Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederströms förslag antoges till conlra-propos., och om nej vunne, särskildt borde afg.öras, hvilket af de öfriga förslagen borde till eontra-propos. antagas; hvarjemte H. Ex. lillkänuagaf, att derest genom denna omröstning conlra-propos. ej klefve bestämd, förslagen borde på enahanda sätt genomgås, tills en conlra-propos. blefve antagen.
Jag föreställer mig, att det enklaste sältet vore att votera först om huruvida comiteen skall blifva eller icke blifva, och sedan om dea skall blifva på det ena eller andra sättet.
Sedan härefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, erinrat Hr Cederschjöld derom, alt voteringen ovillkorligen borde anställas om den propos., i afseende hvarpå den blifvit begärd, nemi. i fråga om bifall å Utslus utlåt., utan annan förändring, än att ordet ”såvida” utbyttes emot ordet ”sorn”, och att således japropos. i hufvudsaken vöre bestämd, och nu endast contrapropos. vore i fråga, förklarade Hr Cederschjöld, att han yrkade få sitt förslag under omröstning.
Efter den framställning Hr Gr. o. Landtm, nyss behagade göra, så lärer väl denna votering böra innehålla: att dea sorn anser contrapropos. böra blifva afslag, röstar ja; men vinner nej, så kommer R. o. Ad. att vidare afgöra, hvilket förslag, som skall sättas till contrapropos. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, bejakade, att hans nyss gjorde framställning varit sådan den af Ilr von Hartmansdorff blif - Den 22 Maj. 669 vit uppfattad; och derefter upplästes lill justering samt godkändes följande voler.propos.:
Den som bifaller, att, vid äskad votering om bifall till Const.Utskis utlåt.
N:o 49, utan annan förändring, än all i den tillstyrkta und. skrifvelse!! ordet ”såvida” utbytes emot ordet ”sorn”, conlrapropos. må innehålla afslag å berörde utlät., voterar j»; Den det ej vill, voterar "**j; Vinner nej, kommer R. o. Ad. att särskildt afgöra, hvilket af de för öfrigt i ämnet gjorda förslag skall intagas i contrapropos.
Sedermera upplästes till justering och godkändes en så lydande voler.propos. i fråga om hufvudsaken :
Den som bifaller Coust.Clskts utlåt.
N:o 49, utan annan förändring, än ali i den tillstyrkta und. skrifvelsen ordet ”så vida” utbytes emot ordet ”sorn”, voterar jai Den det ej vill, voterar nfij; Vinner nej", afslår R. o. Ad.
Utsk:s berörde utlåt.
Efter slutad votering befalis, att röslerne utfallit med Ja — 52.
Vid föredragning af Const.Utsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda meni.
N:o 50, i anledn. af 2:ne Stånds beslut om voter.propos. i representationsfrågan, lades detta meni. till handlingarne.
St a IsUtskrs i gårdagens plenum på bordet lagda förnyade utlät.
N:o 325, ang:de upprättandet af register öfver RiksStms protocoller.
Vid föregående riksdag lärer upprättandet af register öfver R. o. Ad:s prot. varit hetaladt med 20 r:dr per ark.
Utsk. har här föreslagit 15.
Jag bar sedermera lått den upplysning, att arbetet är af den beskaffenhet, alt 20 r:dr icke kunna mera än nätt och jemnt ersätta det.
Således hemställer jag, huruvida icke R. o.
Ad. skulle finna skäl att, för uppgörande af register, nu stadga samma ersättning som vid sista riksdagen bestämdes, eller 20 r:dr per ark. 070 Den 22 Maj.
Jag anhåller, att i della hänseende få instämma med Frih.
Jäg tror, det vore så mycket mera skäl, att R. o. Ad. bihcliölle samma arfvode, som vid förra riksdagen, eller 20 r:dr för arket, som trycket nu lärer vara något drygare, hvarigenom mera arbete således faller på dens lott, som får det om händer.
