Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att mitt anförande måtte få åtfölja den möjligen blifvande återremissen, får jag äran anhålla om.
Hr B osen blad, Bernhard:
Då Hrr Lefrehs oell von Troils motioner i förevar, ämne remitterades, tillät jag mig fästa uppmärksamhet å behofvet alt bortbyta benämningen ”riksdaler” mot någon annan, som icke gaf tillfälle till den förvexling i begrepp, hvilket det högst olika värde, ordet riksdaler inom en mansålder uttryckt, så ofta föranledt.
Men H.
Utsk. har icke för godt funnit, att gifva någon uppmärksamhet åt detta af mig anförda skäl.
Alt detsamma ännu qvarstår i sin hela vigt, det visar ett document, jag i detta ögonblick har i handens och troligen med mig de flesta ledamöter af Ståndet, nemi. StalsUtsk:s utlåt. rör:de reglering af riksslalens första hufvudtitel.
I en vid detta utlåtande fogad reservation, yrkar Johan Johansson från Orebro län, att H. M.
Konungens hofhållningssumma måtte nedsättas till 320,000 r:dr, eller hvad den utgjorde före den år 1823 beviljade förhöjning, och H. M. Enkedrotlningens underhållssumma lill 60,000 r:dr, Don 12 O c I o b e r f. ni.
107 eller lika med hvad som varit K.
Carl Xllhs Enkedrottning anslaget.
Men den hedervärda Riksdagsmannen har härvid förbisett, att då 1809 en hofhållningssumma af 320,000 r:dr för Konungen bestämdes, beräknades den efler silfvervärde, och motsvarade sålunda 853,333| r:dr i nuvar. bancovärde, eller mer än dubbla summan af hvad för nu regerande Konungen blifvit föreslaget, och att den för Högsts.
Enkedrottning Hedvig Elisabeth Charlotta, genom Heyraths-contractel af 1776, såsom Enkedrottning bestämda underhållssumma af 60,000 r:dr sp. likaledes motsvarar 160,000 r:dr b:co, eller dubbelt mot hvad för nuvar.
Enkedrottningen är föreslaget.
Då en sådan förvexling kunnat hända en medlem af representationen, och möjligen kunde inverka pä beslut, så torde tillräckligt behof vara ådagalagdt, att vid valet af en ny mynenhet icke bibehålla en benämning, sorn ytterligare skulle föranleda dylika misstag.
Felet att hafva bibehållit den vilseledande benämningen riksdaler, har Utsk. ytterligare ökat, genom alt icke tillägga något ord, (ernant, riksgäld eller dylikt) som antydde, alt den nya bancosedelriksdalern var en hel annan, än den som förut funnes.
Oberäknadt den villervalla i formell hänseende, som härigenom skulle uppkomma, och som troligen icke afhjelpes endast genom en förändring af myntbcstämningslagen, skulle otvifvelaktigt ett beqvämt tillfälle yppa sig att kunna i penningetransactioner narra deu i sådane saker okunnige, dä den nya bancoscdelsriksdalern kommc att betyda en r:dr r:gs, i st. f. att man sedan 40 är vant sig alt anse den lika med 1r:dr itjsm.
Vid förra remissen framställde jag exempel, huru i likartade fall i förra tider, enkor och dylika personer blifvit narrade, och förekommes detta ingalunda genom kungörelser, dessas uppläsande på predikstolen och dylika åtgärder, hvaraf de personer, som här äro i fråga, vanligen icke laga någon kännedom.
Ehuru jag egentligen icke fäster någon vigt vid hvilken myntenhet man väljer, gifver jag företrädet åt Frih. Wredes, i Hr Gripensledls reservation antagna förslag, alt dertill välja 16 sk. b-.co, eller 24 sk. r:gs, derför att 100-delen af denna myntenhet, eller med antagande af decimalsystemet, den lägsta blifvande myntafdelningen k o namie alt ungefär motsvara den lägsta som nu preglas eller sk. b:co, vanligen kallad en styfver (riksgäld), hvilken sista benämning den också gerna kan bibehålla, och alt derigenom med största lätthet de gamla och nya myntbenämningarne kunde förvandlas lill hvarandra.
