Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera liar jag likväl af ÖfVerVexelControllören Bergius erhållit uppgift på noterade cursförhållandet under October, November och December månader föll idet år, hvaraf befinnes, att cursen varit i November månad den ^:de 119! sk., den i8:de 120 sk., den 2i:ste, den 25:te och den 28:de 1 19 sk.
Det var således ej blott i December, som cursen var nedfallen till den af mig uppgifne grad.
Sedan jag sålunda besvarat det factum, roan uppgifvit såsom en vederläggning af mina uppgifne facta, får jag vid sjelfva Betänkandet göra åtskillige erinringar.
Först att Utskottet icke upptagit, än mindre besvarat flera bland de anmärkningar, sorn blifvit gjorde så väl i detta, som de öfrige Stånden.
Delta sätt att behandla målen, medför den följd, att anmärkningar, som göras i ett Stånd, blifva alldeles obekante för de öfrige, hvarigenom, om anmärkningarne äro af vigt, det resultat kan uppkomma, att de öfrige RiksStåndens beslut blifver helt annorlunda, än om målet blifvit behandladt, som sig bort, och anmärkningarne upptagne i Utskottets Betänkande, om än det icke skett till besvarande.
Vidare, då en del anmärkningar innefattat klander af BancoFulimägtiges föregående åtgärd rörande silfveruppköp, kanske ogrundadt, men åtminstone icke vederlagdt, instämmer jag med den siste värde Talaren, 8 Den ai Maji f. m. att det synes olämpligt, att Utskottet, utan att hafva upptagit desse anmärkningar, tillstyrkt alt åt Herrar BancoFullmägtige upplåta en ännu större myndighet och frihet i handlingssätt, än de förut haft.
Som detta likväl är ett ämne, sorn tids nog kan framställas, då frågan om Herrar BancoFullmägtiges decharge förekommer, inskränker jag nu mitt förslag dertill, att Riksens Ständer ville i Banco-Utskoltets tillstyrkte förslag endast göra den förändring, att i stället för det
Utskottet föreslagit det silfveruppköp finge ske, "pä sätt BancoFullmägtige finna lämpligt /'sättas de orden: vmed iakttagande i öfrigt af hvad 1823 års Reglemente i afseende på silfveruppköp föreskrifver.
” Jag anhåller om proposition i enlighet med detta mitt förslag.
Då återremiss icke kan komma i fråga vid ett Betänkande, som andra gången förekommer, får jag för min del tillstyrka bifall till Betänkandet, och dertill uppgifva några skäl.
BancoFullmägtige hafva icke uti detta Betänkande blifvit tillerkände några större rättigheter, än dem Fullmägtige, enligt t823 års Ständers beslut, utöfvat under åren 1825, 1826 och 1827, och hvilka icke af något Stånd blifvit klandrade, utan tvertom funnits medföra goda följder.
Anmärkningarne emot Utskottets första Betänkande grundade sig just derpå, att Betänkan - Den 21 Maji f. m. 9 det innehöll en inskränkning, som man ansåg skadlig, såsom motverkande det dubbla ändamålet att förstärka Bankens reella fond och1 öka sedelstocken i mån af ökad production och folkmängd.
Desse olägenheter äro nu i det sednare Betänkandet afhjelpte.
Det innehåller ett förslag att införskrifva silfver, på sådant sätt, att derigenom, i mån af productionen och förmånliga handelsförhållanden, tillfälle gifves att underlätta Nationens behof af tillräcklig myntstock.
Fullmakten för Herrar BancoFullmägtige kommer dessutom icke enligt förslaget att räcka längre än till dess Riksens Ständer hunnit fatta ett definitivt beslut, rörande financeregleringen, och dessförinnan tror jag icke, att någon inskränkning i de förra föreskrifterne bör ega rum.
Hvad åter silfverinvexlingen beträffar, eller den åtgärden, som endast afser en ren vexel, så är den grundad på en curs af 128 sk., hvilken måttstock Riksens Ständer enhälligt synas vara böjde för att antaga.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall af Betänkandet, såsom väl afsedt för landets nytta och sakens framgång.
I den siste värde Talarens yttrande, rörande sjelfva saken, instämmer jag så mycket mer, som det innehåller satser, dem jag sjelf yrkat vid 1818 års Riksdag.
