Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta väl ej kan vara rigtigt, anhåller jag att mom:t måtte återremitteras, på det att Riddarh.-Utsk:t må så stilisera detsamma att hvad jag anmärkt icke må kunna inträda.
Till en början får jag besvara Hr Anreps anförande med att endast hänvisa honom till den af R. o. Ad. redan antagna ingressen til! 21 §:n, enl. hvilken en sådan fråga, som den Hr Anrep omnämnt, skall komma under R. o. Ad:s öfverläggning och beslut.
Hvad åter beträffar de förslag, som Gr. Björnstjerna och Frih.
Klinckowström framlagt, så måste jag på det bestämdaste motsätta mig desamma.
Hvartill ett utbyte af ordet »gemensamma» mot »rörande» skulle tjena, mägtar jag verkl. ej inse.
Vi måste ega någon anknytningspunkt mellan Riddarh.-Ördn:n och Grundlagen, och då denna icke blef bibehållen i 6:te §:n, hvilket jag högeligen beklagar, måste den iakttagas här.
Björnstjerna har till försvar för sitt förslag yttrat, att Landstingen representera blott länen, men att R. o. Ad. representerade hela Sverige.
Nej, M. H.l vi representera icke Sverige, vi representera ingenting — eller på sin höjd våra minnen; endast i egenska]) af medborgare i allmänhet ega vi hädanefter tillfälle att verka hvad vi kunna inom det politiska lifvet; i vår slutna krets hafva vi icke någon sådan rätt.
På Adelsmötena kunna vi endast öfverlägga och besluta angående våra egna angelägenheter, och för behandlingen af dem är det af Utsk:t framlagda förslaget fullt tillfredsställande.
Jag yrkar således afslag å såväl Gr.
Björnstjernas, som Frih.
Ehuru jag således gillar syftningen af detta morn., skulle jag emellertid önska en återremiss af detsamma, men detta af helt andra skäl, nemi. desamma som legat till grund för Ståndets beslut att återremittera 7:de §:n 4:de mom:t.
Hamilton har redan så fullständigt utvecklat huru svårt det är att h. o. h. bortkasta förslaget, om att R. o. Ad:s ledamöter icke skulle kunna förmenas bevista Adelsmötena, alldenstund, då grundlagen tillägger R. o. Ad. rätt att besluta öfver privilegiifrågor, dess ledamöter ej borde förvägras att, när sådana frågor förekomma, så mangrannt som möjligt infinna sig.
Då sistnämnda mom. föredrogs, yrkade jag återremiss af detsamma, under förklarande att jag vid 2l:a §:n 4:de mom:t ville framställa samma yrkande, på det att (Jtsk:t måtte blifva satt i tillfälle att omredigera detta mom. till öfverensstämmelse med den i 7:de §:n uttryckta tanke.
Detta torde icke kunna ske på något annat sätt, än att R. o. Ad. afsäger sig sin motionsrätt i pri vilegiifrågor.
Några olägenheter kunna deraf ej uppstå, ty skulle någon önska ändring i våra privilegier, kan ju motion derom väckas i någon af kamrarne, hvarefter, sedan Konung och Riksdag bifallit densamma, Adelsmötet får besluta i sista instansen.
På denna grund yrkar jag således återremiss, men vill ännu en gång förklara, att jag dermed ingalunda anslutit mig till Gr.
Björnstjernas och Frih. Klinckowströms förslag. 164 Den 11 April e. m. Frih.
Jag har begärt ordet egentligen med anledning af hvad Hr Anrep sednast yttrade.
Hr Anrep måtte h. o. h. hafva förbisett den 16 §:n, hvilken stadgar, att, om pollett blifvit vägrad en ledamot, så eger denne att få förhållandet anmäldt vid först inträdande sammanträde hos R. o. Ad., på hvars afgörande frågan beror.
För öfrigt torde väl frågas, huruvida en ledamot skall uteslutas från rättigheten att deltaga i R. o. Ad:s sammankomster, vara att hänföra till R. o. Ad:s gemensammma angelägenheter.
Oxenstjernas yrkande om monuts återremitterande i och för dess omarbetande i den syftning, att R. o. Ad. skulle afsäga sig sin motionsrätt i privilegiifrågor, måste jag på det högsta opponera mig.
Jag yrkar bifall till mom:t i dess af Utsk:t föreslagna lydelse.
Jag medgifver, att det exempel, jag nyss anförde, var mindre lyckligt valdt, och jag vill derföre taga ett annat.
