Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Styrelsen låtit förråderne oupphörligt förskingras.
I anledning af Herr Hjertås yttrande, att fullständiga kostnadsförslager för de materiela beliofvens anskaffande icke blifvit till Rikets Ständers pröfning framlagde, anser jag mig skyldig erinra, attj de uppgifter, hvilka i della afseende under denna Riks - Den i4 October e. m. 253 dag Blifvit från Regeringen meddelade, tvifvelsutan utmärkas af en större omständighet i detaillerne, än under något föregående Riksmöte.
Då i öfrigt redovisningen för de beviljade anslagen af Rikets Ständer och deras Revisorer granskas; då ingen skilling kan mot sitt bestämda ändamål disponeras; samt dä sluteligen antagas hör, att förtroende å Representationens sida icke saknas till en Konung, hvars högsta omsorg är fäderneslandets ära, sjelfständighet och väl, måste de af Herr Hjerta framställde fordringar till det minsta kunna såsom öfverdrifna betraktas.
Herr Hjertås erinran, ”att ingen plan ”blifvit framlaggd för att betrygga, att bät”tre anskaffnings- och underhållssätt af för”rådspersedlarne för framtiden kommer att ”äga rum,” torde säkrast kunna besvaras, med anvisning å de af Kongl. Maj:t år i8a5 utfärdade Nådiga Reglementen, till iagttagande så väl vid alla upphandlingar för försvarsverket, som vid besigtning af de sålunda upphandlade effecterne.
Om den värde Talaren gjort sig mödan, att taga kännedom af den prisnedsättning, och de icke destomindre till förråderne ingångne persedlar och requisita af bästa qualitet, som utgjort frukten af dessa författningars stränga men rättvisa tillämpning vid anskaffningarne; åtgärder, hvarigenom blott inom KrigsCollegium många tusende Riksdaler blifvit inbesparade, skulle han visserligen icke hafva tillåtit sig denna mot
Sty - 254 Den 14 October e. m. reisen oeh (less underlydande tjenstemän oförtjenta beskyllning, att planlöst förvalta nationens till försvarsverket anvisade skattebidrag.
Ingenting är lättare, än att framställa beskyllningar utan bifogad bevisning; att klandra utan fog; att fördömma utan pröfning.
Att försvara sanningen och redliga bemödanden för allmänt bästa, är vanligen ett svårare, men alltid mera tillfredsställande, åliggande; och fosterlandets verkliga vän anser jag den medborgare vara, som, i stället att genom inbillade farhågor och obestyrkta beskyllningar mot en välviljande Styrelse, genom uppmaning till samdrägt och inbördes förtroende fastare tillknyter det för gemensamt väl vigtiga föreningsbandet emellan Konungen och folket.
Jag anhåller vördsamt, att detta yttrande måtte få åtfölja Herr Hjertås reservation till de respective Medstånden.
Herr Anckar swärdh August:
Den vändning discussionen tagit, gör det till en moralisk förbindelse för mig, att förena mig med Herr Hjerta.
Jag gör det så mycket heldre, som, då Herr Hjerta nu haft tillfälle förklara sina uttryck, jag åtminstone funnit sättet af denna förklaring så nöjaktigt, att jag icke derifrån kan draga någon personlig förolämpning.
Jag vill icke förlänga discussionen, utan förenar mig uti hvad.
Friherre Anckarswärd yttrat.
Den 14 October e. m. a55 Ilerr Rosenqvists Fredrik Leonhard:
Jag sivall blott anhålla att få lill alla delar förena mig uti den ifrågavarande reservationen, och utber mig, att mitt namn måtte få stå bredvid det ädla namnet Gustaf Hjerta.
Herr Crusensto7pe_, Magnus Jacob: Jag skulle varit Herr Friherre Anckarswärd mycket förbunden för sin godhet, alt fästa en så lång och så skarp uppmärksamhet vid min ringa person, om jag ej funnit, att hvad Herr Friherren i detta afseende yttrat, varit endast en inledning till den panegyrik, Herr
Friherren framställt öfver sitt eget politiska förhållande och sitt politiska courage.
Herr Friherren, oaktadt sin Goliatiska ståndpunkt i Riksdagspolemiken, borde likväl akta sig att vidröra consequencen uti handlingssätt.
Denna ömtåliga punkt kunde lätt framkalla någon David, att erinra, bland annat, huru Herr
Friherren bragt votering å bane rörande några hundrade Riksdalers anslag till fyra slotlsknektar, under det Herr Frilierren åtnöjt sig med reservationer, stundom till och med på förhand, der det gällt vigtiga frågor och stora summor.
