Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H invid anmärkcs, r:o at sidsta punkten om Gistgifvares answar bort förekomma, icke i flutet, utan i början af Nom., för at ej sammanblandas med den för H.Mårlen utsatta bestraffning; och ds af kämpeligast tyckes wara, det Hästkär! för första gäng han med hot i ord eller athafwor sig förbryter icke bör jstraffas med spö, utan at han i stället kunde böta dubbelt emot den för oqwädinsvrd xrojeöker»6s bok, och andra gängen med Sex par spö, utom sarstilld plikt för gerningen. Wid -g. §., at efter enahanda grund som k 25.
§. följd är, de sä kallade wäntepenningar böra sf den Resande til GästLifwaren utbetalas, ehwad twist derom upstär elter icke, och at den Resande bör
Åligga at söka dem ater inom Tre mannder derefter, sä wida han af en sädan förman sig gagna will, efter hwilken tids förlopp betalningen kunde af Gästgiswaren til Skjutsbonden erläggas. Wid 26. §. yrkas, at någon inom twa mil Lfrän desi hemwist ej mä taga skjutshästar, de undantag likwäl sörbehällna, som §:n särstilldt utsätter. Wid 23. §.t at under Foror, til hwilka GästDifwarefljnts ej fär fordras, mätte hänföras, ej allenast Fogel, Ostron-och Hummer-last, sä wida de med förpasining ej styrkas wara för Kongl. HofwetS räkning anstaffade, utan äfwsn.marknadslast ifrän Städerna, enligt Kongl. Keiolutione» den - - - 1762, samt de wagnar, med hwilka Judar i Landet färdas och medhafwa deras säljegods.
Hivarjämte östas, at såsom i förra Gastgifweri-Författningar stadgas, Grstgifwerier icke mätte af någon ortens Krbno - Betjening fä innehaft was, hwilket för Allmogen leder lil twang och hinder at i förefallande vordningar loinna rättelse.
Och Hille ej allenast underdånig anmälan fte hoZ Kongl. Magt, at Bonde - Ständet, med iakttagandei af cfwannamnda anmärkningar, godkänt IWottets Betänkande, utan äfwen k^elxeckivs Med - Ständer, genom Utdrag af krotocoUet, wördsaPi och manligen derom underrättas.
I7t l^ixrr.
klx krotocollo I^ars LsZeriiröm. 1. §. uplastes och bifölls» 2. §. likaledes.
Grefwe kalling, ksbr, gjorde blott den erinran, at da i denna §.
Gästgifwarne aläggas at halla nödiga WagnS-Lider, Gästgifware äfwen borde wara ansoarige, at de stängas, pä det Resandes äkedon och saker icke matte förfaras.
Flere anmärkte, at derom torde fradgas i en annan §. z. §. uplastes och bifölls. 4. §. likaledes. 5» Z. likaledes. 6. §. uplastes.
Herr Lilang, stobän ^szeob, erinrade, at betalning för Hus och Stallrum borde äsrerminsrss ester af Hogar Landshöfdingar utfärdade stäsxor.
Flere inwande, at derom nämndes i en annan §. 7?b Hwarefter kro^osi-ion pä 6:te §. gjordes och bifölls. 7. §. uplästes, jämte det a'^ f^onde-Smndet uli hest silxirL^fam krorooolli gjorda tillägg.
Oe 6ser, L^rl, kunde för sin del icke samtycka t>I Bonde,Scandelg tilläggning, såsom ledande til misbruk.
Denna §. bifölls. 8- §. uplästes.
Herr von ^nAvström, ^onas.
I denna K. star, at alla Milstolpar böra wara af sten.
Pä flera ställen nti Riket äro sädana Märken upresta af gutec och med oljofärg öfwerstruket Tackjern; hwilka, om ej undantag göras, oaktadt deras warakcighei skola utdömas.
Herr silnAelersnk^, ^brabam.
I denna Z. nämnes ingen ling om skyldigheten, at wid magt halla Bywägar, hwilkcn skyldighet äswen lvide böra oblerverss.
Flere erinrade at
Lag deruppå förut exilte rsäs.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken trodde fragan har böra wara om indelta Häradörvägar.
Friherre von läankin^sb-iussn,^!. breckr, förklarade, det Osconomie-Utskottets tan. ka icke warit, at Tackjerns-stolparne ffulle borrltagas» Grefwe 8 krömfe! k , krsäri c 6 eorF, ^ammar-LloI1e§!