Beträffande namnet på den nya myntenheten, så, om någon betänklighet skulle möta antagande af namnet krona, föreslår jag ett annat, carolin, återkallande kära minnen, och som ej kan föranleda förvexling med något nu brukligt.
En daler caroliner, utgörande 4 caroliner, motsvarade i fint silfver 25 sk. sp., d. v. s. 1 carolin 6| sk. sp. eller 25 sk. rgs, eller nära den af mig föreslagna myntenhet, och namnet torde icke möta någon betänklighet, då troligen denna tidens Svenskar icke lära liunna sig förnärmade att sos Don 12 Octo b er f. m. jemn föras med K. Carl XI:s och XH:s Caroliner, såsom våra förfäder den liden kallades.
I afseende på förbindelser med de främmande länder, med hvilka vi hafva de hufvndsakligasle penningelransaelioner, föreslår jag benämningen specie för hvad som nu kallas en r:dr silfver specie. H.
Utsk. har icke eller fästat någon uppmärksamhet å hvad jag föreslagit röride myntfotens förändring.
Men utom de vigtiga skäl, som jag vid remissen anförde, ronde lättheten att förfalska det tolflödiga myntet, förekommer, att, genom antagande af denna myntfot, vi sjclfve med kostnad nedsätta vårt eget mynts värde på de främmande orter, der det vanligen oftast kan ifrågakomma att användas, såsom t. ex.
I Hamburgska Banken emoltages intet silfver under 14-lödigt.
Derföre när det nya Svenska silfret i Hamburg försäljes, afräknas ej endast förmodadt remedium, utan äfven skedarelön, o. s. v. I sjelfva det land, Preussen, hvarifrån vi synas hafva hemlat vår tolflödiga balt, har man funnit dess olägenheter, oell den nya Zollthalern, som Tyska Tullföreningen antagit, utmyntas efter ganska fin halt.
.lag föreslår således, att, med bibehållande af oförändradt innehåll i fint, den nya specien måtte ntmyntas efter en myntfot af silfver och j'ff koppar, samt sålunda innehålla ort fint och -J ort tillsats, eller brutto J| ort, (d. v. s. blifva 14,4 lödigt, utan afdrag för möjligt remedium).
I öfverensstämmelse med livad jag nu föreslagit, skulle blifvande myntenhet kallas en carolin, motsvarande $ r:dr sp. silfver samt J r:dr b:co oell \ r:dr rgs, fordell i 100 styfver.
Silfvermynlningen torde kunna inskränkas till stycken af 1 Specie
Jag får anhålla om ålcrremiss af betänk., och att mina anmärkn:r och förslag mätte dervid åtfölja.
Ilr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Jag vill blott fasta mig vid några förmodade misstag i Utskis betänk., och börjar i sådant afseende med frågan om remedium.
Då man icke kan slå mynt så fullkomligt noga i vigt, att ju det kan antingen något litet öfver- eller understiga det rätta, sä liar man tillätet remedium just för denna skillnads skull; men detta remedium måste nödvändigt beräknas per stycke, ty per ti, Lti, eiler Skti får ingen förlust uppkomma, utan den som tager ut från Banken ett sådant parti, bör få sin fulla rätt.
Kronobagarne tror jag också få åtnjuta remedium på deras bullar; men de lära räkna på samma sätt som myntet, nemi. att vid hela leveransen få lemna så mycket mindre som det remedium, hvilket är medgifvet på livar särskild bulle.
Jag vet att tillförne i Banken funnits calculer, och tror att de finnas ännu, som visa, huru mycket 500 r:dr sp. skola kunna få väga under deras bestämda vigt, nemi. med afdrag af remedium, och Banco-casseurerne anses pligtige att emottaga dessa undervigtiga leveranser.
