Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs åsigt skiljer sig från min, och denna skilnad består deruti, att då tillgångarne varit så lillräcklige att intet utaf de af Hr Grefven afsedda mindre företag blifvit af StatsTJIsk. tillstyrkt på annat sätt, än att medel till desammas fullbordande finnas inom de uppgifna tillgångarna, så liar jag önskat bifall till verkställandet af dessa företag, och derföre ansett mig böra föreslå en sådan form, hvarigenom den kunde af R.
St. bifallas; dä deremot Gr.
Frölich skänker företräde åt en sådan form, hvarigenom dessa företag möjligen kunna blifva verkställda, men hvarigenom äfven motsatsen kan inträffa, i händelse nemi. K.
M. skulle pröfva medlen lämpligare böra användas lill andra företag af enahanda beskaffenhet.
För öfrigt får jag protestera mot den af Gr.
Frölich framställda sats, att det icke skulle vara ett föremål af nationel egenskap, eller som intresserade hela Svenska folket, att upplifva Sveriges sjöfart genom alt Öppna hamnar på Rikets kuster, eller alt det kunde vara likgiltigt för Svenska nationen, om våra ödemarker, i brist af communieationsanslalter , för alltid förblifva otillgänglige för kommande slagten.
Del må vara Hr Grefven förbehållet alt tro det Ulsk. blott ifrat för särskilda orter; men nr en så inskränkt synpunkt har StatsTJtsk. icke kunnat betrakta frågan.
Föremålen äro icke stora eller små, derföre att de larfva en större eller mindre anslagssumma; utan föremålets storhet eller vigt beror af detsammas egen natur.
De små föremålen, som sinsemellan bilda ett sammanhängande helt, som verka till Statens gagn och nytta, kunna vara mycket gagneligare, än ett stort företag, som kostar millioner, såvida man deraf icke kan ernå samma directa fördel. 22 H. 32 D e ii aa Mar» f. m.
Härmed liar jag icke för afsigt att klandra de canalföretag, som hittills ägt rum; jag har hlolt velat fästa uppmärksamhet på den allmänna opinionen, som vid många lillfällen uttryckt sig, att man måhända hade framkallat en större productionsför måga, om de anslag, sorn blifvit bekostade på större och mera genomgripande canalanläggningar, i stället hade blifvit använda uti spridda delar af Riket, för att der framkalla en ny produclionsförmåga och nya krafter.
Det är denna åsigt, från hvilken Utsk. har utgått.
Den må varn oriktig uti Hr Grefvens uppfattning; men så oriktig är den icke, att den berättigar någon att mot Utsk. framställa anmärka:!' af den beskaffenhet, som här blifvit gjorde.
Jag inskränker mig till detta yttrande, intilldess ämnet uti dess detaljer förekommer.
Hr von Hohenhausen: Sedan R. o. Ad. beslutat att företaga betänk, punktvis, oell på sådant sätt redan länge fortskridit, så synes det mig vara mindre lämpligt att nu ånyo uppväcka en preliminär discussion angtde ett sådant föredragningssätt löride någon större del af betänk.
En discussion öfver hela betänk, föregick första punktens föredragning.
Frölich, så väl som till R. o. Adis öfriga ledamöter, hemställer jag, huru discussion öfver betänk, blefve möjlig, om någre andre ledamöter, som hyste olika åsigter med Hr Grefven, fästade sig vid några andra punkter angtde hamnanläggningar eller strömrenSningar, eller hvad det vara må, enär vi derigenom kunna komma ali öfverlägga om alla punkterna på en gång, och då ser jag icke till hvad resultat öfverläggningen skulle leda.
Företages deremot hvarje punkt särskildt, så äger hvar och en sin frihet att yttra sig om lämpligheten af hvarje särskildt föremål, och kan afstyrka hvad han icke vill hafva antaget samt tillstyrka hvad han bifaller.
