Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag nödgas således förena mig med Hr Aminoff i den reservation, som han framställt, men tror likväl, att meningen på ett ställe bättre uttryckes, om det heter: täcktes framställa nåd. propos. i ämnet o. s. v., i stället för den mellanmening, som i reservationen är framställd.
Jag anser en sådan opinionsyttring af de 3 öfverröstade och öfvervoterade Dun it Juni. 155 Stånden vara gansia lämplig och på sitt ställe; ty att önska sig undan minoritetens färla, måtte icke kunna vara förbjudet.
Det är icke afvoghet emot Const.Utsk., icke heller någon benägenhet att qvälja dess beslut, för att begagna en annan talares uttryck, sorn bringar mig fram att tala i detta ämne, utan det är minnet.
Det må tillåtas att man minnes hvad som förefallit i ämnen af likartad beskaffenhet, eller i samma ämne.
Det är icke obekant för R. o. Ad;s medlemmar, att, under öfverläggningarna på detta rum, då fråga förevar om Const.Ulsk:s förslag N:is 38, 68 och 85, jag var ibland de talare, som ansågo förslaget icke vara antagligt.
Det är icke obekant, alt vid det tillfället påstods af andra sidans talare, att jag och de, som tänkte lika med mig, icke ville reform.
Det bör vara tillåtet för en hvar att framställa sanningen så mycket han förmår.
Då man sagt, att jag icke ville reform, så får jag svara med handling, och jag får då tillkännagifva, att jag ämnar votera för den ifrågavar. motionen, dock på visst sätt modifierad; ty jag önskar att reform måtte ske, och för att kunna åstadkomma en möjlighet att tillvägabringa densamma, önskar jag att R.
St. ville anlita pressen.
Det gifves ett enkelt sätt alt vinna samma ändamål, som åsyftas med en comité, nemi. att tillkännagifva för K. M., att Sländerne, som önska en reform af nationalrepresentationen, för sådant ändamål anhålla alt ämnet måtte öfverlemnas åt en eller flera personer att utarbetas, pä det att saken måtte blifva sedd från en annan synpunkt, än det hvilande förslaget blifvit betraktadt.
Då R. o. Ad. bi träd t samma tanke i afseende på Utskts förslag, så måste väl äfven hvad som gäller för den enskilde, nemi. att med handling visa hvad han tänker, äfven vara tillständigt för R.
Det måste icke vara olämpligt för R.
St. att med handling bevisa hvad de vid detta tillfälle länka, nemi. att de vilja reform, tvertemot hvad man sagt.
Det är icke blott R. o. Ad., som är i belägenhet att hafva afslagit ett förslag till representationsförändring, utan att hafva framlagt något annat, utan afven 2:ne andra Stand befinna sig uti samma förhållande; och det är således jttdflar af Representationen, som velat reform, men icke ansett sig böra ingå på det förslag, som af ConstUtsk. blifvit uppgjordt; och dessa 3:ne
Stånd äro i samma belägenhet, som för mig enskildt äger rum.
De måste väl äga rättighet att inför Konungen, inför nationen, ja inför hela verlden med handling ådagalägga hvad de tänka, och att det är sanning och icke svek, alt de vilja reform.
Hvad vinnes med denna framställning, säger man?
Ämnet har ju blifvit tillräckligen utredt ; från andra sidan finnas ju tillräckliga materialier uti RiksSltns prolocoll.
Detta är lätt sagdt; men det vill dock mycket i56
Den ii Juni. till att vara viss på sig i denna fråga.
Kan man påstå, att allt är sagdt uti Stånden, som kan sägas uti detta ämne?
Äro väl alla de ideer utvexlade, som kunna framläggas?
Men låtoin oss antaga, att allt finnes sagdt i dessa prot., som kan sägas i detta ämne; hvem läser dock dessa prot.?
Derest man önskar att nationen skall uppbringa sin öfvertygelse i detta ämne, så fordras dertill, att hvad som skrifves äfven blir läst; men jag upprepar, hvem läser RiksStåndens prot.?
Huru blifva de bekanta?
Är det troligt, att de personer, som vid nästa riksdag skola fatta beslut i saken, känna allt hvad som passerat i ämnet.
Men om de äfven kände det, skall det icke äfven finnas en opinion hos nationen?
Önskar man ej, alt nationens opinion måtte tagas till råds?
Och skall ej detta, såsom i alla andra ämnen, betraktas från sina tvänne sidor?
