Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan i förmiddags under diskussionen om föredragningssältet yttrades bär många resonnementer angtde tullfrågan i sin helhet; och då jag dessutom är öfverlygad att de fleste af Ståndets härvar-.de ledamöter icke underlåtit att om innehållet af Ulskts förslag taga kännedom och derom fatta sin mening, anser jag mig nu böra vata kort samt inskränka mig till att uttrycka den förhoppning att R. o. Ad., i närvartde kritiska tidpunkt, icke måtte blottställa näringarne för den ruin som blefve en oundviklig följd i fall Utsk:s förslag antages.
Om den åsigt Frih.
Raab nu framställt vinner bifall vet jag sannerligen icke hvartill det beslut gagnar, som R. o. Ad., ang:de föredragningssältet fattat.
Ty om man får diskutera och öfverlägga om hvarenda artikel uti den nu klumpvis föredragna delen af Ut sk :s förslag, så kan man ju på det sättet uttänja diskussionen om förevar:de betänk, så att den räcker lika länge, som den skulle hafva gjort ifall betänk, blifvit punktvis föredraget frän början tili slut; och enda skillnaden hade varit att man nu måste hålla sig inom 2:ne bestämda gränser eller antingen till 1845 års tulltaxa eller till Utsk:s förslag.
Lika med Hr von Hartmansdorff har jag likväl föreställt mig att vi genom nyssnämnde af R. o. Ad. fattade beslut skulle slippa all vidare diskussion, ang:de de artiklar, hvaröfver R. o. Ad. nu går att i en klump fatta sitt beslut.
Den 31 Maj e. m. 247 Hr von Hohenhausen, Mich.
Då Frih.Raab nu inledt en diskussion öfver denna fråga och anfört de skäl som synes honom vara talande för lindrigare tullbeslämmelser än de nu gällande, i fråga om de artiklar i tulltaxan, hvaröfver vi nu skola besluta, så anhåller jag för min del att få förklara att jag anser ett skyldigt förutseende och uppmärksamhet på tidens tecken påkalla bibehållande af den hittills tillämpade tulltaxan, hvil» ken, såsom hvar och en vet, innefattar högre tullbeslämmelser än hvad Utsk. föreslagit.
På sätt i förmiddags yttrades är den nu gällande tullen på de flesta varor jemförelsevis till de låga priser som dessa å utländsk ort drager af ringa eller ingen betydenhet.
Vidare bör man härvid afse att möjligheten att genom reciprocitets-traktater med främmande makter få nedsättning i deras tullbestämmelser skulle göras om intet, derest man nu nedsatte tullbestämmelserna i vår egen tulltaxa.
Första frågan lärer här vara huruvida man skall diskutera om denna fråga och det lärer väl egentligen få bero på hvars och ens smak örn han deruti vill taga del eller icke.
Hr Printzansköld hoppades att. få slippa diskussion, dertill får jag svara, att det beror helt och hållet på honom sjelf alt låta bli att besvara mina yttranden.
Jag anhåller att få rälta ett stort misstag som begåtts af dem som lika med Frih.
Cederström föreställt sig alt Heres näringar skulle ruineras genom antagandet af Utsk:s i afseende på ifrågavar. artiklar afgifne förslag.
Dessa artiklar äro i allmänhet af ganska iinga betydenhet och hela den minskning i inkomster som skulle uppkomma genom antagandet af K.
M:s förslag belöper sig endast lill 215,000 r:dr, och efter Utsk:s förslag uppgår den till det ringa beloppet af 50 å 60,000 r:dr, hvarjemte man hör besinna att de betydligaate artiklarne äro undantagne.
A andra sidan kan man göra sig förvissad derom att innan kort, till följd af den billigare tullen, en större förlullning skall äga rum och tullförsnillningen i samma mån upphöra.
Det vore för vidlyftigt att genomgå tulltaxan och för hvar och en af de nu ifrågavar. artiklarna anföra de skäl som tala för de derå gällande tullbestämmelsernas nedsättande lill hvad Utsk. föreslagit, utan anser jag tillräckligt redan vara anfördt till stöd för bifall till de serdeles billiga och af behofvet påkallade nedsättningar Utsk. här föreslagit.
Då jag icke rikligt kan erinra mig hvilka varor blifvit undantagna för serskild pröfning, anhåller jag få veta om deribland finnas upptagne slöjdvaror, ej specificerade.
