Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På Hera ställen saknas redan Läns-nolarier, och svårigheten alt under de antydde förhållaiidcrne få sådane ökas allt mer och mer, i anseende lill den förordnade delningen af Domsagorne, och de flere derigenom öpnade utvägar lill befordran på den egentligt juridiska banan.
Äfven om Landsh. är tillstädes, kunna stora olägenheter upslå, när Lands-sekret. af sjukdom eller annat skäl blifver urståndsatt att göra sin tjenst och duglig Läns-notarie saknas, särdeles på cn ort, der lämplig person till tjenstens bestridande icke ulan stor svårighet och tidsutdrägt kan anskaffas, hvilket är fallet åtminstone i de norra länen.
Genom ordinarie
Läns-notariers tillsättande skulle skicklige Lands-sekret.-ämnen erhållas samt Lands-sekret:ne få tillfälle alt skaffa sig den speciellare kännedom om förhållanderne i länet, hvilken ej på embetsrummen inhämtas.
At Läns-notarierne kunde äfven updragas ombudsmanskapet för diskonter och andra låne-inrättningar, så att K.
Bef:h:dc undveke alt såsom hittills vara kommissionär ät dem i mål, som komma under K. Bef.lndes pröfning.
Behofvet af Läns-notariers tillsättande med lön på Stat och tjenstårs-beräkning lärer således vara uppenbart.
I afseende på billigheten i den förmån, som genom afhjelpande af detta behof kan blifva beredd Lands-sekret:ne, får jag äran nplysä, att den lön Staten består desse, af göromål kanske i all - Den 21 December. 117 mänhet mest ..öfverhopade, tjenstemän, i falan, öfverstiger 800 r:dr lnco, som åtminstone i de större länen ej på långt när förslår att betäcka utgifterne lill deras skrifvare-biträden, skrifmaterialier och tryckningskostnad, hvilka sednaste året upgått vid Skaraborgs Landscanzlie till circa 1,400 r:dr b;co.
Enl, hvad Justitia; Statsministerns berättelser utvisa, hafva de s. k. lönlöse göromålen vid Lands-canzlierne, med hvarje år ökats och sportel-inkomsterne, hvilka nästan helt och hållet bero på lagsökningarncs antal och allmänt varit vida mindre än man trott, under sednare åren högst betydligt minskats och säkerligen komma att minskas ännu mer, icke allenast, i följd af tilltagande välmåga och ökade penuinge-tillgångar utan ock hufvudsakligen genom stadgandet i K.
Förordningen af d. 13 Juni 1845, att
Under-domstölsutslag i skuldfordringsmål får gå i verkställighet på samma sätt som K.
Bef:h:des, hvilket föranledt en mängd dylika måls anhängrggörandc vid domstol, der de kunna med mindre kostnad och af fordringsegarne sjelfva utföras.
Såsom bevis derpå får jag äran meddela, alt vid ofvannämndc Lands-canzlie upgick brefnumerären år 1800 till 1,594, men år 1847 till 4,020 och skuldfordringsmålen år 1843 till 6,073, och 1844 till 5.508, men år 1846 till blott 2.906 och 1847 lill 2,609.
Skatteförenklings-komitéens vid förra riksdagen framlagda förslag, uptog 400 r:dr b:co såsom lön åt hvarje Läns-notarie.
Nämnde lön kan väl blifva tillräcklig för en Läns-notarie, som har större förtjenst på kommissioner, hvilket tilläfventyrs är förhållandet på flere ställen, men ej i allmänhet och likväl tagits för afgjordt af ofvanbemäite komité, hvilken såsom skäl för dubbelt sä stor lön åt Läns-bokhållaren anfört, ”att anställandet af skicklige personer vid ”dessa befattningar vore af största vigt, serdeles med afseende å ”deras åliggande alt förrätta Lands-kammererarnes göromål vid desses ”förfall, samt att Läns-bokhållarne hade föga tillfälle att, såsom ”Läns-notarierne genom kommissioner förskaffa sig biförtjensl”.
