Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När desse embetsman, kännande hvardera sina landsmän, uppgjort och underställt Konungen ett förslag, som de anse antagligt å ömse sidor, så är det mera sannolikt, alt det varder gilladt både af Sveriges Ständer och af Norriges Storting.
Derföre är det väl, såsom Hr Lefren yttrat, lämpligast att gå tillväga på sätt Const.Utsk. tillstyrkt.
Likväl måste jag mot Utsk:s framställning anmärka, att det icke blott tillstyrkt en sådan åtgärds vidtagande, utan lagt till en bestämd mening, hvilken, om den af R. o.
Ad. samt de öfriga Stånden antoges, icke kunde förbigås af Exped.Ulsk., då skrifvelsen till K.
M. skulle komma att erhålla följande lydelse: ”På alla dessa skäl anhålla R.
St. i underd. om nåd. propos. till Svea R.
St. och Norriges Storting om förmyndarevalens företagande för kortare tid än hela minderårigheten, i händelse denna blir längre” etc.
En sådan framställning är olämplig och olaglig, derföre att man icke må till Konungen i sådana frågor inkomma med någon önskan, utan att denna är uttryckt i form af lagparagraf, och någon sådan finnes icke här.
Följaktligen är det nödigt alt betänk, återremitteras, på det att frågan helt enkelt må väckas i sin allmännelighet, utan att man bestämmer sig för någon viss mening, som Konungen bör framställa.
Spens har misstagit sig, då han trott att jag här till. eller afstyrkt någon viss mening, att jag talat mot förmyndare för kortare tider och för förmyndare under hela minderårigheten.
Detta har blott varit föremål för enskildta samtal mellan honom och mig.
Den a December e. ni.
O3 Frill.
Till livad jag förut yttrat i frå gan, har jag, i anleda, af Gr.
Anckarsvärds yttrande, ingenting annat att tillägga, lin alt jag afvaktar från lians sida uppgift på den § i grundlagen, som medgifver åt II.
St. rättighet alt af K.
Rl. begära propositioner.
Landtm, yttrade, att i afseende på den väckta frågan, huruvida delta Const.Utsk:s utlåt, vid första föredragningen skulle kunna blifva föremål för flera särskilda propostr, så att de förslag, sora Utsk. i utlåt, för R.
St. framställt, skulle kunna dels bifallas dels afslås, han ansåg sig böra yttra sin mening vara den, att 56 §:n Reg.F:ti lade hinder i vägen för ett sådant behandlingssätt, då utlåt, nu vore första gången före oell således måste i sin helhet antingen bifallas, afslås eller återremitteras.
Hvad bifall anginge, behagade R. o. Ad. finna, att Coust.Utsk. förutsatt det R.
St. skulle kunna fatta särskildta beslut i afseende på de två särskilda frågor, som Const.TJtsk. framställt, och alt slutligen Const.Utsk:s mera. innefattade ett förslag och ett alternativ deremot. R. o. Ad. behagade således finna, att ett bifall till utlåt, i dess närvar, skick icke vore fullt lämpligt, och alt således för det närvar, propos. derå svårligen skulle kunna framställas, helst ufven åtskilliga antnärkn:r mot ordalydelsen i Ulsk:s förslag blifvit gjorda, oell ansåg Ilr Landtm, sig således först böra framställa propos. till ålerremiss; hemställande alltså om R. o.
Ad. ansåg de mot Const.Utskts mern.
N:o 63 gjorda anmärkntr böra föranleda dess återremitterande, Ropades ja.
Landtm, tillkännagaf, att från StatsUlsk. inkommit, för att nu bordläggas, dess utlåt.
N:o 385, i anledn. af K.
M:s nåd, skrifvelse ang:de öfverflyIlning på allm, indraga.staten af de å Nummerlotteriets stat uppförda löner och ständiga arfvoden.
