Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Män kunde begagna för att få Nationens samtycke till en ny bevillning af menniskolif, armar och ben, efter det kort förut derpå lidna stora nederlag.
Jag erkänner mig hafva varit en af de få, som då på detta rum fröjde min röst emot nämnde Bevillning, och Ridderskapets och Adelns Protocoll af den i3 April 1810 vitsordar mitt bestridande af hvad pluraliteten beslöt.
Den 3o Juni! f. m.
Jag anför icke detta för att efter nära 30 års förlopp göra afsägelse af raina då yttrade åsigter; — Nej! —■ långt derifrån; tvertom äro de djupt förvarade i mitt hjelta — oförändrade likasom 1809 års Mäns.
De framfarna åren hafva för mig icke visat några nyttiga följder af det beslut jag då motsade; och jag upprepar, att jag ännu äger samma motvilja för det då införda conscriptions-systemet.
Känslan för fäderneslandet synes nu vilja utsträckas ända derhän, att menniska och häst böra betyda ett och detsamma, och sättas i bredd med hvarandra.
För menniskovännen , för tänkaren och för den rättsinnige är likväl föreställningen härom sorglig och motbjudande; och bifalles förslaget, så finner jag icke, att någon ting bör kunna hindra den fattige Extra Roterings-karlens suppleant hästen, att till sällskap i spillan få bredvid sig placera hans kamrat, som är menniska. 1823 års Ständer hafva likväl uttryckligen beslulit, att Extra Roteringsskyldigheten endast i manskap skall utgöras.
Mig tyckes alltså, som både känslan för mensklighelen, och aktningen för Ständers beslut talade emot Utskottens Utlåtande.
Dessutom, och om nu skulle bifallas, hvad Utskotten föreslagit, att nemligen häst kunde få lemnäs i stället för en extra roteringsskyldig. menniska, så finner jag par cousequence, att ett dylikt >52 Den 3o Junii f. m. förhållande borde få ii g a rum jemväl med Beväringen, så att den, sora ville skicka sin häst i stället för sio son, borde dertill äga rättighet.
På det sältet kunde man slutligen komma till den punkt, att lottkastning borde anställas emellan Beväringsynglingen och hästen, då, lyckan likaså gerna kunde träffa det oskäliga kreaturöt, som den fria medborgaren.
Jag har sjelf söner, och jag är Gudi lof i den lyckliga ställning, att kunna köpa hvilket slags kreatur som behagades, att i mina harns ställe påfordras, till fädernejordens försvar; men jag skall likväl alltid afsky ett sådant förfarande, såsom ledande till menskiighetens högsta förnedring.
Är det på detta sätt man vill återföra de längesedan föråldrade fördomarne och föraktliga begreppen, alt den lägre, den fattigare medborgareklassen skall af den rikare, och högt uppsatte böra anses och behandlas som kreatur?
Är det på sådant sätt man vill hörja att grundlägga ett nytt system i det gamla Sverige, och utbreda läror om menniskans rättigheter?
Emellertid och som saken är oriktig till sin grund, och vådlig i anseende till sina följder, samt jemväl rakt stridande mot Rikets Ständers förut fattade beslut, om Extra Roteringsmanskaps presterande, yrkar jag, att det ifrågavarande
Utlåtandet må genast varda afslagit; men i den oförmodade händelse, att denna min önskan icke bifalles, Den 3o Jun ii f. ra. anhåller jag om återremiss, och alt della yttrande må medfölja, med det tillägg, att jag anser folk- och naturrätten vara heligare, än hvarje annat motiv för ett deremot stridande förfarande.
Jag, för min del, lefver i den förhoppning, att Svenska truppernes så väl närvarande som kommande
Befälhafvare alltid skola veta att skilja mellan behandlingen af menniskor och hästar, och jag tror således, att alla de känslor, hvari den siste värde Talaren uttömt sig, icke höra till frågan.
Beväringen utgöres af alla, och har således jemna t skyldigheterne alla medborgare emellan.
Den bör derföre icke förblandas med Extra Roteringen, hvarom här är fråga, eller alt de Extra Roteringsskyldige må i stället för att i krig ställa soldat, uppsätta häst, i fall de så önska; ty det beror helt och hållit af den Roteringsskyldiges fria vilja alt välja det ena eller andra, sedan Regeringen för sin del förklarat sig beredvillig, att ingå öfverenskommelser härom, såsom medförande större förmån för det allmännare, än att i behofvets stund nödgas uppköpa hästar, hvaraf tyngden, genom ökad krigsgärd, skulle falla tillbaka sä väl på den fattige som den rike.