Jag har visserligen intet att invända deremot, att arfvode! bestämmes lill 20 r:dr, men skulle dock önska, att delta beslut delades af flera Stånd, så alt det blefve ett R.
St:s beslut, enär det icke lärer ankomma på R. o. Ad. att få detsamma gällande.
Jag hemställer således, huruvida icke beslutet kan tagas i den form, att det åtminstone iedde till påföljd för de 15 r:dr, om icke de 20 kunna genomdrifvas.
Ty om R. o. Ad. bestämmer 20, ett annat Stånd 15, och ett tredje 16, så kunna dessa olika beslut icke binna sammanjemkas före riksdagens slut, och Riksg.cont:s Fullmäktige skulle då kunna göra svårighet att utbetala äfven de 15.
Jag hemställer, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. till bifall på Ulsk:s förslag om 15 r:dr per ark, och derjemte på en tillökning af 5 r:dr, sä vida R. o. Ad. anser en sådan tillökning nödig, i anseende till det bitare trycket.
Jag tager för afgjordt, att den som bar beviljat den större summan, nemi. 20 r:dr, har också beviljat den mindre, eller 15; och således alt om R.
St. stanna i olika beslut, Fullmäktige i Riksg.cont. icke kunna tveka att, utbetala den summa, hvarom tre Stånd varit ense.
Men om svårigheter i det hänseendet skulle möta, så har jag ingenting emot den form för beslutet, hvilken Frih. Palmstjerna yrkat.
Cederström, Jacob: Jag anhåller, att R. o.
Ad. ville instämma i Frih.
Palmstjeruas förslag till jemkning, hvarigenom åtminstone de 15 rulrrie komma att absolut utgå, oell de öfriga Stånden inbjudas att förena sig om en tillökning af 5 r:dr.
Då veta Fullmäktige i Riksg.cont. hvad de hafva att rätta sig efter.
Men om ingen siffra blir bestämd, hafva vi svårt att emot ansvarighetslagen kunna uppgöra liqviden.
Då icke någon af R. o. Ad:s leda möter tyckes sälta sig emot det förslag, sorn här är gjordt, att öka arfvode! för upprättande af register öfver R. o. Ad:s protocoll, så hemställer jag, huruvida icke samma tillökning borde utsträckas jemväl i afseende på BorgareSl:s prot., för hvilket Utsk. föreslagit samma arfvode, nemi. 15 r:dr, och hvilket lärer vara af enahanda beskaffenhet i afseende på tryck och format som R. o. Ad:s.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s utlät.
N:o 325, samt derjemte besluta all, såsom ersättning för upprättandet af registren öfver R. o. Den 22 Haj.
671 Ad:s sami BorgareSt:ns prot., 5 r:dr utöfver de af Ulsk. föreslagne 15 r:dr borde ulgifvas för hvarje tryckt ark.
Om detta beslut skall hafva någon påföljd, torde det vara nödvändigt att inbjuda de öfriga RiksSt:n att instämma tili R. o. Ad:s beslut, hvarå jag anhåller om propos. R. o.
Ad. biföll, uppå af II.
E x. Hr Gr. o.
Landtm, framställd propos, att de öfrige RiksSt:n skulle inbjudas alt sig med R. o.
Ad. i det nyss fattade beslutet förena.
Föredrogs StalsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda meni.
N:o 326, med förslag till stadgande i Riksg.cont:s reglemente i afseende på Statsverkets skuld lill Ranken.
Jag tror mig veta, alt två RiksSt. afslagil denna omskrifning af Riksg.eontis obligationer.
Om det är lillkännagifvet genom prot.utdrag., sä är det utan ändamål att besluta motsatsen.
Utsk. har, under för utsättning, att förslaget skulle blifva gilladt af R.
St., intagit denna punkt i reglementet.
Ulsk. liar dertill varit nödsakadl i anseende lill tidens korthet, då denna § i reglementet eljest icke kunnat hinna uppställas.