Jag har ingenting att-anmärka emot invexling af silfver IO Den 2i Maji f. m. till bestämd curs, eller emot uppköp af silfver, ty jag skulle då göra anmärkning emot åtgärder, som jag sjelf föreslagit.
Jag har blott yrkat att i stället för BancoUtskottets tillstyrkande, att silfveruppköp efter de uppgifne grunderne skulle få ske ”på sätt BancoFullmägtige i öfrigt'finna lämpligt, ” desse ord må förändras till följande: ”med iakttagande i öfrigt af hvad 1823 års Bancoreglemente föreskrifver,” och jag förnyar min anhållan om proposition derpå.
I det reglemente, som 1823 års Ständer utfärdade för BancoFullmägtige, står i afseende på reella fondens förstärkande, att ”då alltför stränga och bestämda föreskrifter kunna mera skada än gagna, ville Riksens Ständer, med fullt förtroende till Banco-Styrelsen åt densamma öfverlemna, att, efter fastställde allmänna grunder, sköta den angelägenheten.”
Desse allmänna grunder hafva blifvit följde, ehuru man skulle kunna anmärka en eller annan afvikelse från ordalydelsen.
Så lill exempel står der icke, att förskott skulle få lemnäs; BancoFullmägtige insågo för år i8a5 behofvet deraf; Riksens Ständers Revisorer hafva icke tadlat Fullmägtiges åtgärd i denna del.
BancoUtskottet ger genom förslaget, att låta BancoStyrelsen besörja åtgärderne till reella fondens förstärkande, på sätt den finner lämpligt, ej någon större rättig - Den su Maji f. ra. ii het åt Fullmägtige än de haft förut.
Den föreslagne föreskriften är dessutom endast interimistisk och påkallad af ögonblickets behof, men det blir ofelbart af nöden att Riksens Ständer sedermera besluta närmare bestämmanden för den långa tiden af 5 kommande år.
Jag tillstyrker derföre bifall till Betänkandet, så mycket mer, som Fullmägtige, i händelse af behof, äro i tillfälle att hos BancoUtskottet söka råd.
De anmärkningar, som blifvit gjorde utan att åsyfta ogillande af Utskottets Betänkande, anser jag icke behöfva besvaras, för att ej onödigt upptaga tiden.
Men Herr Munck af Rosensköld har gjort en anmärkning om förändring af Betänkandet, så vida att i stället för det BancoUtskottet föreslagit att silfverinköp skulle få ske, på sätt Herrar BancoFullmägtige finna lämpligt, dock med vilkor att ingen Riksdaler lefvererad i Banken skulle blifva dyrare än 12S sk. i sedlar, har den värde Talaren ansett de orden böra införas: ”med iakttagande af hvad BancoReglementet i afseende på silfverinköp föreskrifver.” Herr Munck af Rosensköld synes hafva trott, att Utskottet, genom sitt förslag, gifvit Fullmägtige en vidsträcktare rättighet, än de förut haft enligt i82Ö års BancoReglemente.
Förhållandet är likväl omvändt.
Med undantag af den enda frågan, rörande förskott, som 15 Den a i Maji f. to, Grefve von Schwerin redan omnämnt, hafva Fullmägtige, enligt Utskottets förslag, en inskränktare rättighet än förut.
Reglementet säger, pag. 53, bland de bestämda allmänna grunderne för silfverinköpet: ”Fullmägtige må ega rättighet att gesnora enlreprenad-auction eller annan läm”pelig utväg söka träffa aftal med en eller ”flere personer eller corporationer, som åta”ga sig att till visst bestämdt pris lefverera ”större eller mindre del af hvad för året ”bör inköpas.” ”Finna Fullmägtige en omedelbar upphandling vara för Banken förmånligare, må ”densamma företagas antingen inom Riket ”eller medelst uppköp af vexlar å utländsk ”ort, hvarföre myntbar metall derstädes er”liålles och till Riket införes.” s’För upphandlingen bestämmes icke nä”got visst pris; men Fullmägtige må icke ”erlägga mera än 128 skillingar för 1 Riksdaler Specie uti silfver, förrän erfarenheten under en längre tid af flere månader ”visat, att myntbart silfver och guld till ”nämnde pris icke kan erhållas.”
Häraf torde således inhemtas, att Fullmägtige varit enligt
Reglementet berättigade att betala mer än 128 sk.; och så väl Riksens Ständers Revisorers Berättelse, som BanooStyrelsens, i början af Riksdagen, af - Den a t Maji f. ra. låtne Berättelse, intyga äfven, att medelpriset för de föregående åren varit i3osk.; men åtgärden har icke destomindre hittills blifvit godkänd.
