Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Plakat om fyra allmänna, solenna tacksägelse- faste- bot- och böndagarna som över hela Sveriges rike och alla Sveriges krona tillhöriga och underliggande furstendömen, land och herrskaper, högtidligen hållas och begås skola i nästkommande år 1822.
Stockholm den 1 december 1821 Vårt faderliga hjärta var någon tid bekymrad över Vår älskade sons vacklande hälsa.
När faran är överstånden har Ni livligt deltagit i varma lov- och tacksägelser.
Vi räkna som försynens välgärning, då Vi omgivna av Vårt trogna folk kunnat uppresa en minnesstod över Vår store högstsalige fader, som inför efterkommandes ögon skall framställa de yttre dragen av en mild furste, fäderneslandets återställare, vars förtjänster aldrig kan utplånas ut svenska hjärtan.
Ni deltar också i Vår tillfredsställelse att frid råder runt Våra gränser, rika skördar har belönat odlarens möda och då en svår missväxt inträffat i de nordliga landskapen satt Oss i tillfälle att avhjälpa densamma.
Gläds åt de lagar som skyddar er och lyd dem.
Erkänn Våra faderliga omsorger om Ert väl och upplyft Edra tacksamma hjärtan och trogna förböner till den Allsmäktige, från vilken allt gott utgår.
Av Er, älskade undersåtar förväntar Eder konung, att ni visar sådana tänkesätt, som överensstämma med det ljus försynens välgärningar upptänt.
Vi kallar er till templen på de allmänna Bättrings- och Bönedagarna som inträffa den 3 mars, 28 april, 16 juni och 20 oktober 1822.
Vi befaller alla, som inte är hindrade av sjukdom eller annat oundvikligt förfall att på dessa dagar tidigt och enhälligt träda upp i Herrens Hus och lyssna till de förordnade texter, psalmer och lovsånger.
Vi har befallt Våra övervakare att hålla noga tillsyn, så att ingen bryter eller överträder.
I alla församlingar kungörs tiden i god tid, så att ingen kan förebära okunnighet.
Vi förbjuder strängeligen all handel med kramvaror och alla slags drycker.
Både säljare och köpare bötar.
Böterna fördelas så att 1 / 3 tillfaller närmaste hospital, 1 / 3 de husarma i församlingen och resten sockenkyrkan.
Den som inte förmår erlägga böterna häktas och spisar där fyra dygn på vatten och bröd.
Stockholm den 1 december 1821 CARL JOHAN Följer bönedagstexterna för år 1822.
Kungörelse angående de om Härads- och Bergsnämndemäns skjutsningsfrihet utfärdade nu gällande författningar.
Stadgandet om konungens röster i högsta domstolen i § 21 ersattes 1909 med stadgandet om lagrådet.
1809: Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfwas och afgöras af Fem Ledamöter, så ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense.
Ej må flere än Åtta Ledamöter, Fyra Frelse och Fyra Ofrelse Män på en gång tjenstgörande wara.
Uti alla mål, som hos Konungen i statsrådet förekomma, skall protokoll föras.
Där rikets säkerhet eller eljest synnerligen viktiga skäl kräva hemlighållande av mål, som angår rikets förhållande till främmande makt, skall över målet föras särskilt protokoll.
Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, varom i 106 och 107 §§ vidare stadgas, ovillkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta.
Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot rikets grundlag eller allmän lag, åligge det då statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar däremot göra.
Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §.
nämnde Titlar bewiljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hwars lopp den nya Bewillningen af Riksens Ständer fastställd blifwer.
§ 100.
1809: Justitiä-Ombudsmannen åligge, at wid hwarje Riksdag til Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förwaltning af det honom förtrodde Embete, samt deruti utreda Lagskipningens tilstånd i Riket, anmärka Lagarnes och Författningarnes brister och upgifwa förslag til deras förbättring.
Stats-Ministrarne innehafwe Rikets högsta wärdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill.
Stats-Minister eller Stats-Råd må icke tillika annat Embete utöfwa, ej eller några inkomster deraf uppbära.