Jag tror således det vara lämpligast att fortgå på sätt som vi börjat.
Hade Gr.
Frölich velat afslå alltsammans, då medgifver jag alt det varit skäl alt ingå uti en allmän discussion öfver dessa frågor; men då han det icke önskar, ser jag ingen anledn., hvarföre han skall fortsätta en allmän discussion på sätt som han öppnat densamma, och får jag derför tillstyrka R. o. Ad. att fortsätta betänkis afgörande, på sätt som hittills skett, så all vi nemi. öfverlägga och besluta öfver hvarje punkt särskildt.
Hr Nordensköld: Sedan R. o. Ad. nu nfgjorl littiis A och B, såkomma vi nu till litt.
C, som afhandlar större mål, i afseende hvarå jag anhåller att få nedlägga min extrastatsreglerings ekonomiska och politiska tro.
Jag tror att en extra-statsreglering kan omfatta 4 särskildta hufvudföremål, nemi. hvad som angår det rent militära och det militärtekonomiska, det rent civila och det civilt-ekonomiska.
I första rummet slå fästningsbyggnader och kanoners anskaffande för armeen och flottan.
Till andra slaget hör byg - D e n 22 Mars f. m. gande af caserner och skjul till förvarande af Kronans effecler.
Till det tredje slaget kan man hänföra kyrkor och skolbyggnader, och lill det fjerde canalanläggningar och hamnbyggnader.
Men för all räll ordna emellan dessa 4 casus, är det nödigt alt framställningen derom kommer från en makt, som äger en allmän öfversigt af det hela,, på det man icke må bygga för manga hamnar eller upptaga för många canaler, under det man å andra sidan försummar att tänka på försvaret, eller tvertom.
Konungen är den, som kan bedomina delta från den högsta synpunkten, och Han har Statsrådet, som kan lemna Honom upplysningar, och när Han har fattat sitt beslut, sker framställning derom till Ständerna, som discutera saken och i vissa full lemna afslag, i andra bifall, allt mycket lagligt och lätt.
Mili tanke är således, att i fråga om hvarje utgift bör propos, derom komma från Konungen, och min anhållan är derföre, alt, då vi punktvis afgöra detta betänk., de herrar, som deltaga i discussionen, ville lemna uppmärksamhet deråt, om K.
M. begärt liela den summa, som StatsUtsk. föreslagit, eller någon del deraf, eller ingen del deraf.
I första fallet voterar jag ja, men i det sista ovillkorligen nej.
Jag har velat säga detta på förhand, på det discussionen må taga den vändning, alt jag må få plats för mitt sätt alt votera.
Den. värde talaren, Hr von Hohenhausen, liar erinrat Ståndet om dess fattade beslut att afgöra detta betänk, punktvis.
Detta beslut minnes jag ganska väl: men jag har omöjligen kunnat förstå det annorlunda, än att man derigenom bestämt, alt man icke skulle kasta om frågorna, utan. afgöra dem i den ordning, som uppställningen föranleder.
Gm man nu möjligtvis kan företaga flera punkter på en gång, så vet jag icke, att något hinder derför möter i det fattade beslutet.
Då jag undantager 3:ne speciella anslag inom de punkter jag ansett böra afslås, så har min mening icke kunnat vara, att R. o. Ad. skulle på en gäng godkänna dessa 3:ne speciella anslagsfrågor.
Jag har förutsatt, alt sedan R. o. Ad. på en gång punkterna, skulle dessa 3:-ne anslagsfrågor kunna hvar för sig blifva föremål för R. o. Adis afgörande.
Jag har utpekat dessa 3:ne punk ter, icke af någon förkärlek för dem, annorlunda än att jag ansett dem hafva inkommit i helt annan cathegori, än den hvartill de höra.
De höra lill sådana föremål af allmänt nyttig beskaffenhet, till hvilka allmänna medel böra anslås, då deremot de öfriga punkterna cäro af mera enskild beskaffenhet.
