Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstapet och Adeln emot mig hyser olwannämnde antingen miftlanka eiler miftnöje; dä inträffar för mig den i alla aftcendcn owilkorliga styldighet akt afsäga
Mig en befattning, hwtiken länar hela sitt wärde, tillika med sin grund, af förtroendet, som tilldelat den.
.— Iämwäl i den händelsen, känner jag intet behof c? jnstificatisn; och begär icke ens, att Högloft.
Rid» terffapet täcktes yppa anledningen till sä beskaffade tan» kar i fall de kunde bliswa Deras.
Jag stall i sinom tid äterwända lill mitt tjäll.
Dm r December. 27 med det orubbade sinneslugn, som ägnar min medwelenhet, icke allenast af ett redligt iakttagande af de plig» ter, hwilka mig wid Riksdagen älegat, utan äswen af den widsträcktare Fosterlands känsta, ät hwilken jag körs säga, att långt för delta halma hemburit offer, ej ringare tilläswentyrs än de Herrar Ledamöters af Ridderskapet och Adeln, som nu tyckes derpå göra snart sagdt utesiutande ansvräk: anfpräk, dem jag för öfrigt ej skall begära bättre an att lä erkänna, allenast de icke göras pa bekostnad as rättrvisan mot andre Medborgares dygd och heder.
För öfrigt anhäller jag »vördsammeligen om Hög» kost.
Ridderskapet och AdelnS tillstånd ari kommunicera detta Memorial med de öfrige Respective Gränden!
Herr Nordenstolpe ^näsrs.
Den upläS» te förklaringen gifwer mig anledning tro det Expeditions.
Ulffotler ej sökt sig tillfälle sä läsa wara Protocoller för den 22 fistledne, dä
Dtt yttrat, att Ridderskap pet och Adeln sökt kraftfullt fast sörgäfwes anmana de öfrige Ständen att ändra ett förut tagit Beslut.
Det» ta gr icke enligt med sanning och den »värdighet Ridderskapet och Adeln altid iagtlager, Ridderskapet och Adell, lärer nogsamt minnas att genast da anmärkning Uppå Ulffoktets Expedition gjordes att Deputation äfwen dä affärdades till de öfrige R-ikö Sländen rörån» de detta ärende.
Men om de öfrige Stånden af orsak att De icke trott
Sig behöfwa granska detta UlffottS göromål lika som deras som uti Regerings-Formen upräknas, och säledes mer skyndsamt och uran nogaste skärffädande bifallit genast oswannämnde Expedition är delta icke förunderligt, och bör icke Ridderskapet och Adeln derföre kunna göras eller käla ben tillwitelse af sine Eomitittade j Utskottet. 2g Den i December.
För öfrigt anhäller ja a om Ridder skåpet och A» delnö tålamod at fä upläsa ett ffrifkeligt anförande.— Herr ldloräsnzrolxs upläste derefter följande:
Dä en och hwar af Ridderskapet och )Ldeln sä» kerligen inser nödwändighekcn af att bibchälla enighet inom Osi för att med lugn och klok och öfwerläggning afgöra än ätcrstäende wigkiga ^render, lära ock alla Med fullkomlig ledsnad hsswa ähört flere häftiga debatter, four den 24:de i förleden manad här föresöllo öfwer det anförande en af wäre allmänt aktade Leda-» möter Herr Ofverste»Lieukenanren och Riddaren 6rixsnvaläc den 2Z till protocollet asgaf, och bwllket an» förande med mycket bifall da tycktes af Ridderffapet och Adelns pluralile anrazas, i stöd deraf äswen genast en Deputation till de andre Rikö-Ständen affär» dades för att framföra Ridderffaper och Adelns ganska stora misinöje öfwer Cxpeditions-Ulffotters mindre noggranna befattning wid upsäktandc af den Expedition, som rörde Kongl- Mahrs Slak.
Det kan icke annat att förundra Niddcrffapet och Aveln att förmärka det nu efteråt OswerftEeute» nant Oripsvaläts omnämnde anförande kunnat wäcka ej allenast Expeditions-Utjkottets utan äfwen flere andras af wart Ständ misinöje, dä de fleste af detze Herrar den 2Z när det uplästeS, uran synnerligt märkbart misinöje eller betydlig- Aumärkningar läro det pasiera.
