Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständet för desi del at en sak som redan i behörig ordning uti nägot Utskott är afgjord, icke widare kunde komma under np ventilation eller Votering; hwilket genom Protocolls-Utdrag skulle de öfrige Respective Ständen wördsamt och wänligen jemte Högloft.
Banco - Utskottet communiceras.
Ut Supra Lx krotocoUo, k- Almguist.
Grefwe O^llenborA, fotiÄN tllsnniNF, förbehöll sig, säsom Ledamot'och Ordförande i Banco-Utffottet, at wid nästa Plenum inlemna et Den »4 Augusti. 1157 et sivar rörande Herr Bistoppen Baron törners an nial un hrollken Herr Grefwen ei funnit enlig med sakens förlopp.
Le cl erström, facol).
Som Herr Bistoppen Baron lvlörners gjorda berättelse icke wore med rätta förloppet instämmande, anhöll Friherre Öderström at detta mät mätte remitteras til Baneo-Utskottet, med anmodan, at til Riksens Ständer med utlätande om sakens wcrkeliga förhällcu de inkomma. Grefwe 6vllknborg, foblin Idcmnlnr-, dö' gärde at det Di tamen han wid nasta Plenum ärnade inlemna i detta ämne, mätte fä medfölja Remisien.
Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde Proposition pä Friberre
Lede, so öms framställning och Grefwe o^iienboi^s begäran, hwilka biföllos. Uplästes följande Utdrag af Protokollet, hällit bos Högwördige Preste-Ständet d. id Aug. 1309. S. D. Föredrogs och remitterades: Til Allmänna Lescvärs- och (veconomicU t skottet.
Lt Memorial af ContractsProsten Herr Doctor 01. ^sörens, angäende Magazins Jnrättningarne i Riket i allmänhet, samt Sockne-Magazinerna i synnerhet.
Et 11Z8 Den 24 Augusti.
Et Memorial af Biskopen Herr
Doctor c^arl von s<0R^n8tein, om anläggande af en Canal ifrän Wenern til Ef er sjön.
För öfrigt har Ständet genom Remisi af denna dag updragit ät Stats-Utffottet at uvgiswa förslag til Lön och Reserenningar för Riksens Ständers Justitie-Ombudsman; Hwilket genom Utdrag af Protocollet ffulle til de öfrige Respective Ständen wördsamt och wänligen inberättas.
Ux UrotocoIIo, l- O. Almguist. S. D. Företogs til futtigt afgörande ej mindre Riksens Högloft.
Ständers Stats Utskotts uti Protocolls Utdrag af den 7 dennes afgifne Betänkande, rörande den wäckta frägan om undersökning och redogörelse för de Allmänna Medlens förwaltning sedan 1800 ärs Riksdag, an 4 särffildta uti detta ämne til Högloft.
Ridderffapet och Adeln ingifns sanit Ständet comrmrnieerade Mernorialer.
. Wid öfwcrwägands af hwad i förberörde Handlingar anfördt finnes, och dä ä ena sidan spnes billigt at Riksens Ständer, hwilka komma at godtgöra Balancerne och betala deffulder, -hwilka under sist förflutna tiden blifwit
Riket äsamkade, erhälla noggranna underrättelser om förhällandet härwid, hwaremot ä andra sidan en sadan speciel redowisning uppä de skäl Stats-Utskottet anfört, hwarkcn spnes detsamma tilhöra eller afdetsamma medhinnas kan, har Presie-Ständet för desi del beslutit, athos Kongl - DkN 24 Zlu gustf. 1169 Kongl. Majit undcrdanigst anhälla, det täcktes Kong!.
Majit genom tilförordnade Herrar och Män, ware sig Ämbetsmän eller andre dertil skicklige personer, som Kongl.
