Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej annat än pä alla dessa skäl önska, alt LagUlsk. mätte tillstyrka bifall lill den i fråga var. propos., hvars antagande icke kan leda till några olägenheter, men viii lill allmän båtnad.
Jag anhåller, att dessa anmärkn:r mätte fä åtfölja remissen till LagUlsk. R. o. Ad. biföll, alt detta anförande finge remitteras till LagEtsk.
Jag anser olämpligt alt för närvar, upptaga R. o.
Ad:s tid med några anmärkmr vid det af Frih.
Nordenfalk nu afgifue yttrande, emedan denna dagar egnad ät motioners väckande; men jag förbehåller mig rättigheten att framdeles yttra hvad jag möjligen kail finna nödigt, Den 2i Augusti f. m. 349 Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, anförde skriftligen: K. M. har, i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, föreslagit R.
St. att öka veterinaire-inrätlningens stat med 666 r:dr 32 sk.; med anledu. af Sundhelscoll. und. hemställan, hvaruti hufvudsakl. anföres: l:o De inkomster vcteriuaire-inrättningen haft af sin smedja, hvarmed, till en ganska betydlig del, inrättningens utgifter varit bestridde, hafva de sednare åren fiir det mesta upphört.
Vcterinaire-inrättningen har nemi. redan uppfyllt ett bland de vigtigasle ändamålen för dess stiftelse : spridandet bland allmänheten af kunskap och skicklighet uti hojbeslag ar e-kons t en, så att, sedan genom inrättningens försorg, ej allenast hufvudstadcn och dess grannskap, utan äfven rikets alla län blifvit försedde med skickliga hofslagare, är inrättningen numera föga anlitad i och för hästars skoning i vanliga fall, och saknar således den deraf härflytande inkomst, som deremot faller den enskilda konstfliten lill godo. 2:o Genom uthyrande af ett ridstall under vissa tider på dagen, har veterinaire-inrättningen hittills åtnjutit en årlig inkomst af 300 r:dr, hvilken nu kommer alt upphöra, sedan Svea artilleriregite uppsagt det derom ingångna hyrescontractet.
— Pä dessa grunder har Sundhelscoll. i und. föreslagit, att veterinaire-inrätlningens stat må erhålla en årlig tillökning af 2000 r:dr.
Jemte det jag förutsätter, att StatsUtsk. tager kännedom om Sundhelscoll. und. hemställan af d. 27 Juni 1844, får jag ytterligare anföra:
Af denna und. hemställan kan möjligen den slutledning göras, alt veterinaire-inrättningcns 3:dje lärare hittills ej åtnjutit iner än 666 r:dr 32 sk. ärlig lön, då deremot denna lön utgått med 1000 r:dr; och befarar jag destomera, att en sådan slutledning verkligen blifvit gjord, sora den förra summan utgör just den i nåder föreslagna.
Jag förmodar emedlertid, alt hvarken K. M:s Regering eller R.
St. skola förminska lönen för en embetsman, som uti en högst trägen befallning uppoffrar sin helsa och sina krafter till allmänt gagn; och vågar således yrka, att 11.
St. bevilja de af Sundhelscoll. begärda 2000 r:dr.
Sedan allmänheten för det mesta upphört att begagna inrättningens smedja för friska hästars skoning, är deremot tilloppet sä mycket större af felaktiga hästar, och af sådana, som äro elaka alt sko; hvarigenom inrättningen, i stället för dess forna vinst, tillskyndas en ansenlig förlust i tid och arbetskraft samt materiel.
Till förut opåräknade utgifter och omkostnader hörer äfven, alt velcrinaire-inrättningen lie sednare åren fått emottaga clever dels frän gardets och artilleriets corporalskolor, dels från enskilda possessionaten, samt slutligen från allmogen, som, efter inhemtad kunskap om hofbeslagct, vid bruk och smedjor i landsorten förfärdiga hästskor, dem de a marknader och i städerna utbjuda, såsom gjorda efter vctcrinaire-inrältniugens modell.