Jag känner icke huruvida prot.uldr. ankommit, men enskildt är jag underrättad, alt Borgare- och BondeSt:n afslagit förslaget, som sålunda redan är förfallet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian trodde sig böra erinra, att Statsölsk. i detta mern. föreslagit alternativa beslut, hvaraf det ena afsåg den händelse, att den ifrågasatta omskrifningen af Riksg.cont:s obligationer komme att äga rum, och det andra ansetts böra fattas, derest sådan omskrifning icke blefve beslutad.
Ett alsing å förslaget om berörde omskrifning kunde således icke utgöra binder för bifall till fö revarande meni.; hvadan H. Ex. nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölte StalsUtsk:s mern.
Föredrogos SlatsUtskis i gårdagens plenum på bordet lagde meni.
N:o 327, med förslag lill stadgande i Riksg.conl:s reglemente, i fråga om riksgäldssedlarnes inlösning.
Detta förslag till reglemente är ålföljdt af en reservation af Frih. Tersmeden, som jag anhåller måtte blifva uppläst och som jag understödjer.
Det är nemi. alldeles icke rikligt, att de till riksgäldssedlarnes invexling auvisade penningar, skulle nu reserveras i Banken, utan det är mycket ändamålsenligare, alt de komma alt förräntas lill allmänna behof under Riksg.cont:s tillsyn, lill dess all R.
St. 672 Den 22 Maj. vid nästa riksdag kunna om desamma disponera.
Jag anhåller derföre om propos. a Frih.
Tersmedens vid förevarande meni. fogade reservation blifvit uppläst, yltrade Frih.
Då denna summa står i Banken på Riksg.contis räkning, så skulle jag för min del anse, att den äfven hör af Riksg.cont. kunna disponeras, sedan prescriplionstiden för sedlarnes inlösen är förbi, hvarföre jag tillstyrker bifall till Frih.
Tersmedens reservation och den § i reglementet, som der är föreslagen.
Skulle det hända att tre Stånd fatta samma beslut, så blir § antagen; skulle åter blott
Iva göra det, så förfaller frågan, och den gamla § förblifvcr gällande, och B. o. Ad. kan således icke genom sitt beslut stanna i marvatten, men möjligen föranleda till ett efter min tanka godt och riktigt resultat, att nemi. kommande Ständer fä besluta om dessa medels användande huru som helst.
Om Utsk:s förslag bi fa lies, så kun na dessa medel, efter in veklingens slut, icke af Riksg.cont. vidare disponeras, utan blifva tvertom, på grund af ett förfogande af Stals- och Banco-Utsk:n, qvar i Banken och ligga skrinlagda der lill nästa riksdag.
Summan är visserligen icke stor, men den är dock något, som icke bör undanhållas allmänna rörelsen.
Tersmedens reservation och att de öfriga Stånden måtte inbjudas att sig derom förena, hvartill jag är öfvertygad att de skola samtycka.
Jag nödgas bekänna, att jag icke tagit den kännedom af detta ärende, som jag skulle önska att i närvarande ögonblick äga.
Men då jag ser, alt Statsoch BancoUtsk:n förut hafva gemensamt behandlat delta ärende, så finnér jag olämpligt, att R. o. Ad., eller något annat Ständ, skulle på framställning af StatsUtsk. allena afgöra eu sak, som borde af detta Ulsk. gemensamt med BaneoUtsk. behandlas.
Sådant kunde leda dertill, ali Bankens rätt i detta fall åsidosattes.
Jag hemställer derföre, alt R. o. Ad. måtte bifalla betänk., för att icke göra några rubbningar, som eljest efter all anledning skulle föranledas i Bankens och Riksg.eont:s reglementen.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: R. o. Ad. och hvil ket annat
Stånd som helst mäste äga rättighet all göra förändringar i de delar, som de sammansatta Stats- och Bancolllsk:n lill R.