För 25-cenlstycket är remedium utsatt lill Den 12 Octobcr f. m. 109 eller vöa! om man sålunda requirerade 100 U i denna myntsort, utgörande 20,000 25-cenlslyeken, så skulle man kunna erhålla ett helt K'-9 undervigt i -remedium, eller 200 25-centstycken, och således förlora icke mindre än 50 af de nya riksdalerne, utan rätt att kunna beklaga sig.
Jag får alltså fästa II. o. Ad:s uppmärksamhet härpå, i hopp att återremiss må beviljas, och Ulsk. sålunda komma att laga denna sak i öfvervägande, så alt remedium ej må beräknas per f£ utan per stycke.
Ytterligare förekommer i afseende pä kopparn!myntningen något som synes mig mindre rikligt, nemi. 1
Sk$ koppar stapelstadsvigt utmyntas lill 000 r:dr i 10-centstycken, och slutligen 1 SkTt till 300 r:dr i 1-cenl- och ^-centstycken.
Om det icke finnes någon lag, som stadgar straff för fullvigtig eftergöring af myntet, så skulle just en ganska lönande industrigren kunna uppkomma, derigenom att man uppsmälte 1-cent- och -centstycken och myntade om dem till 10-centstycken, då en vinst af 300 r:dr på Sk®1 uppstode.
Utsk. tyckes sjelf haft någon aning om att så kunde bända, då det säges: ”Med å andra sidan fästad uppmärksamhet derå, att utmynlningen icke sker till ett så högt belopp, att, i följd deraf, det kan befaras att eftergöring kan ifrågakomma”, etc.
Utsk. har således trott, att för det att
Banken slår ett mindre antal af stora kopparpjecer, skall eftergöring icke vara att befara, ett skäl hvars gillligliet jag icke kan inse. 1 händelse af återremiss, anhåller jag att dessa mina an märkrnr må lill Utsk. åtfölja.
Ilr Stuart, Carl Guslaf:
Den verksammare del, som jag under föreg:de riksdagar tagit i öfverläggningarne ronde det ämne, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning, torde berättiga mig att äfven vid delta tillfälle yttra några ord.
Beliofvet af en genom lag bestämd mynt- och räkne-enhet för landet, har låtit alltför länge känna sig, för alt olika åsigter derom numera skulle kunna förefinnas.
Deremot äro tankarne delade i tvenne punkter, nemi. huruvida den nuvar. tiden är lämplig för den bestämda myntenhetens införande, och huruvida decimalsystemet bör på samma gäng antagas.
I afseende på den förra frågan, åbero par jag för min del sista riksdags BancoUtsk:s rör:de detta ämne afgifna utlåt.
Hvad den sednare frågan åter beträffar, får jag förklara, att, ehuru jag under de föreg:de riksdagarne hyst betänkligheter att påyrka införande af en sä stor reform, som den jag ansåg ligga i 10-faldsprincipens antagande i sammanhang med en ny mynt-enhet, jag likväl numera öfvergått lill den tankan, alt delta tillfälle bör begagnas, för att få ett system infördt, hvars obestridliga redighet i alla liqvider, erfarenheten inom andra länder så uppenbarligen ådagalagt.-, Då jag sålunda öppet tillkännagifver, det jag hyser en sådan åsigt, och dä ingen enda af BondeSt:s ledamöter inom BancoUtsk. reserverat sig mot Utsk:s förslag, alt decimalsystemet måtte varda antaget, hvilket otvifvelaktig! bevisar, att en aktningsvärd fraction af representanterne för den mindre bildade delen af Svenska folket icke hyser betänkligheter vid Ilo
Den 12 October f. m. samma systems införande, anser jag jemväl den del af R.
St, som företrädesvis bör representera bildningen och statsmannaskiekliglieten, böra understödja och söka befrämja detta systems antagande.
Men då jag således i afseende på decimalsystemet delar BancoUtsk:s åsigter, är jag deremot i hänsigt lill grundsatsens tillämpning af en olika mening.