Då detta vore en fråga, som ägde sammanhang med statsreglertn, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade tillåta, att det finge sättas på föredraga. listan till nästa plenum näst efter de mål, hvilka R. o.
Aib förut i dag bestämt att främst på föredraga.listan uppföra^.
SlatsUlsk;s den 18 sisth Nov. på bordet lagda utlåt.
N:o 364, i anledn. of ålerremiss å utlåt.
N:o 3og, angtde afskrifning af fordringar för undsättningsspanmul.
Hr af Schmidt, Georg
Då jag under to o lyckliga år varit vittne till de bekymmer och olyckor, sorn en fortfarande missvext inom Westerbottens län förorsakat, och hvaraf följden blifvit den betydliga skuldsättning, som D c ii 2 December e. m. ägt ruin under de fern första åren; så har jag med största glädje oell und. tacksamhet läst K. M:s nåd. propos, tili R.
St. ang:de ytterligare afskrifning af skulden.
M. behagat föreslå att dislrict-magaziner skulle inrättas lill afhjelpande isynnerhet af uppkommande brist på utsäde.
Jag anhåller vördsamt, att R, o. Ad. läcktes bifalla SlalsUt'k:s betänkande.
Hr von Hartmansdorff, A ti g :
Jag anhåller först att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att fråga nu icke är om ilen s. k.
Lilljeivalcliska afskrifningen, hvilket mången måhända tror.
Denna båga förekommer under JN':o 72 på föredrag!).listan.
Vi hatva ännu femtio mål dit, I sjelfva saken torde jag främst få bista Ståndets uppmärksamhet på Ilr Doctor Thomander* reservation, hvilken lyder sålunda: ’’Då Utsk:s förslag blifvit i de respeclive
Stånden med den mängd anmäi kn:r bemött, att jag icke kan anse dess hufvudgrunder af R.
St. godkända, inskränker jag min åtgärd till ett enkelt tillstyrkande af bifall å den nåd. propos:n och afslag å hvad deiutölver blifvit i motionsväg ifrågasatt; och föreslår jag alltså, att åt K. M. i linderö. må öfverlemnas, att, i öfverensstämmelse med de i den nåd. propos:n intagna grunder, för hvart särskildt fall efter omständigheterna förfara."
Jag anhåller vördsamt, alt K. M:s nåd. propos. i detta ämne malle blifva uppläst från sid.
R till slutet af propostn i denna fråga, samt alt jag derefter må få fortfara.
I anleda af denna begäran upplästes slutet af K. M:s nåd. propos, ang:de ytterligare afskrifning af undsättningsskulderna i Norr- och Westerbottens län.
Hr von Hartmansdorff fortfor härefter:
I anleda, häraf har SlatslJtsk. föreslagit, att R.
St skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K.
M läcktes anbefalla Jdess Bef:h:de i de län, der statsverket äger utestående fordringar för undsällningsspantnål. att låta uti lagligen utlysta sockenstämmor, i närvaro af så väl kronofogde eller det ombud R.
M:s Bef:h:de i hans ställe förordnar, sorn ock länsman, anställa undersökning till utrönande deraf hvilka gäldenärer äro utfattige och sakna all tillgång till sina skulders godtgörande, hvarefter för olla dem, i afseende å hvilka ett dylikt förhållande af socknemännen enhälligt vitsordas, afskrifning, derest icke andra hinder möta, samt utan afseende derå om borgen för skulden blifvit ställd, må utan vidare undersökning i laga ordning äga rum; hvaremot för öfriga skuldposters indrifning, af hufvudgählenär-erne eller Rein som spanmålen emottagit, och äfvenledes utan anspråk
Uiot borgesmän, eller dem sorn betalningsansvar sig ikladt, alla nödiga åtgärder skyndsammast och såvidt ske kail innan lias t a års slut böra äga rum, hvarvid iakttages etc." R. o. Ad. finnér således, att StalsUtsk. velat till sockenstämmor - Den 2 December e. m. 9^ nas veto öfverlemna, huruvida afskrifning må äga rum eller icke.