På des - 350 Don 24 Augusti. I'. m. sa elever lider inrättningen en betydlig förlust i verktyg och materialier, såsom kol, jern, m. m.
Bland de inkomster, R.
St. anvisat för velcrinaire-inrältningen, ii ro upptagne hyror för de byggnader, som fordom begagnats till kronobränneri, malt- och torkhus; men dä inrättningens oundvikliga utgifter i och för undervisningens och sjuka djurs behöriga vård alltid medtagit ärliga inkomsterna, hafva reparationer ä dessa hus uleblilVit, i saknad af dertill erforderliga medel.
En nödvändig följd häraf har blifvit, ali husen förfallit, taken blifvit otäta, magasinering under dem och uthyrande för sådant ändamål omöjligt; hvadan en stiirre reparation å dessa och flera andra af inrättningens byggnader är af högsta behof påkallad.
Den som känner localen, inser lätt, att velerinaire-inrältniugens byggnader ej kunna underhållas för mindre summa än 500 r:dr årligen.
Veterinaire-inrätlningens styrelse är vid vite ålagd, att omlägga de den vidlyftiga localen omgifvande gator.
Hvar och en kan också lätteligen förvissa sig derom, att, sedan man fått en häst botad vid inrättningen, äfventyrar man att bryta benen af honom, när man färdas derifrån.
Denna gatläggning ensam kommer att kosta vid pass 1000 r:dr.
Veterinaire-inrätlningens instrumentaliesamling, hvilken är ytterst vigtig, så väl för dess egna behof, som för alt eleverne må erhålla redig kunskap om instrumenternas conslruclion och bruk, hvarigenom de bland allmänheten kunna spridas, har hittills varit i saknad af understöd.
Visserligen har styrelsen häruti, såsom i allt annat, hjelpt sig fram med det aldra nödvändigaste; men om någon enskild önskar erhålla ett nytt instrument, som för sjuka eller friska djurs behandling med fördel af andra än djurläkare kan begagnas; så är det billigt och nyttigt, alt han kan få det samma förfärdigadt efter en på inrättningen befintlig modell.
Härtill fordras medel, som för inrättningen nu ej äro disponible.
Veterinaire-inrätlningens räkenskaper utvisa, alt ofvan anförde förhållanden förminskat dess inkomster under de 2:ne sista åren med 1500 r-.dr, hvilka, jemte de 500 r:dr, som inrättningen frän den 1 nästkommande Oct. kommer alt sakna, såsom hyra för ridhuset, hvilket såsom större operationssal i alla fall är för inrättningen oumbärligt, utgöra de 2000 r:drs förhöjning af årliga staten, som för denna vigtiga inrättnings bestånd är ett nödvändigt villkor.
Jag vågar hoppas, att II.
Ståndet ej med misshag anser, det jag i denna fråga vågat uppträda.
Jag har aldrig föreslagit, här eller annorstädes, och kommer aldrig att förelså något, som kan innebära misshushållning med Statens medel; men en afgjord misshushållning synes det vara, att genom besparing af nu ifrågasatte 2000 r:dr, äfventyra ett ändamälslöst användande af redan gifna anslag.
I jemförelse med det åsyftade ändamålet, synes mig icke eller det nu begärda anslaget, jemte hvad sorn förut är anvisadl, vara en öfverdrifven kostnad.
Hvad ve - Den 24 Augusti f. m. lorinaire-inrättningen redan uträttat för fäderneslandets ekonomiska nytta, är för väl kändt, för att jag dervid behöfvcr uppehålla mig.
Inom en lid af 14 är hafva alla rikets län, cavallen- och arlillerireg:ten samt större städer blifvit försedde med vetenskapligen bildade velerinaireläkare.
Den hastighet, hvarmed inrättningens elever blifvit kringspridda frän Haparanda till Ystad, bevittnar huru välkomna de äro hos allmänheten och det förtroende de förstått att sig förvärfva.
