Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu Apotheken blifva så många att egarne icke kunna, emedan afnämarne äro för få hafva sin utkomst derest taxan skall iakttagas och goda medika menter lemnäs, så kommer Apotheks-yrket att betydligen derpå lida och med detsamma äfven patienterna.
Jag tror således icke att Apothekens förökande vore en god utväg, utan vida bättre att sammanhålla afsätlningen på färre händer och derigenom hafva större säkerhet att få dugliga medikamenter.
Palmstjernas förslag, att utesluta mellanmeningen rörande de af General-direktören Ekströmer upgifna grunder, har jag egentligen intet att invända; ty hufvudsaken är alt underd. framställning i ämnet till Konungen göres.
Då skulle det väl komma alt heta: ”att R.
St. måtte hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. täcktes, med anledn. af de olägenheter, som genom den s. k.
Apolheks-privilegie-handeln upkommit, i nåder tillse, huruvida ej, afskaffandel af denna privilegiihandel genom årlig amortering må kunna ega rum”.
Jag hemställer dock, om det vore skäl att skilja sig ifrån de öfriga Stånden, i händelse de redan bifallit betänk, sådant det är, samt anhåller derföre att Ridd.Sekret, ville uplysa huruvida någon underrättelse från de andra Stånden derom ankommit. 1 anledn. häraf hade underl.
Ridd.Sekret, äran tillkännagifva, att PresteSt., enl. ankommet prot.-uldr., bifallit ifrågavar. betänk., 140 Den 18 Juni e. m. men att någon underrättelse om af de öfrige RiksSt:n i ämnet fattade beslut icke ännu blifvit R. o. Ad. meddelad.
Min mening har icke kunnat vara att genom ett ökadt antal Apothek, den ena Apothekaren skulle undersälja den andra.
Jag kan icke föreställa mig att det vore någon fördel för allmänheten eller för botandet af sjukdomar.
Genom inrättandet af flera Apothek, skulle täflan upstå deruti, att lemna goda medikamenter, hvarigenom den som lemnade de hästa medikamenterna fick allmänhetens förtroende.
Hr von Hartmansdorff plägar ofta framställa en sats, som enl. min tanka är ganska riktig, den nemi., att hvad beslut de öfriga Stånden än fattat, så bör R. o. Ad. dock fatta det rättaste beslutet.
Så är också min mening i delta afseende, nemi. att oansedt hvad de öfriga Stånden beslutat, R. o. Ad. måtte utan afseende derpå fatta det beslut, som Adeln anser nyttigast, och om det är alt en skrifvelse bör afgå till K. M., så hemställer jag och yrkar derpå, att R. o. Ad. icke måste fästa sig ensamt vid de grunder, som General-direktör Ekströmer upgifvit, hvilka enl. min tanka icke äro så riktiga, att de böra tjena till grund för de föreskrifter, som i delta afseende kunna utfärdas.
Ändamålet vinnes i alla fall äfven af dem som önska alt de af General-direktör
Ekströmer upgifna grunder måtte antagas, om en skrifvelse afgår, och jag har ingenting att deremot erinra, ehuru jag anser den öfverflödig.
Denna fråga har varit mycket vidlyftigt och fullständigt afhandlad inom Ulsk.
Utsk. har tagit kännedom af hvad Sundhets-colhm samt Apothekare-societeten inför K. M. andragit.
Många förslag hafva der försökt göra sig gällande, och icke mindre än 3, om jag rätt minnes, hafva utgått från Sundhets-colhii ledamöter samt elt från Apothekare-societeten; men intet af alla dessa förslag hafva befunnits praktiskt möjliga, General-direktör Ekströmers inberäknadt.
Jag vill nu t. ex. nämna ett af dem.
Det förutsätter amortering af de nuvar.
Apothekare-privilegii-priserna, hvilken amortering skulle verkställas genom cn successiv förminskning af priserna.
Priserna skulle falla med vissa proc. hvart 10:de år.