Om en sådan förändring vidtages på grund af hvad StatsUtsk. ensamt tillstyrkt, sä vidtages denna åtgärd likväl endast lill följd af de upplysningar, Stånden under discussionen kunnat få.
Förhållandet med denna fond är, att den afsattes af Banken på Riksg.cont:s räkning för inlösen af riksgäldssedlarne, och har sedermera alltid der i räkenskaperna upptagits.
Banken har derpå icke kunnat hafva några anspråk, och summan är icke på något vis beräknad bland Bankens tillgångar - Den 22 Maj. 673 gångar.
Någon rubbning kan således icke uppkomma deraf, att denna summa ställes till Riksg.contis disposition; men deremot blir den skrinlagd om den stannar qvar i Banken, och hvad det beträffar, så tycker jag, att vi redan hafva tillräckligt penningar vid denna riksdag skrinlagda i Banken, så att vi icke kunna behöfva lägga dit mera.
Af de medel, som liro beräkna de till kopparskiljemyutspolletternas inlösande, tillkommer Banken kopparn i polletterna, men ingenting mera, ty fonden är sedan 1800 års riksdag af R.
St. anvisad till Banken för Riksg.cont:s räkning, och förmögenhetsafgiften derföre dit ingifven.
Nu är det väl belt klart, att när riksgäldssedlarne icke längre än till årets slut få invexlas, men öfverskott af 280,000 i':dr finnes, så böra de väl icke skrinläggas i Banken, då de icke äro Bankens tillhörighet.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville afslå Utsk:s förslag och bifalla Frih.
Tersmedens reservation, samt inbjuda de öfriga Stånden att sig derom förena.
Jag nekar icke, att ett Stånd kan förändra Utsk:sförslag, men förslagen skola vara gjorda af vederbörande Utskott.
Så är icke här förhållandet, ty här yttrar sig StatsUlsk. allena, ehuru utlåtandet borde vara framsläldt af detta och BancoUtskin gemensamt.
Men i alla fall har Banken, sedan 1823, åtagit sig att ansvara för alla riksgäldssedlars inlösning.
Man förmodade då, alt den utelöpande sedelstocken skulle utgöra en viss summa, för hvilken Riksg.cont. blef Bankens gäldenär.
Men Riksg.contis skuld till Banken är icke detsamma som fordran.
Jag kan således icke finna annat, än att det ligger ett misstag i påståendet, att Riksg.cont. skulle äga disponera dessa medel.
Jag anhåller fortfarande om bifall lill betänk.
Vid 1823 års riksdag öfverllytta des en summa från Riksg.cont. till Banken för riksgäldssedlarnes inlösen, och under 22 år har behållningen stått i Banken för Riksg.contis räkning, samt är i Riksg.contis räkenskaper, hvilka redan blifvit af R.
St. gillade, upptagen på ena sidan, under det de utelöpande sedlarue stå på deu andra, hvarföre dessa medel också alltid blifvit ansedda för Riksg.contis, ehuru de äro en present från början af R.
Jag skulle likväl icke ansett, att Riksg.cont. borde slutligen få behålla öfverskotlet pä denna räkning, om icke R.
St. i alla fall beslutat att Bankens grundfond skulle anses tillräcklig med 10 millioner r:dr, och att allt det öfverskjutande skulle öfverlemnas till Riksg.- cont.
Jag kan derföre icke se, att det skulle ske Banken någon orätt, om 7 § blefve bifallen sådan, som den i Frih.
Tersmedens reservation finnes upptagen.
Likväl anser jag, att det sisla mom. bör utgå, på det att icke någon förändring må behöfva göras i bancoreglementet.
Då Stats- och BancoUtsk:n ge 10 H. 85 674 Den 22 Maj. mcnsamt öfverlade om denna fråga, så tilldrog det sig, att BancoUtsk:s ledamöter voro i tcmligen ovanlig ordning närvarande, men SlalsUtsk:s i mindre vanlig ordning frånvarande, och BancoUtsk. liar den vanan alt ogerna släppa penningar ur sina columner, och följden hlef, alt pluraliteten inom de sammansatta Utsk:n icke gjorde afseende på Riksg.cont:s rätt vid detta tillfälle.
