Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exc. först propos. å bifall till densamma, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. om återremiss deraf till Utsk:t, dervid svarades starka ja tillika med några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Sedan Lt. o.
Ad. återremitterat den första punkten, och då alla de öfriga stå i ett oafvisligt sammanhang med densamma, vore det endast att onödigtvis slösa bort tiden, att föredraga hvarje punkt särskildt.
Jag föreslår derföre att alla punkterna gemensamt föredragas och att derefter propos. framställes på hvar och en af dem. äfvensom att någon upläsning af alla dessa punkter icke må anses behöflig, såvida icke någon ledamot särskildt derom anhåller.
Sedan It. o. Ad., uppå gjord propos., bifallit hvad Gr.
Lagerbjelke sålunda föreslagit, framställde H.
Landtm, såsom föremål för öfverläggningen Utslots samtlige öfrige hemställanden uti förev:da Utlåt.
Då man genomläser de i fråga vide punkterna, finner man att de äro omedelbart utgångne från den af Utsk:t antagne grundsats i första punkten, att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen samt postskjutsen skola skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten.
Den diskussion, som här föregått, med ani. af denna första punkt, visar bäst de betänkligheter, som förekommit mot antagande af densamma.
Om Utsk:t nu i ani. af återremissen finner skäl att något, modifiera sina åsigter angide först föredragna punkt, synes mig också deraf vara en följd attalia öfriga punkter behöfva undergå en viss förändring.
Jag tror dessutom icke att någon diskussion öfver desamma är nödvändig, utan far jag anhålla om dessas återremitterande.
Jag bekänner upriktigt att, ehuru jag f6'8 D en 9 Juni f. ta. icke motsatt mig Gr.
Lagerbjelkes förslag, hvilket jag i hufvudsak anser riktigt, jag dock hyser vissa betänkligheter att. bland de många förslag, Utskd framställt, man skall kunna ihågkomma, hvilka punkter som behöfva rättas eller ieke. oell att således några svårigheter kunna upstå vid Betänkds afgörande enl. delta föredragningssätt.
Jag får derföre anhålla att hela Betänk:*, varder återremitleradt, för att, sedan Utskd tagit, de yttranden och åsigter, som inom representationen gjort sig gällande, i närmare öfvervägande, och i följd deraf upgjort ett bättre och ändamålsenligare förslag än det nu framställda, detta nya förslag må, i sina blifvande detaljbeslämnielser, i sinom tid granskas.
Hr Montgomery: Då B. o. Åd. beslutat återremiss af första punkten i detta Betänk., så är det. äfven min tanke, att de öfriga behöfva återremitteras.
De ega alla ett så nära sammanhang med den första punkten, att de deraf äro beroende.
För öfrigt innehåller Betänka detaljer, hvilka så mycket mindre böra granskas, som, då Utsk:t inkommer med nytt förslag i detta ämne, det är möjligt att ändringar i dessa detaljer kunna vara af nöden.
Jag anhåller derföre att hela Betänka återremitteras.
Afven jag anser att, sedan man återremit terat den första punkten, hvilken utgör grunden för hela Betänka, böra äfven detaljbestämmelserna återremitteras.
Jag har redan länge nog uptagit B. o. Ad:s tid under mitt förra anförande och vill nu derföre endast säga att jag skall till någon af Utskds ledamöter öfverlemna det förslag, jag upgjort till ny redaktion af några §§.
Lika med samtlige föreg:de talare, är jag äfven af den tanken att de öfrige punkterna bära återremitteras.
Bland desse punkter innehåller en att, sedan posthemmanen blifvit befriade från postskjutsens utgörande, böra dessa hemman vara skyldige att utgöra de onera, hvarifrån de hittills varit i sin egenskap af posthemman befriade.
Denna reform kan ganska vä! utföras, antingen förändring sker i gästgifveriskjuts eller ej.
Denna fråga är så till vida fristående, att den kan afgöras, om äfven de andra punkterna ej blifva det.
Ehuru jag visserligen anser att hela Betänka bör återremitteras, har jag dock velat fästa .Utskds upmärksamhet på, att man i denna punkt bör genom detta förslag komma till ett tillfredsställande resultat.
Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå framställd propos. blef hela den ifrågav:de delen af Utlåta till Utsk:t återremitterad.
På föredragningslistan i dag står LagUtskds Betänk.
N:o 28, ang:de viickla motioner om dels uphäfvande dels ock inskränkning af rättigheten att börda jord å landet.