Fullmägtige hafva således nu ingalunda fått någon större rättighet än förut.
Dessutom innehåller Reglementet pag. 56 följande: ”1 följd af hvad sålunda blif”vit stadgadt, autoriseras Herrar BancoFull”mägtige att, för ofvanberörde 66,666 R:dr ”3a sk., tillse det myntbara metaller ovilkorligen må varda för Bankens räkning årligen inköpte, utan att Fullmägtige i af”seende derå blifva bundne af det mer el”ler mindre fördelaktiga Cour sförhållande, ”sorn eljest kunde anses lägga hinder för ”silfverupphandling.”
Detta stadgande har tagits så strängt, att, såsom Ridderskapet och Adeln torde erinra sig, 1827 års Revisorer ålade BancoStyrelsen att, för hvad pris som helst, införskaffa silfver för den årligen bestämda summan.
Då, enligt Utskottets förslag, Fullmägtige nu ej skulle få uppköpa silfver till högre pris än 128 sk., visar det sig, att deras rättighet, i flere afseenden blifvit inskränkt.
Tillåtelsen för BancoFullmägtige att lemna förskott, är blott gifven för att med större säkerhet kunna påräkna silfvers erhållande, enär erfarenheten visat, att man det förutan får ett ganska obetydligt belopp; ty det är naturligt, att köpmannen ej på andra vilkor gerna kan ingå på ett sådant företag, än ett förut bestämdt invexlingspris, alldenstund Den 21 Maji f.
ro. han eljest möjligen förlorade på den lägre cours, som vore gällande vid silfrets presenterande till invexling i Banken.
Det är ock naturligt, alt Utskottet ej kunnat föreslå de ifrågavarande åtgärderne för längre tid, än till dess ett nytt BancoReglemente hinner utfärdas.
Utskottet har derföre inskränkt tiden till nästkommande September.
Att silfverin vexling bör ega rum, synes för öfrigt vara klart med mindre man nu ville bandia efter stridiga åsigter mot dem, som hittills blifvit följde.
Den siste värde Talaren har anmärkt, att BancoUtskottets
Betänkande skulle innefatta inskränkning i BancoFullmägtiges myndighet.
Jag vill medge detta i afseende på förbudet att ej öfverskrida 128 sles cours i inköpspris, men jag påstår, att Utskottet deremot utvidgat BancoStyrelsens magt genom tillåtelsen att meddela förskott, hvilket blir en stor fördel för dem, som erhålla det, serdeles om de få lika betalning för silfret, som de, hvilka icke undfå något i förskott, och att jag icke föreslagit det tillägg i Utskottets Betänkande, att Reglementet i allt borde iakttagas, utan endast, att det borde i öfrigt iakttagas, det vill säga med undantag af bestämmelsen att 128 skirs cours vore det maximum, hvarefter silfveruppköp finge ske; och jag kan ej finna annat än att denna förändring är behöflig.
Den 21 Maji f. ju.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, blef BancoUtskottets ifrågavarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Herr Munck af Rosensköld anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Det är anledning till anmärkning ernot de StatsRåclets Ledamöter, hvilka år i8a5 voro Konungens Rådgifvare; hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket andelningen skall uppgifvas.
Hvarjemte Grefve Horn till Protocollet aflemnade ett förseglad t convolut.
Och blef berörde anledning till anmärkning, jemlikt 29 §.
Riksdagsordningen, till ConstitutionsUtskottet remitterad.
Upplästes till Justering och godkändes följande från Expeditionsutskott intomne Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 74.
Angående ett heviljadt förskott till Götha Canalarhetets fortsättande.
N:o 75, Om förrättadt val af Justitieombudsman och dess Suppleant.
Den 11 Maji f. m. N:o 76.
Förordnande för Justitieombudsmannen, HofRättsRådet och Riddaren C. P. Törnebladh, att vara Rikets Ständers Justitieombudsman.
Förordnande för JustitieBorgmästaren J.
Ullberg, att vara Rikets Ständers JustitieOmbudsmans Suppleant.
I anledning af väckte Motioner om jemnkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t år 1827 utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteriförrättuingar.
Om inrättande af en Allmän Undervisningsanstalt i Eskilstuna.
• N:o 81.
