Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner var fränvide, då nämnde Iråga inför K.
M:t atgjordes, men jag likväl bestämdt erinrade mig, att ingen af SlatsRådets dåvide ledamöter vid det protok., sorn i ismnet fördes, bifogat någon derifrån afvikande mening, blir denna sednare omständighet en lätt förklarlig ani. till det af mig gjorda antagande.
I öfrigt är jag öfvertygad och vågar hoppas, att såväl Gr.
Mörner sjelf som öfrige St:.ts ledamöter icke kunna anse, att uti dessa af mig uttalade ord innefattats någon, förebråelse.
Jag har så mycket mindre kunnat göra någon antydan uti sådan syftning, sorn jag ganska villigt erkänner, att man kan under en sä lång tid som 3 år, uti en fråga sådan som denna, i någon mån ändra sin öfvertygelse, — ett förhållande, hvilket jag så mycket heldre vidgår, som jag icke känner, för egen del, någon tvekan att tillstå, att de uplysningar, som under denna tid kunnat inhemtas, den erfarenhet, som i frågan inom landet blifvit vunnen, till någon del ändrat åsigter, som jag sjelf för 3 år sedan ansåg rigtiga..
Mörner i öfrigt uttalat sin mening i form af reservation, enär Gr;n ansett att berörde åsigt icke skulle här komma att göra sig gällande, anser jag icke skäligt att längre uptaga R. o. Ad:s tid med att ingå uti någon vidare vederläggning utaf hvad Gr:n anfört.
Mig återstår således endast att, med ani. af Hr Bildts sednaste yttrande, anmärka, att de ziffror, som efter en Fransysk förf. af den värde talaren upgåfvos, utvisade .inkomsten af de Fransyska jernvägarne under 4 upgifna år, hvilka år dock omfattade tiden för kriget mellan Frankrike och England å ena sidan samt Ryssland å. den andra, äfvensom den sista stora financiella krisen, hvilken skakade hela Europa.
En hvar inser, att omnämnda förhållanden ovilkorligen haft betydligt inflytande på handel och rörelse i Frankrike.
Härtill har ytterligare kommit det sista kriket i Italien.
Att under sådana förhållanden inkomsten af jernvägarne skulle aftaga är ganska lätt förklarligt; och det hade sannerligen icke erfordrats en så stor statsekonomisk beräkning, som den Hr Bildt afgifvit, för att ådagalägga, att så skulle blifva händelsen.
Vi se att inkomsten af jernvägarne redan år 1859 börjat stiga; och jag är förvissad att de Den 25 April f. m.
Stil efterföljande åren skola i detta hänseende gifva ett ännu fördelaktigare resultat.
På grund deraf att jag är ledamot i StatsUtsk:t, må det förlåtas mig, att jag ännu en gång begärt ordet, då de af mig här upgifne ziffror blifvit utsatte för åtskilligt klander.
Hr von Troil har yttrat att mina upgifter väl kunde vara tillämpliga i allmänhet, meri att desamma, hvad södra stambanan särskildt beträffade, borde förkastas.
Samme talare har anställt en jemförelse med den tabell, som, litt. I, finues Utl:t bifogad, oell deraf sökt ådagalägga, att inkomsten skulle, enligt hans upgift, hafva stigit i samma mån sorn våglängden ökats, d. v. s. dubbelt.
Uti detta fall har han anfört, att, så snart banan öppnats till Höör, steg inkomsten per månad i medeltal från 13 och 18 till 22,000 rdr per månad.
Om man likväl tager gubben Seseman till hjelp, efter hvilken åtminstone jag icke kan annat än rätta mig, finner man, att 2 gånger 11 gör 22 samt 2 gånger 13
Att södra banan har en liflig trafik säger sig sjelft, men att det likväl icke står så väl till med södra banans inkomster, som uppgifvet är, ber jag få visa.
Södra banans drift- och underhållskostnader äro på samma litt. uptagna till 41,000 rdr per mil; men dertill bör, såsom jag nyss nämude, ytterligare läggas 1 1,000 rdr, för underhåll af skärtjern, sleepers, rails samt den rörliga materielen.
Denna till 11,000 rdr beräknade underhållskostnad är ganska låg, — ett förhållande, hvarpå jag är så mycket säkrare, sorn jag underställt denna fråga den person, som i landet är mest kompetent att derötver sig yttra.
Alltså blir på södra banan verkliga underhållet per mil 52,000 rdr om året eller för mil per månad 4,333V3 rdr.
