Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna upprigtiga bekännelse är jag skyldig den Konungens Rådgifvare, till hvilken jag kan äga en enskild förbindelse, och som hör vara nog rättvis håde emot mig och sig sjelf, att icke misskänna detta förhållande.
Min fasta öfvertygelse, att Statens fortfarande bestånd och Nationens väl fordra en Ministérförändring, gör det alltså till en pligt för mig, att yttra den önskan, jag tror, att Rikets Ständer borde inför Konungen nedlägga: att Kongl. Maj:t täcktes landsfaderlig! emottaga hyllningen af Folkets trohet, uppenbarad i dess Representanters öppna förklarande af Folkets sanna känsla för sin lagbundna frihet, och dess begrepp om nödvändigheten af att vid Thronell fästa det stöd densamma saknar, så länge Konungen lemnar sitt förtroende åt de Rådgifvare, hvilka kommit i mistning af Nationens, genom åsidosatt skyldighet att alltid låta sig 'vårda om Konungens magt och Rikets Ständers samt innebyggares fri och rättigheter, H Den 17 Julii f. m. allt efter hvad härom i Rikets lagar och författningar är stadgadt och förordnadt, clå de af bristande nit, skicklighet och drift i uppfyllandet af sitt höga kall, af oklokhet, svaghet eller okunnighet, befrämjat Grundlagarnas öfverträdelse, såsom:
I frågan om undanhållandet från offentlighet af de Skeppshandeln rörande handlingar; I vägrad sanction till Rikets Ständers utfärdade Instruction för sina Revisorer; I underlåtit iakttagande af Riksdagsbeslutet år i8a3, rörande villkoret för lilla Creditivets lyftande; Genom samma Creditifs olagliga användande till betäckande af förlustet, uppkomne genom en lika oklok som brottslig handel med krigsskepp; ' « Genom olagligt användande af den så kallade Åbo Academiefonden; Genom förtydning af förenämnde Riksdagsbeslut, rörande jemkning i extra Roteringen; Genom Grundlagsstridig ny Ordinarie Roterings åläggande utan Ständers medgifvande; Genom utskrifning af en ny pålaga, Den 17 Julii f. m. 25 Mötespassevolanceafgiften, hvilken enligt contract upphört; Genom fortsatt trots mot RiksdagsOrdningens tydliga föreskrift, att StatsRådets
Ledamöter ej må deltaga i val till Rikets Ständers Utskott; Genom fortsatt bemödande att frånryc-’ ka Ständerna deras i Grundlagen obestridligt förvarade rättighet, att tillsätta vissa af Ståndens betjening; samt att ensamme, utan den andra Statsmaktens mellankomst, utfärda Instructioner för sina Revisorer; Genom meddelade underdåniga råd, att förnärma ett RiksStånds värdighet och lagliga rätt, förmedelst origtiga och osanna uppgifter vid föredragningen af Ridderskapets och Adelns ståndsordning.
Att Konungens Rådgifvare åsidosatt deras Grundlagsenliga skyldighet, att, sjelfkrafde, påminna om Rikets rätt och bästa, visar sig dessutom nogsamt i hvarje gren af RiksStyrelsen.
Så har vid beslutandet och utförandet af den olyckliga skeppshandeln, Rådgifvare och Föredragande först visat sig till en oförlåtlig grad okunnige eller oskicklige i politisk beräkning på de gifna följderne af den i Europeiska Statssystemet antagne och af alla civiliserade Nationer erkände
Folkrättens kränkande genom en tillåten allmänt
Den 17 Julli f. ra. känd krigsrustning i Svenska hamnar för de insurgerande SydAmericanska Staternas räkning, innan dessa Republiker ännu voro erkända af Kronan, Sverige; sedan uraktlåtit att påyrka utfärdandet af instruction för den person, till hvilken oförsvarligt öfverläts, att försälja en fjerdedel af Rikets flotta; vidare förbisedt det bedrägliga i sjelfva handelscontractet, med skeende utbyte af nya mot gamla krigsfartyg; sist rågat måttet af scandalen genom sättet för återgången af den verldsberyktade skepps- och menniskohandeln, hvarvid Staten gjort förlusten af minst en half Million, jemte den ännu högre af Kronans värdighet och Statens anseende.