Hr Gr. o. Landtm, upplyste att artikeln slöjdvaror, ej specificerade, icke förekom bland dem som blifvit undantagne, hvarefter Hr Rosenblad anförde:
Jag är nu mer öfvertygad om oriktigheten af det sätt att behandla förevar, fråga som i förmiddags föreslogs och'nu beslutats,, då man nu skall i klump utlåta sig öfver alla icke serskildt un - 248 Den 31 Maj e. m. dantagna artiklar, dervid man vid undantagens bestämmande naturligtvis icke kunde ihågkomma alla de artiklar öfver hvilka det vore högst nödigt, att serskildt för hvarje besluta.
Emedlertid får jag bestrida den åsigt Frih.
Cederström uttalat, att en nedsättning i tullen å artiklar öfver hvilka nu i klump skall beslutas, skulle medföra undergång för de näringar, som med dem sig befatta.
Jag tror det icke, likväl medger jag att närvarande konjunktursförhållanden äro sådana att man bör gå tillväga med mycken försigtighet.
Icke derföre att jag tror att fortfarandet af hittills gällande förbud och öfverdrifvit dryga skyddstullar skall lemna något verkligt skydd åt de respektive inhemska näringarne, aldrahelst om de dåliga konjuoklurerne ytterligare nedsätta prisen på utländska manufakturvaror och derigenom öka premierne för smuggling.
Men jag tvekar att förorda nedsättningar i anseende till det nedstämmande intryck som nuvar. konjunkturförhåhs landen gjort på allmänna opinionen.
Det vore nemi. mindre underligt om Svenska fabrikanten och hans arbetare som i alla fall icke lära kunna undgå att hafva känningar af den stagnation i bandel och rörelse hvaraf en stor del af Europa för närvar, lider, om desse inhemske producenter, säger jag icke skulle hysa farhåga för deras fabrikers existens i händelse af en nedsättning i tullbestämmelserna och om i sådan händelse de arbetande klasserne, visserligen utan skäl, skyllde deras minskade förtjenst, deras lidande, på de förändrade lullförfattningarne, och således lättligen, under närvar, politiska jäsning, kunde blifva föremål för illvilliga agitatorers uppvigling.
Det är derföre, som jag i afseende på de tullstadganden som röra vår hnsflit och de fabriker, som sysselsätta större antal arbetare, som våra handiver'kerier i allmänhet nu anser all förändring betänklig, och dä jag i förmiddags försummade skaffa artikeln slöjdvaror, ej spcificerade, jemte några andra undantagna, så, om numera efter hvad jag befarar, sådant undantag icke låter sig göra, måste jag, ehuru ogerna vid förestående votering, votera med Hr von Hartmansdorff.
Sedan Hr Rosenblad förklarat alt kan i afseende på klumpen röstar för 1S45 års tulltaxa, har jag intet alt emot honom anföra; men anhåller i stället alt få upptaga något af hvad Frih.
Raab yttrat.
Han säger nemi. alt det skulle vara lill fördel för näringarna sjelfva, som nedsättning i tullafgifterna skulle äga rum.
Näringsidkarne påstå dock motsatsen och säga att vi tåla icke vidare nedsättning, emedan den skulle leda till vår undergång.
Jo, säger Frih. Raab.
I talen det rätt väl och skolén deraf må mycket båttre än hittills, det vet jag bättre än J.
Jag skulle vilja åberopa en omständighet som talar emot Frih. Raab, nemi. att alla främmande ministraroch konsuler ständigt yrka pä förbuds borttagande och tullafgifternas nedsättning.
Månne de göra det för den Svenske näringsidkarens bästa?
eller är det för den Franske, Engelske eller Tyske tillverkarens fördel?
Jag tror man måste antaga att de äro aflönade för att bevaka sina kommittenters och icke för att befrämja den Svenske tillverkarens fördel.
Den 31 Maj e. m. 249 Hr Hjerta, Lars:
Den diskussion som nu pågått torde måhända tillräckligt visa att jag hade rätt uti att på f. m. yrka, såsom det konstitutionel! riktigaste, att tulltaxan måtte punktvis genomgås.
Jag finner nu att jag icke bordt afstå från detta yrkande emedan det vanligen icke skulle åtgått längre tid att sålunda genomgå hela taxan än som erfordras, efter det nu beslutade föredragningssättet då så många artiklar äro undantagna för serskild pröfning.
