Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det jag får reservera mig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut att icke tillåta återremiss af StatsUtsk:s betänk., får jag, på grund af 56 §:n Riksd.Ordn., härmed väcka följande motion.
Att Riksg.cont., som enligt 66 §:n Reg.Fln åligger att tillse, det Pukets credit varder bibehållen och vårdad, i afseende på den omständighet, att icke alla innehafvare af statsverkets äldre partial-obligationer infunnit sig vid den år *815 träffade convention, samt att alltsedan 1817 någon underrättelse icke kommit Riksg.cont. tillhanda, huru sig förhåller med den då ännu icke inlösta andelen af Brabantska lånen, måtte dels hos K. M. i underd. anhålla om ytterligare upplysningar om hvad sig tilldragit rörrde detta ärende sedan sistnämnda år, dels ock genom utfärdande kungörelser uti Hamburger Correspondenten eller annan utländsk allmän tidning tillkännagifva innehållet af det aftal af år 1S15 emellan dåvar.
Kronprinsen af Sverige och Svenska statsverket, i följd hvaraf något anspråk nu eller för framtiden icke mot statsverket kan äga rum för möjligtvis ännu oanmälda fordringar på grund af ännu utelöpande partial-obligationer.
Begärdes på bordet af Frih. Cederström, Jacob, och Hr Lefre'n, Joh. Pehr.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s den 19 och 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 118, i anledn. af väckt motion ang:de en närmare förklaring öfver lagens stadganden i fråga om skyldighet att särskildt lagfara med hvarje öfverlåtelse af inköpt fast egendom.
På begäran af Frih. Boye, Ludv., upplästes äfven Hr Lagergrens reservation.
Reservanten har ganska riktigt framställt de äfventyr, som skulle inträffa, om detta betänk, bifölles.
De olägenheter, som man genom förslaget velat undanrödja, äro snart sagdt inga, åtminstone obetydliga i 648 Dea 36 September. jemförelse med de svåra påföljderna af lagförslagets antagande.
Bördsrälten vore snart sagdt utom all säkerhet.
Reservanten har icke omtalat hvad som är verklig sanning, att jemväl skälmstycken kunde ske till förfång för tredje mans rätt, derigenom att förste säljarens förbindelser undangömdes för allmänheten, då hans aflåtna salubref icke lagfares, och tilläfventyrs lagfart icke begärdes förrän 2:dra, 3:dje eller 4’^e ägaren inträdde, under hvilken tid bördsmännen eller enskilde fordringsägarne varit i okunnighet om de transactioner, som mellankommit.
Jag anhåller om Hr Landtnäs propos. till afslag å detta betänkande.
Jag anhåller alt få uppläsa Hr Hallings reservation: ”Genom tillstyrkande af det nya stadgande, att lagfort å köp, skifte eller gåfva ej må af domaren vägras derföre, att föregående öfverlåtelse icke blifvit särskildt lagfaren, har Utsk. upphäft skyldigheten för den, som genom köp, gåfva eller skifte förvärfyat sig fast egendom, att derå söka lagfart.
Att en sådan skyldighet för det närvar, äger rum, måste erkännas, såvida man erinrar sig, att K. förordn. den i3 Juni 1800 föreskrifver böter för den, som underlåter att, inom viss tid efter åtkomsten af fast egendom, uppbud derå taga.
Endast på denna grund skulle jag funnit mig hindrad att mcdveika till det förslag, Utsk. nu tillstyrkt, isynnerhet som Utsk. uti särskildt betänk, upplifvat nyssåberopade föreskrift, medelst föreslagen annan fördelning af derigenom stadgade böter; men ett ännu vigligare hinder igenfinner jag deruti, alt, om Utsk:s nu förevar, betänk, blifver lag, börd och lösen vore för den, som vederbör, gjord osäker, om ej alldeles afskuren, enär en egendom kan genomgå flera händer utan lagfart, som likväl utgör första villkoret för den, hvilken börds- eller lösningsrätt äger och den begagna vill, att. sitt anspråk gällande göra.’’ Hr Halling har här i korthet anfört detsamma, som öfrige reservanter mera omständligt upptagit.
Jag instämmer med honom, och anhåller att R. o.
Ad. måtte afstå detta betänkande.
N:o 118 blef af R. o. Ad. afslaget.
Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s den ig och 25 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 11g, i anleda, af väckt fråga om förändring af stadgandet ang:de fördelning af böter för försummad lagfart, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Stats- samt Allra.