Jag vågar i sanning fortfarande anse fäderneslandets försvarsverk förtjena, att med lika ifver omfattas, som de fyra slottsknektarne.
Med Herr Friherren instämmer jag emedlertid deruti, att mera afseende vid detta tillfälle blifvit lemnadt å Herr Hjertås reservation, än den i sjelfva verket förtjenar.
256 Den i4 October e. m.
Den innefattar, på ett vackert och bildrikt språk — jag talar icke om innehållet — mycken declamation, allt för litet sak och alls ingen bevisning.
Jag förenar mig äfven med Friherren, dels i vördsam anhållan, att detta yttrande ej må belasta inbjudningen till Medstånden, dels i omdömet, att förevarande discussion är både högst obehaglig och vida mera utsträckt, än den bort vara.
Också skall jag icke ytterligare falla Ridderskapet och Adeln besvärlig, så vida ej någon Talare ånyo skulle använda mitt namn till förevändning åt debattens förlängande.
Friherre iSparre, Sixten:
Jag skall icke besvära Ridderskapet och Adeln med någon repetition af Herr Hjertås reservation.
Den har blifvit med lika mycken sanning, som sakkännedom, af flere Ledamöter vederlagd.
Jag vill blott tillkännagifva, att den djupt sårat mig, såsom medlem af detta Stånd, och då det icke nu mera är brukligt, eller anses ridderligt, att besvara sådana uttryck, med annat än att ogilla dem, så förenar jag mig med Grefve Brahe uti att ogilla Herr Hjertås framställningssätt.
Friherre Anckarswärd har förenat sig med Herr Hjerta, på det Herr Friherren icke måtte synas feg.
Jag respecterar denna Friherrens tapperhet, att teckna sitt namn under reservationen.
Jag vet blott icke, om sådant är brukligt, eller en - Den i4 October e. m. enligt med formen, enär det tyckes öfvergå från en reservation till en subscription.
Jag förenar mig sluteligen med Friherren och Herr Anckarswärd deruti, att mitt yttrande icke måtte åtfölja till de andra Stånden.
Det motif, som förmått mig att åter uppstiga, är hemtadt från några Herr Friherre Anckarswärds yttranden, ställda till mig och mina tänkesätt.
Friherren torde förlåta, om jag fäster lians uppmärksamhet på den parlamentariska kännedomen om hvad som föregår i andra länders representativa kamrar, och äfven kan anses som en princip för Svenska representationen.
Det är ingenstädes brukligt, att i en öppen discussion framkalla uttryck, som i enskild väg blifvit meddelade.
Det är likväl icke min tanka, att förebrå Herr Friherren det bruk han gjort af hvad som kunnat undfalla mig i enskilta samtal, ehuru jag nödgas förklara, att jag aldrig vet mig hafva yttrat mig till honom i detta afseende.
Jag är likväl långt ifrån att undandraga mig, att öppet förklara de tankar man förunnar mig hafva yppat i enskilta samtal.
Jag får sålunda tillkännagifva, att jag icke minnes mig någonsin hafva yttrat någon serskild tanka om Adelns förmögenhet i allmänhet.
Att Svenska Adeln icke är rik, är en bekant sak.
Hvad Svenska Folket beträffar, bekänner jag lika öppet, att jag, efter 45 II. 17 258 Den 14 O c t o b e r e. m. min innerliga öfvertygelse, och vid äfventyr att bedraga mig, icke kan lämpa ordet armod på dess tillstånd.
Jag känner intet folk i Europa, som har mera anspråk att kallas förmöget, än vår arbetande klass, och det är om denna det bär egentligen är fråga; de högre klasserna ligga visserligen vida under andra länders.
Efter som jag erhållit ordet, må jag äfven öppet bekänna, att den egentliga orsaken, sorn förmått mig uppträda i denna fråga, ingalunda är, att kränka annan mans rättmätiga tänkesätt.
Jag tillerkänner Herr Hjerta, äfvensom hvar och en, rättighet att bedömma Regeringens handlingar, och reservera sin opinion emot Majoritetens, då det sker på ett lagligt sätt.
Det är således blott emot formen att utöfva denna rättighet, sorn jag vill yttra mig.
När en reservation, i stället för alt enkelt uttrycka, att man icke delat Majoritetens tanka, förvandlas till en anklagelse, så frågar jag, om den anklagade skall tiga, och låta anklagelsen utgå obesvärad.