Vid målets förra föredragning, anmärkte |ag och flere ledamöter med mig, alt en sådan sockenstämma vore utan ändamål, emedan man kunde på förhand veta, alt större delen af sockenstämmans medlemmar sjelfve vöre uudsällningstägare, att de följaktligen skulle tillstyrka afskrifning, oell att man således med denna åtgärd icke uträttade annat än ett onödigt besvär.
För att derföre icke göra en lek af hvad som ar en allvarsam sak, an-er jag häst att, på sätt K. M:s nåd. propus, innehåller, öfverlemna åtgärderna till vedet hör. embetsmyndighet^!’.
Det är bedröfligt, att dessa afskrifningsfrågor så ofta skola återkomma; men det kart måhända icke uiidvikasi
Vi hafva likväl numera sluppit delli från de vestra landskapen.
I afseende på de norra tillstyrker j ig, alt It o. Ad. ville stanna i det beslut, som Hr Doctor Tliomanders af mig upplästa reservation innehåller, nemi. att öfverlemna åt K. M. att, i öfverensstämmelse med de i ilen nåd propus:n intagna grunder, för hvart särskildt fall elier omständigheterna förfara.
Hufvtidsaken härut innan är att bestämdt blifver hvad som hör vara ulrnätliirtgsgildt eller ej.
Sä väl K. M:s nåd. propos., som Utskts tillstyrkande afser att R.
St. matte behjerta deras ställning, hvilka redan äro nödställde och sorn befinna sig i den aldra olyckligaste belägenhet, då de icke kunna återgälda del understöd, det allmänna hannat dem, och derjemte äro i behof af Understöd.
I anseende till det, som blifvit genom fÖrenämnda atile äcter bestämdt, tillstyrker äfven jag, att 11. o. Ad. ville blifva vid hvad K. M:s nåd. propos. innehåller, hvilket Hr Doctor Tliomanders reservation tyckes afse.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtskts ut låt.
Nto «>4 Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta att, på siitt Doctor Thomander i dess reservation lillst Vik t, åt K. M, i nild. ina öfverlemnas att, i öfverensstämmelse med de uti Dess aflåtnn nåd. propos. intagna grunder, för hvart särskildt fäll efter omständigheterna besluta.
Föredrogs ånyo och bifölls StalsTJtskts den 18 sisth Nov. på bordet lagda utlåt.
N:o 365, angtde ersättningen af kostnaden för RiksSttns klubbar under innevar. riksdag. fjr Frih. o. Landtm, fästade i änledn. af det nit fattade beslutet R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt utgifterna vid R. o. Ad:s klubb hittills till någon del varit andra än nu blifvit beslutade till ersättning af liksdagskoslnadelna, hvarföre R. o. Ad. torde finna nödigt, att så till vida Den a December e. m. förändra det beslut, R. o.
Ad. vid början af denna riksdag fattat, att kostnaden för Ståndets klubb matie inskränkas till hvad som, enl. nu fattade beslut, af riksdagskostnaderna bör ersättas, bifölls.
Till pröfning företogs StatsUtskts den 18 sistl.
N:o 366, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
Jag har re dan förordat tabellverket och den högt förtjenstfull embetsman, som i 2.5 år vårdat detta riksgagneliga verk, tillika en prydnad åt vårt samhälle, riktigare än af oss värderadt Utomlands, der det oss afundas.
Jag förnyar på det enständigaste min tillstyrkan af bifall till de fördelar, som blifvit för verket och dess ypperiige secreterare begärda.
Hans anspråk stödja sig på strängaste rättvisa; han har verkligen i 25 år tjent för en lön, vida under hans vederlikars i öfriga Rikets embetsverk ; han har verkligen i 25 år, och utan ersättning, bestått tabellverket husrum.
Den ifrågavar. summan är, relativt till våra tillgångar, ganska ringa.
