Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von blausvvolkk, Larl Lustak U. arrmärkte, att i detta Betänkande wore wist mänga puncter, men alla dessa puncter anginge hufwudsakligcn allenast ett ämne, och stöde med hwarandra i sä nära sammanhang, att de ej frän hwarandra kunde stiljas.
Häri hörder flera instämma, hwarefter läsningen fortfor.
Friherre kleming, LIses, ätcrkom med Oeputationen, och förklarade, att alla Tre Stänben med ett utmärkt bifall, hade emottagit Ridderstapets och Adelns communicerade samtyckte till Stats-Utskottets förslag, rörande Westerbottens undsättande, och att han hoppades det de alla tre stulle instämma i samma beslut.
AnmälkeS och infördes en Deputation ifrän dek Högwördige Preste-Ständet, anförd af Biskopen Doct.
Den 19 September. 647 hwilkcn förmälte att Preste-Ständet bifallit Stats-Utffotkcts Förslag rörande ett Län af Foooc» R:dr säsom understöd för Westerbotten.
Preste-Ständet hade äfwcn ingätt i Borgare - Ständets tanka att Lefweranteurerne till Kronan skulle crhälla stn betalning genom Loupous.
Oeputationen afträdde efter warrlighekm beledsagad.
Justerades följande: Utdrag af Protocollek, hälleti Högloft.
RidderskapetS och Adelns plevunr ben 19 September 1809. S. D. Föredrogs Stats - Utskottets ProtocollSUtdrag af den 18 i sammanhang med Banco»Utskottets af den 15 dennes, innchällande tillstyrkande, till Konungens Nädiga Proposition, rörande dispositionen af den till Riksens Ständers Banques säkerhet förskrifna hälft af Tull - inkomsten för innewarande är, med bcgifwande, att af de i Banquen deponerade patriotiska Län och gäfwor, Banquen för de wid ärets stut i Capital och Ränta förfallne 98,4Z9 R:dr. s sk. 4 nff.
Specie mä blifwa godtgjord, samt wilkor att efter nästa ärs ingäng liqviden med Banquen qvartaliter mätte, enligt förut gjord bfwerenskommelse, för sig gä: och beslöt Ridderikapct och Adeln, att under gillande af beha bägge Utskottens gemensamma Förslag, till högstberörde Kongl. Majus nädiga proposition lemna sitt hjfall. lvt supra.
Tx krotocollo A. 6.
Silverstolpe, 643 Den 19 September.
Derefter företogs ventilation öfwer allmänna Beswärs - och Cconomie - Utskottets ny§ uplästa bctäntande i anledning hwaraf uplästes ett af Herr keuterskölä, Larl, Quiist: jnlemnadt sä lydande: Wördsamt Memorial! Wid det af Höglofliga Economie- och BeswärsUtskottet afgifna Betänkandet, rörande Eke-trädet, tror jag mig böra underställa följande anmärkningar. 1:0
Den tid af trenne är eller till izi2 ärs flut, inom hwilken är föreslagit, att alle stämplade E-> kar ä de Hemman där Äboen more Jordägare, skulle för Kronans räkning antingen fällas eller försäljas, synes wara utan undantag för kort, och kunde medföra en skadclig wcrkan, dä troligen alla mbjeligcn anwändbara
Ekar nästan pä en gäng skulle förswinna; detta träds tillväxt erfordrar en läng tid.
Med Rikets behof af detta träd, kan i min tanka Jord - innehafwarcns förmohn och Jordbrukets förkofran bäbe förenas och winnås, samt wara för närwarande tilräckeligt, om Riksens Högloft.