1809: Uti alla mål, som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skal Protocoll föras.
De tilstädes warande Stats-Ministrar, Stats-Råd, Hof-Cantzleren och Stats-Secreterare eller de, som desse sistnämndes tjenster förrätta, ware owilkorligen förbundne, at sine meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet, at allena besluta.
Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, at Konungens beslut wore uppenbarligen stridande emot denna Regerings-Form eller Rikets Allmänna Lag, åligge det då Stats-Rådets Ledamöter at kraftiga föreställningar deremot göra.
Der någon serskild mening icke blifwit til Protocollet anförd, anses de närwarande hafwa styrkt Konungen til det beslut Han fattat.
För Rådslagen skola Stats-Rådets Ledamöter wara answarige, såsom i 106.
I dessa fall tillkommer Konungen att, efter samråd med de av riksdagen valde fullmäktige i riksbanken och fullmäktige i riksgäldskontoret, annan riksdagsort utsätta och kungöra.
Om riket kommer i krig och krigsförhållandena så påkalla skall riksdagens krigsdelegation träda i riksdagens ställe.
Krigsdelegationen kan även, om statsministern och minst sex av utrikesnämndens ledamöter äro ense därom, träda i riksdagens ställe, om riket hotas av omedelbar krigsfara.
Konungen och krigsdelegationen äger var för sig besluta att riksdagen skall återtaga sina befogenheter.
Kan till följd av krig, vari riket befinner sig, rikets styrelse icke föras efter vad i denna regeringsform stadgas, äger riksdagen eller dess krigsdelegation, där denna trätt i riksdagens ställe, till rikets skydd och krigets slutförande förordna, huru riksstyrelsen skall förestås.
Skulle till följd av krig, vari riket befinner sig, varken riksdagen eller dess krigsdelegation kunna fullgöra sina uppgifter, skola till rikets skydd och krigets slutförande de uppgifter, som ankomma på Konungen och riksdagen samfällt eller på riksdagen allena, handhavas i den ordning, som stadgas för regeringsärenden.
1809: Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §.
nämnde titlar bewiljat, skola utgå i fem år, räknade ifrån och med det årets början, som infaller efter det, då Bewillningen faststäld blifwit.
Ej må någon riksdagsman under tilltal ställas eller sin frihet berövas för sina gärningar eller yttranden i denna egenskap, utan att den kammare, till vilken han hörer, sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt.
Ej heller skall någon riksdagsman kunna förvisas från den ort, där riksdag hålles.
Skulle någon enskild man eller någon kår, militär eller civil, eller ock någon menighet, av vad namn de vara må, antingen av egen drift eller med anledning av befallning, våldföra riksdagen, dess kamrar eller utskott eller någon enskild riksdagsman, eller störa friheten i deras överläggningar och beslut, vare sådant, där det ej är högförräderi, ansett som uppror; vad om försök, förberedelse eller stämpling till uppror eller underlåtenhet att avslöja sådant brott är stadgat äge jämväl motsvarande tillämpning.
Det ankommer på riksdagen att i laga ordning låta beivra förbrytelser, varom här är fråga.
Bliver riksdagsman, under tid då session pågår, eller under resa till eller ifrån riksdagen, när man vet honom i sådant ärende stadd vara, med ord eller gärning ofredad, gälle därom vad angående våld eller förolämpning emot Konungens ämbetsmän, i eller för ämbete, i allmän lag stadgat är.
Alla regeringsärenden, med undantag av sådana, som i 15 § omförmälas, skola inför Konungen i statsrådet föredragas och där avgöras.
1809: Ej må Konungen fatta något beslut i de mål, hwaröfwer Stats-Rådet höras bör, derest icke Tre af Stats-Råden, jemte wederbörande Stats-Secreterare, eller den hans tjenst förrättar, tilstädes äro.
Stats-Rådets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfwerwara alla mål af synnerlig wigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade Föredragnings-Listor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets Allmänna Styrelse röra.
Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena wäckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfwerlemnas till behörigt Utskott, som ege, att dem utreda och deröfwer sig yttra.
Utskottens Förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsattser.
Göras derwid i Ståndens Plena sådane Anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utskottet del af desse Anmärkningar, för att derefter Förslagen ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt Förslag till Stånden återkommer, då ege de magt, att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta.
Frågor om förändringar af Stadganden i Grundlagarne warda på följande sätt behandlade: Tillstyrker Constitutions-Utskottet hwad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition; warde Utskottets yttrande wid samma Riksdag öfwerlemnadt till Riksens Ständer, hwilka wid densamma må derom kunna öfwerlägga; men icke wid densamma besluta.
Göras i Riksens Ständers Plena icke några Anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande; hwile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hwaröfwer först wid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75.
Riksdags-Ordningen.
Göras åter i Riksståndens Plena emot Utskottets yttrande Anmärkningar; blifwe de, hwilka hwarje Riks-Stånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänwisade.
Utskottet åligge då, att samtelige Riksståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Krigsmakten till häst och fot såväl som båtsmanshållet av rotering och indelning förbliver vid de med landet och städerna upprättade kontrakter och indelningsverk, vilka till deras huvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och riksdagen finna nödigt någon ändring däruti samfällt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungs och riksdags sammanstämmande beslut, tillkomma.
§ 89.
1809: Uti Riksens Ständers Plena må frågor wäckas om förändring, förklaring och uphäfwande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna Hushållning röra; om sådane nya Lagars stiftande samt om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, hwilka frågor skola til utredning af Allmänna Beswärs- och Oeconomie-Utskottet förwisas.
Riksens Ständer äge dock icke magt at i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, at hos Konungen anmälas, och hwarå Konungen, sedan Stats-Rådet deröfwer blifwit hördt, göre det afseende Han för Riket nyttigt finner.
Lagtima riksdags konstitutionsutskott åligger att äska de protokoll, som uti statsrådet blivit förda.
Sådant särskilt protokoll som i 9 § sägs må dock äskas allenast i vad angår visst av utskottet uppgivet mål.
Sker det, pröve Konungen, huruvida, med hänsyn till rikets säkerhet eller andra av förhållandet till främmande makt betingade, synnerligen viktiga skäl, hinder möter för protokollets överlämnande till utskottet.
Ej må protokollet vägras, utan att utrikesnämnden erhållit tillfälle att yttra sig i ämnet.
§ 107.
1809: Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, at Stats-Rådets Ledamöter samfält eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sanskyldiga nytta, eller at någon Stats-Secreterare icke med owäld, nit, skicklighet och drift sit Förtroende-Embete utöfwat, äge då Utskottet at sådant tilkännagifwa för Riksens Ständer, hwilka, om de finna Rikets wäl det kräfwa, kunna hos Konungen skrifteligen anmäla deras önskan at han wille ur Stats-Rådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hwilka anmärkning blifwit gjord.
Frågor uti detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena wäckas och af andre Riksens Ständers Utskott än Constitutions-Utskottet hos Stånden andragas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr, än sistnämnde Utskott deröfwer blifwit hördt.
I händelse justitieombudsmannen eller militieombudsmannen, under det riksdag är församlad, avsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden avgår, skall riksdagen i ämbetet genast insätta den man, som blivit till efterträdare utsedd.
Skulle ombudsmans utsedde efterträdare, under riksdag, avsäga sig det erhållna förtroendet eller i ombudsmansämbetet insättas eller med döden avgå, utväljes, på ovan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Varje lagtima riksdag skall förordna två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända män, den ene såsom justitieombudsman och den andre såsom militieombudsman, att i egenskap av riksdagens ombud, efter den instruktion riksdagen för vardera utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad, militieombudsmannen i vad de skola tillämpas vid krigsdomstolarna samt av ämbets- och tjänstemän med avlöning från de till försvarsväsendet anslagna medel och justitieombudsmannen i vad de eljest skola vid domstolarna samt av ämbets- och tjänstemän tillämpas, ävensom att enligt den fördelning nu är sagd vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra.
