Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke se, att tillstyrkandet i detta utlåt, innefattar något upphäfvande af det förut fattade beslutet.
Kunde jag föreställa mig det, skulle jag anse mig hindrad att bifalla ifrågavar. utlåt.; men efter mitt begrepp äro R.
St. af samma beslut icke hindrade att ingå till K.
M. med ett uncl. tillkännagifvande, alt R.
St. ansett samma hufvudtitel, hvarpå underhållskostnaden är anvisad, böra lemna medel till fångarnas sysselsättande, på sätt tillstyrkt är uti StatsUtskis förevar, utlåt.
K:o 4^3, hvartill jag fördenskull tillstyrker bifall.
Det är visserligen tillfredsställande att Den 24 April. 223 höra personer, hvilka tillförne alltid funnits ifra för hushushållning med statens medel, numera hafva kommit till den glädjande öfvertygelse, att de förhöjda anslag, som R.
St. bevilja den ena riksdagen efter den andra, ändock äro för knappa.
Jag betviflar för min del, att denna slutföljd står i full consequens med hvad den värde talaren yttrat i höljan af sitt anförande, då han ogillade det system, som krigsadmiuistrationen följer.
Om ej den värde talaren vill, att statsmachinen skall afstadna, så lärer det icke vara möjligt, under vårt statsskick och våra fem år emellan riksdagarna, att obetingadt afslå alla anslag, och jag tror, att den, som yrkar den sats, att för tillvägabringande af ett förändradt system allt, hvad Styrelsen begär bör afslås, icke rätt bedömt saken, och föga tänkt öfver våra statsförhållanden, vårt folklynne och sammansättningen af vår administration.
Det under vårt närvar, statsskick enda möjliga och rimliga är således att afslå allt, sorn icke är alldeles oundgängligt, just för att sålunda tvinga Styrelsen att genom förändrade organisationer finna medel äfven till de företag, som, ehuru icke oundvikliga, dock kunna vara ganska nyttiga.
Det är ur denna synpunkt, som jag handlat.
Jag tilltror mig visserligen icke att kunna bedöma Styrelsens hushållssystem i det stora hela; men i detaillerna kunna vi något hvar bedöma, huruvida den ena utgiften är mer eller mindre nödvändig än den andra.
Jag tror således, att Gr.
Horn icke kan bestrida, att ju t. ex. ett sådant arbete som Kungsholms fästning är vida nödvändigare än t. ex. en fortfarande tillökning i Gardesregmas aflöning utaf 18,000 r:dr; andra exempel att förtiga.
Jag nämner blott detta, emedan det finnes ovederlagdt citeradt i förevar, utlåt, såsom ett bland bevisen, att Styrelsen har medel till vida mindre angelägna föremål än det, hvarför nytt anslag nu begäres.
Om således den ädle Grefven, i stället för att, såsom han säger, se sakerna i stort, ville hafva den godheten att se dem något mer i deras detailler —- ty vårt statsskick är sådant, att man nödgas pruta äfven på det lilla —• så skulle han troligen komma till det resultat, att en tillgång af 20 ä 3o,ooo r:dr utan särdeles svårighet bör kunna beredas på ett totalanslag af 5,000,000 rtdr, såvida Styrelsen verkligen har allvar med hvad hon yttrar angrde nödvändigheten att fullborda Kungsholms fästning.
Hvad åter beträffar, att R.
St. nu skulle på förband gifva Statsrådets ledamöter en quasi-decharge i afseende på hvad de kunde tillstyrka K.
M. rör:de dispositioner till Kungsholms fästning å 8:de hufvudtiteln, så tror jag, att hvar och en, som betänker följdernä af ett sådant förklarande från R.
St:3 sida nu vid slutet af riksdagen och då Representationen är alldeles utledsen vid sina långvariga arbeten, skall finna prejudicatet ganska vådligt; och då 64 § Reg.F. uttryckligen stadgar R.
St:s rättighet att bestämma de ä n d a m å I, IJenazJ April. för hvilka statsutgifterna skola användas, lärer det, efter min tanka, i intet fall kunna blifva K.
M:s rättighet att för hvilket arbete eller företag som helst använda anslagen ä 8:de hufvudtileln, blott under förevändning, att arbetet åsyftar fångars sysselsättning.
Beträffande åter särskildt arten af denna sysselsättning och utvägen dertill för fångarna i Carlskrona, så ville jag visst med Gr.