Ständer i undcrdänighet anhälla:
Att en ny besigtning singe hoS hwarje Jordbrukare genast werkställas pä sätt jag föreslagit; att endast de Ekar af dugelig beskaffenhet som stä till hinder för Jordbrukets behof och odlingar, skulle, om Jordbrukaren det ästundade, genast för Kronans eller Statens behof fällas, med iakttagande af de rättigheter som äro Jordägare uti iZos ärs Skogs-Fbr ord - Den 19 September. 649 sröning lillagde; Att alle andra hsvars stammar ware till Kronans behof dugelig! af minst 9 tums
Diameter skulle stä qwar för Kronans räkning och Jordinnchafwarcn answara för deras lulla antal, dä någon stämpling ej behöfdes, de böra ej sedan kunna blifwa Jordbrukaren till försäng; att alla under 9 . tums diameter ehuru af dugelig beskaffenhet skulle blifwa hwar och en Jordbrukares egendom; och fluteljgen, de oduglige finge af hwarje Jordbrukare °utan nZgon widare anmälan eller omwäg efter godtycko borttagas och anwändas, emedan de äro lill ingen allmän nytta, endast tjenande till wedbrand. 2:0 Har Högloft.
Utskottet fbrbigätk min hemställan, akt all Ckfällning skulle sä wäl af Kronan som andre ske genom Rothuggning.
Jag tror likwäl det wore ganska nyttigt, emedan jag af erfarenheten wek, alt en Ek-stubbe kostar mycket att uptaga och oftast mer än om ben medföljt trädet; den platts en Ekstubbe intager blir i Mansäldrar ofruktbar, som synes' böH> ra af Författningar sörckommas. Z:o Ehuru emellan ägande och nyttjande rätten är en wäsentelig skillnad, sä spucs l afseende pä Economista Författningar, där endast trägan är om allmän nytta, denna skillnad ej böra äga rum.
Uti Ri-'. ket bcfinncs ett betydande antat Kl oW-Järd och Boställen, som Utskottet förestagit skulle bibchällas under l8os ärs Kongl. Skogs-Ordning.
Denna Jord innehafwes likwist af Brukare, hwilka likasom andre 'haf, wa olägenhet och hinder af detta träds qwarstäcnde' ä en Mark, som han till sin och Rikets nytta behöfwer eller will odla.
Twängs-Lagar har ersarenhcfcn styrkt medföra föga nytta.
Den nya upmuntyan Utskottet förrflär, till detta träds wärdandc och fortplantning, genom ätnjutande af 1805 ärs Taxa, synes ej särdeles swara emot afstgten, dä denna Taxa utsätter 2 ,R:dr. 2Z sk - 6Z0 Den 19 September. 28 <7. för en Ek af 18 tunis diameter, tagit inom barken och Z alnar ostvan stubben, och en sädan wisst kräfwer en Mansäldcr, esser Åtminstone wida utdfwer en Jnnchafwarcs tid.
Kongl. Fkrwaltningcn af Sjö» ärcnderne har wäl sedan, eller af ben 27 Januari! 1807, utgifwit en Stubbc-Löns-Taxa uti en tums aftagande skillnad, eller ifrän och med 17 till och med 9 tumS diameter; men dä en Ek af denna sista storlek torde uti en stor del Provincer fordra omkring 20 är och derföre skulle efter nyssnämnde Taxa betalas 25 sk. sä lärer kydeligcn inhämtas att denna betalning intet ä> upmunttmnde, hälst det är under detta träds ungdom som den egentliga tillsyn erfordras.
Mig torde säledcs nllätas ödmjukast hemställa, om icke bet wore för Riket nyttigast, att uti ben projecteradc Författningen om Ekar, all Krono-JordS och alle Boställs-Inne, h ^wire erhölle lika förmähncr med andre Jordägare, n ed undantag att e) utan särskildt wunnit tilständ kunna fössälja de odugelige, som till eget wedbehof böra anwändas; hwarjemte i afseende pä desse Jnnehafwarcs afflyttning, en Taxa skulle uprättas, hwarefter en tilträdare förbindes att betala ben afgäende de duglige Ekar denne wärdadt eller fortplantadt, derwid mesta afseende bör göras pä unga Ekar hwilkas wärd fsrdrär mesta kkswär.» ^ 4» Sedan Högloft.
Utskottet pä goda grunder till, styrkt Skogs - och Jägerie-Bctjcningens indragning, sä följer ock deraf, att de tilförene anbcfalte Planteringshagar, som förmodcligcn ej blifwit började, aldeles komma att förswinna.