Som tabellerna äro stälda på månad, måste äfven denna jemförelse i enlighet dermed upställas.
Om nu detta tal 4,333V3 rdr multipliceras med afståndet till Sösdala 64/jo m'^ erhålles per månad till drift och underhåll 27,70 0 rdr.
Högsta hittills erhållna inkomsten var under Oktober månad sistlidet år, 23,315 rdr 50 öre.
På denna månad utgjorde således förlusten 4,400 rdr.
Lägsta inkomsten sista Januari var 17,27 9 rdr 36 öre, således förlusten på den månaden 10,000 rdr.
Det. visar sig således, att i det fallet står den södra stambanan långt efter målet för våra önskningar.
Den vestra banan är, såsom jag nyss nämnde, i en mycket sämre ställning, ty der är underhållet per mil upgifvet till 31,000 rdr.
Lägges härtill förut upgifna siffra 11,000 rdr, blir verkliga underhållet per mil 42,000 rdr om året, eller för mil per månad 3,500 rdr.
Multipliceras detta tal med afståndet till Töreboda, 17l5/ioo ,n*l» erhålles per månad till drift och underhåll 60,000 rdr.
Högsta hittills erhållna inkomst upgick under sisth Mars månad till 43,775 rdr.
Minsta förlusten har således utgjort 17,000 rdr per månad.
Denna bana är dock 17 mil läng.
Multiplicerar man afståndet till Sösdala med 3 gånger, så erhåller man der en ungefärlig förlust af 15 till 16,000 rdr.
Dif - 31* fren 25 April f. m. feranseu blir följaktligeu s& obetydlig, att iwan ka» saga att forlusten på båda banorna blir ungefär lika.
Fril).
Åkerhjelm har trott att jag i följd af hans erinran gjort något erkännande; men jag får tillstå, att jag icke kan fatta; hvari detta bestått.
Jag har aldrig förnekat ett förhållande, sorn jag tror det väl ieke finnes någon, som bestrider, att nemligen dessa kommunikationer, ju längre de vara, medföra en större vinst, men denna likväl icke öfver en viss gräns.
Detta är, så att säga, ett odisputabelt faktum; men jag har icke velat utsträcka mina förhoppningar så långt som Frih. Åkerhjelm.
De siffror, jag i detta fall herntat från en Fransysk författare rörande jernvägsförhållandena derstädes, synas mig ganska talande.
En sanning är att åren 1855 och 1856 kunna räknas till krigsåren, men inkomsten nämnde år var verkligen större än åren 1857, 1858 och 1859; ty då föll den egentligen, och detta oaktadt jag icke tror att Frankrike led af krisens svåraste stormar.
Dessa togo en nordligare riktning och berörde Frankrike särdeles lätt.
Jag medger ändock gerna, att dessa förhållanden icke gifva något absulut bevis, utan endast äro anförda såsom en ledning lör omdömet.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afstde å den nu förev:de punkten, yrkats dels bifall till Utskits förslag, och dels af Hr Hjörne bifall dertill med uteslutande af den sista perioden, som hade följande lydelse »samt att 11.
St:r måtte, i afseende på denna banas sträckning genom Nerike, hos K. M. anhålla, att, derest, efter närmare undersökning, visar sig att sådant, till fördel för rörelsen och utan väsendtlig tillökning i den beräknade anläggningskostnaden, kan ske, jernvägslinien mätte utstakas i något nordligare riktning genom slättlandet af Nerike»; och hade slutligen Gr.
Mörner yrkat den förändring i Utsk:ts förslag, att, i stället för den tillstyrkta banan emellan Katrineholm och Halsberg, hvilken banas byggande Hr Grin ansett böra inställas, K. St:r måtte, i enlighet med Gr. von Rosens, Adolf Eugéne, motion, besluta anläggandet af en jernväg från Katrineholm öfver Qvicksund och Wendle till Köping, äfvensom att till denna bansträckning skulle användas de medel, sorn af Utskit blifvit föreslagna för banan mellan Katrineholm och Halsberg.
Härefter framstälde H. Exc. propos. å bifall till StatsUtskits ifrågavide förslag oförändradt, och, då dervid svarades särdeles starka ja jemte ett eller anuat nej, förklarade sig. hafva funnit ja öfvervägande.
2:dra punkten.
Utskottets hemställan bifölls. 3:dje punkten.
Jag har, på sätt en Utlidet bifogad reservation utvisar, icke kunnat instämma i StatsUtskrts beslut i denn» Den 25 April f. ra. »13 fråga.
