Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån vid blifvande tillgång ända till, till exempel 300,ooq R:dr högst, emot säkerhet i deras alla Fastigheter, i de intecknade större fordringar, Canalen äger samt Bolagets öfriga lösa egendom, hvaraf åtminstone en del måtte kunna anses vara utaf värde.
På jag härmed föreslår, att för detta Lån som
Hypothek skall Den jo April. 601 lemnäs Inteckningar i Fastigheter, eller ock
Invisnmgar i lös pant af ett mycket större värde, äfvensom, än vidare, att Kongl.
Maj:t alltid först skall pröfva Lånets nödvändighet och att Bolaget derföre skall betala 5 proCentj ränta, tror jag mig icke utsatt för det påståendet, att hafva beredt Bolaget en ny förmån; men hvad jag befarar, är att mången i Östergöthland med lif och egendom kan få betala bestämmandet nu på ziffran af hvad , som för hvart framtida år skall kunna användas, utan möjlighet af någon hjelp i nödfall, i fall , som lätteligen kan hända, Wettern, Boren eller Roxen, okunniga om dessa af deras magtägande Landsmän fastställda ziffror, undergräfva, eller utbryta, något provissionelt emot deras vilda raseri ämnadt hinder.
Ej heller blifver Sedelstocken derigenom ökad, då denna Lånesumma, tagen af Discontens öfriga Fond, aldeles ej blifver något nytt Creditiv.
Jag anhåller att detta mitt yttrande må få åtfölja Utskottens Betänkande, vid den återremiss , som redan är begärd.
Herr af Wirsen, Carl Johan, uppläste ett så lydande anförande:
Det tillfälle, som mindre lyckliga händelser nu påkallar, gör det till en ytterligare pligt att framställa en oförändrad öfvertygelse uti ett ämne, hvari jag redan vid förra Riksdagen från detta rum tillkännagaf mina tankar,, Bea 30 April. det nemligen som nu är för handen till öfverläggning.
Mitt motiv är enkelt och rent:
Jag har annu aldrig haft n3got enskilt intresse att här bevaka, ej heller några andra Enskildras att iakttaga:
Varit
Agent tor min öfvertygelse allena, med känsla af pligt att tala der mitt yrke och mina insigter kunna det medgifva:
Ätt tiga och öfverlemna till andras mognare pröfning de ämnen, sorn ligga utom gränsen för min närmare kännedom.
Den öfvertygelse, som ledde mig, igenfinnes i mitt Anförande är 1815; jag inskränkte mig innom den gräns af ämnet, jag trodde mig kunna fatta och jag vågar hoppas att HöglofJige Ridderskipet och Adeln icke frsnkänner mig allt omdöme om egenskapeme och användandet af ett Vapen, vid hvilket jag ifrån min ungdom tj-nt och ännu tjenar.
Jag har sagt och säger ännu, stt om det medgifves att en Skärgårds-Flotta är nödvändig för Rikets försvar, och att denna Flotta bör vara stationerad på Rikets motsatta Kuster, så måste ove. dersageligen det lättasre Communications-sätt vara af nytta, som genom Canaleu uppkommer dessa Stationer emelian.
Och månne den tankan kan sägas sakna grund, som framställer möjligheten att denna Vatren-commumcation Håfven emellan, vid ett afgörande tillfälle tilläfventyrs kan bestämma Rikers öde:
Ett hundrade Norrska och någia och fyratio af Götheborgs Esquaders Skärgårds.Fartyg måtte ej vara utan De» so April, inflytande pä utgången af ett försök emot vära Östra Kuster; om dessa Flottor hastigt och med säkerhet kunna sättas i förening eller i Operatiors-tillstånd med härvarande Skär. gårds-Flotta och Flottan i Carlskrona; och en Fästning, en Depot i hjertat af Riket, hvil. ken ej uppfyller sitt fullkomliga ändamål utan Vatten-eommunication till Kusterna, måtte vara ett grundvilkor i Försvars planen, efter de förändrade gränsor Riket r.u mera erhållit.
Vidlyftigt behöfver jag ej utveckla detta:
I förra fallet erfordras blott en blick på Chartan, för att öfvertyga®, icke allenast om vådan, äfven i Fredens lugn, att med öppna Skär. gårds-Fartyg passera Cattegatt, jemte Skånes och Blekinges öppna Kuster, utan äfven om snart sagt omöjligheten deraf, då en Fiendtlig stor Flotta är mästare i Sjön.