Skulle väl den nuvarande Minoriteten, vid det tillfälle, då den möjligen hade Majoriteten för sig, anse sig skyldig att tåligt lida en sådan anklagelses spridande bland Svenska Folket.
Herr Hjerta bar sökt gifva åt sin reservation den tydning han trott sig kunna lemna densamma; och det är Herr Hjertås rätt att modifiera och tyda sina uttryck, likasom det är Ridderskapcts och Adelns, att derå lemna det Den 14 October e. ni. 25g afseende, Ståndet kan skäligt finna.
Herr Hjerta har sjelf sagt, att dessa uttryck blifvit författade af förtrytelse å Minoritetens sida.
Detta bekännande har varit nog för mig, och för hvar och en, sorn icke är oförsonlig; men också måste det på andra sidan tillåtas mig, att icke behöfva undertrycka mina tankar och mina känslor vid detta tillfälle.
Hans Excellence Herr Grefven och EandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till godkännande af Ridderskapets och Adelns ofvanberörde Protocolls-utdrag för den i3 dennes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Herr Hjertås emot Ridderskapets och Adelns sistnämnde dag fattade beslut afgifne Reservation, uti hvilken Friherre Anckarswärd, samt Herrarne Anckarsvvärd och Rosenqvist nu instämt, komme att åtfölja Ridderskapets och Adelns beslut till de öfrige RiksStånden; och hemställde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att de af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Grefve Brahe, Friherrarne af Nor 45 H. »7* ■j.Go Den r4 October e. m. din och Ulfsparre, samt Herrarne Nordenfalk, Lefrén, Möllerhjelm, Tham och Hjerta i anledning af nyssnämnde reservation meddelte yttranden afven måtte få åtfölja samma beslut till de öfrige RiksStånden.
Grefve von Schwerin > Fredrik Bogislaus:
Då Herr Grefven och LandtMarskalken vid början af discussionen förklarade, att det obestridligen vore Herr Hjertås rätt, att låta sin reservation åtfölja inbjudningen till de andra Stånden; men att af Ridderskapets och Adelns beslut komme att bero, om de öfrige nu afgifne yttranden äfven skulle få åtfölja, får jag äran förklara, det jag, utan att vilja inverka på någons öfvertygelse, icke kan tillstyrka ett sådant beledsagande af den gjorde reservationen.
Jag stödjer denna mening derpå, att 5o §.
Riksdagsordningen, som stadgar, att hvar och en äger att fritt tala och utlåta sig, äfven förutsätter, att Talaren skall lugnt höras.
Denna §. har varit inskrifven i Svenske mäns bröst långt före 1809; och lika säkert, som hvarje Svensk man vet, att han kan fritt tala och utlåta sig, lika säkert förutsätter Lagstiftaren, att denna rättighet skall af hvarje annan respecteras.
Jag får härvid tillägga, alt en och hvar lär inom sig sjelf finna, att helt annat är en anklagelse inför
Domstol, der det egnas hvar och en att sig försvara, men att ett sådant försvar skulle
Den r4 O c to ber e. ni.
261 vara påkalla(lt af en enkel opinionsyttring, instämmer icke med min öfvertygelse och, såsom jag förmodar, icke eller med allmänhetens.
Fortsattes den i förmiddagens plenum hörjade pröfning af StatsUtskottets ej mindre den 18 sistlidne April under N:o i5i afgifne, och den 7 derpåföljde Maji eftermiddagen på hordet lagde Betänkande, angående Regleringen af Anslagen under RiksStatens Tionde HufvudTitel; än ock under W:o a53 meddeldte, och den i4 sistlidne September förmiddagen på hordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Angående StatsUtskottets dels i dess första Betänkande gjorde hemställan, att fy 11- naden i behof vet för Flottans lndragningsStat må tills vidare, såsom hittills, få utgå, dock ej till högre belopp, än 30,000 R:dr ärligen; dels i åttonde Punkten af dess senare Utlåtande afgifne tillstyrkande, att hvad utöfver nyssberörde 3o,ooo R:dr möjligen kan erfordras, må anvisas att utgå af Anslaget till oförutsedde utgifter.
Den hemställan Utskottet gjort i dess sednarc.Utlåtande, Arar visserligen ändamålsenlig, innan det blifvit beslutadt, att Kongl. Maj:t 262 Den 14 October e. m. ägde rättighet disponera besparingarne å IlufvudTitlarne; men sedan Ridderskapet och Adeln behagat bestämma, att denna rättighet tillkommer Kongl. Maj:t, tror jag, att denna hemställan bör afslås.