Jag bestrider ingalunda att banan från Örebro till Halsberg är al' särdeles vigt så väl tor vestra banans trafik som äfvenlorden ort, som har Örebro till slutpunkten för sin rörelse.
Afven anser jag att denna bana. från allmän synpunkt betraktad, bör blifva ganska nyttig, emedan den sätter vestra stambanan i förbindelse ined Mälaren; men å andra sidan kan jag ieke förbise de högst betydliga utgifter för jernvägarna, som redan förut StatsUtskit föreslagit.
Man bör gifva akt uppå, att Staten icke må för dessa hanor ensam draga bela tungan, utan att äfven de enskilda böra i någon inån till deras utförande bidraga, så vida icke statsbanorna äro af så ovilkorlig politisk nödvändighet, att de mäste, utan ahlde pä enskildt bidrag, genast anläggas.
Nu synes mig, att en jernväg från Orebro till
Halsberg icke för narv:de är af den stora vigt och påtvingande nödvändighet, att densamma bör utföras utan allt afseende på det bidrag, de enskilde dertdl lemna.
Dä denna fråga först på afdelningen behandlades, voro tankarne härom knappt delade.
Åtminstone var pluraliteten ganska betydlig för den åsigt att denna bana skulle understödjas af Staten, men dock erhålla detta understöd endast i form af ett lån.
Man ville., genom att gifva ett tillräckligt stort lån på billiga vilkor, framkalla denna bana samt sålunda åt landet bereda denna kommunikation-y men man ansåg, att Staten icke borde betungas meri den betydliga utgiften af 1,657,470 rdr, utan att vissa vilkor derför bestämdes.
Likväl voro svmpathierne för denna bana ganska stora inom Utsk;t, så att man yrkade, med en pluralitet, som var ganska betydlig, att Staten skulle bekosta och utföra denna bana.
Likväl erkändes äfven då rigtigbeten af den princip, som jag lör min del allt ifrån 1853—54 arens riksdag vidhållit, den nemligen, att äfven enskilde borde bidraga till banans anläggning, om ock endast genom att betala expropriationskostnaden.
Denna mening delades ock af ett större antal utaf Utsk:ts ledamöter, så att vid votering derstädes pluralitetens öfvervigt endast bestod af 1 eller 8 röster.
Under sådana förhållanden har jag, för min del, icke trott, att man kunde, med någon synuerlig förhoppning om framgång, utgå frän den onekligen riktigare grundsatsen, att man borde låta frågan om Orebro-Halsbergsvägen åtminstone för nä rude anstå uti afvaktan, om det icke kunde vara möjligt att ett bolag bildade sig för denna vägs anläggning.
Om man nu tänkte sig, att, det bolag, som redan finnes för vägen emellan Köping och Hult, kunde sätta sig i förbindelse med det ifrågavide nya bolaget för vägen emellan Orebro och Halsberg, så skulle sådant hafva kunnat lända båda bolagen till ömsesidig båtnad.
Detta förslag hade dock, såsom jag nämnt, icke någon framtid för sig i Utsk:t, och då man således icke uppå den, enligt min tanke, riktigare utvägen kan åstadkomma denna banas anläggning, synes mig likväl att man icke bör trånga den åsigten, att, om ett bidrag bör komma från dessa orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, en summa må tillskjutas, som blir tillräcklig för bestridandet af de med denna anläggning förenade expropiationskostnader, beräknade till högst 105,000 rdr rmt.
Detta är en ganska hög beräkning, upiagen 314 Den 25 A pril t. m. efter 800 rdr för inrösnings- och 300 rdr för afrösningsjordert.
Till och med i Skåne har expropriationskostnaden icke varit så dyr.
Det synes förvånande, att i Skåne, der jorden likväl är så mycket dyrare lin i Nerike, expropriationskostnaden likväl kunnat gå af för bättre pris.
Härför har dock Staten till större delen att tacka nitet hos Landshöfdingen i Malmöhus Län, som i detta fall upträdt som medlare och visat Skåningarne, å ena sidan, hvad Staten gifvit dem, och å den andra, hvad de voro skyldiga Staten.
På detta sätt blef expropriationskostnaden i Skåne, hvilken man ansåg komma att blifva hög, jemförelsevis ganska ringa.
Hvad åter den summa beträffar, som är uptagen för expropriationskostnader för vägen emellan Orebro—Halsberg, är den, enligt min upfattning, ganska hög, och sannolikt skulle den kunna icke obetydligt nedsättas.