Delta, torde äfven till någon del lända till svar på hvad Frih.
Sprengtporten anfört emot mitt sista yttrande; men jag finnér beklagligen, att, då jag omtalade de ofullständiga undersökningarna, och de iner eller mindre oriktiga motiver, sora legat till grund för undersök ningarnes anställande, Hr Frilen trott, alt min anmärka.
Dea 11 Mai s f. m. i det fallet kunnat på något sätt sträcka sig till StatsUtskrs ledamöter, eller till Hr Frihrn personligen; ty annars hade lian icke kunnat svara mig på sätt som han gjorde, såvida jag icke skall förutsätta en annan omständighet, nemi. alt jag råkat vidröra något s. k. chateau en Espagne, som kommer att lysa litel för mycket för Hr Frihms ögon.
Jag erkänner således icke, att jag gjort mig förtjent af den tillrättavisning jag erhållit.
Jag har dessutom icke, såsom Hr Frihrn förmodat, yttrat någon likgiltighet för sådana hamnar, som jag ansett vara af beskaffenhet att påkalla allmänt intresse.
Derföre har jag tvertom jemväl undantagit hamnen vid Höganäs; men jag har icke kunnat betrakta ett föremål såsom varande af allmän beskaffenhet, derför att en eller annan ledamot af BorgareSt., uppskickad såsom riksdagsman från den ena eller andra staden, helt ödmjukt anser ett förslag om anslag till den staden vara ett allmänt föremål.
Man måste nemi. skilja emellan absolut och relativt allmänt nyttiga föremål
Jag kan således icke tro mig böra vara ett mål för så beskaffade förebråelser för 1 i k — gillligliet för det allmänna bästa, som jag fått uppbära.
Hvad specieit angår odlingsföretag inom Riket, så har jag tyvärr sjelf alltför mycket fått pligta för hågen att odla och aftappa vatten, i hopp att derigenom bereda mig sjelf och det allmänna några fördelar.
Det är vanligtvis händelsen med dylika företag, att man alltför mycket låter dåra sig af det värde man anser jorden i sig sjelf innefatta, och glömmer den stora statsekonomiska grundsats, att det blott är de capitaler, som nedläggas, eller som finnas nedlagda på jorden eller naturämnena, som åt desamma gifva värde.
Jag känner icke huru vidt Frih.
Sprengtporten sträckt sina forskningar uti sådana detaljer af statsekonomien; men jag är öfvertygad, att vi en annan gång skola blifva af samma tanke i denna fråga.
Emedlertid får jag förklara, att om en sådan allmän opinion varit utbildad, som Hr Frihin nämnt, rörtde nödvändigheten att bevilja anslag i smått till en mängd särskilda localer och personer, så har jag aldrig erkänt denna opinion och kommer aldrig att erkänna densamma.
Jag fortfar således att, utan afseende på den speciella fråga, som nu af Hr Nordensköld blifvit inledd, nemi. att blott betrakta hvad K. M. i sin propos. framställt, begära den propos., hvarom jag redan anhållit.
Hvad Hr Nordensköld sagt, kan, det medgifver jag, vara riktigt; och vida bättre vore det, om anslag beviljades på grund af K.
M:s nåd. propos., äfven om de icke vore fullt ändamålsenliga, än om de beviljas i följd af något s. k. hugskott inom IliksStm, som företrädesvis ådragit sig RiksStms och StnlsUtskts uppmärksamhet.
Det är icke alldeles utan anledn. man fruktar sådant, då man vid denna riksdag sett, huruledes deputationer anlända, och huruledes StalsUtsk. uti sednare betänk, tillstyrkt canalanläggtiingar, som det uti Den a2 Mars. f. m. 253 första betänk, afstyrkt.