Angående profs afläggande af Klockare å för Barna-undervisningen nödige kunskaper.
I anledning af väckt fråga om skyldighet för dem, som anmäla sig till Prestexamen, att ådagalägga kunskap i Yexelundervisningsmethoden.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 16 sistlidne April under N:o i32 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTitel.
Herr von Troil> Emil:
Då Ridderska pet •v - Den 21 Maji f. m. »7 pet och Adeln redan återremitterat de båda första Hufvudtitlarne, och icke lärer besluta angående den 3:dje, förr än StatsUtskottet besvarat de anmärkningar, som nu kunna framställas, får jag till Herr Grefven ocb LandtMarskalken vördsammast hemställa, om icke ifrågavarande Utlåtande kunde få företagas punktvis, såsom ländande till mera ordning och redighet vid våra öfverläggningar, och af stor fördel för StatsUtskottet, som eljest torde få svårt att, vid förnyad öfverläggning rörande hvarje punkt af Utlåtandet, tillrättafinna alla de densamma rörande anmärkningar, hvilka kunna finnas spridde i en mängd långa Anföranden.
Grefve PosseArvid:
Jag för min del hemställer åter vördsammast, att vid öfverläggningen örn denna Hufvudlitel må få tillgå på samma sätt, som vid de föregående titlarne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att det visserligen berodde på Ridderskapet och Adeln att afgöra, antingen ifrågavarande
Utlåtande borde företagas punktvis eller i dess helhet; men då Utlåtandet nu första gången förevar, och vid flere delar deraf anmärkningar sannolikt kommo att göras, hvilka Ridderskapet och Adeln torde finna, böra till återremiss föranleda, hemställde Hans 25 H. 3 i8 Den 21 Maji f. m.
Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att berörde Utlåtande finge på enahanda sätt, som tillgick med Statsutskottets Utlåtanden i afseende å första och andra Hufvudtitlarne, i dess helhet till granskning företagas.
Friherre af Nordin, Carl Johan, anförde skrifteligen:
I anledning af Kongl. Majrts, på KammarCollegii och StatsContorets underdåniga hemställan, till Rikets Ständer afgifne förslag, att de till LandsStaten och Militien såsom lön anviste indelta räntor borde till StatsVerket indragas, hvaremot Statens Embets- och Tjentemän roed löner i fast mynt skulle förses, har StatsUtskottet hufvudsakligen anfört, att, med förutsättande deraf att indelningarne äfven skulle contant till StatsVerket ingå, Utskottet icke kan motsäga principens vigtighet, samt att en högst angelägen förenkling uti Statsbestyret, så till uträkning, som uppbörd och redovisning skulle vinnas, och att, under desse förhållanden, Utskottet icke skulle hafva dragit i betänkande att tillstyrka vidtagandet af den föreslagne förändringen; men då, för närvarande, räntornes ingående i penningar inöter mångfaldiga svårigheter, hvaribland Utskottet hufvudsakligast anser böra räknas bristen af en lifligare omsättning, härröran - Den ai Maji f. m. *9 de ifrån myntvärdets ostadighet, samt att in natura-praestationerne af de till EcclesiastikStaten anviste indelta räntor, äfvensom Frälse- och Augmentsräntornes utgörande in natura, i alla fall skulle komma att qvarstå, hvarigenom ojemnhet i beskattningen skulle ega rum, och således det stora ändamålet ändock icke uppfyllas; så anser Utskottet sig icke kunna för närvarande tillstyrka vidtagandet af den föreslagne förändringen.
Vigten af den betänklighet
Utskottet hemtat från ett vacklande myntvärde, kan jag icke annat än fullkomligen erkänna, och jag har alltid ansett den föreslagne åtgärden af de indelta räntornes indragning till StatsVerket stå i ett så nära sammanhang med ett ordnadt myntväsende, att jag är öfvertygad, det åtgärdens vidtagande alldrig i Nåder blifvit till Rikets Ständers ompröfvande framställd, derest icke den öfvertygelse legat tili grund, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af d. 26 November 1828, nu församlade Rikets Ständer skulle göra slut på den snart 20 år existerade oredan i Rikets penningeväsende, och som, derest den längre får fortgå, helt och hållit skall störta alla näringar genom bristande förtroende man och man emellan, samt tillintetgöra möjligheten af ali verklig Nationalförkofran. 2* t
Den ai Maji f. m.