Posse instämma deruti, att det är mindre ändamålsenligt att sysselsätta dein med fabriksarbete inom hus, än med ett groft och strängt arbete utom lius; men jag tror ock, att det sednare slaget kan erbjudas dem på Carlskrona skeppsvarf, der arbetscompagnierna förut varit sysselsatta.
Och hvarmed skola de då en gång sysselsättas, sedan Kungsholmen är färdig?
Skola de då utsläppas och öfversvämma landet, hvarmed man hotar oss om vi nu neka anslag?
Af dessa skäl äfvensom dem, hvilka finnas upptagna i Utskrs förra utlåt, och äfven innefattas uti anmärkningarna vid återremissen, yrkar jag, att K. o.
Ad. måtte nämnde utlåt, bifalla.
Den kännedom, jag sökt förskaffa mig om de särskilda anslagen på 3:dje oeh /j-tde liufvudtitlarna, har hos mig stadgat den öfvertygelse jag redan yttrat, att de derå anvisade summor medgifva tillgång för ifråga var. behof.
Jag är visserligen icke okunnig derom, att R.
St. vid denna riksdag vägrat ätskillige af de utaf K.
M. begärda nya eller ökade anslag; men jag känner äfven, att af besparingarna å de anslag, som blifvit beviljade, kan, genom ändamålsenlig hushållning dermed, det belopp af några och 20,000 r:dr om året som erfordras till fortsättande af Kungsholms fästningsbyggnad erhållas, utan någon den ringaste våda för Sveriges sjelfbestånd.
Exempelvis vill jag blott nämna anslåget till flottans underhåll och nybyggnad, hvilket utgör 58ö,ooö r:dr och, utan att
Rikets försvarsanstalter till sjöss vanvårdas, torde kunna under några år minskas med 20,000 Kdr, helst den enda följden som häraf möjligtvis kunde uppkomma, skulle vara att något af de under byggnad varande linieskeppen blefve färdigt ett eller annat år sednare än hitintills varit påräknadt.
För min del fäster jag ej så synnerlig vigt vid den tidpunkt, då dessa skepp blifva färdiga och utläggas i hamnen att derstädes sedermera ligga och ruttna, att jag anser R.
St. för påskyndandet af densamma, böra handla mot grundlagens anda och föreskrift.
Det finnes dessutom andra byggnadsföretag och arbeten vid flottans Station i Carlskrona, genom hvilkas inställande eller inskränkning, tillgång för ifrågavar. fästningsbyggnad synes kunna beredas.
Jag vill endast i detta afseende erinra om den vidsträckta brandmur, som allt sedan 1770-talet om mitt minne ej bedrager mig, varit under byggnad och hvars ännu aflägsna fulländande torde utan någon synnerlig våda för flot - Den i!\ A j> r i 1. aaä flottans varf kunna några år längre uppskjutas.
Hvad för öfrigt arbetscompagniernas sysselsättning beträffar, så vore det i sanning ett bedröfligt förhållande, om till detta manskaps ändamålsenliga användande icke skulle finnas något annat tillfälle lin Kungsholms fästningsbyggnad.
I sådant fall skulle man ju efter förloppet af de 5 år, inom hvilka fästningen skulle vara färdig, komma i en verklig förlägenhet i fråga om dessa compagniers sysselsättning och för sådant ändamål möjligen blifva nödsakad företaga en ny fästningsbyggnad.
Jag kan dock icke föreställa mig, att Fångstyrelsen någonsin bör kunna sakna tillfälle till arbetsförtjenst för de fångar, som förvaras i Carlskrona, der sysselsättning för dem å flottans varf alltid måste kunna erhållas.
Orsaken, hvarföre jag icke kan biträda Utskts förevar, tillstyrkande, ligger likväl, på sätt jag redan yttrat, mindre uti anslagets föremål och belopp, än uti det vådliga prejudicat, som jag finner vara förenadt med ett öfverlåtande åt Styrelsen af en fri dispositionsrätt elfver statsanslagen, utan inskränkning inom föremålen för hufvudtitlarna, en dispositionsrätt, destomera äfventyrlig för Svenska folkets rättighet att sig beskatta, sorn, enligt den grundsats man i afseende på förslagsanslagen synes vid denna riksdag vilja genomdrifva, Regeringen icke skulle behöfva hos Representationen anmäla statsbehofven, utan endast genom anvisningar å dessa anslag kunna erhålla alla de tillgångar hon önskade. 64 § Reg.F. innehåller dock uttryckligen, att såväl
Rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad under namn af extraordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R.