Jag torde äfven få fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, som talar för bifall till förslaget.
Alla våra talrika Bergslager äro, såsom be - 154 Den 3o Jun ii f. ni. friade från ordinarie Rotering, underkastade extra Rotering jemte Beväringsskyldiglielen, som de hafva gemensam med hela Nationen.
Allmogen i Bergslagerne måste således vid utbrott af ett krig uppställa ej allenast Beväring, utan äfven extra soldat; den mister folk på tvänne sätt, då andra göra det blott på ett; och härtill kommer äfven, att Bergslagen icke utan större skada än andra kan undvara sitt folk, men deremot, såsom i allmänhet mera förmögen, kanske har lättare än andra, att uppsätta hästar.
Då saken beror af frivillig öfverenskommelse, då nyttan deraf är erkänd, och då ingen annan derigenom skadas, finner jag största skäl vara förhanden att bifalla Utlåtandet, och anhåller således om proposition derå.
Grefve Brahe, Magnus, anförde skriftligen: * Behofvet af hästar, jemförelsevis med den tillgång vi äga och å Stat kunna påräkna, är så stort, att tillbörlig omtanka för Fäderneslandets väl fordrar, att man är betänkt uppå, att i farans stund kunna ersätta bristen i denna för en arraees bestånd och framgång så väsendtliga del.
Med skyldig uppmärksamhet å hvad som utan för mycken uppoffring kan åstadkommas, har Konungen föreslagit, att extra Rotehållare må, lill både allmän och enskild nytta, enligt deras fria val, med Kongl. Den 3o Jli n ii f. m. i/>5 Maj:t och Kronan ingå öfverenskommelser om hästars posterande i stället för manskap under krig; och hvad är väl billigare än att, jemte det en säker påräknad tillgång på hästar heredes åt Kronan, man dermed söker befordra den enskildtes fördel, ty obestridligt är det, att för många Provinser faller det sig mycket lättare att vid påkommande krig postera häst i stället för karl.
Så väl här som uti Utskotten bär blifvit yttradt, att en Fader häldre uppoffrar sin häst, än sin Son. — Dessa känslor äro så naturlige, att deremot är intet hvarken att yttra eller att tillägga; men det må vara mig tillåtet, att göra desse ömma Fäder uppmärksamme på, att deras Söner kunna lika så lätt falla offer för bristande omvårdnad som för fiendens eld; och om inga transportmedel finnas, huru lunna fortskaffa ammunition, proviant, sjukhusattirailler rrt. m. som erfordras tili förråden?
Erfarenheten har ty värr iemnat för tydliga bevis på följderne, då alla dessa nödvändighetsbehof saknas, för att det här nu behöfver upprepas.
Hvad flere representanter i detta ämne i Utskotten anfört, äfvensom att en mängd extra Rotehållare under sednaste krig anhöllo om samma fördel, som den nådiga Propositionen nu tillbjuder, äro, enligt hvad mig synes, öfvertygande bevis rörande förmonen af detta förslag, och jag får i56
Den 3o Junii f. m. således vördsamt anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till bifall af Utlåtandet.
Hufvudsakligen förekommen af Herr Tham och Grefve Brahe, skulle jag anse mig missbruka Ridderskapets och Adelns tålamod, om jag längre upptog tiden med detta ämne.
Jag vill rjscföre blott tillägga, att då den förmån, som medförslaget åsyftas, är gemensam för alla, men de olägenheter deraf, som den värde anmärkareu trott sig finna, icke kunna drabba andra än dem, som, efter frivillig öfverenskommelse, sjelfve vilja äfventyra dessa olägenheter, torde hvar och en lätt finna, att häruti ej bör ligga något hinder för bifall till Utlåtandet, hvarå jag ödmjukast anhåller, att proposition framställes.
Det är i synnerhet för bibehållande af principen i denna fråga, som jag ifrar.
Den variSro, då extra Roteringen och Beväringen inrättades, kärlek för Fosterlandet, hvilken sköna känsla framställdes såsom motif af de Herrar och Män, hvilka genomdrefvo denna Folkbevillning.