Dervid får jag tillika beklaga alt slöjdevaror, icke specificerade och handtverkerivaror i allmänhet icke blifvit undantagne.
Jag hade nemi. för dessa varor velat yrka på bibehållande af den hittils gällande tullen.
Orsaken dertill ligger icke i någon fruktan för den närvar, handelskrisen och dess följder på våra näringar; jag anser nemligen mycken inbillning ligga lill grund för den farhåga som synes nog allmänt råda att stora massor af utländska varor skola störta öfver oss.
Arbetslöshet plägar eljest icke föda öfverproduktion och då i många Europeiska länder dervar. fabriker ligga nere, behöfver ej deraf befaras någon utsträckt varuproduktion.
Det egentliga skälet hvarföre jag önskade bibehållandet af nuvar. tullbestäramelse är, att dessa varor, för att kunna lätt tullbehandlas, ofta torde uppgifvas till ett värde som för de flesta understiger deras egentliga värde, hvarigenom den åsätta tullprocenten utgår.
Det torde derföre vara nödvändigt att fastställa något högre tullbestämmelser för att lemna behöfligt skydd åt näringen.
Jag nämner detta utan att derföre vilja säga att det behöfver alltid äga rum; det finnes nemligen många slags handtverkerivaror som till följd af svårigheten och dyrheten att transportera dera, naturligen tillhöra den inhemska produktionen, såsom möbler och annat dylikt.
Många sådana skulle t. o. m. kunna få tullfritt införas, utan att man derföre äfventyrade någon betydlig konkurrens.
Andra deremot äro i anseende till mindre vigt och volym i förhållande till värdet af beskaffenheten att kunna med mera lätthet importeras, hvadan den inhemska fabrikanten deraf torde böra skyddas genom högre tullbestämmelser.
Då jag deremot i fråga om öfriga artiklar tillhörande den s. k. klumpen vill biträda Utsk:s förslag, önskade jag få förenämnde artiklar jemväl undantagne och hemställer derföre om Ståndet icke skulle täckas medgifva att dessa artiklar läggas till de öfrige, serskildt upptagne varorna.
Hvar och en, vare sig affärsman eller andra personer, som haft tillfälle att se verkan af den nu gällande tulltaxans tillämpning, torde medgifva att den i dessa fall icke kunde vara sämre.
Detta säger jag dock icke så mycket med afseende på tullsystemet i det stora hela; denna fråga lärer i alla fall nog komma att debatteras vid de vigtigare artiklar som äro undantagne för serskild pröfning.
Då jag undantager nyssnämnda artiklar, dertill man måhända äfven skulle kunna lägga de af mig nu vidrörde slöjdvaror, så äro de öfriga artiklarna af så ringa betydenhet alt frågan om förändring uti 1845 års tullbestämmelser egentligen inskränker sig till bemödande alt åstadkomma en mera rationel och klok tullbehandling.
Alt återföra vissa artiklar under vissa benämnin - 250 Den 31 Maj e. m. gar m. m.
Jag vågar icke yrka derpå, men liemsläller lill R. o. Ad., och hoppas att Hr Rosenblad vill förena sig med mig uti den anhållan alt Ståndet ville medgifva att meranämnde artiklar eller ”slöjdevaror ej specificerade” och ”handtverkerivaror” finge på den särskilta listan upptagas.
Raab: I anledn. af Hr Hjertås sednast framställda önskan att R. o. Ad. ville undantagsvis för artikeln slöjdevaror medgifva en förändring af sitt beslut i fråga om föredragningssättet, får jag förklara, att jag anser detta högst olämpligt, emedan det möjligen kunde hafva till följd, att den ena ledamoten efter den andra framställer enahanda önskan i fråga om någon viss artikel, hvadan man icke kunde förutse någon gräns för anspråken i detta afseende.
För öfrigt anser jag visserligen icke denna artikel vara af så stor vigt att något undantag af den orsaken torde ifrågakomma.
Den drager nu 33^ procents införseltull och skulle efter Utsk:s förslag blott hafva 25 procents tull.
Men som den lofliga importen af denna artikel är temligen ringa, skulle skillnaden i beloppet mellan dessa båda tullsatser icke blifva mera än några hundrade r:dr.
Vid sådant förhållande är icke skälig anledn. förmoda att våra handtverkare skulle ruineras af den föreslagna tullnedsättningen.
