Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får blott vördsamt erinra, att i nu gällande bevill.författning finnas ett 4-'de morn., ang:de besvärshänvisning i detta afseende.
Detta är icke upptaget i nu afgifna förslag till denna §.
Jag har ej förmärkt hvart Utsk. förflyttat denna besvärshänvisning, eller om hon är alldeles borttagen.
Jag erinrar detta blott på det saken måtte komma under öfverläggning, då fråga blifver om besvärshänvisning i allmänhet.
Jag bör, i anledn. af hvad Hr von Hartmansdorff nu erinrat, hafva äran tillkännagifva, att den besvärshänvisning, som bär i bevilln.förordn. varit intagen, står jemväl i Kammar-coliegii kungörelse den 23 Dec. 1823, och skulle det således synas mig, som vore densammas införande i bevilln.förordn. öfverflödigt.
Landtm, yttrade att, om han rätt fattat, hade Hr von Hartmansdorffs förslag innehållit, att hittills gällande be v ilin. stadga , med undantag af sista momentet, som icke är upptaget i Utsk:s förslag, skulle af R. o. Ad. bifallas.
Jag vill blott erinra, att genom bifall till detta förslag, det icke må vara oss betaget, alt framdeles yttra oss om besvärshänvisningen.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. med iakttagande af det beslut Ståndet nyss fattat, för öfrigt behagade bifalla Utsk:s förslag i 43 §:n Ropades ja. 44
Då Bevilln.Ut»k:s betänk.
N:o 12 första gången förevar till öfverläggning, gjorde jag några anrnärkn:r emot denna § och om olämpligheten att dubblera mantals- och skattskrifningen inom universitets-städerna.
Dessa anmärkn:r hafva undfallit Utsk:s uppmärksamhet.
Jag kan omöjligen frångå dem.
Förhållandet är att academi-staten tillhör samma församling, som stadens öfrige innevånare.
De hafva samma pastoralvård, gemensam sockenstämma, gemensam fattigförsörjning, gemensamma fattighus och folkskolor; med ett ord de utgöra blott en församling, och genom det antagna sättet att verkställa särskilda mantalsskrifningar, hafva ofta stora olägenheter inträffat och personer ao6 Den 10 Octobcr f. m. ej blifvit inskrifne i mantal, derföre att man ej haft tillfälle all noggrannt jemföra de på olika ställen förda mantalslängderna.
Äfven inom academi-stoten har man insett olägenheterna deraf och önskat en förändring.
Vid föreg:de riksdag trodde jag,- att detta skulle kunna hjelpas derigenom, att jag i Bevilln.Utsk. yrkade, att arne ledamöter af slädens öfriga innevånare skulle vara närvar, vid academislalens mantalsskrifning, och tvertom arne ledamöter af academi-staten vid stadens, för att kunna upptäcka de missförhållanden, som kunde äga rum; men erfarenheten har visat, att detta icke varit tillräckligt, emedan personer flyttat från det ena till det andra stället inom staden, ech det ej varit möjligt, att så hastigt få nödig upplysning af de olika mantalslängden, som blifvit förda.
Jag får med anledn. af dessa antnärknrr föreslå, att 44 §:n luå erhålla följande lydelser "”Vid universiteten förrättas mantals- och skaltskrifningen för academi-staten och dem, som under academiska jurisdictionen lyda, i förening med och vid samina tillfälle, som mantals- och skattskrifningen verkställes för den öfriga församlingen i den stad, der universitetet är förlagdt, i närvaro af academi-bokhållaren och ett af academiens rector utsedt ombud."
Posse förenade sig med Frih. von Kraemer.
TJppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, på sätt Frih. von Kraemer föreslagit, stadgandet i 44 §sn skulle erhålla följande lydelse; "Vid universiteten förrättas "mantals- och skattskrifningen för academi-staten och dem, "som under academiska jurisdictionerna lyda, i förening "med och vid samma tillfälle, sorn mantals- och skattskrif— "ningen verkställes för den öfiiga församlingen i den stad "der universitetet är förlagdt, i närvaro af academi-bokhål"laren och ett af academiens rector utsedt ombud." 45:le §:n.