Den högsta vältalighet användes, och de mäst prunkande och flosculeusa tal hördes från olla håll inom detta Hus.
Som exempel får jag äran uppläsa några fragmenter utur det tal, som då hölls afen nu närvarande Den 3o Junii f. rn.
Riddersman.
Det i genfinnes i Ridderskap® ts och Adelns Protocoll förden 13 April 1810, pag. 462, och lyder sålunda : ”Om inom des”sa murar, som vittna om Svenska vapnens ”ära; om, i granskapet af den odödlige Ko”nungs bildstod, som befriade Svea land ”från ett främmande ok, och först skapa”de en ITational-anda hos dess inbyggare, ”några ytterligare anmaniugar behöfdes, för ”att kraftigare tala till deras hjertan, som ”jag nu har den äran att hafva till mina ”åhörare, så åkallar jag
Eder, J helige vålnader af fallna Svenska Krigare, J som ”följde Gusta?
Ericssons fana, som un”der Gustaf II Adolph stridde för Tysklands frihet och befästade den sanna upplysningens seger; J, som med Carl X ”trottsade alla faror på Bältens hölja, som ”under Carl XI skyddade en dyrbar, ”och oaktadt alla Rikets sednare olyckor, ”ännu bibehållen eröfring, som under den ”Tolfte
Carl troget buro lyckansoch motgångens slag, både i Ukraines ödemarker ”och på Norges fjällar — och J, oss än"nu närmare, som med Edert blod färgat ”samma berg, eller Höglands och Svensksunds vågor, eller Walkisla slätter, eller ”fälten vid Sikajoki, Lappo, Revolax och ”Idensalmi — kommen förenen Eder alla, ”gjuten öfver Eclra Söner den anda, som ”iifvade Edert mod, sorn i Fäderneslandets ”mest hotande vågor aldrig fann
Eder miss”tvöstande om dess räddning, och som gjor - 158 Den 3o J u n i i f. m. ”de till enda syftemåler för Edra handlingar, att strida och falla, som sjelfständiga ”Svenske Män.”
Den, som då hort detta och flera dylika tal, men nu får höra, att man bör äga rättighet, att emot en häst få utbyta en menniska med fosterlandskänsla, den kan väl ej annat än göra sorgliga betraktelser öfver förändrade tiders förändrade skick.
Lika med en Talare, som nyss yttrat sig, erkänner äfven jag mig äga fullt förtroende för Svenska Befälets omdöme, att skilja menniskor och hästar, fastän jag icke anser det vara rätta stället, att på sådant vis sättas på prof.
En värd Talare har anfört, att Hans Maj:t Konungen i händelse af krig har behof af hästar, och att en Far helldre vill umbära sin häst, än sin Son.
I anledning häraf må det tillåtas mig anmärka, att om hästar behöfvas till Artilleri och Trossens förskaffande, så behöfvas äfven oxar samt flere andra oskäliga kreatur till Armeens provianterande, hvaraf jag åter tror den slutsatts kunna dragas, att om menniskan kan få utbytas emot hästen, så kan äfven hästen få utbytas emot oxen, af det skäl, att den ena alltid skall remplacera den andra.
Jag anser mig emedlertid icke vara öfverbevist om någon oriktighet i grundsattseu, hvilken nödvändigt måtte blifva, att Den 3o Junii f. m. den fattige, som icke kan prestera en häst, måste låta sin son gå i stället, hvaremot den rike, som kan skaffa häst, låter hästen gå i stället försonen, hvilket alltid af menniskovännen måste anses orätt.
Jag anhåller om Ers Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till afslag å Utlåtandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och EkonomiUtskottens förevarande
Ropades några Ja, jemte starka Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall af Stats- och EkonomiUtskottens berörde Utlåtande.
Ja, jemte några Nej. Herr Rosenqvist begärde votering.
Ehuru det, vid erindran om de strafford, som någon gång blifvit använde emot dem, hvilka begärt, att den värde Ledamoten ville afstå från en yrkad votering, synes vågadt, att åter uppträda med en slik önskan, tager jag mig dock friheten hemställa till den värde Ledamoten, som nu åter begärt votering, huruvida han icke vill förskona oss i6o Den 3o Ju ni i f. ra. från den tidsförlust en sådan medför, helst lian af ropen till besvarande af den sednast framställde propositionen, tillräckligen kunnat förvissa sig om pluralitetens mening.