Mångfalldiga ide'er kunna finnas, som ännu ej blifvit väckta, och många väckta ideer torde ännu icke vara tillräckligen utvecklade.
Skall man, derföre att man funnit det hus, i hvilket man bor, nugot bristfälligt, kasta sig blindt och brådstörtande inuti ett annat, som man hvarken till grundvalar eller fogningar undersökt och pröfvat, och som måhända vid första vindkast sammanfaller och borlföres med lidens ström?
Skall man sätta det närvar., visserligen med brister behäftade, men troligen lätteligen förbättrade, på spel för någonting, som möjligen är bättre, men som också kan vara ohjelpligen sämre, och hvarifrån, sedan det en gång är antaget, någon återgång svårligen låter verkställa sig?
Är det lämpligt, säger man, är det värdigt att, då ett förslag till representationsförändring hvilan på R.
Sirs bord, framkomma med en sådan anhållan som motionen afser?
Svaret derpå finnes uti 86 §;n Reg F:n.
Der definieras hvad som förstås med tryckfrihet.
Jag vill just framkalla denna tryckfrihets verkningar; men dertill fordras någonting mera än det vanliga; ty om man blott stödjer sig på hvad i tryckfrihetsväg kan förekomma till nästa riksdag, så torde man få se antingen ett arbete, som ingen läser, eller ock något arbete, som blifvit omfaltadt endast af en viss del af den periodiska pressen.
Således måste jag säga, att om R.
St. i detta fall skulle framställa sin önskan till Konungen, så vore det ett bevis på ett förtroende emellan de båda statsmakterna, hvars tillvaro alltid måste vara en lycka för landet.
Jag begär derföre icke att K.
M. skall framställa ett fullständigt utnrbetadt representationsförslag; det kan icke begäras, det vore icke lämpligt; ty det skulle förutsätta att förslaget voro fullkomligt, och dertill fordras mycket; men det synes mig vara en god lättnad i saken, om K. M., på grund af en hemställan från R.
St., lät framkalla ett arbete, hvilket fick den egenskapen, att det ägde sådan offentlighet, som medför den verkan att det blcfve läst.
Härmed gör Den ii Juni. jag ingen anmärkn. mot Const.Utsk.; jag begär intet domqval, jag yttrar ingen ovilja; jag önskar blott att det ämne, som är i fråga, måtte upptagas oell betraktas från alla möjliga sidor, och mest från den sidan, som nu icke förmådde åstadkomma något hvilande grundlagsförslag; och åt denna önskan ser jag en möjlighet att vinna fullbordan derigenom, att en eller flere personer såsom författare framträda för offentligheten, då deras arbete kan påkalla den allmänna uppmärksamheten, blifva last, och gifva nationen anledning att öfverväga och begrunda denna vigtiga sak. från flera sidor, hvaraf en planta, rotfästad i hela nationens öfvertygelse, småningom kan uppspira till ett fulländad! och moget förslug.
Detta kan ske derigenom, alt R.
St., på sätt jag nu nämnt, till K.
M. frambära deras underd. önskan.
Till följe häraf yrkar jag icke nödvändigt, att någon comité för ändamålet skall nedsättas, icke heller att R.
St. skola begära, det K.
M. måtte framlägga ett fullständigt utarbetadt förslag till nationalrepresentationens ombildning, men jag anser det vara både lämpligt och fördelaktigt, alt de RiksStånd, hvilka önska reform, men icke fått sin mening hvilande lill nästa riksdag, uttrycka det, och detta uttryck har jag åsyftat med den hemställan, att Ulsk:s förslag mätte afslås och Hr Aminoffs tillstyrkande antagas så modifleradt, som jag ofvanföre haft äran föreslå.
En talare har sagt att tillräckliga materialier skulle linnas uti de inom så väl Utsk. som de särskildta Stånden afgifna olika opinionsyttringar ifrån båda sidor, och alt således den ifrågavar. skrifvelsen till K.
M. vore obehöflig; men jag ber alt man måtte besinna, att afven med tillgång af de rikhaltigaste och bästa materialier kunna odugliga byggmästare resa Babels torn.
Exempel derå finnes ofta nära.
Vid uppresningen af en ny samhällsbyggnad synes ingen tjenligare att lägga hörnstenen än just Regeringen, som, vida afskild ifrån de hvarandra bekrigande partierna, och ställd påen upphöjdare plats, med mera oväld och säkerhet ari tillfälle att öfverskåda och till sina följder bedomina alla de uti denna riksvigliga fråga ingripande förhållanden.
