Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. disposition, för att användas till undsättning ål inbyggarne i de orter, som af missväxt hemsökas; men alt lill K. AI. derjemte öfverlemnas, alt om, i följd af inträffad missväxt, prisen ä spanmål stiga till en ovanlig höjd, dä nedsätta den bestämda tullen ä spanmål, utan inskränkning i den medgifua dispositionen af nämnde tullinkomst”; uti hvilket sednare tillägg äfven Frih.
Cederström förenat sig.
Jag afstår ifrån mitt förslag, emedan jag anser Frih.
Cederslröms vara bättre.
Härefter hemställde IL Ex.
Hr Gr. o. Landtm, förstora R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s hemställan.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarpå IL Ex. förklarade, att nej öfverröstat ja. II.
Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s hemställan med den af Frih.
Cederström föreslagna förändring, att i st. f. orden ”lill slutet af år 1S47”, införas orden ”till slutet af det år, då Rikets nästsammanträdande Ständer derom besluta”.
Derefter hemställde II. Ex., om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Skogmans förslag till bifall å Utsk:s hemställan, med den förändring, att orden ”under tiden” utbytas emot orden ”intill nästa riksdags slut”.
Ropades ja och nej, men härvid anmälde och yttrade sig Gr.
Om icke II.
Ex. Ilr Gr. o. Landtm^ mening
Den 14 Januari f. ra. 2G1 är, alt, i fall (let svaras ja till denna propos., den sednare delen af Hr Skoginans förslag må förekomma efteråt, så kan jag icke deruti instämma; ty om jag icke misstager mig, innehöll Hr Skogmans förslag, att borttaga den der clausuln om dispositionen till vissa ändamål.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt han icke på detta sätt uppfattat
Hr Skogmans yttrande, men att likväl, sedan Gr.
Frölich uti ett föreg:de anförande tillkännagifvit sig hafva så uppfattat detsamma, H.
Ex. ansett nödigt att enskildt göra sig närmare underrättad om Hr Skogmans förslag, och sistnämnde ledamot dervid meddelat, att haus förslag endast åsyftade utbyte af orden ”under tiden.” Gr.
Jag bör vid sådant förhållande tro, alt jag orätt uppfattat Hr Skogmans yttrande, och vill ej yrka någon särskild propos. i detta afseende. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, framställde härefter förnyad propos. lill bifall å Hr Skogmans förslag.
Ropades stärka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, alt ja härvid varit öfvervägande.
Cederström hegärde votering samt yttrade derjemte:
Palmstjernas föreslagna amendement icke nu vid denna votering kan komma i fråga, så anhåller jag, alt R. o. Ad. måtte, dä mitt förslag hlifver contra-propos., lemna öppet att, i händelse nej vinner, få yttra sig öfver Frih. Palmstjernas förslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Frih.
Cederström redan under discussionen förenat sig med Frih. Palmstjerna, icke såg något hinder, hvarföre icke Frih.
Cederströms förslag i dess helhet kunde intagas i contra-propos.
Någonting derom har icke blifvit R. o. Ad. föredraget.
Min enkla propos. har II.
Landtm, framställt och Ståndet derpå svarat med ja och nej.
Sedermera har propos. å Hr Skogmans förslag också blifvit besvarad med ja och nej, hvarvid II.
Landtm, ansett, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat frågan.
När nu votering är begärd, kan jag icke i contra-propos. få mera än den propos., sorn redan varit framställd om mitt enkla förslag.
II. Ex. II r Gr. o. Landtm, hemställde lill Frih.
Cederström, om han icke funne, all uti contra-propos. kunde få intagas äfven andra förslag, än de, hvarå propos. förut blifvit framställd, helst i annat fall, derest den första propos. blifvit besvarad med ja, alla de öfriga skulle förfallit.
Cederström, huruvida icke Frih. skulle finna lämpligt att till conlrapropos. antaga del förslag jag framställt, enär vi äro ense 202 Den 14 Januari f. ni. derom, oell äfven jag i det förslag, som H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagat uppläsa, antagit samina ordalag i afseende på terminen för tullbcstämmclserne, som Frih. sjelf nyttjat, nemi. lill nästa riksdags slut.
För min del anhåller jag, att vote ring må ske emellan Hr Skogmans och mitt förslag, sådant det blifvit af H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, framslälldt.
Landtm, yttrade, att lian, då Frih.