För min del skulle jag önska att såväl Läns-notarierne som Läns-bokhållarne tilldelades så stora löner att de icke behöfde och med skäl kunde förbjudas att vara kommissionärer i mål, som anhängiggöras hos K. Bef:h:de, emedan eljest händer att de förre vid Läns-sekrel:nes och de sednare vid Lands-kamcr:nes förfall eller tjenstledighet, blifva domare emellan sine hufvudman och (lesses motparter, men då Statens tillgångar icke torde medgifva derför nödigt anslag, fordrar billigheten, att Läns-notarierne och Länsbokhållarne få lika stora löner, emedan Läns-notarierne mäste hafva tagit Hofrätts-examen och Läns-bokhållarne blott kammeral-examen, som innefattar i den förra, dels så fullt lika vigtiga befattningar med afseende å deras åliggande att förrätta Lands-sekret:nes göromål vid deras förfall eller tjenstledighet, och dels ej hafva bättre tillfälle än Läns-bokhållarne att skaffa sig och sköta kommissioner.
På de nu anförde skäl får jag väcka den motion:
St, måtte anslå 600 r:dr b:co till lön ät en Läns-notarie inom hvarje. 113 Den 21 December. län, meil rättighet för K.
M. att i nåder meddela speciella föreskrifter om desses tillsättning och tjenstgöring m. m.
Jag anhåller att denna motion varder remitterad till StalsUtsk. och tagen under specielt öfvervägande innan lillgångarnc blifva disponerade för andra ändamål.
.lag afgaf, i anledn. af Skalteförenklings-komitéens förslag, vid förra riksdagen ett anförande i samma syftning, men detta blef då ej ens serskildt föredraget i StatsUlsk., eluira åtskillige af II. II. o. Ad:s ledamöter instämde i detsamma.
Jag hoppas alt denna motion ej må få samma öde.
Denna motion remitterades lill StatsUtsk. 2:o Såväl vid Undmlomstolarne' i allmänhet sorn i Högsta-domstolen hafva de något obestämde stadganderne i 9:de och 10 Kap. II.
B:n blifvit tillämpade på det sätt, att, då flere iklädt sig solidarisk förbindelse för ett först efter skedd upsägning förfallet belopp eller borgen för en sådan, såsom för egen skuld, blifvit ingången; upsägning hos blott en af hufvudgäldenärerne eller löftesmännen ansetts erforderlig för bifall till kraf mot äfven de öfrige; och har Lag-komitéen uti förslaget till ny Civil-lag tillstyrkt följande ordalydelse dels i 7 § af 3 Kap. H. B:n: ”Hafva tvä eller flere förbundit sig att betala en för alla och ”alla för en och är upsägningstid förbehållen, gälle då upsägning, ”sorn hos en sker äfven mot de andre” dels ock i 5 § af 7 Kap. samma Balk.
”Har borgesman åtagit sig annans gäld, som sin ”egen, bafve borgenär makt söka hvilkendera han vill: var upsäg”nirig förbehållen; gälle upsägning, som hos gäldenär skett, äfven ”mot borgesmannen, sä ock upsägning hos borgesman emot gäldenär.”
Sådane grundsatser öfverensstämma åtminstone icke med billigheten, enär det kunde hända, att den ene gäldenären af glömska eller annat skäl, ej underrättade den andre om den skedda upsägningen, och, pä sätt Högsta-domstolen öfver Lagförslaget yttrat, gäldenärs förbehåll af upsägning hade för ändamål, alt han ej måtte behöfva ständigt hålla penningar i beredskap eller kunna oberedd öfverraskas af borgenärs anspråk pä betalning, men detta ändamål skulle förfelas om icke, iler flere iklädt sig samma förbindelse, en hvar af dem hnge åtnjuta det, rådrum förbindelsen medgåfve, utan upsägning hos den ene vore gällande äfven mot den andre, änskönt denne icke erhållit någon eller nog tidig del deraf, i hvilket fall äfven den mest redbare belalare kunde utan eget förvållande, blifva blottställda för lagsökning, ja äfven bysättning.