Det sista mom. innehåller en föreskrift, som skulle kunna blifva gällande äfvenledes för Banken; men denna före skrift är förslagsvis uppgjord på riksgäldsafdelningen, och det var just lör denna föreskrift, som öfverläggning uppkom i de sammansatta Utsk:n.
Men på det alt icke det ringaste tillägg eller ändring må behöfvas i bancoreglementet., och då detta mom. i sjelfva verket är öfverflödigt, så tillstyrker jag antagande af de båda första och uteslutande af det tredje mom. af deu §, som Frih.
Tersmedens reservation innehåller.
Då detta ärende förekom i de sam mansatta Stats- och BancoUtskm, så vill jag minnas, att det skedde på eu framställning af Frih.
Frågan ansågs der såsom förfallen, men finnes här i betänk, upptagen såsom en reservation.
Hade icke Frih.
Tersmeden händelsevis varit ledamot af StatsUlsk., så hade saken icke kommit i fråga.
Således är det efter min tanka en alldeles ny motion, som han bar väckt och som borde återremitteras till Stats- och BancoUtsk:n, ty det lärer icke kunna bestridas, att frågan också rörer Banken.
Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff i begäran om bifall å betänk.
Som det nu är ett motsatt förhållande i denna fråga, nemi. alt här finnas flera af StatsUlsk:s ledamöter, som tala emot Banken, än af BancoUlsk:s, som tala för honom, så anhåller jag, att detta betänk, ytterligare måtte få hvila på bordet, och hoppas att någon af BancoUtsk:s ledamöter deruti instämmer, hvarigenom vi för ögonblicket kunna rädda Banken från denna öfverläggning.
Hr Bildt förenade sig äfven nu med Hr von Hartmansdorff.
Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff och Hr Bildt, som begärt frågan pä bordet, hvad afsiglen dermed kan vara, då följden blir, alt vi icke få Riksg.cont:s reglemente completteradt.
Då jag icke kan tro, att något annat än ett missförstånd ligger till grund för dessa Herrars yttranden, så anhåller jag att få upplysa förhållandet.
Det var alldeles naturligt, att frågan om invexling af riksgäldssedlarne skulle anses förfallen med innevarande års slut.
Deraf uppstod då lika klart deu frågan, huru med den återstående fonden för dessa sedlars inlösen skulle förhållas.
Men om intet beslut härom fattas, så måste det vara klart som vatten, att då dessa medel icke mera få användas till inlösen af sedlar, då Riksg.- cont. icke kan anvisa en enda skilling af dem, och dä Banken icke har något med dem att skaffa, så komma de absolut att ligga Den 22 Maj. 675 odisponerade i cassan.
Är della afsigten, så har jag ingenting alt säga, men jag kan ieke misstänka en sådan afsigt hos de värde Herrarne, och anhåller således, att de måtte tillåta oss att afgöra hetänk.
Jag anser öfverflödigt alt upp taga liden med ytterligare öfverläggning, då målet är för andra gången kordlagdt.
Jag anhåller, alt delta mål malte ställas främst på föredragningslistan till nästa plenum. 1 anleda, af denna Frih. Palmst jernäs'anhållan, lillkännagaf II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, såvida icke något beslut fattades om något annat måls uppförande å föredragningslistan framför Sta!sUtsk:s nu bordlagda mein.
N:o 32(5, detta mern., utan alt någon propos. derom erfordrades, kommc alt uppföras främst till föredragning i nästa plenum, emedan del vore först i ordningen bland oafgjorde mål.
Vid föredragning af StalsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda meni.
N:o 328, med förslag till 3:ne särskilda §§ i det nya reglementet för Riksg.conl., blef detta mern. tillika med det dervid lögade förslag lill §§ i reglementet för R.