Herr //jer ta, Gustaf:
Då 8:de Punkten i sednare Utlåtandet motsvarar Utskottets i första Betänkandet i afseende å samma ämne gjorde hemställan, och Friherre af Nordin yrkat, att den förstnämnde måtte afslås, föreslår jag, alt äfven sistberörde hemställan måtte förkastas.
Jag instämmer med Herr Hjerta, och önskar således, att begge dessa punkter måtte få förfalla.
Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å ifrågavarande tvenne punkter.
Ropades Nej, Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde tvenne Punkter böra förfalla.
Ropades Ja. singående StatsUtskoltets i dess första Betänkande gjorde hemställan, att en sådan omflyttning af IlufvudTitlarne må vid StatsRegleringen göras, att Militaire- och Försvar sVerket till Sjös upptages under den Fjerde, och Clerecie- och LäroVerken under den Tionde HufvudTiteln.
Den i4 Octobcr c. ni. 263 Herr Hjerta:
Denna fråga om att talla jo:de HufvudTiteln den 4;de, och så tvärtom, förevar äfven vid 1823 års Riksdag, då inrättandet af den förstnämde beslöts, men gick ej igenom af det skäl, alt det skulle vålla förvillelse och oreda, samt leda till misstag i offentliga acter.
Derföre blef den då från 3:dje HufvudTiteln afskiljde del för FörsvarsVerket till Sjöss flyttad ner om de andra Titlarne, och kallad den io:de.
Jag anser det äfven vara rigtigast, och vet icke, hvad för rangordning kan uppgöras emellan HufvudTitlarne.
Jag afstyrker alltså all förändring i Titlarnes benämning.
Lika med Herr Hjerta påminner jag mig, att denna fråga, afslogs vid sista Riksdagen; men skälet dertill var, att StatsUtskottet då tillstyrkt omflyttning af alla de efter den 3:dje följande HufvudTitlar, hvaremot nu endast är fråga 0111 att 4:de och io:de Titlarne skulle byta sins emellan, hvilket icke kan medföra, ringaste confusion.
Jag minnes, ej, på hvilka, skäl StatsContoiret tillstyrkt denna omflyttning, jnen som ingen bättre än det kan inse fördelen deraf, tillstyrker jag bifall till Utskottets förslag i detta afseende, liva läge-, nom båda MilitaireTillarne komma att stå tillsammans, och således lättare kunna öfverskådas af den StatsSecreterare, till hvars, behandling de gemensamt höra.
Friherre af 264 Den 14 October e. m.
Nordm liar förekommit mig, så att jag blott behöfver yrka bifall till Utskottets förslag, hvilket lyder sålunda: ”Slutligen hemställer ”StatsUtskottet, att, med bifall till hvad ”Kongl.
StatsCoutoiret, uti dess underdånig ”ga Berättelse om StatsYerkets tillstånd och ”behof, föreslagit, en sådan omflyttning af ”HufvudTitlarne må vid StatsRegleringen gö”ras, att Militair- och FörsvarsVerket till ”Sjöss upptages under den 4‘de och Clerecie”och LäroVerken under den io:de Hufvud”Titeln. ” Friherren har upplyst, att frågan blott angår, att byta nummer på 2:ne Titlar, hvilket icke orsakar någon villervalla, ulan synes så mycket lämpligare, som den nu för iorde kallade IIufvudTiteln tillhör samma SlatsSecrelcrares föredragning, hvilken har att skaffa med den 3:dje; hvadan jag, då denne Embetsman tillika är Ledamot af Ståndet, anser billigast, att Ridderskapet och Adelli bifaller Utskottets förslag.
Det kan väl synas likgiltigt, i hvilken ordning HufvudTitlarne stå, men då den rigtigaste ordningen alltid bör iagllagas, skola väl de begge Titlarne, som angå Mililaira beliofven, stå närmast hvarandra; den io:de således heta den 4;de, och tvärtom.
Lämpligare anser jag dock det som föreslogs 1828, eller 011 allmän omflyttning af HufvudTitlarne, så litt de större anslagen komma först, och småplocket sedan.
Jag kari icke eller Den r4 O elof)er e. tn.
a 65 anse, att HufvudTitlarnes namn hafva någon sådan oförgänglighet, att villervalla genom deras förändring eller omflyttning skulle förvållas i StatsContoiret.
