Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det är föreskrifvit i Betänkandet, att Revisorernes Berättelser skola förseglade till Riddarhus-Archivet aflemnas , för att der förvaras intill nästa Riksdag, så är det äfven härigenom stadgadt, när en sådan Berättelse skall komma till Allmänhetens kunskap.
Att låta den förut tryckas och öfverlemna till Revisorerne att derom besluta, vore således att afvika från föreskrifterne , hvilka innehålla , att RevisionsBerättelserne icke få göras allmänna, förr än de blifvit af Riksens Ständer granskade.
Då nu en sådan granskning ej kan föregå under mellantiden af hvarje Riksdag , emedan Regeringen icke äger att ftån Riksens Ständers Verk infordra de derföre erforderlige Handlingar , och i fall således Revisorerne skulle i någon omständighet misstaga sig, eller hafva fällt ett origtigt omdöme, det vore alltför svårt att deri vinna rättelse, emedan saken på ettslags officielt sätt blifvit afen erkänd Autoritet meddelad, men den ej kan, af den anledning här ofvan blifvit anförd, på ett lika officielt sätt besvaras; så skulle en af 2Ö2 Den 25 Mnji.
Revisorerne gjord, må hända mindre grundad anmärkning, om den genast utan föregången undersökning
Hnge komma til!
Allmänhetens kännedom, kunna sprida oro och bekymmer hos Allmänheten, utan att Regeringen ägde något annat medel att deri åstadkomma rättelse, än medelst Riksens Ständers sammankallande, Jag tror således, att det är bäst, att o* föråndradt förblifva vid de föreskrifter, som i detta ämne nu finnas, och ej eludera 6tadganp den, hvilka hafva sin goda grund i egenskapen af den befattning , som är Revisorerne anförtrodd.
Jag anhåller alltså om afslag å Betänkandet.
Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida Ridderskap pjt och Adeln ansåg de nu gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande böra föranleda till dess återremitterande.
Ja och Nej. Hans Excellence, Herr Friherre af Wetterstedt, , Gustaf:
Ibland de skäl, jag här hört anföras mot Utskottets Betänkande, om tryckningen af Revisorernes Beiättelse, saknar jag ett, det nemligen : att om Berättelserna genom tryck göras allmänna, vore sådant stridande emot värdigheten och vigten af Revisorernes Befattning, emedan Revisorerne handla på Riksens Ständers vägnar.
Efter en sådan tryckning, vore det icke något hinder, att hvem som hellst iinge framställa anmärkningar emot Dm 25 Maji. 163 Berättelserna Jag tror, att någon sådan granskning af Allmänheten , som föregår Riksens Ständers pröfning, icke bör äga rum; och af detta , liksom af flera andra, af föregående Talare upprepade skäl , tillstyrker jag afslag af Betänkandet.
Herr Pahlman , Otto Fredric:
Det, som förmodligen föranledt Herr Settervall att framställa ifrågavarande Motion, har varit den hänJ delse, att under Revisorernes sista sammanträde, korrt före Riksdagens början, en Person skrifteligen anmäPe sig att utfå till tryckning Revisorernes Protocoller, angående Malmö Discont, Föreskrifterne, huruvida sådant borde tillåtas eller icke, ansågos då icke vara alldeles klart uttryckte»
Då å ena sidan det finnes stadgadt, att Revisorernes Berättelser böra förseglade aflemnas, för att af Riksens Stan. der vid deras nästa sammankomst granskas; så medgifver å andra sidan TryckfrihetsFörordningen friheten af en i allmänhet obehindrad tryckning af Publique Verks och Autoriteters Handlingar.
Revisorerne ansågo sig vara de i berörde Förordning nämnde Vederbörande, hvilka i afseende på tryckning af Handlingarne rörande Banco- och RiksgäldsVerken, äga rätt att dertill meddela tillåtelse, äfvensom att då något undantag i vissa fall ansågs böra äga rum, en begärd tryckning alslå, hvilket vid olvannämnde händelse inträffade.
Till undanrödjande af en sådan Collision, har säkerligen denna Motion blifvit framställd. 264 Den 25 Maji.
Den anmärkning, som blifvit gjord mot stridigheten af det tillstyrkande, som finnes i Betankandet, att Berättelserna skola på en och samma gång förseglas, oc h t i 1:ika genom tryckning göras allmänna, medgifver jag kan fordra en närmare förklaring, och jag förenar in ig derföre med de värde Ledamöter, hvilka begärt återremiss af Betänkandei.
Om åter detsamma nu afslås, skulle deraf den följd uppkomma, att i händelse af en dylik anhållan, som den nyss omförmälte, skulle någon annan utväg ej återstå för de blifvande Revisorerne, än att genom pluraliteten afgöra, om tryckning må bifallas, eller ej.
Jag tror derföre, att det rätta är att återremittera Betänkandet, på det Utskottet må blifva i tillfälle att öfver ämnet närmare yttra sig.