Delta förutsätter intet annat än en serskilt öfverenskommelse mellan köpare och säljare, hvarigenom priset möjligen icke stegrades.
Det andra förslaget var alt
Apothekare-societeten sjelf skulle genom bidrag amortera dessa ackorder, men det har Apothekare-societeten alldeles afsagt sig och förklarat sig bestämdt icke vilja ingå på.
Apothekarne anse ackorden vara deras enskilda egendom, med hvilken lagstiftningsmakten icke har att sig befatta.
Elt, tredje förslag var att Statsverket skulle öfvertaga amorteringen.
Ett sä beskaffadt öfverlagande innebure intet annat än en ren present lill de dåvar.
Apothekarne, emedan privilegii- och ackords-köpen nog sedan skulle upkomma igen.
Således vinnes intet med en underd. skrifvelse i ämnet, saken är naturlig, att privilegii-priserna finnas, de innebära sin stora nytta; och jag anser att Ständerna icke böra önska deras afskaffande, och derföre yrkar jag fortfarande afslag å Ulsk:s betänk.
Den 18 Juni e. m. 141 Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att sedan Hr von Hartmansdorff som först yrkat bifall lill Utsk:s hemställan afstått derifrån och instämt i Frih.
Palmstjernas yrkande om bifall till hvad Ulsk. hemställt, med uteslutande af orden: ”i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Hr General-direktören m. m.
Ekströmer i sådant afseende afgifne grunder”, endast 2:ne yrkanden återstodo, åsyftande det ena afslag å Utsk:s hemställan och det andra bifall derå med nyssnämnde ords uteslutande.
Jag kan icke påminna mig att Frih..Palmstjerna yrkat bifall till Utsk:s förslag med den ifrågavar. jemkningen.
Det förhåller sig så som Hr Bråkenhjelm säger att jag icke yrkade bifall, men om R. o.
Ad. finner för godt besluta att en skrifvelse bör afgå till K. M., så böra dessa ord uteslutas.
Ehuru således
Hr Frih. o. Landtm.-s framställning icke så helt och hållet uttrycker hvad jag nämnde, så har jag likväl intet att dervid erinra, emedan den i hufvudsaken innefattade hvad jag yrkade.
Landtm, framställde propos. till afslag å Utsk:s ifrågavar. hemställan, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Sora bifall till punkten med uteslutande af de ord Frih.
Palmstjerna anmärkt synes mig vara den framställning som ligger närmast Utsk:s, så anhåller jag att Hr Frih. o.
Landtm, först ville göra den.
1 anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att han då nu vore fråga om antingen förändring af Utsk:s förslag eller afslag derå, ansåge sig böra, jemlikt 49:de §:n Riksd.Ordn., först framställa propos. till afslag, och derföre nu finge hemställa om R. o. Ad. afsloge Ulsk:s ifrågavar. hemställan.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter H.
Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle samma hemställan, med uteslutande af orden: ”i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Hr General-direktören m. m.
Ekströmer i sådant afseende upgifne grunder”, samt, då härvid ropades ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Föredrogs en af Hr Rosenblad, Bernh. d. 12 dennes e. m. mundtligen väckt och då bordlagd, samt sedermera skriftligen aflemnad sålydande motion.
Med anledn. af de uplysuingar som här förekomma under öfverläggningarne om 15:de §:n af Underrättelserna till Tulltaxan, ronde närvar, olämplighet af de nu gällande tariffer för tullrestilution vid utförseln af vissa varor, tillverkade af utländska rå-ämnen, för hvilka tull erlagts, får jag vördsamt föreslå, att R.
St. måtte hos 142 Den 18 Juni e. m. K.
M. underdigst anhålla, att K.
M. måtte täckas låta anställa noggranna undersökningar, hvilka belopp dessa tariffer böra utgöra, för att med möjligaste noggrannhet någorlunda jemnt motsvara verkliga beloppet af den för det använda rå-ämnet verkligen erlagda tull med tillhörande öfriga afgifter, samt att bringa dem i verkställighet och att meddela dem Rikets näst sammanträdande Ständer. H.