Hellre än se Svenska tabellverket förfalla, skulle
Engelska life-assuranceeompagnicrna (i anseende lill den nytta de för sina beräkningar draga af dess säkra och sinnrika uppgifter) gerna Jemna vida betydligare bidrag.
— Jag anhåller på det högsta om gynnsamt beslut.
Jag anhåller att få instämma med H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm och tillstyrker vördsamt, alt R. o. Ad. måtte, på sätt Prosten Astrand i sin reservation föreslagit, anslå sorn en belöning åt Hr Leijonmark den ifrågavar. summan 3,666 r:dr 32 sk.
Den årliga löneförhöjning, som för honom blifvit begärd, har visserligen blifvit af förstärkta StatsUtsk. afslagen, och det skulle möjligen kunna Ilända, att det går sammaledes med denna gralification, ifall hon blott af 2tne Stånd varder bifallen; men 1 alla händelser är vårt samtycke dock en skyldig gärd åt mannens förljenster, hvilken jag hoppas alt R. o.
Ad., vid detta såsom vid ett föregtde tillfälle, måtte åt honom egna.
Jag beklagar på det högsta, att det åt Tabell-commissionen yrkade förhöjda anslaget blifvit afslaget.
Jag understödjer på det aldia varmaste den gratilication, som är i fråga får Hr Leijonmark, öfvertygad, som jag är, att få arbeten inom vårt fädernesland af en så obeskrifligen mödosam art blifvit bestridda och utförda med så mycken noggrannhet, som detta, och emot en verkligen såj ringa vedergällning som den Hr Leijon - Den a December e. m. 97 Leijonmark derför uppburit.
Jag har haft tillfälle vid denna riksdag, att i afseende på statistiska uppgifter för representationsfrågans behandling rådfråga tabell-commissionens arbete i åtskilliga delar och funnit till hvilken grad man fastat liten uppmärksamhet vid detta betydliga arbete.
Först och främst torde det vara väl mycket hegardt, att en embetsman skall sjelf på egna medel hålla ett archiv af så betydligt omfång som nämnda commissions med hvarje qvinqvennium växande handlingar påkalla; och utom det alt jag anser det vara vådligt, att så dyrbara samlingar som dessa förvaras i enskild mans lius, der de mera äro utsatta för eldfarlighet än i ett publikt embetsverk, är förhållandet derjemte, att Hr Leijonmark sjelf varit nödsakad att bestrida kostnaden för sjelfva tabellverket, till hvars sammanfattning det anslag han åtnjuter är så ojemförligt otillräckligt mot behofvet, alt det verkligen är förvånande att finna möjligheten af att på sådana villkor kunna utföra ett så beskalfadt arbete.
Jag understödjer således yrkandet om den ifrågavar. gratificationens beviljande, och hade önskat alt den kunde förhöjas vida utöfver det belopp, hvarom nu är fråga.
Som ledamot afdetUtsk., hvilket icke ansett sig kunna göra fullkomlig rättvisa åt Hr Leijonmarks förtjenster i fråga om tabellverket, får jag enskildt för min del fullkomligen instämma med hvad dea siste värde talaren anfört.
Oegentligt har ordet g r a t i f i c a t i o n jemväl af mig blifvit anvandt.
Det som tillkommer Hr Leijonmark är en ersättning; och ofullständig ändå förhlifver denna med ifrågavar.
3,666 r:dr 3a sk.
Det är för mig särdeles glädjande att höra, det ingen yttrat sig emot den fråga, som nu är före, utan att alla tvertom talat till förmån för Hr Leijonmark, eller rättare sagdt, till förmån för tabellverket, ty det är för tabellverket af största vigt, all man icke lemnar denna värdiga embetsman utan medel att kunna fortfara med de bemödanden han hittills anvandt för alt derunder inöfva en efterträdare åt sig.
Det är ej sd lätt att ersätta hans plats, när den en gång blir ledig.