Nu föreställer jag mig, att om för denna jernväg från Örebro till Halsberg beviljades tillräckliga medel, och derifrån endast det belopp undantoges, sorn erfordrades till expropriations-kostnaderna, så skulle de enskilda ganska säkert tillskjuta hvad som behöfdes för att få denna bana i öfrigt gratis för sin rörelse och industri.
Att upoffringarne i detta hänseende uti Nerike voro vida större, då det gälde Noravägen, det veta vi alla samt aktie-egarne säkrast.
De veta knappast ännu hvad de komma att betala; ty expropriationskostnaden för denna Noraväg har kostat 3 till 4 gånger mera äu beräknadt varit.
Min öfvertygelse är, att på det af raig föreslagna sätt expropriationskostnaden blir ganska lätt betald.
Hade denna grundsats gjort sig gällande vid förra Riksdagen, skulle sannerligen innebyggarne, såväl vid norra banan från Stockholm åt Westerås, som i de vestra orterna, hafva tillskjutit och betalt expropriationskostnaderna, så snart nemligen detta blifvit framstäldt såsom ett alternativ och vilkor för banans anläggning.
Så har det gått till i Småland, på sätt Uthdet utvisar.
Båda orterua hafva erbjudit sig att betala expropriationskostnaderna.
Summan, som genom ett dylikt förfaringssätt bespares, är icke obetydlig.
Jag har i min reservation, på grund af de kalkyler, som lemnats af Jernvägsstyrelsen, upgifvit det belopp, hvartill expropriationskostnaderna efter all sannolikhet upgå, eller för båda linierna tillsammans 1,7 00,806 rdr, hvilket belopp varit Statsverket besparadt, om det nu ifrågasatta förfaringssättet iakttagits.
Uti förev:de fall är visserligen fråga om en obetydlighet, i summan; men icke så i saken; ty del är första gången det är fråga om en ny stambana, med undantag af den vestra och södra.
Vid sistnämnde banors anläggning har berörde förfaringssätt naturligtvis icke kunnat ifrågakomma, emedan dessa banor utan uppehåll måste ovilkorligen fullbordas; men nu, då en ny Statsbana, i nfs:de å hvilken icke denna ovilkorliga nödvändighet eger rum, skall anläggas, synes mig man bör försöka få den grundsatsen införd, att enskilde böra i någon mån dertill bidraga; och det är derför jag i min reservation hemställt att »R.
St:r, med bifall till K.
M:ts Nåd.
Propos., för anläggning af en sammanbindningsbana från vestra stambanan i trakten af Halsberg till Orebro, måtte bevilja Den 25 April f. m. 315. ecb anvisa erforderliga medel till belopp'af 1,657,470» rdr rmt, med vilkor att byggnadstomt för bangården, i Orebro varder, kostnadsfritt för Staten, uplålen. samt under förutsättning att genom bidrag från de orter,, hvilka af banans anläggning ega fördel, t il Iskj u tes en summa, som blir tillräcklig för bestridandet af de med denna anläggning förenade expropriationskostnader, beräkade till högst 105,000 rdr rrni.» Hr Mont gomer}’,.
Robert Nils Germund::
Den grundsats, som af Hr Bildt blifvit uttalad, att nemi. de! orter, som ligga närmast intill jernvägen, skulle, medelst uplätande af jord, bidraga till jernvägsanläggningar, kan visserligen sägas hafva mycket för sig och jag vill icke bestrida, att otn densamma vunnit bifall af R.
Star från början af jernvägars anläggning i vårt land, en ganska betydlig besparing för Statsverket skulle kunnat åstadkommas.
Måhända hade varit billigt och skäligt att så skett.; men förhållandet är nu, att R.
St:r icke förut antagit denna grundsats och att man vid förutvarande banors byggande icke gjort afs:de uppå, att de kringliggande orterna skulle bidraga till expropriationskostnaderna.
Det förefaller således något besynnerligt, att Hr Bddt just nu vid denna bana kommer tillbaka till detla yrkande; och jag kan icke finna något skäl, hvarför å denna bana en sådan grundsats skulle göra sig gällande.
Om nu denna bana skulle anses såsom en provineiel bana, hvilket begrepp man dervid fästade å den afdelning inom StatsUtsk:t, som med denna frågas utredning i främsta rummet hade att göra, då kunde det visserligen vara lämpligt om provinsen eller orten bidroge till kostnaden derför; men verkliga förhållandet är, alt Orebro-Hallsbergs-banan icke bör eller kan anses såsom en sådan bana, så vida man icke vill såsom sådane anse alla öfriga banor.