Sisth riksdags BancoUtsk. yttrade, att, derest decimalsystemet skulle antagas, ansåg Utsk. sig företrädesvis böra fästa sig vid det förslag, sorn Frih. Wrede då uppgaf, såsom lämpligast och utmärkt för conseqvens och reda.
Dä jag fortfarande hyser samma åsigt, och då jag, om decimalsystemet kommer att införas, ovillkorligen önskar all bemälte Frih:s förslag måtte sättas i verkställighet, så får jag yrka, att Utsk:s förslag måtte i öfverensstämmelse härmed omarbetas.
Den af Utsk. nu föreslagna nya myntbenämning kan jag ej godkänna.
Efter min öfvertygelse kommer ordet cent icke att vinna någon framgång inom de lägre classerne af nationen, och jag förutser att detta ord åtminstone icke under ^ sekel kommer att begagnas af den egentliga allmogen.
Deremot har det namn å myntenheten, som Frih. Wrede föreslagit och Hr Gripenstedt i sin reservation upptagit, nemi. krona, den förljensten att både vara kort och lättfattligt.
Jag får derföre föreslå, att nyssnämnde ledamots i dess reservation framställda förslag, att krona må bli myntenhet, och att den fördelas i 100-delar, hvarje del svarande mot 1 styfver, måtte antagas; men hvad beträffar verkställigheten af ett slikt beslut, om det fallas, bör dervid synnerlig varsamhet iakttagas.
Det torde nemi. vara högst äfventyrligt, att fastställa en allt för kort liderymd för tillvägabringande af denna i hela penningerörelseu djupt ingripande verkställighetsåtgärd.
Jag skulle derföre önska, att författningen derom icke toge sin början förrän 1847, pä det alt en kort och lättfattlig afhandling ronde det nya myntsystemet och dess förhållande till det gamla måtte innan dess komma till allmänhetens kunskap, hvilket lämpligast kunde ske genom samma afhandlings införande i de små almanachorue, som komma att utgifvas för år 1846.
Vidare torde det vara nödigt, att vid ulmyntningen af det nya silfvermyntet, åtminstone till början, derå jemväl uppgifva dess värde i r:dr sp. Det är bekant, att dä den nuvar. silfver-riksdalern på 1770-talet infördes, dennas värde i det äldre myntslaget äfvenledes utsattes på densamma och dess underafdelningar.
Och om än silfver- eller specie-riksdalern skulle i framtiden afskaffas, hvilket jag dock icke anser böra blifva en ovillkorlig följd af det nya myntsystemets antagande, utan torde de olägenheter som af speciemyntets fullkomliga indragning -möjligen kunna blifva att befara, förtjena ett noggrant begrundande; men om, säger jag, så skulle inträffa, häller jag dock före, att värdet i specie bör i allt fall å det nya myntet utsättas.
Hvad detsarnrnas skrot och korn beträffar, äfvensom utmyntningsgrunderna i allmänhet, så föreställer jag mig, att nuvar. tidepunkt vore mindre lämplig för att derutinnan åvägabringa någon förändring i hvad som sednast blifvit fastsläldt, äfvensom med alla förändringar i myntfoten torde böra uppskjutas tills vidare, emedan sådana Don 13 Oclöher f. m. lil linder nuvar. förhållanden möjligen lill en böljan kunna komma all menligt inverka å Bankens credit ulom Biket.
För atl kunna tillämpa decimalsystemet och få något samband mellan ulmyntningen af silfver och koppar, tror jag att hvarje
SkSf koppar borde för de högsta myntsorterne utmyntas till 1,000 kronor eller 500 r:dr, samt de lägre sorlerne i proportion derefter.