I afseende på sjelfva saken, tror jag, att tryckning af Revisorernes Berättelser kunde vara nyttig, äfvensom att Revisorerne för deras arbeten voro under* kastade den allmänna granskningen.
Jag har äfven trott det vara förenligt med vårt Constitutionella Regeringssätt, att all den Publicitet, som Regeringens eller Riksens Ständers enskilta Verks åtgärder kunde vinna, ej borde motarbetas.
Ett förbud af RevisionsBerättelsernas tryckning anser jag icke kunna lagligen af Riksens Ständer nu beslutas, emedan sådant skulle innebära en förklaring eller ändring af Tryckfrihetsförordningen, hvilken bör på annat sätt tillvägabringas
Ehuru jag sett saken ur denna synpunct, medgifver jag likväl gerna, att omständigheter kunna inträffa, då en ovilkorlig skyldighet för Revisorerne att trye - Den 2 5 Maji. 265 ka deras Berättelser in extenso, kunde någon gång medföra svårigheter, och att tider möj* ligen kunna komma, då dessa Berättelsers utspridande bland Allmänheten under en tid, då ej Riksens Ständer äro samlade , kunde medföra oro och bekymmer.
Om Betänkandet å* terremitferas, får Utskottet tillfälle att närmar re öfverväga allt detta.
I hufvud* saken frågas här: är ändamålet att få Revisorerne till mer än Ständer?
då kan det ej genare vinnas, än om man ger dem magt att göra bekanta missbruk, som uppkommit, eller olyckor, som något allmänt Verk iråkat, utan att ännu på flera år kanske Ständer komma tillsammans, som kunna afhjelpa olyckorna.
Jag skulle alltid yrka ali slags Publicitet i Riksens Ständers åtgärder, men befarar framtida olägenheter af denna.
Man anmärker kan hända, att den föreslagna tryckningen skulle förekomma rykten ; det förefaller mig som om sjelfva Revisorernes omdömen ej kunna vara annat än rykten för Lagens ögon, innan Ständer granskat, om de till sitt klander haft rätt.
Som Betänkandet i alla fall torde blifva återremitteradt och samma fråga således än en gång förekomma, är det öfverflödigt att längre upprepa skälen emot det.
Min yttrade tanka rubbas ej af föreställningen att Revisorernes arbete * 266
Den 2 5 Maji. kan klandras af Litterateurer och Dagblad»* skrifvare; emedan Revisorerne i denna del ej kunna äga bättre öde, än Riksens Ständer sjelfve, som dageligen lå bålla sådant till godo.
Jag anhåller att få föreslå, i stöd af den satts, att all Publicitet af missbruk och olyckor är högst nyttig, dåden sker, närden Autoritet, som kan hjelpa, kommit eller skall komma snart tillsammans, om icke det tillägg kunde göras, att ovilkorligen, så snart Riksdagskallelsen är utfärdad, de sista Revisorernes Berättelser skulle tryckas , för att sätta Riksens Ständer och Allmänheten i bättre tillstånd att bedömma målen.
Ständerna hafva vid denna Riksdag sjelfva beslutat d^tta j jag tror att det borde vara en stadga lör alltid.
Marskalken löreslog, huruvida, enär Utskottet* Utlåtande innehöll trenne puncfer , hvaraf tvenne blifvit utan anmärkning lemnade, Ridder* skåpet och Adeln, till tidens vinnande, skulle vilja återremittera endast den punct, hvaremot anmärkning blifvit gjord, samt t öfrigt bifalla Utskottets Utlåtande.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag får till Eders Excellence, Herr Grefven oph LandtMarskaiken ödmjukast hemställa, orp det kart gä a^n, att första gången ett
Betänkande är under öfverläggning, framställa det till afgörande pundvis?
Det skulle nemligen kunna Den 25 Maji* 267 hända, att en punct blefve antagen, och en annan förkastad eller återremitterad , hvilket tyckes strida emot 56 §.
RegeringsFormen , hvarest stadgas: att då ett Betänkande första gången t-ll pröfning förekommer, skall det utan förändring antagas eller återremitteras.
Hans Excellencei Herr Grefven och Landt.
Marskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade ifrågavarande Utlåtan. de, i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremittera; hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo BansoUtskottets dén 15 dennes aflåtne samt den 19 i samma månad på bordet lagda förnyade Betänkande, angående förändring af de innom BancoVerket gällande Befordringsgrunder, enligt hvilka tredjedelen af Banquens Commissarier vid inträffande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän.'
Herr Rothlieb, Carl Fredric, anförde skriftligen:
Den fråga, som innefattas uti BancoUtskottets nu upplästa Betänkande, härleder sig från en nog oväntad Motion innom det Hedervärda BondeStåndet, hvilken bör betragtas utur tvenne Synpunctert 1:0
Om den, så’ som innefattande förslag till afstående å Ridderskapets och Adelns sida, från en genom Författningar och gammal häfd, ägande rättighet, beror ensamt på Ridderskapets och Adelns afgörande, och 2:0
Om Ridderskapet och V Den 25 Maji.