Wär allmänna önskan och bemödande bör dock blifwa att söka afwärja alla widare
Debatter i detta ärende, hwjlket förmodeligen blifwsr sä mycket lättare, som nu till öfwerflöd Expeditions-Utskottet har sig förklarar och jämwäl Herr Effwerste-Lieut.
Oripsnvsläk re» dan till Protocollet ven 24 lika öfwerflödigt, men ädelt och sriwjlligt förklarade att desi mening aldrig warit att per - Den i December^ 29 sonligen angripa nägon af Utskottets Ledamöter; Men wäl att han ansett
Dem nogare bordt granska Expeditionen dä den till justering upiästeS, Uti hwilken pretention Ridderskapet och Adcln säkerligen allid instämmer.
Det more en tidsspillan och öfwcrstöd att hän« föra Ridderskapet och Adeln till granskning as en eller annans uttryck under discusiionerne i denna sak, hälst detta troligen kunde uplifwa widare oenighets gnista.
Min afsigt är blott akt erna der önskelig» och nyttiga maler att,återförena alla sinnen kill enighet och förtro» lighet; Jag för derföre ödmjukt förestå och anhaila, om ej Ofwerste-Lieutenant
Onpeu valör skulle wilja moderera det uttrycket:
Snara uri sitt anförande, med förändring till : fädanr stom kunde liknas wrd crr snara kunnat af Dem förekes Riksens Grander till underskrift, och om Herr Grefwen och LandcMarskalken sedan genom en. proposition täcktes förmå de warde Ledamöter, som i detta ämne yttrat ett eller annat ester ingiswandet af oftanämnde anförande att lata Deras yttranden endast ga utur Protocollct, emedan Deputakionens afsandande i förut nämnde ärende grundades pä Ofwerste-Lieutenantcn Ori^envalörs gjorde motion hwarföre den mäste i Prorocollet qwarblifwa; Sä tror jag alt hela denna sak lättast förglömmes och Wi fä bästa stut pä den.
Herö 6ripa nv alclr, ^acob lLric, Upläste följande till Protocollct:
Ehuru icke lycklig nog, att kunna synas som wältalig och uprymd af mycken listighet, mäste jag mot min wilja ännu en gäng anlita Högloft.
Riddekskapet och Adelns tålamod för detta tillägg, som i gemenskap med föregående uplyser hwad jag tanker; I dek zo Den r December.
I dek samma som deras anförande beundras hwilka wäsa sina pennor eller annar efter förmåga.
Ständer yttra en under, daniq önckan i de delar, som röra Stats WerkctS reglering, synes wig att talesättet innebär en mera din» dande kraft än dä de göra sadant uri Oeconomislka mäl, hwilka widare i Regerings-Formen omtalas; Hwaraf följer, att icke sädane önskningar kunna med hwarandra jämföras.
AfwcnledcS tros att det brukade talesättet bör nyttjas dä thronen nalkas såsom det enda wärdiga.
Fördenskull är och sörbliswer tillsätt» ningen af orden, sä widt möjligt är, en förändring af den rätta meningen, som till intet göra föremålet
Utaf en bestämd summas erbjudande, ifrån hwilken icke kan Mjas, ätföljande bestämde ordningar, och hwacförutan HofhallningeU kan blifwa dyrbarare än han någonsin har warit.
Nn för ögonblicket aro icke desie tillsatte ord uröswer Ständers nära wenne manöver gamle Vestnr akt frukta*, da wi kanna Kongl.
Maj:tS wishet, godhet och ömhet för sitt Folk, men paminnom Osi alt hela denna upställning är gjord för framtiden, och antagom att Swerige ännu en gäng katt komma i lika stallning, och kan sä ester 6c> är en Re« gent till princlpe lik f. d.
Konungen; Sa tror jag att Han nied lagligan rätt kan skänka Riks.Staten en del as Företrädarens Höf-Skai; och dä detta kunde möjengen blifwa följden inser hwar och en faran Utaf Expeditions.
UrssottelS gjerda förändring innan någon sadan bliswii samtyckt, och uran att den ens förestås såsom nödwändig uti ett afgiswit Betänkande.
