Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Consistorierne skyndsamt inkomma med fullständiga uppgifter på alla tle ecclesiaslika Em bets- och Tjenstemän, Lärarne vid de allmänna Läroverken undantagne, hvilka, antingen på grund af allmän författning, eller till följd af serskildt gifna Nådiga Resolutioner, ega rättighet dels till dubbel, dels tili ökad tjensteårs-beräkning, hvarvid de böra uppgifva så väl beskaffenheten af de tjensten åliggande göromålen, sora de den samma åtföljande löue-förmoner samt tillika afgifva yttrande, huruvida tjensten antingen kan indragas eller med annan ecclesiastik tjenst förenas, eller upprätthållas utan fördelen af ökad årsberäkning, eilar i motsatt fall, hvilka medel och utvägar lill nödig löue-förbättving kuuoa förefinnas eller böra beredas; 2:o att, vid föx-st inträffande ledighet af sådana ecclesiastika tjenster, med hvilka ökad eller dubbel årsberäkning är förenad, lärarc-syssler viel de allmänna under visnings-verken likaledes undantagne, samina tjenster icke böra anslås ledige, eller af vederbörande embets-myndigheter, befattning tagas med deras åter-besätlande, utan göromålen bestridas genom tillförordnade vicarier, intill dess Kongl. Maj:t fattat Dess Nådiga Beslut om den högre tjensleårs-beräkningen må bibehållas eller skall upphöra; 3:o att denna föreskrift äfven gäller för de ecclesiastika tjenstemän nxpd dubbel eller ökad årsberäkning, Regements- och Amiralitets-Pastorer samt Bataillons-Predikanter, med flere, hvilka antingen af Kongl. Majit, på Dess Krigs-Expedilions underdåniga föredragning, utnämnas, eller af vederbörande militair-auetoriteter tillsättas; och borde Hans Kongl. Höghet Kion-Prinsen, i egenskap af Stor-Amiral och Chef för Artilleriet, sapif 6 Allm.
Besv,- och Ekon.-Ulskolle.ts Betänkande, N.o 116, General-Befäl h;i f var ne i de sex Mili ai r—Dist riclen, inkomma med enahanda uppgifter och yttranden, sorn de från Consistorierne anbefallda; samt 4:o att. emedlertid fördelen af ökad årsberäkning må upphöra att innehafvaren vid ansökan lill befordran lilIgodokomma, sedan han från tjenslen afgått och vunnit befordran till pastorat, de nu varande tjenst®- mannens lått likväl oförkränkt.
Sedan de uppgifter och utlåtanden, som sålunda blifvit infordrade, nu mera inkommit, lärer denna angelägenhet blifva föremål för Kongl. Maj:ls närmare
Nådiga pröfning; men huruvida den åsyftade förändringen af tjensleårs-berä k ningen dervid kan åstadkommas, tolde, hvad lärarne vid de allmänna undervisnings-verken beträffar, hufvudsakligen hero på fullsländigheten af den förbättrade löne-reglering, som kunnat beredas genom användande af det anslag 42,000 R:dr, sorn för detta ändamål blifvit af Rikets Ständer beviljadt, helst en sådan förbättring alltid varit förutsatt såsom villkor för den högre årsberäkningens upphörande, och Rikets Ständer jemväl, vid den underdåniga framställning, som härom vid sista Riksdagen blifvit gjord, såsom hufvudsakligt skäl dertill, åberopat berörde anslag. —■
Sådant är icke förhållandet med de ecclesiastika tjenstebefattningar, som icke tillhöra de egentliga Läro-verken, men för hvilka förhöjd tjensteåis-beräkning likväl hittills varit medgifven.
— Om dem hafva Rikets Ständer, uti den till Kongl. Maj: t. a flå tua underdåniga Skri f— veisen, yttrat sig, att antingen liro de af en mera enskild beskaffenhet, eller ega de ej någon större vigt för det allmänna, eller ock älv en Lyras icke deras bestånd, om de af andre personer bestridas; och ehuru de numera till Kongl. Maj:t inkomne serskilde uppgiflerne och utlåtanden uppenbart visa att., för en och annan af dem, den förhöjda årsberäkningen är oundvikligen nödvändig, öfverensstämma de till en stor del helt och hållet med hvad på förrberörde sätt blifvit vttradt.