Nm har flera gangor gjort undanlag för Wywägar.
När gvarnwag gatt igenom By, har der handt, ar B»n derföre wägrak ak underhålla den; 06) trodde Herr Grefwe!, således- böra tydligen utfällas, at Tings Kyrko, och Qwarnwäg böra wid magt hällas.
Pä fl ras begäran uplästes, hivad i 7. §. stadga ö om Magars Uiiderhällande, Grefwe Lrromkclt förklarade sia ej haswa något deremot ai påminna, men frägade, hwem Magens underhållande Lulle äligga?
Grefwe iva or ner, LarlOabriel.
Hrr Lagman v>>n bl^iAelöröm hade erinrat, ar OeeononiiL-Ulskollet i sii Betänkande nämnt Milstolpar endast af sten; denna erinran är gansta rigug.
När allenast
Sten namnes, kan ej annan meiiiug deraf dragas, än ak Stolpar af annat ämne icke more rillaine; och til nudmckande häraf, rilstyrker jag för mm del, at i §. matte fattas Milstolpar af Sten eller Jern.
Herr koken flis r na, I^ils.
Wägfördel. ningen
Byar emellan är sä ojämn, at somlige Byar äro indelkes för en Mils mag, andre aler för en fjerdedels Mil.
Pa stätten är swarigheten al drng wid magt halla icke fä känbar, men desto mera i skogö, byggder.
Jag för min del kan ej kilstyrka, at nas got derom matte stadgas, som Lulle åstadkomma eli kilökning i della Onus, Friherre von Oanri ags lisuten. §n wärd Ledamot har upkastat den ftaga», hwem som skall förpliktas at underhälla Qwarn- eller Bywäg?
Jag för min del anser ej något annat stadgande härutinnan wara billigt, än at den, som nyttjar wägen, bör densamma wid magt halla.
Herr Oe/anstni^s, Dorias Lamuel.
Jag får den äran erinra, at beträffande Wägars wid magt hällande, tännes en Kongl, ?Mo!miem af I7Z5, sam-derom tilräckeiigen stadgar: i anledning hwaraf jag anser denna fraga icke har behofwa uptagas.
Os 6ser, Osrl.
Som OeLnno mis-ättskottecs LrojsZ: icke rorer annat, än Gastgisware-Ordningen, sä kan förmodeligen fraga ej här wara om andra ivägar, än sanvswägarg och kror jag, at detta ar del ämne, hwarwid wi böre hälla ost.
Herr kotsnklsä , kV! arktas.
Den warde Ledamoten, som nyst talade, har uptagit hwad jag ärnade anföra.
Nådiga krupost-iori rörer blott Gästgifware,Ordningens förbättrande.
Uti densamma kan fräga ej upsta om annan wäg, an emellan Gästgiswaregäi darna.
Jag fruktår, a( utan cu noga upmärksamhet skulle wi kunna falla in i ämnen, som ej äro pro^onsrseis.
Herr Grefwe» och randt - Marskalken gjorde proposition til bifall pä 8. §. med den tilläggning, ar Milstolpar fa wara bade af Sten och gf Tackjern.
Samtycktes. 75?
P H. samt Bonde-StandckS derwid gjorda tillaggning, at Gästgifware äfwen bör njuta as Resande beräkning för Stallrum och Vagnshus, da han sig deraf beijeuar.
Bifölls. 10. §. samt Bonde-?Ständekö derwid gjorda anmärkl>i'i g uplästeS.
Herr 6 ilang;, förnyade sin oswanföre gjorda anmärkning cnr nödwaudighecen as Dtixvr.
Herr 6/IlLngcIIcr, Lamuel s g c od.
Hittils har warit brukeligt, at l^xa blifwit insänd ifrän Domaren til Landshöfdingen, som densamma granskat och fastställt.
Jag hemställer ödmjukeligen, pm ef samma praxis hädanefter bör wara gällande.
Äcskillige instämde häruti.
Uppå gjord pro^ostkiori bifölls denna IO» §. med tilläggning, ac luxan sastställes af Landshöfdingen.
I anledning hwaraf den stdsta meningen i §. skulle, såsom ester denna tilläggning otjenlig, alldeles utgå.