Besvärs- och Ekon.- Utsktns den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 25, i an ledn.
S e p t e m b c r. 64 9 ledn. af dels K.
M:s nåd. skrifvelse angtde frågan örn lindring uti den hemmansegarne i Jeni iland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet och dels nedan upptagna i ämnet väckta motioner.
Begärdes ånyo på bordet af Hrr Boy, Joh. Fredr., och Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph.
Besvärsoch Ekon.Utskms den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o ?.6, i anledn. af väckt fråga 0111 befrielse från rotering för Torps prostgård å Dahlsland, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.- Utskms den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 27, i anledn. af väckt fråga om anläggning af en köping i Wittsjö by af Vestra Göinge härad af Christianstads län, samt inrättande af ett postconlor derstädes. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag bestrider in galunda, att i Wittsjö må blifva en köping eller att postconlor der må anläggas, om K. M. anser det lämpligt.
Men jag finner deremot oriktigt, att R.
St. till Konungen ingå med anhållan om undersökning i detta hänseende, särdeles då Utsk:n sjelfva förklarat, att det behöfves flera skäl än de anförda, innan anläggningen kan tillstyrkas.
St., om de skulle begagna samma uttryck som Utsk:n, borde sålunda sjelfve förklara, att de ej hade nog skäl för deras recommendation.
Då synes mig vara bättre, att R.
St. ej begära någon undersökning, utan att de låta vederbör., som i saken äro intresserade, sjelfve vända sig till K. M.
Man kan icke förutsätta, att, i händelse de äga skäl och lämpligt glatt bifalla deras ansökan, K.
M. skulle vägra sitt samtycke derföre att Ständerne icke recommenderat saken.
Jag tillstyrker således, att lt. o. Ad. måtte göra med denna fråga på samma sätt, som de vid nästförflutna riksdag gjort, nemi. låta henne förfalla.
Stats- oell Ekon.Utsk:ns betänk.
N:o 27 afslogs.
Besvärs- oell Ekon.Utsk:ns den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 28, i anledn. af väckt fråga om ändring i föreskrifterna ang:de utarrendering af kronolägenheter.
Då jag, lika med motionären, kan intyga att så tillgår, att arrenden af boställen och andra kronolägenheter ofta betalas alltför högt, hvarigenom det inträffar, såsom motionären anfört, att icke allenast kro i3 H. 82 G5o Den a6 September. nohemraanen blifva ruinerade och utsugna, utan ufven nrrendalorerne få gå samma väg, och icke endast arrendatorerne, utan jemväl borgensmännen få vidkännas ganska stora förluster; så anser jag detta ärende icke vara af den ringa vigt, som man skulle förmoda.
Harmens motion skiljer sig härifrån deruti, att han helt enkelt begärt att förlängning af arrenden må få äga rum efter det pris, hvarmed de förut varit betalta; och det finnes en väsendtlig skilnad deruti, att en stor städjepenning skulle betalas.
Detta tror jag är ett ganska godt sätt alt förekomma det onda.
Mu händer det ganska ofta, att sådane personer blifva arrendatorer, som icke hafva särdeles tillgångar, ehuru de kunna genom slägt och vänner få borgensmän; men om hvar och en, innan han tillträder arrendet, förmår betala en betydlig städjepenning, så går det väl an att betala ett måttligt arrende, hvaremot det är värre att slå sig ut för den, som ofta utan betänkande och tillgångar ingår förbindelse att betala ett stort arrende.
Jag anser derföre denna motion i väsendtlig mån vara olika med Marme'ns, och önskade alt R. o. Ad. måtte derpå fästa mera uppmärksamhet, än jag tveker mig finna att den ännu erhållit.
Vid besinnande af dessa omständigheter, kan jag icke annat än önska, att betänk, måtte blifva återremitteradt, och ett annat utlåt, i detta ämne af Utsk:n afgifvet.
Det är i anledn. af den siste värde talarens yttrande jag begärt ordet.
Jag har ej af hans framställning kunnat finna annat skäl, hvarföre R. o. Ad. eller R.
St., genom en förnyad behandling af denna fråga, skulle upphäfva sig till ett slags förmyndare för dem, som vilja arrendera kronolägenheter, än att desse ej sjelfve kunna beräkna sina fördelar, eller de villkor de kunna gå ut med, och att R.
St. då borde komma dem till hjelp.
Dessutom skulle jag tro, att detta vore ett indi— rect sätt att afbända Kronan de densamma tillhörande lägenheter, och jag tror att detta indirecta sätt bör undvikas.
