Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Da TryckfriketsLagen tydligen bertam mer hvilka förhållanden som berättiga Konungen, att inskränka rlen, för alla andra tillfällen genom Lagen stadgade Tryckfriheten, så synes mig ett uti Lagen icke medgifvit arbitrerandö hafva ägt rum, när Utskottet funnit, det ingen af de anledningar till trykta Skrifters indragning, som uti TryckfrihetsLagen finnes stadgade, förevarit, vid de af Utskottet anmärkte tillfällen; det synes mig således, att Föredraganden ägt full anledning att pligtenligt vägra sin contrisignation å ett beslut, Btridande emot TryckfrihetsLagens ordalydelse och anda ; det synes mig att Utskottet bordt uti sitt Betänkande utsätta, hvilken den föredragande för Kammarärenderne varit, som behehandlat desse ämnen.
Utskottet yttrar sin önkan, att StätsRådet fparjammare tillstyrkt
Konungen begagnandet af indragningsmakten i anseende till Dagblad; Utskottet tiUkännagifver i och med detsamma; att StätsRådet öfverflödigt tillstyrkt dessa indragningar, som efter Utskottets yttrade mening icke varit hyllade af allmänna tänkesättet, och af aktningen för Publiciteten.
Utskottet ådagalägger härigenom huru StätsRådet för Konungen undanhållit det allmänna tänkesättet, äfvensom afseende å aktningen för Publiciteten, såsom det dyrbaraste föremålet för Folkets ömtålighet, då den bildar det säkraste värnet för dess frihet; då den utgör den svagares yttersta tillit emot allt mägtigt förtryck; Gen 10 Julii f. m, *97 ‘ synes Publilltetcns vanvårdande genom tillstyrkandet afen arbitrage j icke af lagen hemtad indragning, vara en af de svåraste anledningar till klagan, som Folkets ombud å Folkets vägnar emot Styrelsen kunna framföra.
Samhälle sanningens ljus framtränga till Thronen, om det derifrån utestänges genom Rådgifvare* tillstyrkta inskränkningar i Tryckfri heten?
Huru skalldetlegbundna samhället vinna sin erforderliga utbildningom det hufvudsakligaste medlet för medborgare att ömsesidigt bibringa hvarandra upplysningar på ett arbitrairt sätt inskränkes genom intrång uti Tryckfriheten?
Förtryckaren kan ansvarslöst få tillstyrka indragningen, eller förbud emot fortsättningen af den klagan, som hvarken varit vådlig för allmän »äkerhet, eller förnärmande personlig rätt, eller af fortfarande smädlig egenskap?
Jag hade utan tvifvel önskat att ConstitutionsLJtskottet i anledning af ådagalagde Statsrådets handlingssätt vid frågor om TryckfrihetsLagena tillämpning, mera bestämdt utredt emot hvilka af SiatsRådets Ledamöter anmärkningarne i följe härmed borde rigtas.
Utskottet tillkånnagifver väl, att Föredraganden, Herr tillförordnade StatsSe-' creteraren Danckvardt, vid tvenne tillfällen, Och StatsRåden Grefvarne Sköldebrand och Fleming vid ett tillfälle på grundliga skäl i nSdevag afstyrkt förbudet mot vidare utgifning äfen indragen skrift;men härvid förekommer det mig, som om Konungens Rådgifvare påkallat nåden der blott bordt vara fråga om rättvifun.
Uti Den xo Juliif m. det lagbundna samhället är rättvisan enda grundvalen för det fria samhällets bestånd, och Folkets frihetsälskande lynne uttryckes Illa inför Regenten, då vid frågor om landets •tora angelägenheter, rättvisan åsidosattes, för att endast göra Nåden gällande å den punkt, hvarest förvexlingen af dessa båda vilkor så lätt kan bilda ämne till stridighet mellan Styrelse och Folk.