De flästa af oss hafva sjelfva öfverlefva! exemplen då Rysk Flotta 1788 och Engelsk Flotta irdi stängde Sundet, och jag önskar att jag ej måtte öfverlefva den tidpunct, som synes nalkas, då Dantk Flotta skall kunna göra detsamma.
— I sednare fallet åter vädjar jag till hvar och en innom detta rum, och frågar om Gräns-Orter kunna anses för tjenliga Hufvud-Depotplatser och om det ej är af lika våda som derest Vapnen och Ammunition, hvilka fordrades för en Fästnings försvar, förvarades i Fästningens Retrenchementer eller Utanverk.
Man kan i förra fallet invända att samma Flotta, som hindrar en Skärgårds-Flottas passage
Den 30 April. omkring Sveriges Västra och Södra Kust, äfven hindrar dess utlöpande ur Canalen, men man erinre sig först den olika styrka det seglande större Fartyget äger på rymden emot den det äger i den täta Skärgården» der åter Canon, slupen återfår sin styrka, hvarigenom ett alldeles omvändt förhållande i detta afseende uppstår, och dernäst genom den omständighet att den Bloquerande Flottan, som måste hålla sig utom Kust-vidd och Canon-porté från den Kust han ej innehafver, icke kan hindia den Bloquerande att deboqchera och således icke heller att formera sig och använda sin styrka , och invändningen skall förfalla, ty ali den kraft som åstadkommas kan, är då vunnen, och längre lärer man ej kunna hinna.
På lika sätt kan roan i sednare fallet invända, att D». pot-platserne på Gräns-orterne kunna med Befästningar försäkras, men man glömme ej att dessa samma Befästningar i första anfallet Cerneras och Bloqueras, och att de intagne, komme att tjena Fienden till Tete de pont för Comraunication med eget Lands resourser.
Jag tror, i följe af allt detta, att
Canalen måste blifva af särdeles nytta i Militairiskt afseende, och att den i Mercantilt och Oeconomiskt äfven får ett stort inflytande derpå, tviflar jag lika litet. __ Den står midt emellan sådana allmänna Företag, som antingen hafva Production till omedelbar följd , eller som för Sjelfförsvaret äro nödvändige, utan att gifva något igen.
Götha Canal verkar nemligen i framtiden vigtigt för bägge dessa föremål:
Att Den 30 April.
605 den deremot af samtiden skall kännås blott i sin tryckande egenskap, är en naturlig följd deraf:
Den delar deruti lika öde med andra som föregått.
Emedlertid och huru än detta stora Företag må anses, och ehvad denna nytta i störte eller mindre förhållande än må af samtid och efterverld skördas, så skåll jag för mitt del i sakens närvarande skick och sedan Arbetet så långt avancerat icke upphöra att önska dess fullbordande.
Jag bar under detta Riksmöte af en värd Ledamot innom detta Stånd, Herr Roos, blifvit åberopad att bestyrka, att ett Fartyg af yo Lästers drägt, med största svårighet kunde bringas genom Trollhätte Slussar, och att således den uppgift, att Fartyg af större drägtighet kunna begagna Canal-farten, skulle vara felagtig.
Jag var vid detta tillfälle ej närvarande och bör derföre nu tillkännagifva, att Herr Roos rigtigt anfört, att jag fört ett Coopvaerdie* Fartyg, sorn var byggdt uti Venern, och jag
Vill äfven påminna mig att jag hörde nämnas att det med svårighet,i hänseende till sin bredd, kunde bringas genom Slussarne:
Att det var af femtio
Lästers drägt erinrar jag mig ock tärnmeligen säkert, men att jag lastade Fartyget för att gå till Lieth i Skottland, och att destination derifrån var till Medelhafvet, ehuru Expeditionen, i anseende till Krigs-oroligheterne med England,1 som utbröto 1801, inställdes, då jag i stället emottog Befäl på CanonSluparne i Götheborg, är hvad jag med visshet mins, och att detta Fartyg sedermera gjordt 6o6 Den 30 Afri, resor på Medelhafvet, känner jag.
