar ytterligare vigten af hvad jag hegart.
Jag medger visserligen rigtigheten af Friherre Ehrenborghs invändning, att det synes nog hårdt afslå Betänkandet, då det är blott en enda punkt deruti, som man klandrar; och jag vill visst icke yttra någon förundran deröfver, alt Utskottet behandlat målet i sin helhet; men får likväl underställa den värde Ledamoten sjelf; om det är orätt att förkasta Betänkandet, när åtminstone vi för vår del önskat, att i anledning deraf få de motioner pröfvade, som Herr Cederschjöld nu framställt.
Detta skulle mindre passa sig, om vi bifalla, än om vi afslå, Betänkandet.
Herr Bergenskiöld:
Då Herr Hjerta nämnt, att några Lagförklaringar icke skulle vara tryckta, kan och vill jag visst icke disputera det; men jag skulle önska, att Herr Hjerta behagade uppgifva dem.
Jag påminner mig, att uti Justitia»-Ombudsmannens Berättelse, eller rättare uti LagUtskottets deröfver afgifne
Betänkande några skrifvelser eller meddelade föreskrifter äro upptagne, såsom Lagförklaringar, men hvilka i sig sjelfva endast äro reglementa - Den 3 April. 173 riska Stadgande!), och såsom sådane visst icke behöfde 'der omnämnas; och möjligen äro några af dem icke från trycket utkomna.
Jag skulle visserligen kunna upplysa den omständighet, hvarom den värde Ledamoten tillfrågat mig, om jag nu hade LagUtskottets Betänkande till hands; men jag har redan förut anmärkt det, vid återremissen af berörde Betänkande.
Det skulle för öfrigt visserligen kunna Ilända, att det innefattade en sådan sak, sorn Herr Bergensköld ansett för ett Reglementarjskt Stadgande, men JustitiaeOmBudsmannen för en Lagförklaring.
Hvilkendera som deruti kan hafva rätt, vet jag ännu icke, innan jag hunnit få se sjelfva författningen.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde, proposition till bifall å LagUtskottets ifrågavarande Betänkande.
Uppå derefter framställd proposition Lief herorde Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskoltets den 3 sistlidne Mars under N:o 27 afgifne, och den i3 i samma månad e. m. 174 Den 3 April. på bordet lagde, Utlåtande öfver väckt fråga om undvikande af alltför mycken noggranhet och deraf förorsakad tidsutdrägt vid pröfning af Handlingar, som hos Banken till Låns erhållande företes.
Justerades ett ProtocollsUtdrag för den I dennes f. m., innefattande Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende å offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.
Grefve Horn_, Claes Fredrik_, anhöll, att dess samma dag gjorde förslag till en lag, i afseende på de Åhörare, hvilka komma att bivista RiksStåndens öfverläggningar, äfven måtte till Lagutskottet remitteras; hvilken anhållan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Justerades 2:ne ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den i dennes f. m. i öfrigt fattade beslut.
Justerades 5 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den i dennes e. m. fattade beslut.
Frun ConstitutionsUtskottet:
Af den 27 sistlidne Mars: N:o 16.
Rörande Grefve C. F. Horns anmärkningsanledning, i afseende på MötesPassevolancens fortsatta utgörande.
Af den 28 sistlidne Mars: N:o 17.
Herr von Qvantens anledning till anmärkning vid behandlingen af frågan om jords afsöndrande.
Frun ExpeditionsUtskottet:
Af den 3i sistlidne Mars: N:o 46.
Angående väckt Motion i afseende på formen för Reservationer, som åtfölja Utskottens Betänkanden.
Upplästes Hedervärda BondeStåndets den 26 sistlidne Mars aflåtne ProtocollsUtdrag, innefattande BondeStåndets inbjudning, alt de öfrige RiksSlånden måtte med BondeStåndet förena sig uti det beslut, att anmoda StatsUtskoltet, att inom en månad efter den 26 sistlidne Mars till RiksStånden inkomma med de Betänkanden, sorn hafva StatsRegleringen till föremål.
Upplästes följande 2:ne från Riddarhusutskott inkomne så lydande Den 3 April.
ÖfverHofPredikanten Doctor j. J.
Hedren, under den i sistl.