Det är icke för det att StatsUtsk:s ledamöter hafva beviljat ett anslag, och icke för det jag misstänker, att det dervid frångått sin öfvertygelse, utan emedan jag anser denna väg alt erhålla anslag vara alldeles oriktig och alltför vådlig, icke blott för närvar.
Ständer, u~ tan äfven för kommande, enär man dermed icke handlat efter hvad man kallar grundsats, som jag motsatt mig dessa anslags beviljande.
Frölich anser jag det visserligen bättre hafva varit, om K.
M. hade kunnat framlägga en allmän plan för de vägbyggnader och andra dylika arbeten, som kunna komma i fråga.
Men skälet hvarför så icke skett kan icke vara något annat, än just brist på det anslag, som R.
St. nu förmodligen komma att bevilja lill en styrelse i och för undersökningar rör:de allmänna arbeten.
Om medel dertill funnits, och undersökningarne följaktligen kunnat göras, så hade K.
M. också kunnat för R.
St. framlägga en omfattande plan lill sådana arbeten intill nästa riksdag.
Men när nu sådant icke kunnat äga rum, och R.
St. äga tillgångar vida utöfver dem, som tillförene funnits; så måste jag anse riktigt, nyttigt och för landet lyckligt, att man genom enskilda motioner uppgifvit sådana behof, hvilka genast blifvit föremål för R.
Sits pröfning.
Det är möjligt att R.
St., likasom deras StalsUtsk., kunna misstaga sig uti bedörnmande af det ena eller andra föremålets större eller mindre vigt.
Men sådana misstag hade likaväl kunnat äga rum, om K. M., utan förberedande, omfattande undersökningar, uppgifvit föremålen.
Vanligtvis hafva de propos:r, K. M. vid denna riksdag framställt, varit underkastade mera klander än enskilda motioner.
Det hade således kunnat hända, att R.
St. satt i främsta rummet hvad K.
M. satt i det sista o. s. v. Man mäste derföre taga omständigheterna sådana de uro.
När man icke har andra propos:r eller uppgifter, än dem, som framkommit från enskilda motionärer, och öfver hvilka SlatsUtsk. yttrat sig, så bör man besluta öfver dem.
Sprengtporten har håde i dag och tillförene nogsamt ådagalagt riktigheten att särskildt pröfva hvart och ett föremål, som StalsUtsk. underställt R.
Jag instämmer med honom uti anhållan hos Hr Frih. o. Landtm, att få komma till den speciella pröfningen, på det att tiden nu icke må förloras, emedan vi vid hvarje punkts särskildta afgörande förmodligen få höra omsägas hvad som nu yttrats om frågorna i allmänhet.
Förekommen af Hr von Hartmansdorff, anser äfven jag det vara nödigt att granska frågorna i den ordning SlatsUtsk. framstäilt desamma; ty' huru skall man eljest kunna stadga sitt omdöme deröfver?
På den vägen kan man dessutom komma till det af-Gr.
Frölich åsyftade resultat, nemi. afslag på alla öfriga punkter, med un - 254 Den 22 M ii r s f. ra;. danlag af (fern lian velat bifalla..
Jag skulle önskat alt Hr Grefven icke ingått i någon pröfning om sattet huru riksdagsmän i andra Stånd utöfva sitt riksdagsmannakall,, äfvensom jäg förklarar, att, i händelse jag kommer att tala för ett eller annat anslag, jag derunder icke har någon enskild afsigt, eller talar som ombud för någon Corporation.
Jag förutsätter, att något sådant icke koni,mer i fråga inom R. o. A l , utan att en hvar föreslår hvad han anser vara nyttigt för Riket i det hela, ulan afseende på någon särskild orts eoskildta intresse; men hvad som är nyttigt för en ort, mäste på sätt och vis vara nyttigt för samhället på det liela taget.
Det skulle vara mig ok ärt, om Gr.
Frölich uti milt yl frände kunnat hemta anleda, för den förmodan, att jag velat afhandla någonting annat, än hvad sorn angår sjelfva saken.