Ce derström var den, som begärt voteringen, ansåg honom vara berättigad att genom votering söka göra gällande det förslag hail uppgifvit, och alt, derest någon annan yrkade en annan contrapropos.
, enda återstående utvägen vore, alt II. o. Ad. först bestämde, hvilket förslag skulle upptagas i contra-proposm.
Det är icke svårt att genomskåda Frih.
Cederströms afsigt med den contra-propos., som han begärt, och han har öppet gifvit den tillkänna, dä han likasom hotat R. o.
Ad. med en efterföljande votering, för att utröna, huruvida icke Frih.
Palmstjernas framställning skulle kunna vinna mot Hr Skogmans, i händelse Frih.
Cederslröms nu klefve af R. o. Ad. afslagen.
Palmstjerna åter har, såsom det synes mig, ganska taktiskt rikligt, velat öfvertala Frih.
Cederström att sig med honom förena, i hvilket fall nemi. alla de, sorn vidhålla Frih. Cederströms enskildhet om tiden, äfven skulle gå in på Frih.
Palmstjernas önskan i sjelfva saken.
Bien nu är frågan, huruvida R. o. Ad. och den majoritet, som jag hoppas skall förklara sig för Hr Skoguians ide', finnér någondera af dessa utvägar lämplige, eller om R. o. Ad. helt enkelt behandlar saken så, att om icke Friherrarne Palmstjerna och Cederström vilja jemka sig till hvarandra, så anställes först votering emellan deras förslag som contra-propos., emedan ja-propos. redan är afgjord.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då Frih.
Cederström yrkade, att endast en del af hans förslag må inflyta i contra-proposm, så blefve deraf en följd, alt om vid voteringen denna propos. vunne bifall, Utsk:s hemställan, utan annan förändring än i afseende på tiden, blefve bifallen.
Jag anhåller vördsamt att få upptaga den af Frih.
Palmstjerna uppgifna propos. till contra-propos. II.
Landtm, yttrade, att han följaktligen borde utröna R. o. Ad:s vilja i detta afseende, och derföre finge hemställa, om R. o. Ad. lii föl le, alt första delen af Frih.
Cederströms förslag, såsom han begärt, må intagas i contra-proposm.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåge det af Frih.
Palmstjerna uppgifna förslag böra införas i contra-proposm.
Ropades ja; hvarvid dock
Den 14 Januari f. m. 203 Frill.
Cederström anmälde sig och ytlrade:
Jag skulle icke förmoda, att R. o. Ad. är i tillfälle att kunna besluta, att den af mig framställda fråga icke skall komma under votering, då del är jag, som begärt votering.
Den sista propos., sorn af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställdes, var å Frih. Palmstjernas förslag, såsom conlra-propos. emot Hr Skogmans; och i sådant fall går det an att begära votering om contra-propos. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt Frih.
Cederström hade ganska rätt deri, att votering om contra-propos. kunde begäras, men om en sådan votering icke äskades, vore det klart, att den sednasle proposin, som besvarades med ja, vore af R. o. Ad. bifallen, oell fl. Ex. bade icke hört någon begära votering derom.
Efter nu af Frih.
Cederström gjord anhållan om votering, uppsattes och upplästes till justering följande förslag till voter.- propos.:
Den, som bifaller alt, vid äskad votering om det af Hr Skogman gjorde förslag till förändring af Revilln.Utskis i 2:dra punkten af dess betänk.
N:o 12 gjorda hemställan, i fråga om spanmålslullen, uti contra-propos. upptages Frih.
Cederströms förslag, att uti berörde hemställan, i st. f. orden ”slutet af år 1847” införas orden ”slutet af det år, dä Rikets näst sammanträdande Ständer derom besluta;” med R. o. Ad. förbehållen rätt att i öfrigt särskildt besluta om Frih.
Palmstjernas nedanstående förslag, voterar j»; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer lili ifrågavar. contra-propos. alt intagas Frih. Palmstjernas förslag, att den tullinkomst, som för utländsk spanmål inflyter intill slutet af nästa riksdag, må ställas till K.
M:s nåd. disposition, för att användas till undsättning åt inbyggarne i de orter, som af missväxt hemsökas; men att till K.
M. derjemte öfverlemnas, att om, i följd af inträffad missväxt, prisen å spanmål stiga till en ovanlig höjd, då nedsätta den bestämda tullen å spanmål, utan inskränkning i den medgifna dispositionen af nämnde tullinkomst.
Jag anhåller, alt slutet af ja-propos. måtte borttagas och alt helt simpelt min nakna propos. måtte qvarstå. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att Frih.