Majit bäst synes och pä det för Staten minst kostsamma sätt, läta ofwanförmälda Revision werkstallaö med all noggranhet, samt at densamma mä i wänden framskrider, genom trycket offenteligen kungöras och sedan wid blifwande Revision öfwer Banque», och Riksgälds-Contoiret fä Riksens ^ tänders Ombud föreläggas; hwilket genom Protocolls Utdrag skulle de öfrige Respective Ständen wördsamt och '.vänligen meddelas, samt Statsutskottet til swar lemnäs.
Ux Lrotvcollo, js. Ul.
S. D. Efter upläsande af Hederwärda Bondc-Ständets Protocolls-Utdrag af den ii dennes, innchällande Riksdagsmannen ängses IdLlUolsons frän Elfsborgs Län Memorial, angäcnde Landttullarnes afskaffande, hwilket Förslag, säsom warande desi allmänna önffau, Hederwärda Bonde-Ständet til Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskottel remitterat, besiöt Ständer at uti denna Remitz sig med Hederwärda Vonde-Ständet förena; hwarvm Protoeolls-Utdrag ffulle de Respective Med-Ständen samt Beswärs- och Oeconomie-Utffottet wördsamt och »vänligen tilställas.
Lx krotocollo, ^s. Ul. Almguist. ilbo Deri 24 Augusti.
Utdrag af Protocollet, bältet hos Hög. wördige Preste-Ständet den Li Au, gusti 18^9. S. D.
Föredrogs Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition til Riksens Ständer, angäende biträde för Statswerket afRiksgäldsContoi. rets Wexelförräd i Hamburger-Banco; Gifwen Stockholms Slott den 16 Augusti 1809; och remitterades til Riksens Högloft.
Ständers StatsUtstötts styndsamma ätgärd och ntlätande; hmarom Protoeolls-Utdrag stulle til de öfrige Ncspective Ständen samt Stats-Utstottet expedieras.
Ut supra. dx krotocollo, I d).
Utdrag af Protocollet, hältet uti Borgare-Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den Aug. 1809.
S. D. Wid granskningen af det frän Högloft.
Ridderstapet och Adeln til Riksens Hög, loft.
Ständers Allmänna Beswärs- och Oeconomie-Ukstott remitterade och dcrifrän utan handläggning äterkomna mäl, rörande Herr Rector Scholä Magister 8ilver5tolpes wäckta fräga, om förbättring af allmänna UppfostringSanstalterne i Riket, fann Borgare-Ständet ä ena sidan, at detta för uplpsningens och kun. stapernes framtida förkofran wigtiga ärende rväl agde den widsträckta omfattning, som med Äfsigt ä ändamälets säkra ernäende ofelbart mäste
Den 24 Augustt.
1161 mäste fordra en längre tids rädrum, än at en fullständig plan til en förbättrad allmän Upsostrings-inrättning mä af BeswärS- och Oeconomie-Utsiottet under desi mängfaldiga andra göromäl hinna författas; men ock ä den andra, at jemlikt 89 §. i Regeringsformen Wäl, bemäldte
Utskott ofelbart tilkomme och icke unLerläta bordt, at frägan om en siik inrättning sälunda utreda, at Riksens Ständer, efter Utskottets afgifwande Förslag mä kunna hos Kongl. Maj:t i underdänighct anmäla, huru Riksens Ständer anse detta angelägna Mäl bora widare behandlas, sä at upfostrings-werkct snarast och säkrast kan winna en önskad fullkomlighet, och dertil ledande Författningar med noggranhet utarbetas.
I detta afseende skulle frägan til merbemäldte Utskott äter hänwisas, med anmodan, at sit yttrande til Riksens Ständers Plena afgifwa, samt de respective Med-Ständen om detta Beslut genom Protocolls-Utdrag wördsamt och wänligen underrättas.
Den 16 September e. m. 301 Vid sådant förhållande, och då jag anser lämpligare att hemorten icke bestämmes, än att §:n] blir som den nu ifrågasatta, anhåller jag om återremiss af §:n.