Jag anhåller, att den värde Ledamoten icke må anse sin rättighet för nära trädd, då jag nu vågar bedja honom afstå från den begärdte voteringen.
Af aktning för Ridderskapet och Adeln skulle jag gerna afstå från voteringen, derest här ej vore fråga om en sak, hvars utgång så nära rörer menskligheten.
Dess rätt anser jag mig för närvarande böra försvara emot dem, som i det fallet icke behöfva något försvar.
Är det väl för mycket begärdt, att man för en sådan sak skall använda 2:ne timmar på en votering.
Med all aktning för den värde Ledamotens rättighet, hvilken jag respecterar, hemställer jag till honom sjelf, om mensklighetens rätt här verkeligen kan anses för nära trädd.
Det tyckes, att så många andra Ledamöter af detta upplysta stånd, hvilka yttrat sig för en olika åsigt, borde känna menniskans värde, så väl som den värde Ledamoten, hvilken, från sin bänk der borta, är aldeles ensam om den sak han Den 3o Ju ni i f. tn,‘ l6t han förfäktar.
Jag hemställer således till honom, om lian icke vill bespara oss tiden af en votering.
Herr Rosengvist: Ers Excellence var sjelf närvarande 1810 bär på Riddarhuset, då discussion förevar om Extra Roteringen och Conscriptionen.
Ers Excellence afhörde då lika med mig de granna tal och acclamationer, som begagnades till detta storverks åstadkommande; och Ers Excellence hör nu, hvartill den då omtalade vackra fosterlandskänslan uti Nalionalförsvararens bröst vill realiseras.
Jag förnyar min begäran om votering.
Tians Excellence Herr Grefven och LandtMarsfcalken yttrade, att då.Herr Rosenqvist ej ville afstå från sin begäran om votering, ansåg Hans Excellence sig böra framställa följande voteringsproposition:
Den som bifaller Stats- och EkonomiUtskottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående hästars posterande i stället för manskap af Extra Roteringsskyldige, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; 3o H. 102 Den 3o Jun i i f. ro. Yinner Nej, anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas.
Sedan 4*> 42» 4^ och 44 §§•> i Rid darbusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 12 på dagen, och befunnos, vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, ros terne hafva utfallit, som följer:
Nej — i4* I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Stats-och EkonomiUtskottens ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. en quart till 2 eftermiddagen.
Den 3o Junii f. m i63 Serskildt Protocoll hållet uti Högloft.
Ridderskapets och Adelns Plenum f. m. den 3o Junii 182g.
Riddarhus-Secreteraren, Kammarherren Lagerheim uppstod från sin plats såsom Protocollsförande och afträdde, hvarefter undertecknad emottog Protocollsföringen; då, under pröfning af RiddarhusUtskottets den 26 sistlidne Maji aflåtne, och den g dennes e. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af RiddarhusDireclionens Riksdagsberältelse, angående Riddarhusärenderne, samt verksläld granskning af samma ärenders förvaltning sedan sista Riksdag m. m. nu i ordning förekom.
Hvaruti PdddarhusUtskottet ansett de af Utskottet uppffne omständigheter , hvilka med några fä veckor utöfver den stadgade tiden fördröjt af slutandet af tryckningen utaf Ridderskapets och Adelns Protocoll vid sista Riksdag, för RiddarhusSecreteraren innefatta fullt giltiga förhinder, samt hemställt, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att uti detta yttrande instämma.
I anledning af förevarande §. får jag beklaga, att 106 Protocoller vid i823 års
Riksdags slut befunnos ouppsatta.
Men om man jem för 1823 års Riksdag med den närvarande, , ,9 164 Den 3o Junii f. m. och betänker, huru ofta protocoller då justerades emot nu; så måste man frukta en betydligt större rest af ouppsatta protocoller efter denna riksdag, man kan derföre ej annat än på det högsta beklaga, att betjeningen ej med mera skyndsamhet nu uppsätter Protocollen.
ConstitutionsUtskottet har sä väl vid förra Riksdagen gifvit förslag till Riksdagsarbetets förkortande, som äfven nu redan börjat vara omtänkt om detsamma; men så länge Rikets första Stånd omöjligt kan få sina Protocoller uppsatta förr, än som sker, samt 3 eller flera veckor åtgå, innan ett mål ankommer till Utskotten, måste jag verkligen misströsta om framgången af dessa förkortningsförslag.