— Då antalet af dc vid sådane befattningar anställde personer, oberäknade dem, som lyda under Hof-Consistorium, hvarifrån någon uppgift icke är lemnad, uppgår till 182, eller nära tredjedelen af hela personalen, som nu tillgodonjuter ökad tjensteårs-beräkning, skulle redan, genom en förändring i denna del, den öfverklagade olägenheten väsendtligen minskas, hvarföre Utskottet, på de skäl, som för öfrigt äro fullständigt anförde uti det vid sista Riksdagen afgifne Betänkandet i detta ämne, anser sig böra tillstyrka: en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att, oberoende af hvad förordnande, som kan meddelas, i afseende på tjenste - Allm.
B civ,- och Ekon-Ulskollels Betänkande, N:o 116.
7 Ais-beräkningen för lärare vid de allmänna undervisningsverken, der ökade års-beräkningen för andra ecclesiastikbefaltningar må, så fört som mojligl är, dock utan rubbning af nu varand e 'innehafvares rätt, upphöra i den mon del icke för en eller annan af dessa befattningar kan finnas oundvikligen nödvändigt att, denna förmon bihehålles.
Med begagnande af det anslag, Mikels
Ständer be t i 1 ja t lör löneförbättring ål lärarne vid Eleinenlnr-Löroverken, äro förändrade löne-regleringar för desse Verk lills vidare fastställde genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Bref den 21 September i833 och den 1 November i83q, samt lönebeloppen i allmänhet bestämde: vid högre Lärdoms-skolor för Rector lill 720 R:dr, för ConrecLor till 480 R:dr, for äldsta Collega lill 36o R:dr, för 2:dra Collega till 3oo och för yngste Collega till 240 R:dr; vid Lägre Lärdomsskolor, för Rector lill 600 R:dr, för äldste Collega till 36o R:dr och för aldra Collega till a4o R:dr, samt vid Apologist-skoior, för Rector 600 R:dr, i:sta Apologist 36o R.dr, 2:dra Apologist 3oo R:dr och yngste Apologist 2^0 Ruir.
Genom denna reglering hafva lönerne visserligen i allmänhet och serdeles för de lägre befallningarne blifvit ökade, ehuru det icke saknas exempel af en och annan befattning, för hvilken den förut fastställda lönen till och med blifvit nedsatt; men dessa löner uppgå dock icke till belopp, som kunna anses motsvara de skäliga anspråken på tillräcklig utkomst vid en mera framskriden ålder, under en mödosam och ansvarsfull tjenstgöring och dessutom, så länge det icke gifves tillfälle för den ålderstigne och för undervisningen icke nog kraftfulle läraren att afträda från sitt kall med bibehållande af lönen, äro hvarken lärarens framtida bergning eller Läroverkets bestånd tillräckligt tryggade genom sådane löne-anslag, hvilka således icke eller kunna anses innebära full motsvarighet af den lärarne hittills tillerkände förmonen af dubbel årsberäkning.
Då Utskottet, till följd häraf, föreställer sig att den allmänna reglering, hvarom Rikets Ständer, i deras underdåniga skrifvelse den 29 September i834, anhållit, svårligen under närvarande förhållanden och till äfvenlyrs icke förr, än efter en längre tid kan åstadkommas, torde emedlertid och intill dess en sådan reglering kan försiggå, det i församlingen tjenstgörande Presterskapets billiga klagan och rättvisa af den åsyftade förändringen fordra att åtminstone genast företages en jemkning och inskränkning, som utgör en öfvergång till den mera fulländade ordning, sorn åsyftas.
Utskottet får berföre tillstyrka Rikets Ständer: 8 Besv* oeTi Ekon.-Zkskoltets Betänkande, N-.o 118. att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, vid tillsättningen af prest-lägenbeter, den förhöjde tjensteårs-beräk fiingen må 1:0 helt och hållet upphöra vid förslags upprät tande lill Tredje Glassens Pastorat, samt till Capelians-och andra mindre t jens ler, a:ö nedsättas till beräkningen af i * år för i år vid förslags upprättande till Xa Glassens Pastorat, men 3:o bibehållas i sin fulla kraft, vid tillsättande af • forsla Glassens Pastorat?
dock att detta gäller endast med afseende å dem, som hädanefter tillsättas till tjenster, som åtföljas af förhöjd Ijensteårs-beräkning.