Ad. bifölle att denna motion remitterades till Bevilln.Utsk. samt förklarade sedan denna propos. blifvit besvarad med ja, jemte några nej, att han funnit ja öfvervägande.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå derom af Gr. Gyldenstolpe, Ant.
Gabr. och Frih. Palmstjerna, Carl Otto gjord begäran, BankoUtsk:s nedannämnde d.
14 dennes första gången bordlagde betänk, och utlåt:n: N:o 43, med förslag lill föreskrifter afseende dels att ersätta uphörd Privatbank, och dels att underlätta penninge-rörelsen i allmänhet; N:o 44, öfver väckta förslag, ang:de ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken; samt N:o 45, i fråga om bildande af en komité för att upgöra förslag till ordnande af Rikets Finans- och Penninge-väsende.
H. Rj o. Ad. åtskiljdes kl. £ 11 pä aftonen.
Den 21 Juni. 143 Lördagen den 21 Juni 1851.
Justerades 6 prot:s-utdr. för d. 18 dennes samt pleni prot. för d. 27 sistl.
Maj, f. m. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 678.
Hr Bildt, Didrik Gillis; N:o 1284.
Hr Rappe Carl Gustaf. Banko-Utskottet: efter N:o 1582.
Hr Steuch, Mathias; N:o 2013 B.
Hr Rosenblad, Bernhard.
Lag-Utskottet: efter N:o 100.
Hr Uggla, Fullm.
Hr Cederschiöld, Robert Theophron; N:o 1918.
A. Hr von Strussenfeldt, Fullm.
Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm.
Besv. och Ekon.-Utskottet: efter N:o 232.
Åkerhjelm af Blombacka, Hans Samuel Knut; N:o 1149.
Hr Hjärne, Harald. Riddarhus-Utskottet: efter N:o 1102.
Hr Freidenfelt, Carl Petter; N:o 1789.
Leijonhufvud, Axel Hjalmar.
Vidare öpnades
Hrr Elektorers listor vid val af ledamöter att inträda i Utsk. under permitterades frånvaro, och hade dertill blifvit utsedde i Bevill nings-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 279.
Hr Gjös, Fullm.
Hr Mörner, Hampus Gabriel, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 19 dennes; N:o 1967.
Hr Rosencrantz, Fullm.
Frih. d’Albedyhl, Christer Henrik.
Besv. och Ekon.-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 311.
Frih. af Ugglas, Kurt Gustaf, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 13 dennes; N:o 1519.
Hr von Döbeln, Ernst Georg. 144 Den 21 Juni.
Hrr Elektorers listor vid val af suppleanter i Utskott, och hade dertill blifvit utsedde i Bevillnings-lJ (kottet: efter N:o 929.
Hr Grönhagen, Fredrik Adrian; N:o 1421.
Ilr Inscnstierna, Fullm.
Hr Lagerbjelke, Hror Johan.
Besv. och Ekon.-Utskottet. efter N:o 1102.
Hr Freidenfelt, Carl Petter; N:o 1613.
Hr Gripenschutz, Fullm.
Taube, Edvard Henning.
Gr von Plåtens, Baltzar, d. 18 dennes afgifna och på bordet lagda anförande, innefattande anmärkmr emot StatsUtsk:s utlåt.
N.-o 162, ang:de extra anslag till föremål, tillhörande Sjöförsvars-depart:tets handläggning.
Hr af Puke, Folke Magnus, anförde skriftligen:
Till hvad jag i sisth plenum, med anledn. af Gr. von Plåtens då upläste och bordlagde anförande yttrade, anhåller jag att nu få tillägga följande.
Jag tror mig vara lika mån som den ädle Gr:n derom, att ej vilja träda Konunga-maktens prerogativer för nära, eller att, såsom Hr Gr:n vill antaga, det StatsUtsk. skulle gjort, vilja bidraga att derå inkräkta.
Ingen medgifver heldre än jag olämpligheten deraf, att R.