Ilr Rabenius:
Den siste värde talaren har mot denna 4:de § riktat åtskilliga anmärkningar.
Först har han klandrat att i samma § vore sammanblandade två olika frågor, nemi. om fartygs nationalitet och om hemorten.
Han ansåg dessa frågor så olika, att de icke borde vara sammanförda i samma §.
Som ledamot af Utsk:t har jag tillstyrkt, att dessa frågor skulle sammanföras i samma §, och det på den grund, att jag anser det vara ganska stort sammanhang mellan nationalitet och hemort, ty när jag talar om den nation, ett fartyg tillhör, kan jag äfven tala om dess hemort.
Det torde dessutom vara ganska svårt alt säga, hvilka frågor som böra sammanföras i en §, och för min del anser jag, att dessa frågor ganska väl kunna stå tillsammans, emedan de stå i ett naturligt sammanhang med hvarandra.
Den andra anmärkningen angick Utsk:ts förslag om hvar fartyg skulle hafva sin hemort, och talaren ansåg att K. M:s Propos. egde företräde i detta hänseende.
Jag får då fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt i åtskillaga §§, t. ex. i 41.sta och lölj:de, är 3:dje mans rätt beroende af hvar fartygs hemort är belägen.
På grund häraf ansåg jag också att K. M:s Propos. icke var fullt antaglig i denna punkt, utan att det vore ganska nödvändigt, att ett stadgande om hemorten infördes till tryggande af 3:dje mans rätt och hvarigenom man finge en ordentlig registrering på alla fartyg.
Deri 3:dje anmärkningen mot Utks:t angick redaktionen.
För min del finner jag icke någon betänklighet vid att lemna tillfälle för K.
M. att i administrativ väg utgifva författningar om huru skall förhållas med fartygs hemort; och att bestämmelsen skulle vara otydlig, kan jag ej heller inse.
På dessa grunder anhåller jag om bifall till §:n.
Att det skulle vara något fel att sammanföra dessa saker i en §, kan jag icke finna.
Anledningen är, att man velat behålla nummerföljden; men om R. o. Ad. skulle finna nödigt att tillsätta en ny §, har jag icke deremot något att invända.
Sparres åsigt att K.
M:s förslag är bättre, så får jag upplysa om att litsk:t, som efter vanligheten genomgick förslaget två gånger, l:sta gången stadriade vid K. M:s förslag; men då Utsk:t 2:dra gången genomgick detsamma och kom till 41, 42 och 127 §§, så länn Ulsk:t svårigheten af att icke hafva något stadgande ang:de hemorten.
Och till stöd härför kan äfven åberopas Högsta
Domstolens åsigt.
Längre fram slår älven taladt om skeppares, redares och andra personers skyldigheter, och hvar och en torde lätt inse, 302 Den 16 September e. m. hvilka svårigheter i afseende härå skulle uppstå, om ej hemorten vore bestämd.
Jag vill visserligen icke i allmänhet bestrida riktigheten af den anmärkning Gr.
Sparre gjort, men tror dock icke alt den af honom påpekade omständigheten strider mot hvad här i landet eljest är vanligt, ty det är ofta öfverlemnadt åt K.
M. att bestämma i dylika saker, och jag medgifver gerna att förslaget kan hafva sina brister.
Men om inga andra anledningar till anmärkning, än de nu framställda finnas, får jag anhålla att R. o. Ad. måtte godkänna redaktionen och antaga §:n.
Då man hör att flere af våra högsta ju ridiska auktoriteter varit af olika mening, huruvida ett dylikt stadgande, som det nu ifrågav:de, borde finnas eller icke, kan det vara högst vanskligt att derom sjelf fatta en mening.