Det bryderi, hvaruti man befarar att Regeringen skulle försättas, om en comité begäres, häfves ganska lätt, örn R.
St. endast i allmännare termer hos Konungen begära en behjertande utveckling af delta ämne.
Ännu ett skäl hemtar jag ifrån den ganska billiga önskan, som
Sländernes vida öfvervägande majoritet icke må förtänkas hysa, alt inför Konungen och folket på det högtidligaste tillkännagifva sitt rnissbilligande af de grunder, på hvilka Consl.Utsk:s nu hvilande förslag är framstäldt.
Jag till styrker alltså att R.
St. mätte låta afgå en underd. anhållan till K. M., med begäran det K. M. i nåder täcktes taga delta grannlaga och vigtiga ämne i öfvervägande sami Den 11 Juni. lill näst sammanträdande riksmöte
Idta utarbeta en framställning ang:de grunderna för en represeutationsförbättring, i den händelse att antingen det nu hvilande Const.Ulskrs förslag icke af Ständerna skulle antagas eller Konungen icke skulle linna sig dertill kunna lenina nådig sanction, hvilket äfven utgör de sista uttrycken i den Hr AminofFs betänk, vidfogade reservation.
Jag hade äinnat att yttra några ord i afseende på det formella af frågan, men jag är deruti förekommen af Hr Lefren, med hvilken jag således förenar mig, inskränkande mig att endast något litet orda i rapport på Frih.
Hamiltons anförande.
Om jag ej förstod den värde Frihm orätt, tyckte jag mig förnimma, att han ansåg det nisk.ledamöter i allmänhet böra hufvudsakligen i sina beslut följa sin egen öfvertygelse.
Då jag med Utsk. menar icke något annat än en delegation afPi.
St. sjelfva, anser jag det ock nödvändigt att hvarje utsk.ledamot gör sig hemmastadd med alla de åsigler, som uti en fråga blifvit anförda hos hvarje Stånd särskildt, samt att dessa åsigter noga öfvervägas och granskas innan beslut fattas, hvilket beslut måste blifva i öfverensstämmelse med Ständernes, d. v. s. de fyra Ståndens olika åsigler i en förekommande fråga, alldenstund det i annan händelse blefve Utsktn, roen icke K.
St , som fattade besluten.
Skulle jag hafva fattat Frih.
Hamiltons yttrande orätt, så ber jag om ursägt.
För öfrigt yttrade Frih:n, att han icke ansåg lämpligt vara att Konungen toge initiativet i denna vigtiga fråga.
Jag tror ali initiativet redan är taget ifrån Ständernes sida, så alt det aldrig kan sägas tagas af Konungen.
Till Frjhln hembär jag slutligen min uppriktiga och varma tacksamhetsgärd för dess yttrade åsigt, att man med varsamhet bör gå tillväga i sådana frågor, som föranleda förändringar i grundlagarna, och önskar jag att en sådan grundsats nu och alltid må göra sig gällande, icke allenast vid våra öfverläggningar, utan bufvudsakligast vid beslutens fattande.
Det skulle måhända icke vara utan all anledn., som man hade vågat föreställa sig, att handläggningen af det till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag hvilande representationsförändringsförslaget för denna riksdagen vore tilländabragl och fulländad, och att i följd deraf äfven missbilligandet, klandret och invecliverne emot Coust.Utsk:s ledamöter i sådant hänseende hort vara fullkomligen afslutade; men då en värd ledamot, Hr af Dalström, åter upprepat sin missbelåtenhet öfver den, efter hans förmenande, stora olyckan att reformförslaget fallit i sådane mäns händer som nuvarande Const.- Utsk:s ledamöters, så torde del finnas, att jag, såsom ledamot af R.
St:s Const.Utsk., i sådant hänseende hvarken kan eller bör göra några andra concessioner än dem, som kunna utgå Den ii Juni. ifrån min egen högst obetydliga individualitet, oell i detta fall vill jag alltför gerna medgifva, att den andel af denna fråga, som kommit på mig, hade vaiiti vida bättre händer, 0111 händelsen lågt den i Hr af Dalströms.