Då det vore tänkbart att., efter föredragning af andre på listan befintliga mål, detta Betänk, först sent på afton företogs till behandling, och f)en 9 Juni f. m. da möjligen många af (lern, hvilka intressera sig för detta vigtiga ämne, ej hafva tillfälle att öfvervara afgörandet deraf, får jag anhålla att Betänk:t får främsta platsen pä föredragningslistan om Onsdag, för att då genast vid början af plenum behandlas.
Då, som jag tror, intet större Be tänk. står framföre LagUtsk:ts Betänk.
N:o 28, utom Konst.Utsk:ts Betänk. ang:de RiksStyrelsens förande i vissa fall, synes mig intet hinder löretinnas att LagUtsk:t.s Betänk, afgöres i den ordning det förekommer till följe af sin plats på föredragningslistan.
En så vigtig fvåga, som den ronde skjutsväsendet har, så vidt. jag kunnat förnimma, föranledt den förmodan, att nämnda ärende skulle uptaga såväl förmiddagens som aftonens plenum; och att således icke LagUtskds i fråga v: de Betänk, tinder eftermiddagen skulle komma att föredragas.
Då derföre möjligen många af dem, hvilka intressera sig för afgörandet af detta Betänk., icke i afton äro närvide, torde det vara lämpligast, att först om Onsdag företaga detta ärende till behandling och att detsamma då sättes först på föredragningslistan.
Ståndet f. n. vore öfverhopadt med riksdagsgöromfil och således något npskof i ärendenas gång icke vore möjligt, skulle jag med fullt skäl biträda Hr von Ehrenheims förslag.
Men då föredragningslistan är så liten och då denna fråga är af ganska ster vigt och betydenhet, vet jag icke, hvarföre man icke kan biträda Gr.
För min del anhåller jag om bifall till detsamma.
Sedan ölverläggningen om det af Gr.
Sparre nu väckta förslag ansetts fulländad, framställde H.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, propos. derå, att R. o. Ad. skulle besluta, att främst å föredragningslistan för det nästa Onsdag d. 13 dennes inträffande plenum skulle upföras LagUtsk:ts Betänk.
N:o 28, i ani. af väckta motioner om dels uphäfvande dels ock inskränkning af rättigheten att börda jord å landet; och sedan denna propos. blifvit med många ja jemte ett eller annat nej besvarad, förklarades ja hafva varit öfvervägande. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J/4 till 3 e. m.
In (idem, O. brakel. 170 l> • u 9 Juni r. in.
Lördagen den 9 Juni 1860- Plenum kl. 6 e. m.
Justerade» 2 prot.-utdrag för förmiddagens plenum.
Uplästes neli godkändes Bxped.Utskits under
N:o 70 nfgifne förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af Dess Nåd.
Propos. med förslag till förordningar, angide dels ändring i giillande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöfning.
Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Konst.- Utskits den 27 sistl.
Maj och den 6 dennes på bordet IagdeMem.
N:o 24, dels med utlåt, om K. Mits Nåd.
Propos. angide ändring i R.Fins och R.Oins föreskrifter om RiksStyrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt uprättadt förslag till Grundlagsändringar i berörde hänseende.
Utskits första hemställan, deri K.
Mits ofvanberörde Nåd.
Propos. blifvit afstyrkt.
Frih. von Payk ul 1, Johan Gustafi Konst.Utskit har visserligen ansett sig böra afstyrka K. Mits Nåd.
Propos. i ämnet; men detta har ingalunda varit derföre, att Utskit på något sätt ogillat denna Proposins syftemål.
Utskit har tvärtom i hufvudsaken godkännt det deri gifna Nåd. förslag, och endast till följd af några smärre bifrågor varit förhindradt att antaga detsamma i dess helhet.
Då den ifrågavide Nåd.
Proposm måste i oförändradt skick bifallas eller afslås, blef deraf en följd, att Utskit fann sig befogadt att afstyrka densamma.
Det var egentligen en enda omständighet, som vållade detta afstyrkande, att det nemligen i den Nåd.
Proposm icke var föreslaget, att då Regent skulle inträda i utöfning af konungamakten, han skulle styra »i Konungens namn.» Uti det K.
Förslaget fanns stadgadt, att StatsRådet skulle föra styrelsen »i Konungens namn»; merr denna föreskrift hade icke blifvit utsträckt till Regenten.