Fartyg af denna storlek kunna förena egenskapen att besegla alla Haf, med den att passera Car.alen är foljagteligen ett Factum, och likasom jag således anser Herr Roos med sin framställning hafva gifvit ett stöd för Canalens nytta j Mercantilt afseende, emedan säkerligen många hafva tviflat att jo Läster» Fartyg, med den construction 3tt de tillika äro hvad man kallar Sjö-Fartyg, kunna göra bruk af Canal-farten, likaså lärer mm af denna framställning icke böra göra den slutsats , det icke Fartyg ined ändå större drägtighet kunna construerss för detta dubbla ändamål, hellst man i cet afseendet har tillräck lige bevis i de, som af Holländska Nationen allmänt nyttjas just af det skäl, att de för Canal- och Sttöm farter tillika äro ämnade, ehuru det får medgifvas, att efter vårt och de fläste Natione s antagne och bruklige Constructionssätt för Köpmans Fartyg j allmänhet, som äro ämnade att besegla stora Ocean, icke större än på sin höjd det nyssnämnda kan begagna CamJen.
Jag har äfven hort framställas den önskaft och tillstyrkan att Canal.Arbetet måtte inskränkas och slutas med sammanbindandet af Sjöar ne Venern och Roxen; jag vågar deremot tillstyrka, att Arbetet mätte fortsätta» efrer den Plan, som uppgiordär, och följd blifvit
Går ej sträfvandet derhän att sammanbinda Håfven, så är allt stort Nationelt ändamål iörfelat och Riksens Stander skola då med rättvisa ådraga sig Samtids och Euervelds förebråelse att haf - Dm 3 o ApriQ 607 v* betungat Nationen och uppmanat enskilte Medborgare att ingå i företaget.]
Att man derjemte också sagt, att en Fiende tiil sin nytta skall kunna begagna Canalen, styrker just sanningen att Canalen medför nytta i Militairiskt afseende, och om vi eiler flen» der deraf skoja hämta den största:
Vi eiler de hafva lättast att förstöra den till begagnande för hvarandra, lemnar iag till hvar och en att bedömma.
Jag hade ej den äran att vara Ledamot af något Riks-Stånd då Canalen beslöts, och har sålunda lika litet deruti som uti sjelfva entreprisen tagit del; men med smärra skulle jag se detta stora Verk förvandlat till ruiner, hvilka ännu skola tala för den sednaste Efterverld om en bristande National-kraft, underdel att tiil glömskan längesedan hade öfvergätt den nu för handen varande egentliga striden, antingen öfverspänd idée i Företagets anläggning eller vaklande grundsatser och åsigter hos de beslutande, må taga på sig ansvarigheten för detta i sådant fall lika anklagande som varnande minne.
En ädlare strid är den, att midt under känslan af behof och bekymmer, haldre kunna medgifva en försakelse och fördraga den närvarande tidens betiyck för den kommande tidens förebråelser. -—
Det är ingen tvifvel derom, att Götha Canal fullbordad skall blifva bland de yppersta minnen på vär tids redbarhet, —4 och nekom ei att detta minne göres oss behof.
— Häf jnoom desse, murar finnas så éo8 Den 30 April. många till vår föresyn __ med värma och tacksamhet kan man derföre ej förblifva kallsinnig för en annan tids omdöme.
— Man beböfver ej antal i Anor att hysa dessa tänkesätt och de måge således vara tillåtne att yttra, äfven af den yngsta bland Eder, Mine Herrar! som för öfrigt känner inga andra anspråk än dem, han med visshet kan göra och nu vägar begagna, då han appellerar till detta vördade Stånds rättvisa och Fäderneslandskänsla, med sin hemställan att sådant beslut må tagas, som försäkrar Götha Canals fullbordan.
Anhållande jag alltså, att förra Ständers Beslut, som åsyftadt ett snart fullbordande och som åsedt Actie-ägames billiga fordringar, må blifva beståndande, och prolongerat till nästa Riksdag samt detta Utskottets För» slag således återremitterat.
Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, anförde skrifteligen:
Uti alla enskilta förhållanden fordras ordhållighet såsom en ovilkorlig pligt; vid allmänna ärenders behandling tyckes mig, att samma bör äga rum. 1815 års
Ständer hafva anslagit till Götha Canal-byggnads acheverande 300,000 R:dr B:co hvarje år, till och med är 1820.
Samma Ständer hafva tillbudit för Götha Canal Disconts då återstående Octroy 150,000 R:dr B:co hvarje år.
Ett vägrande af nu varande'
Stander till allt detta vore icke conse'- (jvent, Ben $o April. 609 qvent, och en motsats af hvad man ovilkorligt kräfver uti alla enskilta förhållanden.
Åfveti i politiskt afseende vore detta, efter min tanka, orätt, emedan våra Grannar af en sådan in» conseqvence kunde göra sig ett tvetydigt begrepp om vår ordhållighet; de kunde från dpt ena till ett annat göra jemförelse till vigtigare förhållanden; monne icke derföre man bör visa dem, att uti våra nationala beslut ligger redlig Svensk ordhållighet?