Det Är icke länkbart att Riks Ständen skola i sine Plena, jämföra ordalydelsen af 4 Stånds Besiuk, som will säga relativt till andra Utskott, undersöka om detze säga osanningar wid upgiften af sarta hwaruppä de Den r December. ' z. bygga sine Betänkande»: stift bör jn aldrig koniina isräga?
— Jag ryser wid ten swarighet i Arbcikwägen ett stikc uugadt mifllroende Mille förorsaka, och jag gör mycken skillnad uppå att rcnMifwa och expediera.
I följe deras anser jag Expeditions-Utskottet vwilkorligen wara förbundit att uppsätta och sramläq» ga expeditioner, som icke förändra Bestulen i minsta matto, och som ensamt kunna pä dek högsta till regelmätzighcten af uttryck undergå jämkning uppå oftast vlagsamhetens anmärkningar.
Något widare påstående more ester min tanka att förringa Utskottets sanna wärdc, och det wn jag twärkom nied
Dest egen tillä« telse.
Man bör ej kunna förtyda tankarne derhän uran illwilja, att dä ett Utskott nä arnes andra Stånds Ledamöters gerningar i och med det ftmma kadlas.
De -äro ensamt answarige sine Principaler af hwarje Stand serMldt, detta är min öfweckygelfe, samt att ded tillhör hwarje Ständ särskildt öfwer detzas göromäl fatta ett mistbilligande ester fastställande domstut.
I annat fast skulle den särMldte SkäudL magten och wärdigheten inträngas, hwilket Ridderffapet och Adelns Pluralitet aldrig lärer killata; och härifrån kommer x>er srialogiam att flere Stånds Bestnk gör lag.
Menniskors olika förutseende — Begrepp om hwad som är rätt — ar nogsamt en känd sak, men deraf följer icke att ett återtagande af hwad jag anfört wore det rätta, hälst sielfwe mina mänge Herrar Aarestnrer Mille troligen i sine sammeten sädant mistbilliga, och witzerligen anse dylikt för en dålighet, den De Sjelswe ej wille begå, säledes mäste förlatas mig att etc återtagande sörbliswer en omöjlighet.
Hwad frägan ater beträffar om hwad jcn snsört skall ntur Prokocollerna förswinna sä synes >.-ic magksprak endast det samma kunna utmärka, hwan, as Lagar Z2 Den i Decembet.
Lagar och Ordningar dä mäste tystna; Wid hmilkek tillfälle jag dock jdall med omsorg söka bÄehälla ett lugn, som cj ucdelar inveckiver under ffyqd af RiksLagsmanna rätt eller oförstånd och som billigt fordras af en Representant!,; om deste murar, hwilken derstädes aldrig bör uraktlåta söremälet och skilja det ifrän Personen, hwilken äler kai, fritt esker Negerings-Formcn säga sin tanka.
Slutligen uprepar >ag ännu en gäng rnig ingalunda haswa tänkt personligen någon förolämpa, men ock att jag ej kan sa nägon öswsnygelse äu Len jag yttrat, och hwilken icke är ärerörig eller bär vindiccras der hän, om man icke ma hända af en nog ung ?c>inr 6'llonnsnr detsamma nödwändigk behagar; Och detta behag finna Herrarne Sjelswe att icke min upriglighct och ärlighet formar hindra, ulan mäste jag uti en widare ssriffäcktning alltid erkänna min underlägsenhet, hwarföre ock ds som åstunda utan Min retzentiment mä fritt underkasta Publicum sins anförande» lika som jag sjelf det gör dä jag nu för sista gängen i denna sak will och ffav yttra mig.
Att hwad nn sagdt är mätte bifogas hwad jag sörm anmält, der är min yttersta ödmjuka anhällan, lill tjenst för den som önskar blifwa underrättad och lill crhällande af det framlida Allmännas dom den jag
Mig underkastar med ali trygghet.
Och ärerstar nu mera ensamt om z:ne Mks-Stand giswit bifall, ark lyckönska den Kongl. Hos-Staten till ett framtida Privilegium; Riks.C-,han till troligen en utgift som kunnat undwikas; och mig sjelf att enligt RegeringsFormen ägr rätt yttra sn ranka, uran att stä under Expeditions UtffottetS domsrätt.
Friherre ökra el von wolstein, 6. l..