På sätt Hr Rosenblad synes hafva velat antyda, är det gifvet att om varuprisen utomlands nedgå och således naturligen söka sig hit, så är det ju gifvet att ju högre och orimligare våra tullbestämmelser åro, desto mera skall smuggleri och tullförsnillning deraf föranledas.
Hvad sjelfva principen beträffar af en högre eller lägre tullsats, så utvisa Hr Skogmans tabeller att alltsedan år 1824 då R.
St. började att följa en liberalare tullagstiftning, och allt eftersom förbuden upphört och handtverkarne således till en viss grad måst kunkurrera med utlänningen, hafva handtverkerierna uti betydlig mån förkofrat sig.
Rland andra hafva bleckslageriarbelen i den mån utvidgats att antalet af idkarne utaf detta handtverk frän 1837 till 1845 stigit från 59 till 90 mästare.
Detta synes vara ett tillräckligt bevis på att de kunna berga sig med den föreslagna tullen.
Ehuru jag anser det fåfängt althar söka öfvertyga mina motståndare derom att de hafva orätt, kan jag dock icke lemna obemärkt det bemödande man här gjort sig att förvilla omdömet i denna fråga.
Här har nemi. blifvit yttradi (såsom mig syntes med mycket bifall från flere personer) den invändning emot Frih.
Raab det han skulle vilja påtruga näringarne den öfvertygelse alt de skulle må väl af en nedsättning ehuru de sjelfva trodde motsatsen.
Detta låter mycket bra, men torde böra närmare skärskådas.
Efter min öfvertygelse bör roan icke betrakta frågan ur en så ensidig synpunkt.
Det finnes nemi. uti samhället andra personer än blott näringsidkarne, nemi. konsumenterne: och om desse sednare kan man väl icke säga att de må väl af förhöjda tullar, emedan de måste bestå fiolerna.
Här är likväl icke fråga om några magtspråk från den ena eller andra sidan, utan det är fråga om att öfverlägga och besluta om Den 31 Maj e. m. 251 hvad sorn mest bidrager till det allmännas förkofran.
Samma ensidiga åsigt har den värde talaren, som jag här åsyftar, uttalat, då han ordat om de främmande sändebuden och då han frågat om man trodde, att desse påyrkade nedsättning för att gagna Sverige, eller om det icke vore för deras egna landsmäns skull.
I hast betraktadt kan det visserligen synas, som om yrkandet af en dylik nedsättning från främmande makts sida, blott innefattar ett försök alt kunna få rikta sig på vår bekostnad, men dervid utgår man från den olyckliga grundsatsen att hvad den ena i detta fall vinner skall den andra nödvändigt förlora, hvilken jag dock anser vara falsk emedan i frågor om dessa, vinst å ömse sidor kan äga rum genom en större frihet i handel och vandel.
Äfvenså måste man komma ihåg, att de främmande sändebuden mången gång yrka nedsättning i våra tullsatser endast för att kunna medgifva nedsättning i deras egna tullbestämmelser, hvarigenom först en större liflighet i handel och vandel emellan de respektive nationerna kan uppkomma.
Det är nemi. gifvet att om vi hafva så höga tullar att utlänningar icke kunna någonting hit införa, så är det också tydligt att de icke taga något härifrån.
I handel och vandel afsättas icke varor ensamt för reda penningar, silfver eller guld, utan del är ett slags varubyte genom export och import som utgör handelns egentliga lif.
Penningar begagnas blott för att betala skillnaden i räkning handlanderne emellan.
Efter min öfvertygelse skulle också en ömsesidig nedsättning af tullar och lossande af onaturliga band på handeln vara till ömsesidig förmån för båda parterna.
Jag instämmer äfven uti hvad Frih.
Raab yttrat ang:de lurendrejeri och anser densamma inverka skadligt på våra näringar.
För öfrigt kan jag icke neka till att det skulle högeligen förundrat mig om en så vigtig fråga som den nu förevar:de utan någon diskussion blifvit afgjord.
Jag tror dock att man bör allvarligt begrunda densamma innan man derom skrider till beslut.
Många tusende menniskors väl eller ve bero på R.
St:s beslut deruti.
Jag fruktar dock att allt ordnande i denna fråga icke tjenar till något, att döma efter den utgång sista voteringen fick.
Men det kan dock tjena dertill, att eftertanken skärpes till nästa gång och jag hoppas att frågan vid en annan riksdag får en bättre utgång än som nu synes” blifva fallet; emellertid voterar jag för bifall till betänk.