Decetnber, uti HögvÖrdige Preste-Ståndet väckt motion, angående anskaffande af en byggnad, som innefattade tjenliga Sessionsrum vid Riksdagarne så väl för de 3:ne Ofrälse Stånden, sorn för Rikets Ständers Allmänna Utskott m. m.; och berörde motion blifvit med Högloft.
Ridderskapet och Adelil communicerad; så har Ridderskapet och Adelli, genom Protocoils-Utdrag af den ig i nämnde månad, behagat till Riddarhusutskott remittera den del deraf, som angår frågan, att den till Riddarhuset hörande nu obebyggda Tomt kunde mot skälig afgift få till omförmälda byggnads uppförande begagnas; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden.
Och får Utskottet, i anledning af de uti remisshandlingarne gjorda serskilda framställningar, följande vördsamma utlåtande meddela.
Hvad först angår Friherre CedérstrÖmS förslag, att den del af Riddarhusets obebyggda Tomt, sorn sträcker sig i längd y5 alnar från Söder till Norr räknadt, och hvilken, i följd af en år 1764 med Stockholms Stads Styrelse träffad öfverenskommelse - Den 3 April. 177 melse blifvit utlagd till det så kallade Riddarhustorget, måtte begagnas uti ifrågavarande ändamål, till uppförande af tvenne flyglar å hvar sin sida af Torget; så ehuru, enligt nyssnämnde öfverenskommelse berörde Tomtedel, hvarå Konung Gustaf deii I:stes Staty finnes uppförd, städse skulle förblifva Riddarhusets tillhörighet, och således må kunna af Ridderskapet och Adeln fritt disponeras, likväl och som, i händelse Tomten blefve på det föreslagna sältet bebyggd, utrymmet å Torget blefve betydligen inskränkt, derigenom en besvärlig trängsel uli denna lifligt besökta trakt af Staden ofta torde inträffa; hvarförutan Riddarhusets Arkitektur, beräknad på belägenheten emot en öppen plats, ostridigt genom en slik tillbyggnad i väsendtlig mån förlorade af dess nuvarande prydlighet; bar Utskottet alltså ansett sig icke böra tillstyrka, att den utåt Torget belägne del af Riddarhusets Tomt må lill ifrågavarande byggnaders uppförande varda begagnad.
Hvad åter vidkommer, huruvida den del af Riddarhusets Tomt sorn är belägen Nittio alnar i längd från Norr till Söder räknadt och 97 alnar i bredd från Öster till Vester, utåt Sjösidan, lämpligen må kunna varda i det ifrågastäldta afseendet upplåten, så har Utskottet, enär någre serdeles olägenheter för Riddarhuset dervid 19 H. 12 Den 3 April. icke torde vara att befara, så framt nemi. en tillräckligt fast grund varder för de tillämnade byggnaderne uppförd, trott sig böra gå den värde Motionärens goda syftemål till mötes, då Utskottet vördsamt hemställer, om icke sistberörde Tomtedel, hvars arealvidd synes bereda tillräckligt utrymme för ifrågavarande byggnad, må dertill användas, dock att derifrån undantages så stor del af Tomten, som till boningshus åt Riddarhusets Vaktmästare samt nödige uthus för RiddarhusSecreteraren erfordras.
Och som desslikes berörde
Gårdstomt finnes för närvarande bebyggd med åtskillige Boningshus, Stall och Vagnshus m. m. för hvilka Riddarhus-Csssan njuter en årlig hyra af i3oo Rdr B:co; men i följd af Tomtens jemte byggnadernes derå upplåtande till det nu föreslagna ändamålet, Cassans ofvannämnde inkomst komme att försvinna; alltså och då Riddarhus-Fonden, tillkommen genom Ridderskapets och Adelns enskilda tillskott, icke kan, i anseende lill derå anvista bestämda årliga utgifter, vidkännas någon uppoffring, har Utskottet trott, såsom ersättning för berörde hyresbelopp, böra beräknas ett motsvarande Capital, hvilket, deruti jemväl inbegripen en måttlig löseskilling för Tomten, torde i ett för allt kunna fastställas till 25,ooo R:dr B:co. 41 ’ Beträffande slutligen Herr Hjertås, Gustaf, förslag, att Riddarhuset, sådant det Den 3 April. »79 nu befinnes, måtte inredas till Sessionsrum åt alla fyra RiksStånden, hvaremot ej mindre boningsrum för Riddarhus-Secreteraren än arbetsrum och arehiver för Ståndens Cancellier oell Utskotten kunde beredas genom nybyggda Flyglar utåt sjösidan; så har Utskottet, innan afgjordt blifvit, huruvida medel till de föreslagna och i alla händelser, derest det åsyftade föremålet skall kunna vinnas, oundgängliga lillbjrggnaderne komma att af Riksens Ständer beviljas, trott något yttrande rörande byggnad emes inredning hvarken vara lämpligt, eller kunna efter någon tillförlitlig grund af Utskottet meddelas.
Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den i4 Mars 1829 På RiddarliusUtskottets vägnar Carl Mörner.
Uti en till Riddarhus-Utskoltet den 21 1 denna månad ingifven Skrift, har Capitainen C. "W. Uggla, under åberopande af 2 §.
TryckfrihetsLagen, anhållit att utbekomma samt till Trycket befordra de Handlingar, som förvaras uti den i Capitainens närvaro den 7 dennes inför
Rid 12 * i8o Den 3 April. darhus-Utskottet öppnade och inventerade kista, efter den uppgift å berörde Handlingar, sorn finnes bifogad Utskottets till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln i ämnet nyssnämnde dag afgifne Memorial.
Men som Utskottet anna icke fått emottaga Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å dispositionen af ifrågavarande Handlingar, har Utskottet alltså endast trott sig böra Capitainen Ugglas ofvanberörde anhållan hos Ridderskapet och Adeln vördsamt anmäla.
Stockholm den 24 Mars 1829.
På Riddarhus-Ulskottets vägnar Carl Mörner. W.
Dessa tvenne Memorial lades på bordet.
Måndagen den 6 April 182g.
Föredrogs å nyo och remitterades till Stats-Utskottet Herr af Uhrs, Carl David, den 1 dennes f. m. på bordet lagde anfö - Den 6 April f. ra. 181 rande, innefattande hemställan, att StatsUtskotlet måtte anmodas, att, så fort ske kunde, underrätta Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret om Ridderskapets och Adelns, i afseende å Höganäs StenkohlsVerk, sitnämnde dag fattade beslut, på det Fullmägtige måtte blifva i tillfälle, att ofördröjeligen vidtaga de åtgärder, hvilka i följd deraf på dem ankomma.
Å' nyo föredrogs Hedervärda BondeStåndets den 26 sistlidne Mars aflåtne, och (den 3 dennes på bordet lagde, ProtocollsXJtdrag, innefattande Bonde-Ståndets inbjudning, att dé öfrige Riks-Stånden måtte med Bonde-Ståndet förena sig uti det beslut, alt anmoda Stats-Utskottet, att inom en månad efter den 26 sistlidne Mars till RiksStånden inkomma med de Betänkanden, som hafva StatsRegleringen till föremål; men som Ridderskapet och Adelil redan den 23 sisth Mars f. m. anmodat Statsoch Banco-Utskotfen, att ofördröjligen till Rikets Ständer inkomma med de Betänkandcn, sorn hafva Statens reglerande till föremål, samt således gått Hedervärda BondeStåndets önskningar till mötes; ansåg Ridderskapet och Adeln någon vidare åtgärd, i anledning af BoudeSLåndets ifrågavarande inbjudning, nu icke erfordras.
Företogs till pröfning Banco-Utskottets IÖ2 Den 6 April f. m. dea 27 sistlidne Mars under N:o 3i afgifne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfver-invexling å 128 sk. per R:dr, till och med den 3o September innevarande år.
Då Banco-Utskottets första Betänkande i detta ämne, af den 5 December 1828, inkom, erkände Banco-Utskottet deruti, att Bankens biträde och mellankomst är det enda sätt, hvarigenom de tidtals uppkommande behållningar af en förmånlig bandel kunna göras för allmänna rörelsen tillgänglige och fruktbärande.
Betänkandet innehöll, att silfverin vexlingen skulle fortfara efter 128 sk.; äfvensom att inköp af Silfver skulle få ske, men i intet fall till högre pris än 128 sk., utan inskränkning till någon bestämd summa, och jemväl genom contracter och räntefria förskotter emot säkerhet, till slutet af Mars; men Utskottet undantog handel af vexlar.