Grefwe Lrrömkelr, ItreäriL 6eorx, trodde, at plikten för Gästgifware, som wägrar Resanve nödtorftigt betcsfoder efter ^sx^, borde förswinna, efter det wore swart at clererminera, hmem som skulle juberg, när Gästgifware gjort sig deni! förfallen.
Friherre Wrsäs , L'a'öian, yttrade sig, al dä Oseonomis Utstotters egcutcliga föremal warit 760 ak lindra den af Bonde-Standet fa öfwerklagade Skjutsbördan, havé U-stottet ansett som ek krastigk medel bertil, at befrämja möilighere» för de Resan» de at nyttja egna Hästar: härn! fordrades owilkor» ligen, at fnur^AL skulle st nas pa Gästgifwaregård darna och Gästgifware, kraftigare än hlrintilS ftetr, förbi>>dag ac sadanc halla de Resande ii! handa.
I anledning deraf hade Utskotter utsatt plikt lör Gästgifware, som i denna skyldighet emot Resande selade, ek-er enahanda princia med den af Bönderna i Utskottet sjelf gillade för den Resande, som befaims hofwa illa kori den Skjutsandes hästar.
Häruti tycktes wara sa'mycket större reclprncue, som följden ware lika oangenäm för den Resande, hwarS hästar genom sivälc skulle bliswa oförmögna ti!
R fans sorksäckandes som för den Bonde, hwilken genom sträng körning med dest hästar skulle pa sadant sätt se stg 'strandsatt af sina; och at ! önsta,r wore wida läktare, at pä stallet utröna, om Gästgifware hade sonens eller ej, än til h-vad grad den Resande hade mee eller mindre kutinac illa köra Skjutshästarna. 11. Z. uplästes och bifölls. 12. §. uplästes, tillika med Bonde-StandekS tilläagniiig, at Städerna sjelfva böra bestrida Skjuts derstädes, utan at njuta något understöd af Landet.
Grefwe 8'rä enkelt wille bifalla §. med Bonde.-Standets tilläggning och förmälte, at Skjuts wore ec borgerligt onu?, hwar öre ock hwarse Borgare borde wara under kastad Skjutsning^-beswäret och emreprsnrcks af Skjtiisen i Städerna icke tilläms, hwilken -!! - ?6l hwilkcn erfarenheten wisa k oska wara tjenande mera til ar uppehålla än fortskaffa Resande.
Friherre v»n vsntin^sbauleri hemställde, om det more billigt, ak en sa xsnerel Författning widroqes, at alla Skader skulle förpligras ak bestrida Skjutsen, och trodde, at manga små Skader funnos, hwilka moro bertil alldeles oförmögna.
Grefwe lVlorner, darl (Zakris!.
Om Staderna fä, säsom i denna Gästgifware-Ordnjng är föreslaget, Skjutslega,, förökad til l2 skill, milen, tror jag för min dcl. at det icke ens för de smärre Städerna were betungande ar skjutsen besörja.
Jag skulle häruppå kunna anföra ijttruvel af Söder-Trlje, som är cn af de smärre Städerna i Riket och likwäl sjelf bestrider skjutSningen.
Det ar blott i stora Städer, som emrejirsnaäs kan wara tjenlig och nödig; jag tilstyrker derföre bifall pä §. med den af BondeStänder gjorda tilläggning.
Frih err e ve 6ssr begärde först wera, om Landet omkring Städerna är palaqgdt, at bestrida Srads-skjutsen , eller om der bestrider densamma efter öfwerenskommelse.
Grefwe Strömfelt.
Landet pälägges genom Landshösdingarna pä wista ställen.
Friherre vs (Zeer.
I fall fa är, lärer afseende ej kunna göras pä Bonde.
Scändets tilläggning; hwarom icke, yrkar jag, at den mätte bifallas» 66 ?6r HerrllneilcLlä, Larl l^reäric.
Oeco^ v ornäs - Utskottet har ej blandat sig i Författningarna härom.
Jag, för min del, tror radligast wara, at halla sig ivid at härom stadga ingen ting, och tilst"rker at Utskottets krajeQ mätte utan den sörcstagna tilläggningen bifallas.
Herr Zteär, ^olrsn H,xal, trodde wisterligen, at Städer funnos, som äsidosatt den dem älaggda skyldighet at om skjutsningcn besörja; men trodde Lerjamre mara ostridigk, ak dec gäsives Städer, som omöjeligen sjelfwa förmådde densonima bestrida, och underställer derföre, om icke tjenligast more, ak Herrar Landshöfdingar skulle äläggas til Kongl.