Mid den nn upläste Förklaringen frän Expeditions Uk - Den i December. ZL Utffottet önskade jag att Ridderffapet och Adeln wille fästa sin upmärksamhet tvid nagra deruti etablerade ' grundsatser, som jag fruktår kunna leda till oordning.
ExpeditionS-Utffottet pästär sig cj wara ffyldigt att tvid expeditioners upsättande verbotim afffriswa hwad Stän» der bestulit.
I sädant sall, ffulle tet ju bliswa Utffottct ej Riksens Ständer, som ffulle afgöra Riksdag» ärenderne.
Widare har Expeditions Ukfforrer förklarat sig anse den omkwistade tilläggningen: sia widt Möjligt äk, icke wärka någon förändring i saken; Ridderffapet och Adeln äter har ansett sörhällandet twärtom.
Äger Utffottet att pä sädant sätt explicera Ständers Beslut?
— Icke Utffottet men Ständer fjelsi mäste wara Domare i den frägan.
Jag wägae alwen tro att Ulffokkets åtgärd wid Expeditioners upsältande ej bör wara as annan beffuffenhet, än, lika som Uli Milikairen, Adjutanters alt expediera saker, ellee wid Domstolar, deras som Utffriswa Utslagen.
Mig att framdeles sa underställa hwad stor betydenhet, ben gjorde tilläggningen, i anseende till följderne möjligen ffulle kunna medföra. Grefwe Vs Is (ZsrZis, Iscsb, Det är Med cn werkelig förundran, en billig förtrytsamhet jag afhört ExpedirionS - UtffvlkelS Förklaring.
Huru katt Utffoktet säga >,kk Ridderffapet och Adeln ypmanat sine Med-Skänder?
Ridderffapet sch Adeln har Med ffäl sUNnit Uiffottct haswa begätt ett sel, Ridderffapet och Adeln har deraf gifwit del till de öfrige Sländön, katr sädant kallas en upmaning?
Utffottct säger sig känna en tröst i de öfrige Ständens bifall och wärdiga gillande af Expeditionen.
Har dä Ridderffapet och Adeln Mane om sin och Med Ständers rätt icke Upsört sig lika wärdigt?
Tillhör det Utffortet att derom döma, art yttra sig om hwilkct Ständ npsört sig wärdigt?
Herde Band. k?:o Z« Nid - Z4 Den I December.
Ridderstapet och Adeln mä döma hwad följderne stulls blifwa om Expeditions-Utstokkct skall körestrifwa Bestulen, Nu har Z Stånds bifall kill Urstottcts Expedition, twärtemoi hwad alla 4 Stånden för fä da» gar sedan bcsiöro, gjort Lag för alla.
Ar sadanr rätt, sädant lagligt?
Jag uprcpar att Urstottet begäkt Slurf tvid försaltandet af sin Expedition.
Herr Lilverbkolx^l^rsäric, As den anledning att Herr Qfwerste-Lieurenant 6ripSnvs!clr nyst förklarat sig ej wilja återtaga sine mot Erpedirions-Ucjstoltet giorde rillmälen utbad han sig fä anföra följande till Protokollet: Herr Oswerste-Lieutenanten och Riddaren ^cob Nric 6rix>envaI6t har, efter den underdäniga strifwel» sens läggande pä bordet, behagat namna icke blott huru nödigt sädant är till förekommande af irringar eller egenmägtiga förändringar uppå Ständers bekostnad, utan cck, att den ifrägawaraude Expeditionen wsre en mediterad anvring twärt emot Ständers Beslut; err försök rill förande bakom ljuset, som, om det kunde lyckas, förstgrigheren denna gang gjort rill imer, jämte hemställan, om icke Högloft.
Ridderstaper och 2ldeln borde gifwa Expcdilions-llrfkorrcts Ledamöter strr Mitznöje tillkänna, och förundran huru möjligen sadane snaror kunnat af Dem ucläggas? olt i den förmodan, att wid päföljande tillfällen, dä Riksdags.
Besiutet stall sammansattas, De med mera noggrannhet mätte ftvara emot det förtroende, som Gränden till Dem wille äga mi en behöflig grad af tidens tvinnande.
I förmoda», att deste nog smara uttryck af Hög» loff.