Otwifwelaktigt iskall genom den allmänna förcstagne ägande-rätten till alla unga och hädanefter upwäxande
Ekar detta träd blifwa mera wärdadt och fortplantadt; men dä Rikets behof deraf är stort, och mycket penningar derföre gär ur Landet, skulle O Den 19 September. 651 skulle till en framtida nytta och en ytterligare säkerhet ostridigt bidraga, o:n Riksens Högloft.
Ständer hos Konungen i underdänighet anhöllc, att uti de Provinter där Tkar bäst trifwas, anflogcs ett eller flere af de indragne Boställen eller andra lägenheter, hwilkas närbelägenhet till Kronans behof kunde läkta Transporten och uppä hwars alla eller största del af ägor, Ekplanteringcn kunde uti stort förrättas.
Herr Dirccteur Ackerman har genom trycket utgifwit en ashan - ling, innchällande fullständiga underrättelser om sä wäl detta träd som åtskilliga andras plantering och skötsel, hwilkcn torde förtjena närmare raofrägas. liljecrona.
Fullmäktig Larl Lustak keuterlbolä.
Herr von Lreikk, jmn l^uävig: upläste kill Protocollet följande:
Ibland de under denna Riksdag wäckte frägor har äfwen förekommit den, om Allmänningars och Krono Skogars bfwerlätande till enskildt disposition samt Iägeric-Bcrjcningcns afskedande, säsom en tilgäng för Stats-WcrkctS behof, en utwäg till befordrande af bättre hushållning med Skogarne och ett medel att afböja de missbruk, som egennytta» pä allmän bckost, nåd tros hafwa utöfwat.
Under wänkan bet nägon, ännu mer ben-andrad i allmänna Riks-hushällningen, än min erfarenhet och befattning med dessa ämnen kan medgifwa, skulle utreda detta ganska wigtiga och granlaga ämne, har jag hittils upskutit yttra mina tankar derom; 6Z2 Den 19 September !men dä en längre tystnad härät wille tilkännagifwa, »antingen en mindre upmärksamhet, eller ett bifall till hivad härom blifwit andraglt, hwaruti jag icke i anseende till nägondera kan ingö; sä har jag ansc't mig böra anmäla hwad jag funnit härvid icke böra lämnnS utan afseende.
Härwid torde wara nödigt, först önverenSkomma om ändamälet och nyttan af dessa Skogar.
— Oe hafwa förnämligast warit, att lemna Kronan en tillgäng för nödigt wirke till byggnad af Flottan, Fästningar och allmänna hus, samt att biträda Skoglöse Hemmans-Äbocr med nödigt byggnads-wirke, bränscl och mul-bcte.
— Frägas nu?
Tillätcr försigtigheten att skilja Kronan frän de tilgängar för eget högst ound< gängeligt behof, utan att blottställa Kronan för brist, , . särdeles pä det gröfre wirke af bjelkar, spiror och ma/, s!c-träd, som, en gäng förstördt, icke för hwad summa som häldst kunde inom oss köpas: och är. det Riksens Ständers rättighet, att skilja enskildta Innehafware i« frän den rätt, de sig förwärfwat, som utgör grunden för deras Hemmans-beständ, och hvarföre de skattlagde blifwit, nemligen, att pä allmänningarne begagna bete, jemte Timmer-fäng och bränsle.
Det skall wisserHgen af mänga bestridas med all ben kraft som en trängd ägande rätt gifwer, och att afgöra denna fräga, utan att höra dem, hwilka- gifna rätt härunder , beror, lärer aldrig winna Riksens Höglofliga StänderS bifall.
Man förestär wäl lill undvikande af denna sednare olägenhet, att allmänningarne kunde försäljas och skiftas emellan Skogbchöfwande Hemmans-ägare; men dels wore
Kronan för sine mänga behof ej därmed beläten, dels skulle operation blifva nyttig endast för Den 19 September. §53 de förmögnare, som hade tilfälle att slä under sigdHalägenheter, och för de närmare boende, som hade tlfälie wärda sina Skogs - lotter, under det Skogen gä de aflägsnare Hemmans--lotter ssulle tilgripas och Krswinna.