Denna jemkning torde böra anses så mycket mera billig, som dels genötn flere Kongl. Bref och synnerligen genom det i full kraft varande Kongl. Brefvet af den 21 Augusti 178Ö, det blifvit på det bestämdast» stadgadt att, till det i församlingen tjenande presterskapets förmon, vid tillsättande af tredje Glassens Pastorat, endast i Kyrkans tjenst använde år böra beräknas, men det tydligen är ett lagstiftningen mindre värdigt kringgående af detta stadgande, att för vissa personer förvandla ett i tjen sten användt år i tvänne,j då det för andra icke gäller mer än ett; dels det isynnerhet är vid fråga om sådane Pastorat, eller de minsta, som den förhöjda tjensteårs- beräkningen är tryckande, emedan dessa Pastorat va nyligen äro de enda, till hvilka det i församlingen tjenande Preslerskapet kan sträcka sina förhoppningar.
Hvad Pastorat af andra Classen angår, så skall, enligt ofvannämnda Nådiga Bref, vid tillsättande deraf,, göras afseende icke ensamt på tjenstbar, utan äfven på den sökandes lärdoms-betyg, och då de med förhöjd årsberäkning försedde ecclesiastik-! jenstemännen vanligtvis hafva tillfälle att mera fullkomna sina studier, än de, hvilka, såsom Adjuncter, gå i Kyrkans tjenst, så hafva de förre vanligen högre lärdoms-betyg att åberopa, hvadan de, äfven med den nedsättning af deras årsberäkning, från 2 lill 1 £ år, som Utskottet föreslagit, komma att bibehålla en så bestämd öfvervigt öfver det tjenande preslerskapet, att de dermed böra anses vara fullt nöjde och belåtne; och då dessutom till första Glassens Pastorat, ingen förminskning i årsberäkning är föreslagen, synas de privilegierade eeclesiastika tjenstemännens befordringsrätt, äfven med de föreslagne jemkningarne, vara så vidsträckt, att ingen billig klagan öfver de föreslagne förändringarne, ifrån denna sida, bör ega rum.
Stockholm den 29 Oclober iS-fo.
Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N',o 117, 9 N:o 117.
Ant. till Exp. Utsi:, d. 21 Nov., 1:1.
Betänkande, angående föreslagen indragning af vice PresidenlsEmbctena i Hof-Rätterne, och förundrad benämning af Hof-Rutts-ledamöter, samt om ordningen för upprättande af f örslag till ledamöter i Hof-Rätter och Collegier.
Sedan Utskottet genom Betänkande N:o 45, i anledning af väckt motion, tillstyrkt Rikets Höglofl.
Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, dels att vice Presidents-Embetena i Rikets Hof-Rätter målte indragas, vid nu varande innehafvarnes afgång, dels att Hof-Rätternes samtlige ledamöter benämnas Ilof-Rätts-Råd ocb tillerkännas dermed förenad värdighet, samt för öfrigt, hvad beträffar frågan om ordningen för uppgörande af förslag till Ledamöter i Hof-Rätter och Collegier, hänvisat till serskildt afgifvet Betänkande i detta ämne, så har förstnämnde Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget och af Bonde-Ståndet bifallet, men till Utskottet återremitteradt af Preste- och Borgare-Stånden, i anledning af anmärkningar: i:o att till Presidenter utnämnas vanligen män af hög börd eller politisk förtjenst, som merendels komma från fremmande Verk, hvaremot det varit vanligt, att till vice Presidenls-sysslor den äldste eller mest förtjente af Hof-Rätlens ledamöter blifvit befordrad; och ehuru hoppet om en högre värdighet eller större lön väl icke kunde bestämma en högre
Domares eller annan embetsmans handlingssätt, vore möjligheten deraf likväl att anse såsom hörande till den fria utsigt lill befordran, som borde vara öppen för hvar och en, som går i Statens tjenst, på hvilken man nu, mera än förr, skall göra anspråk.
Det syntes icke conseqvent att på samma tid, då man skärper fordringarne på embetsmännen, minska medlen till deras uppmuntran, helst då besparingen är så obetydlig, som i närvarande fall; 2:0 att inrättningen af vice Presidents-Embetet i Hof-Rätterne ej skall vara utan sin grund, emedan vanligen dertill skola blifvit utsedde de förtjente bland Hof-Rätts-Råden, hvilka tillika voro de äldste till lefnadsåren; Hof-Rätts-Råden äro referenter af mål, men vice Presidenterne äro derifrån befriade, så att de förre utarbeta och föredraga målen, men de senaBih, till R, St, Prot, i8/\.o, 8 Sami, 30 Haft, 2 Allm.
Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkandej JV:o 117. re endast deltaga i besluten, emedan man ännu ville lyssna lill den gamles rådslag på domare-stolen i förekommande ärenden, fastän man ej mera fordrade af honom, att lian skulle lägga handen vid deras egentliga utarbetning lill föredragning; 3:o att den föreslagna högre Embels-värdighelen för Hof-Räiternes en del ledamöter skulle föranleda tili ökade anspråk på löner, helst Utskottets förslag icke vore förenadt med något förbehåll, att de högre lonerne skulle endast tillkomma de äldre ledamoterne; att den närvarande skillnaden emellan Hof-Rätts-Råd och Assessorer borde bibehållas såsom en lämplig påminnelse till de yngre ledamoterne, alt de böra ålnöjas med lägre värdighet och mindre löne-villkor, än de äldre, och att den föreslagna- förändringen vore för tidig, dä Rikets Ständer ännu icke beviljat de löneförmåner, som för Höf-Rättérne äro begärde, hvarföre i stället borde föreslås, att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om en förändrad organisation af Rikets Öfver-Rätter, med iakttagande af de besparingar, som kunna ske, och att Kongl. Maj:t, vid nästa Riksdag må aflåta Nådig
Proposition om planen för deras arbetens fördelning samt för ledamöternes loner och benämning; 4:o att, som Grundlagen stadgar, att förslag till de tjensfer, hvarå Konungen utfärdar fullmakter, skola af vederbörande insändas för de fall, der sådant förut varit vanligt, hvilket inom Hof-Rät terne skett endast för Åssessors-tjenster, men icke för Hol-RäUs-Råd, så skulle följden af den föreslagna förändringen blifva, att alla ledamots-piatser inom Uof-Rätterna skulle tillsattas utan ansökningar eller förslag.
För att undgå denna följd och ändock bereda åt de ifrågavarande embetsinännen en rättvisa, motsvarande hvad, som ansetts vara åsyftadt med Utskottets förslag, har en ledamot af Borgare-Ståndet föreslagit, att, då en ledamot nu mäste erlägga en dryg fullmakts-Iösen, forst när han utnäirmes till Assessor, derefter dä han i sin tur befordras till Hof-Rätts-Råd och ytterligare-, dä 'Hof-Rätts-Råds-lön honom tillerkännes, det må stadgas, att en sådan embetsman icke bör erlägga annan fulimakts-lösen än den, som motsvarar den högre lönen, då han deraf kommer i åtnjutande; 5:o att skillnaden emellan Hof-Rätts-Råd och Assessorer så mycket heldre matie bibehållas, som deras befattningar skola vara olika, emedan, då arbetet inom Hof-Rätterne äro fördeladt på Departement eller Divisioner, sorn hafva Hof-Rätts-Råd till ordförande, och då dem dervid åligger att leda öfverläggningarna och taga noggrann kännedom om målen, innan de föredragas, skall deras befattning vara mera trägen och maktpåliggande Allm, Besv,- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N\o 118.
11 än dc öfrige ledamöternes, och del således synas vara i sin ordning, alt de hafva företräde framför de yngre, så val i värdighet, sorn löneformoner; 6:0 afl Rikets Stander icke höra hela lia sig med titulaturen; men om, genom Kongl..
Majlis JYåd.igu Proposition, visas angelägenheten alt höja Assessorernas löner, hurde derå lästås del afseende, som saken förljenar; och förmodas, alt desse embetsman, 0111 de vinna en hillig tillökning i sina lönevilkor, finna sig heloine med den litel, som de för närvarande innehafva.
I anledning af dessa anmärkningar och hvad i sammanhang dermed blifvit föreslaget, har Utskottet tagit ärendet under ytterligare öfvervägande; och som, vid en förväntad allmännare reglering af Embeisverken och Domstolarna med dertill hörande embeten, det icke lärer förbises, i hvad nion de nu föreslagne förändring»me kunna och böra ega rum, och denna fråga mest ändamålsenligt kan, i sammanhang med en sådan reglering, behandlas, utan alt den är åf den vigt, att den synes påkalla ett föregående serskildt beslut derom, så anser sig Utskottet böra, med frångående af de förut af Utskottet framställde förslagen, tillstyrka, att motionen 0111 indragning af vice Presidenls-Embetena i llof-Bätterna, om 1oran 1 i rad benämning af Hof-Rälts-Ledamöter, samt om ordningen för upprättande af förslag till Ledamöter i llof-Rätler och Collegier, nu icke må lill någon Rikets S änders åtgärd föranleda.
Stockholm den 2(j Oelober 1840.
Ank. till Exp. Utsk. <1. ?G Not., kl. 6 e. t».