Med afseende på hvad som till förekommande af de olika myntens sammanblandning föreslagits, samt deanmärkmr i öfrigt som blifvit gjorda, hade jag visserligen ett och annat att anföra; men då jag tager för gifvet att detta betänk, blir till BancoUtsk. återremitterad!, och all Utsk., vid förnyad handläggning af ämnet, fäster behörig uppmärksamhet på hallen af dessa anmärkmr, vill jag ej upplaga tiden med besvarande af hvad Hrr Cederschjöld och Rosenblad nu anfört, utan inskränker mig till anhållan om Hr Gr. och Landtnäs propos. lill ålerremiss.
Christoffer, anförde skriftligen:
Instämmande i BancoUlsk:s förslag, alt
Svenska myntets räken-enhet i handel och vandel samt vid bokföring må fastställas till J r:dr silfver, efter 1835 års myntordning, samt benämnas ”riksdaler”, ulan tillsats af ernant eller riksgäld, kan jag dock icke biträda Utsk:s hemställan i afseende på denna myntenhets fördelning, och de i öfverensstämmelse dermed föreslagna myntsorter.
Utom den svårighet, som icke blott i början af dccimalsyslemets införande, ulan troligtvis i hela sekler, skulle komma alt äga rum vid alla liqvidcr bland allmogen och de lägre samhällsclasscrne, hos hvilka de gamla bcräkningssättcn af daler, öre, mark, skillingar, styfver etc. otc., om icke i all framtid, åtminstone i en ganska lång följd af år skola bibehållas, skulle genom centsbcräkningens införande de största olägenheter uppslå för landsstatsIjenslemännen och i synnerhet för kronobeljeningen vid skattläggningar, ränteberäkningar och förvandlingar, kronouppbördens debiterande och indrifvande, m. m.
Enligt de äldre och ännu gällande methoderne för hemmans skattläggning, äro alla af Svenska jorden utgående räntor beräknade efter daler och öre; hvarförutan alla underafdelningar af hemman och mantal samt all annan fördelning af jorden, med derå åsatte räntor, hvilka i jordeböcker och Kronans räkenskaper förekomma, äro, med sällsynta undantag, utförde, icke efter tiotal, utan med de s. k. jemna bråklalen af 2, 4, etc., hvilka, lika med dalers- och öresberäkningen, icke qvadrera med de nu föreslagne underafdelningarne efter dccimalsyslcmet, ulan med det i norden uråldriga efter 12- eller storhundradctalet.
Om ock, hvad Kronans intrader beträffar, intet vore för henne genom förändringen att särdeles riskera, enär hvad hon vid ett tillfälle genom skillingars och runstyckens reducerande lill cents kunde förlora, godlgjordes henne vid ett annat; så blefve likväl förhållandet icke sådant för den enskilde.
Ehuru visserligen obetydlig den förlust, som härvid kunde komma alt drabba denne sednare, blefve, skulle den dock, för den mindre upplyste med desto större missnöje vidkännas, som han icke vöre i lill - i 12 Den 12 October f. m. fälle att conlrollera beräkningen, oell derföre tvifvelsutan komme att hysa misstroende för dess riktighet, samt mången gång tro sig hafva skett för när, der anledn. dertill icke förefunnes.
Häradsskrifvarnes och kronofogdarnes m. fl. ytterligt tunga besvär under första åren efter det nya systemets införande vore visserligen öfvergående, men så blefve icke förhållandet med räntegifvarens bekymmer, helst de lili debetsedlarne icke kunde få den stora mängden af räntepersedlarne upptagen, och följaktligen blifva urståndsatte att granska förvandlingen; och de derförutan, vid anställande af jemförelse af debetsedlarne och förteckningarne på deras räntepersedlar med markegångstäxorne, så mycket mindre kunde vinna någon upplysning, som, ehuruväl i desse sednare prisen å persedlarne blefvo i riksdaler och cents upptagne, försäljningsprisen och varuvärden man och man emellan otvifvelaktigt komme att fortgå i riksdaler och skillingar.
De exempel man vill hemta från Frankrike och Finland äro utan ali vigt.