Om jag med någon värme sökt försvara StatsUlskts åsigt, så har det skett af ameskä'.
Det ena, att bär är fråga om en verkligt vigtig nationalangelägenhet, och det andra, att denna åsigt blifvit bestridd af Gr.
Jag har dock icke funnit anledn. att icke ännu ytterligare söka försvara de åsigter, som inom SlatsUtsk.. gjort sig gällande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af Gr.
Frölich begärda propus, hade följande lydelse: ”Att, med undantag af anslagen till Albreehtssund aZji000 r:dr, lill hamnen vid Höganäs iqi.ooo r.dr, samt till försök med chaussee emellan Fahlun och Westerås 15,ooo f:dr, om hvilka anslag särskildta beslut sedermera fattas, alla öfriga anslag, ifrån och med upprensning af
Råneå eif till och med anslaget till oförutsedda kostnader, måtte af R. o. Ad. afstå*.”
Innan en sådan propos. för R. o.
Ad. kunde framställas, måste först R, o.
Ad. besluta att förändra den föredrngningsordning, som hittills varit vid föredragningen af detta utskotts-utlåt. om extra-statsreglertn iakttagen, och frångå det beslut
Ståndet fattade vid början af föredragningen utaf dessa betanktn.
Då det beslut, sorn R. o. Ad. då fattade, i Hr Landtm:* lanke icke var af den beskaffenhet, att det icke, ifall
Ståndet nu funne en annan föredragningsordning lämpligare, kunde förändras, ansåg Hr Landtm, sig böra hemställa till R. o. Ad., om Ståndet, i anledn, af Gr.
Frölichs förslag, ville frångå det föredragningssätt punktvis, som hittills varit iakttaget.
Det förefaller mig visserligen icke oväntadl då jag ihågkommer hvad sorn redin skett, att Hr Frih. o. Landtm, framställer en propos., på grund af sin egen deduetion i ämnet, och icke i öfverensstämmelse med hvad ledamöter inom Ståndet yttrat; men jag skulle tro, att en sådan framställning icke bort äga rum, då min mening icke kunnat vara, att
Ståndet skulle frångå hvad det DeD « Mars f. ta. beslutat om ämnets föredragning punktvis.
Del Hr likväl sanni, och jag skall derföre icke underlåta att medgifva en anmärkn., sorn kan genas, nemi. alt de särskildta anslagen, sorn komma efter punkten N:o 2 5 ang:de Alin editslund, kunde sägas hafva blifvit afslagna framför discussionen om Albreclilssund.
Om det derföre tillätes mig att så förändra min propos,, att alla anslagen, från och med det första om upprensning af Råneå eif, t. o. lii, det sorn afser canalledning emellan Wenern och Eiven, må förekomma tillsammans i en propos., så hoppas jag, att ingen anmärkn. kan göras i det hänseende, sorn skulle jag hafva afvikit från ordningen, eller att Hr Frih. o. Landtm, skall finna någon slags ens skenbar .inleda, att påstå, det försök blifvit gjordt att rubba det vidtagna beslutet att gå i ordning med frågorna; ty samtliga de uppgifna punkterna anser jag kunna i massa afslås.
Landtm, yttrade, det han, i anleda, af Gr.
Frölichs sista anförande, ansåg sig böra på förhand förklara, det han icke ansåg propos. kunna framställas till beslut, utan att de frågor, hvarom beslut skola fattas, först blifvit för Ståndet föredragna, och alt föredragning således först måste ske, ehvad frågan ang inge flera eller färre punkter.
Således borde, i Hr Landlnus lanke, såvida den hittills i afseende på detta utlåt, iakttagna föredragningsordning icke vidare skulle äga rum, beslut om ett annat föredragningssätt först fattas.
Hr Le f ren: Sedan Hr Frih. o. Landtm., genom sitt nu afgifna yttrande, sagt hvad jag önskade få säga Gr.