Om vigtig ordning i StatsFörvaltningen skulle införas, borde hvar StatsSecreterare hafva sin Titel, och ej somliga Titlar omfatta flera millioner, och andra blott 3o till 5o,ooo R:dr.
Ju förr man komme till en sådan ordning, desto bättre.
Jag tillstyrker derföre bifall till en början å Utskottets förslag, att anslagen åt Flottan måtte utgöra den 4:de HufvudTiteln; men deremot att anslagen till Clerecie- och LäroVerken måtte få bibehålla sitt rum näst efter Militaire-anslagen, och utgöra 5:te HufvudTiteln.
Jag instämmer fullkomligt med Herr von Hartmansdorff i hvad o han anfört om fördelningen af de olika anslagen på HufvudTitlarne, och finnér icke, hvarföre den 5:te Titeln, som har den minsta summan, skall komma omedelbart efter de största.
Någon olägenhet deraf, att 4«de HufvudTiteln nedflyttas, kan jag icke inse, hvilket StatsSecreteraren för EclesiastikÄrenderne bäst torde kunna vitsorda.
Jag tror emedlertid, att Utskottets förslag är bäst grundadt, och yrkar alltså bifall dertill.
Då det alltid varit vanligt, alt man afvaktat det Stånds beslut, som frågan på något sätt inleresserar, skulle 26G Den 14 October e. in. jag hemställa, om man ej borde afvakta PresteStåndets beslut i denna fråga, enär den rörer deras rangordning i afseende på HufvudTitlarne.
Jag finner det ganska besynnerligt att Ridderskapet och Adeln icke anser denna fråga vara likgiltig; och skulle förmoda, att en StatsSecreterare icke kan misstaga sig på numrorne af Titlarne.
Äfvenledes förmodar jag, alt någon rangstrid för Presterskapet icke kan uppkomma af denna fråga.
Genom proposition till bifall A
Utskottets tillstyrkande, torde likväl hela striden förfalla; och jag får derföre hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken derom vördsammast anhålla.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets i dess första Betänkande gjorde ofvanberörde hem-, ställan*.
Ropades Ja, Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde särskilte propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla hvad StatsUtskottet i Betänkandet N:o l5i och Utlåtandet N:o ^55 i öfrigt föreslagit och tillstyrkt.
Den 14 October e. m. 267 Herr Rosenqvist* Fredrik Leonhard* bade inlemnat följande, som upplästes.
Då man, utan att vara clairvoyant, likväl kan med tämmelig visshet förutse, att de af Ridderskapet och Adeln frikostigt beviljade enorma Anslag till de i RiksStaten uppförde 10 HufvudTitlar, dels icke i längden kunna äga bestånd, dels ock skola förorsaka missnöje och oro bland mängden af de medborgare, hvilka böra bidraga till medlens utgifvande, och hvilka redan förut klaga öfver för stora och dryga skattebördor, deruti man vid denna Riksdag snarare hoppats få någon lindring och nedsättning; och jag icke funnit det vara billigt eller nödvändigt, att i en tid, då priserne på alla nödvändighets-varor alldeles icke stigit, utan snarare fallit under det värde, som de vid förra Riksdagen ägde, öka löner och anslag för sådane Embets- och Tjenstemän samt Inrättningar, hvilka hittills varit belåtne med hvad Staten dem förut anslagit; så föranlåtes jag härmed vördsamt anhålla, alt i Ridderskapets och Adelns Protocoll få antecknadt, det jag på det kraftigaste reserverar mig emot alla de nja och förstorade Anslag, som Ridderskapet och Adeln, genom sin Pluralitet beviljat, undantagandes likväl löneförhöjningarne åt Herrar Stats- och RevisionsSecreterarne, Herr JuslitiaeCanzleren, samt Herrar HofRättsRåderne och Assessorerne jemte
Under betjeningen i de Kongl. HofRätterne, hvilka alla Embetsman på intet aG8 Den 14 October e. m. sätt kunnat vara belåtne med de ringa och otillräckliga löner de af Staten hittills åtnjutit.
Justerades 7 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 12 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Upplästes StatsUtskottets under N:o 297 denne dag aflåtne Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i åtskilliga delar af StatsRegleringen.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 10 om aftonen.
T Ii or sdagen d. 1 5 October 1829.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets ej mindre den 18 sistlidne April under N:o i5a afgifne, och den 7 derpåföljde Maji eftermiddagen på hordet lagde, Betänkande, angående reglering af Allmänna IndragningsStatenj än ock under N:o 254 meddeldte, Den 15 October.