Utskottet ändamålsenligare förfarit om det underrättat Riksens Ständer, hvilka de Rådgifvare varit, sorn till/hjrkt den indragning af Dagblad, sora Utskottet icke funnit grundad å Lagens föreskrifter; det hade i min tanka varit af mera vigt för Riksens Ständer att få erfara af hvilka råttvifan åJidnfättes, än att få veta utaf hvem nåd blifvit begärdy jag inser fullkomligen hvilka anledningar jag häraf borde hemta, för att begära en återremiss utaf Betänkandet, men jag anser den älven kunna undvikas, om Riksens Ständer skulle finna för godt, att blott i underdånighet underställa Konungen ConstitutionsUtskottets Betänkande i denna del, och att dervid bifoga en underdånig önskan, att Kongl. Majtt täcktes nådigst finna, att rådslagen vid frågor om indragning af Dagblad, understundom icke uttryckt det allmänna tänkesättet, då de icke varit fotade hvarken å Lagens bokstafliga lydelse eller å dess anda.
Constitu ' n; Utskottets anmärkning rörande tillstyrkandet i Krig?Expeditionen den 12 September 1822 , af det^Nådiga förklarandet, Den lo Julii f. m. *9 9 rörande en af JustitieCanzlersEmbetet emot Kongl.
KrigsCollegium anställd talan i ett mål rörande med enskilt person upprättadt Contract om casseradt Gjutgods, i följe af hvilken verkställande magtens åtgärd, ansvarslöshet för ett Domrätts ägande Embetsverk ägt rum, och i sammanhang därmed mistning af den ersättning för liden förlust, som enskilta Parten i laglig väg sökt och påräknat, är af en sä påtagligt lagstridig beskaffenhet, att det nödvändigt bör fästa den allmänna uppmärksamheten.
Att Utskottet härvid icke utmärkt hvilka de
Rådgifvare varit som vid rådslagen sä litet iaktagit hvad Grundlagen, hvad Allmänna Lagen och det sunda omdömet om rättvisa och billighet föreskrifver , skall tvifvelsutan sysselsätta omdömet.
Det förefaller mig härvid besynnerligt, att Utskottet icke en gång namngifver den Föredragande, emot hvilken Riksens Ständer af det uppgifne förhållandet böra hämta anledning, att handla efter ie7:de §.s föreskrifter.
Jag känner äfven huru jag härvid kunds yrka återremiss utaf Betänkandet, men jag föredrager den utvägen att utan allt afseende till personen yttra min mening vara, att Riksens Ständer böra till Kongl.
Majit skrifteligen anmäla deras önskan art
Han ville ur StatsRådet och ifrån Embetet skilja den Föredragande för Krigsäreoderne , sorn den 12 September 1822 contrasignerat ofvan åberopade Konungens beslut, som otvifvelaktigt varit stridande emot Rikets sannskyldiga nytta, dä det förnärmat enskilt mans rätt.
200 Den io Julii /, m.
Emot Herr StatsSecreteraren Quiding har ConstitutionsUtskottet framställt så många anmärkningar, att Riksens Ständer efter mitt omdöme icke kunna undgå att hos Kongl.
Maj:t skrifteligen anmäla deras önskan, att
Han ville utur StatsRådet och ifrån Embetet skilja Herr StatsSecreteraren af Qviding.
Jag tror att Utskottet vid detta tillfälle vidtagit den lindrigare utvägen då io6:te §. kan hända för de i fråga varande anmärkningarne varit fullt ut lika så lämplig som den i07:de; jag yttrar detta blott anmärkningsvis och är af den öfveriygelsen, att io7:de §. alltid på goda skäl bör kunna tillitas, äfven der ansvaret kan hänföras under den, io6.-te.
Jag skulle icke tro, att det vore Representationen värdigt att obeifradt förbigå sådane omständigheter, att en StatsSecreterare tvärtemot Grundlagens bokstafliga lydelse medverkadt till en annorlunda sammansättning af RiksRätten, än den GrundLagen föreskrifver; att en Stats-Secreterare annorlunda än 38 §.