Men jag får dock bekänna att jag anser Just.-Stats-Ministerns mening ega stort företräde framför Högsta Domstolens och Utskrts, hvadan jag också anser det varit långt bättre, om Utsk:t i de nämnde §§:na, samt dessutom den 27:de och 96:te, vidtagit nödiga förändringar, än att endast af detta skäl komma fram med bestämmelser om hemorten.
Men om den nu nödvändigt skall bestämmas, så är det, hvad jag anhåller om, att redaktionen måtte blifva så beskaffad, att den någorlunda uppfyller det afsedda ändamålet; ty nu är det mig alldeles omöjligt att läsa denna § och kunna förstå att den innehåller hvad Utsk:ts ledamöter säga den betyder — och jag trotsar hvarje menniska med olörvilladt omdöme att kunna göra detta.
Jag får således anhålla om återremiss, på det Utsk:t må komma i tillfälle att utarbeta en bättre redaktion.
De svårigheter, som uppstå vid bestämmandet af ett fartygs hemort, hafva redan blifvit erkända, men det är al så stor vigt att en sådan bestämmelse införes, att Utsk:t ej tvekat att möta dessa svårigheter.
Förhållandet är nemi. att enligt K. M:s Propos. skulle befälhafvaren icke ega att upptaga lån för fartygets räkning i den ort, der fartygets angelägenheter af rederiet sjellt besörjes, och således icke heller å sådan ort der rederiet har ett särskildt ombud.
Giltigheten af ett, af befälhafvaren träffadt aftal beror således på dessa omständigheter, hvilka den aftalande omöjligt kan känna och hvilka till och med för befälhafvaren kunna vara obekanta.
Följden deraf måste blifva att ingen vågar låna befälhafvaren penningar, emedan han alltid äfventyrar att rederiet sjelft besörjer sina angelägenheter i den ort, der lånet kommer i fråga, och att rederiet således ej är ansvarigt för belälhafvarens förbindelser.
Häraf åter kunna för rederierne sjelfve uppstå de största förluster, enär måhända hela resan förfelas, om penningar ej kunna vid behof erhållas.
Bestämmes åter, på sätt Utsk:t föreslagit, fartygets hemort, så upphör all ovisshet.
Den 16 September e. m. 303 Frill.
Armfelt har funnit den af Utsk:t föreslagna reaktionen otydlig.
Mig synes den icke så.
Uttrycket »der Konungen ej annorlunda förordnar,» kan ej betyda annat än: »der Konungen ej genom en i administratif väg utgifven författning annorlunda bestämmer,» ty icke lärer det väl kunna komma i fråga att Konungen skall för hvarje särskildt fall om hemorten förordna, icke lärer det väl kunna komma i fråga att Konungen mera här än i andra fall skall ingripa annorlunda, än genom en allmänt gällande föreskrift.
Frågan om den ort, som för hemort skall anses, är deremot så väsendtligen ett ordningsmål, att dess öfverlemnande åt Konungens framtida bestämmande, ej kan anses oriktigt.
Af den diskussion, som här försiggått ang:de den föredragna §:n, torde man lätt hafva insett att det finnes skäl, som tala för bibehållandet af 2:dra morn:!, men att äfven hvarjehanda betänkligheter deremot kunna uppställas.
Jag tillstår att för mig äro de sednare öfvervägande.
Om det också är af mycken nytta att fartyg kunna inregistreras, och det möjligen äfven kan bidraga till skydd för 3:dje man, som derigenom sättes i tillfälle att få reda på fartygets hemort, så torde man dock, vid genomläsandet af andra länders sjölagar, finna att det åtminstone utomlands icke ansetts vara af så stor vigt.
Jag har genomläst den Norska sjölagen, och der finnes icke något sådant stadgande.
Den Norska skeppsfarten är större än den Svenska, och jag tror att när man i Norge kan hjelpa sig utan ett dyligt stadgande, så böra vi äfven kunna göra det.
Jag anser derföre bäst, om 2:dra mom:t borttages och §:n bilälles, sådan den lyder i K. M:s Propos.