Äfven jag har haft tillfälle att laga speciel kännedom om arbetet, och instämmer fullkomligen i föreg:de talares yttranden derom; begärande Hr Frih. o.
Landtm:s propos. derom, att R. o. Ad. ville inbjuda de öfriga Stånden alt förena sig i R. o. Ad:s beslut, i händelse, sorn jag förmodar, R. o. Ad. skulle bifalla hvad man här yrkat.
Jag bör öppet bekänna, att den na frågas föredragning nu varit en öfverlastning, och att 18 II. i3 Den 2 December e. m. jag ej känner det stadium, hvaruti densamma sig nu befinner, samt att jag vore högligen förbunden, om de ledamöter, som bättre följt detta ärende, ville vägleda omdömet huruvida R. o. Ad. skulle nu kunna besluta någon inbjudning utan att stöta formerna och utan att bryta emot redan fattade beslut.
Cederström, Jacob: R. o. Ad. samt Preste St. har yrkat, att Hr Leijonmark skulle tilläggas dessa medel.
För min del anhåller jag, att, med afslag å Ulskts betänk. , R. o.
Ad. måtte besluta att en summa af 3,666 r:dr 32 sk. tillägges Hr Leijonmark såsom ersättning för hvad han i och för tabellverket dels förskjutit dels uppoffrat.
Jag ämnade säga hvad Frih.
Cederström redan sagt och afstår.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han trott sig finna att Hr von Hartmansdorff i sitt första yttrande yrkat att Hr Leijonmark måtte erhålla ej mindre de ifrågasätta 3,666 rtdr 32 sk., än ock den af motionären ifrågasatta hyresersättningen af 4°° rtdr.
Hr von Hartmansdorff, Jag påminner mig icke bestämdt, om jag nämnde summan, men tror att jag sade 3,666 rtdr 32 sk.
Gjorde jag det, så var det ett fel.
Jag vill att Hr Leijonmark måtte få hvad som blifvit för honom yrkadt, nemligen begge delarne.
Hr Landtm, lät uppläsa den del af StatsUtskts utlåt.
Nto iq7, sorn upptager det förslag, som motionären i detta afseende egentligen framställt, nemi. ”att R.
St. måtte bevilja nuvar. secreleraren vid K.
Tabell-eommissionen, dels för åren i83q och i84o en hyresersättning för hvartdera året af 200 r:dr eller tillsammans 4°° '”dr utöfver de 5o rtdr, dem han under sådan benämning redan åtnjuter, dels ock ersättning med en summa af 3,666 rtdr 32 sk., för det han allt ifrån år 1815 och intill innevar. års slut, då den nuvar. löneregleringen upphör, måst vidkännas nedsättning i den af R.
St. år i8i5 för secreteraren beviljade stat.” H. Ex. Hr Gr.
Löwenhjelm!
Jemte Hr General Lefre'n önskar jag inbjudning till Borgare- och BondeSt:n att förena sig i Adelns och PresteStts beslut.
Att Hr Leijonmarks rättmätiga anspråk, lågt beräknade, bestiga sig till 7000 rtdr, vet jag på det bestämdaste.
Måtte honom nu tillerkännas summan 3,666 r:dr 32 sk., om hvilken motionen handlar.
Ad. behagade bifalla StatsUtskts utlåt.
Wto 366, Ropades nej.
Ilr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Den 2 December e. ra, gg Ad. behagade för Hr Leijonmark bifalla den ersättning, som motionären för honom föreslagit, bifölls.
Uppå derefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. att vänligen inbjuda de öfriga RiksSt:n att sig i detta beslut med 11. o.
Ånyo föredrogos och biföllos Stats- samt Allm.