Om en person, tillhörande en adlig ätt, tror sig hafva visat sin rätt att vara adelsman och blifva antecknad å genealogierna, men Direktm vägrar sådant, och derföre en annan medlem af R. o. Ad. om förhållandet väcker motion hos Adelsmötet, svarar detta, att, som frågan rörer en enskild person, får motionen icke väckas.
Jag yrkar fortfarande återremiss af mom:t.
Jag kan icke finna någon förmån deri, att man binder händerna på sig i möjligaste måtto, så att, om en fråga af ganska stor vigt förekommer, det kan hända, att den af R. o. Ad. valda ordföranden befinner sig i den svåra ställningen, att, ehuru han, i likhet med Ståndets öfriga ledamöter, inser fördelarne af frågans väckande, han likväl, iföljd af lagtextens obevekliga innehåll, finner sig förhindrad alt framställa propos. å densamma.
På grund af hvad både Gr.
Björnstjerna och Frih. Klinckowström så sakrikt anfört, skulle jag mycket önska, att R. o. Ad. ville antaga en redaktion af det förevarande mom:t, som i möjligaste måtto förenade båda dessa
Hrr riddersmäns framställda åsigter.
Jag har under den af mig uppmärksamt åhörda diskussionen kommit till den öfvertygelse, att R. o. Ad. utan återremiss skulle kunna besluta sig för en sådan redaktion.
Den skulle beslå deri, att det nu föredragna mom:t finge följande lydelse: »dels öfriga angelägenheter, som angå R. o. Ad., eller ock ämne, hvari Ståndet eljest vill ingå till K. M:t med underd. framställning.»
Genom en sådan redaktion skulle Gr.
Björnstjernas och Frih. Klinckowströms framställningar blifva på ett, som jag tror, tillfredsställande sätt sammanfattade, och på det sättet komme man till det resultat, att, om t. ex. under ett brinnande krig R. o. Ad. vore samlad och ville, vare sig medelst uppsättande af ett Adelsfaneregemente, eller spridda korpser, eller en såkallad »don gratuit», eller någon annan fosterländsk uppoffring, komma det betryckta fosterlandet till hjelp, en sådan nyttig och verkligen vacker ansträngning icke Deu 11 April e. m. 165 skulle möta hinder i våra former.
Hvad är det för skäl man å motsidan andrager?
Man ser här och målar för sig hvad som plär kallas: spöken på väggen, eller spöken på ljusa dagen.
Jag kan med kännedom om den ridderligt fosterländska anda, som under så många år lifvat R. o. Ad., ingalunda befara, att under stundande tider R. o. Ad:s ledamöter skola låta komma sig tili last något förbiseende af hvad våra lagar bjuda, och, skulle någon tillstymmelse hos en eller annan dertill visa sig, så har ju R. o. Ad., genom valet till sin ordförande af den sakkunnigaste och i formerna mest sadelfasta ledamot, tillfälle sig öppet lemnadt, att förebygga formernas öfverträdande, oberäknadt den utväg, som i sista hand företer sig för R. o. Ad. att sjelf döma öfver hvad som är rätt oell lagligt.
På dessa grunder får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å det af mig framställda, ehuru icke af mig ursprungligen uttänkta, utan på Gr.
Björnstjernas oell Frih. Klinckowströms framställningar grundade förslag till förändrad redaktion af förevarande mom. af § 21; deruti, derest det lyckas vinna dessa värde ledamöters godkännande, de behagade sig förena, till ernående af en önskvärd öfverensstämmelse och ett godt resultat.
Jag beklagar, att Riddarh.-Utskiis ordförande Gr.
Oxenstjerna så tvert förklarat sig icke vilja lyssna till hvad jag och Frih. Klinckowström tagit oss friheten framställa.
Jag får trösta mig dermed, att, enligt min uppfattning, Gr.
Oxenstjerna icke rigtigt gjort sig reda för vår tankegång.
Den ädle Gr:n talade om, att landstingen skulle hafva ett politiskt lif, men R. o. Ad. deremot intet annat än sina minnen.
Redan dessa sednare äro enligt min förmening af större vigt än landstingens 2-åriga tillvaro.
Jag hemställer dock, hvilket politiskt lif dessa landsting hafva.
Nej, M. Hrr! de hafva hvarken politiskt lif eller minnen, men likasom landstinget, hvars ledamöter äro bosalte inom länet, har rätt att yttra sig öfver hela länets angelägenheter, likaså hör väl äfven R. o.