I det förra landet fans, före decimalsystemets införande vid myntberäkningen, grunden derföre redan lagd, derigenom att dervarande myntenheten, franc, först var fördelad i 20 sons, hvardera motsvarande 5 cent i mer, och reduceringen från sous till decimaler af franc eller centimer således ganska lätt.
Oaktadt det nya myntsystemet derstädes varit redan länge satt i verket, är dock ännu och förblifver troligen i (lera mansåldrar det gamla räkensättet af sous i all torghandel, öfvensom vid all penningeräkning, der bokföring ej ifrågakommer, det enda gängse.
Och utan helgd åt preglen, benämnes allmänneligen ^-francstyeket 10 sous, J-francstycket 5 sous, och 5-centimerstycket 1 sous.
I Finland äter hade man redan en 30-årig vana vid Ryska myntet, hvilket slutligen i följd af ett maktspråk alldeles utträngde det Svenska, vid för allmogen ganska betydliga förluster.
Då jag på ofvananförde skäl, och under åberopande af hvad emot decimalsystemets antagande blifvit i de vid Utsk:s betänk, bifogade reservationer yttradt, vördsamt afstyrker bifall till denna del af Utsk:s förslag, får jag deremot tillstyrka, alt, med bibehållande af den nuvar. riksdalern silfver specie efter 1830 års myntfot, och antagande af den allmänna räkne-enhet i handel och vandel samt vid bokföring Utskottet föreslagit, utmyntningen i silfver och koppar måtte ske i enlighet med R.
St:s beslut vid sisth riksdag, dock så, alt icke större piecer än å 2 r:dr må utmyntas, enär de större å 4 r:dr motsvaras af den å 1 r:dr sp., hvars bibehållande jag anser vara af så mycket större vigt, som, utom dess historiska värde, hvilket jag för min del icke skattar ringa, den jemnt motsvarar riksdalern Hamburger b:co, Spanska piastern, samt Norrska och Danska specie-dalern, och följaktligen är för Bankens silfvertransactioner såväl som för enskildes penningeafhandlingar å utländsk ort af nytta och nödvändighet.
Som det synes mig sannolikt, alt BancoUtsk:s nu föredragna betänk, kommer att åter - Den 12 Octo b er f. m. 113 återremitteras, så skall jag bär icke ingå i några särskilda anmärkn:r mot detsamma i den del som min reservation innehåller; men jag anser mig pligtig att, i afseende på en anmärkn., som blifvit gjord mot detta betänk., försvara Utsk:s förfarande, nemi. deremot, att BancoUtsk. vid sitt omnämnande af remedium skulle hafva förbisett vigten per stycke, och bar Hr Cederschjöld visat, huruledes man skulle komma alt göra stora förluster, oni Utsk:s förslag i detta hänseende antoges.
Jag fick bär om dagen, ehuru det var myckel hastigt, en påminnelse härom, och ämnade just lemna alla nödiga upplysningar i ämnet, men har sedan icke haft tillfälle att se Hr Cederschjöld.
Saken är den, alt lagen för myntfoten bestämmer tvenne slags remedia, i halten och i vigten.
Det som här är i fråga, rörer halten.
Sednaste förordningen ronde myntfoten är daterad den 9 Maj 1835, och tillåter ett remedium af ^0*0 o;del på ett U v.v. eller 997 lägst och 1003 högst.
Det andra kommer på vigten, nemi. för r:dr sp. y8Vör i SP- Toli o» på l sp. TB7flo och T‘B sp. 1 .
Det är således en förblandning af halt och vigt, som föranledt anmärkn.
Den andra anmärkn. af 11 r Cederschjöld angick undervigt i kopparmyntet.
Utsk:s förslag ronde kopparutmyntningen grundade sig naturligen derpå, att göra myntet så litet obeqvämt som möjligt för den allmänna rörelsen; redan det nu befintliga tvåskillingsstycket innehåller af sådan anledn. jemförelsevis mindre koppar än de små myntstyckena.
De ena har man velat göra för stora, de andra för små.