Men jag önskar att frångå det subjectiva af saken, för alt komma lill sjelfva föremålet för denna öfverläggning, eller Ekon.Ulskrs betänk, ronde Hr Rydins motion, och torde då få fästa uppmärksamheten på, althar äro bestämdt (vanne ganska skiljaktiga frågor, som under öfverläggningen blifvit behandlade, nemi. förenämnde Hr Rydins motion, lill hvilken å I sk i 11 ige ledamöter yrkat bifall, och Hr Aminoffs Utsk:s betänk, vidfogade reservation, uti hvilken åter andre ledamöter af Huset sig förenat; varandes, enligt mitt förmenande, emellan dessa båda frågor en så stor skiljaktighet, alt de äro alldeles oförenliga.
Jag ber att lien arne ville fästa sin uppmärksamhet på meningen med Hr Rydins motion: den innehåller ett tillstyrkande, att Ständerne måtte bos Konungen begära nedsättning af en comité' för utarbetande af ett förslag till representationsförändring.
Med afseende å grundlagens stadgande, är det säkerligen ingen af herrrane obekant, alt ett så beskaffad! förslag icke kan ifrån Konungen till Ståndens plena öfverlemnas annorlunda än i form af en Konungens nåd. propos. till antagande af den representationsreform, som Konungen i sin propos. nådigst behagar föreslå.
Ett sådant comite'-arbete skulle icke afse något annat, än ett uppdrag åt
Konungen att öfverväga om ett arbetsbiträde åt ett kommande Const.Utsk.
Ett sådant comite'- arbete skulle directe uttrycka Representationens misstroende till sig sjelf, att kunna genom sitt Const.Utsk. möjligen utarbeta ett förslag utan biträde af personer, dertill valde af Konungen.
Jag hemställer om en så beskaffad åtgärd ifrån Ständernes sida kan vara förenlig med de former, som våra grundlagar utstaka.
Herrarne torde finna, att ett sådant comite'-arbete, lemnadt lill Const.Utsk., icke der kan finna något afseende, icke kan komma ens till Ständernes kännedom, med mindreän Const.- Utsk. finnér detsamma vara af den beskaffenhet, att Utsk. finner sig kunna godkänna detsamma.
Men är det val gifvet, mine herrar! alt vid en kommande riksdag en så lycklig sammanlräffning kan äga rum, att ett slikt comile-arbete skall bättre lyckas förena alla stridiga åsigter, än ett arbete, sammansatt af män, valde af de olika Stånden och af R, St. sjelfve?
Det är möjligt att så kommer att ske, — det vore önskansvärdt — men huruvida sådant är att förutse lemnar jag ål en hvar att bedomina.
Jag kan således icke annat än pä det högsta motsätta mig bifall till Hr Rydins motion, emedan jag anser densamma innebära ett oting, en opraktisk syftning, som blir utan all annan verkan och påföljd, an den som en värd ledamot sagt, att tillfälle vore beredt för den sig så kallande majoriteten att uttrycka sitt miss - i Co Den ii Juni. billigande, hvilket torde vara detsamma sora sitt ogillande af det i grundlagsenlig väg till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag livilande grundlagsförslaget.
Jag tager mig friheten att fråga, om en sådan utväg och den andemening, sorn derigenom uttryekes, äro förmenliga, om det väl är öfverensstämmande med R.
St;s värdighet, att på en sidoväg om grundlagen inför Konungen uttrycka ett ogillande öfver en händelse, som på grund af stadgade former ägt rum, och sorn i grundlagsenlig väg genomgått alla de stadier, som grundlagen föreskrifver.
Jag tror att det bör påkalla någon betänklighet, innan man framträder med understödjandet af ett förslag, som i sina resultater skall leda till de mest betänkliga följder.
En annan och verkligen en helt annan sak är Hr Aminoffs reservation; den innehåller en begäran, att
Konungen läcktes till nästa riksdag taga delta maktpåliggande ärende i det noggranna öfvervägande, att det möjligen kunde föranleda Konungen alt i ämnet till nästa riksdag afgifva ett förslag.
Jag måste erkänna, att jag icke är särdeles böjd för denna utväg, emedan jag anser mig böra vara öfvertygad, aldrahelst sedan frågan om en representationsförändring kommit under en så allvarlig discussion som under detta riksmöte, alt densamma vållat det ett förslag i detta afseende blifvit nedlagdt till hvilande för grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, att, säger jag, K. M., om Ilan så lämpligt finner, opåmind kommer att framställa ett contra-förslag.
Skulle åter K.