Men skall mom:t bibehållas, så förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss, och detta på grund deraf att jag anser redaktionen mindre lämplig, samt i öfrigt till alla delar instämmer i de anmärkningar, som af Gr.
Armfelt blifvit anförde.
I civilrätten beror mången fråga af en menniskas hemort, meri man tillåter henne aldrig att efter behag sjelf bestämma denna, utan det gör lagen.
Att öfverlemna åt ett rederi att efter behag välja hemort för ett skepp, är enligt min öfvertygelse stridande mot begreppet af lag.
Det skulle då t. ex. kunna hända, att ett rederi, som har fartyg här i Stockholm, kunde välja Luleå till hemort för detsamma, och detta måste naturligen leda till ganska stora svårigheter och mycken förvillelse, ty ingen kan ju föreställa sig något sådant.
Och då Utsk:t dessutom icke i lagen intagit någon föreskrift för den händelse, att rederiet icke skulle utsätta hemort för fartyget, så visar det ju på samma gång obehöfligheten af detta stadgande.
Och då, som jag nyss sade, lagen icke i något annat fall tillåter en person att efter behag välja hemort, det vill ined andra ord säga livart han vill blifva stämd, utan det måste ske 304 Den 16 September e. m. der han har sin bostad, så bör väl icke en sådan frihet lemnäs här heller.
Man säger att K.
M. på administrativ väg kan bestämma detta, men så torde icke vara förhållandet, ty det är en rättsfråga hvar ett fartyg har sin hemort; och cm lagstifningen icke kan bestämma detta, bör det icke heller kunna uppdragas hvarken åt administration eller rederi.
Jag vidhåller mitt förra yrkande.
Jag har icke mycket att tillägga i anledning al Gr.
Gr:n har sagt, att det vore orätt att rederierne sjelfve skulle få bestämma fartygens hemort, och har förmält att allmänna lagen strängeligen förbjuder personer alt välja sina hemorter.
Det är visst sannt att här linnas författningar, som gifva vid handen att en person ej må godtyckligt låta mantals- och skattskrifva sig hvar han behagar, utan att sådant bör ske, der han må anses verkligen hafva sitt hemvist, men det finnes ingen lag, som inskränker personers rätt att flytta hvarhelst de behaga.
Undantag härifrån gäller endast vissa personer, såsom statens tjenstemän, hvilka måste vara mantalsskrifna, der de hafva sin tjenst; och således böra väl äfven rederier få välja hemort för sitt fartyg hvar de behaga, då de få göra det lör sig sjelfva.
Hr von Ehrenheim: Åberopande hvad Frih.
Leijonhufvud sagt och deri instämmande, vill jag endast bemöta Gr.
Sparres yttrande att intet äfventyr är bestämdt för rederiet, om det försummar att bestämma hemort.
Ett sådant äfventyr behöfves ej, ty bestämmande af hemort är till rederiets fördel, enär rederiet derigenom förbehåller sig en viss ort, der endast rederiet kan ingå bindande aftal.
Finnes ej sådan ort bestämd, kan befälhafvaren öfverallt binda rederiet.
Jag lörtfar i milt yrkande.
Hr Rabenius:
Af en föreg:de talare har åtskilliga anmärkningar blifvit riktade mot det morn.,, som nu är under diskussion, och jag vill gerna medgifva, att det icke är så tydligt, man kunde vänta, ty det är svårt att framkomma med en redaktion, som afgjordt är den rättaste.
Men nu har åtskilliga ledamöter af Utsk:t upplyst hvad §:n i sin nuv:de form har att betyda, och R. o. Ad. lår afgöra, om den är så otydlig, att den icke bör bibehållas.
Hvad åter beträffar den anmärkta vådan af att på administrativ väg bestämma hvar enskilda personer eller korporationer hafva sin hemort, har denna anmärkning blifvit nöjaktigt vederlagd af förog:de talare, hvadan jag icke har något att tillägga.