Om Arméen vunnit i en yttre militärisk hållning, underhålles denna krigs-lux med en stående anvärfd krigarepersonal, i förhållande till Sveriges folkmängd och tillgångar, större än någon annan Stat framvisar, nästan uteslutande på bekostnad af en fattig jordbrukare-class.
En öfverdrifvet stor General- och RegementsStab; ändamålslös och indelningsverket förstörande fördelning af Befälets löner; slöseri med befordringar och militaira distinctioner; lustläger; täta uniformsförändringar; dyrbara cassern- och andra militaira byggnaders uppförande, under det man låter den vigtiga Artilleri-materieln, under i5 års fredstid, så förfalla, att den jemte Sen 17 Julii f. m. 27 Armeens öfrige utredning torde i det närmaste totalt brista, utgör caracteren af vår militaira administration, behäftad dessutom med det hufvudsakliga felet, att icke minsta tecken i dess åtgärder förspörjes till något ordnadt för svar s-system, då man hört Befälhafvare, Organisateurer och Förvaltare inom försvarsverket under innevarande Riksdagsöfverläggningar, ömsom opinera för sjöförsvar, ömsom för krutförsvar, ömsom ock öfvervägande för det olyckliga centralförsvaret, grundadt förnämligast på den lättast förstörda eller upphäfna operationslinie!!
Götha Canal, samt på en förstörelse bådande concentrisk retrait.
Den civila administrationen saknar den verksamhet, som så högt påkallas af behof* vet för det constitutionella Sverige att utbilda sina styrelseformer i ett naturligare förhållande till Statsskicket.
Man saknar från denna Minister de länge påkallade förslag, att inom vårt KameralVerk vinna sådane ändringar, hvarförutan den så kallade Svenska ^ friheten, i sjelfva verket, endast består uti ett tomt begrepp om yttrande rättens förmån, då likväl ägande rätten så litet vårdas, ulan snarare förnärmas, genom den ekonomiska både lagstiftningen och lagskipningen.
Så qvarstå oförändrade, om ej i vissa delar än mer försvårade, de sekler gamla från enväldet utgående och för enväldet väl 28 Den 17 J u 1 i i f. m. passande, men den lagbundna friheten upphäfvande skatte- och tjensteskyldigheterna, utgående undei’ en i lag obegränsad magtutöfning hos Länsstyrelserna, och den Constitutionella Regeringen har likväl i 20 års tid haft initiativet, för att häri åstadkomma nödige ändringar.
Statens lif, dess hela inre väsende, Nationalbildningen, är högst vanvårdad 5 de allmänna Läroverken, behäftade med den seklers långvariga sjukdom, som medeltidens barbari alstrade, sprida epidemiskt sin anda till alla uppfostringsanstalter, hvilka helt naturligen stå i sin grad på samma låga ståndpunkt med lärdomsskolorna, från hvilka likväl borde utgå allt det ädla och lifvande i Staten.
Man begär nu af det arma folket nya anslag för våra odugliga skolor; men besinnar ej, hvarken behofvet af deras reorganisation , hvarigenom stora tillgångar kunde beredas, än mindre möjligheten af, att genom minskning i antalet af det öfverflödigt lönade högre Presterskapet, hvars kall som folklärare burit och bär så ringa frukter, vinna ännu betydligare medel för uppfostringsverket.
Om man uti handels- och finance-administration finnér spår till någon conseqvcnce, så är det endast i en enda hittils fortsatt principlöshet uti ordnandet af Rikets Drätsel.