Till svar på hvad Frih.
Raab sednast mot mig anfört, får jag äran förklara att jag nogsamt känner det Frih:n lika med hvarje annan ledamot af Ståndet äger rätt att uttänja diskussionen ang:de den s. k. klumpen (så länge som hälst; men Frilun torde dock icke kunna förneka så mycket mindre som han sjelf på f. m. yttrade en sådan åsigt), att ju meningen med de, rör.de föredragningssättet gjorda förslag, varit meningen att så mycket som möjligt förkorta öfverläggniogarne om i frågavar. betänk.
Jag hade således icke väntat mig att Hr
Frilun sjelf skulle motverka delta ändamål genom att inleda oss i en detaljerad diskussion öfver de artiklar af tulltaxan, hvaröfver beslut 252 Den 31 Maj e. m. på en gång skall fattas.
Men efter nn så har skett, torde det tillåtas mig att i anledn. af hans yttrande, det Konungens propos. skulle i allmänhet innefatta lägre tallbestämmelser än Utsk:s förslag, fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. för flera artiklar föreslagit lägre tullafgifter än Konungens propos. innehåller.
Derjemte har Utsk. som till regel tagit att bestämma tullen till 25 procent af varans värde, likväl i många fall nedsatt den vida derunder och detta ofta till den grad att nedsättningen utgjort 50 procent, ja ibland 66f:dels procent emot hvad 1845 års tulltaxa innehåller.
Till bevis derföre får jag hänvisa till artikeln häktor och hyskor som i nu gallande taxa har 1 r:drs tull sig åsatt, men som Utsk. föreslagit höra nedsättas till ^:del deraf eller 16 sk. på it:det.
Samma förhållande är med krukmakarearbeten hvilka nu draga en tull af 3 sk. och som Utsk. ansett böra nedsättas till 1 sk. pr fä.
Likaledes har Utsk. föreslagit att talgljus, hvarå tullen hittills utgjort 6 sk., hädanefter endast skulle draga en tull af 3 sk. 6 r:st. pr mark.
Hvad Utsk. yttrat ang:de sistnämnde artikel är isynnerhet märkvärdigt att läsa.
Utsk. tillkännagifver att K.
M. föreslagit tullens nedsättande till 3 sk. pr fä.
I anledn. deraf yttrar Utsk., att som det är kändt att den Ryska talgen i detta land är belagd med utförsel tull, hvaremot talgljus får derstädes fritt utföras, så vore del vådligt alt utsätta en så låg införseltull som den K.
M. föreslagit, emedan denna näringsgren bedrifves af fattige personer; och Utsk. har af detta skäl tillstyrkt en förhöjning i den af K.
M. föreslagna tullen med 6 r:sl., säger sex r:st. pr fä.
Sålede har raan tili de föreslagna T62:delaue lagt 1I2:del och denna tolftedel anser man hafva en oberäknefig kraft att skydda de fattiga producenterna.
Raab yttrat att konkurrensen vore nyttig och, såsom bevis derföre, anfört de framsteg bleckslagerihandteringen skall hafva gjort under de sednare decennierna.
Det är möjligt att så är förhållandet.
Jag får dock underrätta Frilen att efter hvad flere idkare af detta yrke inom Stockholm sjelfvc sagt mig, äro de med nuvar. tullbestämmelse så föga skyddade att de icke kunna tillverka några lackerade arbeten, utan nödgats hos Hr Leja af hvad han utifrån importerat, köpa sina behofver i den vägen.
Hr Ribbing har yttrat mycket, hvaraf jag icke lyckats uppfatta allt.
Han har bland annat äfven talat om konsumenter, f anledn. deraf lar jag mig friheten fråga honom om han gjort sig fullständigt reda om, hvad med ordet konsument förstås och om någon klass af medborgare finnes som kan kallas konsument utan alt tillika vara producent, då jag dock derifrån undantager, för det första alla fatiighjon och för det andra den kapitalist, som blott lefver af sin ränta.
Jag får till honom hemställa huruvida icke näringsidkare i allmänhet samt jordbrukare, hvilka i sig innefatta det öfvervägande antalet producenter tillika äro konsumenter, ty de kunna ju icke kläda och föda sig för intet.
Så måste man t. ex. anse klädesproducenterna i Norrköping jemväl vara konsumenter.