St. anslås, skola vara under Konungens disposition, att till de af R.
St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas.
Nu är staten redan upprättad och fastställd; men dermed måste icke öfverensstämma, att medel, anslagna till Utgifter under 8:de hufvudtiteln, af Regeringen användas till föremål, som tillhöra den 3:dje eller 4;de- Het är ur denna synpunkt betraktadt, sorn jag finner Stats"Utsk:s nu sednast framställda förslag oantagligt och grundlagsstridig!.
Jag fortfar således att tillstyrka bifall till Utsk:s förra utlåt, i detta ämne.
Såsom jag fattat StatsTJtskts hemställan och denna frågas verkliga karakter, har jag trott mig finna, att här vore fråga 6m, icke att öfverlemna åt K.
M. rättighet att af hvilken hufvudtitel som helst använda medel till hvilket föremål som helst och att ett motsatt förhållande innefattade en misstydning af Konungens rättigheter, utan att R.
St. skulle till K.
M. öfverlemna att disponera af 8:de hufvudtiteln, hvars föremål är fångars underhåll, en här föreslagen summa, för att försätta några hundrade overksamma menniskor uti cn högst nyttig sysselsättning, 31 H. 39 Den a4 April. hvilken summa lios StatsUtsk. blifvit icke obetydligen minskad till det föreslagna beloppet.
Jag kan såsom Konungens rådgifvare förklara, att jag icke söker bereda någon större latitud åt Konungens rättighet att disponera hufvudtitlarna, utan att jag endast fäster mig vid, huruvida R.
St. vilja åt K.
M. öfverlemna att låta medlen till fångarnas sysselsättande utgå af 8:de hufvudtiteln.
Hvad det beträffar, att ifrågavar. medel för fångarnas sysselsättning kunna tagas af 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, så möter deremot visserligen ingen materiel omöjlighet; men följden deraf blefve en motsvarande uppoffring af dessa titlars föremål.
Jag har hört talas om den betydliga summa, som är anslagen till flottans underhåll och nybyggnad; men utom det, att det tarfvas en undersökning, som troligen icke utfaller till det stöd för det skäl man velat hemta från antydningen å beloppet af detta anslag, huruvida detsamma fullt motsvarar sitt ändamål, måste man, förutsatt, att en sådan undersökning skulle skingra allt tvifvel derom, det oaktadt medgifva, att flottans uppbyggande och iståndsättande samt dockornas fulländning äro af den vigt för landet, att detta ändamål icke tan uppoffras för ett annat vigtigt ändamål* hvaraf följer, att någon tillgång för ifrågavar. behof icke kan erhållas å /\.:de hufvudtiteln, utan uppoffring af någon vigtig åtgärd till betryggande af statens sjelfständighet.
Hvad det beträffar, att å 3:dje hufvudtiteln medel kunna användas för detta ändamål i stället för lustläger, så torde ett sådant skäl förfalla, om ordet lust- förändras till öfnings-, emedan nödvändigheten att öfva och bilda trupperna och gifva dem någon obetydlig vana vid en mera ansträngd tjenstgöring, icke torde kunna bestridas.
Hvad vidare det angår, att fångarna skulle kunna sysselsättas vid varfvet, så får jag upplysa den värde anmärkaren, att ett betydligt antal fångar redan, i man af behofvet, på varfvet användes, och att något större antal fångar, dels med afseende å de många båtsmän, som der äro sysselsatta, och dels i anseende till faran för allm. säkerheten, om för mänga utsläppas på en gång, å varfvet icke kan användas.
Jag känner icke, hvad nuvarande ordförande i Fångstyrelsen förmår; men jag skulle åtminstone icke kunnat bereda någon sysselsättning för dessa 200 fångar, som icke kostade vida mer, men återgaf mindre, än det ifrågavar. arbetet.
Jag förnyar derföre min anhållan om bifall till förevar, utlåt.
Horn; Det har sannerligen förundrat mig att af en talare hafva fått hora, att mina yttranden nu skulle stå i strid med hvad jag förut yttrat.
Jag ber den värde ledamoten ihågkomma, hvad jag yrkade i början af denna riksdag, nemi. att man skulle noga pröfva behofven, men sedan fylla dem utan prutning.
Nu äro dessa behof redan pröfvadc och godkända; men oaktadt man godkänt behofvet, Den 34 April. lier man icke godkänt sättet att fylla dem.
Jag tror mig således handla ganska consequent, då jag yrkar, att man ieke skall anvisa nya utgifter på de titlar, hvilka redan äro pröfvade och hvarpå brist i stället för besparing derigenom skulle uppstå.