Wid närmare eftersinnande skall man smek finna, att en ryslig Skogsbrist ffulle inom kort tycka den fattigare allmogen, som likwäl nu, efter filande Författningar och antagen hushälls-method, ke saknar sitt nödwändigste behof. . - Innan beha olägenheter, sä ! anseende tillKwnan fom allmänheten, bliftrit undanröjde, och irwn man upgifwit sätt, att til^ebsställa alla dem, som iscnom uplätelsen af beha Skogar, skulle chlifwa lidaLe j deras Lagliga rättigheter, anser jag för min dchM fräga härom förhastad.
Men är det nu nMigtMt dche lägenheter bibehällas för Kronans räknmg rchtill betz disposition, sä mätte man ej bchöfwa bewisa att en noggrann eftersyn derä, tkll förekommande as dMr förstörelse, är oundgängelig.— Hwarje cnffi^) äuHllare, som äger widsträckt ftog, omgifwcn af koAf^ grannar har alltid af erfarenheten sätt lära, sttRied all ben kostnad, en Skogwaktare giedförer, denia lägenhet häldre bör mäkjas, än att finna sin stor tid stter annan tilgripen och utplundras
Sä förhällcr det sig äfwcn med den almänne Skogs-hushällningcn: wiherligcn kunna mihörik yppak wid bewakningen deraf; men wid närmare Mendt <» saken, skall man finna den wara en följd cf andre mitztag och försummelse, antingen i aflöningssätter lier eftcrspnen.
Medgifwrs gcrna^ alt beha kin a :äla rättelse och förbättring, men att pasta, att fd aägras försummelse, all Skogs - betjening l-'r ufderr s, samt att, frän olägenheten deraf, flata till vödn-E- -ig - 6^ Den 19 September. hctn af alla Krono-Skogars uplätandc och försäljande, dctwore näaot när detsamma bäde i slutkonst och päfölder, som akt pästä, bet Armeen bör afskcdas för bet ctt detachement brister i sina skyldigheter, eller att man ejbör bruka och besä Jorden, efter äfwen ogräs derigcom befrämjas i sin wäxt.
Med alla de fel och ofullkomlighcter SkogsBwakniugen will päbördas, blir det dock en sanning, ar
,ä de orter, där skogSbrist bfwerklagas, sä finnas Km, - Skogarne bibehällna , dä deremot dc cnskildte Sb<arne under ctt tygellöst sjclfSwäld alldeles förswunnit. ch förwandlat sig till kala Berg-Backar.
Finnes Skogen till en och annan Egendom bibeyällcn, sä hLdct ej skcdt utan att
Ägaren antingen sjelf gifwit siMLdan att wara Skogswaktare, eller ock hällit sig en 'Slån; Och med alla missbruk, som i sednare fallet 'mnat förefalla, har dock nyttan warit synbar i jemiföelse emot tillständet med de Skogar, som blifwiklcrnade utan all wärd och tillsyn.
För nägra är sedan war Skogarncs wärd anfir/!'od> Krono-Bctjeningcn; men som man snart blef warse, >wad Skogarne derigenom ledo, emedan KronoTctjeniigen omöjeligen kunde medhinna cftcrsigten af Skogane och fullgöra sina skyldigheter wid sina eljest nog willyftiga tillförordnade Sysslor; sä blef alt ätcrsiälldt pä gamla foten.
Jag will ej beswära Riddersiapek oh Adeln med undersökning eller bcwisning huru ffiikct eirot den Allmänna Skogshushällningcn, som disserligee kan tala förbättring, likwäl i bet mästa uppkomma- af okunnoghct om hushällningcn med Skogarne i ella Rikets Prvvincer, fclsiagne spcculationer eller ock caeiniyttiga afsigter pä det Allmännas bekostnad ; sädant kan ej undfalla Riksens Ständers eget upply - Den 19 September. 655 upplyfta omdöme, och anser jag kjeller widare behöfwa delvisas, att sä länge Allmänningar och Krono-Skogar finnas, hwaraf förlusten, sä i allmänt som i enskildt afseende skulle blifwa kännbar, sä är oundwikeligt, att nödig betjening till deras wärdandc warder bibchäl--^ len, och till ett rätt winnandc af ändamälct med tarfwclig utkomst försedd.