Synes mig, att med afseende på sjelfva national äran, Riksens nu varande
Ständers ögnamarke härvid bör fästas, om det ock skulle gälla en kraf» lernas större ansträngning, Anse vi nu möjligt, att detta företag varit för stort, för att icke nu och i alla tider betraktas såsom National-företag, skulle det nu, fast icke alldeles öfvergifvas, få ett så ringa Anslag, att det icke kan fullbordas; så är det svårt att förutse efterverldens omdöme, inför hvilken de qvarlemnade jordhögarne och djupa grafvarne skota secler ifrån secler vittna, att den Generation, som lemnat dessa märken efter sig, har företaget antingen af öfvermod beslutat, eller af vanmagt öfvergifvit, och då vi förutse detta omdöme, så synes mig, att vi åtminstone borde bevara för oss hedern af att hafva handlat ståndaktigt, och icke såsom vankelmodige ynglingar låtit en och samma sak kasta oss från den ena ytterligheten till den andra.
Prof, V B. 2 Afd. 77. 78.
Den jo April.
Om Götha Canal-Discont för sin återstår ende- Octroy-rättighet skulle sakn* hvad 1815 års Ständer så ädelmodigt offererat, huru och på hvad sätt skulle då de många olyckliga Actie» ägarne få sin nedsatta ränta?
Jag inser svaret, som blir, hvarföre sago de sig icke bättre före?
Jag vidgår äfven detta, men hemställer, om icke omständigheter stundom förändra allt, äfven då, när den strängaste Lagskipning är i fråga.
Som bekant är, hafva Actie-ägare til! mångens olycka redan insatt 60 proCent af tecknadt Capital; skulle de nu sakna all ränta, hvilket hårdt slag för mängden af Actieägare; som med ringa tillgångar, och kanske med lanta Penningar, tecknadt sig vida öfver förmågan, härtill Jockade af hoppet att åtminstone aldrig kunna sakna räntan, och i öfrigt af de goda aspecter som för framtiden visade sig uti ett Verk, hvilket Konung och Ständer gemensamt uppgjort.
Mången har genom inbetalning å Actie-Capitalet minskat, eller, om jag så kan yttra mig, förspillt det tarfliga bröd, hvaraf dess Famille förut kunde nära sig.
Jag vågar derföre till detta upplysta
Stånd, som tner än en gång behjertat likars nöd, hemställa, om icke genom uppfyllandet af rgiy års Stånders beslut och tillbud, äfven den enskilta räddningen kan förenas med Nationens allmänna fordran.
På dessa skäl ehuru af mig svagt anförde, får jag ödmjukast hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla om återremiss af Utskottens Betänkande, och att detta mitt anförande mitte åtfölja remissen.
1Den 30 April. 611 Herr Påhlman, Otto Fredrili T;ll en början anhåller jag att få besvara en anmärkning, sorn jag höft yrtras directe mot mig, 1 afseende på hvad jag för några dagar sedan här sagt om den mening, jag och flere i3»S i sammansatta Utskottens Beredning framställt, rörande ersättning tili Göt lia Canal-Bolag för den återstående Discont-Octroytiden.
Man har orätt citerat mina ord:
Hvarken hade Riksens Ständer lofvat eller ens något Utskott föreslagit en sådan ersättning.
Men såsom ett nödvändigt vilkor innan ett dylikt Förslag kunde för Ständerne framläggas, måste man underrätta sig om Bolaget ville deri irgåj då svarade den ä Bolagets vägnar närvarande Directeur, Commerce-Rådet Santesson, att ehvad ersättning Riksens Ständer ock måtte lemna för Bolagets återstående Discont-Octroy, borde de aldrig vänta sig se Canalen fullbordad i den händelse att
Discont-rättigheten blefve skiljd frän Götha Canal-Bolag.
— En sanning, som flere ännu lefvande Personer, som då ^voro Ledamöter i Utskottens sammansatta Beredning kunna intyga.
Man har tält om Contract, som Stats- oall Banco-Utskotten nu skulle ämna bryta:
Jag vill uppgifva vil koret! i detta Contract Å
Bolagets sida var vilkoret att bygga Canalen mot rättighet att begagna en Discont, hvaraf vinsten skulle till Canal-Arbetet användas: hvaremot Staten förbandt sig att gifva ersättning för den jord, som genom Canal-anläggDingen borttogs.