Tredje hufvudtiteln, säger man, kunde lemna tillgång för det ifrågavar. obetydliga behofvet.
Jag medgifver det, om man vill spara på allvar; men dertill fordras en complett reorganisation af vår landtarmé'.
Då en Sådan reorganisation icke är godkänd, utan tvärtom af Representationen förkastad, så måtte derom någon fråga icke kunna uppstå; men då man bibehåller denna dyrbara och alltför talrika numerär inom den stående armeen, så vore det verklig misshushållning att icke använda alla möjliga medel för att erhålla den så öfvad som möjligt, på det att den må kunna motsvara, hvad staten uppoffrat, ty det är gifvet, alt konstfärdighetens utbildning står i omvändt förhållande till behofvet att anlita menniskokraften, så att, om man underhåller en stor här utan att gifva den all möjlig öfning och användbarhet, man har misshushållat icke blott med Stateps medel, utan äfven med dess menniskolif, emedan utan ali fråga de oöfvade massorna måste åstadkomma mycket mqra mansspillan, än den till hög utbildning hunna stående armeen.
Det är på denna grund, som jag för min del ickg vill spara i fråga om arméens öfning, synnerligast sorn myc» ket fattas för att åstadkomma ett närmande till det mål, man bör söka upphinna.
Man har afslagit anslag till exerciscompagnier.
Kunna några besparingar erhållas, så skulle de således med mycken nytta kunna användas för detta ändamål; och så länge man godkänner behofvet att befästa Stockholms avenuer, men Ständerna dertill anslagit den lumpna summan af blott 5o,ooo r:dr, måste man med bedröfvelse tänka på detta förhållande.
En militär ledamot har sagt, att vi sakna artilleri till Stockholms befästande, och särskildt tror jag mig känna, att vi jemväl sakna positjopsartilleri: allt ändamål, för hvilka besparingarna, i händelse sådana komma att äga rum, måste användas.
Mångfaldiga sådana saker kunde nämnas, med hvilkas uppräknande jag likväl icke vill upptaga tiden.
På 4;de hufvudtiteln säger man, att besparingar kunde äga rum i flottans dyrbara hygg-r nads- och underhållskostnad.
Jag är icke sjöman; men det förefaller mig, som om 5oo,ooo r:dr för flottans nybyggnad vore detsamma som ingenting.
Skulle likväl någon besparing härpå kunna uppstå, torde den bäst kunna användas på fullbordandet af Carlskrona dockor.
Man har velat gifva saken en sådan häntydning, som skulle ett bifall till SlatsUtskts förevar, utlåt, innefatta en Konungens rådgifvare på förhand lemnad decharge för det tillstyrkande, de kunna gifva K. M. i afseende på sättet att sysselsätta fångarna.
Den värde ledamoten, som yttrade det, har likväl förut medgifvit, att det vore Konungens rättighet att af Säde hufvud - 326 Den 24 April. titeln anslå, hvad sorn erfordras för fångurnes underhåll.
Jag vet icke, hvarföre man skall förutsätta ett blifvande klander öfver en åtgärd, till hvars vidtagande nian medgifvil Konungens rättighet, såvida man ej vill linna ett önskadt tillfälle att öfver detta föremål gifva anledn. till klander.
Jag tror, att så många andra anmärknrr kunna gifvas, att man icke behöfver uppsöka dem.
För min del finnér jag icke ringaste anledn. till den förutsättning, att ett klander skall följa af den åtgärd, som kan föranledas af Ståndens bifall till StatsUtskrs tillstyrkande i förevar, utlåt.
Jag skulle tro, att om ock Stånden afslå StatsUtskrs tillstyrkande, K.
M. ian handla i rak motsats med detta afslag; äfvensom jag tror, att K. M. i denna fråga handlar bäst, om lian förfar i full öfverensstämmelse med hvad StatsUtsk. tillstyrkt.
Det bör för mig vara särdeles glädjande att höra, det man i sjelfva verket icke åsyftar, hvad jag befarade, nemi. att lemna Carlskrona fästning såsom ett vackert monument af denna riksdags liushållssystem.
Man har medgifvit, att den bör fulländas; men man begär, att det skall ske utan någon dermed förknippad utgift för staten.