Dessa elever hafva för del mesta utgått från den arbetande samhälisclassen, och veterinaire-inrättningens lärare hafva i en stor scala löst det svåra problem, alt på ingen annan underbyggnad, än den, som folkskolan meddelar, grunda en vetenskaplig bildning, hvaraf sjelfva vetenskapen i en framtid ej torde försmå alt återtaga sitt lån.
I stället för att fördom endast en och annan läkare, linder Flormans handledning, vinnläde sig om romparativa anatomien och physiologien, bearbetas nu dessa vetenskapsgrenar af mer än 100 bland landets söner: och erfarenheten har i dylika fall mer än en gång visat, alt snillets o förderfva de kraflerkäiina ingen gräns, om äfven universitetens lärosalar ej för dem varit öppnade.
Remitterades till StalsUtsk.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinbold, uppläste vidare följande mern.:
Den förbistring, som är rådande i landels mått, mål och vigt, iir allmänneligen känd och fordrar snar rättelse.
En tunna säd innehåller i den ena landsorten 42, i den andra 3(i oell i den tredje orten 34 kpr.
En t:a potates varierar emellan 24 oeb 42 kpr.
Genom de mångfaldiga olika vigterna är oordningen oell osäkerheten ännu större.
Den icke räknekunnige kiin omöjligen genom vägning hemma hos sig utröna, om han köper och säljer hvad han uppgifves emottaga eller leverera vid bruk och andra vågar.
Jag får derföre vördsamt föreslå, all R.
St. bos K. M. i und. anmäla till förändring nu gällande författning om mått, mål och vigt, enl. följande grunder: l:o Inga nya mått eller vigter, och inga nya benämningar i mått- och viglsyslemcn införas. 2:o
Längdmåtten med sina afdeluingar förblifva oförändrade, såsom de nu öfverallt i riket brukas. 3:o. a.)
För rymdemältefi anlages kannan till enhet, b) Eu tuuua för torra varor innehåller C3 kannor, eller 36 kappar. e) Alla målkärl bilea, strukna, jemn! inehålla deri rymd, hvarå de lyda; sä att' tunnemattet i eubisk form blifver 18jVoo decimaltum högt, långt och bredt; och sä vidare för de mindre mätten.
Härigenom undvikes den orimligheten, alt behöfva använda 2:nc mälkärl, för att uppmäta eu tulina, nemi. både tuuneocli kappemållet. d) En tunna våta varor inqehåller 48 kannor. 352 Den 24 Augusti f. m. 4:o a)
Till vigt antages den nu brukliga victualie-vigten med sina underafdelningar. b) Till pyndare för 1
Si och derutöfver antagas de, enligt Fransysk och Rysk modell, af tackjern gjutna vigter, som ej fordra någon tillsats af bly i och för justeringen, utan justeras medelst utsvarfuiug af en con i botten, hvari stämpeln slas.
Dessa vigter kunna svårligen, utan synbart våld, förfalskas, och behöfva ej hvarje år justeras; hvilket nu utgör ett. tryckande onus för allmänna rörelsen, isynnerhet i hufvudstaden.
Dessa modeller finnas, i Svenska victualievigter, vid teknologiska institutet, förfärdigade af mig vid Hellefors bruk, uppå föranstaltande af institutets directeur. 5:o
Ali handel efter andra mått och vigter, än de påbudne, förklaras olaglig.
Hr Ramsay, Bror Jacob, uppläste följande:
Tid efter annan hafva flere brandstodsbolag för landet blifvit bildade, men alla hafva den olägenhet, att vara underkastade allmänna lagens stadgande i 4, 5 och 6 §§ af 24 cap.
Byggninga-b:n, eller skyldige att utgifva brandstod till dem, som icke äro ingångne i bolaget, mot rättighet all af deni erhålla ersättning, dä eldolycka timar inom bolaget.
Men skyldigheten och rättigheten i dessa afseenden äro ingalunda jemngoda, ty mängden af hemman äro nu inne i bolagen, hvaraf blifvcr en följd, att då eldolycka drabbar ett hemman utom bolaget, får bolaget ofta vidkännas en högst betydlig utgift, och då motsatsen inträffar, drabbas de få hemman, sorn icke äro i bolaget, deraf så ringa, att i de liesta fall omkostnaderna att uträkna och uttaga beloppen äro högre, än hela afgiften kan blifva.