St. inlåta sig på organisations-frågor, serdeles hvad krigsmaterielen angår; men att StatsUtsk. i första och R.
St. i andra hand, skulle i detta, af Gr:n nu klandrade fall, mer än i andra, afsäga sig rättigheten, att uttrycka ett omdöme, på sätt de hitintills oanmärkt utöfvat, derpå kan jag för min del ej ingå.
När en plan till reorganisation af rikets sjöförsvar, utaf den mäst genomgripande beskaffenhet, samt med uteslutande af hvad hitintills och ännu fortfarande af alla nationer, som göra anspråk på att kallas sjönationer, anses nödvändigt ega för att kunna visa sig på hafvet, framställes i en K. propos., med äskande af anslag till densammas genomförande, och när de som härtill skola anslå medlen yttra sig öfver huruvida de vilja antaga eller afslå denna plan; kan ett sådant förfaringssätt kallas att träda Konungens prerogativer för nära?
Hvarföre, — må man då heldre fråga — framställa denna genomgripande organisationsplan, om meningen ej varit, att den skulle pröfvas, antagas eller afslås? hvarföre ej heldre annars helt enkelt begära penninge-anslag till 5:te hufvudtiteln.
Men att jemte en begäran af medel och upgift hvartill de afses att användas, i och med detsamma vilja förstå derunder, att de som skola anslå samma medel, icke må yttra sig om de bevilja dem till det upgifna ändamålet, synes vara att sträcka fordringarne på medgörlighet längre än vanligt.
I det af Gr. von Platen i detta hänseende strängt klandrade StatsUtsk., sökte några ledamöter, ehuru utan framgång, att göra den af Gr:n nu framhållna åsigt om grundlagarnes tolkning gällande.
Att jag icke tillhörde deras Den 21 Juni. 145 deras antal torde ej här behöfva anföras.
Besynnerligt synes det alltså om Hr Gnns och minoritetens inom Ulsk. åsigt just skulle vara den rätta; — sådant lärer väl ej fä antagas förrän Const.Utsk., dit jag anser Hr Gr:ns anförande rätteligen borde remitteras, sig derom yttrat.
Skulle denna Hr Grins åsigt om grundlagarnes förstånd af Const.Utsk. gillas, då skulle flere än ett exempel på så väl SlatsUtskis som R.
St:s försök att inkräkta på de af den ädle Grin nu så ömt omhuldade Konunga-maktens prerogativer kunna lätteligen framhållas; — och jag beklagar af mera än ett skäl Hr Gr. von Plåtens frånvaro då extra Statsregleringen kommer ali behandlas; — tillfälle skulle då icke saknats alt i Grins minne återkalla tillgöranden hvari han sjelf tagit verksam del, för att icke erinra om 1840 års StatsUlsk., deri Hr Grin var ledamot och då iakttagandet af Konunga-maktens prerogativer ej tycktes ligga Hr Grin så mycket om hjertat som nu.
— Något skäl hvarföre i K.
M;s nåd. propos. frågan om linieskeppens nedhuggning till fregatter förekommit, har mer än en gång utgjort föremål för mina tankar, och jag har oaktadt allt bemödande att utfinna orsaken härtill, icke kunnat utgrunda någon annan än den, att Hr Grin gerna ville bli qvitt allt hvad linieskepp heter, men sjelf icke vågade påtaga sig ansvaret för deras utrangerande ifrån Sveriges sjöförsvar.
Derom är också intet annat alt säga, än att det med llr Grins åsigter visserligen varit tillfredsställande om StatsUtsk. först och Ständerne sedermera godkänt denna upfattning af saken.
Ansvaret för en dylik åtgärds verkställande ser det ut sora den ädle Grin, thy förutan, dragit i betänkande att ikläda sig — och jag undrar sannerligen icke derpå — ty i behofvets stund, och hvem vet huru snart den dagen randas, vore saknaden af de gamla pröfvade trädvallarne, något som ej skulle låta ersätta sig, och då skulle det varit önskligast att kunna skjuta ifrån sig detta ansvar och åberopa Ständernas beslut, såsom orsak till alt de ej mera funnos till.