Jag får derföre och då ny allmän Civil-lag ej lärer på länge vara alt förvänta, härmed väcka den motion, att II.
St. lör deras del besluta utfärdande af en författning med följande innehåll:
Hafva två eller flere en för begge och begge för en eller en för alla och alla för en förbundit sig till betalnings-skyldigliet eller ock borgen för densamma, såsom för egen skuld, blifvit ingången, och är viss förfallotid förbehållen; gälle upsägning endast mot den, Den 21 December.
119 sorn sådan undfått, denne öppet att genom särskild upsägning bereda sig deltagande eller ersättning af den eller dem, som iklädt sig samma förbindelse.
Häraf följer att i K. Förordningen d. 28 Juni 1798 bestämda tid af 12 månader, inom hvilken talan bör anställas mot löftesman för sådan skuld, skall räknas från den dag dä denna, i anledn. af den hos honom skedda upsägning förföll.
Skulle någon redakt:s-förändring i mitt förslag anses erforderlig, så medgifver jag den.
Om denna motions remitterande till LagUtsk. får jag anhålla.
Denna motion remitterades till LagUtsk. 3:o
Inom vårt land finnes en folkstam, som i allmänhet saknar all christendomskunskap, sedlighet och laga sysselsättning, samt är en verklig landsplåga.
Dess medlemmar äro kringvandrande och kallas gemenligen Zigenare eller Tartare.
Antalet af dem tilltager allt mer och mer och ökas ofta genom brottslingar och rymmare, som förena sig med desse familjer.
De nuvar. äro merendels födde af kringstrykande personer och hafva aldrig haft något stadigt hemvist eller varit någonstädes skattskrifne.
Familj fadren benämnes vanligen korgbindare, väfskedsmakare eller wallackare, i hvilken egenskap han erhåller pass om ej annorstädes i Norige, der sådan?, utan något eller annat bevis än en oftast falsk prestattest, utdelas af lokal-myndigheterne.
I detta pass är äfven öfriga familjen uptagen.
En sådan består ej sällan af 8 å 10, dels äldre och dels yngre personer, af hvilka de förre, vande vid sysslolöshet samt någon gång till och med saknande nödige materialier och verktyg för den npgifna handteringens bedrifvande, skaffa sig, hvad de och barnen behöfva genom tiggeri i städer och byar samt pockande på enstaka ställen, om ej genom stölder eller rån.
Enl. vederbör, fångpredikants upgift. som skall bifogas denna motion, hafva under loppet af innevar. år varit å Skaraborgs Länshäkte intagne icke mindre än 20 sådane personer, hvilka, med undantag af några yngre qvinspersoner, som längre lid på Statens bekostnad varit intagne å Jönköpings Stads-, Arbets- och Fattig-i nrättning, derifrån de rymt, dels funnits alldeles okunnige i Jtill och med innanläsning och dels kunnat blott framstafva ett och annat ord, samt saknät allt begrepp om Salighetsläran.
Af desse 20 hade de fleste blifvit häktade för stölder och andra gröfre brott.
Månge hundrade, kanske tusen, kringvadrare af antydda slaget finnas säkerligen redan i riket och jag yrkar alt man, innan deras antal mångdubblas, söker afhjelpa det onda, som inom och genom desse eger rum.
Jag öfverlåter åt vederbör.
Utsk. att föreslå dc åtgärder, som derföre böra vidtagas, men vill dock antyda de utvägar, som jag för min del trott böra och kunna begagnas.