Besvärs och Ekon.Utskms den 18 sisth Nov. på bordet lagda betäuk:n: N:o 52, i anledn. af väckta frågor om förändring i grunderna för utgörandet af planpenningar; N:o 53, i anledn. af väckt fråga om behofvet af slam och strörolars närmande till hvarandra ; N:o 54, i anledn. af väckt motion att åtskilliga i Elfsborgs län kringspridda rusthållsmimmer under Westgötha afsuttna cavallen måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och Westgötha-Dahls reg:ten förenas; N:o 55, i anledn. af väckt fråga om afskaffande af fotmötena vid indelta cavalleri-reg:tena m. m.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 18 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 56, i anledn. af väckt fråga om armeens förseende med byxor af blått med hvitt meleradt kläde.
Ståndet har nu ändtligen kommit till färgen på de plagg, sorn redan fått en slags grundlagsenlig behandling, alldenstund de förut i en grundlagsfråga blifvit omständligen afhandlade.
Om nu, genom förändring i färgen, 4»,000 r:dr skulle besparas i kostnaden för ny beklädnad åt hela armeen, sa har jag visserligen ingenting emot, att ett så riksgagneligt företag hos Konungen anmäles, men då skulle jag tro, att ordalagen borde vara annorlunda beskaffade.
Nu säges: '’att, så vidt K.
M. skulle i nåder finna lämpligt att armeen förses med byxor af olika färg mot lifplaggen, K.
M. mätte läckas, på det sätt och i den ordning K. M. i nåder finnér, en sådan förändring anbefalla.”
Het är således icke någon auli ilian, alt färgen måtte förändras, utan blott alt, derest färgen förändras, Konungen måtte gifva befallning om förändringens vidtagande.
Denna anhållan synes vara öfverflödig, ty utan tvifvel varder beslutets verkställighet en följd af det fattade beslutet, Sländernes begäran förutan.
Det ser ut af detta betänk., som Ständerne lekte med sitt eget anseende, och kan jag således icke annat än afstyrka förslagets antagande.
Som jag på intet vis vill försvara uppställningen af detta betänk., uödgas jag erkänna 100 Dona December e. tu. att detsamma undfallit min uppmärksamhet inom de förenade Utsk:n. Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.XJtsktns betänk.
N:o 56 afslogs.
Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 18 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 5y, i anledn. af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för indelta cavalleriet, blef det af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:ns den >8 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 58, i anledn. af väckta motioner ronde transport af kronomanskap och kronoeffecter.
~ Frih.
Ridderstolpe, Fredr.: R. o. Ad. må fatta hvilket beslut som helst öfver detta betänk., så kan jag ej underlåta att hemta en viss tillfredsställelse deraf, att detta betänk, är tryckt och kommer att förvaras.
Enligt Konungens nåd. tillstånd äger hvar och en landshöfding att, efter sig företeende omständigheter, på ångfartyg, då sådant låter sig göra, afsända trupper, som eljest skolat fortskaffas landvågen till tunga för jordbrukaren, som i sådan händelse fatt stå till reds med skjuts.
Det skulle likväl kunna hända någon olycka under en sådan ångbåtsfärd, och att man derför ville skjuta skulden på landshöfdingen, som ej afskickade truppen landvågen, då olyckan ej hade inträffat.
I sådant fall finner man nu åtminstone, att Ständerne och deras Ulsk. funnit en stor nytta uti det af Konungen lemnade tillståndet för landshöfdingarne att skicka truppen på ångfartyg.
Jag har ofta varit villrådig, om jag skulle vidtaga denna åtgärd för att befria allmogen ifrån skjutsningsbesväret, af farhåga att någon olycka kunde inträffa genom sjötransporten, men är nu glad att en auetorisation äfven af Ständerna blifvit lemnad för begagnandet af denna utväg till lättnad för allmogen.
Det är i a:ne fall, sorn TJtskrn tillstyrkt att Ständerne skulle anmäla sina önskningar i afseende på truppers transporterande, nemi. i första fallet om ett tillägg till stadgandet i 3 §:n i nu gällande tågordning, att ’’fortskaffning af trupper, tillhörande landtarmeen, äfven matte komma att ske sjöledes, då Konungen finner sådant tjenligt och med för handen varande omständigheter öfverensstämmande.”