Inom Skaraborgs län, som har ett brandstodsbolag på circa 19,000,000 r:dr b:co, voro utgifterna år 1843 för eldolyckor till hemman utom bolaget det betydliga belopp af 6,845 r:dr 28 sk. b:co, hvaremot icke någon ersättning kommit bolaget till godo.
Häraf kan synas, huru obilligt det är, att ofvannämd» lagrum oförändrade qvarstå, synnerligen dä de nu qvarstå till skada, ej till gagn.
Det är öppet för en hvar och när som helst alt ingå uti brandstodsbolagen, som nu finnas inom flere län, hvarifrån, dä eldolycka timål, erhälles full ersättning, i enlighet med brandbref, deremot den, som är qvar uti häradseller sockeu-braudstodslag, ersattes i allmänhet högst ringa samt har dessutom betydlig omkostnad, omväg och tidsutdrägt, för att utfå sin brandstod.
Sedan nu mera linnas större brandstodsbolag gemensamma för hela län, hvilka alla hafva lika olägenhet af förenämd» förhållande, vill jag hoppas, att denna mia motion blifver understödd af flere representanter; hvadan jag tager mig friheten föreslå, det R.
St. må fatta ett sådant beslut:
Inom län, der brandstodsbolag gemensamt för hela länet * finnes, skall den vara befriad från brandslods erläggande, i enlighet - Den 24 Augusti f. tn. 353 lighet med 4, 5 och G §§ af 24 cap.
Byggriingab:n, som uli länets allmänna brandstodsbolag ingått eller ingår, i likhet med hvad i K. förordn. d. 15 Juni 1818 stadgadt är för dem, som ingått eller ingå i allmänna brandförsäkringsverket för byggnader på landet.
Gyllenhaal, Lars Herman:
I anledn. af Hr Ramsays nu väckta motion, anser jag mig böra upplysa, det jag utarbetat ett förslag till en K. propus, i enahanda syftning som motionären framställt; att Konungen öfver delta förslag i nåder behagat infordra Högsta Domstolens utlåtande; att detta utlåtande torde med det snaraste vara alt förvänta, hvarefter ärendet kommer all inför Konungen i Statsrådet i und. föredragas, och att således den K. propos. snart är att emotse.
För öfrigt får jag nämna, att jag, såsom enskild delägare i brandstodsbolaget för Skaraborgs län, ej kan annat än på det varmaste understödja den nu af Hr Ramsay väckta motionen.
Hr Bergenstråle, Claes Gabriel, anförde skriftligen:
Inom vårt land uppstod, för ett par år sedan, fråga om införandet af ränteförsiikringsanstalter, efter ungefär samma grunder, som uli flere Tyska stater.
Att börja med, omfattades frågan med mycken liflighet; men dessa inrättningar lofvade dock kanske mera än de kunde hålla; förvaltningen inom vårt glest bebodda land förutsågs blifva både högst vidlyftig och kostsam; farhågorna härför, jemte flere andra orsaker, hafva emedlertid gjort, att intresset härför i'allmänhet har, om ej utdött, åtminstone afsvalnat.
Emedlertid har ifrån tanken å denna invecklade inrättning utgått ett annat förslag, under nanni af pensionsförening, hvars syfte är enahanda, men som är högst enkel och som, om den lofvar mindre briljanta resultatcr, troligen blir mera ordhållig.