Ma>:t inkomma med underdäniga hemstailningor i detta ämne, lämpade efter hmarje Stads särskrllda beffaf, fenhet.
Mänge hördes häruti instämma.
Grefwe 8rlrömfslk prorsstsraäs häremot.
Herr 6/Ilen säl or.
Da en kandshösdinz bör lika sorgfälligt sörja för bade Stad och Land, bör han utan twjfwel wara angelägen, at skjuteningsbeswäret pä det mindst kännbara fäkt mätte kunna bestridas; men dä Stader werkeligen finnas, som omöjeligen kunna ensamma detsamma utgöra, sa hemställer ftig ödmjukeligen, om det more med billigheten öfwer» ensstämmande, at någon gsnsrsl Författning i denna del widtozes.
Ltrömfslr förklara-e sig ej kumm häruti sig förena» - ?6Z Friherre8ci/e,1LuäviZfastanrton.
Jerg Utbeder mig , at ivid denna §. blott fä göra en anmärkning.
Deli innehåller, at Hällböndernc böra ä Gästgifware.garden infinna fig ks. 6, för at i 24. timmar Resande afbida.
N" är allmänt kändt, at, til sölje af Herrar Landshöfdingars olika förordnande, händer i et Län, at Halkbsndcn, som, lil exempel, pä första timman sär fkfursa, genast ester första skjutsningen äger kilständ begiswa fig hem lii sik, hwaraf föijer, at han kan kl. g om aftonen hafwa fullgjort HäliskjutsningS - tungan för dygnet; men äler i annar Län, ac Hallbonden aligger fran första skjuts» ningen ätcrwända lil Gästgifwaregården för at a nys och inkil Halldygncts slut uri skjutöningen fortfara: manne intet til denna §:S fullständighet såsom Lag hörds, at af defia Oalus det rätta nprogs och stadgades, salom lika angeläget för HällbondenS, som för Len resandes, kännedom af Laglig rätt.
Hans k X c s !
I e r> c e Herr Grefwen och La ndt-M arska ike n.
Hela detta mål är occonomistc och ankommer i alla fall pa Hans MasttS Nådiga ompröfning.
Grefwe Strömfelt förnyade hwad han reda» ostvan anfött, försäkrade, at sä länge skjulfen i Städerna wore ställd pa enrreprenaäs, skulle densamma alltid blistva illa wid magt hällen och xrvponersäe, at, likasom af gammalt, hwarje Borgare mätte äläggaS at skjutsa.
Ester någon samnkning gjorde Herr Grefwe» och Landt-Marskalkefl xro^osttion pä 12. Z» 764 med det af Bonde Ståndet gjorda tillagg sä wld t, som det i utöfningrn är mö/eligt.
Emottogs och infördes en O-putsrion fran det Wällofl. Borgare-Ständet, anförd af Herr Häradshöfdingen och Borgmästaren 'Wais!!, som rilkännaqaf, at Ståndet utan ändring bifallit Oeconomi?- Utskottets Betänkande om Stängsel . skyldigheten.
Wid Gästgifware-ordningen hade Borgare - Siandet giort åtskilliga anmärkningar, men i allmänhet hänskurit de famina til Hans Majus Nådiga ompröfwande.
Beträffande Tjenstehjons-Stadgan, hade Scandet äswen derwid haft åtskilligt ac anmärka, hwaribland Herr Häradshöfdingen nu i synnerhet borde cilkännagifwa, at Stander ansett flyttningsriden för hela Riker börs utfätras til den i.
November: och skulle för öfrigt behöriga
Lxrr ^ kronicolli öfwer detza ämnen lil Riddcrskapet och Adeln öfwerlemnas.
Veturakionen befwarades och afträdde.
Befföts at en O^xursrion kil de andra Ivel^eKlva Standen skulle alga med tilkännagifwande af Ridderskapets och Adelns Beslut af den 2g.
M-jl om Söderhamns lVlixilirakL anfökning.
I anledning hwaraf det häröfwcr författade krorocolls-Utdrag ju-- Itsraäss, tillika med et annat af samma ägta, rörande H.>rr lösören Lrsel von kkollstein och förra Riksdagsmannen knut kerston, hwarefter v-xuts - - 765 nonell afgick, under anförande af Grefwe kosse, ^rvell Lric. ig. §. af krcstebisr ti!