Likväl förefaller det mig besynnerligt, att då ett förslag, sådant sorn det StatsUtsk. i förevar, ut låt. framställt, enligt hvilket fästningsbyggnadens fullbordande kan tillvägabringas utan rubbning af ett förut fattadt beslut, tillstyrker hvad man sagt sig åsyfta, men likväl bestrider, hvad man i sjelfva saken vill hafva utfördt.
Huru man än argumenterar, qvarstår ändock StatsUtskrs utlåt, oförändradt, hvilket aldrig är eller blir annat än en förklaring af förstärkta StatsUtskrs beslut, innefattande tillstyrkande för Jt.
St. att anmoda K.
M. att å 8 hufvudtitelns förslagsanslag till fångarnas sysselsättning använda ifrågavar. belopp; hvarvid likväl kostnaden för materialier och instrumentalier skulle undantagas, såsom icke utgörande föremål för 8:de hufvudtiteln.
Jag kade trott, att StatsUtsk. gjort sig förtjent af Ståndens loford, derföre att det, med frångående af sitt förut afgjfna utlåt., nu framkommit med ett förändradt tillstyrkande, utan att sammanblanda den 8:de med 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, hvilket deremot var förhållandet med Utskrs förra utlåt, i ämnet.
Hr Stuart har sagt, att han, efter noga granskning af föremålen för 3:dje och 4:de hufvudtitlarnas anslag, kommit tili den öfvertygelse, att en besparing af ifrågavar. belopp derå med lätthet kunde vinnas.
Bland detta besparande har den värde talaren nämnt en rund summa af 20,000 rrdr årligen, som skulle kunna indragas på flottans underhållskostnad genom fördröjandet några år med färdigbyggandet af ett eller annat linieskepp.
Jag kan icke göra mig reda för, hvarifrån detta tal af 20,000 rrdr härleder sig; ty om jag också antager, att några linie-; gkepp jcke behöfva?, så måste de väl ersättas af andra får* Den a4 April. tyg, såsom ångbåtar eller fregatter, eller skärgårdsfartyg, livad åter angår den besparing, sorn skulle kunna uppkomma genom uppskof ined fulländandet af brandmuren, så är elet visserligen en besparing att äfven uti den igenfinna ett monument på närvar, hushållssystem; men om en eldsvåda skulle uppkomma, och elden under en häftig storm skulle utbreda sig ända till varfvet och magasinerna, så torde en sådan besparing nog dyrköpt få betalas.
Man har mycket talat om hushållssystem.
Huruvida det är bevis på ett ändamålsenligt sådant system att låta fästningar stå och förfalla, halffärdiga murar utan betäckning, lemnar jag derhän.
Följden häraf blir emedlertid den, att kostnaden för dessa arbetens fullbordande blir vida större, sedan dessa företag tili icke obetydlig del förstörts, innan nästa Ständer hunnit sammankomma och fatta förnuftigare beslut.
Hr Hjärne har sagt, att man genom bifall till StatsUtsk:s tillstyrkande skulle lemna K.
M. en alltför stor magt, hvilken på det sätt kunde missbrukas, att hela fångpersonalen i Sveriges rike sammankallades till ett ställe för att utföra ett arbete, hvartill Ständerna vägrat anslag, som nu på 8:de hufvudtiteln skulle utgå af förslagsanslagen till fångars sysselsättning; och har Hr Hjärne derföre framkommit med ett förslag lill underd. skrifvelse till K. M. i detta ämne, hvilket likväl, uti en annan ordställning, i sjelfva saken är af lika innehåll med StatsUtskts tillstyrkande.
Jag hemställer derföre, om icke Hr Hjärne skulle vilja förena sig med Stats-?
Utsk:s beslut i denna fråga, hvaruti jag tror, att så mycket redan blifvit sagdt, att hvar och en stadgat sin öfvertygelse deri.
Jag anhåller derföre, att vi ju förr dess hellre må företaga den votering, som icke lärer kunna undvikas.
De värda ledamöter, som bestridt bifall till StatsUtskts förevar, ullåt., hafva såsom skäl dertill anfört den förmenta oriktigheten, att af 8:de hufvudtitelns anslag använda något för 3:dje eller 4^de hufvudtitlarnas behof.
Jag får deremot fästa uppmärksamheten först derpå, att enär de ifråga var. arbetarne äro fångar, så följer deraf klart, att deras underhåll tillhör kostnaden för fångvården å 8:de hufvudtiteln.
Kan detta underhåll till någon del eller alldeles besparas genom deras nyttiga sysselsättning, så'är det en ren vinst för nämnde titel och för det allmänna.