Cederström under discussionen om contraproposin begärt ett sådant tillägg, som uti den nu uppläste-voler.propos. blifvit infördt.
Jag ber att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. mätte komma ihåg, det jag sednast anhöll, att contrapropos. 264 Den 14 Januari f. m. måtte blifva min enkla propos., sådan den af mig först framställdes.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den ifråga var. meningen visserligen kunde uteslutas, men att ej eller något hinder för Frih.
Cederström mötte, att i ja-propos. få infördt sitt förslag om utbyte af orden ”slutet af är 1847”, jemte förbehåll om öppen rätt att särskildt besluta om Frih.
Som nu frågan blott är att hafva hört rätt, så torde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillåta mig förklara, det jag uppfattat förhållandet lika med Frih. Cederström, nemi. att Hr
Frih. första gången väl yrkade ett sådant tillägg, som det uti propos. intagna, men att han sedermera, då jag replikerat honom, med flit detsamma uteslöt.
Såsom ytterligare bevis derå får jag anföra, att jag just efter delta uteslutande för mig sjelf uppfattade, huru jag skulle votera i dessa hegge frågor; att jag nemi. denna gång hade måst hålla med Frih. Cederström, alldenstund hans förslag till conlra-propos. endast handlade om en tidsbestämmelse, då åter ett medhåll till Frih.
Palmstjernas hade nödsakat mig att frångå min princip och ingå på det reactionära.
Sedan härefter, jemlikt Frih.
Cederströms sednast gjorde begäran, orden: ”med R. o. Ad. förbehållen rätt att i öfrigt särskildt besluta om Frih.
Palmstjernas nedanstående förslag,” blifvit uteslutne ur förslaget till voter.-propos., hlef detsamma af II. o. Ad. vid förnyad uppläsning godkändl.
Vid voteringens slut befuunos rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — GO.
Nej— 9.
Härefter upplästes till justering och godkändes följande voter.-propos.:
Den som bifaller den af Bevilln.Utsk., uti 2:dra punkten af dess betänk.
N:o 12, gjorda hemställan, i fråga om spanmålstullen, med den af Hr Skogman föreslagna förändring, att deri orden ”under tiden” utbytas emot orden ”intill nästa riksdags slut, voterar Ja; Den det ej vill, voterar »ej; Vinner nej, bifalles ofvanberörde hemställan, med den af Frih.
Cederström föreslagna förändring, att deruti, i stället för orden ”slutet af år 1847” införas orden ”slutet af det år, då Rikets nästsammanträdaude Ständer derom besluta.”
Efter Den 14 Januari e. m. 265
Efter denna voterings slut befunnos rösterne hafva utfallit, som foijer: Ja — 43.
Nej — 13. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. ni.
In fidem protocolli, Albert Munck. —- Tisdagen den 14 Januari 1845.
Fortsattes pröfningen af Bevi!ln.Utsk:s d. 18 och 21 sisth Dcc. på bordel lagda betänk.
Härvid förekom : 3:dje punkten, innehållande förslag, att IL St. ville, med erkännande af Ii.
Åhs rätt i afseende ä förbuds utfärdande mot in- eller utförsel af varor, besluta, att äfven 8 de artiklar, som fortfarande komma att förblifva förbudne, tullafgifter böra utsättas, för ali icke, genom bristande tullbestämmelser, något band må läggas pä Ii.
M:s rätt att förbuden upphäfva, och all i sådant afseende må antagas de eventuela bestämmelser, som af Rikets sist församlade Ständer ä dessa artiklar stadgades.
Jag hemställer, om det är lämpligt att säga, pä sätt Utsk. uttryckt sig, ”att U.
St. ville, med erkännande af K.
M:s räll, i afseende på förbuds utfärdande.”
Om det är K.. M:s rätt, så bchöfver den icke af 11.
St. erkännas.
För min del skulle jag derföre tro det vara lämpligare, om det hette: ”att R.
St. i anseende lill K.
M:s räll alt utfärda förbud” etc.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., biföll R. o.
Ulsk:s förslag med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring, all deruti, i st. f. orden ”med erkännande af K.
M:s rätt i afseende på förbuds utfärdande, ” skulle införas orden ”i anseende till K.