Önskar man målet, så må man säga rent ut, att Ständerne böra försälja Kronans lägenheter.
Ifrågavar. föreskrift innehåller intet annat, än att nuvar. innehafvare af kronolägenheter skola på ett indirect sätt komma i besittning af äganderätten dertill.
Hr Ribbings förslag och yrkar bifall till Utsk:ns betänkande.
Det är mig obegripligt, huru den siste talaren kunnat så uppfatta mitt yttrande, som han gjort det.
I afseende på livad lian säger, att Ständerne skulle göra sig till förmyndare för arrendatorer, så medger jag, att sådant kan till viss grad påstås, emedan detsamma kan i fråga om alla lagar anföras; men jag har icke så mycket afsett förmynderskapet, eller om jag så får säga arrendatorernes nytta, som icke mera K.
M:s och Kronans fördel el - De» aG September. ler det ändamål att icke kronolägenheterne må blifva totalt ruinerade, hvilket jag fruktar att de blifva med den lag, som nu existerar.
Detta är hvad jag egentligen åsyftat med min framställning.
Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, och jag föreställer mig, att i alla fall vid denna riksdag icke den princip kan komma att göra sig gällande, som Hr Ribbing försvarar, nemi. att införa en städja vid arrendens emottagande; men jag anhåller likvisst, då ämnet gifvit anledn. till yttrande af stridiga meningar, att få tillkännagifva, det jag fullkomligen instämmer i Hr Ribbings mening, att det utan tvifvel vore det riktigaste i slatsekonomiskt afseende, om, vid kronolägenheten bortarrenderande, ett fixt årligt arrende bestämdes efter deras rätta värde och afkastning, samt derutöfver erlades en städja, beroende af anbuden vid auctionstillfället.
Principen är också icke ny, ty den finnes redan till en del anlagen i afseende på militias-boställen.
Jag kan icke dela Hr Ribbings fruktan alt Kronans lägenheter, i följd af nu gällande utarrenderingssiilt, skola komma i förfallet skick.
Jag har här hört (lera förslag till förlängning af arrenden af StatsUtsk. framställas och understödjas, hvilka alla utgått från den grund, att nuvar. arrendatorer af kronolägenheterna skola, oaktadt de efter uppgift erlagt höga arrenden, hafva så förbättrat lägenheterna, att de betydligt tilltagit i värde.
Att en arrendator, som utfäster sig att betala ett högt arrende under förhoppning att förbättra lägenheten, skulle sedermera, då han kommit i besittning af arrendet, försämra densamma, innebär en motsägelse, och jag tror icke, alt erfarenheten visat ett sådant förhållande, som Hr Ribbing förutsatt.
Jag fortfar i min anhållan om bifall till betänkandet.
I afseende på hvad som sist anfördes får jag endast erinra, alt sedan skadan är gjord, är det för sent att hjelpa den.
N:o 28 bifölls.
Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 23 dennes på bordet lagda betänk.
Nto 29, i anledn. af väckt fråga 0111 statsanslag till inrättande af ett stam-holländeri.
På begäran af Hrr Eden hjelm, Gillis, och von Hartmansdorff, A ug., lades ånyo på bordet Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 3o, i anledn. af väckt fråga om understöd af statsmedel till upphjelpande af fisket i Bohusläns skärgård.
C5a Den 26 September.
Besvärs- och Ekon.Utsktns den 23 dennes på bordet Ingda utlåt.
N:o 31, i anledn. af väckt fråga om Landtbruks-academiens indragning m. m., blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:ns den 23 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 32, i anledn. af väckt fråga om Smålands husar-reg:tes afsittning emot erläggande af häsl-vacance-afgift.
Utskrn hafva visserligen med skäl nämnt, att Småland i allmänhet är en af de hårdast roterade provinser; och jag skulle önska alt detta må tagas i betraktande, då fråga förekommer örn ersättning för roteringen i Kronobergs län eller rättare sagdt vacance-afgiften derstädes.
Då vill jag gerna vara med om att understödja förslaget att ersättning derför må utgå af bevillningen; men i afseende på frågan här, som rörer afsittning af Smålands cavallen, så tror jag, att Ulsktn gått väl långt, då de föreslagit en anhållan hos K. M., att reg:tet måtte få afsitta.
Skälen dertill ligga klart för ögonen.
5oo nummer af Smålands husar-reg:te äro redan afsuttne, sedan rusthållarne blifvit deröfver hörde år 1812.