RegeringsFormen föreskrift ver, sökt göra Konungens bud och befallningar gällande; att en StatsSecreterare tvärtemot gällande Författningar befrämjat ett enskilf Contract med Kronan å den ej obetydliga summan 100,000 R;dr Karsco, i stället för att , genom offentlig
Auction eller förseglade anbud lämna tillfälle för flere Spcculsnter , hvaraf följden varit att andre personer af leverancen kunnat tillhandla sig vissa delar af Contractet , ernet en betalning af iS procent till första Contrahep.ten, och hvarvid Kronans Dm io Julii f. ml 201 och det allmännas dermed oskiljagtiga förlust påtagligen synes.
Huru StatsRådet vid alla dessa förhållanden kunnat vara overksamt, kan endast ConstitutionsUtskottet förklara} dess tystnad i deni na del anser jag likväl ganska vådlig för allmänna omdömet, som härvid försättes uti mycken villrådighet, när det tillhör menniskolynnet att vilja förklara alla förhållanden.
Hafva StatsRåden tillstyrkt de anmärkte åtgärderne, så finner man ej ordsaken hvarföre de icke blifvit framstälde till föremål för samma anmärkningar som StatsSecreterarer.j hafva StatsRåden åter afstyrkt de fattade besluten, så skulle det visa sig såsom hade Konungen alle. na varit af den tanka, att StatsSeCreteraren pligtenligt förfarit, och StatsSecreferaren vore vid ett sådant förhållande så mycket brottsligare , som Konungens beslut icke utan dess biträde kunna äfventyras för ett lagstridigt innehåll: desse förhållanden hade i min tanka bordt vara upplyste genom Utskottets Betänkande.
I anledning af Utskottets anmärkning emot tillstyrkandet af besluten i KammarExpeditionen den 20 Febr. 1821 , och 14 Aug. 1822, om Land t
Ränt mästares och KronoFogdars, samt i Handels- och FinanceFxpeditionen den 12 April 1S20, om PostFörvaltares tillsättande genom Kongl. Maj:ts egne Nådige Constitutorial, nödgas jag åter upprepa den anmärkning jag redan vid ett föregående förhållande yttrat, att Utskottet först°och främst icke namcgifver de Föredragande, som med de anmärkte ärenderne ägt att sig b,efaltaj|äfv.£nsom att 202 Den 10 Juli i f. /«. de Föredragande vid frågor om tillstyrkandet af beslut uteslutande framställas, utan att ens någon fråga i Utskottets Betänkande uppstår, rörande StatsRådets ansvarsfulla medverkan till de beslut, för hvars tillstyrkande Utskottets Betänkande framställer ansvarsskyldighet^ vara i fråga.
Jag tror mig likväl äfven i denna del böra inskränka mig till en vördsam hemställan , om det icke skulle vara lämpligt att medelst underdånig skrifvelse till Hans Maj:t tillkännagifva det Riksens Ständer anse 28 §.
RegeringsFormen vara misstydd genom StatsRådets tillstyrkande för Kongl. Maj;t att tillsätta andra tjenster, än dem, som af Konungen tillsattes vid 1809 års Regementsförändring.
Hvad som är anmäkt emot sådane föredragande, hvilka redan äro utur StatsRådet ekiljde anser jag ingen åtgärd i anledning af 107 §. kunna äga rum; men vid dessa anmärkningar förekommer samma besynnerliga förhållande, som vid de öfrige , att ConstitutionsUtskottet aldeles icke ådagalagt hvad StatsRåden iakttagit för att afstyra sådane beslut, som icke varit öfverensstämmande med rättvisa och med Rikets sannskyldiga nytta.
Det är möjligt att man häröfver bordt ytterligare infördra Utskottets utlåtande ; men det är oeksåmöjligt altman i följe deraf skulle kunna blifva försatt uti nödvändighet, att emot ett större antal af StatsRådets Ledamöter söka tillämpningen af 107 föreskrifter , hvilket förhållande Utskottet synes vilja undvika , shuru på grunder dtrn Den 10 Julii f, m. 205 jag icke delar, då jag tror att Nationens heder ingalunda kunde komma att lida däraf, att Folkets ombud funno sig nödsakade, att, sorn ConstitutionsUtskottet yttrar, om Konungens ansvarige Rådgifvare upplysa både Konungen och Nationen.