Jag är öfverlygad derom, att Hr Grin ingalunda skulle lia ansett det StatsUtsk. trädt hvarken K.
M:s rättig heter eller Chefens för Sjöförsvars-departitet för nära, om Utsk. i st. f. att afstyrka bifall till K.
Mis nåd. propos., tillstyrkt detsammas antagande.
Sådant hade då troligen varit konstilutionelt.
Såsom stöd för detta mitt förmenande, torde jag blott behöfva åberopa Hr Grins egna ord uti nu ifrågavar. anförande, der det heter: att Utskis beviljande af anslag, ”häntyda på ett gillande i allmänhet af de uti den K. proposin m. m. gjorda framställningar”.
Då härmed sammanställes
Hr Grins klander af Utskis ogillande i ett speciell fall af den i K. proposin framställda plan för sjöförsvarets ordnande, så tyckes dessa omdömen vara emot hvarandra helt och hållet stridande.
Jag hemställer således till hvars och ens afgörande, huru StatsUtsk. i denna fråga skolat förhålla sig, enär, efter hvad åtminstone varit min och jag vågar tro äfven pluralitetens inom Utsk. åsigt, linieskepp böra ingå i Sveriges sjöförsvar.
Huru uttrycka denna mening på annat sätt, än derigenom att tillstyrka afslag till K.
Mis framställning om deras nedhuggning till fregatter?
Att endast, som Hr Grin och några få inom Utsk. föreslagit, härtill icke anslå några 8 H. 10 146 Den 21 Jun. medel hade varit ett undvikande och lätt eluderadt svar, — hvilket jag förmodar, icke skulle afhällit Hr Gr:n, om medel dertill på ordinarie Statsanslaget kunnat påfinnas, att verkställa denna nedhuggning, och detta var just hvad SlalsUtsk. velat afstyrka, väl vetande att beslutet beror på Ständerna samt Konungen i sisla instansen.
Man har af Hr Gr:ns föregående yttranden, då ordinarie Statsregleringen förevar, förnummit huru benägen man varit, dä ett rent afslag icke var uttryckt, alt tyda hvarje Glsk:s resonement som eli godkännande af den utaf
Hr Gr:n anlagda planen lill ordnandet af Sveriges sjöförsvar.
Det är för att icke ytterligare äfventyra underlåtenheten att på det tydligaste uttala hvad som varit den verkliga afsiglen, som jag åsyftat, och äfven inom Utsk. lyckats göra gällande, att i betänkts lista punkt, på sätt som der skett, få denna Utsk:s åsigt tydligen uttryckt.
Af hvad jag sålunda haft äran anföra, hoppas jag en hvar lär finna att de konstitutionella formerna ej äro för nära trädda, ehuru jag gerna medgifver mig ej vara någon Professor i grundlagarne.
Mycket kunde just i öfrigt vara att anföra om sjelfva organisationsplanen, men då sådant icke är föremål för detta af Gr. von Platen afgifna yttrande, och det dessutom synes som diskussion härom från andra sidan helst undvikes, vill jag derom nu ej utlåta mig, förklarande mig dock så skyldig som villig, att när så påfordras, uptaga äfven denna del af frågan.
Jag anhåller att detta mitt yttrande må få åtfölja Gr. von Plåtens anförande till MedSttn, för såvidt sådant af Höglotl.
Ståndet beviljas.
Hr Råfel t, Anton, upläste följande:
Då jag i nästl. plenum begärde Gr. von Plåtens ifrägavar. yttrande på bordet, skedde detta emedan jag ansåg, att de anmärkmr, sorn nästan falla af sig sjelfva, borde göras inom det Stånd i hvilket bemälte ytrande blifvit afgifvit, heldre än inom de Medstånd med hvilka yttrandet möjligen kan blifva komuniceradt.
Gr. von Platen har funnit sig ”upmanad att uplräda till följd af den hvarje representant i ett konslitutionelt land åliggande skyldighet att iakttaga representationens rättigheter och Konunga-maktens prerogativer”.