Utskit, som icke ansåg sig böra lemna tillfälle åt en Regent att föra styrelsen i eget namn, fann, uti detta förhållande, på sätt jag förut omnämnt, ett skäl att till R.
Stirs grundlagsenliga behandling öfverlemna det förslag, hvilket nu Ben H Jnni «. m. lil utgör förenaål för K. o.
Adis pröfning.
Utslct utgick härvid i frän den Åsigt., att det var stridande emot den monarkiska principen och den vördnad man var skyldig konungamakten, att icke städse regeringen fördes »i Konungens namn.»
Den uti 42 § R.Ein vidtagne förändring är endast en följd af de stadgande!), Utsk:t liar föreslagit.
Det gifves slutligan en liten skiljaktighet emellan den af K.
M:t afgifna samt den at Utslct föreslagna ordalydelse till 41 § R.Oin, hvilken olikhet grundar sig på en uraktlåtenhet att i den K. Propos:n införa ett stadgande, som är af Konungen och R.
St:r gemensamt antaget: att nemligen StatsRådets samtliga ledamöter äro berättigade att deltaga i sådane gemensamma öfverläg_rningar af Riks8t:n, hvarom i 4fi g R.O.n omförmäles.
Som det torde vara nödigt att vidtaga de uti npgifne fall af Utsk:t föreslagna ändringar i den K. Propos:n, får jag anhålla, det R. o. Ad. måtte antaga de af Utsk:t sålunda föreslagna bestämmelser.
Lagerbjelke, undertecknad meddelat den uplysning, att samtlige de öfrige RiksStm bifallit
Utsk:ts ifrågav:de hemställan, samt antagit det af Utsk:t uprättade förslaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, yttrade Gr.
Af den uplysning i ämnet, som Riddarh. Sekret:n nu meddelat, torde R. o. Ad. finna, att denna fråga nu blifvit för denna riksdag med R.
Stms rätt afgjord.
Då den förste talaren yttrat, att det hufvudsakligaste skälet, hvarföre Utskrt afstyrkt K.
Propos., var, att uti denna Propos. icke funnes bestämdt föreskrifvet, att Regent skulle styra »i Konungens namn», så ber jag att få i Ståndets minne återkalla, att, då K. M:t vid 1853—1854 årens riksdag aflat Propos. i ämnet, ang:de bestämmelse att, då Konung vore antingen af sjukdom eller resa utrikes förhindrad att sjelf varda regeringsärendena, den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnått 18 år, skulle, i stället för StatsRådet, föra RiksStyrelsen, — det icke heller i omförmäldte Nåd.
Propos. blifvit föreskrifvet, att Regent skall styra »i Konungens namn.» Icke desto mindre blef denna Propos. hvilånde till riksdagen derpå.
Vid sista riksdagen afslogs nämnde K.
Konst.Utsk:t upgjorde då ett nytt förslag i frågan.
St:r beslöto, att det sålunda upgjorda förslaget, som icke innehöll någon föreskrift att Regent skulle styra i Konungens namn, skulle blifva till derpå följande riksdag hvilånde.
Då således detta stadgande vid alla föregide tillfällen undgått R.
Stms anmärkning, borde man väl icke kunna säga, att detsamma föranledt till afslag a den K. Propos:n.
Emellertid, och då tre Stånd godkännt Utsk:ts åsigt i detta fall, samt Ut.sk:ts förslag, som i öfrigt är i fullkomlig öfverensstämmelse med K.
Propos., sålunda kan blifva hvilånde till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, har jag, för min del, ingenting emot, att afven detta Stånd fattar samma beslut som MedStånden. 172 Dan 9 J ani e. m.
Jag liar endast velat fästa upmärksamheteti derpå, att det fel, som man här klandrat, icke är så stort, som man nu frii mati! llt.
Jag får till en början för klara, att jag skall söka undvika all controvers, huruvida de uti den K.
Proposm saknade ord iiro af någon vigt eller icke.
Hvad derefter vidkommer den af Gr.
Lagerbjelke meddelade upgift rörande proceduren af dylika frågor, sä vill jag ej bestrida riktigheten af densamma; men tillåter mig dock erinra, .att om äfven R. o. Ad. vid denna och påföljande riksdagar skulle vara hugadt att bifalla ifrågav:de K.
Propos. i dess nuv:de skiek, så synes likväl, vid det förhållande, att de 3 öfrige Stånden afslagit samma Nåd.