Deli elen i4 sistlidne September eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. i:sta Punkten.
Angående Pension till framlidne Hoj Marskalken Friherre Paijkulls Enka. s:dra Punkten.
Angående anslag för Herr Amiral itets Kammar Rådet Elers. 3ulje Punkten.
Angående de vid Landtmäteristaten till indragning ställde Löner för en Öfver Inspector , en Ingenieur, en Inspector öfver Mått, Mål och Vigt, samt fem Tredje Landtmätare i Landsorterne. fule Punkten.
Angåiende ett tills vidare beviljadt Anslag åt Juris Doctor erne Collin och Schifter. 5:te Punkten.
Angående en Bergmästaren Jacobsson tillagd ersättning.
Dessa 5 Punkter biföllos. 6: te Punkten.
Angående ett Hoj Jägmästaren von Greiff, genom Kongl.
Bref vet den i5 Martil i8i5, tillagdt arf vode af 600 R:dr.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Piidderskapet och Adeln, att denna Punkt icke erfordrade någon åtgärd. jule Punkten.
Angående Lönetillökning för Kammarskrifvaren Wessman. 8:de Punkten.
Angående den nu under 270 Den i5 October.
Tionde HufvudTiteln upptagne LotserilndragningsStaten.
Hvilka 2:ne Punkter af Ridderskapet och Adeln b i fö 11 os. g:de Punkten.
Angående f. d. Landshöfdingen H. Järtas Pension.
Herr Rosenqvist , Fredrik Leonhard, anförde skrifteligen:
Vid StatsUtskottets Utlåtande N:o 254 angående Regleringen af Allmänna IndragningsStaten är i synnerhet anmärkningsvärdt, att Utskottet alldeles icke vårdat sig besvara, mindre vederlägga, de vid Utskottets första Betänkande N:o i52 gjorde anmärkningar, utan rätt oell slätt förklarat belt laconiskt: att Utskottet icke funnit skäl frångå sitt förra förslag.
Rörande f. d.
Landshöfdingen Hans Järtas pension, bar af mig blifvit anfördt: att jag vore i okunnighet om de så kallade Patriotiska åtgärder, hvilka f. d. Landshöfdingen Järta vidtagit, och som måste vara af en alldeles egen och serdeles art, då PensionsFörfattningarne ansetts böra i anseende till honom förlora deras gällande kraft; att Nationen ägde rätt att af en sådan mans verksamhet och grundsatser vänta ännu flere patriotiska företag; att jag, intill dess upplysning lemnades, och bestämdt blifvit utredt, hvaruti de Den i5 October. 37t redbara tjenster bestå, hvarföre Nationen bar någon så beskaffad förbindelse till Herr Järta, att PensionsFörfattningarne för hans skull böra våldföras, ansåg mig böra bestrida någon pension åt Herr Järta, helst lian dels för sitt innehafda LandshöfdingeFnibete fått ett hederligt accord, dels icke af ålderdom, eller bristande skicklighet varit hindrad att fortfara i Statens tjenst; och att Statens knappa tillgångar, otillräckliga till många andra högst angelägna behof, förbjuda dylika gracers beviljande på folkets bekostnad.
Inom det Välloflige BorgareStåndet bar Herr Helsingius anfört: att en så stor pension af Statens Medel, som den ifrågavarande, vore en misshushållning, enär innehafvaren derigenom undanhölls från Statens tjenst, och det ej kunde förmodas, det den med pension begåfvade skulle vilja åter inträda i tjenst; att tillstyrkandet i den anmärkte punkten vore så mycket mera orättvist, som Utskottet, vid pröfning af frågan om en mindre betydlig pension för Assessoren "Wahlström, lemnat densamma utan afseende, ehuru denna Tjensteman synts vara till pension mera berättigad än Herr Landshöfdingen Järta, som ej torde vara i egentligt behof deraf, och dessutom skulle äga förmåga att genom skrifter bereda sin utkomst.
Äfvensom inom Hedervärda BondeStåndet Riksdagsmannen Johan Jacob Rutberg 172 D e il 15 O c t o b e r. anmärkt: att då Rikets Ständer gifvit pensionen i förlitande dertill, att Landshöfdingen Järta skulle begagnas i Slatens tjenst, men sådant ej nu syntes vara meningen, borde ock pensionen indragas, samt de io å 12,000 R:dr B:co, som Herr Järta redan uppburit, anses mer än tillräckeligt svara emot de tjenster lian gjort fäderneslandet.