Betänkande, angående upphörande af det sä kallade Hcmforare-Bål-Gillet i Götheborg.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskottet återremitterat dess i detta ämne afgifne Betänkande JN:o 29, efter anmärkningar, som sammanstämma i det imfvudsakliga innehåll: alt, ehuru Bål-Gillets rättigheter och skyldigheter äro, på sätt Utskottet åberopat, stadgade genom äldre och nyår* Kongl. Resolutioner, borde Rikets Ständer icke deraf vara hindrade att egna sin uppmärksamhet åt ett mål af den märkvärdighet, som detta.
Ett så - 12 Allm.
Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N\o 118, dant lunder skulle annars mola vid hvarje fråga om upphäfvande af ett inonopolium, då det vore icke sannolikt, att personer, som deraf hade fördel, skulle uragtlåta att för hvarje fall, så mycket som möjligt, hos Regeringen förskaffa sig bekräftelse på hesittnings-rätten deraf.
Det skall följa af g § i Riksdags-beslutet den 2 Maj 1810, att denna, så väl som alla öfriga Skråinrättningar i Sverige, icke bör uteslutande vara till någon viss Corporation öfverlåten, utan tillhör en hvar Svensk medborgare att sig dermed befatta. —-
Så vida begreppet om egande-rättens helgd får gifvas den utsträckning, att den ifrågavarande anstalten deraf skyddas, skall aldrig något föråldradt missbruk afbjelpas, vore det än, lika med hvad detta förmenas vara, uppenbarligen stridande emot Grundlagens anda, sådan den ultryckes i 60 § Regerings-formen.
— Båtförare-Gillet, stifladt under helt olika handelsförhållanden, skall nu mera icke förmå att, med sina 25 numer-bålar, motsvara den så oändligen utvidgade rörelsens fordringar, eller att utan legobiträde besörja alla transporter emellan fartygen och upplagsplatserne.
— Följden skall vara uppehåll, väld, öfverdrifven taxation samt ocker på opriviiegierade båtförares arbets-förtjenst.
Gillet skall utvälja de för sig formonligaste, och antingen uppskjuta de öfrige i reserv, eller, efter föregången ansökning, meddela tillåtelse för den Irafikerande att hjelpa sig sjelf, för hvilken tillåtelse likväl ofta dryga afgifter och ända till half frakt måst erläggas.
Det är visadl exempel, att en exportör blifvit af Gillet lagsökt för 1,245 R:dr 11 sk.
Banco i frakt för Plankor, som han utfört under året, utan att begagna hemförare-båtar, och att han, efter träffad förening, måst erlägga 3oo R:dr af hvad sålunda blifvit fordradt, äfvensom alt en annan handlande, som begagnat berörde båtar, måst, för lossning från ett fartyg af 102 lästers drägtighet, betala 294 R-'dr 16 sk.
Banco, då denna lossning skall kunnat skett för 100 R:dr, om godsets landsättning varit fri, och samma last kunnat föras till Waldemarsvik vid Calmar för enahanda frakt, som nu måst erläggas för transporten t mil på Götheborgs rivier.
Såsom en ytterligare olägenhet är anfördt, alt, om någon af Gillets farkoster uppehälles blott några timmar, utöfver hvad som är stadgadt, måste betalas liggpenningar, hvilka kunna uppgå till 25 R:dr Banco om dagen, och det skall vara svårt att controllera uppgiften om vänlningstiden, synnerligast då båtarne skolat användas till biträde åt utländske skeppare, som icke känni förhållandet med ifrågas'arande transport-inrättning.
Då den på sådant sätt betydligt ökade transport-kostnaden måste läggas på varan, fördyras denna för consumenten, så att den ifrågavarande angelägenheten Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N\o 118, 13 icke endast angår Götheborgs stad enskildt, utan verkar på hela det omkrlngliggande landet.
De upplysningar om Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg, som för Utskottet varit att tillgå, föranleda icke, att den uteslutande rättigheten lill fraktning af varor å Götheborgs rivier blifvit åt Gillet öfverlåten, med hufvudsaklig afsigt alt bereda detta Gille någon fördel.
Tvertom synes det ovedersägligt, att anstalten från början åsyftat att bereda en för trafiken nödvändig, alltid säker, utväg att få varor fraktade.
Derföre bar Gillet bestämd förbindelse att verkställa sådan fraktning när helst det påkallas, och betalningen derföre bestämmes icke af Gillet, utan erlägges efter taxa, som föreslås af Handels-Socielelen och fastslälles af Magistraten.