Den 17 Julii f. m. a9 Kongl. Majrts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer stödja sig på sådane, sedan längre tid fortsatte, rådgifvare-åtgärder, som vittna om, huru Styrelsen saknar grundsatser för Statsfinancen i sin enkla bemärkelse, ytterst hvilande på en omtänksam hushållning med Statens tillgångar, vare sig verklige eller inbillade.
Att göra dessa lika chimeriska, kan visst icke vara någon afsigt, lika brottslig som obetänksam; men nog synes man raskt fortgå till det mål, då det fattiga Sverige icke mer förmår att utgöra sina ordinarie skatter.
Understödjande det djerfvaste anspråk, som någonsin funnits, och som någonsin kunnat göra sig gällande, på ett folks skattebidrag lill betäckande af ett enskildt Bolags förluster, har Styrelsen uppträtt uti ett mäklarebestyr mellan Götha Canal Bolags fordringar och de allt jemt gäckade Ständernas beredvillighet att offra Millioner på ett i landets närvarande ställning fullkomligt inproductift företag.
Hos StatsSecreteraren för Financerne har man, för sitt omdöme öfver dess financeåsigter, slutat till deras tillvaro af ett i Svensk öfversättning meddeladt försvar för Fransyska Statsskulds-systemet, och en olycklig fruktan för denna nya farsot från södern sprider oro och bekymmer bland folket, synnerligast sedan man i Herr Skogmans an - 3o Den 17 Julli f. m. förande uti Ridderskapets och Adelns Plenum, rörande vil koren för en myntbestämning, trott sig igenfinna en alltför synbar riktning till Statslåne-systemets inblandande med Rikets myntväsende under Regeringens inflytande på BancoStyrelsen.
Ett beständigt vacklande mellan de proliibitiva och liberala handelslagarne har högst menligt inverkat på all industri; förnämligast måste den maktpåliggande spanmålshandel deraf lida, och ofördelaktigt inverka på den inhemska sädesproduction.
Följderna af den sednast afslutade HandelsTractaten med Ryssland skola äfven snart visa sig, vid svårigheten att kunna stadga en lämplig tull på ingående spanmål, enda vilkoret för spanmålshandelns uppkomst och bedrifvande till förmån fqr både producenter och consumenter.
Den vigtiga yllefabrikationen synes aftynande vänta sin dödsdom under tull-lagar, som sjelfva innebära frö till deras öfverträdelse.
Ofta meddelade licencer under en förfluten tid borde väl hafva vändt speculationen i det på capitaler fattiga Sverige från denna näringsgren, som blifvit de jure skyddad och uppmuntrad genom stränga importförbud, men de facto undergräfd genom tullsystemets olämplighet i utöfningen.
Den enda industri, som inom landt - \
Den 17 Julii f. m. 3( hruksnäringen synbart utvecklat sig, bränvinsbränningen synes man nu vilja motverka genom att nedtvinga denna näring till ett spanmålsförödande och sedeförstörande bedrifvande i smått, såsom ett inre hushållsbestyr, utan Statsekonomisk öfversigt af loljderna både på sädesproductionen, landtculturen i allmänhet och moraliteten hos Nationen.
Efter denna summariska öfversigt af Statsförvaltningen, förmodar jag mig tillräckligt hafva ådagalagt de i min öfvertygelse välgrundade skäl, hvarföre jag bestrider den af ConstitutionsUtskottet gjorda hemställan om decharge för StatsRådets Ledamöter, och hvarföre jag anser ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 36. böra återremitteras, jemte de särskildte Utskottets Memorial, hvilka samfält afhandla ett enda ämne, eller den ministeriella ansvarigheten, på det
Utskottet efter en nogare och fullständig granskning af alla de serskilt uppgifne fall rörande ifrågavarande ämne, måtte i ett sammanhang och i ett enda Betänkande sammanfatta den noggranna redovisning, som grundlagsenlig! åligger ConstitutionsUtskottet, för StatsRådets och Föredragandes mer eller mindre del i de orsaker, sorn föranledt de anmärkningsvärda Styrelsens misstag eller lagöfverträdelser, på det Rikets Ständer, med den ledning för ett rättvist omdöme, som ConstitutionsUtskottets föregående hörande förutsätter, måtte efter samvete och pligt 32 Den 17 Julii f. m. kunna i denna Riksvårdande angelägenhet besluta.