Här förekommer ett ord, som jag fruktar kan vålla att personer oriktigt uteslutas ur mantalslängden.
Det står nemi :
"De vid mantals- och skattskrifningen meddelade uppgifter om personers namn och ålder skola med husförhörsboken på stället noga jemföras, så att ingen skattskyldig förbigås eller uteslutes från mantalslängden."
På grund af ordet skattskyldig torde det kunna hända, att åtskillige personer, som borde stå i mantalslängden, ej komma dit.
Jag vet icke hvilket ord som borde brukas i stället, om icke det vanliga vederbörande; men ordet skattskyldig kan föranleda fleras uteslutande.
Jag skulle tro, att, i anledn. af den anmärkn.
Hr von Hartmansdorff gjort, icke något annat erfordrades, än att borttaga ordet "skattskyldig," då stadgandet komme alt innehålla, "så att ingen förbigås."
Ulskrs förslag bifölls med ulesliilaiide af ordet ”skattskyldig’’ emellan orden ”ingen” och ”förbigås.” 46:le jj:n.
I första mom. af denne § skulle jag önska en liten förändring
Här står att den skattskyldige skall mantalsskrifvas och taxeras der han bosatt är, till nästa fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller.
Derföre händer ofta, att personer varil bosatte på ett ställe och uppgifvit sig att vistas största delen af året på ett annat ställe.
Derigenom uppkommer oreda, och jag skulle tro, att detta vore lättast hjelpt dermed, att föreskriften om skattskrifning, der de skattskyidige uppgifva sig vistas största delen af året, blefve utesluten.
Uti sista punkten af ifrågavar. § förekommer förslag till en lagbestämmelse, som både har föranledt och kan föranleda till många svårigheter. 1 K.
Kammarrättens instruction finnes stadgadt, att fråga om skattskyldigs skattskrifriingsoi t skall, efter det den af Konungens Bef:h:de blifvit pröfvad, fullföljas i Kammarrätten, men i K.
Kammarcollegii instruction finnes åter det stadgande införd t, att om tvist uppstår om mantalsskrifningsstället för personer, hvilka kunna komma att ligga fattigförsörjningen till last, skall frågan derom gå från Konungens lief:h:de till Kammar-colhm.
Dessa stadganden hafva understundom blifvit så förstådda, att äfven frågor af sistnämnda beskaffenhet, eller de, som egentligen tillhöra Kammar-collegii pröfning, hafva blifvit bänvisade till Kammarrätten samt der jemväl upptagna.
För att undvika tvetydighet i förevar, fall, skulle jag tro det vara bäst, att utesluta de sista orden, eller utbyta strofen : med besvärs hänvisning till K.
Kammarrätten, emot någon annan, som bättre uttrycker saken, och jag vågar för min del föreslå, att denna punkt må blifva af följande lydelse: ”Uppstår fråga om den ort, der någon skall skattskrifvas, profves deu af Konungens Bef:h:de, hvarefter saken fullföljes, på sätt författningarne stadga.”
Då har icke bevilln. förordn. något bestämdt stadgande härom, och komma de af K.
M. utfärdade föreskrifter för de båda embetsverken att lända till efterrättelse.
Jag anhåller att få instämma både med Hr Aminoff och Hr Printzensköld.
Om första mom. finge följande lydelse:
Hvarje skattskyldig skall ovillkorligen i mantal uppföras och taxeras, der han bosatt är, eller till nästa fardag flyttar, så tror jag att stadgandet vore riktigast.
Det skulle eljest möjligen kunna hända, att de, som nu ett år hafva vistats i liufvudstaden för riksdagens skull, blefve, ehuru de höra till landsorterna, skattskrifne här, med flera sådana olämpligheter.