Men dä Rikets i flere afseende» tryckande behof fordra, att alla tillgängar genom wäl uttänkte hushälls-planer warda anwända till sä mänga nödiga ändamäl, som möjcligcn kunna med hwarandra förlikas , bör jag icke fördölja huru under omtanka», att Skogs-Bctjcningen kunde ställaS pä den mäst wcrksamma fot, mig förefallit, att, jemte den nytta samma SkogS-Betjeniug i fredstid bör göra till Skogarnes wärd, skulle de i krigstider kunna uträtta gansta mycket till Rikets förswar.
Nyttan och nbdwändigheten af Jägare efter nu antagen Tactique, är allmänt känd.
Utan att nedsätta wärdet af de Jägare - Corpser, som utaf Regementerne tillstapaS, torde man likwäl ej kunna bestrida, det de i slutkonst och fintlighet att utwäga sig pä obekanta och okända tracter, aldrig kunna uppnä den höjd, som en Troup, hwilken hela sin tid igenom mäste umgäS med Gewäret och lefwa i Skogarne.
Antalet af Skogwaktare i Riket utgöres af omkring 4OO Man, af hwilka de flesta hafwa nägorlunda goda Boställen, och de öfriga stolle kunna röhälla en jemngodhet med ett ringa biträde af Kronomanskap till torpens uppbyggande och jordens rödjande lill den höjd, att Skogwaktare!: sjelf förmädde arbetet fullfölja och Bostället underhälla.
Till detza tjenfter saknas aldrig flere sökande, och emot löfte och säkerhet, tttt framdeles wara hugnad med en sädsn befordran, skulle 6§6
Den 19 September. skulle denna'Troup alltid kunna hällas fulltalig i krigs» tid-cr, utan att de äldre Skogwaktarcna behöfdc ut» cckMmenderaS, utan kunde desse i krigstider sysslosättas ^mcd den egrnteljga Skogswärden öfwer större Distr!» eter, under det yngre Ordinarie Skogwaktare sä wäl som Extra Ordinarie nyttjades i kriget.
För att hwarken betunga Kronan eller Folket mch> sammandragande till Möten, som i anseende till Skogwaktckres^kringspridda läge wore känbart, sä tror jag Ingen annan Exercice i fredstider bchöfdcs eller kunde päräknas, än att till hwarje Skogwaktare blef" we lemnadt ett godkändt Gewär och nödig Ammunition till öfning uti skjutande och ett kort Reglemente, uti hwilka bäda delar L)fwer»Jägmästarena i sina Distri, e^er börg wara answariga för KarlarneS färdighet, sä att, dä k ig infaller och Trouppen blir samlad, dr genom öfning i det öfriga, snart kunna komma i tjenstfärdiKt ständ.
Utaf Rapporter, som ärligen ingä till löfwerKof-Jägmästarcn, kan inhämtas, att ett ej obetydligt antal Odjur af Jägare - Betjeningen blifwa fällde och fängade, dels genom Skallgängar och dels pä annat sätt., och äligger dem nu, efter sednare Skogs-Förordningcu, att ärligen föröda ett wisst antal.
Ehuru kostsamt och brswärande man anser Jagttygs under» hällande och Skallgängar, sä är det en sanning, att om dessa medel ej wore att tillgä och blefwo bibrhäll^ na , skulle Odjuren till en otrolig mängd föröka sitt antal och snart utsträcka sina besök äfwen till förr o» besökta Orter, hwilkas Jnnewänare med liknöjdhet anse Jägeri-Statcns afskcdande, emedan de ej känna den stora afgäng pä kreatur, som andra Orter fä widkän» naS.
I annat afseende, än akt det blifwer ett gäl, lande Den 19 September. 657 lande skäl, att i samma mohn , som Skogarne i Riket för minska, sä försvinna äfven Odjuren 7 kan jag ej medgifva mig Hafwa alätt r hvad .jag Härutinnan anfört.