Gästgifware-Ordningm uplästss och bifölls.
Uplästes 14. §.
Herr von 2elo-^v,^b>rilier, hcmstälche, om icke en särskilld skjutslega af 12 st. milen mätte utsäktaö för Wärtiden, eller egenteligen April och Maji mänader, under hwilka skjursningS-beswäret vöre ,nest tryckande, i anseende dertil, a: fodret da börjar brista och Hastarne äro swagast.
Bonde.
Ständers anmärkning wkd denna §. uplästes.
Herr IVlu noir zs Losion scb u I ä, Lberl, ar6, förenade sig med Herr 2elc»v och hemställde derjämre,, om det ej more billigt, ar skjutslega', Ista fö> höideS linder Augusti och September mannder, i anseende til bergningen, sanik under brunns - lermman pä de »ärmaste Gästgjswaregardarna wid de mest krerjusruer-3- lls Surbrunnar och likaledes under de becydeligaste Marknader.
Grefwe Sckörnsr, 6- rl Lsbriej.
Fräga har här blifwi-t wäckt om förhöjning i skjutslega!, under mista manader af äret, och Bonde-Ständer har begärt at den allmänneligen mätte utsattas til 16 st. milen.
Men när wi nn äge den förhoppning, at efter Riksens Ständers fattade Beslut, rörande kst - Nkmeorna, fa ek förbäktradr
Mynt, fär jag ödmjukeligen hemställa, om icke en sadan Wrrslrga blifwer allt. för hög.
Om afseende endast hannes pä sjeifwg skjutSuingen, tror jag, at 8 ch milen är alldeles til. räckeligc; men will man beräkna den skada Bondens Dragare kan tilfogas genom skjutsningen, sä anser jag densamma ej wara betald med r R:dr milen.
E« när nu sädana mätt och steg tagas, ar Kreaturen ej skadas, sä synes mig skjutslegan wara rilräckelig, och jag föresiär, at det i Venna del ma fvrbliswa void hwad UiskottLt ^rojcLäerät.
Friherre Os 6 ser, Larl, eonkormersäe sig med Grefwe IVIurner och tilläde, ar om skjutsleaan nu skulle höjas, för wisa mannder, sa kunde den stu» religen äfwen komma at höjas för urwäder.
Grefwe lälamilron, eVäc>Is>li vlg^, instämde med Grefwe l^Iärnsr sa mycket häldre, som förhöjningen förmodeligen mest skulle bstfwa en winst för Krogar.
I-sn tlngsstauken conkormsrgäs sig alwen med Grefwe l^drnsr och tilläde, ar
Utskottet ej ansett sig tilständigk at för kander foresta en högre skjutslega, emedan Kongl. Maj:ts Nådiga kroxolstitin dertil gifwer alldeles ingen anledning, utan rwärrom har Kongl. Maj:t l
Sin Nådiga kropoktion yttrar, at Kongl. Majit later bero wid den skjutslega, som wid 1789 ars Riksdag blef bewilljad; mcu at Utskottet af särskillda anledningar funnit sig störa göra Rökning af 4 MinZur för hwarje Häst för Städerna. 7 6?
Friherre Zo^s, UuäviZ ^odsnslan.
Om der icke warit
Ukstvtkcr lilstandigr, ok rilstyrka förhöjning i stjulslegan o Eandet, fa wec jag, för mindel, icke hwaristön Ukstottct hämtat sm tilständitzhek ak kilstyrka förhöjning i Legan för Stads, stjuksen.
Tilstandigheren mäste, i mm tanka, i anseende kil bada falken wara lika, om också, sedan den wore mcdgiswcn, billigheten skulle dem emellan göra reagon skillnad.
Friherre I>snringsbsuisn erinrade, o t dek wore mycken alstillnad emellan sondek och Städerna, i hwilka ftdllare swarigheten at hälla Hästar wore wida större.
Hans lllxesllsncs Herr Grcfwcn och Landt.Marskalken giorde proxc-iiiion til bifall pa 14. §., hwiiken med Ja beswaradeö. 15. §. uplästcs.
Herr lcke^ksnsträlä, .4.äo!xk, upläste följande: Wid nu up.läste 15. §- anhäller jag ödmjukeligen , at fa göra följande erinring.