Vid xfci? års Riksdag beviljad® Riksens Stan - Den jo April. der ytterligare ett Arbets-bidrag af 300,000 R.-dr ärligen, icke på grund af något Contract utan såsom en följd af Riksens Ständers önskan, att i möjligaste måtto understödja företaget.
Riksens Ständer hafva således gjordt vida mer för Bolaget än som någonsin blifvit det försäkradt och kunna ej beskyllas att kränka Contractet, äfven om Riksens Ständer nu icke skulle finna sig vid att gifva ersättning för den Discont-rättighet, hvilken Bolaget icke mer kan begagna.
Deremot har Bolaget ännu ej uppfyllt Contractet å sin sida, och det sker ej lörrän Canalen blifver färdigbyggd.
Då man 1815 erbjöd Canal-Bolaget en Summa af iyo.ooo R:dr i ersättning för dess
Discont-rätt under de återstående åren, så var grunden dertill ingalunda den, att man ansåg
Discont-vinsten möjligen kunnat uppgå till detta belopp, iren deremot den att man * dde reda och ordning i Penninge-väsendet ej kunna för dyrt köpas.
Dessutom var det sedermera anslagne Byggnads-biträde af 300,000 R:dr, då ännu icke af Riksens Ständer beviljadt. —- Bolaget hade dessförinnan ej rättighet att begagna annat ä/\
Discont-behällningen till gräfningen; och lärer således ingen rubbning af något Contract genom Förslaget innom Utskotten varit å bane.
— I sednare rummet stod frågan om huruvida Riksens Ständer dessutom ville uppoffra på ett företag, hvars fortgång icke rättfärdigat uppgif terne vid dess början.
Den jo April. ej medgifva att Stats- och Baneo-Utskottens Ledamöter hvarken då eller vid närvarande Riksdig, gifvitfanledning till den förebråelsen att hafva velat kränka ett ingånget^ontract. —•
Vid detta tillfälle kan jag ej undgå betyga mia fägnad deröfver, att samma värda Ledamot, som, då frågan om
Discontens försträckning till Arbets-Cassan af 1,100,000 R:dr, här sednast förevar, kallade den af Utskotten föreslagne
Discont-utredning för Våld och Röfveri, nu behagat inskränka sig till den lindriga benämning af ojördelagtig utredning.
— Om man kan visa genom på Mathematisk visshet grundad Calcul, att ingen tillgång till bristens fyllande finnes; så torde det ock befinnas mindre våldsamt, att icke vilja erkänna denna inbillade tillgång för någonting verkligt 5 om det är sannt att många skulle komma i saknad af ett tarfligt bröd för sitt visade nit att bidraga till Canal Byggnaden , så är det en ökad anledning för Riksens'Ständer , att icke på detta företag obetänksamt förspilla Fäderneslandets tillgångar, och att tillse det de som irgen del hafvauti den nitfulla Speculationen, icke också måtte sakna bröd för att ersätta de förras missräkning.
Det är för öfrigt stor skillnad emellan att lemna Arbetet åt sitt Öde — och att understödja det efter förmåga} — det förra är ej min mening.
Jag tror likväl icke att 300,000 R:dr årligen är ett så obetydligt biträde, att Riksens Ständer kunna ådrag* sig någon förebråelse att hafva vågat för litet, för att under - 614 Den 30 April. stödja det sa kallade Storverket.
— Jag kan ej annat än iterera hvad jag förut yttrat, altman vid bedömmandet af Götha Canal, sällan får se de framställe påståenden grundas på hvad Rikets ställning medgifver utan blott på Contract —■ och på fordringar hvars till fredsställande man icke tror sig ens böra sätta j fråga.
Man skulle nästan tro att Götha Canal Direction med sina medarbetare och icke Riksens Ständer ägde beslutande rätt.
Här är nu egentligen ej fråga om Discont» utredningen.
Den utgör föremål för ett serskildt Betänkande.
Närdetta återkommer, blifver tillfälle att pröfva om Götha Canal kan ha rättighet till ersättning för dess förlorade
Discont-vmst:
Jag tror att ersättnjngs.ansvaret ej kan genom någon
Lag principe sträckas till andra än d^m, som vant vållande till förlusten, och om Riksens Stan ler ej åstadkommit Canalens förlust, lärer ingen
Domare kunna åJägga dem att densamma ersätta.