5oo nummer återstå således, och det är dessa nummer, som man nu ytterligare vill skola afsitta.
Bland skälen för ett sådant yrkande liar BondeSt. anfört, att provinsen är fattig och liar brist på spanmål.
Detta är ett förhållande, som är allmänt kändt; men då vacance-afgiften är 7 t:r spanmål, och för 5oo nummer ett belopp af 35oo t:r spanmål skulle, förvandladt i penningar efter mai kegångspris, komma att utgå från orten, så hemställer jag, om det synes lämpligt att helt och hållet afskilja detta penningebelopp från orten, der det eljest skulle qvarstanna; och dertill kommer, att alla rusthållarenummer hafva augmentsräntor, hvarigenom de utan särdeles svårighet böra kunna utgöra det onus, som är så mycket öfverklagadt.
., Det är visst möjligt, att rusthållarne i allmänhet eller till någon del önska att blifva befriade från detta onus, men i alla fall skulle jag tillstyrka och önska, att rusthållarne nu såsom år 1812 måtte blifva hörde öfver detta förslag.
Detta hindrar icke R.
M. ingå med und. anhållan, att K.
Al. måtte tillåta rusthållarne att öfver frågan höras, innan ett beslut fattas i detta hänseende, äfvensom jag af detta skäl icke vill bestämdt yrka afslag på detta betänkande; hvarföre jag hos R. o. Ad. vördsamt anhåller att betänk, mätte blifva återremitleradt, med begäran att Utsktn måtte tillstyrka en sådan skrifvelse till K. AI., att rusthållarne vid Smålands husar-reg.-te må komma i tillfälle att höras öfver den begäran, som af provinsens fullmäktige blifvit vid innevar. riksdag gjord.
Jag är glad att kunna förena mig i det yttrande, sorn den siste värde talaren afgifvit, Den 26 September. 653 d. v. s. i syftningen af hvad han begärt, ehuru jag ej kan komma till samma resultat.
Han har nemi. önskat återremiss, men jag tror att just då man i saken önskar hvad han tyckes åsyfta, så bör man bifalla betänk., enär jag omöjligen kan föreställa mig annat, än att K.
M. icke kan finna Jämpligt att låtafverkslälla en sådan sak, som den ifrågavar., utan alt höra rusthållarne.
Jag tror således, att den siste talarens afsigt är fullkomligen vunnen, och tillstyrker således bifall till betänkandet.
Jag finner mig förekommen af Gr. von Platen.
Utsktns förslag kan väl icke så förstås, alt K. M., utan att höra rusthållarne, skulle fatta något beslut i delta ämne; och då detta varit det enda skäl Gr.
Mörner anfört för återremiss af betänk., så tror jag icke att hans framställning bör dertill föranleda, [lär har för öfrigt blifvit sagdt, att Småland är en fattig provins, och det lemnarjag derhän; men hvad jag tror, är, alt Småland är en provins, som har en ganska betydlig handel, att alla år ganska betydliga summor tillflyta provinsen från andra delar af Riket, och alt det på denna grund bör vara mindre svårt för Småland, än måhända förandra provinser, att betala en vacance-afgift.
Frågan är helt och hållet öfverlemnad till K.
M:s pröfning, och ur militärisk synpunkt betraktadt, tror jag, alt det skulle finnas skäl att förvandla ifrågavar. cavalleri-reg:te till infanteri.
Således, och med afseende derpå att Småland är en provins, der häslafveln icke gått särdeles långt, anhåller jag om bifall till betänkandet.
Ce d ers t rö m , Jacob:
Det är visserligen icke den al Gr.
Mörner framställda frågan om rusthållarnes hörande, som är egentliga motivet hvarföre jag yttrar mig emot detta betänk.; ty lika med de talare, som efter honom yttrat sig, anser jag icke välbetänkt att utan rusthållarnes medgifvande besluta reg:tets afsittning; men jag ogillar betänk. i anseende till den besynnerliga omständighet, att, då 11.
M. begärt en fullständig sammanhängande försvarspl. in till nästa riksdag, R.
St. det oaktadt skulle lill K.
M. ingå med speciella tillstyrkanden att förvandla cavallen till infanteri.
Uti ett annat betänk, kunde vi om några dagar likaledes få se tillstyrkt, att förvandla infanteri till cavallen.
Jag ber att få fästa Ståndets uppmärksamhet på det oförståndiga af alt Ständerne inblanda sig i detaljerna af en föisvarsplan, som de begärt fullständigt uppgjord af K. M.