Uti §. star:
Ej mä flere än en Resande färdas efter en häst.
Detta är alldeles i sin ordning, da den Resande medförer saker efter den utsatta wigten, men det gifwes Resande, som kunna haswa ringa eller intet at föra, och tyckes det wara obilligt, at twänne sädane stola taga hwar sin häst; haldst Let ej ar nägot owanligt, med bestedlig körning, at twänne Resande tillika med Skjutsbonden färdas pä m kärra, som den sednare merändels gar 768 — upföre backarna; underställe^ derföre i ödmjukhet, om ej kunde tilläggas: dä twaNne Resande komma, hwilka tilsammans ej föra mer än i L 2 LiSpunds wigt, mä de nyttja en hast, och i samma proportion fyra Resande pä en bondmåg» med twänne hästar; den skjutsande alltid tillätet at medfölja.
Som det ar mindsta och mindst förmögna delen Resande, som färdas pä kärra eller bondmåg», sä inträffar denna händelse sällan, men torde wara billigt mid en Författnings utgifwande tänka pä de mindre förmögna Resande; dä det kan ste utan den skjutsandes stada och olägenhet.
Uti §. utsattes hästarnas antal efter wagnarnaS beskaffenhet och sakernas wigt, som medföras.
Men nu färdas
Resande i allmänhet med aida lättare wagnar än förr, och som det är becpvämarc bade för Resande och Gästgifware, at förbud med da§a§et sandes, sa undcrstättcs i ödmjukhet den ändring, at Resande får taga det antal hästar, hwarmed dest akedon begwämligen kan dragas, dä de ej arv lastade med Coffertar och Kappsäckar, m. m.
Herr Zljsi-nccesurr:, 6 ull g k k^reäric» Jag tror, at det wore nödigt bibehålla rättigheten för den Resande at köra, äfwen dä man färdas pä bondwagn , emedan vförsedda. händelser ofta kunna inträffa, hwarigenom man mäste ombyta äkedon.
EnS lif ar ju alltid lika kärt och Bönderne i wart Land ars ej särdeles gode kustar.
Det answar , man as as en sadan kan wänta, gör ingen vlyckelig belåten.
Friherre friherre von lantingransen.
Sedan frenne Ständ redan ibifallit denna §. synes det
Mig öfverflödigt at inga i någon förändring af densamma.
Friherre 62 6eer.
Jag får nu, som alltid , förklara, at tre Ständs bifall, såsom Ständ, vMN ting bör kunna werka pä Ridderstapets och Adelns -fwerläggningar och beful.
Mm hwad den nyss wäckta fräga angar, trwr jag, at Bonden sjelf kör sin wagn bäst, och tilstyrker, at det mä fä sörblifwa wid I:s innehäll» Herr I.s^o nllolpo, stonas Lamuel. i§. §. innehåller, ctt Resande icke mä medtaga mera säker än 4 til Z Lispund viökualie - wigt. pa en häst, och dubbelt pä twanne hästar; men en stjutshäst lärer icke taga stada, om tyngden ökes och utsattes til 9 ä io Lispunds wigt; hwilket Mfä til rättelse destonrera öfwerlenmas, som Resande och Studerande, hwilka icke hafva förmäga at taga flera hästar, eljest komma i förlägenhet.
Grefwe Illam! iron, ^äolpb Illuävio-» Dessa wägmngar och försinkningar, som enligt Oeconomie-Utstottets
Betänkande ärv älaggda Resande, synas mig ej stä at förena med det som anstz-- res rörande wantepenningar.
Har jag förebild, sä kunna dylika hwilor göra hela min restplan om intet och förbinda dermed bade ledsnad, kostnad och Lefvar.
Herr von III ngoll rom, stonas. siadgar om äkedons tynZder och personers antal ^ 9?
772 fern maga efter en eller flera hästar föras.
Utcm den billiga förklaring a förra GästgifwareOrdningen, angående Skjutsbondens medföljande, ärgifwen, hade jag gerna önikat at fä weta de or-- saker, som föranlätit Höglofliga Oeconomie-Utstokret, at tilstyrka en sadan förändring.
Hästars styrka ar häruti Riket i sa längliga tider utrönt, och det har warit grunden til förra Författningar, och kreaturens enervering eller försvagande, dä de rätteligen wärdas, är okänd.