St:s Biksg.- eont. af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs och bifölls SlalsUtsk:s i gårdagens plennm på bordel lagda mern.
N:o 32!), ang:de öfverlemnande! lill Ii.
M. af det nya reglementet för Riksg.conl.
Vid föredragning af StalsUlsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda meni.
N:o 331, med förslag lill sammanjenikning eller voler.propos., i anleda, af skiljaktiga beslut uti frågan om afyttrande af den s. k. fatebursegendomen, biföll R. o. Ad.
Ulsk:s lili detta meni. gjerde hemställan och godkändes derjemte den i ämnet föreslagna voler.propos.
Då nu lill afgörande föredrogs Bevilln.- och LagUlsk:ns i gårdagens plenum [tå bordet lagda betänk.
]N:o 10, i aniedn. al väckt motion om befrielse för revisionssökande parler från skyldigheten alt till hofrätt ingifva stämpladt papper till handlingarue i saken, yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Jag skulle tro, al! detta ärende kommit i omvänd ordning, och all LagUtsk:s betänk.
N:o 126, sorn hänger tillsammans med detta ämne, bort lörst företagas; emedan det innehåller sjelfva hufvudsaken.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ytlrade, alt om K. o.
Ad. så behagade, det visserligen giuge an, att före det nu föredragna betänk., till afgörande företaga LagUtsk:s näst derefter a föredragningslistan upptagna betänk. iN':o 120; men att en sudan 676 Den 22 Maj. förändring i ordningen för föredragningen likväl ej syntes vara nödvändig, enär de förenade Utsk:ns belänk. endast anginge skyldigheten att ingifva stämpladi papper till handlingarne, och deremot LagUlskts betänk, egentligen blott hade afseende på skyldigheten att. för handlingarne erlägga lösen, hvilken sednare skyldighet Utsk. ansett icke böra borttagas, utan att ersättning beviljades de tjenstemän, åt hvilka denna lösen nu vore anvisad.
Det förhåller sig så som Hr von Hartmansdorff ganska riktigt upplyst, att LagUt.sk:s betänk. innehåller hufvudsaken, och Bevilln.Ulsk:s endast en conseqvens derutaf.
Skulle LagUtsk:s belänk. N:o 126 af R. o. Ad. afslås, så är det föga skäl att bifalla detta, enär lösen utgör den hufvudsakliga delen af afgiften för hofrätlernas domar, då de skola ingifvas till K. M., och stämplade pappersafgiften är vida mindre; men båda hafva det gemensamt, ali de utgöra eu inkomst för hofrätternas tjenstemän.
Ad. alt först till afgörande företaga LagUtsk:s betänk.
N:o 126, och att derefter Bevilln.- och LagUtsk:ns belänk.
N:o 10 skulle blifva föremål för pröfning.
Tili följd af sistnämnde beslut föredrogs nu LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 126, i anleda, af väckt motion om upphäfvande af K. förordn. d. 24 April 1754, ang:de revisionssökandes skyldighet alt i hofrätten erlägga lösen för handlingarne i målet m. m.
När LagUtsk. erkän ner, att delta förslag, ehuru godt och nyttigt del må vara, likväl skulle föranleda förlust af de inkomster, sorn nu användas till lönefyllnad åt hofrätternas tjenstemän ; sä borde man väl hafva hoppats, att LagUtsk. icke skulle först den 16
Maj hafva lill Stånden afgifvit sitt yttrande derom.
Utsk. borde väl, enär motioner i detta afseende utan tvifvel inkommit inom motionstiden, hafva börjat med detta ärende så tidigt, att R.
St. kunnat hinna besluta om ersättning åt dem som förlorade.
Men att nu, vid riksdagens slut, blott begära, att denna lösen borttages, ulan att man gifver anvisning på någon ersättning, är detsamma, som att säga, det ingenting kan deraf blifva, ty man vet ganska väl, alt hofrätternas betjening är bland de sämst aflönade af Statens tjenstemän.