Det blefve sålunda icke K. M. öppet, att, utan ett rakt åsidosättande af hvad Ständerne begärt i detaljerna, kunna fullgöra hvad de i det hela begärt.
Det måtte vara klart, att vilja Ständerne erhålla en försvarsplan från K. M., så måste också K.
M. hafva fria händer att bestämma hvilka delar af armeen skola tjenstgöra till häst eller lill löt, 654 Den 26 September.
Ii vilka som skola stullas på vacance, och hvilka böra ersattas genom conscription, med flera detaljer, som måste öfverlämnäs till K.
M. vid det helas ordnande.
Jag tillstyrker afslag å förevar, betänkande.
Sprengtporten har visserligen rätt anmärkt, att Småland i allmänhet torde vara mindre lämpligt för hästafvel!)och att man endast med mycken möda kan der få köpa remonter.
Detta är ett förhållande, som är väl kändt; men jag tror å andra sidan, att då vacance-afgiften skulle uppgå till värdet af 3,5oo t:r säd, så vore det för provinsen högst menligt, 0111 en så betydande summa skulle derifrån utgå, helst man icke kan förutsätta, att denna summa skulle på något annat sätt komma orten till godo, och jag upprepar hvad jag förut yttrat, att då provinsen är fattig oell har brist på spanmål, så ligger deruti ett skäl, hvarföre jag skulle önska att reg:tet icke fick sitta af, ulan att det åtminstone finge bero på rusthållarnes fria vilja.
Beträffande Gr. von Plåtens yttrande, att derom icke behöfdes något stadgande, emedan det vore gifvet att de skulle höras, så är det möjligt att sådant kommeattske; racn då i Utskms betänk, helt enkelt framställes, att K.
M. måtte tillåta att de skola afsitta, så har jag åtminstone ansett högst obestämdt, huruvida meningen kan vara att de verkligen böra höras, hvilket jag anser vara deras ovillkorliga lätt.
En värd talare har yttrat, alt det vore ett oförstånd af StatsUtsk. att tillstyrka något partiell tillgörande i Sveriges försvarsplan.
Jag skulle tilt och med vilja medgifva den värde talaren, alt en sådan åsigt kunde försvaras från hans sida, men i detta fall tror jag icke att StatsUtsk. ingått på den banan att vilja suppleera en krigsministere.
Frågan äl- helt enkelt den, att på förhand tillstyrka Ständerna att för deras del medgifva, att en reduction af Smålands husarer kan äga rum, i händelse K.
M. finner saken lämplig, naturligtvis med rusthållarnes begifvande.
Det är för att på förhand hafva den frågan undangjord, som de förenade Utsk:n tillstyrkt ett sådant medgifvande af 11. St., emedan jag tror att Utsk:n vid denna riksdag ganska riktigt insett, att en sådan förändring af cavallen till infanteri, utan Ständernes hörande, icke står så alldeles tillsammans med 80 §:n Reg.F:n. Således skulle R.
St. här icke hafva tagit något initiativ i försvarsplanens uppgörande och icke heller hafva tillkännagifvit, att K.
M. bör medgifva en sådan afsittning; men på de grunder, som Ulsk:n framställt, hafva de medgifvit för deras del, att K.
M. må kunna vidtaga en sådan åtgärd.
Jag kan således icke finna något skäl att återremittera eller förkasta detta betänk., emedan man derigenom ej gjorde annat än undanryckte möjligheten för Konungen att kunna vidtaga ifrågavar. åtgärd, Den a6 September. 655 ifall flan finner den vara lämplig.
Jag är alldeles förekommen af Gr.
Horn genom hvad han yttrat, ty det var hufvudsakligen detsamma jag ville anföra.
För öfrigt får jag tillägga, att Gr.
Mörner sagt, att den föreslagna skrifvelse!) innehölle, det K.
M. måtte tillåta alt Smålands liusar-reg:te skall afsitta; men i betänk, står, att reg:tet får afsitta, och således tror jag alt ingen deraf kan draga den slutsats, att Ständerne skulle hos K.
M. anhålla att Smålands husarer må afsitta, utan att rusthållarne blifva hörde, hvilket enlmin tanke vore en orimlighet.
I afseende på den förlust, som skulle tillskyndas orten genom den stora vacance-afgiften, får jag hemställa till Gr.
Mörner, huruvida icke köpesumman för hästar och munderingar vid 5oo nummer vida öfverstiger värdet af den spanmål, som från provinsen skulle utgå för vacancen.