Jag medgifver gerna att det vid förevarande Betänkande intagne förbehåll, att ej erkänna någon ersättning för
Disconren varit öfverflödigt; meij då man sett allt hvad som blifvit beviljat, alltid tagits såsom fordringar, trodde jag och flere i sammansatta Utskottet det vara nödvändigt itt afven göra detta förbehåll då man beviljade Byggnads-biträdet.
I den tanka samma värde Talare framställt, att Styresmannen för Götha Canal-Anläggning spelar ett högt Spel, instämmer jag De» 30 April. helt och hållin Jag önskar blott itt detta Spel ej må bli så högt, att Banquen sluteligen icke förmår att liqvidera Betarne.
Då Grefve Spens, Herr Wirsén och Friherre
Falkenberg så fullkomligen öfverensstämmande med min mening yttrat sig i detta ämne, behölver jag ej motivera de skäl, »om föranlåta mig att äfven anhålla om återremiss af Utakpttens Betänkande, utan anser jag mig endast böra göra några anmärkningar i anledning af Friherre PfeifFs nu afgifne yttrande:
Bemälte Friherre har yttrat, som skäl e« mot Götha Canal-Arbetets fortsättande, att Sve«? rige genom Regerings och Folks förenade bemödanden varit fordom nog försvarat, och således äfven uti framtiden kunde blifva det.
Jag får anmärka, att Millioner Svenskar i Secler lefvat och försörjt sig under Närings-tvång och Handels-tvång; men Svenska Folket nu, det oagtadt, påkallar deras upphäfvande; ett bevis på, att tidens fordringar ej böra misskännas; att alla Nationers framsteg i sätten att sig försvara och underhålla, åkalla allt kraftigare åtgärder hos oss.
Hvad angår en större nödvändighet att öka Embets- och Tjenstemäns Löner, än fortsätta Götha Canal-Arbetet, lärer detta skal försvinna, sedan allmänna öfvertygelsen hunnit blifva, att de äro för talrika och således af detta skäl ej nog lönade.
Om de utgifter de$s - 6x6
Den 30 jfprif. utom som Nationen gjorde till Löners förö» kande, endast föranledde några större Summors placerande emot höga räntor i Petersburg eller säkrast i Hamburg och London, vann Landet ej derpå så mycket, som på ett stort Arbete, hvilket utspridde Penningar i Landet; ettsätt att uppmuntra Näringar, som i närvarande tid, då företag för de flesta Näringar saknas, är af största nytta.
Hvad angår Friherrens äfvensom Herr Påhlmans afgifne yttrande, att Götha Canal-Arbetet bör långsamt bedr/fvas, tror jag att dessa värde Talare, vid bedömmandet af ett Natio nalt företag, förgätit National-lynnet.
Det är äddt men lifligt. —•
Under ett luftstreck, sorn hastigt förändras; uti ett Land , som starkt alväxlar till utseende och natur, der Ynglingen uppklättrad pä fjället andas fritt, och skådar rundt om sig nya Caractairer; der han neråt dalen ser fallets raska bölja skynda undan sig, der med ett ord, allt är häftighet, liflighet, der måste Folket vara häftigt och lifligt, fordrande snara resulrater, dömmande kraften efter dess första verkan.
Hvarföre ej då inse, att ett sådant Arbete, bör så snart som möjligt, fä visa de följder det kan åstadkomma.
Jag har förut yttrat min öfvertygelse i hufvudsaken, och jag anhåller således att dessa mina anmäikningar måtte få åtfölja Friherre Pfeiffs yttranden.
Förmodeligen hade en väntad vinst mera an» Den 30 April. del i den täflan att deltaga i Canal-Bölaget är 1809, än begäret att bidraga till det Allmännas gagn och nytta; man uppoffrar icke vanligtvis flera tusende R:dr i sådana fall , ännu mindre köper man af andra den äran att få visa sig som Patriot; detta skulle dock hafva handt, då man tillhandlat sig Actier med uppgäld. 1812 började redan töcknet att skingra sig, många drogo sig försigtigtvis ur spelet, och 1815* sedan det var tämlig säkert uppdagat, att hvarken i Oeconomiskt eller Mercantilskt afseende något gagn var att vänta af detta företag, vardt man nödsakad framställa saken från en annan synpunct, nemligen den Militairiska, för att derigenom förskaffa sig ett mägtigt understöd.
— Detta lyckades.
Den Militairiska nödvändigheten af denna Canallemnar jag derhän, den förekommer mig mycket problematisk, hellst då jag betänker att Sverige i Secler försvarat sin sjelfständighet utan någon Canal.