Kastar man en blick på kartan, visar sig att denna bana, som bildar föreningen emellan södra banan och Orebro, kommer att blifva gemensam för trafiken mellan orter, mycket längre aflägsna från hvarandra än orter inom provinsen Nerike, d. v. s. från Norrköping till Orebro och Bergslagen, lian Götheborg till samma ställen, saint från norra Sverige åter tillbaka genom Nora-Ervalla och Köping-Hult-banorna.
Denna bana kan således icke, från någon synpunkt betraktad, anses sorn endast en provineiel bana.
Det är väl i öfrigt icke skäligt att man ensamt och ensidigt fasthåller vid den åsigt, som vid förra riksdagen genomdref den vestra stambanans riktning.
Denna banas sträckning genom Södermanland anser jag visserligen riktig och har dertill i min mån bidragit; men alltid afsedt att framdeles skulle byggas en bana äfven norr om Mälaren.
— Linien Orebro-Halsberg är första steget att äfven en bana norr om Mälaren må komma i fråga.
Jag tror icke att det finnes någon, som vill bestrida, att, om för en sådan bana norr om Mälaren tillgångar skulle kunna beredas, icke äfven denna bana bör anläggas.
Från denna synpunkt anser jag icke man kan undgå att finna den ali - 31S Den 25 April f. m. manna och vigtiga betydelsen af den korta banan mellan Örebro och Halsberg.
Då Hr
Bildt i öfrigt uti sin reservation yrkat att expropriationskostnaden, 1 05,000 rdr rmt, skulle tillskjutas af de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, får jag anmärka, att delta är ett ganska sväfvande uttryck och sorn lärer blifva ganska svårt att bygga något uppå.
Hvad betydelse skall detta uttryck hafva?
De orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, äro nemi,, efter min upfattning, »hela medlerst» Sverige» samt alldeles icke ensamt provinsen Nerike.
Det blir således icke så särdeles lätt att verkställa denna al Hr Bildt ifrågaställa insamling.
För den närmast linien belägna orten åter, som ieke har mer än högst 2 mils afstånd från antingen Örebro eller Halsberg, kan det väl icke blifva någon så särdeles vinst, att föra sina produkter denna jernbansväg.
På grund häraf tror jag att denna bana kari med fullt skäl anses vara af lika stor allmän vigt. som någon af öfriga föreslagna stats-stambanor; och får således hemställa örn propos. ä bifall till hvad Utskrt i denna del föreslagit.
Då den talare, som först yttrat sig öfver den lin föredragna punkten, uttalat några ord ronde det sätt, hvaruppå pluraliteten inom StatsUtskrt behandlat denna fråga, anser äfven jag mig skyldig att uti korthet redogöra derför.
Denna pluralitet ansåg icke, att det var skäl, att antaga det förslag till beslut, som Biksg.Afdeln. framställde, eller att det skulle öfverlemna* till den enskilda företagsamheten att bygga denna bana, samt att detta företag skulle understödjas endast genom statslån, meddeladt, som det upgafs, på samma grund som det lån, hvilket beviljades för jernvägs byggande mellan Gefle och Fahlun.
Yid behandlingen af detta förslag inom Utsk:t ådagalades temligen tydligt den, — jag vågar säga det —, ganska sannolika omöjligheten, att kunna åstadkomma ett så beskaffadt bolag.
Skälet härtill var, att man arisåg, det en så kort bana. omgifven på ena sidan af KöpingHull-bolagets bana samt å den andra af Statsbanan, skulle medföra alltför dryga förvaltningskostnader, för att kunna ensamt för sig sjelf bära sig.
Man fann alltså, att icke något nytt bolag kunde med fördel öfvertaga ett sådant företag, äfven om ett understöd af Statslån beviljades.
Då återstod en annan utväg, att tillse nemi. huruvida det skulle kunna vara möjligt, att det bolag, som redan funnes och egde jernvägen mellan Orebro och Alboga, kunde öfvertaga detta lån oell dermed utföra den ifrågav;de bandelen.
Det förhållande, att detta bolags ekonomiska ställning ingalunda är uti det tillstånd, att det kan ställa den för penuingarnes lyftande och återbetalande erforderliga säkerhet, lärer dock vara temligen allmänt kändt, och, enl. hvad dess Direkt:s Ordfide för mig tillkännagifva, skall nämnde bolag, som till hufvudsakligaste del består af Engelsmän, icke finnas hugadt att riskera en enda skilling för ytterligare jernvägars byggande här i Sverige.