Men då jag alltså förutsätter att, vid detta Riksmöte, Fäderneslandet skall erhålla ett verkligt mynt, torde frågan böra blifva:
Kan och börden, äfven af StatsUtskottet, till sin riktighet i princip erkända åtgärden, samtidigt med regleringen af myntet, vidtagas, eller böra verkningarne af ordning och stadga i detta sednare äfvaktas?
För min enskilda del tvekar jag icke alt besvara denna fråga sålunda: att, utan ringaste fara, båda åtgärderne kunna samtidigt företagas; men då en motsatt öfvertygelse af Utskottet och många andra hyses, så tror jag mig böra för närvarande afstå ifrån allt yrkande i denna del, tillfredsställd att principen i allo blifvit erkänd och gillad, samt öfvertygad att det sanna och rätta alltid gör sig gällande, om ock vid första framställningen deraf det mötes af betänkligheter.
Men om jag nu medgifvit uppskjutandet till en annan tid af den föreslagne åtgärden i anledning af Utskottets första skäl, kan jag deremot icke medgifva riktigheten af det sednare, att nemligen, då Ecclesiastik- Frälse- och AugmentsHemmansräntorne skulle fortfara att uppbäras såsom hittills, och ojemnheten i beskattningen i alla fall komma att qvarstå, och det stora ändamålet följaktligen icke vore vunnit, det icke vore skäl vidtaga den föreslagne partiela åtgärden.
Att förändringen med skatternes afbördande i penningar, i stället för prajstationer in natura, Den 21 Maji f. m. 21 är af största inflytande, lärer icke bestridas, och då alla mera ingripande förändringar böra tillvägabringas med största varsamhet och till en större del genom erfarenheten af dess nytta göra sig gällande, så kan jag icke dela Utskottets yttrade mening, att på en gång alla räntor bort föreslås till indragning, helst, hvad Augmentsoch Frälseräntorne beträffar, de fordra en helt serskild behandling, derest icke eganderätten skall trädas för nära; och likaså öfverlygad jag är, att äfven ifrågavarande räntor måste i tidens längd upphöra att in natura utgå, likaså nödvändigt anser jag det blifva, att genom erfarenhetens inverkande förmåga detta säkrast beredes.
Då emellertid Utskottet, på de grunder som föreslagne voro, ansett sig icke kunna tillstyrka den till sin nödvändighet vitsordade Löneregleringen för Indelta Arméens Befäl, har Utskottet deremot för verkställigheten deraf framställt följande nya förslag, och hvilket till större redighets vinnande, torde kunna i 7 hufvudpunkter indelas: tro att Löneregleringen blifver generel, så att de bättre lottade Regementernes indelningar minskas, för att bereda någon tillgång till de sämre lottades förbättring; 2:0 att omflyttningen af boställen må ske till vinnande af mera öfverensstämmel - 22 Den 21 Maji f. m. se emellan deras godhet och motsvarande grader; 3:o att ett tillökadt Statsanslag af 24,i65 R:dr 42 sk. 6 r:st. blifver nödigt, som å 3:dje Titeln kommer att uppföras; 4:o att de af Kongl. Maj:t i
Nåder föreslagne tjenstegrader bibehållas med boställen, hvilkas uppskattade afkastning afräknas ifrån de för hvarje grad fastställde löner; 5:o att de som icke, enligt det Nådiga förlaget, erhålla boställen, må på lön få sig anviste vissa andelar af Boställsarrenden, att i lika ordning med annan löneinkomst tillträdas; 6:0 att Skånska InfanteriRegementerne böra förses med boställen af dem, som vid Skånska CavalleriRegementerne blifva till öfverlopps; och 7:0 att ett nytt AccordsReglemente måtte i Nåder utfärdas på de af Kongl. Maj:t föreslagne grunder, samt att i och för detta ändamål ett creditif af högst 100,000 R:dr må på RiksgäldsContoret anvisas.
I detaljen har Utskottet nedsatt de för en och annan tjenstegrad föreslagne löner, och hvarom jag här nedan skall yttra mig; men innan dess torde mig tillåtas få vid de föreslagne grunderne framställa en och annan anmärkning.
Den 21 Maji f. rn.
Uli 5:te punkten yttrar Utskottet, att de Löningstagare, sorn icke erhålla boställen, må på lön få sig anviste vissa andelar af Boslällsarrenden, att i lika ordning med annan löneinkomst tillträdas.