Vid detta ibland våra Constitutionela^former mäst högtidliga tillfälle, då Folketa Ombud påkallas, att i Folkets namn och å dess vägnar, lämna ett godkännande af StatsRådets handlingssätt under den förflutna tiden, påminnes Representanten om åliggandet, att härvid icke uraktlåta något för befordrandet utaf det helas bästa; öfverdrifven stränghet torde likväl vid ett sådant tillfälle vara lika litet förande till målet, som den allt öfverseende efterlåtenheten.
Vid granskningen af de Rådgifvandes handlingssätt, torde Representanten ej sällan finna anledning att ransaka sitt eget hjerta, om han vid utöfningen af sitt ansvarsfulla kall aldrig vikit för Högsta magtens inflytelse, om han aldrig lyssnat till det egna intressets bedrägliga röst, om han för sin öfvertygelse om förändringarne för Samhällets bästa åsidosatt alla andra beräkningar; och vid dessa betraktelser skall säkerligen icke finnas någon, som ej deraf hämtar anledning till var. samhet vid slutbedömmandet; men tillika en alfvarsam påminnelse om pligten, att efter yttersta förmåga genom egen frimodighet stadga rättigheten att bedömma andras.
Svenska Folkets framskridande å denCon* 204 Den iö Julii f. m. stitutionela banan'ar tvifvelsutan^underksstadt samma Lagar, som för den lefvande naturen bestämmer, de på hvarandra följande skiften, af bardomstid oih af utbildning , för att hinna den mognade mannaåldern.
Om otåligheten någon gäng klagat öfver uppehållet, då önskningarne alltid hastigare hinna målet, än dess uppnående tillätes af möjligheten, så är denna otålighet lika fullt oundgängelig för alla framsteg; då den bekyrnmerslösa trögheten utgör dess oöfverstigligaste hinder.
Vi hafva en Statsförfattning, sorn innebär många förträffliga egenskaper, och hufvudsakligaet den, af Statsmagternes billiga afvägning de lagstiftande och verkställande magterne emellan; men genom våra föråldrade, till tiden ieke mera lämplige StåndsOrdningar, till intet göres snarf sagt allt det goda, som åsyftats uti våra GrundLagar.
Våra sammanträden förlängas under ett olidligt arbete för oss sjelfve, till tunga för Folket, och till föga båtnad för det allmänna; vi sitta skiljde på fyra rum, vi se ej hvarandra, vi höra ej hvarandra, vi besluta hvar för sig, och det åren lyckoträffnär händelserna foga öfverensstämmelse j de beslut, hvars sammanjämnkande ofta fordrar så vidlyftiga omvägar.
Våra sammanträden kunna under närvarande ‘omständigheter ej så ofta Born vederborde förnyas, öfverläggningsamnenas tnängd ökas under den långa tiden, och arbetet blifver vid deras utredande oftast ofullständigt genom omöjligheten, att under sä3 Den ro Julii f. m. 2o5 dane förhållanden medhinna att öfverfara allt; Riksens Ständer sammanträda och hafva hitintills funnit de stora, de mest riksvårdande föremålen vidrsine sammankomster allt för li. tet eller allsintet utarbetade.
Siänder hafva börjat yttra sine anspråk på Minigtéren; och Ministrarne hafva ej sällan med missnöje upptagit desse Representationens fordringar.
Om det är Konungens Rådgifvare» pligt att upplysa Konungen, så är det Riksens Ständers, att äfven oförstäldt förelägga Konungen och Ministéren sina tankar om Landets till-i stånd, och jag skulle för min del tro, att det tillfälle då decharge för den framfarna förvaltningen för Konungens StatsRåd begäres, vore lämpligt, att till Kongl. Majit i underdå-, nighet framföra hekymret öfver det stillastående, hvarunder Svenska Folket hotas att digna, genom åtskilliga af dess Statsinrättningars olämplighet till tiden och dess fordringar.