Grefve Horn yttrade derefter mundteligen, det lian vid ConstitutionsUtskottets 1 * nu serskildt föredragne Memorial N:o 16, jemväl önskade afgifva några anmärkningar, dem lian skrifteligen författat, och nu uppläste, så lydande:
ConstitutionsUtskottet upplyser, att StatsRådet och Föredraganden tillstyrkt Konungens beslut under den 7 November 1827, att någon förnyelse af MötespassevolanceContractet ej skulle äga rum.
Sådant var utan .tvifvel grundlagsenligt, emedan ett dylikt contracts förnyande utan Rikets Ständers samtycke skulle hafva varit ett brott mot föreskriften i 73 §.
RegeringsFormen, men förständigande! härom till vederbörande framter den oformlighet i sjelfva tillstyrkandet, att Kongl. Maj:t i Nåder skidle offentliggöra sitt beslut, att icke handla mot Grundlagen.
Då det sålunda icke kan nekas, att ett nytt MötespassevolanceContracts ingående, innan Ständerne derom yttrat sig, varit en grundlagsvidrig handling, uppstår den fråga: huruvida det är grundlagsenligt, att utan formligt contract, endast i följd af särskildta begifvanden, af Rust- och Rotehållare uppbära ett ytterligare skattebidrag utöfver hvad dem, enligt det lagliga men tilländalupna contractet, åligger?
Den 17 Ju lii f. m. 33 7.3 §.
RegeringsFormen stadgar: att inga nja pålagor, utskrifningar af manskap eller af penningar och varor må hädanefter utan Rikets Ständers fria vilja och samtycke , i den ordning förut nämndt är, påbjudas, uppbäras eller fordras.
Den förutnämnda ordning igenfinnes uti RegeringsFormens 57 och allmänna Lagen stadgar uti 44 Cap. 2 §.
MissgerningsBalken, att hvilken Konungens Embetsman hög eller låg, som sjelf eller genom andra intalar, eller förleder undersåtarna till något sammanskott, kostnad, utgift eller arbete; rätte upp skadan, miste embetet och bote 200 daler.
Tager han sådant emot, tå det, såsom af fri vilja bjudes; bote hundrade daler och gifve äter thet han tog.
Frågan skulle, som det synes mig, vara tillräckligt besvarad genom åberopande af dessa lagbud.
Men ConstitutionsUtskottet finnér, att rådslagen och åtgärderna icke åsyftat eller beredt någon* inskränkning i Rust- och Rotehållares. fria val att fortfara under tvänne år med Passevolancens erläggande, eller att återgå till directa underhållsskyldigheten, hälst den enkla i allmänna termer utfärdade erindran om contractstidens snart annalkande slut, långt ifrån att innebära något tvångsband eller ens någon uppmaning, blott anvist vederbörande, att obehindradt uttrycka deras åstundan.
I detta 33 IL 3 34 Den 17 Julii f. m. förklarande erkänner således Utskottet, att man öfverlemnat till Vedcrbörandes fria val att fortfara med Passevolance-afgiftens erläggande, eller återgå till directa underhållsskyldigheten.
Det är likväl detta öfverlåtande till en menighet, för att fritt välja mellan åtagandet af 2:ne pålagor, söm i Grundlagen och allmänna Lagen finnes strängeligen förbjudet; och som det dessutom är en fullkomligt erkänd sanning, att' någon direct underhållsskyldighet af soldaten under möten och marcher icke åligger Rotehållare enligt KneckteContracten, hvilka, efter MötespassevolanceContractets slut, återträda i full kraft och verkan, måste den till vederbörande gjorda hemställan om fritt val mellan 2:ne lika olagliga afgifter anses såsom en anmaning till allmänheten att åtaga sig en skatt, hvarom endast vid allmän Riksdag kan beslutas.