Jag vill ej upptaga R. o. Ad:s tid med att uppläsa förslaget, men för att derom gifva någon ehuru ofullständig ide', torde det tillåtas mig alt nämna:
Föreningen skulle bestå af 3:ne classer: i den l:sta, som kallas pupillclassen, pensioneras barn, hvars fäder dö innan barnet upphunnit 20 är; i 2:dra, som kallas besparingsclassen, besparas räntorne å insatserna ifrån fyllda 20 till 00 års allder, emedan man förutsätter, att under den åldern är man bäst i tillfälle att sjelf försörja sig; uli 3:dje, eller lifränteclassen, kan man, om man sä vill, ingå ifrån 2:dra classen och få pension redan vid 45 år; men ju längre man qvarstår uti 2:dra classen och således sednare ingår uli den 3:dje, ju större blir pensionen.
Om man antager, att föreningen vunnit den utveckling, att räntan inom besparingclassen stigit lill omkrig 7 proc., så blir resultatet af denna inrättnings organisation ungefär följande: om en fader insätter för sitt barn 50 r:dr i pupillclassen och 1 II. 45 354 Den 24 Augusti f. m. fadren dör innan barnet fyllt 20 8r, erhåller barnet en årlig pension af 25 r:dr.
När det fyller 20 år ingår pensionen till 2:dra eller besparingsclassen, och ger vid 00 år 40 r:dr i pension.
Ökes nämnde insats med 2 r:dr årligen ifrån det 20:de till det 50:de året, blir pensionen vid 60 år emellan 70å80 r:dr.
Insälles dessa 50 r:dr vid barnets födelse uti 2:dra eller besparingsclassen, så får det vid 50 års ålder en pension af 130 r:dr; men vill han ytterligare spara, och ej tillträda sin pension förrän vid 60 år, så får lian 336 r:dr.
Delta förslag blef mig först för ett par dagar sedan tillsända Jag tror mig veta, alt det är utarbetadt af Conrector Filen i Jönköping, en man som gjort sig känd för djupa arilhmetiska insigter oell en grundlig logik; jag bar ansett del vara min pligt att å detsamma fästa R. o. Adis och Mcdsländers uppmärksamhet; det är enkelt och fordrar ingen vidlyftig administration, saint kan verkställas helst länsvis.
Att genom en sådan inrättning bereda tillfälle lill pensioner för fattiga minderåriga barn och fiir en orklös ålderdom, kan ej annat än påkalla hvarje fosterlandsväns behjertande.
Inom Jönköpings län finues, jemte Conrector Filen, flere personer, som, jag kan försäkra det, äga nit för saken och som ej skulle spara någon möda, för att inom länet sätta den i gång.
Men tillvägabringandet af allt nytt möter svårighet; menniskorna vilja först se och erfara, innan man kan påräkna deras förtroende, hvarförutan en dylik inrättning icke kan komma i verksamhet.
Refinnes förslaget godt och ledande till allmän framlida nytta, vöre det önskligt, alt ett försök eller ett prof dermed kunde göras, för att derigenom sedermera framkalla en allmännare efterföljd; men som, af ofvan anförde skäl, ett understöd af Staten dertill är oundvikligen af behof, får jag vördsammast föreslå: alt R.
St. malle, för tillvägabringandet af ifrågavar. pcnsionsförening inom Jönköpings län, bevilja ett räntefrilt lån af 10,000 r:dr pä 10 år, hvarefter det till Staten skulle återbetalas med minst 1000 r:dr per år; alt lånet icke skulle utgå förrän reglementet för föreningen vore uppgjordt och af Is..
M. i nåder sanclioneradt, samt att den säkerhet, sorn R.
St., för länets ordentliga återbetalande, finna för godt föreskrifva, är presterad och godkänd.
Jag bar uppsatt en motion i samma syftning, som Frih.
Bergenstråhles, men något mera omfattande, och hemställer, alt fä densamma uppläsa, för att på samma gång med Frih.
Bergenstråhles komma under öfvervägande.
Raab uppläste följande:
Då de i Tyskland redan mångåriga räntefiirsäkringsanstalterne här blefvo för eli par år sedan allmännare kända, omfattades frågan med det lifligastc intresse, dels för idéens egen D e n 24 Augusti f. nr. 355 skull, dels, millian da hufvudsakligast, för den oerhörda vinst, som förcspcglades delägarne, da t. ex. cn person vid några och 40 ars ålder skulle erhålla en årlig pension af 150 r:dr såsom frukt af cn i dess barndom gjord insats af 10.