M:s rätt alt utfärda förbud.” Gr Mörner, Carl Göran Detloff:
Emot det af R. o. Ad. på f. m. genom votering fattade beslut, anhåller jag att få aninä G H. 34 Den 14 Januari e. m. la min reservation, icke allenast med afseende derpå, alt genomdetta beslut, Ståndet har, enligt min tanka, st räckt sina åtgärder längre än grundlagen medgifver, utan äfven med afseende på de äfventyrliga följder delta beslut kan medföra.
St. i en fråga bestämma en tid för skatternas utgörande, olika med den, sora grundlagen stadgar, så kunna de det i flera.
Kunna de bestämma en sådan lid lill 1847, så kunna de frka vät bestämma den lill 1947.
Grundlagen tillägger icke R.
St. någon rätt att åtaga sig bevillning längre äu till nästföljande riksdag.
Del beslut R. o. Ad. fallat alt skilja emellan den liden, då cn liv lull skall gälla och den tiden, dä Konungen kan disponera öfver tullen, är enligt min åsigt ett frånträdande af den grundsats, som i grundlagen tydligen är utslakad.
Aran af delta beslut vill jag för min del öfverlemna ät dem, som dertill bidragit, oell nedlägger derföre min reservation lill prot.
4:de punkten, innehållande hemställan i fråga om Hrr Prinlzenskjölds och Lundelin yrkanden om injorsels rättighetens inskränkning för en del varor till endast ett färre antal hamnar.
Ehuru jag deri instämmer med Ulsk., att jag anser Hr Priuzenskjölds motion i dess ursprungliga form icke böra anlagas, fruktar jag likväl, alt ett, afslag å den ide, som ligger lill grund för densamma, skulle borttaga en af de förnämsta controllerna emot oloflig införsel af varor i Riket.
Man bör nemi. noga akta sig att icke genom sjelfva lagen ytterligare underlätta den redan i sig sjelf lättade arlen af smugling, nemi. ali genom ett annat namn på en vara vilseleda äfven de mest nitiska och redjiga lull tjenstemän.
Vi hafva derpå nyligen sell ett exempel i vårt eget land, då nemi. ett parti dukar, som bär i Stockholm förbjödos lill införsel, blefvq transporterade lill Calmar och der (ingo tillstånd att införas, emedan tullförvaltaren der ganska ursäktligt icke hade den vana vid dukars behandling, alt han kunde bestämdt säga deras värde.
Såsom ledamot af Gullia canal-direction, har jag dessutom en gång haft tillfälle alt se huruledes man i England kari få sina documcnter ställda på ett säll, som gör det obeskriflig^ svårt för en tulltjensteman alt coutrollera deras riktighet.
Directionen hade nemi. hos K.
M. sökt och erhållit tillstånd alt från England få införskrifva en machin till modell, men fann sig sedermera i behof af ännu en dylik machin, och sökle derföre tillstånd alt äfven fä införskrifva denna.
Innan detta tillstånd hann ankomma, hade likväl båda machinerna blifvit afskickade från England såsom en enda, och kommo på delta sätt hit.
Jag har dessutom vid behandlingen af Oresundska tullärendena i Köpenhamn haft tillfälle att taga kännedom om de ofantliga svårigheter, som uppstå för tull beha n d
I ige n af varor, hvilka ibland annat ständigt variera uti namn, så alt om man går en 50 år tillbaka, så får man söka i åratal i gamla handlingar för att i, geukänna dem.
Jag hemställer om man kan fordra af en tull - D cn 14 Januari e. m. 207 förvallare i en småstad, alt hail skall kunna bestämdt säga om det är hälften bomull i en väfnad eller ieke m. ni.
I andru länder, der man sökt gifva tu I l-con t rol lern a den största möjliga fullkomlighet, t. ex. England, har nian inskränkt införseln af sådana varor lill några få stora städer.
Jag vill icke nu ingå i några specialiteter, men anser mig böra antingen såsom conIrapropos. hemställa lill R. o. Adis antagande, eller 0111 det befinues lämpligare, såsom särskild motion väcka ett förslag, som deruti skiljer sig frän Ur Printzenskjölds motion, alt hans föremål var lux- och manufactur-varor, dä deremot mitt förslag endast afser coulrollen och lyder, sorn följer: alt R.
St. mätte hos K. M. i underd. anhålla, alt K.
M. läcktes inskränka tillåtelsen alt införa sådane varuarliklar, som lätteligen kunna förvexlas med tindra, hvilka antingen äro till införsel förbjudne eller belagde med högre lull, till sådana städer, der sakkunnig tullbetjening finnes att tillgå.