Att ConstitutionsUtskottet velat förbise detta förhållande, förundrar mig icke; men någon anledning har jag dock haft att vänta, det ConstitutionsUtskottet skulle fästa sin uppmärksamhet vid den motsägelse, som yppar sig mellan de åberopade Kongl. Skrifvelserna.
Det Nådiga CirculaireBrefvet af.den 7 November 1827 låter Rust- och Rotehållare veta, att deras uteblifna svar, å den framställda frågan, huruvida de önskade förlänga Passevolance-afgiften, skulle anses som ett nekande dertill.
Men det påföljande CirculairBrefvet af den i3 Fehr.
1828 anbefaller
Den 17 Julii f. m. 35 Landshöfdingarne, att låta antyda Rustoch Rotehållare , att bestämt förklara sig, huruvida de utan vilkor ingingo på Passevolancens utgörande eller ej.
Regeringens Förordnande den 8 Maji 1828 säger uttryckligen: att den åtagne
Passerolancén borde i vanlig ordning uppbäras och redovisas, och gifver den hestämda tydning åt de Rust- och Rotehållares tystnad, sorn antingen med yttranden utehlifvit, eller 2:ne gånger hörda likväl gifvit vilkorliga svar m. m., det skulle dessa Rust-och Rotehållare anses hafva medgifvit sig vilja, enligt Kneck teContracten, besörja om sina karlars och hästars underhåll vid förefallande marcher och möten.
Då nu ConstitutionsUtskottet i sitt Memorial N:o 16 upptager och redogör för dessa Nådiga Skrifvelsers innehåll, synes mig öfverseendet och uraktlåtandet att anmärka det osammanhängande och olagliga i dessa med hvarandra jemförda skrifvelserna, likväl något för vidt utsträckt, och med fog horde man kunna väntat, att Utskottet insett det förledande och förvillande i senast åberopade CirculairBrefvet att påbörda Rustocli Rotehållare ett medgifvande, att vilja hålla deras karlar och hästar under marcher och möten enligt KneckteContracten, som derom icke nämna ett ord, hvad Rusthållare beträffar, men som derifrån uttryckligen befriade Rotehållare.
Det hade för ConstitutionsUtskoltet varit ganska lätt, att in33 H. 3* 30 Den 17 J u 1 i i f. m. fordra upplysning om de åtgärder, som varit en följd af de åberopade Kongl.
CirculairBrefven.
ConstitutionsUtskottet hade derigenom kunnat stadga sitt omdöme öf^er frågan, huruvida det varit förenligt med Rikets sannskyldiga nytta, att
Rådgifvare-åtgärderne för befordrandet af ett i dagen klart liggande syftemål, nemligen MötesPassevolanceafgiftens ytterligare beviljande föranledt dessa serskildta förständiganden till Rust- och Rotehållare i Riket.
Jag hade äfven till ConstitutionsUtskottets pröfvande öfverlåtit en undersökning, om icke Rikets sannskyldiga nytta blifvit åsidosatt genom en fortsatt öfverdrifven misshushållning med dessa skattebidrag under namn af MötesPassevolance-medel.
Härvid borde det ej hafva undfallit ConstitutionsUtskottet, hvilka Rådgifvare tillstyrkt undanhållandet af dessa allmänna skattemedel från Rikets Ständers revision.
ConstitutionsUtskottet var, i anledning af min anmärkning mot detta förhållande, fullt befogadt, att infordra upplysningar för bedömandet af mitt påstående, det flere års sammanräknade besparingar af Mötespassevolance-afgiften, under Infanteriets ständiga arbetscommenderingar borde finnas fullt tillräcklige för Indeldta Arméens vapenöfningar under åren 1828 och 1829.
Det borde hafva visat sig för ConstitutionsUtskottet helt tydligt, hvad 2g §.