Efter de Boställsvärderingar, som egt rum, utgör behållne afkastningen af Boställen 46o,3io R:dr ao sk. 1 r:st., oell efter approximatif calcul, komma boställen, med en behållen afkastning af något öfver 220,000 R:dr, att anvisas för sådane tjenslegrader, med hvilka boställe åtföljer, och boställsjord med behållen afkastning af omkring 240,000 R:dr, att utarrenderas.
Den utarrenderade boställsjordens värde, efter 4 procent förvandlad till capital, skulle alltså utgöra sex Millioner.
Efter min öfvertygelse beror verkställigheten af Utskottets förslag helt och hållet derpå, huru och för hvilkens räkning den föreslagne utarrenderingen skall verkställas, och hvarom Utskottet sjelft synes hafva varit tvekande; åtminstone har Utskottet härutinnan icke tydligt uttalat sin mening, ehuru det vill synas, som afsigten varit, att utarrenderingen skulle komma att ske Regementsvis; en åtgärd, som skulle på det högsta försvåra verkställigheten af den beslutade Löneregleringen, hvilken, utsträckt till en tiderymd af minst 20 år, redan derigenom har svårigheter att öf - *4 Den 2i Maji f. tn. vervinna, sorn icke utan den mest oafbrutna uppmärksamhet och de allvarligaste bemödanden kunna öfvervinnas.
De hinder jag tror mig förese mot Regementsvis verkställd utarrendering, äro ’i:o att, i händelse af en eller flere Arrendatorers mindre noggvanhet eller förmåga, att utgifva det stadgade arrendet, sådant direct kommer att inverka på Löningstagarnes rätt, och sålunda desse, utan allt deras förvållande, till större eller mindre del för ett eller flere år kunna komma att beröfvas de löneförmoner
Sta "n försäkrat dem: en orättvisa, som väl hittills ägt rum, men som icke bör längre kunna få fortfara; 2:0 att, då Utskottet i första punkten stadgat, att de bättre lottade Regementerne böra gifva ifrån sig af deras inkomster till de mindre väl lottade, den Regementschef eller RegementsDirection, som har uppsigt öfver boställena, deras utarrendering och uppbörden af de inflytande arrendemedlen vid dessa Regementer, icke har något eget intresse att bevaka, enär det uppkommande öfverskottet skall till annat Regemente aflemnas; 3:o att ifrågavarande 240,000
R:dr utgöra en ganska betydlig del af det yngre och lägre Befälets löneanslag, och att således, för desse, de högst ombytliga Spanmålsprisen komma att till den betydenhet inverka, att de i sig sjelf förut nog knappa lönerne icke skola uppgå till Den ii Maji f. ro. mer än hälften af hvad de utgjort ett föregående år, oaktadt att, i samma mån inkomsterne äro ringa, det är vigtigt att de äro säkra och icke fluctuerande, om möjligen någon beräkning i och för lefnadskostnaden derpå skall kunna grundas.
Vidare synes mig af ett stort intresse för Samhället på det hela, att odlad jord, till ett Capitalvärde af icke mindre än 6 millioner, blifver brukad och skött på det mest ändamålsenliga sätt; men dertill erfordras: 1:0 en längre besittningstid; 2:0 helt andra grunder för utarrenderingen än de som hittills varit stadgade, och 3:o att Arrendatorn icke betungas med underhåll af andra hus och byggnader, än de, som oundgängligen äro erforderlige.
I afseende på grunderne för utarrenderingen, tror jag att de, som en af Kongl. Maj:t nedsatt Committee utarbetat, äro de mest ändamålsenlige, nemligen: att
Arrendebeloppet utrönes och bestämmes på det noggrannaste, med fästadt afseende på den blifvande Arrendatorns framtida bestånd, och hvaröfver det årliga arrendet sedermera icke får höjas, samt att Auction endast afser den städja, som för hela Arrendetiden på en gång vid tillträdet skall erläggas, och att sålunda denvidAuctionstillfället erbjudne högre eller lägre städjan blott bestämmer företrädet till arrendet.
Men en sådan hushållning med Kronans jord låter dock svårligen förena sig med det yngre och lägre MilitärBefälets
Den 21 Maji f. m. intresse, som hufvudsakligast måste afse den största möjliga löneinkomst under de år det tjenar inom de grader i Arméen, som af Arrendeinkomsten erhålla sina löner.