Frågan är således den, huruvida det ur rätt, att fångvårdsstyrelsen sysselsätter dessa fångar med arbeten för allmänhetens begagnande, hvilken hvarken önskar eller behöfver dem, eljer att styrelsen sysselsätter dem med befästningsarbeten vid Carlskrona, hvilka man både önskar och behöfver?
Saken borde egentligen, på sätt några ledamöter anmärkt, icke bäfva behöft sättas i fråga, emedan rättigheten att disponera det ifrågavar. anslaget på 8:de Den 24 April. hnfvudtiteln till fångars våld och underhåll är obestridlig, fångarna må begagnas till hvad arbete sorn helst.
Men emedan man kan säga, att flottans eller armeens anslag böra betala de arbeten, som för flottan eller armeen eller för Rikets befästande utföras, så har det varit skäl att, till förekommande af all tvist, underställa R.
St:s godkännande den fråga, som Frih.
Sparre väckt och StatsUtsk. tillstyrkt.
Mot Hr Stuarts anförande får jag anmärka, att det icke är någon nyhet, att hela beloppet af ett förslagsanslag erfordras, ehuru stort det än må vara.
Naturen af dithörande behof är, att de oundgängligen måste tillfredsställas; derföre kan beloppet deraf endast förslagsvis bestämmas, och måste ofta öfverskridas.
Hafva R.
St., enligt gällande författningar, förklarat åtskilliga medborgare för fångar, och deras antal blir större, än i förslagsanslaget beräknats, så måste utgiften ökas till huru stort belopp, som än må erfordras.
Likaså förhåller det sig med hvilket annat förslagsanslag som helst, emedan utgiften måste rättas efter de förändringar, som följa af gällande lagars eller bestämda författningars tillämpning.
Jag behöfver icke erinra, att förhållandet är enahanda med förslagsanslag till medico-legala besigtningar, till sjukdomars botande och farsoters hämmande m. m.
I afseende på behofvet af Cai lskronas befästande är redan så mycket taladt, alt jag icke behöfver ingå i något yttrande derom.
Mina värda grannars sakkännedom af skeppsbyggeri och befästningskonst är så ögonskenlig, att jag skulle hafva orätt, örn jag ville mäta mig med dem; men jag anhåller att få göra en practisk anmärkn., hvilken är fattlig för en hvar, som, lika med mig, icke är militär, nemi. att arbetens framskridande, de må vara hvilka som helst, icke beror blott på anslagen, utan fast mera på verkställarne.
Troligen har hvarken Svenska flottan eller Sveriges befästningsverk någonsin haft verkställare eller byggnadschefer, som utfört dessa arbeten med mera omtanka och bättre hushållning än de begge personer, som nu stå i spetsen derföre.
Hade således R.
St. vid denna riksdag velat vara rätt hushållsaktig» , så hade de bort för dessa ändamål, i stället att pruta på anslagen, snarare bevilja större summor än de begärda, på det att dessa sparsamma, nitiska och flärdlösa män måtte kunnat använda dem till Rikets bästa, medan de ännu lefva och hafva krafter dertill.
Det är i anledn. af hvad Gr.
Horn sednast anfört, som jag denna gång begärt ordet, för att meddela den förklaring, att jag alldeles icke anställt någon jemnförelse emellan Hr Gr:s yttranden i dag och de åsigter, Hr Gr. vid föregående tillfällen ådagalagt, hvartill jag hvarken haft lid eller lust, utan har den anställda jemnförelsen endast skett emellan början och slutet af Hr Gr:s i dag afgifva yttrande, deri jag trott injg finna en bestämd motsägel - Den a4 April. se, hvilken icke blifvit hiifven genom hvad Hr Gr. sedermera i timnet anfört; ty då Hr Gr. först sagt, att krigsadministrationen borde, kunde och i en framtid äfven måste på ett annat sätt
Och med mera hushållning organiseras, men slutat med att säga, att R.
St. i allt fall böra bevilja ökade anslag till en administration, som är illa och med misshushållning reglerad, samt att de redan befintliga anslagen äro för knappa, så kan jag icke finna annat, än att Hr Gr. varit påtagligen inconsequent i sitt yttrande.
För öfrigt får jag, i anledn. af Hr Oxehufvuds förfrågan, hvarifrån min värde vän, Hr Stuart tagit det af honom uppgifna talet 20,000, nämna, att det är hemtadt från StatsUtskrs eget utlåt., hvilket tyckes böra vara bekant för Hr Oxehufvud, såsom sjelf ledamot af Utsk.