I afseende härå får jag anmärka, att då Konungen finner sjötransport vara tjenlig, är sådant icke förbjudet eller förhindradt genom denna 3 § i tågordningen.
Uti det andra fallet föreslår Utsk. att hos Konungen anhålla: ”att uti den nya tågordningen mätte anbefallas, det Den a December c. m. 101 transport af båtsmän skall ske företrädesvis sjöledes, och der sådant är omöjligt eller möter alltför stora svårigheter, medelst marche forcee;” och derefter ett annat morn., så lydande: "samt att, såvida de nu fastställda uppfordringstider för båtsmän skulle till någon del lägga hinder i vägen för användandet af ifrågavar. transportsätt, K.
M. i sådant fall täcktes vidtaga de för det åsyftade ändamålets ernående nödiga förändringar/’
Jag måste säga, att det förekommer mig besynnerligt att i första delen af skrifvelsen hos Konungen begära alt transport af båtsrnän företrädesvis må ske sjöledes, och der sådant är omöjligt eller möter stora svårigheter, medelst marche force'e, och att i den sednare delen deraf framkomma med den mening, som bort vara försats, nemi. alt, såvida nu fastställda uppfordringstiden för båtsmän skulle lägga hinder i vägen för användandet af ifrågavar. transportsätt, Konungen måtte vidtaga nödiga förändringar för ändamålets vinnande.
— Detta hänger icke ihop med ordandet om omöjligheter och alltför stora svårigheter för sjötransporters begagnande.
Sjötransporter kunna ej möta svårigheter sommartiden, då det alltid är öppet vatten, och ännu mindre alltför stora svårigheter, med mindre fartyg helt och hållet saknas; men hvad som alltid måste möta svårigheter, det är att kunna bestämma framkom sten, om man ej äger tillgång på ångfartyg, i hvilket fall de seglande fartygen mäste provianteras för längre tid, af den orsak att manskapet för motvind komme att något längre ligga på sjön, men hvilken proviant blir öfverflödig och måste säljas till förlust för Kronan, om fartygen skulle göra en skyndsam resa, hvilka omständigheter ingalunda kunna bestämmas på förhand.
Jag tror således, att Ulsk:n bort finna alt denna framställning är öfverflödig, och begär på sådan grund återremiss af betänkandet.
Besvärs- och Ekon.Utsknts betänk.
N:o 5S blef af R. o.
Likaledes föredrogos ånyo och biföl los Stals-samt Allm.
Besvärs-och Ekon.Ulsk:ns den 18 sisll.
November på bordet lagda betänkrn och utlåUn: JV:o 5g, i anledn. af väckta motioner rör:de stuterien och hästafvelns förbättrande inom Riket; N:o 60, i anledn. af en af Hr Petre, Th., väckt motion, rör:de användande af ett obrukbart linieskepp för att utröna bombkanoners verkan m. rn.; N:o 61, i anledn. af väckt motion om nedsättning i försäljningspriset å Svensk författningssamling; N:o 71, i anledn. af väckt motion om bergsfogde-tjenslernes afskalfande; N:o 72, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af de fri- och rättigheter, som blifvit bergslagen förbehållna; 102 Den 2 December e. m. N:o ^3, i anledn. af väckta frågor om inrättandet dels af ett gymnasium, dels af en apologist-skola i Sölvitsborg.
Föredrogos ånyo och lades till handlingarna Stals-samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 18 sisth Nov. på bordet lagda memorialer: N:o 7.4, ' anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 3; N:o 75, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 25; N:o 77, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 31 ; N:o 78, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 38; N:o 79, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 4g - Ånyo föredrogs Bevilln.Utsk-.s den 18 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 32, ang:de stämpling af spelkort samt afgiften derför.