Jag nödgas alltså vördsammast anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes i möjligaste måtto påskynda uppsättningen och justeringen af våra Protocoller; förgäfves är annars hvarje försök att förkorta Riksdagarne.
Jag tycker, alt t. ex. 8 dagar kunde bestämmas såsom den tid, inom hvilken hvarje Protocoll borde vara justeradt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af RiddarhusUtskottets uti förevarande §. afgifne ofvanberörde hemställan.
In fidem Protocolli, Z. J. Hjerta.
Den 3o Junii e. m. *65 Tisdagen den 3o Junii 1829.
Friherre Anckarsvärdj Carl Hennrik hade inlemnat följande som upplästes:
Icke närvarande vid föredragningen af Stats- och EkonomiUtskottens Utlåtande angående Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, att Extra Roteringsskyldige skola medelst hästars uppsättande vid tillfälle af krig få fullgöra Extra Roteringsåliggandet, utbeder jag mig, att emot det fattade heslutet få till Protocollet anföra min reservation, emedan jag icke delar den åsigt Utskotten uti detta ämne framlagt.
Jag anser den af Riksdagsmannen Nils Månsson inom Utskotten afgifne reservation vara så val motiverad, att jag icke tvekat, att, på deruti anförde skäl, afgifva min röst emot det beslut, hvaruti pluraliteten stadnat.
Jag är öfvertygad, att principen uti denna fråga varit af vida större vigt,, än man kanhända föreställt sig, och jag tror, att Extra Roteringsskyldige, genom detta beslut, vinna en fördel å andre Roteringsskyldige, hvartill de ifrån ingen rätts eller billighetsgrund varit berättigade; och jag fruktar äfven, alt ett af vilkoren för beväringsskyldighetens åtagande blifvit brutet genom det nu fattade beslutet; af dessa anlednin - Den 3o J u n i i e. m. gar har jag trott mig böra begära att få i Protocollet antecknadt, att jag i beslutet icke deltagit.
Herr Dalman, Lars Johan, anförde skrifteligen:
Jag är långt ifrån att blygas erkänna mig vara en af de som i förmiddags utgjorde den klena hjord, hvilken begärde återremiss i ett ämne af en i Conlractets helgd om NationalBeväringen så ingripande egenskap.
Mig synes, att det ej behöfver sägas ett ord mer, än hvad Herr Friherre Anckarswärd isin reservation anfört, för att bestämma omdömet för alla andra, än de Representanter, hvilka af slå återremiss, blott derföre, att propositionen kommit från Styrelsen.
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtskottet Herr von Hartrnandorflfs, August, den 26 dennes f. rn. på bordet lagde motion, att StatsUtskottet måtte anmodas ofördröjligen inkomma med Utlåtande, rörande de flere till Utskottet remitterade förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer.
Ånyo föredrogs Herr Ribens, Carl Wilhelm, den 26 dennes e. m. på bordet lagde motion, att Riddarhus-Fiscalstjensten, jemte de dermed åtföljande löneför - Den 3o Ju ni i e. m.
167 maner måtte vid inträffande vacance förenas med RiddarhusSecreterarebefattningen.
Jag bekänner, att jag ännu icke stadgat mitt beslut i frågan om RiddarhusFiscalstjenstens förenande med RiddarhusSecreterarebefattningen.
Jag väntar mig ledning af RiddarliusUtskottets blifvande utlåtande.
Emellertid ber jag att få fästa uppmärksamheten derå, att sammanslåendet af dessa båda tjenster i allt fall ej må äga rum, förr än RiddarhusSecreteraresysslan beklädes af en person, hvilken ej tillika innehar någon Statens tjenst.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Herr Ribens v ifrågavarande motion, tillika med Herr Crusenstolpes i anledning deraf afgifne yttrande, måtte till RiddarhusUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Föredrogos ånyo följande Stats- och BancoUtskottens den 2 och 10 dennes afgifne Utlåtanden: N:o 1.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående
Myntvärdets upprätthållande med flere i sammanhang dermed till Utskotten remitterade enskilde anföranden i ämnet.