Riksdagsordningen ingalunda förmenar Utskottet att veta, nemligen, om dessa sedan i5 år af Den t7 Ju I i i f. m. >37 Rust- och Rotehållare uppbur ne mejel, beviljade för deras nummerkarlars och hästars excercerande, uteslutande blifvit för detta ändamål begagnade, eller örn, hvad jag tror, ofta vara handt, anordningar på denna fond blifvit ställda till gratificationer och aflöningar åt högre MilitaireBefälhafvare och Staben, samt personer inom KrigsCollegii UnderhållsDepartement; till exccrcitie-sqvadroners etablerande; till excercitie-platsers rödjande; till byggnaders reparationer och uppförande m. fl. för skattens beviljande främmande föremål.
ConstitutionsUtskottet skulle, jag tviflar ej derpå, genom infordrade upplysningar härom från KrigsExpeditionen, KrigsCollegium och KammarRätten , utan några vidlöftiga Statsekonomiska och Financiella beräkningar, komma till det lättfattliga resultat, att långt ifrån behofvet af det lagstridiga medel, att under sken af Rust- och Rotehållares egen fördel aflåcka dem en tvåårig ytterlig afgift till MötesPassevolanceCassan, borde denna fond gifva ett öfverskott af minst en balf million, ett förhållande, hvarpå Konungens Rådgifvare icke kunnat undgå att fästa sin uppmärksamhet utan ansvarsfull påföljd.
Mig vill det synas, som hade ConstitutionsUtskottet icke nog fullständigt granskat StatsRåds-protocollerna, som innehålla rådslagen öfver denna vigtiga fråga, eller också hafva Konungens Rådgifvare vid ena tillfället tillstyrkt, hvad de vid ett annat tillfälle afstyrkt.
Den 17 J u I i i f. ro. Ständer hafva nemligen under loppet af Riksdagen emottagit en Nådig Proposition 0111 ett nytt MötesPassevolanceContracts ingående, hvarvid Bifogades samtlige StatsRådets välgrundade tankar, dem jag
Ber att nu få åBeropa, så lydande: ”Enär nu, vid såda”ne forhållanden, de der Bafva sin grund i ”omständigheter, hvilka ej kunnat förutses ”eller förekommas, Rust- och RoteBållarnes ”skyldigheter i och för Knecktehållet kunna ”anses mera Betungande, än från Början va”rit afsedt och Beräknadt, samt jordbruket ”i allmänhet, jemförelsevis till'öfrige närin”gar och yrken, synes vara i Behof af lindring i allmänna tyngder, hvartill äfven ”kommer, att truppernas öfning under mö”ten, hvarförutan ändamålet med deras underhållande skulle förfelas, är, att anse så”som en för Försvarsverkets fullkomnande ”nödig anstallt, den der således ej
Bör en”samt drabba Rust- och Rotehållaren, Bvil”ken fastmer kunde anses Bafva sin rustnings”och roteringsskyldighet fullgjort, enär vid ”Infanteriet
Soldaten och vid Cavalleriet karldén och hästen voro Behörigen utrustade och ”inmönstrade; så funno StatsSecre ter arén och ”StatsRådet sig af dessa skäl äga anledning ”att tillstyrka, det Kongl. Maj:t ej måtte uteslutande föreslå Rikets Ständer Passevolance”afgiftens utgående hädanefter som hittills en”samt af Rust- och Rotehållare, utan att till ”Rikets
Ständer måtte alternativt öfverlem”nas, att Bestämma antingen Passevolance
- Den 17 J u I i i f. ro. 39 "afgiften, hvars sammanlagde Belopp hittills ”årligen, i medeltal räknadt, uppgått till ”omkring 23o,ooo R:dr, och hvilken summa ”torde, genom UnderhållsDepartementets i ”KrigsCollegium och; PassevolanceCommissa”riatens indragning samt vidtagande af me*’ra ändamålsenliga och mindre kostsamma ”anstalter för samma ändamål, kunna till ”200,000 R:dr nedsättas, hör, jemte andra "utgifter för försvarsyerket i allmänhet, vid ”skeende Statsreglering upptagas, och sålun*’da, lika med annan Bevillning, af samte”lige medborgareklasser vidkännas, helst om, ”såsom anledning är att förmoda, den vid ”sednaste Riksdag åtagne Bevillning i alla ”fall ej behöfver ökas.”