Propos. samt antagit Konst.Utsk:ts förslag i frågan, sistnämnde åsigt utgöra det öfvervägande uttrycket af representationens tanke, eller att, med andra ord, representationen lägger en ganska stor vigt på de ifrågav:de orden; hvadan det är angeläget, för ärendets slutliga framgång, att de stå der.
Vid denna Nåd.
Propos:s behandling i Utsk:t, syntes ock berörde åsigt vara till den grad rådande derstädes, att jag tror det kuapt fanns flera af dess ledamöter än 3 eller 4, som icke gillade densamma.
För detta obestridligen högst vigtiga ärendes befrämjande ansåg Utsk:t tjenligare, att vidtaga de nödige befunne förändringarne, samt till R.
St:rs grundlagsenliga behandling öfverlemna det nu förev:de förslaget, än att söka vinna röstplural itet för den K.
Proposm, hvilken måhända sedermera icke blifvit af alla 4 Stånden antagen.
Jag har härmed velat vitsorda den verkliga benägenhet för saken, som förefanns inom Utsk:t, samt önskat ådagalägga att det var en klok beräkning af Utsk:t att icke oförändrad tillstyrka den K. Propos:s antagande.
Paykull anhåller således äfven jag, att R. o. Ad. måtte bifalla den nu föredragna punkten, äfvensom den derpå följande redaktionen.
I anledn. af de utaf Utsk:t anförda skäl får jag erinra, att det utaf syftemålet med denna föreslagna grundlagsförändring uppenbarligen synes följa, att Svenska och Norska gruudlagarne böra uti berörde hänseende, så vidt möjligt är, vara uti fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra, så till form som innehåll.
Uti den Norska grundlagen ingår en bestämmelse af den beskaffenhet, som blifvit följd uti den af K.
M:t föreslagna lydelse för 39 § R.F.
Att det vid sådant förhållande, och då vid 2:ne föreg:de riksdagar R.
St., såvidt de kunnat det göra, uttryckligen tillkännagifvit, att de ausågo merberörde bestämmelse uti 39 §:n öfverflödig, sannolikt skulle hafva lagts Regeringen mer till last, i händelse en bestämmelse af likartad beskaffenhet blifvit i förslaget införd, än att, på sätt nu egt rum, samma bestämmelse blifvit utesluten, tror jag att en hvar, som med opartiskt öga vill bedöma förhållandena, skall kunna öfvertyga sig om.
Den!)
Juni e. m, 173 Vidare liar man anmärkt, att uti 41 g RO., vid transsumering, den näst sista punkten blifvit utesluten.
Detta är ett förhållande, hvilket hr lätt att förklara, och som jag, för min del, hvarken kan eller vill försvara.
Anmärkningen är fullkomligt rigtig, men får endast läggas Expeditionshafvanden till last.
Man bör dock märka, att i fall icke något annat förekommit, som lagt hinder i vägen för förslagets antagande, så skulle.väl icke detta fel varit så svårt att rätta.
Att. vidtaga denna rättelse borde icke hafva varit förenadt med större svårigheter än de, som förekommit vid rättelser af lika beskaffade skrif- och collationerings-fel, som förefwnnits uti flera föreg:de skrifvelser från R.
St. och till li.
Det förslag, som Konst.Utsk:t här framlagt, är emellertid så nära öfverensstämmande ined K.
Propos., att det, efter min föreställning, är temligen likgiltigt, antingen det ena eiler andra antages.
Om nemi. i den 39 gm denna bestämmelse införes eller icke, är jag dock öfvertygad att thronföljaren eller regenten kommer att regera »uti Konungens namn.» så länge det finnes en fullmyndig konung; samt att det sålunda icke är af någon vigt, om förevide bestämmelse finnes i förslaget intagen elier icke.
Likväl vill jag, vid det förhållande att detta förslag af Konst.- Utskit nu blifvit framlagdt, icke bestrida bifall till detsamma.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att han, med anledn. af hvad uti förevide punkt föreslagits, samt under öfverläggningen yrkats, finge hemställa, huruvida R. o. Ad. afsloge K.
Mits ifrågavide Nåd.
Utskits uti sednare delen af Mern. framstälda grundlagsändringsförslag.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Utskits nu föredragna förslag, hvaremot någon anmärkning icke blifvit gjord, komme att, jemlikt. 81 § R.F., hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Föredrogs Konst.Utskits den 2 och 6 dennes bordlagde Mein.