I afseende på ao8 Den i o O c t o b e r f. m. besvärshänvisningen, tror jag det vara så mycket rikligare, att införa de ordalag
Hr Printzensköld uppgifvit, som Ständernes företag att gifva besvärshänvisning, i sådana mål sorn dessa, lätteligen kan föranleda misstag och olägenheter, på sätt Hr Printzensköld anmärkt.
Jag befarar, att första mom. af 46 $;n kan möjligen stå i motsägelse med den communal-lag, som nu under riksdagen förekommer till afgörande.
Dervid har Utsk. icke, mig veterligen, fått någon bestämd anmärkn emot bestämmelsen, att jag kan vistas i en socken, utan att der vara skattskrifven.
Skälet dertill var att icke gifva socknens innevånare anledn. att hindra folk att vistas inom socknen.
Om vi nu bifalla hvad Utsk. i denna § föreslagit, och få en motsatt författning en annan dag, så är jag rädd att någon collision derigenom kunde uppkomma.
Jag minnes icke ordalydelsen i eommunal-lagen och kan derföre ej föreslå den förändring, som har synes erfordras; men om någon minnes den, så skulle jag önska att vi kunde få detta stadgande i likhet dermed.
Jag tror att det kan vara i bevilln.förordn. likgiltigt hvar en person blir skattskrifven, blott skatten går ut.
Det blir communallagen, som bestämmer hvar man skall skattskrifvas och här stadgas huru skatten skall gå ut.
Detta är två olika saker; men på det ingen stridighet emellan författningarna måtte uppkomma, önskade jag att denna punkt ändrades i öfverensstämmelse med communal-Iagen.
I afseende på första mom. i 46 §:n tillstyrker jag så mycket hellre, att R. o.
Ad. måtte uppskjuta sitt beslut om redaclionen deraf, som fråga är om förändring i legostämmotiden.
Om sådan förändring sker, att legostämma kan så väl på landet som i städerna blifva två eller ännu flera gånger om året, så följer af sig sjelf, att denna bestämmelse ej går an.
I afseende på det sista morn., så instämmer jag uti Hr Printzenskölds anmärkt!, emot den deri nämnda besvärshänvisningen till kammarrätten.
Frågan har egentligen uppkommit deraf, att embelsoch tjenstemän, som skola, efter §:s ganska bestämda och tydliga innehåll, vara mantals- och skattskrifne der de hafva tjenst, likväl hafva låtit skattskrifva sig på landet, der de haft egendom, och derigenom förorsakat confusion vid bevillningens påförande, emedan Taxerings-commiteerne icke haft kännedom om deras löneinkomster.
I sådana frågor är naturligtvis Kammarrätten forum.
Deremot i fråga om inflyttning och mantalsskrifning för dem, som begärt inflyttning är Kammar-collina det forum, som skall dömma, emedan på det utslaget beror, huruvida skyldigheten lill framtida fattigvård skall tillhöra den commun, dit flyttningen sker, eller den, hvarifrån den skett.
Jag instämmer således med Den i o
Oc t o b e r f. m. 209 med Hr Printzensköld deruti, att slutorden i sista morn. må utgå, och efter Konungens Ref:h:de må införas: ”med besvärshänvisning till ort och ställe sorn vederbör.” Frih. von Kraemer:
Jag skulle anse att första mom. borde få stå qvar oförändradt.
Derigenom uppfylldes äfven det villkor Hr von Rosen anmärkt i afseende på nya coinmunal-lagen; ty örn de orden, största delen af året sig uppehåller, blifva bibehållna, så står det i öfverensstämmelse med det förslag till communal-lag, som blifvit afgifvet.
Att borttaga dessa ord, och endast utsätta der lian bosatt är eller till nästa fardag flyttar, tror jag vara betänkligt, emedan personer finnas, som icke äro bosatte någorstädes, utan lefva med sin kappsäck.