Ad., som är spridd öfver hela landet, hafva rätt att yttra sig om det helas angelägenheter, och detta utan att någondera korporationen har något politiskt lif, något som hvarken jag eller Frih.
Klinckowström velat påstå.
Jag tror mig härmed äfven hafva besvarat, hvad Hr Wolffelt anfört.
Jag vet mycket väl, hvar, enligt vår nya R.- O., den politiska rnagten finnes och bör finnas, men något helt annat är R. o. Ad:s rätt att i likhet med andra svenska medborgare få hos K.
M. framställa sina underdåniga önskningar.
Jag upprepar ännu en gång, att, då Ståndet icke har afgörande, utan endast önskningsrätt, kunna sådane und. framställningar icke annat än undantagsvis förekomma.
För att icke splittra meningarne, förklarar jag mig beredd att instämma i det af Frih.
Cederström framställda förslag till förändrad redaktion af ifrågavarande mom. 106 Den 11 April e. m, ITr Wolffelt:
Om jag kunde tro att, vid ett sådant för hållande, som Frih. Cederström ^omnämnt, eller att It. o. Ad. vid någon kritisk period ville bispringa ett betryckt fosterland genom uppsättandet af ett adelsfaneregemente eller någon annan större cadeau, detta icke skulle kunna ske utan att träda denna Riddarh.-Ordn. lör nära, så skulle jag möjligen kunna biträda det nu föreslagna tillägget, men jag antager med visshet, att ett dylikt beslut skulle kunna åstadkommas, utan att man derföre behöfver i detta mom. inflicka en mening, som kunde gifva R. o.
Ad. rätt att i petitionsväg söka influera på Statens angelägenheter.
Denna petitionsrätt skulle i sin tillämpning alltför mycket erinra om de bekanta deputationerna, hvilka åtminstone icke inom detta Stånd gouterats.
Hvad angår Hr Anreps tvifvelsmål, huruvida fråsan om en persons rätt att uppföras å Riddarhusets genealogier kan anses såsom hörande till R. o. Ad:S gemensamma angelägenheter, så torde väl en sådan fråga, som ju rör en ledamots rätt att deltaga i Ståndets sammanträden, alltid kunna dragas under Ståndets pröfning.
Då jag, såsom jag förut yttrat, anser det föreslagna tillägget onyttigt och olämpligt, får jag fortfarande yrka bifall till morn:t i dess oförändrade lydelse.
Jag har endast begärt ordet för att frånträda den särskilda hemställan jag gjort om redaktionsförändring af detta morn., och i stället förena mig i Frih.
Cederströms förslag, hvilket jag anser särdeles lämpligt.
Till bemötande af det exempel, Frih.
Cederström anfört såsom grund för sitt förslag, får jag erinra derom, att, om R. o. Ad. skulle vilja uppsätta ett adelsfaneregemente, så kan, enligt min åsigt, å adelsmötet icke fattas något beslut derom, som vore bindande för andra än de der närvarande ledamöter.
För öfrigt tillåter jag mig ännu en gång fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af att i Riddarh.-Ordmn intaga ett stadgande, som sammanknyter den med grundlagen.
Sedan genom R. o. Ad:s redan lättade beslut det stadgande i 6:te §:n, som innehöll bestämmelse om föremålen för Adelsmötenas handläggning, blifvit uteslutet, är detta mom. det enda ställe i förslaget till Riddarh.-Ordn., der ett sådant stadgande återfinnes.
Derjemte kan jag icke underlåta att ännu en gång uppmana R. o. Ad. att icke, genom antagande af Hr Frih.
Cederströms förslag, tillvälla sig en rätt, som Grundlagen icke medgifver, ty jag tror, att sådant kommer att för R. o. Ad. medföra större olägenhet, än man nu tycks föreställa sig.
Leuhusen och vill endast upprepa, att jag icke kan fatta, huru någon kan föreställa sig, att R. o. Ad. såsom kår icke skulle ega petitionsrätt i frågor, som röra dess gemen - Den 11 April e. m. 107 samma angelägenheter.
Men, att genom ett tillägg till detta morn. gifva R. o. Ad. rätt att ingå till K.
M:t med framställningar äfven i andra ämnen, får jag på det högsta motsätta mig, och anser det vara — förutsatt att ett sådant tillägg skulle vibna K.
M:ts sanktion — särdeles oförsigtigt i den tid af politisk rörelse, vi nu gå till mötes.