I främsta rummet måste vederbör, auktoriteter inom riket genom Regeringen erinras om noggrann! iakttagahde af de gällande passförfattningarnes föreskrift, att pass icke må utan serdeles skäl 120 Den 21 December. meddelas lusa personer, hvarför de ifrågavar. äro att anses, och att de redan utfärdade icke må påtecknas för vandringens fortsättande annorledes än till det ställe der passet meddelats eller passhafvaren tilläfventyrs sednast haft stadigt hemvist; och bör enahanda förbud meddelas de Norske auktoriteterne, hvilket är sä mycket nödvändigare, som jag kan visa, att desse meddelat pass ät äfven från Sverige förrymde arrestanter.
Ett sådant förbud är genomK.
Brefvet af d. 14 Maj 1824 meddeladt de Svenska auktoriteterne i afseende pä lösa personers förpassande till Norige.
Derjemte måste man tillse att ifragavar; personer få, de yngre chrisllig upfostran, medelst inackordering till pålitlige personer pä Statens bekostnad, och de äldre lämplig verksamhet, i hvilket afseende jag, kännande desses motvilja för allt arbete, anser nödigt alt de kunna tvingas dertill genom föreläggande alt skaffa sig laga försvar och, om delta ej hjelper, dömande till allmänt arbete första gången pä ett års tid.
Visserligen medför detta till en början ej obetydliga kostnader, men de blifva drygare ju längre man söker undgå desamma och de kunna ej i framtiden undvikas.
Om denna motions remitterande till Ekon.Utsk. får jag anhålla.
Hr von Wahrendorff, Martin, hade inlemnat ett såludande meni.:
Såsom af Nyköpings läns Hushållnings-sällskap utsedd Ordf. i den komiléc, sorn fått sig updraget att bereda framgång åt en af Landshm Frih. R. von Kramer, såsom egendoms-innehafvare i länet, väckt fråga om en segelleds uptagande, till att börja med från Mälaren vid Mariefred till Storsjön, får jag härmedelst, enl. updrag, på samtlige redan tecknade intressenters vägnar (för ett belopp af 26,6ö(>! r:dr b:ko), vördsamt afgifva efterföljande motion, innefattande inlerresscnternes samfåldta äsigter och önskningar, nemi:
Behofvet af lättade kommunikationer inom provinsen Södermanland har länge varit jnsedt.
Ej blott historiska underrättelser och minnesmärken, utan ock geologiska och topografiska undersökningar sätta utom allt tvifvel, att en stor del af det nordliga och östra Södermanland i forntiden stätt under hafvet eller med det egt naturliga vatten-förbindelser, hvilka med Kildel blifvit begagnade för transport af del inre landets alster, såsom jern oell trädvaror.
I mån af vattenytans allmänna sänkning, den Skandinaviska vallens stigande, samt åskilliga insjöars med konst åstadkomna sänkning eller aftappande, hafva delar af de fordna sjöbottnarne blifvit förvandlade till fruktbärande mark, för afsättningen af hvars nya alster, spanmål och ladugårdarnes afkastning m. m., de äldre transport-tillfällena emellertid saknas.
Att medelst konst ersätta hvad naturen förnekar, ligger i allmänhet uti menniskans sträfvande, och man spårar derföre långt tillbaka, åtminstone i medlet af förra århundradet, lanken att genom en kanal
Den 21 December. 121 åter sammanbinda Södermanlands många insjöar med hafvet eller Mälaren.
Behofvet häraf har dock i sednare tider blifvit mera kännbart, enär allmänna erfarenheten visar att, under det mängden af varor till afsättning årligen tilltager, hufvudsakligen genom den riktning landlliushållningen tagit, att med utvidgade ko-ladugårdar bereda en förökad och inom provinsen förut nästan okänd inkomst, priset å hästar och dragoxar, äfvensom å forlöner, är i ständigt stigande.
Det första med större utförlighet och noggranna beräkningar framstälda förslag till en kanal-anläggning inom Södermanland skedde är 1825, nemi. att med en segelled sammanbinda sjön Yngarn, Hallbosjön, Långhalsen och Båfven genom Nyköpings-ån med Östersjön.