Jag tager mig dock friheten erinra R o. Ad. att efter mantalsskrifnings-förordnm skall hvarje persons bostad vara bestämd; och Den 16 September e. m. 305 och så är äfven förhållandet med fartyg och rederier, ty manlals-förordmn säger att rederier skola angifva sin fartyg i hemorten.
435:te artikeln i Tyska sjölagen, såväl som den 4Irsta §:n i den Norska, nämna väl icke ordet »hemort», men hafva deremot svarande bestämmelser.
På dessa grunder anhåller jag att §:n måtte antagas.
Sparre: Hvad Frih.
Leijonhufvud yttrade ang:de personers mantalsskrifningsorf, hörer väl icke till saken, men jag vill dock i förbigående nämna, att hvad Frilen då yttrade, är fullkomligt orätt.
Det är visserligen sannt, att man olla säger, alt en persons mantalsskrifningsort är hans forum, men han får ej välja sin mantalsskrifningsort hvar lian behagar.
Annars kunde han ju, om han bodde i Upland och ville undvika en Stämning, låta mantalsskrifva sig i Haparanda.
Hvad den siste talaren vtlrat om alt man i främmande länder har sladaanden om hemort, är ganska sannt, och det bar jag aldrig bestridl; men hvad jas: säger är att det icke finnes något stadgande, som låter rederiet bestämma densamma.
Och just den lag, den värda talaren åberopade, säger, alt den ort är fartygets hem, hvarifrån det utgår.
Om nu rederiet vill krångla, så bestämmer det ingen hemort för fartyget, och om skepparen lånar upp penningar på något ställe, så säga de: »Nej, delta betala vi icke, ty der äro vi hemma» och blifva sålunda frie från krafvel, enär skepparen ej får skuldsätta fartyget på hemorten.
Således synes att detta stadgande icke är lämpligt.
Jag torde denna gång nödgas börja mitt anförande med en ursäkt för att jag utdrager diskussionen, men då den siste värde talaren stödt sina påståenden derpå, alt det vore så vådligt att lägga bestämmelsen om lärtygets hemvist i rederiets band, så är jag nog lycklig att kunna möta honom med Norska sjölagen, hvars lörtjenster man så prisat, och hvilka jag hoppas att äfven han erkänner.
I den af mig nyss åberopade §:n heter del: »Skipper rnaa ikke borllrakte noget paa andet Sted en der Uedderen ikke opholder sitr», och deraf beror skepparens rätt att ingå aftal.
Häraf följer att äfven efter Norsk lag skulle de vådor uppstå, som Gr.
Sparre så lifligt synes frukta.
Om jag icke orätt uppfattade Gr.
Sparres yttrande, har han sagt att sedan en skeppare skuldsatt sitt rederi, skulle det bero på rederiet alt undandraga sia denna förbindelse, genom alt bestämma en annan hemort.
Men för att skeppets handlingar skola vara fullständiga, måste äfven bcH. VI. 20 306
Den 16 September e. m. viset om hemort medfölja.
Detta skall naturligtvis uppvisas vid lånets afslutande, och en sednare handling om förändrad hemort kan icke göra någon förändring i det förut träffade aftalet.
Jag mäste för andra gången bedja den värde talaren att han läster någon uppmärksamhet vid hvad jag säger.
Jag sade att, om ett rederi är rätt försigtigt, så dröjer det med alt välja hemort och gör det först då det kan hafva någon nytta deraf.
Det står icke i lagen när de skola välja densamma, och det lärer också blifva ganska svårt att säga när så skett.
Jag har således icke sagt att de skola ändra den, utan endast att de kunna dröja dermed.
Jag är ledsen att hafva missförstått Gr.
Sparre, men kan icke ändra min mening.