Jag hemställer med Hr Wolffelt, om det kan vara med konseqvens förenligt att genom antagande af detta tillägg, hvilket skulle uppmuntra till politiska agitationer, beträda samma väg, som de af Ståndets flesta ledamöter så ogillade reformmötena och deputationérna.
Björnstjerna har sagt, att jag skulle hafva påstått, att landstingen hade ett politiskt lif.
Något sådant tror jag mig ej hafva yttrat.
Jag har tvärtom endast anfört Gr.
Björnstjernas ord, att landstingen saknade något politiskt lif, emedan de voro valda endast för länet, men att deremot Adeln skulle hafva sådant, emedan den representerade hela Sverige samt egde förmögenhet och anseende.
Huru högt jag än älskar detta Stånd, kan jag dock ej underskrifva ett sådant påstående, och emedan jag älskar det, vill jag icke att
Adeln genom sitt inblandande i det politiska lilvet, utsätter sig för en dylik tillrättavisning, som några af landstingen erhöllo af K. M:t.
Af detta skäl och emedan jag fruktar, att det ligger något under den föreslagna redaktionsförändringen, motsätter jag mig densamma på det högsta.
Under diskus sionen om borttagande i 21 :sta §:n Usta mom:t af ordet »allenast» fästade jag icke uppmärksamheten dervid, emedan jag ansåg detta ord kunna borttagas, utan att mom:t derföre blelve förändradt till sin hufvudsakliga lydelse.
Jag fästade mig icke heller vid de motiver, som åtskilliga talare anförde för detta ords utgående, men, då jag nu finner, att man åsyftat att bereda B. o. Ad. en slags petitionsrätt eller rätt för R. o. Ad. att uppträda och behandla äfven andra frågor än dem, som egentligen böra blifva föremål för våra öfverläggningar, kan jag åtminstone icke underlåta att protestera deremot.
Petitionsrätt bör alltid finnas inom ett fritt samhälle, men, mig veterligen, stödjer sig denna rätt hos oss, icke på någon bestämd lag, utan på praxis, och kan derför svårligen tagas vid detta tillfälle i betraktande.
I en förändrad Riddarh.-Orrin. bör man väl så stricte som möjligt hålla sig fast vid de förhållanden, som uppstått till följd af vår nya R. O., och jag får derföre hos Hr Gr;n o.
Landtm-.n anhålla om propos. å bifall till ifrågavarande inom., sådant det är af Utsk:t föreslaget.
Jag nödgas erkänna, att jag verkligen icke kunde fatta hvad Frih.
Klinckowström i sitt sednaste anförande yttrade, ty, då Usta mom:t af § 21, bland de ämnen, som kunna blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och beslut, uttryckligen upptager framställningar, som af Konungen till R. o.
Ad. allåtas, så är det väl klart, att alla så - 168 Den 11 April e. m. dana framställningar blifva föremål för R. o.
Ad:s öfverläggningar och beslut, och likaledes är det af 4:de mom:fs uttryckliga ordalydelse alldeles tydligt, att, om en motion med anledning af en sådan framställning väckes af en ledamot af R. o.
Ad., äfven den kommer att blifva föremål för behandling hos R. o. Ad.
Jag kan icke finna det ringaste behof att, med anledning af 114:de §:n R. F., vidtaga den ifrågasatta förändringen al'4:de monr.ts redaktion, och kan för min del icke annat än på det högsta instämma med de talare, som ansett skäl icke vara dertill att R. o. Ad. genom denna Riddarh.-Ordn. söker bereda sig rätt att yttra sig i andra frågor än de, som angå R. o. Ad. enskildt, d. v. s. R. o.
Ad:s gemensamma angelägenheter.
Hvarje institution måste hafva vissa, af institutionens ändamål betingade gränser för sin verksamhet.
Alla de korporationer, som af K.
M:t blifvit sanktionerade, hafva i reglementena fått sig sådana gränser anvisade; landstingen hafva blifvit hänvisade till en viss begränsad verksamhet och äfven R. o. Ad. bör ej göra anspråk på något annat.
Det föreslagna tillägget till mormt skulle icke föranleda till något godt, utan skulle endast se ut sorn ett bemödande af R. o. Ad. att genom Riddarh.-Ordmn söka bereda sig ett deltagande i rikets allmänna angelägenheter, som grundlagen icke längre medgifver Ståndet, och för min del hoppas och tror jag, att både majoriteten och minoriteten vid »den stora frågans» afgörande vore derom ense, att Adeln, vid den utgång frågan fick, icke bör bereda sig en isolerad ställning utan i Statens angelägenheter ställa sig på den allmänna medborgerlighetens ståndpunkt och der hvar man göra sin pligt.