De böra dock någorstädes taxeras, och der de Uppehålla sig största delen af året torde de lämpligast böra uppföras i taxer.- längden.
Jag tillstyrker således bifall till delta af Utsk. afgifna förslag.
Äfven jag tillstyrker bifall å hvad Utsk:s förslag i första punkten innehåller, emedan jag af erfarenheten förnummit, att skattskrifvaren ganska ofta nödgats i mantal teckna personer, hvilka, såsom Frih. von Kraemer anmärkt, icke hafva något stadigt hemvist, rita n uppehålla sig på orten vid den tid, då mantalsskrifningen förrättas.
Det är nödvändigt att de på något ställe skattskrifvas, och skulle dessa ord
Utgå, så skulle man säkerligen få många personer, som aldrig i någon mantalslängd blefvo antecknade.
Hvad åter angår sista punkten, sä erkänner jag företrädet af det förslag, som Frih.
Cederström framställt, nemi. att utesluta orden till K.
Kammarrätten, och utbyta dem emot till ort och ställe som vederbör; och jag får således deruti till alla delar instämma.
Sedan jag nu blifvit underrättad om innehållet af Hr Aminoff, förslag, hvars yttrande jag icke först rätt upplättade, så förenar jag mig med honom och afstår Från hvad jag nyss yttrade; men jag skälle önska eli förändrad redaction i så måtto, att, i stället för att här står ”der han bosatt är,” utsattes inom den socken, der han är bosatt; ty tvist har ofta uppstått inom församlingarna 0111 det hemman, der en person skall skaltskrifvas, och slutligen har det blifvit bestämdt, alt han skulle skattskrifvas på socknen.
En mängd sådane personer finnas, och socknemännen hafva börjat gräla om huruvida det är tillåtet samt velat utesluta dem från socknen.
För befränir jande af den anda, sorn råder i communal-lagen, tror jag alt man borde så mycket som möjligt undvika att sådana tvister må uppkomma; och örn här infördes inom den socken, der han bosatt är, tror jag att mycket vore vunnet, hvarföre jag anhåller om en sådan förändring. i\ H. 27 .110 Den 10 October f. m.
Fril), von Kraemer:
Det af Hr von Rosen föreslagna tillägg ’’inom socknen,” tror jag icke vara tjenlig!., ty då borde äfven staden tilläggas, enär stadgandet skall gälla så väl för staden sorn för landet.
Jag tror det vara tillräckligt att stadga, såsom §:n innehåller: ’’dér han bosatt ”är, till nästa fardag flyttar, eller största delen af året sig ”uppehåller;” hvarigenom all tvetydighet försvinner.
Ilr von H a r t rii a nsd ö r f f:
Jag tror också att man kan låta orden der han bosatt är qvarstå, emedan den s. k. löslistan på sådana persöner, som icke hafva stadigt hemvist, ändock icke kan umbäras.
Äfven under nuVäf. förhållanden, vill i en församling, der vanfräjdade personer finnas, ingen låta dem skattskrifves hos sig.
För öfrigt tror jag, alt Frih. von Krasmer begått ett misstag, då han, på grund af förslaget lill lag orri menighetsstyrelser och fattigvård, velat bibehålla orden eller stör sta delen af året sig uppehåller; ty nämnda förslag åsyftar, att en person må kunna uppehålla sig och arbeta i annan församling, än der han är skattskrifva, för att derigenom förekomma inflytlningstvistér.
Skulle man nu bibehålla de ord Frih. vört Kraemer önskat, så skulle indyttningstvister oftare uppkomma, emedan den församling, der arbetskar leri , söm vistades i främmande församling, voré skattskrifven, skulle genast säga: ”då han vistas största delen af året i en annan församling, så bör han snarare skattskrifvaS der än hos oss* emedan det står ett eller i författningen, och det är mera skäl att han skattskrifves der han arbetar, ärt dör hän sällan finnes.”