Sedermera sy nes intresset hos mängden hafva betydligen afsvalna!, förmodligen derföre, att sednare caleuler hafva ådagalagt, alt de förespcglade löftena icke på långt när kunna realiseras; men deremot hafva samma caleuler förvissat oss om, att cn räuleförsäk ringsa lista
It likväl förmår åstadkomma cn stor och obestridlig nytta, hvilket ock är i ögonen fallande, dä man, utan djupare forskning, betraktar dess grundidé', som iir cn pä fullkomlig rättvisa och ömses hl i g
Itet grundad pensionsinrättning, sorn star öppen för hvar och cn af hvad samhiillsclass, alder eller hön som helst, och sorn, jemte det den bereder de högsta möjliga pensioner, innebär i sig sjelf borgen för sitt framtida bestånd.
Det är sant, alt emot flere af de i Tyskland organiserade ränteförsäkrittgsanstallcr hafva farliga motståndare uppträd!, men alla dessa hafva endast klandrat sältet, hvarpå ideen blifvit utförd, alldeles icke sjelfva idéen, den de deremot hylla.
Alt intresset för sjelfva saken icke svalnat i Tyskland, oaktadt bristerna hos de äldre anstalterna blifvit blottade, bevisas deraf, att inom ett är tvenne nya uppstått, en i Hannover och cn i Darmstadt.
Man är ense om sparbankernas nylla; men skulle de icke vara ännu nyttigare, om de gäfve cn högre ränta?
och sådan är räutcanstallens uppgift, som löses på det sättet, att delägarens insats, bärande samma ränta, som i sparbanken, förökes af arfsmedel efter afgående delägare.
Det är gifvet, alt hvad somliga sålunda vinna, mäste andra förlora, men de som förlora äro döda — de förlora medel att njuta lifvet först när lifvet upphör.
Räuteförsäkringsanstallerna uttränga icke derföre sparbankerna — tverlom, hemta de ömsesidigt stöd af hvarandra.
Sparbanken emottager sparpenningen för dagen, förvaltar oell förkofrar den lills den blifvit fullvuxen för ränteförsäkringsanstalten.
Den större vinst, sorn ränteförsäkringsanstaltcn.
1cmnar i framtiden, lockar penningen till sparbanken, som åt den förra samlar insatser, hvilka eljest måhända ej blifvit besparade.
Flere skäl göra ränteförsäkringsanstaltcn nyttigare i Sverige än i andra länder.
Allmänna räntefoten är här högre, hvarigenom också pensionerna blifva högre.
Man bemödar sig hos oss att tillvägabringa partiella pensionsinrältningar, likasom hvarje liten Corporation vöre underkastad cn särskild dödlighetslag.
Större delen af dessa inrättningar skulle kunna till gemensam fördel sammansmälta i ränteförsäkringsanstaltcn.
Man förebrår vår nation brist på sparsamhet och omtanka.
Ränleförsäkringsanstalten skulle uppmuntra dessa dygder.
— Det klefve för vidlyftigt alt här söka utreda alla ränteförsäkriugsanslaltens fördelar.
De äro af den vigt, att de förr eller sednare 35G Den 24 Augusti f. ra. skola göra sig gällande.
Man gör sig emedlertid cn bestämd förlust, då man dröjrr att tillegna sig dem.
Med ränteförsäkringsaiislallcn beslägtade inrättningar äro de, s. k. lifförsäkrings- oell lifräntcanstalterne; båda mycket äldre och införda i nästan alla civiliserade länder.
Som dessa inrättningar äro gamla, äro de ock allmänt kända och jemväl mycket anlitade af Svenskar.
Ehuru vi sålunda erkänna deras nytta, ehuru den högre räntefoten gynnar dem här i landet mer än annorstädes, fortfara vi att skicka våra premier till utländningen för ett ändamål, som borde vinnas säkrare och fullkomligare inom vårt eget land.