Då sådane vilkor äro stadgade, synes det, som om den Gillet förunnade rättigheten icke kan hänföras till hvad man vanligen förslår med monopolier, då lill begreppet derom hufvudsakligen torde höra, all den monopolicerade näringen bedrifves godtyckligt och betalningen för arbete eller producter äfven godtyckligt beräknas.
Här är egentligen förhanden ett contract, afsluladt emellan Gillet och de trafikerande, representerade af Slaten, nied motsvarige rättigheter och skyldigheter å ömse sidor, utan att godtycke å någondera sidan är medgifvet.
Också saknas det icke anledning, äfven af elen inom Riks-Slånden förda discussionen, att anstalten än i denna stund anses oumbärlig för trafiken och att isynnerhet handlande och trafikerande med inskränktare rörelse, som icke äro i tillfälle att förse sig med egna fraklbålar, skulle mången gång ställas i förlägenhet, om icke berörde anstalt vore beredd, hvilket till och med af representanter från Götheborgs stad blifvit påstådt.
— Det synes således påkallas både af grannlagenheten att icke förnärma enskildes rätt, och af omtankan för allmänt bästa, att en noggrann undersökning och pröfning föregår, innan man anser anstalten för förderflig och påkallar dess upphäfvande.
I ärendets så beskaffade skick har Utskottet ansett, alt Rikets Höglofl.
Ständer icke borde dermed laga någon befattning; men efter de inom alla Riks-Stånden nu gjorda framställningarne om verkligen kännbara olägenheter, som genom denna anstalt träffat trafikerande, och då deraf torde synas, som om anstalten tilläfventyrs icke mera är lämplig för närvarande förhållanden, utan antagit en art af monopolium, för hvars afskaffande Rikets Ständer böra medverka, så anser Utskottet sig böra förändra det förr afgifna yttrandet, i så motto, som Utskottet hemställer, att Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, hvad rörande detta ärende förekommit, och an - 14 jellin. Be.iv.~ och Ekon.- Ut skottets Utlåtandei\T:o 119. halla, atl Kongl. Majit lackes i Nåder låta undersöka, om och i hvad nion de llemforare-Båt-Gilie! förunnade idit!i”dieter konna vara förnärmande lor <11; trafikerande och verka menlig! för trafiken, sami, efter sig (öreleende omständigheter, vidunga nödige åtgärder för anstaltens anskaffande, orri den finnes motverka ändamålet eller icke motsvara det.
Stockholm den 2<) Oetober i84o.
Reservationer af Herrar Friherrarne Hamilton och Leyon hufvud_, hvilka ansett ärendet vara af den enskilda beskaffenhet, alt Rikets Ständer icke borde sig dermed befalla, och således tillstyrkt, att Utskottet borde vidblifva siLL först afgifne yttrande.
Af Herr Wallander: ”Utskottet har visserligen föreslagit, att en sorts undersökning bör ske, men likväl ej sådan, sorn en del ledamöter inom delsamma föreslagit.
Jag nödgas derföre reservera mig emot beslutet, såsom, efter min öfvertygelse, ej ledande fullkomligt lill målet.
Jag hade trott, att Utskottet, enlig! hvad discussionen inom detsamma föranledl, hade bordt tillstyrka, att, om Båtförare Gillet ej skulle alldeles kunna upphöra, delsammas privilegier åtminstone så mycket minskas, att det stöde hvar och en fritt alf af detsamma sig begagna eller icke.
Jag hade trott detta nu kunna och böra ske, så mycket heldre, som beständigt höres talas om nutidens tvång och att en allmän frihet snart måtte inträda samt följaktligen alla ganda monopolier afskaffas, så mycket angelägnare, som klagomål deröfver hörts vid flera Riksdagar, ej allenast af ortens invånare, utan af representanter frän städerna vid Wenern.” 3N:o 119. Ani., till Exp. Utsi:, dea 20 Not.
, lil. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väkt fråga om Stapelst ads-r ätt för Köpingen Döderhultsvik, samt Luns-Styrelsens förflyttande dil ifrån Calmar stad.
Riksdagsfullmäktige Måns Månsson och Johannes åndersson, med b vilka sig förenat Nils Magnusson, alla från Calmar Län, hafva, uti ett Allm, Bcsv.- och Ekon.-Utskotlels Ullätande, N.o 119. 15 lill Hedervärda Bonde-Ståndet in ”ifve t memorial, föreslagit, alt köpingen