För att förebygga denna tvist, lärer det vara bäst ätt borttaga de ord, som aro i fråga; Frih. Cederström, Anders:
Örti man börlingen dessa
Ord, så hemställer jag hvar man skall skattskrifva de persöner, hvilka ej äro bosatte på något viSst ställe, utari bo än här än der, och blott några dagar äro på ena stället samt några dagar på ett annat.
Huru skall man vid ett sådant tillfälle bele sig, om dessa ord borttagas?
Något måste väl sättas i stället för att stadga huru i sådant fall bör förfaras.
Lika med den siste talaren fi liktal- jag, att derest, pä sätt Hrr Aminoff och von Hartmansdorff yrkatj ”eller största delen af året sig uppehåller, ” från förslaget uttages, skulle en mängd personer komma att finnas, hvilka aldrig i någon mantalslängd blefvo synlige.
Det händer icke sällan, på sätt Frih.
Cederström yttrat, att personer, utan att äga någön bestämd vistelseort, begifva sig ifrån den ena örten lill en annan, utan att ens vid sådana tillfällen äga prestbevis, så att deraf kan inhemta* hvar de varit skattskrifne.
Skulle nU desse personer icke få tecknas i mantalslängden inom den församling eller den commun, der de hela året om, kanske lill och med D c n i o O c t o b c i' i. m. 31 l flera år, sig uppehållit, utan derifrån blifva uteslutne, så skulle en oreda uppkomma, samt K. M. och Kronan ganska ofta ga i mistning om de personliga utskylder, sorn desse personer böra till Kronan erlägga.
Det förekommer ganska ofta oell oftast i landshöfding»! nes resolutioner om afskrifning af k rono-utskylder exempel på sådana personer.
Jag skulle tro, att om äfven afskrifnings-resolutionernes antal skulle minskas, derigenom att sådana personer rent af från skattskrifning uteslölos, så skulle likväl icke derigenom någon vinst för Kronan uppkomma; ty antagas måste det, att om en stor del a( utskylderna för dessa personer afskrifvas, så finnes dock en stor mängd, föl hvilken de utgå.
Jag tillstyrker således, att denna punkt af Utskts förslag mätte få oförändrad qvarstå.
Ju mera jag begrundar hvad som är afgjordt i eommunal-lagen , desto mera inser jag detta moments vigt; ty hvad man sökt att der vinna , kunna vi här förlora, nemi. förmånen för den obemedlade, att vistas der lian lättast kan sig försörja, utan att föranleda tvist ined församlingen , sorn ganska ofta vägrar honom alt der blifva i mantal antecknad.
Jag vill påminna mig, att vi under dis— missionen inom Utsk:n gjorde en bestämd distillation emellan skattskrifning och mantalsskrifning.
På grund häraf får jag föreslå, att morn. må få denna lydelse: ”Hvarje skatt— ”skyldig ska|l ovillkorligen skattski ifvås, och taxeras der han ”mantalsskrifven är.”
Då tror jag bevilln.stadgan gatt så långt sorn densamma tillkommer och icke bestämt hvar mantalsskrifningen skall ske, hvilket tillhörer eommunal-lagen.
Den .skattskyIdige skall betala skatten der han är mantalsskrifven , men vi hafva icke förorsakat någon collision eller härmed sammanblandat (rågan om hans vistelseort, så alt tvi Sterna peli striderna derom en gång må kunna upphöra.
H»t von Hartmansdorff oell Printzensköld instämde med lii* von Rosen.