J*K skulle tro, att Svenska Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle äga full anledning att hos Kongl.
Maj:t framställa den önskan, att dess Minisföre ville hädanefter verksammare än hitintills, arbeta på Förslag till en förändrad Representation, eller åtminstone förbättrad arbetsordning för den närvarande, hvartill Styrelsen äger rättigheten, och må hända i följe dermed skyldigheten förvarad i Grund, lagene föreskrift.
Jag skulle tro att Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle kunna hos Konungen anhålla, om Ministérens verksammare medverkan till fullbordandet af det nya Lagverket, då bristerne uti det gamla, torde 2o6 Den 10 Julii f, m. vara mera än något annat vållande, till den öfverdrifna kostnaden för blotta fångars transporterande, som det gist förflutna året uppgådt till den oerhörda summan af nära 170,000 R.dr.
Jag skulle tro, att Folkets ombud kunde i underdånighet hos Konungen anhålla, att all onödig pragt och kostnad å Ryttare- och Soldatbeklädnad borde sorgfälligt undvikas, såsom högst menligt verkande på Landtbrukaren välstånd, jag skulle tro, att Folkets ombud kunde hos Kongl. Maj^t i underdånighet anmäla, att Ministéren vid PassevolanceCassans behandlande bör komma i hog till hvad ändamål, och af hvars bidrag denna Gassa är tillkommen.
Jag skulle tro, att Folkets ombud til!
Konungen kunde framställa den önskan, att Konungens Ministére gjorde Konungen riktigt bekant med Landet» betryckta economiska ställning} med nödvändigheten af ett klokt, och på sparsamhet stäldt StatahushällningsSystéme, såsom en - Ben 10 Julii f. m. 20 7 da möjliga madel, att bota de s8r, hvaraf Fäderneslandet i detta afseende ännu blöder: jag skulle med ett ord tro, att Folkets ombud omsider böra låta förstå, att de anse sig pligtige påminna Mioistéren, huru Statsmannen gör illa om han, vid Statsskeppets fö>and* underlåter att beräkna tidens kända verkningar, likasom om han, af bristande uppmärksamhet genom en missvisande Compass så länge låter föra sig ur Kosan, att han slutligen kommer i det lägervall, som gör skeppsbrottet till en oundviklig följd.
Derefter vill jag, utom i det fall jag uppgifvit, för StatsRådets öfrige Ledamöter tillstyrka den decharge ConstitutionsUtskottet synes önska, oagtadt de framställde starka anledningarne till ett allvarsammare behandlingssätt emot hela Ministéren.
Desse äro mine tankar, i anledning af frågan om decharge för Konungens StatsRåd för den förflutne tiden, och jag återupprepar hufvudinnehållet af min mening, som är, att Riksens Ständer med stöd af ConstitutionsUtskottets
Betänkande anhålla om StatsSecreteraren Qviding# entledigande, samt att Riksens Ständer i underdånighet förelägga Kongl. Majit ConstitutiousUtskottets
Act rörande dess Rådgifvare, samt att Riksens Ständer genom en underdånig skrifvelse , hos Kongl. Maj:ts tillkännagif. va deras önskan om rättelse för framtiden uti sådana omständigheter, som under den förf]ur ng tiden icke alltid vitsordat tillvarelsen af io8 Den io Julii f mi en oafbrutit
Constitutionsenligt handlande Ministére.
. Bilagor lill Pleni-Prolocollei för elen 10 Julii, eftermiddagen.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislans'.
Då jag anhöll om ordet skedde det för att säga några ord till mitt försvar emot den värde Talaren, som näst efter mig uppträdde på bänken.