Vid sådant förhållande insåg man snarligen, att äfven sednast ifrågaställde utväg för denna banas åstadkommande vore overkställbar, Den 25 April f. m. »yrmerligast som vid det låneunderstöd, hvilket af Riksg.
A.fdeln:n föreslogs, det befanns, att riintan derå var 2 % högre än å det lån, som beviljats bolaget, hvilket byggt Gefle-Dala-jernvägen.
Då nu den minoritet, hvilken Hr Bildt tillhörde, slutligen icke vidare fann någotdera af npgifne förslag lämpligt, öfvergick densamma till det projekt, Ilr Bildt uti sin reservation framställt.
Äfven detta förslag diskuterades ganska lifligt inom Ut.sk:t; och jag anser mig skyldig att äfven här omnämna hvad jag derstädes yttrade, eller att jag erkände riktigheten och lämpligheten deraf, att de enskilde jordegarne borde hafva på något sätt bidragit till anläggningen i allmänhet af Statens stambanor; men att man ock, för sådant, fall, borde Först hafva haft en lag derlör stadgad, samt visat möjligheten alt kunna densamma tillämpa.
Hr Bildt väckte redan vid 1851 års riksdag et,t förslag att enskilde borde till jernvägarne bidraga och har sedan vid 1853, 1856 samt, äfven innev:de års riksdag varit ledamot af StatsUtsk:t., och synes mig följaktligen hafva haft hemligen god tid att genomtänka förberörde förslag och framställa något enda utförbart sätt för dess verkställande.
Detta har dock icke skett; och anin dertill tror jag bör sökas deri, att det svårligen eller kanske, rättare sagdt, omöjligen låter göra sig att stifta och genomföra en lag, som bestämmer först och främst de fördelar, hvilka jordegarne få genom jernvägens dragning öfver deras egor, och sedermera de bidrag, som, i mån deraf, hvar och en jord egare bör till jernvägen lemna.
Hvad denna jernväg, som nu är i fråga, beträffar, anhåller jag att få fästa upmärksamheten derå, att de, som bo på l/2 mil nära Orebro och Halsberg, hafva en alltför ringa fördel af jernvägen, såvida icke de (å en station alldeles i sin närhet, Deraf synes mig följa en omöjlighet för det allmänna att debitera dem, ty hafva de icke någon egentlig fördel af jernvägen, så böra de viii icke åläggas någon skyldighet att utgöra några särskilda kostnader derför.
— Till de kringboende kan man derefter räkna dem, sorn bo t/2 mil på ömse sidor om midten af denna jernbansdel; men att utröna i hvad grad dessa hafva gagn af jernvägen samt att verkställa en fördelning af den kostnad, de härför böra erlägga, det tror jag gränsar till det omöjliga.
Hr Bildt yttrar uti sin reservation: »Någon svårighet att erhålla dessa 105,000 rdr torde ej gerna kunna förutsättas.
Om nend. K. M., efter ett sådant R.
Stms beslut, låter i nåder tillkännagifva innevånarne i de orter, som erhålla den egentliga fördelen af jernvägsanläggningen», .
Jag ber Eder lägga märke till, Mine Hrr, att Hr
Bildt icke tilltrott sig att precisera, hvilka »de orter» egentligen nro.
— Det skulle nemi. blifva att upräkna orter från halfva Sverige.
Reservanten fortfar: — — »detta vilkor för banans erhållande och tillika i nåder bestämmer, huru medlen, som insamlas för detta ändamål, skola öfverlemnas till Statskassan, så synes det. väl alldeles otvifvelaktigt, att den ifrågav.-de summan sammanskjutes af dem, som hafva fördel af denna jernväg.
Och att dessa subskribenter blifva många, måste ock kunna antagas såsom säkert, och följaktligen hvarje enskilds bidrag mindre betydande, '313 De ii 1h April f. m. då nemi. (lenna jernväg medför så stora och allmänna fördelar, som man antagit oell som varit orsaken, hvarföre densamma skulle blifva -en Statsbana».
— Att man icke här kunnat upgifva hvilka de orter äro, som hafva den egentligaste och hufvudsakligaste fördelen af denna jernvägsanläggning, bevisar bäst, att banan är af den -natur, att den är för hela medlersta Sverige fördelaktig.
På grund häraf är ock denna bana en Statsbana, som bör af Staten byggas.
Intresset för denna jernväg förefinnes inom större delen af medlersta Sverige lika viii som i Nerike.