När jag närmare tänker på den föreslagna coinmunal-lagen, så instämmer äfven jag i Hr von Rosens förslag, emedan det nndanrödjer alla betänkligheter, då man skiljer emellan skatt- och mantalsskrifning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt om han rikligt fattat, hade Hr von Rosens förslag varit följande:
"Hvarje skattskyldig skall ovillkorligen till skatt uppföras och taxeras, ”der han mantalsskrifven är"
Då han likväl ansåg sig först böra framställa propus, å hvad Ulsk. tillstyrkt, hemställde han, oin R o Ad. behagade bifalla Utskls förslag.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bi — falla den redaction af i:sta mom., sorn Hr von Rosen föreslagit. 312 De n 10 October f. m.
Hr Landtm, yttrade, att vidare vore, om han rätt fattat meningen, yrkadt, att i sista mom. skulle, i stället för besvärs-hänvisning till Kammarrätten, hänvisas till ort och ställe som vederbör.
Jag skulle tro, att ändamålet kunde vinnas, om punkten finge följande lydelse: ”Uppstår ”fråga om den ort, der någon skall skattskrifvas, profves den ”af Konungens Bef:h:de med besvärshänvisning,” antingen ”på ort och ställe som vederbör,” eller måhända ännu bättre, ’’på sätt och i den ordning författningarna föreskrifva.” Frih. von Kraemer:
Det sednare alternativet skulle jag önska, emedan det synes mig bättre att hänvisa lill författningarna, än att utsätta på ort och ställe sorn vederbör.
Då jag i 46 §»ns första mom. anhöll om den förändring, att orden ”eller största delen af året sig uppehåller” skulle gå ut, tänkte jag icke på redactionen af första delen af samma morn., utan blott på den sista delen, hvilken jag ej gillade; men sedan jag hört att Hr von Rosen gjort ett förslag i afseende på den återstående delen, så får jag förklara, alt äfven jag deruti instämmer.
Emedan ifrågavar. författning gäller allmogen och sådant folk, sorn är mindre lagkunnigt, anser jag att tydligt bör utsättas hvar besvär skola anföras.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, ansåg sista mom. i 46 §:n böra antagas med den ordalydelse, att i stället för orden ”till K.
Kammarrättenskulle införas orden: ”på sätt och i den ordning författningarna föreskrifva.
I öfrigt blef Ulsk:s förslag i den nu föredragna $:n af R. o. Ad. antaget. 47;de §:n, Rifölls.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. G, Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af den öfverenskommelse, som förliden gårdag blifvit gjord i Talmans-öfverläggningen, ansåg sig för några ögonblick böra afbryta öfverläggningen öfver nu förevar, ärende, för att för R. o. Ad. framställa hvad i Talmans-öfverläggningen förefdlit.
För 2:ne plenidagar sedan hade R. o. Ad. fattat beslut eller ansett, på derom gjord hemställan, att föredragningen af Const.Utsk:s mein.
JV:o 38 borde uppskjutas, intilldess Titsk, inkommit med det förslag, som Utsk, omnämnt i Den io October f. m. samma mern., sid. 66.
Detta hade skett på framställning af en ledamot utaf Const.Utskottet.
Sedermera hade förliden gårdag i Talinans-öfverläggningen af ledamöter af Const.Ulsk. blifvit anmält, att någon längre tid komme att åtgå innan ifrågavar. nya förslag kunde till Stånden inkomma, samt att Utsk:s ledamöter ansågo och önskade att RiksSt:n med det snaraste måtte företaga pröfnjngen af Const.Utsk:s meni.
N:o 38, anglde Natiopal-representationens ombildning ; hvarefter öfverläggning i det afseendel ägt rum, då de fleste Talmannen varit af den tanken , att lämplig dag borde för föredragningen utsättas, så att den kunde ske bos alla Stånden på en gång, och hade <lå blifvit ansedt, att en lämplig dag vore nästa Onsdag 8 dagar till.
Ledamölerne af BondeSt. samt Talmannen för samma Stånd hade visserligen också ansett detta vara det lämpligaste, men hade trott, att måhända Ståndet ville företaga pröfningen af detta mål innan den tiden komme.