En invändning, som kan häremot göras, anhåller jag att på förhand fä besvara, nemi. att cn sådan inskränkning vore ett förnärmande af städernas stapelrätt.
Det kan likväl icke vara förhållandet, tv utom det ali den ekonomiska lagstiftningen tillkommer Konungen, så existerar redan cn sådan skillnad i liera afseenden emelian stapelstäderne t. ex. i nedcrlagsräiten m. ni.
Dessutom finnes det för närvarande en artikel, nemi. ull, som endast får införas till vissa hanmar, och när detta kunnat ske i afseende pä en vara, bör det lika väl kunna utsträckas till flera.
Jag anhåller, att hvad jag nu haft den äran att anföra, måtte lagas under II. o. Adis öfverläggning.
Ur von Hohenhausen, Michael Silvius:
IIr Rosen blad började sitt anförande med några anmärknir om den grundsats, sorn här af jag begärde ordet, för alt göra honom uppmärksam pä,., att Etsk. icke ogillar denna grundsats, utan endast hemställer, alt densam,- ma icke nu mätte förauleda till någon åtgärd.
Men Ur Rosen blad yrkade sedermera, att sjelfva frågan skulle tagas under öfvervägande, och jag kail för min del icke neka, all den har mångå skäl för sig i afseende pä coutrollen, ehuru saken i sitt utförande är förenad med liera svårigheter, i anseende dertill, att de särskilda stapelstädernas förmåner derigenom skulle komma all till en del inskränkas, men samma sak har likväl med andra artiklar förut ägt rum och existerar ännu för den grofva ullen.
Två verksamma medel till controller, försökta i andra stater, hvilkas tull-lagstiftning nått en viss grad af fullkomlighet och conseqvens, hafva hittills i Sverige varit, om icke okända,'åtminstone oförsökta.
Det ena af dessa är det, som af Hr Rosenblad blifvit på goda »runder förordadl.
Jag förenar mig med denne talare i den åsigt, ali ett af de verksammare medel till förekommande af tullförsnillning, jag vill icke säga lurendrejeri, skulle vara, om in - 26S Den 14 Januari e. ni. förseln af vissa arliklar inskränktes till ett färre antal hanmar.
Detta sätt är vederlaget, så sidt mig bekant är, i <le aldraflesta länder.
Det liar äfven i Ryssland länge ägt runi och anses der för ett af de verksammare medel alt förekomma tullförsnillning.
Det andra medlet, som visat sig verksamt, är det, att stränga föreskrifter lemnäs till de underordnade tullkamrarne, att i tvifvelaktig» fall, da varans beskaffenhet förefaller osäker, de icke få afgöra frågan, eller också skola afgöra den med stränghet emot den handlande, antingen hans rätt är mera eller mindre oklar, dä han alltid äger alt vanda sig lill Ofvertullstyrelsen och der, i läll tullkammaren va rit för sträng, erhåller rättvisa.
På detta sätt undvikes den efterlåtenhet och flathet, eller det illa anbragta medlidande, som ofta visas af underordnade tullkammare.
Men så snart tullkamrarne i alla rikets småstäder kunna afgöra alla mål, så följer det af sig sjelft, att många misstag skola uppkomma, på hvilka icke allenast Kronan blifver lidande, utan äfven näringarne.
Dä kanske denna punkt återremitteras, med anledning deraf alt Ulsk. afstyrkt införselns inskränkning till vissa hamnar, så anhåller jag, att äfven mitt yttrande mätte få åtfölja ålerremissen.
Hr Rosenblad har ön skat, all R. o. Ad. ville afslå Utsk:s betänk, och i stället besluta en und. anhållan hos K. M., att K.
M. mätte till vissa hamnar inskränka införselsrättigheten af sådana varuartiklar, som lätt kunna förvexlas med andra, som äro belagdc med högre tull, och [Ir Rosenblad har anfört exempel af åtskilliga macliiner, tyger m. m., som icke blifvit rätt förtullade, af brist på sakkännedom hos tulltjenstemännen.
Jag vill icke bestrida alt sådana misstag ägt rum, äfvensom alt den af Hr Rosenblad framställda grundsats är ganska riklig, men jag vågar hemställa till Hrr:ne, huruvida icke ännu större olägenheter, än de som för närvarande förelinnas, skulle uppstå genom en sådan inskränkning i stapelstädernas rättigheter.