M. icke finna sådant lämpligt, så lärer
Han ej heller fästa afseende på den underd. hemställan, som skulle komma att göras, hvaraf följer att en slik åtgärd är öfverflödig, och med min öfvertygelse om det rätta öfveiensstämmer det åtminstone icke, att Ständerne vidtaga sådana åtgärder, som ej kunna leda till något resultat.
Jag anser mig likväl, med hänseende till Hr Aminoffs förberörde reservation, böra förklara, alt om Ståndets majoritet skulle vara af annan tanke än den jag tagit mig friheten att nu framställa, så vill jag för min del ej sätta mig emot Hr AminoUs föislag, alldenstund syftemålet dermed är ganska oskyldigt; men hvad Hr Rydins motion angår, upprepar jag, alt ett bifall till densamma vore en af de största oformligheter, sorn Lunde äga rum.
Jag anhåller emedlertid om propos. till bifall å Ekon.Utskts betänkande.
Ämnet har i hrifvudsaken blifvit så fullständigt utveckladt, att föga är att tillägga; men jag anhåller dock att få yttra några ord i anleda, af H. Ex. Hr Gr.
Löwenhjelms yttrande.
[J.
Ex. framställde såsom exempel för bedöramandet af förevarande fråga, om ej Ständerne skulle stå på en vida fördelaktigare punkt i representationsfrågan, om emellan den förflutna och nuvarande riksdagen en D c n 11 Juni. en comité Liefve nedsatt för att bereda ämnet.
Att svara på denna fråga anser jag kunna blifva upplysande både i afseende på hufvudsaken och jemväl till bedötnmande af den omständigheten, huruvida de, sorn äro för eller emot en combes nedsättande, aro verkliga vänner af en representationsreform eller icke.
Jag tror, att man på båda sidor kunde komma närmare tiil hvarandra, om man ville först skingra det missförstånd, som råder i afseende på det ändamål, hvilket sökes med en representationsförändring.
Det är omöjligt att bedomina denna sak, utan att gå tillbaka lill grunden, och då måste först utredas hvad det är man söker genom representationsförändringen.
Hvilka brister skall man undanrödja?
Dessa bestå ingalunda deruti, att R. o. Adis Stånd vid våra riksdagar är för litet representeradt, icke heller deruti, att Preste- eller BorgareSCn äro för litet representerade.
Det är onekligt, och vi måste komma öfverens derom, att de petitioner, sorn ingått ronde representationsförändring, och det allmänna mouvement, som i afseende derå ägt ruin, hvilket varit så starkt, att personer af de mest conservativa tänkesätt medgifvit förändringens nödvändighet, betyder intet annat, än att majoriteten af Svenska folket icke är representerad.
Komma vi öfverens om denna hufvudsak, så skola vi snart öfverenskomma derom, att ingen representationsförändring kan hafva utsigt till framgång, sorn icke förutsätter en concession af de privilegierade classerna till förmån för de öfriga; man må nu antaga concessionerna att vara större eller mindre, man må närma eller aflägsna sig ifrån de grunder Gonst.Utsk. lagt för sitt betänk.
På delta sätt kan man få en basis för bedömmandet af det, hvarom så mycket blifvit taladt, nemi. huruvida man är en verklig van till representationsförändring, då man vill hafva en comité' eller icke vill hafva den.
Det är icke att draga i tvifvelsmål, att ju många af de ledamöter, som talat emot Const.Utsk:s betänk, rörtde national-represenlationens ombildning, inse bristerna i det nuvar. representationssättet och vilja ett annat; men må vi erinra oss, att det icke är så mycket olaterna af sjelfva riksdagsmachineriet, riksdagarnas längd, etc., utan just den omständigheten att majoriteten af Svenska folket icke är representerad, som högst påkallar förändring af det bestående, och då torde man få säga, ätt hvar och en, som ej ingår härpå, han är icke vän af en sådan representationsreform, som har någon slutlig utsigt till framgång.
Vill man ej gå så tillväga, då är det bäst att säga, att man ej vill någon representationsreform.
Om man åter förutsätter nödvändigheten af att lemna en fördel åt folket på de privilegierade classernas bekostnad, kan man något så när bedömma hvartill en comité' skall tjena.
Det är nemi. klart, att frågan om en sann reform i detta fall skall utgå ifrån representationen sjelf; det är ej, 26 H. 21 i6i Den ii Juni. för att begagna en liknelse, de som stå på spetsen af sam» hällsbyggnaden, utan de, sorn slå nere på marken, som skola lägga grunden till den blifvande reformen.