Dessa sednare antager han vara gångne alltför nära genom StatsUtsk:s tillstyrkan att R.
St. skola uttala sin åsigt om hufvudfrågan i rikets sjöförsvar.
Jag behöfver blott hänvisa till de s. k. ingresserne till StalsUlskis betänkm ronde 5:te Hufvudtiteln under så väl denna som nästl. riksdagar, för att finna prejudikat för det ganska sedvanliga, alt R.
St. uttrycka sina åsigter i mer eller mindre bestämda ordalag, om malerielens sammansättning.
Att StalsUlsk. serskildt vid delta tillfälle ansett af nöden, att använda oförtydbara ordalag bör sä mycket mindre ogillas, som det icke lärer lyckats StatsUtsk. göra sig af Hr Chefen för Sjöförsvars-departitet förstådt i betänk.
N:o 86, hvilket likväl sedermera blifvit R.
Väl hänvi sar Gr. von Platen nu R.
St. till vägrandet af anslag för alt derigenom uttrycka sitt ogillande öfver det ändamål hvartill de äskade medeln skulle användas.
Men då sådant skett har det, af bemälte Hr Gr. i sin dåvar. egenskap af Depart:ts-chef, blifvit förklaradt hell Den 21 Juni. 147 och hållet, som om medlen icke stodo alt anskaffa. K. o.
Ad. torde påminna sig huruledes det äskade anslaget, till förökande af Sjöofficers-korpsen, hvarpå den föga lämplige om ej rent af opraktiska organisation i marin-bataljoner berodde, blef afslagel, och huruledes Hr Gr. von Platen då förklarade att K.
Al. skulle försöka ”alt med de enl.
Dess åsigt otillräckliga medel, sorn för vinnandet af den för sjöf örsvaret högst vigtiga omorganisation af Båtsmanshållel kunna inom beloppet af titelns nuvar. anslag beredas, åstadkomma det sökta ändamålet”.
Här synes ju tydligen alt Hr Gr. von Platen ansett sig oförhindrad att, såvidt på honom ankomma kunde, genomföra en förändring, oansedt R.
St. vägrat anslag dertill!
Detta exempel är dock icke ensamt.
Det vill således synas, som om StatsUtsk. varit nödsakadt tillstyrka R.
St. att icke inskränka sig lill blott vägrande af anslag för att få uttryckt sin åsig i hufvudfrågan, fastheldre som tystnad blifvit tagen som godkännande af vidlyftiga förslager, hvilka aldrig varit underkastade någon som helst R.
Alen äfven StatsUtsk:s befogenhet, att tillstyrka R.
St., att fatta ett dylikt beslut, måste erkännas och det utan att sådant kan på något sätt anses såsom ingrepp i Konungamaktens prerogativer.
Det är nemi. en alltför ögonskenlig skillnad emellan att uttala sig om en princip, eller att yttra sig om sättet för densammas tillämpning.
Linieskeppens utdömmande såsom olämpliga för sjöförsvaret är en princip-fråga i hvilken Ständerne till följd af de flerfalldiga framställningar som blifvit gjorda från K. M., blifvit nödsakade att yttra sig, då R.
St:s tystnad otvifvelaktig! skulle hafva blifvit förklarad för ett gillande.
Då nu Gr. von Platen egentligen är den, som tvungit R.
St. in uppå denna ”afväg”, och då R.
St. sannolikt icke med honom vill dela ansvaret för det råd han gifvit
Konungen att utrangera linieskeppen ur flottan, så lärer R.
St. icke draga i betänkande att öppet och klart i underd:het gifva sin mening tillkänna i denna riksvigtiga princip-fråga, lemnande i öfrigt förtroendefullt till K. AI. alt derå fästa det afseseende
Han nådigt kan finna med rikets gagn och bästa mest förenligt.