Jag anhåller om bifall till mom:t i dess af Utsk:t föreslagna ordalydelse.
Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till det förevarande mom:t oförändradt, dels af Frih. Cederström, att mormt skulle antagas med den förändring att slutmeningen, som lydde sålunda: »dels ock hvad i öfrigt till Ridderskapet och Adelns gemensamma angelägenheter är att hänföra, » utbyttes emot följande mening: »dels öfriga Ridderskapet och Adeln rörande angelägenheter eller ock ämne, hvarom Ståndet eljest vill till K.
M:t ingå med underdånig framställning;» och dels slutligen af Hr Anrep, att mormt måtte återremitteras.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mormt utan förändring, hvartill svarades mångå ja och nej i blandning, vidare propos. på bifall till mormt med den af Frih.
Cederström föreslagna förändring, då svaren likaledes utföllo med många så väl ja som nej, och slutligen propos. på mormts återremitterande, hvilken propos. med många nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till mormt med den af Frih.
Cederström föreslagna förändring ånyo fram - Den 11 April e. m.j 169 ställts samt med många blandade ja och nej besvarats.
Sedan votering blifvit begärd samt R. o. Ad., på Hr Gr:s o.
Landtnäs framställning, till kontrapropos. vid voteringen antagit bifall till mom:t oförändradt, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller 4:de mom:t i 21:sta §:n af RiddarhusUtsk:ts förslag till Riddarh.-Ordn. med den förändring, att slutet kommer att lyda sålunda: »dels öfriga, R. o. Ad. rörande angelägenheter, eller ock ämne, hvarom Ståndet eljest vill till K.
M:t ingå med underdånig framställning,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. det ifrågav:de mom:t oförändradt.
» Sedermera företogs voteringen och befunnos rösterna vid dess slut hafva utfallit sålunda:
Jag får vördsamt hemställa till R. o. Ad., att orden »serskild sammankomst», i följd af det beslut, R. o. Ad. förut lättat, måtte utbytas mot »urtima Adelsmöte».
Hvad ordet »först» angår, så är det för mig och många med mig oklart, hvad Utsk:t egentligen menat med detta ord, Afses dermed alla de frågor, som upptagas i momma 1, 2, 3, 4 eller endast de i mom:t 1 förekommande?
Jag tror, att större tydlighet i detta afseende bör inläggas i redaktionen, men, om någon af Utskits ledamöter ville förklara ordets betydelse, torde icke någon redaktionsförändring vara behöflig.
Ordet »frågor» förekommer först i ingres sen till § 21, och således torde vara klart, att, då i sista mom:t hänvisas till »först omförmälda frågor», dermed afses de i ingressen omnämnda, men ingalunda de derefter uti §:n förekommande.
Klinc kowström finner jag det vara högst nödvändigt, att detta mom. blir så förändradt, att man kan förstå detsamma.
Flera hafva fattat det på olika sätt.
Jag får derjemte fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i mom:t står, att å urtima adelsmöte må, »förutom först omförmälde frågor,» förekomma allenast det eller de ärenden, som föranledt R. o. Ad:s sammankallande.
Skulle med »först omförmälde frågor» endast afses de i ingres - 170 Den 11 April e. m. sen till § 21 omnämnda, skulle således R. o. Ad. på urtima adelsmöte icke ega att besluta öfver en framställning, som kunde göras af K. M:t.
Det synes mig vara besynnerligt, att, då R. o. Ad. är samlad, en framställning från K.
M:t icke skulle kunna tagas i öfvervägande, och får jag derföre anhålla om propos. på återremiss af det nu föredragna morait.
Jag kan icke finna, att det af Hr Björn stjerna omnämnda förhållande bör föranleda till någon förändring af monr.ts redaktion.
Har K. M:t sammankallat R. o. Ad., är det naturligt, att de af K.
M:t gjorda framställningar komma under öfverläggning, men har deremot Riddarh.-Direktm föranledt R. o. Ad:s sammankallande, bör å ett sådant möte någon framställning från K.
Mkt icke få förekomma.
Jag för min del anser det vara högst nödigt, att R. o. Ad. må veta, hvarför R. o. Ad. sammankallas till ett urtima möte; och då böra icke heller andra ämnen, än de som föranledt sammankallandet, få å ett sådant möte komma under öfverläggning.