Konstitutionsutskottet åligger att äska de protokoll, som uti statsrådet blivit förda.
Stadgandet om grundlagarnas tillämpning efter ordalydelsen flyttades med 1865-66 års grundlagsändring från § 83 till § 84.
Till tjänst som borgmästare eller lagfaren rådman i stad äge stadsfullmäktige föreslå tre behöriga personer.
Bland de föreslagna utnämner Konungen en till innehavare av tjänsten.
Riksens Ständers Justitie-Ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfwerwara Högsta Domstolens, Nedre Justitie-Revisionens, Hof-Rätternas, Collegiernas eller i dessas ställe inrättade Werks, och alla lägre Domstolars öfwerläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening derwid yttra, samt äga tillgång till alla Domstolars, Collegiers och Embetswerks Protokoll och Handlingar.
Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utövas av riksdagen allena.
Af Statsrådets ledamöter skola åtta vara chefer och föredragande, hvar för sitt departement, nemligen: Ministern för utrikes ärendena för Utrikes-departementet; En chef för Justitie-departementet; En för Landtförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för armén; En för Sjöförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för flottan; En för Civil-departementet; En för Jordbruks-departementet; En för Finans-departementet; samt En för Ecklesiastik-departementet.
Den närmare fördelningen af ärendena, departementen emellan, bestämmes af Konungen genom en särskildt utfärdad, offentligen kungjord stadga.
Bland de tre Statsråden utan departement böra minst två hafva förvaltat civil beställning.
1918: Statsrådet skall bestå av cheferna för departementen samt tre statsråd utan departement.
Bland de tre statsråden utan departement böra minst två hava förvaltat civil beställning.
Av statsrådets ledamöter utnämne Konungen en att vara statsminister och statsrådets främste ledamot.
Svensk författningssamling 1815 Låssa kyrkas arkiv
Kungörelse till rättande av en misskrivning i Kongl Maj: ts den 31 augusti 1814 i nåder utfärdade kungörelse om mantalsskrivningen i Stockholm.
Stockholm den 13 januari 1815.
Felskrivning på ett paragrafnummer i Missgärningsbalkens 18 kap, står 8 § skall var 9 §.
På nådig befallning har Kongl Kanslistyrelsen kungjort rättelsen.
LARS von ENGESTRÖM m fl
Kungörelse angående förbud mot införsel av rom och manufakturerade bomullsvaror samt om tullens förhöjning å kaffe, given Stockholms slott den 23 januari 1815.
Då nu är allmän fred och handelsärendena blivit ordentliga, är det nödvändigt att återställa den jämvikt i konsumtion av utländska överflödsvaror, vilka har inflytande över den allmänna välmågan.
Utan saknad kan umbäras både rom och utländska bomullsvaror.
Vi har därför förordnat att införsel och förtullning av rom genast blir förbjuden.
Likaså den tills vidare givna frihet, som gavs Göteborgs stad den 30 september 1812, att få införa alla slags manufakturerade utländska bomullsvävnader samt bomullsgarn.
Den minskning i tullinkomsten som blir följden skall kompenseras genom att tullen på kaffebönor ökas från 3 skillingar till 4 per skålpund.
Stockholms slott den 23 januari 1815.
Privilegium för ett bolag, kallat Östersjö-Kompaniet; Stockholms slott den 25 januari 1815.
För att underhålla en förmånlig transitohandel har Vi på åtskilliga handlandes i Göteborg anhållan, bifallit att ett Bolag kallat Östersjö-Kompaniet inrättas där.
De skall inte försämra för de undersåtar, som driver handelsrörelse varken nu eller i framtiden.
De skall ha samma rätt som andra svenska medborgare att från utländska hamnar i Östersjön mottaga till förvaring och försäljning natur- och konstprodukter med undantag av järn.
De skall under 20 år verka med följande rättigheter och förmåner.