Öfverste-löjtnant
Hällström, som erhöll i updrag att upgöra plan och kostnadsförslag till denna segelled, antog de serskildte kanal-liniernes dimensioner till ungefärlig likhet med Strömsholms kanals, eller 5 fots djup vid lägsta vatten, dess minsta bredd i vattenytan till 30 fot, samt sluss och bro-öppningarnes vidd till 20 fot, hvarföre kostnaden ansågs upgå, utom jordersättningar, till 265,000 r:dr b:co.
Delta förslag lick emellertid ingen fullföljd. litt annat förslag upgjordes af Öfverste-löjtnant Edström år 1839, sedan provinsens innevånare genom subskription anskaffat medel lill undersökningens anställande, alt från sjön Yngarn leda en kanal genom Hallbo-sjön, Långhalsen, Lisjön, Båfven, Lockevattnet, Hafversjön, Askviken, Storsjön, Norrtuna-sjön, Frösjön, Klemmingen, Öfre och Nedre Marvikarne och Visnarn till Mälaren vid Mariefred.
Kanalens vattendjup antogs till 6 fot, dess bredd i botten till 42 fot, slussarne till 24 fots bredd i portöppningen och 120 fots längd i slusskammaren.
Hela kostnaden upgick till 912,804 r:dr b:co.
Uti det underd. mern., hvilket Stor-Amirals embetets 3:dje Afdeln. år 1839 till K.
M. ingaf, blef ofvannämnde summa lagen i beräkning, hvarefter frågan, genom K.
M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof, vid 1840 års riksdag kom under StatsUtsk:s pröfning.
Då likväl uplysning saknades om enskildtas bidrag till delta arbete vore i orten att påräkna, och ingen direkt framställning af intressenter i företaget blifvit gjord om Stats-anslags erhållande, hemställde Utsk., ”att frågan härom för ”närvar. måtte förfalla”, hvilken hemställan af R.
St. bifölls.
Vid Nyköpings Hushållnings- sällskaps allmänna sammankomst år 1849 väcktes åter, med allmän belåtenhet, af Hr Frih. von Kraemer fråga om sammanbindning, medelst serskildta kanaler, af förenämnde segelbara insjöar, med hufvudsaklig ledning af det förslag Öfverste-löjtnant Edström upgjort, men med mindre demensioner än dem han föreslagit, för att sålunda äfven minska kostnaden.
Major Sundmark och sedermera Distrikt-chefen Major Olivecrona erhöllo i updrag, alt upgöra denna beräkning, med antagande af de dimensioner Strömsholms kanal eger; och är ett fullständigt förslag, sedan noggranna lokal-undersökningar blifvit verkställde, af nämnde
Distrikt-chef upgjordt till en segelleds anbringande från Mälaren vid Mariefred genom Visnarn, Marvikarne, Klemmingen, Frösjön, Norrtuna-sjön till Storsjön; upgående kostnads-förslaget 122 Den 21 December. för denna kanal-led, jordersättningar inberäknade, till 285,000 r:dr b:co.
Denna segelled skulle således komma att genomskära en del af Södermanland, som företrädesvis kanhända eger produkter af högt värde, hvarjemte densamma, om en lastageplats nära Björnlunda Kyrka vid Storsjön blef anlagd, äfven skulle medföra nytta för andra inre delar af nämnde provins, hvilkas transporter för närvar, äro mest besvärlige.
— Kunde framdeles äfven tillgångar beredas, att fortsätta segelleden till Yngarn och Östersjön genom Nyköpings-ån, sä skulle större delen af Södermanland komma i åtnjutande af oberäkneliga fördelar för omsättning af der befintlige varor, såsom jern, jernmalmer, spanmål, ved och andra trädvaror, tegel, kalk, tjära, ladugårdsprodukter m. m., till icke ringa båtnad äfven för hufvudstaden, dit dessa provinsen Södermanlands, nu till en del oafsätlliga alster, skulle genom lättad kommunikation med begärlighet införas.