Åtskilliga förslager med fullständigt och tillförlitligt utförda beräkningar, lill plan dels för en ränteförsiikringsanstalt ensam, dels för sådan anstalt i förening med lif ränte- och lifförsäkringsanstalt, äro redan utarbetade, hvarvid den erfarenhet, som de utländska anstalterna af dylik art lemnat, blifvit samlad och tillgodogjord.
Då denna fråga, så vigtig för alla samhäilsclasscr, onekeligen förljenar ett allvarligt behjertande äfven af R.
St., må det tillåtas mig att motionsvis upptaga den till ett riksdagsärende.
Jag vågar föreslå, alt R.
St. behagade taga i öfvervägande, huruvida icke en ränteförsiikringsanstalt i förening med en I ifrän le- oell lifförsäkringsanstalt borde tillvägabringas i Sverige, och i så fal! ingå lill E.
M. med tillkännagifvande af denna åsigt och med den undcrd. önskan, att K. M. i nåder ville tillförordna cn comité, som finge sig uppdraget att, med ledning af redan kända eller framdeles uppkommande förslag, utarbeta och till K.
M:s pröfning öfverlemna fullständigt förslag dels lill organisation af en dytik anstalt, dels lill sättet för dess bringande i verksamhet, och att K. M., i händelse förslaget vunne dess höga sanction, ville i nåder befordra dess verkställighet.
Om remiss lill Allm.
Besv.- och Ekon.Utsk. anhålles.
Remitterades lill Allm. Besv.- och Ekon.Utsk.
Hr Stråle, Wilhelm, uppläste följande motioner: 1.
Uti K. M:s dom af d. 28 Januari 1803, införd i nya lagsamlingen pag. 87, fastställes den grundsats, att arfvinge, med hvilken testamente icke, i stadgad ordning, blifvit communiceradt, är berättigad alt, för klander deraf, tillgodonjuta den längsta tid, som lagen i 15 cap. 5 § Arfda-b:u utsätter för arfs utsökande, hvaremot, derest arfvinge icke klandrade testamentet inom denna tid, han hade förlorat all rätt lill en sådan klandertalan, äfven i den händelse, alt han af testamente ej erhållit del; och då den i sistberörde lagrum utsatta tid af 20 år blifvit genom K. förordn. d. 30 Maj 1835 inskränkt lill 10 år, skulle deraf följa, att arfvinge, som af testamente ej erhållit del, men försummade att inom 10 år klandra testamentet, vore.
Den 24 Augusti f. m. 357 (lil linn ej kunde visa laga förfall, skild ej mindre fran arfvet, än äfven från rättighet lill klander af ett ont samma arf gjordt testamente.
Att denna grundsats öfverensstämmer med lagstiftarens mening, dertill föranleda discussioncrne vid 1731 års riksdag, dä 15 och 18 cap. Arfda-b:n förevoro lill granskning af R.
Sä vidt kunnigt är, har ock denna grundsats merendels varit i lagskipningeu hyllad, och man linner den ännu iakttagen i ett mål, som pröfvades af Konungens Högsta Domstol d. 10 Oct. 1833.
Men efter den tiden hufva domstolar (se Högsta Domstolens prot. d. 20
Maj 1842) godkänt en annan åsigt, enligt hvilken testamente synes kunna klandras å hvilken aflägsen tid som helst, så vida nemi. icke testamentarien eller hans rältsiunehafvare är i tillfälle visa, att testamentet blifvit i behörig ordning med teslators närmaste arfvinge communiceradt och af denne lemnadt oklandradt.
Det behöfver ej vidlyftigt ordas om den osäkerhet i äganderätten och den mångfald af rättegångar, som skulle uppkomma, derest förenämnde åsigt hunne göra sig mera allmänt gällande.
En hustru t. ex., som af mannen i testamente fält all dennes egendom, låter detsamma lagligen bevaka, underrättar derom mannens arfvingar och ingår med dem ett åsämjande, till följd af hvilket allt klander af testamentet uteblifver.