§ 1 I det under namn av Östersjö-Kompaniet i Göteborg inrättade bolag, skall var och en infödd som utlänning äga rätt och frihet att delta genom subskription till en eller flera aktier i silver efter svensk myntfot.
§ 2 Detta bolag inskränker sig att i sitt nederlag motta varor som utskeppats från Östersjöhamnar, de svenska undantagna.
De kommer inte att befatta sig med svenska varor eller dem från länder utom Östersjön eller andra världsdelar.
§ 3 Då Vi erfarit att man använder järn som barlast, vid transport av lättare varor har Vi tillåtit att detta får ske, dock inte mer än 15.000 skeppspund årligen.
§ 4 Kompaniets fond kommer att bestå av silver i svensk eller utländsk myntsort eller i silvertackor.
Denna fond kommer att användas till förskott på varor.
Beloppet beror helt på styrelsemännen efter det begrepp de gör sig om varornas värde och säljbarhet.
§ 5 Kompaniet avstår från alla varuinköp och all handel för egen räkning och skall endast till försäljning utbjuda genom offentlig auktion eller på annat sätt de varor som de fått sig tillsända.
All handel är förbjuden för kompaniets betjäning och fullmäktige.
De kan inte under någon förevändning vare sig i sitt eller andras namn driva handel med mindre än att de förlorar sin tjänst och döms att betala vite.
§ 6 Aktieägarna kan inte begära mer än 6 % ränta på sitt insatta kapital till dess fonden dubblerats.
Därefter skall hela vinsten när förvaltningskostnaderna är avdragna utdelas bland aktieägarna.
§ 7 Om dessa åtaganden uppfylls, lovar Vi att under 20 år all kompaniets egendom, vare sig aktier, pengar, varor eller effekter skall njuta fullkomlig säkerhet.
Detta gäller även vid krigsutbrott så vitt det ankommer på Oss och Våra undersåtar.
Kompaniets anförtrodda egendom får aldrig som represalier tillgripas eller kvarhållas.
§ 8 Den egendom, som anförtros kompaniet kan inte tas i mät för skulder och fordringar till tredje mans fördel.
Innehavare av pant skall betala sina varor och kompaniet är skyldigt att redovisa behållning och som gäldenär fullgöra vad lag och författningar föreskriver.
§ 9 Förbudet att utföra silver och guld samt utländska myntsorter upphör.
Kompaniet har samma rätt som andra att in- och utföra guld och silver dock inte svenskt silvermynt.
§ 10 Till lättnad för kompaniets rörelse och att befordra försäljning av deras anförtrodda varor tillåts de liksom Ostindiska kompaniet att anställa offentliga auktioner.
De får också liksom Båtförar-Gillet i Göteborg vid varors transport inom hamnen använda egna båtar och farkoster.
§ 11 Då kompaniet hunnit skaffa sig egna magasiner skall de för egen räkning få bevakningsinspektor boende vid nederlaget.
Detta för att underlätta och befordra hastigheten av deras expeditioner.
Inspektoren och den övriga betjäningen kommer att avlönas av kompaniet.
§ 12 Jämte stadfästande av bolagsreglerna tillåter Vi kompaniet att föreslå regler för dess kassaförvaltning.
Ännu förbehåller Vi Oss rätten, att som rättesnöre antaga den metod som används av Hamburger Bank.
§ 13 För att mottaga subskriptionerna och utstaka bolagsreglerna har Vi till kommitte utsett kommerserådet Santesson, handlandena Jan Lamberg, A R Lorent och Pehr Malm.
Stockholm slott den 25 januari 1815.
Regler för det genom Kongl Maj: ts nådiga privilegium av den 25 januari 1815 oktroyerade Bolag för Östersjökompaniet; Stockholm den 25 januari 1815.
Artikel 1 Om kompaniets organisation.
§ 1 Östersjökompaniets fond kommer att samlas genom aktier av vardera 1.000 silver specie efter svensk myntfot.
Antalet aktier blir så stort som under den bestämda subskriptionstiden tecknas.