Frölich, så har jag ingenting annat alt tillägga, än att jag önskar det Gr.
Frölich ville lemna R. o. Ad. ostörd frihet alt besluta sedan man öfverlag!, oell att man mätte besluta i den ordning föredragningen sker.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i anledn. af Gr.
Frölichs framställning, ansåg alt någon förändring i hittills iakttagna föredragningsordning punktvis borde i detta ämne äga rum.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till e. m. plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m.
256 Den 22 Mars c. m.
Måndagen den 22 Mars i84i.
N:o 435 litt. C., i anledu. af erhållna återremisser af utlåt.
N;o 354 litt. C. a) Vattencommunicationer.
Norra districtet. i, 2, 3, 4t 5 och 6 punkterna.
Dessa 6 punkter biföilos. 7 : d e punkten.
Af Utsk:s första utlåt. i ämnet inhemtas, alt hela upprensningskoslnaden stiger till 25,000 r:dr, och Utsk. har nu föreslagit ett bidrag af Staten med 16,000 r:dr, således icke fullt tvåtredjedelar af det helas belopp.
Strandägarne borde således komma att bidraga med något öfver en tredjedel, så framt ändamålet skall vinnas.
I allmänhet och så snart det är fråga om företag i mera befolkade orter än de aldra nordligaste och mest gleslbebodda, såsom vid Råneå eif m. fl., hvarom nyss var fråga, anser jag visst bestämdt bidrag af ortens innevånare böra vara ett villkor för anslags erhållande, emedan ett dylikt bidrag är den enda säkra borgen man äger för företagets nytta.
Det är oss alla bekant, att betydliga summor blifvit i de norra länen af Statens medel använda, ulan att man just vet det en motsvarande nytta deraf följt.
Jag hemställer derföre till R. o. Ad., att ilrågavar. summa måtte beviljas , endast med villkor att ortens innebyggare sjelfve bestrida ålerstoden af den kostnad 25,ooo r.dr, som här skulle erfordras.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade oförändradt bifalla Ulsk:s förslag i 7 punkten.
Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröslat nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
Jag får utbedja mig få veta, hvaruti egentliga skilnaden emellan Hr von Hartmansdorffs och Utsk:s förslag består.
Skilnaden ar, att om StatsUtsk:s betänk, bifalles, så hafva 16,000 i:dr beviljats utan D c ri 11 Mars e* m. utan förbehåll; men om de beviljas på sätt jag föreslagit, så sker det med villköl’, alt ortens innevånare gifva de qooo r:dr, som fattas, för alt fullborda della företag, hvilket i det liela skulle kosta 25,000 r:dr. Gr. Anckarsvärd:
Jag hemställer, huruvida det går an alt inleda discussion öfver denna fråga, hvilket jag befarar vara för sent.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad discussionen om hufvudsaken anginge, så hade R. o. Ad. redan förklarat den vara fulländad, men hvad anginge contra-propos:ns lydelse, vore den fullt öppen.
I det fallet har jag försummat mig, ly jag hade visserligen haft åtskilliga aumärkn:r att göra i afseende på Hr von HartmansdorfFs förslag, men jag tror mig icke tillsländigt att göra det nu, sedan öfverläggningen avancerat så långt, utan måste åtnöja mig med att votera för Utsk:s betänk, utan förbehåll, emedan det icke för mig är utredt, huruvida orien verkligen är i belägenhet att kunna bidraga med denna kostnad af qooo ndr.
Oin jag ej misstager mig, har orten erbjudit sig alt af hvarje rök lemna 3 dagsverken, och delta synes mig för den orten vara allt hvad den kan åstadkomma, ly i saknad af penningar kan der blott bidrag med arbete lemnäs.
Jag täger mig friheten hemställa, huruvida Hr Frih. o.
Landtm, tillåter mig meddela en upplysning 0111 hvad som tilläfventyrs undfallit
Hr von Hartmansdorff, då han framställde sitt förslag, nemi. att StatsTJtsk. tillstyrkt R.