Major Olivecronas förslag, med åtföljande profil-ritningar och kostnadsförslag, blef i början af sisth October till Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader inlemnadt, och är äfven i nämnde Styrelses underd. berättelse till K.
M. omnämndt, ehuru koslnadssumman blott inom linien blifvit utförd, i afvaktan på uplysningar huruvida bidrag af interessenter i företaget vore att påräkna.
— Sådane bidrag äro sedermera antecknade af i orten boende personer, såsom förut är anfördt, med 26,666f r:dr b:co, och komma troligen att betydligt ökas om hopp till Stast-anslags erhållande gifvcs, hvarpå man i allmänhet, lill fördel för provinsen Södermanland, varit serdeles sparsam.
Att framgången af delta förslag utgör en ytterst vigtig fråga för provinsen, torde icke kunna betviflas; ty segelleden, en gång färdig, skulle otvifvelaktig! framkalla en högre industri, nya produkter och ett genom handel ökadt lif i ortens ekonomiska verksamhet; — och får jag, med stöd af hvad jag nu haft äran anföra och på grund af det speciela updraget, vördsamt föreslå:
St. behagade till en segelleds anbringande från Mälaren vid Mariefred till Storsjön i Södermanland, med de kanaldimensioner Strömsholms kanal eger, bevilja ett Statsanslag i ett för allt af 185,000 r:dr b:co, under vilkor, att de blifvande actie-egarne i detta kanal-bolag, åtaga sig alt kontant erlägga fyllnaden i kostnadsförslaget, eller 100,000 r:dr b:co, samt att, efter en af K.
M. nådigst stadfäslad plan, ansvara för arbetets utförande och segelledens framtida underhåll.
Slutligen får jag vördsamt anhålla om remiss af denna min motion till SlatsUtsk., som, vid frågans företagande, skall erhålla fullständiga uplysningar om ifrågavar. segelled, genom öfverlemnande! af de för densamma uprätlade kartor och kostnadsförslag, hvilka nu finnas i förvar hos Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader.
Man behöfver endast
123 kasta en flygtig blick pä den geografiska kartan öfver provinsen Södermanland för att finna huru genomskuren af sjöar och vattendrag denne provins är, såsom bevis hvarpå jag åberopar den af motionären föreslagna kanallinien, hvilken skulle ledas frän Mälaren och fortgå genom Frösjön och Oppundasjön till Storsjön, invid hvilken finnes en jordhöjd, der Lockevattnet och vidare sjön Långhalsen vidtaga, hvilken åter angränsas af sjön Yngarn.
Från des sa sjöar skulle kanalen ledas genom Nyköpings ån till saltsjön.
Vidare finnes ett annat vatten, som förmedelst ett näs är afskiljdt från Hjelmaren men hvarå en jernväg kan anbringas och kommunikation således åstadkommas med sistnämnde sjö.
Under sådana förhållanden och dä behofvet af förbättrade kommunikationer inom provinsen Södermanland äro af behofvet högt påkallade, der ypperliga men serdeles backiga vägar finnas åtminstone i vissa delar af provinsen och synnerligast inom den, der jag bor eller i närheten af Malmköping, må det icke förundra någon, att fråga blifvit väckt och med största intresse omfattad, alt få alla dessa vattendrag förenade för att lätta transporten af alla de produkter, som inom provinsen i så rikt mått frambringas.
Många gånger hafva dylika frågor varit å bane och ganska betydliga kostnader nedlagde i och för undersökningar.
Vid en sammankomst med Hushällssällskapet inom länet år 1849 väcktes motion om sammanbindning af de stora sjöarne och man updrog åt en nedsatt komité samt Distriktschefen Majoren Olivecrona att med tillhjelp af de handlingar och kartor, som Öfverste Löjtnanten Edström år 1839 för enahanda ändamål upgjort, utarbeta ett förslag, äfvensom det beslut fattades, att vid innevar. riksdag anslag af R.