Jag begagnar desa benägit gifna förklarande af sin aktning för andras öfvertygelse, för att å min sida förklara, det jag aldrig ägt och ej heller yttrat den öfvertygelse, att Ridderskapet och Adeln borde låta en skrifvelse till Kongl. Maj:t afgå, i hvilken Constitutionsötskottets Betänkande skulle upprepas.
Jag har föreslagit aflåtandet af en underdånig skrifvelse såsom vehikel åt Betänkandet- Ligger något otillbörligt deri att detta Den 10 Jxilii t. m. detta Betänkande i underdånighet underhålles Konungens uppmärksamhet.
An de Betänkandet! aom Revisorerne till Rikets
Ständer afgifva» sedan de fulländat granskningen af Statsverkets räkenskaper; säger icke Grundlagen, att en afskrift deraf skall tillställas Konungen?
Då lagen stadgat att Konungen skall upplysas öfver hvad sorn i underordnade räkenskapsverk befunnits anmärkningsvärdt, hvarföre skulle det anses otillbörligt att genom en afskrift af Constitutionsötskottets Betänkande upplysa Konungen om de förhållanden, hvarom ConstitutionsUtskottet ansett sig böra upplysa Ständerna och Nationen.
Mindre tillbörligt, säger min känsla mig,' skulle det vara, om vi exerperade Betänkandet, och intagande uti vår skrifvelse hvad som funnits tadelvärdt hos en eller annan af Konungens Rådgifvare, men icke hvad som kan vara berömvärdt, gåfvo anledning att bedömmas såsom mindre opartiske.
Om tilläfventyrs ConstitutionsUtskottet icke nog omsorgsfullt granskat Protocollerna och öfriga handlingar, och derigenom blifvit missledt att fälla för stränga omdömen det kunna vi icke pröfva, som ingen tillgång till Protocol* Bil. till Ridd. o. Ad.
Band. 14 210 Ben 10 Julii c, rti'. lema och handlingarna aga.
Mea Konungen kan det; inför Honom äro rådslagen gifna; för Honom äro handlingarna tillgängliga, och skul: le genom en origtig uppfattning af ämnet, ConstitutionsLJtskottet öfver en eller annan hafva fällt ett omdöme, hvarigenom han blifvit förnärmad, så kan Konungen anbefalla handlingarnas tryckande och derigenom bereda tillfälle för allmänheten att rätta sin o-; pinion.
Än en gång förklarar jag, att det handlingssätt, som jag föreslagit syntes mig ädelt; det är derföre som jag det föreslagit; finns det ett ännu ädlare sätt att fullgöra den pligt som oss åligger, må det föreslås! mitt bifall deråt skall icke saknar
ConstitutionsUtskottet kan hsfva misstagit sig, jag kan icke dömma deröfver.
Och detta språk skall icke fä hinna till Konungens öra; dessa förr ohörda toner skulle qväfvas, för att låta oss förnimma ecfeot af ett språk som detta Folk icke förstår?
En Nation framställer den icke bilden af en Familj? få ej mera Folkets ombud förtroligt nalkas Folkets Fa - Den lo Julli e. m. 21 x der? skall en oöfverstiglig mur emellan de*i uppresas?
De få icke nalkas honom med tacksägelser för åtnjuten Faderlig omsorg, för det att må hända en suck af klagao med detsamma kunde hinna hans Thron.
De få ej nalkas honom, för att meddela resultatet af den granskning, Botn Lagstiftaren föreskrifvitFolksk representanten såsom pligt och tillerkänt ho-. nom såsom rättighet ehuru detta öppna handlingssätt vittnar om det förtroende, sora han hyser till Konungens personligt egenskaper; Och hvad den önskan beträffar sorn jag föreslog, borde i skrifvelsen framställas, och det språk i hvilket den uttrycktes — må ingen oroa sig.
Han förstod dettt språk; då ännu han lefde i annat Land; då ännu han var hvad vi äro; förändrade förhållanden och förändrade omgifningar hafva icke kunnat för detta språk stänga vägen till hans hjerta.