Jag har visst ingen säker tillförsigt, att Coust.Utskts hvilande grundlagsförslag i detta ämne skall gå fram vid nästa riksdag, ehuru jag icke heller anser det vara alldeles omöjligt; min tro är, att raan blott kan önska och på sin höjd hoppas det, samt dessutom, att kanske enda slutliga sättet att få fram en sådan reform blir, att Ständerne göra en preliminär-reform specielt för denna angelägenhet och åt ett visst antal ledamöter af hvarje Stånd uppdraga, alt med R.
Sits rätt på en kammare genom votering per capita fatta beslut i saken.
Men i allt fall, eller rättare just derföre kan jag ej undgå finna, att det ligger en oformlighet i en comite's tillsättande för det ändamål, som man nu vill hafva.
Jag torde till närmare upplysning häraf få anföra ett exempel om de personer af olika meningsfractioner, som nu alla äro emot Coust.- TJtskts betänk., och skulle kunna åläggas att vid denna riksdag förena sig om ett gemensamt förslag, såsom contra-förslag till förenämnda betänk.; och hemställer jag till de värde ledamöterne sjelfva, om det icke skulle vara något oformligt, att, sedan, enligt grundlagens föreskrift, Const.Utskts förslag efter omröstning blifvit hvilande såsom ett R.
Sl:s förslag, majoriteten af R. o. Ad. samt PresteSt., tillika med åtskilliga ledamöter af BorgareSt., skulle förena sig om ett annat och eget förslag, alldeles på sidan om grundlagen, för att hvila och öfverlemnas till Const.Utsk. vid nästa riksdag.
Tager jag nu della exempel, och jemför det med frågan om en comile's nedsättande, så befinnes det emedlertid, alt de herrarne, som säga sig vilja hafva en representationsförändring, vore i en fördelaktigare ställning, om de tillvägahragt ett sådant förslag, än att ingå till Konungen och begära att Högstdensamme skulle förordna andra personer, som borde utarbeta ett dylikt ; ty det förra förslaget hade åtminstone den chaneen för sig att hafva kommit ifrån en fraction af Ständerna sjelfva.
Hvad Hr AminofFs project beträffar, så har Gr.
Anckarsvärd, i afseende derå, förekommit mig i hvad jag ville säga, och jag ber således blott få nämna, att då ledamöter på andra sidan talat, dels för Hr Rydins motion, dels för Hr Amiuoffs förslag, såsom en sak af högsta vigt för nationen, det äfven vore väl, om de härstädes närvarande af Konungens rådgifvare ville gifva sina tankar tillkänna, emedan deras åsigter sannolikt komma alt bestämma K.
M:s beslut, hvarföre jag tager mig friheten anhålla om deras utlåtande häröfver.
I öfrigt instämmer jag med hvad ej' mindre Gr.
Anckarsvärd än Frih.
Hamilton och Hr Gripenstedt yttrat.
Horn, Caes Fredr.:
Då jag icke varit närvarande ifrån början af denna discussion, så kan jag icke hel - Den ii Juni. 163 ler enskildt bedomina, huruvida den värde talaren har rätt, som klagat deröfver, att invectiver framställts emot Const.- Utskts ledamöter men om det sig verkligen så förhåller, så ogillar jag på del högsta delta sätt att gå tillväga under en discussion.
Detta ogillande hindrar mig dock icke att yttra den tanke, att jag anser den majoritet, sorn verkal till det nu hvilande representationsförändringsförslaget inom Coust.- Utsk., hafva till baka för t sjelfva reformen ganska mycket, och således icke motsvarat den församlade representationens första önskan.
Jag yttrar denna åsigt derföre, alt då Const.- Utsk. alldeles icke, efter min tanke, arbetat på reformens bana, utan framställt förslag, sorn ovillkorligen hafva för afsigt att i laglig väg revolutionera hela samhället, så var det naturligt, att hos Ständerna skulle uppstå en bestämd majoritet emot en sådan åsigt, som totalt förändrade samhällsformerna.
Lagstiftaren liar aldrig kunnat medgifva, hvarken åt Coust,Utsk., eller ens åt Ständerna sjelfva, makt härhärtill, emedan en sadan tanke innebure den största oformlighet som man kan tänka sig; och det är alltså på en ganska naturlig basis, som Ständernes majoritet ogillat det förslag, sorn blifvit hvilande.
Della förslag hvilar icke med något bifall, utan med majoritetens inom Ständerna bestämda ogillande.