St. skulle begäras blott för kanal-anläggningen emellan Mälaren, sjön Marulfven och Storsjön, hvaremot kanalliniens vidare utsträckning skulle bero af framtida beslut.
Afsigten var, alt vid Björlunda kyrka, belägen vid Storsjön och långt in i landet, söka bereda en lastageplats, der utbyte af produkter från det inre af landet kunde verkställas.
Inom Södermanland är behofvet af sådane produkter stort, som måste hämtas från andra orter.
Inom denna provins finnas dessutom en mängd produkter, som äo inom orten oafsättliga just i följd af de svåra transporterne, såsom ved, trädvaror, malm och tegel, hvilka med stor fördel skulle kunna afsättas på andra orter, om endast deras transporterande kunde ske annorledes än med hästar och vagnar.
Min öfvertygelse är alt om en förbättrad kommunikation kunde åstadkommas, skulle äfven en betydligare produktion af nämnda varor deraf blifva en följd.
Mälarens stränder och ser, hurusom de snart blifva skoglösa i följd af behofvet dels på stället och dels för ångkraften, så måste man medgifva, att den väckta motionen afser fördelar icke blott för provinsen Södermanland utan äfven för hufvudstaden, hvilken sednare genom den ifrågasatte kanallinien skulle erhålla i ymnigt mått de produkter, som nu stanna inom orten lill föga eller intet gagn för densamma.
Frågan är således af omätlig stor vigt för provinsen Södermanland, som hitintills ganska sparsamt varit hugnad med statsanslag af R.
St. jemförelsevis med andra provinser.
Sedan förslaget med tillhörande 124 Den 21 December. handlingar inkommit lill Styrelsen för viig- och vatten-byggnader, ansåg denna styrelse nödigt, alt erhålla upgifl, huruvida iulressenterne ville lemna bidrag till bestridande af de i och för företaget erforderlige kostnader, hvilket åter föranledde Majoren Olivecronas förslag och var anledmn dertill, att kostnaden icke hopfördes i någon summa i Styrelsens för väg- och vattenbyggnader till K.
M. ingifna förslag.
Uli den K. propus: 11, om Statsverkets tillstånd och behof har kostnaden sannolikt icke eller till följd af desse åtgärder blifvit uptagen i någon summa.
Emedlertid har en actie-leckning blifvit börjad inom orten och beloppet upgår nu lill 40,000 ralr ngds.
Jag är öfverlygad att inom orten detta belopp kommer att ökas till 100,000 r:dr, endast man äger hopp, alt erhålla Statsanslag af R.
Då, såsom jag redan nämnt, det likväl är sannolikt, att i sakens nuvar. skick frågan icke blifvit uptagen i den K. propos:n och Statsanslag således blifvit af enskild motionär begärdi, sä skulle det möjligen kunna hända, att anslaget 180,000 ndr af R.
St. anses allt för stort, för att på en gång utgå, och jag anhåller derföre, alt till Hr Wahrendorffs ifrågavande motion fä göra följande tillägg:
Hr M. v. Wahrendorffs motion om erhållande, i ett för allt, af ett sladsanslag stort r:dr b:co 185,000, för en Kanals anbringande från mälaren vid Mariefred till Saltsjön i Södermanland, icke skulle, ehuru öuskligt det voro, af StatsUtsk. kunna tillstyrkas, får jag, såsom intressent i företaget och ledamot i den direkt., som fått i updrag att befordra framgången af della i för provinsen Södermanland vigtiga företag, vördsamt föreslå:
Att på de af Hr M. v.
Wahrendorff föreslagne vilkor, nemi. att inlressenlerne lemna ett kontant bidrag af 100,000 r:dr b:co, samt ansvara så väl för Kanalens byggande, som för dess framtida underhåll, R.
St. måtte bevilja till en Kanals anbringande frän Mälaren vid Mariefred lill Storsjön i Södermanland, ett Statsanslag af 15,000 r:dr b:co i 12 år eller tillsamman 180,000 r:dr b:co.