Man torde tänka 5 hvad ConstitutionsUtskottet funnit sig böra för Rikets Ständer tillkännagifva, skall i alla fall blifva honom kunnigt, och att rättelse icke torde uteblifva i sådant som rättelse tarfvar.
Jag ser ingen enda Minister här personligen närvarande.
ConstitutionsUtskottet har ansett 106 §. vara en §. för varning.
Den värde Talaren, hvars yttrade meningar jag velat försöka att veder - 213 Den 10 Julli e. m. lägga, anser jemväl io7:de §. vara en me* ningslög §.j en §. för varning.
Må man då rent af förklara hela Constitutionen, hela RegeringsFormcn för en formlös varning!
Ej må io7:de §. tillämpas, säger den värde Talaren, om ej felet är ögongkenligt.
Men se alla ögon lika långt, och ett öga som länge varit beslöjadt; när det hastigt blottas för ett förvillande sken, förmår det åtskilja föremålen?
kan det finna väg 6om leder till målet?
Ej må något svärd dragas inom Fäderneslandets gränsor! önskar jagj icke en gång om Ständerna skulle känna sig •tarka och finna Styrelsen eftergifvande.
Men skulle den dag komma, då ett svärd kan behöfva#, vore det ock blott andans, hvar vill man finna en »rm att föra det, när ingen öfning tillätes. Arithmetiskt har de» värde Talaren beräknat att Ständerne böra låta anmärkningarne falla.
Hvad betyda 4 mål på 26,000, frågar han.
Hvad betyda 10,000 på 26,000, frågar jag.
Ja! 13001 anmärkningar böra efter den värde Talarens Räknesätt icke kunna föranleda någon anmälan, så framt ej den sista anmärkningen skulle vara ett cgon/kenligt misstag.
Den xo Juli i e. m.
Sluteligen får jag förklara min öfvertygelse vara den, att då vi utöfva rättigheten att uttrycka opinionen om beskaffenheten af det ljus, som under den förflutna tiden omgifvit Konungathronen, så är det oss icke tillåtit att dervid handla såsom oss enskildt godt synes; vi mäste handla så, alt Nationen må kunna gilla vårt handlingssätt.
Herr aj Tibell, Gu/laf Wilhelm'.
ConstitutionsUtskottet nu granskat StatsRådets Protocoller, har uti dess härom afgifne Betänkande åtskillig® anmärkningar med anledning af 107 § RegeringsFormen, blifvit till Riksens Ständers ompröfning öfverlemnade.
Jag vågar ej upptaga Högloft.
Ridderskapets och Adelns tid med att framlägga mitt enskilta omdöme öfver hvart och ett af de anmärkte Rådslagen, då jag i närvarande tidpunkt trott mig finna tillräcklig ledning för ämnets bedömande, af några allmänna åsigter, som jag vördnadsfullt anhåller få anföra, i afsigt att redovisa grunderne för den röst, mig åligger att viddetta vigtiga till* fäll® afgifva.
Då fråga icke här uppstådt om något »om förelupit mot 106 §.
Regeringsformen, det vill säga emot hvad beskrifne Lagar stadga, utan om bedömandet af gifne rådslag, efter hvad 2X4 Den 10 Julii e. m, hvars och ens enskilta begrepp och öfvertygelse om det rätta och bästa föranleder» så framstäf ler sig först för mig den omständigheten, att nästan intet ämne i Styrelseärendernes område finnes, hvaröfver icke olika tankesätt kunna äga rum, och hvilken mening är d& den ofelbara?
man säger dea allmänna3 men äfven detta tori de tåla undantag; ty i mångå ämnen var allmänna tankesättet helt olika för 50 år sedan, mot nu; och mången torde anse sin mening vara den allmänna, om den tilläfventyrs vore den rådande i den krets han lefver.
Äfven synes mig, att, om Konungens Rådgifvare i sina rådslag, kunna med renaste välvilja misstaga sig i sina äsigter, sådant äfven vid dessa åsigters bedömmande, kan äga rum; jag har således trodt rättvisa och billighet ålägga dea största varsamhet vid denna pröfning.