Det var i anseende till denna restriclion, som Ridderskapet och Adeln samt de andra Stånden återremitterade Betänkandet.
Banco-Utskottet återkom med ett nytt Betänkande af den 23 December 1828.
Utskottet aktade sig noga, att medgifva' hvad som var hegardt, eller att man skulle få så väl handla vexlar, som afsluta contracter med förskott, om silfverköp.
Det hänförde sitt beslut till hvad Rikets Ständer Den 6 April f. m. s8S 1828 hade afgjort; och som finnes infördt i 4 Artikeln Första Afdelningen 4> 5, 6 och 7 punkterne af 1823 års Banco-Reglemente, hvilket Utskottet föreslog måtte fortfarande gälla lill Mars månads slut 1829, med tillägg om rättighet till Contracternes fullgörande till slutet af Junii.
Det beslut Rikets Ständer år 1823 togo, och hvilket i Banco-Reglementet linnes infördt, hafva Fullmägtige år 1825 verkstält på det sätt* att icke allenast inväxling blifvit gjord, utan ock contracter afslutade om Silfverlefverence mot förskotter.
Fullmägtige funno då nödvändigt, att på detta sätt tillämpa det beslut Riksens Ständer gifvit, för att vinna det sökte ändamålet, hvilket eljest icke hade stått att åtkomma.
Frukten häraf måtte vara känd, då Fullmägtige år 1825, genom detta medel att lemna förskotter, förskaffade Banken en tillökning af nära 600,000 R:dr Specie.
Jag förmodar, att öfverlygelsen derom, att Fullmägtige äfven nu skulle på enahanda sätt tillämpa detta beslut, verkade, att Riksens Ständer ej gjorde någon förändring i Banco-Utskottets sistnämnde förslag, utan biföllo detsamma.
Jag förmodar, att den åsigten gjorde sig så mycket mera gällande som Revisorerne, långt ifrån att klandra denna åtgärd, gillade den; åtminstone 1825 års Revisorer, hvilka ej allenast godkände den, utan ock begärde, att Rikets Ständer för kommande tider måtte uppdraga åt Fullmägtige att på samma väg, genom « Den 6 April f. m. contracter, äfven emot förskott tillvägabringa sådane resultater; och jag kan ej påminna mig, att 182-7 års Revisorer deruti gjorde någon ändring, utan tror, alt äfven de godkände saken.
Jag medgifver, att jag begått det fel att icke i Februarii månad hafva väckt ny Motion i detta ämne, ty då hade vi nu kunnat hafva ett beslut derom.
Nu stanna både Silfverinvexling och Contracterne om Silfverleverance, derigenom att Banco-Utskottet så sent afgifvit förevarande Betänkande.
Det hade likväl yarit lätt att förut afgifva det, så vida BancoTJtskoltet ej återgått till indragnings-systemet.
Jag tror att detta är en lemning af de ideer, som rådde, då BancoUtskottet beslutade med Rikets Ständers myndighet, och att sådant icke bor existera nu, då Rikets Ständer sjelfve tillse, huru allt tillgår.
Den skedde skadan är gifven.
Silfveripväxling lärer ej nu kunna göras, ty det silfver, som skall invexlas, kan ej komma in, förr än sjöfarten gör möjligt för köpmannen, att indraga silfver för växlarne.
Deremot kunna Contracter nu afslutas, och jag är öfvertygad, att sådane anbud äro gjorde, men ej kunnat antagas i anledning af hvad Banco-Utskottet föreslagit.
Månne meningen är, att genom det sålunda lagde binder drifva ner coursen i afsigt att sedan kunna realisera med lägre cours?
Det kan jag icke bed ömma; men den rätta verkan är, att den tillökning i röreJsecapitalet, Den 6 April f. m. 185 som ökade exporter fordra, skall hindras, tills silfver hinner inkomma.
Om ett på sådant sätt ökad t rörelse-capital är något ondt för det allmänna, lemnar jag derhän.
Jag tror det ej, då det lemnäs åt sig sjelf att i naturlig väg föröka sig.