Hr Cedersehjölds förslag skulle på sin höjd kunna röra de föreslagna 10-centstyckena; men Utsk:s pluralitet, säger jag, ansåg alt i den omsorg, med hvilken mynten numera utpreglas och svårigheten att dem eftergöra, läge en tillräcklig motvigt för eftergöring.
Man har sagt, alt fastän decimalsystemet i Frankrike finnes infördt, räknas dock icke centimer, ulan snus.
Man begagnar deremot begge delarne.
I Ryssland, der decimalsystemet är uråldrigt, användes synnerligen 5-copeksstycket; de andra sorterna äro små mynt derunder. lil ifver detta system anlaget hos oss, och synnerligen om man tager 24 sk. till enhet och derpå räknar 100 styfver, är det troligt ali 5-slyfverstycket blir det högsta, som snart tager benämning af skilling, och hvaraf 40 skulle belöpa sig pä riksdalern i st. f. 48.
Innan man ingår i pröfning af hufvudsaken, huruvida ett nytt myntsystem bör införas, till utbyte af det gamla som vi åge, anser jag att man bör noga undersöka del nya myntsystemets beskaffenhet i alla dess delar, och tillse, att det är fullständigt och väl ordnadi, samt tillfredsställande i och för sig sjelft, förrän man anställer en jemförelse deremellan och det redan befintliga.
Dä jag icke anser Utsk:s förslag vara så fullständigt och tillfredsställande som jag önskar, dä fråga är om antagande af ett nytt myntsystem, vill jag inskränka mitt yttrande till de anmärkmr, som Ctskts förslag i dess detaljer och dess uppställning föranleder, och icke inlåta mig i un 3 II.
15 lil Den 12 October f. ra. dersökning, huruvida systemet, väl ordnadt, bör införas lill utbyte mot det gamla, och huruvida det vid sin tillämpning må kunna nied fördel införas i alla de beräkningar, som vi af gammalt äga.
Således förbigår jag helt och hållet Utsk:s yttrande om egenskapen af ett ordnadt och bestämdt myntsystem, om decimalsystemcts företräde framför det hos oss nu rådande , som är grundadt pä 12-talet, och öfvergår till punkten om myntenhetens bestämmande till en riksdaler.
Jag anser att detta förslag är godt, emedan det öfverensslämmer med de vanor och begrepp, hvarvid allmänheten fästat sig, och att det är bättre än det af en reservant framställda samt af några talare understödda, nemi. det att stanna vid en enhet, som är hälften så stor, eller 24 sk.
De fördelar, som af den lägre enheten anses blifva en följd, skulle hufvudsakligen, om jag rätt uppfattat meningen, bestå ibland annat uti förväntade låga priser, eller bättre åtminstone än dä enheten vore hög.
Della är en sats, påstår man, som erfarenheten gifver vid handen.
Jag medgifver, att jag i detta fäll saknar erfarenhet, och vill derföre hvarken bejaka eller förneka riktigheten af denna sats.
Man citerar exempel för och emot, ehuru de fleste för satsen; emot densamma kan jag likväl anföra Tyskland, der myntenheten icke är liten, men deremot de goda prisen ganska allmänna; lika allmänna och låga, som i de länder, der en lägre myntenhet finnes.
Man har för den lägre enhetens begagnande i reservationen anfört, att den utgör jemnt af en mark fint silfver.
Om så för holle sig, sä vore det visserligen ett skäl att antaga denna enhet; men efter de upplysningar jag inhemtat, är detta icke alldeles förhållandet, utan ett sådant myntstycke af silfver, motsvarande vår nuvar. 24 sk. r:gs, och hvilket skulle kallas krona, innehåller endast af en mark fint silfver, och uppgår endast till | af del värde, som i reservationen uppgifves.
Vidare har man sagt, såsom ett ytterligare skäl för samma lägre enhet, att man genom den undginge den underafdelning af centen, som Utsk. ansett nödig.