Dröjer rederiet alt bestämma hemorten, då har fartyget tillsvidare och intilldess fartyget erhållit en handling, sorn om hemorten lemnar upplysning, ingen hemort, och då stadnar rederiet, på sätt förut är anmärkt, i alla fall lör befälhafvarens förbindelse.
I afseende å den fråga, som varit föremål för R. o. Adis öfverläggning, instämmer jag med Hrr Rabenius och von Ehrenheim; och hvad åter angår det ämne, som varit föremål för diskussion mellan Gr.
Sparre och mig, har han sjelf medgifvit att det icke hör till saken.
Jag vill också endast bemöta en sak.
Grefven har sagt, att jag skulle yttrat, att om rederi icke väljer någon hemort, så vore det lätt för domstolen att välja sådan för fartyget.
Detta har aldrig varit min mening, och behöfves icke heller, ty lika väl som en domstol kan afgöra en tvist ang:de en icke mantalsskrifven person, lika väl kan domstol dömma i mål rörande ett fartyg, hvars hemort icke är bestämd.
Denna diskussion har vändt sig omkring 3 frågor.
Den lista om någon bestämmelse om hemort skulle i denna lag göras eller icke; den 2:dra om något sådant i denna § bör intagas; och slutligen, i fall de 2 första frågorna medja besvaras, om §:n, sådan den nu är, bör kunna anses rätt uttrycka hvad man velat säga och således bör gillas.
1 afseende å de 2:ne första frågorna har jag redan tagit mig friheten framställa mina erinringar.
Reträffande åter den 3:dje frågan, är det mig oförklarligt, huru man kan påstå, alt denna § uttrycker — och tydligt uttrycker — hvad Utsk:ts
Hrr ledamöter förmena den skola uttrycka.
Oaktadt således också dessa
Hrr manliga stridt för att slippa en återremiss, som alltid är obehagligt för ett Utsk., så anhåller jag dock att de ville gifva med sig denna gång.
De kun - Ben 16 September e. m. 307 na ju låta §:n komma tillbaka lika lydande, om de ej kunna fundera ut någon bättre redaktion.
Vid de tillfällen jag förut haft ordet, har jag uttalat den åsigt, som Utskrt äfven uttryckt, nemi. att det är af vigt, att lagen säger hvar ett fartygs hemort är.
I afseende åter på redaktionen, så inser jag visserligen, att den icke är så tillfredsställande, den kunde vara, ehuru den dock icke är till den grad otydlig att det bör föranleda en återremiss.
Men om nu It. o. Ad. nödvändigt vill borttaga orden »derest K.
M. ej annorlunda förordnar,» och anser att innehållet derigenom skall blifva något bättre, så vill jag ej motsätta mig den önskade återremissen.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev.de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera pro pos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter propos. på bifall till §:n förnyades samt besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller 4:de §:n i Särskilda Utsk:ts förslag till sjölag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. §:n.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 16. § 5- Gr.
Ehuru jag efter den sista voteringens utgång nogsamt inser, att det icke lönar mödan att göra anmärkningar, vill jag likväl icke att en sådan redaktion som denna skall passera oanmärkt på detta rum.
Det heter nemi.: »Ofvergår egande-rätten till fartyg eller andel deraf medan det är på resa.» — En egande-rätt kan val icke öfvergå till ett fartyg? 308 Den 16 September e. m.
Meningen är väl att egande-rätt till fartyg skäll öfvergå från en till annan person.
Således hänger delta icke ihop.
Vidare förekommer i slutet: »Ar ej bestämdt, huru stor del af frakten belöper sig på resan till denna ort från den, der fartyget enligt fraktslutet last forst intog, heräknas sagde del efter det uppseglade afståndets förhållande till hela den resa etc.»
För den, som icke är invigd i hemligheterne, är det alldeles omöjligt att förstå hvad som menas med »uppsegladt afstånd;» och det synes mig som man bort välja ord som hvar och en kunde förstå.