I händelse R. St., på sätt Gr.
Horn yttrat, ville i förväg gifva sitt begifvande till partiella förändringar för den försvarsplan, som R.
St. begärt; så skulle jag tro, att det ej vore rätt väl betänkt, alt lemna ett sådant begifvande ensamt i afseende på Smålands cavalleri-reg:te, utan lärer det i sådant fall böra lemnäs in totum et tantum för armi/ens organisation.
Då kunde dertill vara något skäl och skulle något ändamål kunna vinnas; men då det inskränker sig till några hästar vid ett cavalieri-reg:te, finner jag detta begifvande i förväg vara helt och hållet ooyttigt; ty då R.
St. komma alt från K.
M. emottaga en plan till försvarsverket i dess helhet, komma de också i tillfälle att säga ja eller nej till de delar deraf, som röra indelningsverket, ty i det öfriga hafva de ingen talan ; men att nu vilja göra ett undantag för Smålands husarer anser jag ganska obetänksamt.
Jag afstyrker bifall till betänk, och förnyar min anhållan om afslag.
Jag instämmer vä sendtligen i hvad Frih.
Men då några anmärkmr, som blifvit gjorda i motsatt syftning, icke äro besvarade, så torde det tillåtas mig att upptaga dem.
Man säger, att Småland är otjenligt för häslafveln, och att man der måste köpa hästar från andra landskap.
Det händer visserligen, men del händer också att en mängd ryttare-hästar köpas inom sjelfva landskapet.
Särskildt vet jag att i Calmar län köpas hästar både till Kronobergs och Jönköpings län.
Om då penningarne icke stanna i de 2 sistnämnda länen, så stanna de åtminstone i Calmar län, som äfven har sin andel i Smålands rytteri.
Om landskapet icke är särdeles sädesbärande, så äro betesmarkerne vidsträckta och af 6:')6
Den 26 September. beskaffenhet att göra hästarna härdigare, än i mera bördiga landskap.
Jag finnér också i detta betänk, en strid med ett annat från StatsUtsk.
Under öfverläggningen om 3:dje hufvudtiteln hörde vi påstås — och jag kan ej påminna mig, att ens StatsUtsk:s ledamöter försökte bevisa motsatsen — att nemi. det cavallen', som finnes i Riket, vore i förhållande till infanteriet så ringa, alt det ej kunde till antalet nedsättas, utan skada för Rikets försvar, ja, att det knappast vore tillräckligt.
När nu StatsUlsk. i ett annat betänk, har föreslagit, att de redan afsultna cavalleri-regrtenas rusthållare skola få sig förbehållet att icke kunna uppsägas från deras hästvacancers gäldande med spanmål; så vill det ju säga, att StatsUtsk. åsyftar att dessa rytterier aldrig mera skola sitta upp.
När Utsk. nu vidare föreslår att Smålands ryttare skola sitta af, så är det en förminskning af det antal cavallen, som finnes, utan någon motsvarande tillökning i det som redan är för ringa.
Men här är ännu ett annat skäl, som åtminstone för mig skulle ensamt vara tillräckligt till afslag å detta betänk.
Inom hvarje krigshär finnas historiska minnen, som krigaren värderar, och för hvilkas skull samhället vanligen låter äfven kostnader utgå, om så behöfves.
Det är icke förgätet, att det var i spetsen för Smålands rytteri som Gustaf Adolph stupade vid Lutzen.
Tron J, mine herrar! att i något land, der ett regemente funnes, som följt landets störste Konung oell störste hjelte i döden, man kunde föreslå detta regementes upplösning, utan motstånd af hela armeen.
Jag förmodar, att om ingen annan är representant af Svenska krigshärens tänkesätt, så måtte det vara Riddarhuset.
Jag yrkar, att R. o. Ad. måtte afslå detta betänkande.
N:o 32 Lief af R. o. Ad. afslaget.
Ånyo föredrogos och lii föllos Stats- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsktns den 23 dennes på bordet lagda betänktn: N:o 33, i anledn. af väckt fråga ora fördelning emellan tvänne tjenstemän af de polismästaren i Slockholm tillhörande befattningar såsom polisdomare och polismästare; N:o 34, i anledn. af väckt fråga om landshöfdingesätels i Götheborg förläggande till Uddevalla, och att Götheborgs och Bohus län måtte benämnas Bohusland med Götheborgs län, m. m.
Stats- samt Allra.