Efter upläsning häraf tilläde Hr Råfelt:
Jag anhåller, att detta mitt yttrande mätte jemte Gr. von Plåtens anförande blifva kommuniceradt med Aledstånden, i hvilket afseende jag skall i nästa plenum aflemna tillräckligt antal exemplar.
Jag skall icke yttra mig om innehållet af det nu föredragna anförandet i annan målto än såvidt detsamma innehåller begäran om kommunikation med Aledstånden.
Under alla de många riksdagar jag bevistat har mig veterligen aldrig en sådan fråga förekommit.
Visserligen hafva yttranden blifvit delgifne AledStm, men då har det skett af den orsak, 52 § Riksd.Ordn. omförmäler nemi. att mern. eller anföranden, som äro af egenskap att böra till något Utsk. remitteras, skola på derom gjord begäran kommuniceras MedStm.
Uti hela denna grundlag 10* 148 Den 21 J u n n i. finnes intet ord, sorn antyder pä rättigheten för en representant att tala på en gång i alla 4 Stånden.
Om nu, sedan ett Utsk. uti ett ämne afgifvit betänk., som till R.
St. inkommit, anföranden från detta runi finge, innan detta betänk, lill afgörande företages, afsändas till de öfrige Stånden med s. k. uplysningar, skulle ju detta innebära ett medel, att frän detta rum verka till beslut inom MedSt:n.
Jag medgifver, att sådant icke är i denna grundlag förbjudet, men man må dock häraf icke draga den slutsats, att allt, hvad i den icke förbjudes, är på samma gång tillåtet.
Vår yttranderätt är dertill inskränkt, att vi må väcka frågor, som med MedStm kunna delgifvas, men dessa frågor skola sedermera, innan beslut derom fattas, behandlas af vederbör.
Utsk. och dessa Utsk:s yttranden deröfver till R.
Gr. von Plåtens afgifna yttrande-är icke af denna egenskap med mindre, än jag antager, att det tillkommit under förutsättning att Utsk:s betänk, återremitteras, men då detta betänk, ännu icke är föredraget, anser jag icke heller rätt, att någon diskussion om Gr;ns berörda yttrande upstår, emedan i och med en sådan diskussion har man ingått i diskussion öfver Ulsk:s förfaringssätt eller betänk.
Då jag emedlertid af ordalydelsen i detta anförande icke kan inse, att meningen med detsamma varit någon annan, än att R. o.
Ad. samt MedStm innan de fatta något beslut öfver det StatsUtsk:s betänk., som uti anförandet afses, skola taga kännedom om Gnns s. k. uplysningar, anser jag icke riktigt, att någon kommunikation af delta anförande eger rum, förr än hufvudsakens afgörande inom detta Stånd har bestämt af hvad beskaffenhet den ifrågasatte remissen kan blifva.
Det förhåller sig troligen så som Gr.
Gyldenstolpe sagt, alt en med denna likartad fråga icke tillförene förevarit inom detta Stånd.
Jag erkänner mig ock tveka om hvad rätt är.
Gyldenstolpe vill jag undvika att ingå i sjelfva hufvudsaken.
Dock delar jag icke Gr. von Plåtens utan fastheldre Utsk:s mening.
I frågan, huruvida det må vara rätt eller icke, att vägra det delgifvande åt MedStm, hvarom Gr:n anhållit, böra vi vara varsamme, vid vårt besluts fattande, emedan det kommer att bilda ett praejudikat för framtiden.
Riksd.Ordn-.s 52 § lyder sålunda: ”Utaf alla mern. och anföranden, som äro af egenskap att böra till något R.
St:s Utsk. remitteras skola till Ståndet ingifvas 2 exemplar, hvaraf det ena stannar vid prot. och det andra lill Utsk. afgår.
Begäres kommunikation med de öfriga Stånden, aflemnas dessutom 3 exemplar för att dem tillställas”.
Frågan är således den, är Gr. von Plåtens anförande af egenskap att böra till något Utsk. remitteras?
ändamålet med hans mern. måtte väl vara, att vinna rättelse i StatsUtsk:s åtgärd eller tillstyrkande.