Om man cftcrsinnar akt detta , samt /harn mänga är förbigär, förr än Kronan af Iägcrie - Betjeningens Löner och deras Boställen kan draga nägon betydelia fördel; art Frlket t AO a äz.O är, som d^- ras lifstid kan supponeras , blcfwe snarare tärande ött Närande Medlemmar, ty det väldet kunde väl intet begäs , att rocka I a 11 c höfrö aren a tfrän Löner och Bo» ställen i deras lifstid, och att ett sädant vrmjuäicao Nti Indelnings - Wcrkets rubbning kunde medföra be-» tydliga följder , med mänga andra skäl, som more att anföra, sä finner man snart- att ingen Stat kan ligga Kronan mindre lill last än denna, utan tvärtom efter mitt här ofvannämNdc project, tjena till indragning af nägon annan Corps , som kostar Staten stora Summor, och det utan att Krigsmagten till an» tal eller verksamhet blcfwe fbrMindstad.
För min del Zr jag
Lfvcrlygad derom, alt, jemte den nytta Riket afen sädatt Tronpp i Militairistt afseende kunde draga, blcfwe den derefter jemväl i Cconomistt afseende iverk samm a re»
För en sann Militairist ösprit, mäste smä egen» Nyttiga afstglcr försvinna, hälst dä de innom Corpsen blifva ansedde med förakt, utom förlust af Tjensten, som alltid med förseelser i denna väg borde wara förbunden; och Förmäns bemödande, att widmaglhäliK rättvisa och ordning, stolle ofelbart wirNa fullkomligare framgäng, dä verkställigheten af Föreskrifter och Jnstrult-oner blefwe understödde af en Militairist noggran het, lydnad och stynbsaMhet.
Tredze Band.
L4, L5» Herr 658 Dcn 19 September.
Herr L r u n c r « n 3 , Lustok ^öolpb, up» läste ckl Oictamcn, sä lydande: Riksens Ständers Economic- och Bcswärs-Utstött har, jemte indragning af Jägeri - Staten, föreslagit ätskilliga hufwudsakliga förändringar sä wäl i Kongl. Fö: ordningarne om Skvgarne i Riket af den 1 Augusti 1805 , som i den för, ledet är den iz April utgifne Kongl. Jagt-Stadga.
I egenskap af Secreterare wid töswer-Hof-Jägmästarc» Cmbctet har jag wid tillämpningen af dista Förordningar med uppmärksamhet följt de ämnen, som deruti förekomma, och anser mig af denna orsak ej allenast befogad ulan ock skyldig att uppgiswa de anmärkningar, hwartill Utskottets Betänkande, enligt min dfweripgelse, lcmnar anledning.
Jag börjar med dcn förcstagne indragningen af all Jägeri - Betjening, hwilkcn flyktigt och i altför allmänna och obestämda ordalag dömmes, att hofwa försummat Skogarncs wärd, och att sakna nödig kunskap i Jagt och Ojurfäng.
Denna swära men tillika obestyrkta beskyllning mot en hel Corps, utan undantag, är lika härd som orättwis.
Jägeri- och Skogs-Bctjeningens obehagliga befattning att pä allmänna skogar fördela stogs-effecter utsynings-tagare emellan, att hindra olaga hyggen och jagt, att lagföra äwcrkare och Lagbrytare, skall göra mänga mistnöjda, och detta rnistnbje, som smäningom öfwergätt till en nästan allmänt rädande ton , har warit wcrkande orsaken till de bfwerdrifna berättelser man afgifwit om skogarnas behandlande och försummade wärd, och jag fruktar torde äfwcn haft nägon inflytelse pä Utskottets hemställan.
Skogseldar oftast antände af okynne, de djerfwaste äwerkningar, werkön af stormwäder, äro omständigheter som i synnerhet ästadkommit det mindre önskcliga tillständ hwarf ätskillige stegar befinnas, men dä Jä, gcri - Den 19 September. 6ss Kerr-Betjeningen äfwcn med den bästa wilja ej kunnat
Mant förekomma bör det ej rimligen räknas dem till last.