Det är blott i anseende til Fogel, Hummer och Ostron, som tyngden icke är satt uti jräga, men om defle döde Resande kunna til större tyngd lastas efter en häst, sa ser jag icke hwarföre lefwande med lika, eller den i Lagen utsatta tyngd, kunna färdas.
Skola flere hästar än förr för lika folkhop nyttjas, sä ökas ju ftjutshästbehofwet och derigenom äfwen den tyngd, som as et oftare skjutsande härrörer och öfwerklagas.
Jag wägar derföre ödmjukast tilstyrka Höglsfl.
Ridverstapet och Tdeln, at, med ogillande as Högloft.
Utskottets Betänkande, utom i?den del at dä Lftaiii- eller Kärra ej är sä gjord, at Skjuts bonde dakuppa ä kista, coffert eller kappsäck ej kan sitta, ej mer än en Resande derä mä färdas, och Bonde hos den Resande sitta; men i annat fall twänne Resande, samtycka til förra Lagens bestånd, särdeles som ock wägarne nu äro uti bättre ständ än fordom.
Gästgifware böra för billigt eller landtpris hafwa foder och säd ät Resandes egna hästar, och icke öfwer Markegängs - ll axan , scm blott är satt til rättelse för Räntetagare och Räntegifware, samt mindst til dubbelt högre pris, som pä somliga ställen stelt.
Man will lindra stjulstyngden, men man ökar nödnnrndigheten deraf, dä Resande ej kunna fä foder til köp6.
Hans Lxcellence Grefwe kuurb, Lere.
Oeconomi?
- Utskottets krojeäk lil denna §. syneK mig wara inycket complicjueraä-, och dä det således more manga svårigheter i utöfningen undcrkastadt, tror jag det simplaste wore at tteterminerL rn wist wigt bade för Personer och saker.
Herr §leäi, follin /rxst.
I §. star, -at Bonden fär sitta bredewid kusken.
Jag hem» ställer hurnwida detta ailttd kan täta sig göra.
Jag kunde möjeligen hafwa bade Kust och Drang, och dä skulle Drängen wara nödsakad at sitta bakvä.
Friherrel^nrin^llgufen iroyye, at hwatz Oeoonomie - Utstottet föreslagit rörande Wigterna wore gansta biittgt, och at ben utwagen at utröna tyngderna wore uti andra Lander allmänt antagen.
Han ausag aftven alldeles emot billigheten stridande, at efter behag lägga tyngder efter de Skjutsandes Hastar.
Grefwe 8trnmtclr, IHeärie OsorA, erinrade om den omständigheten, at en etter twä 05- facerare, som ej hade råd at betala mycket skjutspenningar , kunde bliswa commenckcracke i tjenst» förrättningar; de kunde annars sta ftg tilsammans om en häst, men mäste enligt krojeäet taga twä, efter Bonden är tillätet at äka.
Flere yrkade at Bonden matte fä äka. Grefwe lVlärner, Larl
Os briel, fann gansta manga swärighcter yppa sig wid utöfningen af denna och conkormcraäs sig med Hans Lx> csllance Grefwe Kuutia, at en wist tyngd boede stadgas och bade personer och saker magas.
Friherre o a 6eer, (k!,rl, rrodde anda-- malct otwiswetaktigt bäst winnås genom det af Hans Lxeellence Grefwe Rmutla upgifna förflag; men fann nya sivärigheter derigenom upkomnra, i anseende til nödwändigheten af särftillda inrättningar til at maga magnar, saker och personen Hans Lxccljcncs Grefwe Knur b. Wag-- nars wägning kunde ej werkställas; frägan word här blott, om personer och saker.
Grefwe bkamilron, -^äcilpk, I.uävig', Skulle de Resandes personliga xd^lisia wigt komma i beräkning, sa upstode dymedelst en ny con-, kraiiiäfion i Oeconomi?
- Utskottets Betänkande.
Barn imil dest de nalkas ynglinga-aren fä fritt medtagas, men nog utgöra 4 dylika barns wigt cn lika, om ej. större tyngd, än en fullwuxen person; med et ord, hela Betänkandet-, i synnerhet den i fräga warande "§. innefattar sa mänga genstridiga meningar , at jag önstar, det deras förening ma helt och hältet öfwerlemnas Lil KonlingenS mishLt.
Hans LxcsIIencs Herr Grefwe» och Handr