Jag får i delta afseende erinra huru Ståndets flesta ledamöter under de föreg:de discussionerna om tullafgifterne yttrat, att man icke bör göra alltför stora förändringar, och detta vore likväl en af de största förändringar, som kunde vidtagas, ty det rörde alla de köpmäns existens, sorn på grund af den nu bestående ordningen hafva bosatt sig i de stapelstäder, som genom detta förslag skulle mista sin importrätlighet.
Detta skulle naturligtvis också sträcka sitt inflytande på hela rörelsen i dessa släder och orterna deromkring.
Jag vill icke bestrida hvad en talare här midt emot anfört, att tullförsnillningen derigenom skulle undertryckas, men jag skulle deremot tro, att lurendrejcriet i stället skulle ökas.
Man har nemi. sett, att förbud af vissa varors införsel framkalla stora lurendrejerier af dessa varor, och detta förslag åsyftar detsamma, som ett förbud för vissa städer, och skulle der medföra samma verkan.
Dessa skäl äro för mig tillfyllestgörande för alt yrka bifall till Utskts förslag i denna punkt.
Den 17 Januari e. fri. 301 jag vill påminna mig, år, blef, i följd af K. M:s nåd. beslut, ett circuliir utfärdadt lill tullkamrarne derom, att allt fönsterglas, som icke var absolut grönt, borde anses och förtullas som hvitt; och meddelades dem, till vägledning för omdömet, prof på sådant glas, som finge såsom grönt behandlas.
Jag har deraf anledning förmoda, att så beskaffade missbruk, eller rättare, ett sådant missförstånd, som Gr.
Cronhjelm trott, verkligen icke ägt rum.
Hr von Hartmansdorff bär fästat uppmärksamheten uppå, alt tullbehandlingen efter stycketal icke vore lämplig eller beqvämlig, och derföre satt i fråga, om icke äfven bär vigtbestämmelsen kunde tagas till grund för tu II beha rid lingen.
Jag bar länge varit af denna mening, och instämmer alltså med honom i berörde åsigt.
I sådant afseende torde, för bestämmande af vigtens förhållande till värdet, frågan om fönsterglas böra till Bevilln.Utsk. återremitteras, hvarefter tullhestämmelsen framdeles kan blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Lagerbjelke, Gustaf: De
Hrr, som ansett, att högre lull bör åsättas glasvaror, hafva som skäl dertill anfört det stora missbruk, som skall hafva ägt rum dymedelst att hvitt glas blifvit som grönt införtulladt.
Jag ber att få fästa dessa Hrr:s uppmärksamhet derpå, alt, enligt Gr.
Cronhjelms reservation, skillnaden i lull för hvitt och grönt glas pä samma qvantiteter blir precist densamma, som den varit, eller 10 r:dr, men enligt Utsk:s 15 r:dr, hvarigenom retelsen i det öfverklagade missbruket blir i samma mån större.
Jag kan således deruti icke se något skäl till förhöjning; men dä man yrkat äterremiss, pä den grund, att man med större säkerhet skall kunna förtulla ifrågavar. artikel efter vigt, sä vill jag för min del icke sätta mig emot delta yrkande.
Då jag uppgaf, att 928,000 skifvor grönt glas införlullats under ett är, så nämnde jag tillika, att detta skedde år 1842.
En annan talare har sedan yttrat, att för ungefärligen 1 ^ år sedan särskilda åtgärder blifvit vidtagna för att förhindra förvexlad införtu Ilning.
Dessa åtgärder hafva således icke kunnat sättas i verket förrän året efter det, hvarom jag talat; men jag får derjemte bekänna, att någon kunskap derom bar, mig veterligen, icke kommit Utsk. tillhanda, åtminstone hörde jag ej talas derom under öfverläggniugen i ämnet.
Föröfrigt och på de grunder, hvarå återremiss blifvit begärd, vill icke jag eller motsätta mig en sådan, men får tillika upplysa, i afseende å den 3:dje artikeln, nemi. glas, andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade, att för den vigtbestämmelsen är antagen och all den således ej kan komma i fråga att bli föremål för återremiss.
Ordföranden yttrade, att, i anseende lill den gång discussioneu tagit, det syutes nödigt, alt beslut fattades särskildt om fönsterglas, grönt, hvitt, och särskildt om glas af andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade. 302 Den 17 Januari e. m. R. o. Ad. hördes häruti instämma, hvarefter Hr Frih. o. Ordföranden hemställde, om R. o.
Ad. ansågo de i afseende på artikeln fönsterglas, grönt, hvitt, gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss af Utsk:s betänk, i denna del.