Ehuru jag i saken tror, att den ifrågavarande ändringen vore ganska riklig, så nödgas jag likväl under närvarande omständigheter afstyrka bifall till Utsk:s förslag.
Cederström, Jacob: Visserligen kan det vid första påseende synas rätt, att parter slippa erlägga sådana afgifter till hofrätterna, som revisionsskilling med mera, men man mäste dock erkänna, att de leda till en nyttig följd; ty det är Den 22 Maj. 677 helt tydligt, att då af 100 rättegångar kanske 70 å 80 nu i hofrälterna förfalla, så klefve 1)9 fullföljda till Högsta
Domstolen om de ingenting kostade, och då blefve Högsta Domstolen öfverlastad af göromål.
Det är också klart, alt hofrälterna skulle hållas genom anslag skadeslösa för hvad de mistade.
Hr von Hartmansdorff begär jag derföre afslag på betänk.
Jag anhåller att få till R. o. Ad:s prot. förklara, att jag icke har inom Utsk. deltagit i afgörandct af delta ärende, och att jag till alla delar instämmer i de anm!irkn:r deremot, sorn af Hr von Hartmansdorff blifvit framställda.
Utsk. har sjelf erkänt, att någon förändring icke skäligen hör äga ruin annat än i sammanhang med bestämmande af en ersättning för de tjenstemän, som derpå skulle blifva lidande.
Då detta nu icke kan ske, så instämmer jag i begäran om afslag å Utsk:s betänk.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå LagUtsk:s betänk.
Då härefter Bevilln.- och LagUtsk:ns nyss föredragna betänk.
N:o 10 förekom till afgörande, yttrade Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Då det genom 1754 års författning stadgades, ali afskrifter af hofrälternas domar skulle, da revision söktes, lill Konungen insändas, så hlcf deraf en följd, att dessa afskrifter skulle icke allenast lösas, utan äfven charleras.
Genom en annan författning af år 1777 beslöt K.
M. alt ingen afskrift behöfdes, utan att originalhandlingarne lingö insändas, men del oaktadt har denna afgift för hofrättcrnas domar vid deras ingifvande till Revisionen fortfarit.
LagUtsk. har ansett, att detta horde upphöra, men derjemte sagt, alt de tjenstemän, för hvilka denna lösen utgår såsom sportel, horde få ersättning på annat sätt.
På den grund, att denna ersättning icke hinner vid innevarande riksdag anslås, har nu LagUtsk:s betänk, blifvit afslagel; mea de skäl, som ligga till grund för afslag å delta betänk., kunna alldeles icke gälla för ett afslag å Bevilln.Ulsk:s betänk, i afseende på chartmbeloppet.
Ty om lösen för afskrifningen tillfaller hofrättens tjenstemän, såsom sportel, så är del deremot icke förhållandet med chartteafgiften, som ingår till Kronan; och då det är alldeles orimligt att samma handling skall charteras två gånger, så får jag vördsamt hemställa om bifall lill hvad Bevilln.Utsk. i della afseende föreslagit.
Jag får hörja med att erkänna ett misstag, som jag begick, då jag yttrade mig förra gången.
Jag nämnde, alt chartaeheloppet skulle utgöra cn sportel för hofrälternes tjenstemän.
Jag erinrar mig, att så icke är föthållandet, utan att stadgandet tillkommit i följd deraf, 678 Den 22 Maj. att då öfriga handlingar, som inlemnas till K. M., äro redan efter nu giillande chartaesigillatseförordning belagde med högre charta än sådana handlingar, sorn inlemnas till hofrätten, sä är föreskrifvet och har länge varit det, att de förstnämnda ha n d i i riga rne skulle anya charteras, dä de ingifvas till K. M. — R.
St. kunna visserligen efterskänka denna tillökning, men det torde icke vara lämpligt att göra ett sådant specielt undantag, då hela skillnaden här är, att ifrågavarande handlingar insändas från hofrätten, och i andra fall fä parterna sjelfva inlemna dem.