Den r December. 35 toft.
Nidderffapet och Adeln ogillas, torde dock Högloft.
Nidderskapct och Adeln tillära mig, akt med samina rättighet,json, Herr Ofwcrste-Lieutenant Orjpsnvalät, till protveollet anföra hmav han sjelf söranläkit mig, atl tvid betz yttrade mening anmärka, i sammanhang med det, som egentligen rörer sjelfwa Expeditionö-UEottct.
Rivderffapet och Adelns förtroende, är cn af mine Söner Ledamot af samma Utfforr.
Det ma Lä rillätas mig, att aftorka en fläck man welak sätta pä mitt namn.
Jag har ärsr det efter en för ära och redlighet känd och af mig aldrig nog saknad Fader.
Mätte sanningen döma, om någon af detta namn sä rv nhevrat sig, svin nu will yastäs, att hafwa befrämjar
Lrrmgar eiler cgmmägriga förändringar pä Ständers bekostnad; hpst en mediterad ändring twäet emot Ständers Beslut, gifwit försök tilt förande bakom ljuser; eller urlagt fädane snaror, som nu will pästäs.
Beträder lag, mine Söner? elier mine Bror-Söner, ibland hwilka jag sjelf Hide har den äran att birvista denne Riksdag, med sädaNS anslag, döme Osi dä rättwisant och komme aldrig de rider, dä ej offulden finge tolka sitt förswar.
HögloflRidderffapu och Adeln torde förlåta, att händelsen ö« N'..w mig xä det högsta.
Jag äträr jämte de mina, alt med bibchällen ära läggas i grafven, och förbehåller, au om te deremot gjvrde killmälen ffvla förwaraS i Riddcrffapet och Adelns Protocoll, äswen detta af mig Ntkräste anförande mätte deruti fä äga rum.
Wike söndringen frän Wära öswerläggningar och blist we de utmärkte med den enighet, som Fäderneslandet, uran att förlora lid, nu sa wäl behöfwer»
Herr (-ripsnvslät, ^acob kl- yttrade sig sinna Herr 8i!vsrskolpeL gjorde, anförande sä listigt, ömt och wärdigt, att han till desi intagande i Protocollet gerna instämde» H e' - Z<5 Den I December.
Herr 8kael von wolstein, ö^latrbias 6 usraf, upläste följande:
Dä Herr Ofwerste-Lieutenantcn 6ripenv3läc tillkännagifwit, att han ej ätcnager detz yttranden emot Expeditions.
Utskottet; får jag äran förklara, akt jag afsäger mig befattningen i berörde Utskott, sullkom, ligt tryggad af min egen heders känsla, och af den säkra öfwercygelse, att as hwarje redligt tänkande Swensk Medborgare frikallas frän all tillämpning, as de tillmälen, hwarmed Herr Ofwerste - Lieutenanten 6ripsnva>är pä ett eclatant sätt angripit Expeditions, Utskottet, och följakteligcn hwarje betz Ledamot enskildt.
Herr Orurxlelstjsrna, Albin, upläste ett
Diktamen sa lydande:
Ehuru oftast den redlige, den sanne Patrioten är nödsakad att inom sig dölja sine tankar, hämma stödandet af den för Fosterlandets wäl talande känslan, bör det likwäl ej förundra om, dä han talat för en rältwjs sak, han någon gäng eldad af harm öfwer en i wigkiga saker befunnen nonchalance, skulle, hänföras lill starka expretzjoner, bör ej räkkwisan af hans sak rättfärdiga hans billiga iswer?
Hwem känner ej i den» na mälning igeu Herr Aswerste-Lleutenanken 6r>psnvalär?
Hwem kan mitzkänna hans ädla tänkesätt?
Wac det en rällwis sak för hwilken han talat?
War det ej nonchalance, jag wägar tro att ingen, wid denna mo» deram rxpretzion lärer hafwa att päminna, war dct ej säger jag nonchalance hos Ledamökerne af Expeditions, Utskottet att i sin Expedition införa ett ej i Högloft.
Ridderskapet och Adelns Beslut stäende, mot det sam» ma stridande uttryck?
— Jo witzerligen, — Ridderskapet sch Adelns fattade Besiut att deröfwer förklara
Den i December Z7 sill mistnöje bestyrker fullkomligen sanningen häraf.