§ 2 Subskriptionen mottas av de kommitterade i Göteborg, som i svenska och utländska tidningar kungör tiden för de första två inbetalningarna.
Kommitterade skall också på de betydligaste handelsplatser ge spekulanterna kännedom om kompaniets syfte och fördelar och villkoren för affärerna.
§ 3 Östersjökompaniet är öppet för både svenska och utländska män.
Subskriptionstiden blir fyra månader.
§ 4 Vid subskriptionen erläggs 5 % av det tecknade kapitalet i verksilver utländskt silvermynt eller avlysta svenska silvermyntsorter efter halt och vikt.
§ 5 Efter 3 månader erläggs ytterligare 20 % och återlämnas de första 5 % interimskvittenser mot aktier.
§ 6 Betalas inte de 20 % bibehåller aktieägaren sin rätt under 2 månader mot 1 % ränta.
per månad.
Efter den tiden har man förverkat sin rätt och de första 5 % tillfaller bolaget.
Anståndstiden skall uppges i tidningarna i det land där aktietecknaren bor.
Medför detta inte åsyftad verkan skall aktierna dödas.
§ 7 Fjorton dagar efter teckningens bestämda sluttermin, sammanträder i Göteborg samtliga aktieägare till överläggning om arvode till direktörerna samt att bland dem välja första årets revisorer.
Alla dessa personer måste vara aktieägare och under den tid de inneha dessa befattningar vistas i Göteborg.
Valen sker med slutna sedlar och rösterna räknas efter det vid sammankomsten uppvisade aktieantalet.
Genom lottning avgörs hur länge de valda direktörerna skall sitta i styrelsen, 1 - 5 år.
§ 8 Till de valda direktörerna lämnar kommitterade alla handlingar och akteimedel.
Artikel II Om förvaltningen genom direktionen.
§ 1 Direktörerna skall skyndsamt skaffa kontor och säkra kassavalv och anställa kontors- och magasinsbetjäning.
De skall bestämma deras lön och utfärda lämpliga instruktioner.
§ 2 Direktörerna avgör sins emellan den ordning, efter vilken minst två av dem dagligen skall vara tillgängliga för befullmäktige, som har att framlägga ankommande brev och förslag till avgående brev, gjorda anbud och förfrågningar.
§ 3 Samtliga på stället befintliga direktörer skall sammanträda en gång i veckan, för att inhämta kunskap om verksamheten.
§ 4 Direktörerna överenskommer själva om vilka två som skall ha ansvaret för kassa och silvermagasin.
Tillsammans med kassaförvaltaren har de nyckel.
§ 5 Direktionen tillsätter och avsätter betjäningen när som helst med anseende på verkets fördel.
§ 6 Brev och räkningar undertecknas av befullmäktige, samt kontrasigneras av korrespondens- och bokföraren.
Direktören godkänner avgående brev och räkningar.
§ 7 Minst en direktör bör bevista auktioner och en av direktören utsedd person föra protokollet.
§ 8 Befullmäktige åligger att dagligen ha tillsyn över affärernas gång och att kontrollera att de anställda uppfyller sina skyldigheter.
§ 9 Varken befullmäktige eller betjäningen får under några omständigheter idka egen handels- eller kommissionsrörelse.
§ 10 Försäljning får inte ske med mindre partier än att värdet uppgår till 250 riksdaler silver.
§ 11 Direktionen får inte ta upp ytterligare inbetalning på aktierna utan att revisorerna ger tillstånd och inte heller upptaga lån, om inte bolagsstämman så anser.
§ 12 Böckerna skall ofelbart vara avslutade den sista mars och överlämnas till revisorerna tillsammans med protokoll, diarier och korrespondans.
§ 13 Revisorerna skall anmärka om de upptäcker något fel mot kompaniets regler eller instruktioner eller någon förbrytelse som åsamkat att kompaniets medel blivit förslösade eller till enskild nytta använda eller att förtroendet blivit förbrukat.
Befullmäktige skall alltid kunna uppvisa order, annars blir han ansvarig.