Nio 32, med förslag till ändring i 14 § 3 morn.
R Om.
Cederström, Rudolfi Det är endast till följd af ett missförstånd, som mitt namn finnes uptagnt bland de Utskoltsledamöters antal, hvilka hafva reserverat sig mot förevide Mein.
Jag har inom Utskit allenast till dess protokoll velat tillkännagifva, att jag varit af skiljaktig mening i als. å motiveringen, hvilken, eldigt min tanke, icke behoft erhålla den utsträckning, sorn nu blifvit åt. densamma gifven.
Det heter nemi. pag. 10: »Utskit anser sig desto mindre kunna vägra sitt bifall till detina »nya utsträckning af representationsrätten, som sådant endast är »fortsättning' på en bana, som redan blifvit af R.
St. beträdd,» etc.
Efter detta ord »beträdda skulle jag vilja hafva punkt.
Den efter - 174 1)« n D Juni a. m. följande motiveringen, som R. o.
Ad. iir uti tillfälle att liisa uti Mem:t, kan, efter mitt förmenande, blifva föremal för olika tydningar, och synes mig. följaktligen vara i alla afset uden öfverflödig.
Hvad sjelfva saken beträffar, lärer det IlöHofl.
Ståndet finna, att då representationsrätt inom BorgareStit blifvit, tillerkänd de i städerna bosatte icke burskapsegande personer, som drifva yrke, äfvensom egare af hus och tomt, samt egare och innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo, hvilka icke äro frälsemän eller tillhöra PresteSlit, men i öfrigt innehafva förutnämnde qualificationer, så blir det en anomali, att icke samma rättighet tillkommer de till sistnämnde kategori hörande personer, i afs:de å val till Borgmästare.
Det är urvägenrödjande af denna anomali, som utgjort föremål för Konst.Utsk:s förslag i ämnet.
På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. ville låta delta förslag hvila till grundlagsenlig behandling.
Efter härmed slutad öfverläggning, förklarades ifrågavrde förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag Föredrogs ånyo Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskds den 2 och 6 dennes bordlagde Betänk.
N:o 93, i anledn. af väckta motioner i fråga om förändring af sättet för auktioners hållande i städerna, samt om nedsättning af auktionsprovision.
Den olikhet, som i dessa förhål landen framträder mellan de för land och stad gällande stadganden, är temligen i ögonen fallande.
På landsbygden har man rätt, att, vid deraf sig företeende behof, lå fritt afyttra sina effekter samt updraga åt hvem som helst att hvar sorn helst realisera desamma.
Säljaren eger derstädes att för auktions-medlens betalande bestämma den tid honom lämpligast synes.
I städerna åter, ligger allt detta uti Magistratens händer.
Af sistnämnde förhållande orsakas ofta för säljaren ganska betydliga olägenheter, för att icke säga förluster.
Utskit har, som mig synes, på temligen svaga skäl afstyrkt de uti berörda hänseende väckta motioner.
Det auföres, att som dessa angelägenheter äro af kommunal beskaffenhet, så böra de äfven af kommunen ombestyras; men det är just motsatsen, som motionärerna yrkat, eller att kommunerna icke vidare måtte få taga dessa åtgärder om hand, utan att det måtte bestämdt lagstiftas, huru härmed bör tillgå.
I annat fall kan icke den enskilda i städerna erhålla den fördel af auktions förrättande, som motionärerna åsyftat.
Vid auktioner i städerna lärer icke sällan händt, att resultatet deraf, till följd af proc. för förrättningen och medlens indrifvande, blifvit verklig förlust för den, som afyttrat sina effekter.
Mig har t. ex. berättats, att en person nyligen nödgats inropa en gård i en småstad.
Detta skedde, utan att lian egt tillfälle alt förskaffa sig kän - Den 9 Juni «. m.
I7ft nedom om alla speciel» förhållanden för det samhället; men, hvad hände?
Jo, att han vid auktionst ill fället blef averterad om den inropet åtföljande skyldighet, att erlägga en ganska dryg summa till stadsskolan, — en afgift, hvilken kommunen föreskrifvit.
Man måste vä! ändock medgifva, att slikt icke kan rubriceras annat än som temligen egenmäktig åtgärd.
Förev:de motioners syfte är att få denna godtyckliga beskattning inskränkt, att R.
St:r måtte deröfver afgifva ett. bestämdt Utlåt., och, så vidt möjligt är, befria individen såväl från dessa besvärliga och intrasslade omständigheter som Irån de dermed följande kostnader.