St. att hos K. M. i 11 nd^ anhålla, att för hvarje sådant arbetsföretag, der det icke är bestämdt att ortens innevånare böra lemna något bestämdt bidrag, K. M. i alla fall täcktes bestämma det efter sig företeende omständigheter.
Således, i händelse orten kan billiglvis komma att gifva mera än Sloramirals-embetets 3:dje afdelning vitsordat, så lärer, enl. R.
St:s rind. hemställan, K.
M. icke underlåta att bestämma det.
Om det tillåles mig besvara hvad sorn anföres emot min mening, så får jag för R. o. Ad. förklara, det jag befarar, att derest icke R.
St. antaga något minimum såsom det yttersta villkoret, hvarunder sådana bidrag beviljas; så kan det komma derhän, att hvarje ort förklarar sig så fa t tig och eländig, att hon ingalunda kan något lill företaget bidraga, om icke kanske med några dagsverken på röken, såsom här är uppgifvet.
Efter någon jemkning i conlra-propos:us lydelse, förenade R. o. Ad. sig om att godkänna följande voter:s-proposition: 12 II. 33 a58 Den aa Mars c. ro. Den som oförändradt l>iFaIler StatsUlskts förslag i ^;de punkten af afdelningen ang:de vattencommunicalioner uti StalsUtskts utlåt.
N:o 435 lit!. C., voterar )a; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifalles detta förslag, med villkor, att ortens innevånare, till fullbordande af ifrågavar. upprensningsarbete, bidraga med en tredjedel af kostnaden, vare sig genom arbete eller i penningar.
Efter voteringens slut, befunnos röslerne Lafva utfallit, som följer:
Ja — 2^.
Nej — 36. 8:de punkten.
Denna punkt Lief af R. o. Ad. bifallen. 9: d e punkten.
Ulskrs förra betänk, visar, att här blott är tillstyrkt, alt Slaten skall lemna en tredjedel af kostnaden och ortens innebyggare det öfriga.
Men som detta villkor väl står i contexten omtaladl, men icke i sjelfva beslutet, så hemställer jag vördsamt till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., att vid beviljandet af ifrågavar. summa mätte fogas förenämnda villkor, så att det finge heta, att det äskade anslaget 6000 r:dr beviljas, med villkor att ortens innevånare bekosta återstoden af hvad som behöfves» Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad.behagade oförändradt antaga Utsk:s förslug.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bevilja det föreslagna anslaget af 6000 r:dr, med det villkor, att ortens innevånare bekosta det öfriga, som erfordras till fulländande af ifrågavar. arbete.
Jag hemställer om här icke borde införas samma tillägg, som vid den nyss genom votering afgjorda punkten, nemi. att ortens bidrag må lemnäs genom arbete eller contant, på det alt icke alltför mycken olikhet i besluten må uppkomma.
Jag tror att delta också varit Hr von Hartmansdorffs mening.
Hr von Hartmansdorff yttrade att det vore hans mening.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att för det ifrågavar. ändamålet bevilja ett anslag al 6000 i:dr, med villkor alt ortens innevånare sjelfve genom arbete eller Den aa Mars c. ra. bidrag i penningar bekosta det öfriga, sora erfordras för ifrågavar, strömrensning. io:de punkten.
Denna punkt bifölls. ii:te punkten.
Jag anser mig skyldig att vid detta tillfälle fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på förevar, fråga.
Den är visserligen obetydlig relativt till de andra stora frågor, som bär afhandlas, men är dock af vigt för den ort, hvilken den angår.
Norrtelje stad, belägen vid en vik af Östersjön, är den enda stad emellan Stockholm och Gefle, der några handtverkerier finnas, och som verkligen också är af vigt för den kringliggande landsorten, äfvensom för den dervar. högst betydliga skärgården.