Jag tror således, att det icke är rätt alt tala om producenter å ena sidan och konsumenter å den andra, ty Den 31 Maj e. m. 253 de ingå i hvarandra och man kan icke tänka sig dem serskilde.
Jag vill icke längre förlänga diskussionen utan önskar att vi ju förr desto hällre måste skrida till votering.
Det torde icke löna mödan att bär ingå i någon definition af orden konsumenter och producenter eller utredning af de begrepp man dervid vanligen fäster; men i afsende å klädesfabrikationen får jag säga, att om den värde talaren jemför antalet af klädesväfvarne med summan af öfrige innevånare i riket, män, qvinnor och barn som behöfva kläder, men icke fabricera kläde, så torde han förstå hvad jag menat med skillnaden emellan producenter och konsumenter.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Bevilln.Utsk:s förslag i afseende pä de artiklar, öfver hvilka R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. A. ansåge att i afseende på dessa artiklar 1845 års tulltaxa borde fortfarande blifva gällande, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade del han trott sig finna ali den sist framställda proposm blifvit besvarad med öfvervägande ja.
Upplästes till justering följande förslag till voler.propos.:
Den som anser Bevilln.Utsk:s, i dess utlät.
N:o 13, afgifna förslag böra blifva gällande, i afseende på de delar af tull-lagstiftningen, hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, voterar ja; den det ej vill voterar neH Vinner nej; komma 1845 års tullbestämmelser att blifva gällande i afseende på de delar af tull-lagstiftningen hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta.
Jag har ingenting att anmärka emot den framställda propos., utan har endast begärt ordet för att erinra de
Hrr som vid förra voteringen röstade ja, att de nu böra lösta nej. R. o. Ad. godkände den föreslagna voter.proposm och efter voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer:
Nej — (58.
De delar af tull-lagstiftningen, hvilka ansetts böra hvar för sig blifva föremål för beslut, blefvo härefter företagne till pröfning. l:sta punkten, ang:de upphörandet af införseltullen d de sidan 10 i Utsk:s betänk, upptagne varor, äfvensom å chinabark, omalen.
Bland de varor som blifvit fri - 254 Den 31 Maj e. m. tagna från införseltull, förekomma äfven följande: ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare eller stilskrot”.
Men detta är detsamma som gammalt bly, hvilket således äfven borde vara befriad! från införseltull.
Nu är likväl i gällande tulltaxa bly upptaget till 1 r:dr 6 sk, tull för SkSalet, och denna tullafgift har Utsk. föreslagit böra bibehållas.
För sammanhanget och följdrigtighetens skuld tror jag derföre att samma tull bör åsätlas ifrågavar. slags bly.
I anledn. af hvad Hr von Hartmansdorff yttrat får jag äran upplysa, att de under rubriken bokstafsstämplar m. m. innefattade artiklar, bestå icke blott af bly utan af flere tillsatser såsom antimonium och andra metaller.
Det kan anses vara nyttigt att få såkalladt stilskrot infördt till Sverige för att här omsmältas.
Jag begagnar äfven tillfället att anhålla att den af Frih.
Palmstjerna förordade artikeln chinabark måtte upptagas ibland de vid införsel tullfria varorne.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att de artiklar, för hvilka Utsk. tillstyrkt tullfrihet vid införseln samt artikeln chinabark, omalen, jemlikt Frih.
Palmstjernas derom gjorde förslag, borde vid införseln åtnjuta tullfrihet; men härvid anmälde sig och yttrade:
Jag anser proposm böra inskränkas till de artiklar, som i förevar, punkt äro uppräknade före dem, emot hvilka jag gjort anmärkning.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad och således några ytterligare anmärkn:r ej kunde framställas.
För min del har jag ansett öfverläggniugen fulländad blott rör-.de de artiklar, hvaremot jag gjort anmärkn., men icke rörde öfriga varor.
Jag hemställer till Hrnne om vi icke skulle fördjupa oss i ett haf af diskussion, om man här skulle ingå i en särskild öfverläggning om hvarje artikel i förevar, punkt.
Såsom jag uppfattat Hr Gr. o. Landtnäs framställning, har han nu till öfverläggning framställt de artiklar, som enl.
Utsk:s förslag skulle vid införsel åtnjuta tullfrihet.
Efter uppläsandet af alla dessa artiklar, yrkade Hr von Hartmansdorff, att ett undantag måtte äga rum för bokstafsstämplar m. m., hvarefter Hr Skogman slutligen yttrade några ord.