— Jag kan således aldrig förena mig med Friherre Osterström det Herr Ofwcrste.Lieutenanten Qripenvalstr nödwändigt för sin, för sikt
Ständs heder borde återkalla silk yttrande — Pä detta yttrande torde en efter» werld endast kasta en flycktig blick och mera betrakta sakens rättwisa, med upmärksamhet stanna tvid Herr E>fwerste»Lieutenancen6 spända »vaksamhet.
Herr Magister Silverstolpes uttryck oanständig han i pluraliter nyttjat, lärer ater ej kunna ur samma synpunkt betraktas, han sökte sörswara ett sel öfwer hwilket Ridderstkapet och Adeln bestunr förklara sitt mistnöje, och säkert hade han, mera tvär» digt sitt namn, sine kunstaper, mera »värdigt der Ständ as hwilket han ännu är en medlem, med utestutande as denna expretzion, kunnat söka ur» skulda Expeditions-Utskottets Ledamöter.
I den öfwertygelse jag är att Herr Magister Silverstolpe aldrig lär kunna förswara ett sädant uttryck, wägar jag hos Högloft.
Ridderstkapet och Adeln ödmjukeligen hemställa, om ej hos Högrvälborne Herr Grefrven och Landt-Marskalkcn, säkert den förste att skydda detta Ständ för obehörige tillmälen, en anhällan kunde gör ra§, det Herr Grefrven och Landr-Marstkalken täckteS erinra Herr Magister Silverstolpe om obehörighcten af desi fälda expresiion och (Herr Magistern alwarnas alt hädanefter ej glömma) den aktning harr detta Ständ ar ffyldig, Hwad äter Ledamökerne af detta Ständ i Expe» ditions,Utskottet widkommcr, som en del af dem längt »frän au erkänna rällwifan af Ridderstkapet och Adelns Vestm, längt ifrån alt utbedja sig Ridderstkapet och Adelnö öfwerseende, ännu fortfara alt trotsa rättwisan Den r December, ps detta Beslut, sä får kill Högloft.
Ridberffapet och Adelns omprövande jag ödmjukast hemställa, om ds af esar?
Stånds Ledamöter i delta Utjsiokt, son, af sjelfklokhet no sia mera rättwist döma ä» pluralitcren af Högloft.
Rlddcrffapet och Adeln, längre kunna anses förtjena Riddexffapet AdelnZ förtroende.
Herr ^Kronborg, Laspsr, Redan nki Pkeyum siftledne Fredag assade jag mig akt w.r - Ledamot i Expeditions Utlikottct, Herr Orunäel^rjernLs npmaning dertill har för mig ej warit af nöden.
Hmr har trott
Ost ej widare förstena wart Ständs förtroende.
Jag trodde mig redan dä icke mera äga dek, och får Derföre förnya min afsägelse och anmäla att det ruyr iag tili Utjsiottet innehaft nu mera äx ledige» Friherre ivian risrli e i m, Öar 8 .4ngnsr^ Wläste Lill Protycollet eir jsiristcligt anförande fä lydande r Herr Grefwe-,, och Landt-Marskalken och Högloft. Ridderskap.'! och Adel» har af ket nu upiaste Exp'di^ionElfVotters
Betänkande inhämtat erforderlig uplys, ning om de skäl, hwilka föranlälik Utftokttl- art den ifraga ma rande Hock i tion författa pä sätt de» samina här blifwir rist justering, föreslagen, Dctza sLäl winna ännu mera stinka de ra st att Preste- Borgare- och Von-, H?-S'äuden godkänt hgde Expeditionen och Urffotters förhallands, Det lär ej kunna motsägas, att hwilket Utskott som hälst är berätkigadk kill aktning, erkänsla och mena» gement, när ma» c sur sinn ar att Dest Ledamöter, aldeles ej af någon skyldighet, utan endast as egen böjelse §t wara M der Allmännas must,, ätagir sig det
Den i December. 39 mödosammaste af Riksdägsgöromalen, nämligen att sa» kerna utarbeta.