Emedlertid hade blifvit beslutadt , att Talmännen i dag hos Stånden skulle framställa detta ärende och hemställa om Stånden ansågo alt pröfningen af Const.- Utskls mern.
N:o 38 borde företagas i plenum Onsdag 8 dagar till; hemställande Hr Landtm, alltså lill R. o. Ad., huruvida Ståndet ville qvarblifva vid sitt förut fattade beslut, eller, med anleda, af det olika förhållande, som nu visade sig, emot det som ägde rum då Ståndet fattade sitt förra beslut, nu behagade utsätta någon viss dag till målets pröfning.
Jag vet icke om jag riktigt uppfattat
Hr Landtmls framställning derom, huruvida det varit en bland ledamöterne af Const.Utsk. , som gifvit tillkänna för Hrr Talmän i conclaven, att det nu vore Utsk:s önskan, att RiksSttn mätte hastigt företaga handläggningen af Const.TJtskrs betänk.
N;o 38.
Det förefaller mig verkligen besynnerligt, att en ledamot af Utsk. skulle meddelat ett sådant förklarande å Utsk:s vägnar , som är uppenbart stridande emot det förklarande Utsk. afgifvit i betänk.
Jag sätter dock icke i tvifvel, att förhållandet så har varit Jag måste endast för min del beklaga, att en sådan framställning blifvit gjord, oell att det gehör deråt blifvit lemnadt, att Talmännen, på satt Hr Landtm, behagat förklara, funnit sig böra föreslå RiksSttn en annan metod, än den Const.Utsk. uttryckligen först föreslagit, och som jag anser vara den rätta.
Jag liar likvisst haft tillfälle öfvertyga mig under conferencen här i går, att personer, tillhörande RondeSt. och Const.Utsk., med en inflytelse som icke kan förnekas och som är allmänt känd, yrkat, att frågan måtte ju förr desto hellre i Stånden förekomma.
Jag kan då icke annat än beklaga en sådan tournure och öfverlemnar åt R. o. Adis ledamöter, att sjelfve i så fatta omständigheter bestämma, huruvida de vilja gifva vika för en sådan impuls, 2l4 Dea 10
Octo ber f. m. sorn efter min tanke ovillkorligen leder till att tinder de 11öyst motsatta meningar, sorn vi hört i dessa frågor anföras, oell sorn ännu icke fått tid att jemka sig, vi måtte till definitivt afgörande företaga ett så vigtig t ämne.
Jag får erkänna, att då förslaget gjordes samt R. o. Ad. fattade sitt beslut om i fråga var. uppskof, gaf jag föga akt derpå.
Jag föreställde mig, att en så lång tid ej kunde dervid åtgå, sorn erfarenheten nu visat verkligen erfordras.
Jag förundrar mig öfver, alt Coust.
Utsk. har ifrågaslällt att utarbeta detalj fö i slag i öfverensstämmelse med de grunder, Utsk. i dess första betänk.
N:o 38 uppgifvit, innan Utsk. visste, huruvida RiksSt:n skulle gilla dessa grunder.
Om de nu blifva förkastade, och andra meningar göra sig gällande i Stånden, så förfaller med detsamma allt det arbete, Utsk. gjort sig för att upprätta en Riksd.Ordn. i öfverensstämmelse med samma grunder.
Jag skulle tro, det Utsk. tvertom bort önska, alt grunderne hade blifvit af RiksSttn pröfvade , innan Utsk. företog sig ett arbete, sorn eljest kunde befaras vara fruktlöst.
Jag tillstyrker således vördsamt, att R. q.
Ad. måtte antaga det förslag , som Talmännen gjort , på det att icke alltför mycken fid måtte förspillas både för Utsk. och RiksSttn.
Uppå derefter framställd propos fann R. o. Ad. lämpligt, att till pröfning företaga Coust.Utskrs mern.
JN:o 38 i det plenum, sorn inträffar 8 dagar efter nästa Onsdag. 48:de §:n.