Jag kan, för min del, icke inse hvarföre icke i detta fall i afs. å slätterne samma förhållande bör tillämpas som i afs. ålandet.
Att möjligen något undantag för Stockholm i detta hänseende eger rum, kan möjligen vara nödigt; men hvad särskildt småstäderna beträffar, stödjer sig ilrågavule förhtde derstädes icke pä något stadgande, utan endast på gammalt bruk eller föråldrad praxis.
För det täll, att stadskominunerna handhafva dessa bestyr, borde väl ock, i sammanhang dermed, den för förrättningarne belöpande provision icke gå till några enskilda Magistratspersoner, utan till StadsKassan; — ehuru äfven detta är ett lörhtde, som jag skulle anse lör oriktigt.
Som jag anser denna fråga vara en princip-fråga, katt jag ej underlåta att begära återremiss derå, på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att inkomma med ett nytt Betänk., deruti verkliga skäl för eller mot återfinnas.
Den siste talaren har anmärkt, att det är en väsendtlig skillnad mellan föreskrifterna för stad oell pä landet rörande auktions hållande.
Deri har han lika rätt som det är välbetänkt, att en sådan skilnad förefinnes mellan i och för sig olika grundlörh.-den.
Det bör nemi. af en hvar med lätthet inses, att det ligger en omöjlighet uti att på landet inrätta några auktionskammare.
Det är således icke derföre, att förhållanderne iiro bättre gestaltade på landet, som en annan form för dessa förrättningars verkställande derstädes iakttages, utan derföre, att det är rent af en omöjlighet att få dessa förhållanden lika väl inrättade på landet som i städerna, då man nemi. icke kunnat införa auktionskammare på landet.
Att bevisa detta torde ej tarfva någon vidlyftig motivering.
Vid sådant förhållande återstår ingenting annat än att låta saken i detta fall hafva sin gäng på landet.
Den som vill hålla auktion, får derom, bäst han gitter, öfverenskomma med någon person; men detta har ock den stora olägenheten, att då man ofta ser personer, som hålla auktioner, komma på obestånd, så förlorar säl jaren, i följd deraf, vid sådana tillfällen dess hos kommissionären innestående fordran.
Detta inträffar icke i städerna, der auktionskammare finnas.
Icke heller är i allmänhet så mycket bättre pris att förrätta auktioner på landet än i staden, ty dessa auktionshållare på landet äro icke många i hvar ort och taga bra betaldt för sina åtgöranden.
Hvad åter städerna beträffar, finnes i allmänhet derstädes auktionskammare; och den vinst* desse lemna, faller verkli - Den 9 Juni e. m. gen, i eill. med den siste talarens önskan, staderna lill godo, dels derföre att auktionskammarens inkomster gå direkte lill StndsKassan, dels ock derföre, att ledamöterna af Magistraten »ro ullön tu med dessa inkomster, hvilket ovedersägligen bereder stiiderna e» besparing på annat håll, enär städerna i annat fall skulle med andra medel aflöna sina rådmän oller hvad tjenstemännen kunna heta.
För deri händelse den ene staden har dessa förhållanden sämre ordnade iin den andra, så är det upenbarligen den stadens fel, som icke ställt till bättre för sig; ty det beror ju |rå staden sjelf att ingå till K.
M:t med ett förnyadt förslag till auktions-reglemente, ifall nemi. icke samhället skulle finna sig nöjdt med det gamla.
Deremot tror jag att det skulle blifva ganska svårt att utfinna en slik författning, som vore passande för alla Svenska stiider.
Den händelse, som samme talare andro», eller att en person, som inropat en gård i en småstad, skulle sedermera fått betala en dryg afgift till skolhuset, kan jag, då ifrågav:de upgift endast blifvit i allmänhet meddelad, naturligtvis icke bestrida; men det synes vara troligt att den beror på något misstag, ty vanligen är det säljaren och icke köparen, som får betala auktions-proc:n.
Min öfvertygelse är således att dessa förleden icke kunna ordnas bättre än de redan blifvit det; och då, i händelse af nödiga befunna ändringar i speciella delar deraf, hvar och en stads-kommtin kan, efter sina särskilda förleden, upgöra ett nytt och passande reglemente samt derå begära K.
Mits Nåd. fastställelse, anser jag allt skäl förefinnes att yrka bifall till förevide Betänk.