Huruledes med sådane åsigter af ämnet (dem jag väl icke i allo gillar), det likväl varit möjligt för samma Rådgifvare, att tillstyrka de ofvannämde CirculaireBrefven den 7 Nov. 1827 samt den i3 Fehr. och 8 Maji 1828, derom borde ConstitutionsUtskottet kunna lemna en upplysande förklaring.
Jag måste i öfrigt anmärka mot Utskottets sätt att behandla ifrågavarande ämne, att Utskottet upptager de af mig i fyra punkter sammanförda anmärknings-anledningar, under benämning af serskildt begärda upplysningar, hvilkas besvarande Utskottet anser ligga utom den i 29 §.
Riksdagsordningen angifne gräns för Utskottets befattning.
Denna sökta utväg af Utskottet att 4o Den 17 Julii f. m. bortblanda saken, och dymedelst undgå besvarandet af de väsendtligaste frågorna, som likväl innefatta hela anmärkningen, är serdeles misslyckad, likasom ursägten att svaren skulle innehålla en nödvändig sammandragning ur SlatsRåds-protocollet.
I förmodan, att återremiss af Memorialet beviljas, hvarom jag anhåller, vill jag till ledning för Utskottets bedömande af följderna på de anmärkte Nådiga CirculaireBrefven och deraf föranledde förständiganden till Rotehållarne såsom exempel åberopa de tilldragelser, hvaruti jag sjelf som Rotehållare varit invecklad.
Till följe af en Konungens Befallninghafvandes i Örebro
Län kungörelse, afgafs af några Rotehållare ett skrifteligt svar, hvari yttrades: "Undertecknade Rotehållare under Nerikes Regemente och Edsbergs Compagni, gå alltså att deras önskan "anmäla, då de härigenom i ödmjukhet inbor Högloft.
LandshöfdingeEmbetet afgifva "det förklarande, att de icke vilja förlänga "en Mötespassevolance-afgift, som deras företrädare beviljat på en tid, då ett allmänt ”härjande krig, hvari vårt Fädernesland äf"ven var inveckladt, påkallade den högsta "ansträngning till landets försvar, då ingen "ting var naturligare, än att den varma fosterlandskänsla, som lifvar hvarje redlig Svensk "man, skulle framtvinga hvad offer man begärde; men som helt andra omständighe"ter lyckligtvis numera ingalunda kräfva.”
Den 17 Julii f. m. ”Sålunda beviljade Sländerna vid 1812 ”års Riksdag en allmän Nationalbeväring, ”hvarigenom Sveriges samtelige Rotehållare ”gingo i mistning af en dem, vid Indelnings”vérkets upprättande, gifven försäkran om ”frihet då och i framtiden från all annan ”utskrifning till krigstjenst.
Icke destomin”dre beviljades nästan allmänt den begärda "Passevolanceafgiften under i5 års tid troligen i det välgrundade hopp, att efter den”na tid och fredens återställande, tillgodonjuta en lindring i Rotehållsbesväret, svarande emot den åtagne pligten af personlig krigstjenstskyldighet.
Rotehållarne unner Nerikes Kongl. Regemente delade år ”1812 den allmänna andan; beviljade således ”denna MötesPassevolanceafgift, hvilken ingalunda grundar sig på en förevarande skyldighet att underhålla deras karlar under möten; ”emedan KneckteContractet med dessa Rotehållare uttryckeligen stadgar: att de njuta ”befrielse från så väl matsäcks gifvande, som ”deras Soldaters skjutsning till och från möten.