Den förklaring, som här lemnats, är verkligen sådan, att man icke kan veta, huru detta mom. bör tydas.
De här närvarande, som åhört diskussionen, kunna väl göra sig en föreställning derom, men för ett kommande adelsmöte blir det omöjligt att fatta meningen af mom:ts innehåll, såvida icke man söker hemta upplysning derom ur R. o. Ad:s prot. för denna dag.
Jag instämmer i Hr Björnstjernas yrkande om återremiss.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till punkten med ändring af orden särskild sammankomst till orden urtima adelsmöte, dels ock punktens återremitterande; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till punkten med ofvansagde förändring, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på punktens återremitterande, då svaren utlöllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 22. lista mom.
Då jag dels anser den här föreslagna moons tiden vara alltför kort, enär det ej finnes stadgadt, att, om helgedag inträffar under de 4 dagarne, denna ej får medtagas i beräkningen, dels ogillar att ordföranden ej fått sig uttryckligen föreskrifvet att under dessa dagar sammankalla adelsmötet, anhåller jag om återremiss af det nu föredragna mom:t, på det att det måtte blifva i den af mig angifna syftning omredigeradt.
Den 11 April e. m. m Frih.
Den föreslagna motionstiden af 4 dagar torde vara alldeles tillräcklig för de få motioner, som vid våra adelsmöten kunna ifrågakomma, och någon anledning till återremiss torde således icke förefinnas.
Jag får derföre yrka bifall till detta mora., med endast den af R. o. Ad:s förut fattade beslut betingade förändring, att ordet »sammankomst» utbytes till »adelsmöte».
För min del yrkar jag återremiss af detta morn., men på helt andra grunder än Hr Anrep.
Jag anser nemligen att, då vid adelsmötena fråga till större delen endast lärer blifva om R. o.
Ad:s enskilda angelägenheter, motionstiden bör vara oinskränkt, i likhet med hvad nu för dylika frågor är stadgadt.
Jag kan visserligen medgifva, att motionstiden icke är för kort, då säkerligen ganska få motioner komma att väckas, men mom:t, sådant det nu är föreslaget, har dock det felet, att ej uttryckligen föreskrifva, att under de 4 dagarne sammanträde skall hållas, och jag vidblifver derföre mitt yrkande om återremiss.
För att vinna någon säkerhet derom, att adelsmötet snart skulle kunna afsluta sina arbeten, har Utsk:t ansett nödigt att viss tid för rättigheten att väcka motion bestämmes; och man torde kunna vara fullt förvissad, att ordföranden icke skall underlåta att under denna tid hålla tillräckligt antal sammanträden.
Skulle efter denna tids förlopp någon särskild anledning till motions väckande förekomma, är ju rättighet dertill medgifven.
Jag yrkar bifall till det nu föredragna mom:t, med den af Frill.
Klinckowström föreslagna förändring.
Jag får åberopa hvad Hr Ramsay anfört, eller att, i händelse man önskar, att Adelsmötena ej skola räcka alltför länge, det torde vara nödvändigt, att bestämma viss tid, inom hvilken motionerna böra vara aflemnade.
Det förefaller mig besynnerligt, att Hr Anrep, som förut anmärkt att det enl. förslaget skulle draga ut på tiden alltför mycket, innan Adelsmötet hunne börja sin verksamhet, nu klagar öfver, att motionstiden är för kort.
För min del finner jag den fullt tillräcklig för de få ämnen, som kunna blifva föremål för motion.
Skulle för öfrigt under mötets fortgång någon fråga förekomma, som kunde gifva anledning till motions väckande, är ju rättighet dertill medgifven, hvadan någon anledning till den af Hr von Francken föreslagna utsträckning af motionstiden ej torde förefinnas.
Jag yrkar bifall till detta mom.
I likhet med Hr von Francken föreställer jag mig, att det icke kan vara behof - 172 Den 11 April e. m. ligt, att någon viss motionstid bestämmes vid Adelsmötena, utan anser jag att dervid bör kunna tillgå såsom vid alla andra större sammanträden, eller att ordföranden föreslår en viss tid, inom hvilken den, som vill till öfverläggning framställa några frågor, bör inlemna desamma, och mötet derefter bestämmer denna tid.
Att på förhand derom stadga något, torde ingalunda erfordras, och jag yrkar på denna grund afslag å det 1111 föredragna mom:t.
Då det nu föredragna mom:t underkastades Riddarh.-Direktms pröfning, fann Direktm inga betänkligheter vid att tillstyrka detsamma.