Angående nödige provisoriska 168 Den 3o Junii e. m. ^ åtgärder, innan silfverutvexlingen kan företagas.
Angående Bankens öfriga förhållanden till Staten; jemte hufvudgrunden för Bankens lånerörelse.
N:o 4- Angående nödvändigheten af ej mindre åtskillige Grundlagsförändringar, än ock en förbättrad lagstiftning för Banken.
Om några lämplige ansedde sladganden för framtiden, i afseende på så väl första Enheten, som underafdelningarne af det metalliska myntet i silfver.
Och skulle uppå Friherre Rålambs, Claes, samt Herrarne Thams, "Wollrath, och Crusenstolpes, Magnus Jacob, derom gjorde anhållan, berörde fem Utlåtanden, enligt 49 §•
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets den 3 dennes under N:o i3i afgifne, och den 12 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskildte Tbeatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfriga Städer.
Grefve Pukej Johan Carlj anförde skrifteligen:
Den 3o Jun i i e. ro. 169
Då jag i Plenum den 22 dennes begärde detta mål hvilande på bordet, var det allsicke min mening att opponera mig emot återremiss af Betänkandet, i fall Ridderskapet och Adeln önskar den; jag ville endast, att denna återremiss skulle åtföljas af svar på de anmärkningar, som redan voro gjorda, samt af de upplysningar rörande Kongl. Theatern, hvilka jag trodde mig böra afgifva, på det Utskottet måtte hafva saken framstäld för sig icke endast från den ena sidan; men, enär discussionen hade varat en längre stund, då jag ankom bit, kunde jag ej genast svara på ofvannämde anmärkningar.
Jag får lof att bekänna, att jag icke rätt kunnat fatta hvad Friherre Boijes motion åsyftar.
Att Kongl. Maj:t en eller flera gånger afslagit ansökningar, att i Hufvudstaden få anlägga privata Theatrar, bevisar ju ej, att icke Kongl, tylajit, nästa gång en dylik ansökan inkommer, kan densamma bifalla, i fall Kongl. Majit dertill finner skäl.
Icke måtte Friherre Boijes mening vara, att Kongl. Majit ovillkorligen, utan att få pröfva den persons skicklighet och öfriga omständigheter, som sig anmäler, skall lemna tillstånd åt en och hvar att få inrätta Thea ter.
Förlidet år inkom till Kongl. Majit en suplik undertecknad af Mathilda Hult; hon begärde att här i Stockholm få anlägga en Theater för 170 Den 3o Junii e. ra. att derigenom försörja sina fattiga föräldrar; utaf ett bifogadt Prestbevis upplystes, att hon var i5 eller 16 år gammal, och nyss begått Herrans Nattvard, Motivet till hennes begäran var visserligen vackert och ömmande, men borde derföre saken bifallas?
Min enskilta tanka är, att flera Theatrar inom Hufvudstaden skulle vara nyttiga, och jag önskade, att dylika funnos.
På längden skulle ej Kongl.
Theatern förlora, kanske vinna deruppå; men de första åren inträffade en gifven förlust genom minskning i Kongl. Theaterns inkomster, och hvem skulle ersätta den brist, som härigenom uppkom?
Jag skall längre fram bevisa dessa inkomsters otillräcklighet i alla fall.
Då för några år sedan Casortis Lindansaresällskap tillbragte vintern här, var Kongl.
Theaterns förlust ganska betydlig; de så kallade Lotterna, som vanligtvis utgöra 7 å 800 R:dr B:co; nedgingo då till 520 R:dr B:co.
Ett dylikt förhållande skall alltid inträffa.
Nyhetsbegäret skall tillfredsställas,och dådetär en gifven sak, att den summa publiken, icke allenast i Stockholm, utan äfven i andra större städer, depenserar på sina nöjen, sällan varierar till något betydligt belopp i jemförelse med sin storlek, så blir det på bekostnad af hvad man redan känner, som nyfikenheten tillfredsställes.
Men inom någ - Den 3o J u n i i e. ra. ra
Sr jemka sig dessa förhållanden, och jag tror ej, att Kongl.
Theatern af detta skäl (^anläggandet af privata Theatrar) skall riskera sitt bestånd på längden.
Men, som jag redan haft äran säga, hvem skall afhjelpa den förlägenhet i finanserne, sorn uppkommer att börja med?