Man glömme ej att detze Personer derföre ej uphöra akt wara Os; lika i rättigheter, och att, ehuru Urskotten ej hafwa afgörande utan endast frainställningsrätl, aro
De pä intet sätt underkastade Riksens Sränders annu mindre ett enda Riks Ständs Domsrätt, innefattande rättighet att kunna tiliwita Utskott förseelser.
Med fädane wilker skulle fa lata pla» cera sig i Utskott.
Pä besia skäl hemställer jag att Högloft.
Ridderskapct och Adeln förklarar, att den an» ragc - Erpeditions.UrjkottelS lämnade uplysningar för al» beles nöjaktige, och finnes derigenom de orsaker aldeles häfne, som gifwit anledning till remisien.
Hwad en enskild Ledamots yttrande beträffar och huruwida deruti blifwit nyttjade mindre lampelige ordasätt, sä, och emedan hans yttrande ej genom ordentelig proposition wunnit det bifall för att wara ansett för Ridder» skaper och Adelns Egne tanke, star dek, om han behagar, för hans egen räkning i Protorollet, att en gäng af en owäldug Allmänhet bedömas och förtjena! ej att af Ridderskap!! och Adeln eller ett Utskott releveras.
Herr 8l!versro!ps, 6usraf ,4.drabam, I denna sak har icke något annat förefallit som rörer mig personligen, än det uttryck Herr Lrunäslstjsrna emot mig anfört.
Utan hopp att göra den effert som han, fär jag blott för raktwisans skull utbedja mig att ej någon granskning as mitt utlätande den 22 sistledne mä komma i fräga, förr än Protocollet för samma dag blifwit justeradt» Herr /^älerberb, Jacob, Dä jag emottog ett rum i Expeditions - Utskottet, ansag jag det med skäl som ett prof af Ridderlkapet och Adelns förtroende.
Att efter förmåga söka gagna war min söre, fars, 4» Dm i December sats, att ej blifwa mitzkänd war min önstan.
Sedan en del af Ridderstapet 06) Adelns Ledamöter ej en» daft ogillar Expeditions ^Utstotteks förhållande uran äst pren twekat om Dest upsät, nödgas jag afsäga mig mt widare warg Ledamot af Verra Utstött, icke tillfreds» stälh att tvid en fmsarr »lösning af denna befallning endast äga ett halst förtroende, Grefwe l)s !s (Zsräis, ^acok, I anled» ning af hwad Friherre kvlsnnsrkeim nyst anförde nämligen, att Ridderstapet och Adeln i anledning af Herr Ofwcrste-Lieurenaitten Onbenvalärs yttrande fattar sitt Beslut i denna sak, yttrade Herr Grefwcn sig deruti ej kunna instämma.
Dä Ridderstapet och Adeln an?
fett arr expeditionen borde innehålla samma ordalag som alla 4 Srgndcn i SlatS.-lUstyttets Betänkande bifallit, sä kunde Herr Grefwe» för sin del aldrig samtycka att sedermera de z:ne Standen stulle kunna ändra hwad alla fyra redan bcslmit, och nnderstälde sä» dank Ridderstam och Adelns upmärkfamhet Friherre ^lannerlisim, Wid hwad Hero Grefwe Oe Is Oarcijs anfört nödgas jag nplysa att saken ej aldeles fä förhäller sig som han behaga; yttra:
Riddcrstapet och Adeln har wal stukat sitt Beslut i anledning af Herr Qrip.envsittis gjorde motion, men likwäl icke antagit Herr Oripsnvsjärs ranka försm, ty dertill hade fordrarS proposition.
Friherre 8kasl von blolskein, Af Hery Grefwe Os ls 6axä!s prcyenexad i hwad jag arnat, anföra, får jag med åberopande deraf blott fästa min upmäcksamhek wid Friherre hlarmsrboims stnlfats, ger nom hwiiken han tillstyrkd bifall a Expeditions-Utstotters förklaring af det stäl al! densamma genom z:ne Sländs Den r December.
Sränds antagande »vunnit »nera styrka.
Stars-Ut» ffolkers Betänkande har i 4 Ständ vlifwit uvläst och bifallit, således en gäng antagit.
Deruti finnes ej ben omrwistade rilläggningen.
Ml ändring deraf rvore nu en förändring, det Mille blifwa ert farligt präjudical om g:ne Ständ i sädant fall kunde twinga det 4:de.