Det är likwäl möjligt och icke utan exempel, att personer — ibland denna Betjening finnas, som missbruka det förtroende dem blifwit lcmnadt eller som icke ärga det nit och den skicklighet man har räkiighck att af dem fordra ; men icke sär deraf dragas den af Utskottet antagne slutföljd, att hela Corpsen bör förswinna.
Alla tiders erfarenhet har tp tvärr wisat att äfwcn walet af dem, som bekläda wigtiga och högst oumbärliga Embeten i Staten icke altid warit lyckligt; men icke hafwa dessa Embeten derföre skäligen bordt eller kunnat uphäfwas.
Missbruket försummelsen, eller okunnigheten höra kill personen, icke till tjenste».
Den som dermed bcwisligcn beträdes, bör straffas eller afsätta-, och detta öde har äfwcn drabbat felaktigt Jägcri-Bctjente.
Att äter utreda huruwida deras tjenster äro nödige eller öfwerflbdige, nyttige eller skadligt, dertill fordras en närmare granskning, än den, hwarmcd Utskottet syneS hafwa beswärat sig.
Om allmänna Skogar stola blbehällas» om Rofdjur stola utödaS, sä mäste wärdén af de förra och utförandet af det sednare uppdragas ät serstilke personer, som i dessa ärender äga tillförlitlig insigt.
Huru kan man föreställa sig, , att Krono, Betjeningen, hwars egentliga göromäl böra upptaga bess hela tid, skulle medhinna att stöta och bewaka widsträckl„a Skogar, och är dek gifwit, att mera oegennytta j mera nit och skicklighet hos denna Betjening, än hos den andra, skulle upptäckas?
Detta har Utskottet likwäl förmodat.
Spär af förödelse kemnade Krono - Bristningens korrta befattning med KronvSkogarne under det förra kriget, och i Finland, min hemort, der Margar till myckenhet uppehålla sig, hafwa Skallgängar under Krono-BetjenteS och Skall-Fogdars inseende, med sä liten framgäng blifwit anställde, att o. agtadt 660 Den 19 September. agtadt den betydliga skada Jnnewänarne tedo genom Odjurens framfart, de likwäl funr.o tjcnligast att inställa en ätgärd, som medförde oordenklighcter och tidspillan, nian akt ändamälet mig wettcrligen nägonstN wannS.
Deremot inhämtas as ingifnc Rapporter, akt sällan nägon Skallgäng af Afwcr - Jägmästare blifwit anstäld, hwarwid ej nägon Warg blifwit dödad, andra med fördel widtagne anstalter till Odjurens utrotande oberäknade; och sedan Kongl. Maj:t i Räder fbrklarat, att till Afwer-Jägmästare ej andra mäga förcstäs och antagas, än de som wisa stgäga Thevretista och Prattiska kunskaper i Skogshushällningcn samt bäde hdgrr och lägre Betjening under en jemn och odelad befattr ning med Skvgarne, mäste winna kännedom om deras skötsel; sä torde Kronv-Bcljcningcn hwarken i det ena eller andra afscendct kunna sättas i jemförelse med Afwcr-Jägmästarne och den Betjening, som äger ätlpda deras föreskrifter, hälst berörde Betjening serskilt genom FdrsattNiNgayne är älagd, att ärligen werkstäila Plantering och utgöra trissa Rofdjurs stott.
I anseende härtill och dä den besparing och inkomst, som för Stats-Werket uppkommo genom indragning af Jägcri-Statens obetydliga Boställen till en stor del upptagne och odlade af Jnnchafwarne sjelfwe, wisserligen icke swara emot den förlust Kongl. Maj:t och Kronan skulle tillskyndas genom SkogSlägenhetcrs obrhindradr förstöring» som till Flottornas och andra publiPia behof hittils lemnat sä kraftiga understöd, kan jag för min del ej annat, än pä det högsta bestrida en total indragning af Jägeri- och Skogs-Staten.
I be Orter, der Odjur icke göra stada, och der ingen eller vbetyblig
Skog finnes, tror jag deremot, att JägcriBetjcningcn till antalet kunde förminskas eller alldeles fbrswinna , hwaröfwer dock töfwcr-Hof-Jägmästaren och Konungens wederbörande Bcfallningshafwande förut torde