Adeln bör ingå uti ett afstående från en allt hittills oqvaldt åtnjuten rättighet.
Hvad den första frågan angår, så har Presidenten, Friherre Wirsén och Herr Doctor Hedrén, uti deras till Bancofjtskottets Protoeoll afgifna särskildta yttranden grundligen ådagalagt, att den beror af Ridderskapets och Adelns afgörande och begifvande3 så att i detta fall icke något kan vara att erinra och tillägga: Anmärkande® Herr Doctor Hedrén, enligt min tanka, ganska rigtigt, att Banquen är att anse såsom ett Bolag af flera Interessenter, af hvilka den ena ej kan, utan den andras begifvande, honom något påtruga eller afhända.
Hvad den andra frågan angår3 så utvecklade Grefve von Schwerin samt Friherrarne Staél von Holstein och Anckarsvärd, uti Plenum den 19 sistledne Martii, de skäl, hvil-; ka dessa Herrar Ledamöter ansågo böra grun-, da ett afslag å den föreslagna ändringen i Befordringssärtet innom Banquen.
Protocoll, hållna H ö g 1 o f 1 i g e Riddcrskapet och Adeln, Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1854.
STOCKHOL M. Tryck la hos Johan Hörberg, i S34- Sedan K. M:t genom öppet Bref af d. 23 sistl.
November i Nåder kallat samtlige Sveriges Rikes Ständer att till ett allmänt Urtima Riksmöte d. i5 Januarii 1834 sig i Stockholm infinna, blef Riksdagen å sistnämnde dag med vanliga ceremonier utblåst; och täcktes K. M. i Nåder förordna till Landtmarskalk En af Rikets Herrar, ÖfversteMarskalken hos H. M. Drottningen, Generalen, Capitaine-Lieutenanten vid K.
LifDrabant-Corpsen, R. och C. af K. M:ts Orden, Ordens Öfverste Ombudsman, R. af Konung Carl XIILs Orden, Herr Grefve Jacob Gustaf De la Gardie, hvilken, efter det han inför K. M. aflagt Landtmarskalkseden och blifvit öfverlemnad till de tvenne äldste närvarande Grefvar, En af Rikets Herrar, tjenstf.
Riksmarskalken, ÖfverHofstallmästaren, General-Lieutenanten, Konungens GeneralAdjutant för Armeen, Chefen för Generalstaben, Förste Adjutanten hos H. M. Konungen och Chefen för Konungens Adjutants- och Ordonnance-OfficersCorps, Second-Chefen för K.
LifGardet till Häst, R. och C. af K. M:ts Orden, R. af Konung Carl XIILs Orden, R. af K.
Ryska Hvita Örns Orden och S:t AnnaeOrdens Första Class, samt af K. Preussiska Merit-Orden, Herr Grefve Magnus Brahe och ÖfversteKammarherren samt R. och C. af K.
M:ts Orden, Herr Grefve Gustaf Lewenhaupt, begaf sig till Riddarhuset och emottogs vid ingången derstädes af Ridd.
Directionen, Ridd.
Secreteraren och öfrige till R. och Ad:s Cancelli hörande personer.
Hr Gr. och Landtm, utsatte derefter, i enlighet med io §. i Ridd.
Ordn., tiden till första uppropet af R. och Ad:s första anteckning -till nästpåföljande dag, Thorsdagen den 16 Januarii kl. 10 f. m.
Under H. Ex. Hr Gr. och Landtmts Ordförande blefvo första och andra uppropen inför H.
Directionen verkställde, det första å sistnämnde tid, samt det andra Fredageu d. 17 Jan. kl. 10 f. m.
Andra anteckningen, likaledes fördelad uti tvenne upprop, skulle, enligt Ridd.
Ordnrs ii§., förrättas på den dag, hvilken är den närmast helgfria före den, som Konungen i Nåder bestämmer till Ständernes sammanträde på RiksSalen.
Emedlertid sammanträdde H. R. och Ad. första gången 4 Den ao Januarii t. m.
Måndag-en den 20 Januarii in Pleno kl. half till 11 f. m. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, öppnade sammankomsten med följande
Nådiga förtroende kallad att under nu påbegynte Riksdag här föra ordet, är jag lifligt srnickx-ad af en ära, som lysande minnen och stora föregångare göra dubbelt dyrbar, men äfven dubbelt svår att med lika bifall ernå och med lika tillfredsställelse hoppas vinna.
Endast lydnaden för Konungens höga vilja och ett vördsamt påräknande af R. och Ad:s vänskap och medverkan hafva kunnat förmå mig att vid aftonen af en lefnad, egnad åt Konungens och Fosterlandets tjenst, emottaga det ansvarsfulla kall, mig blifvit ålagdt.
Jag har sökt glömma mina år, min bristande förmåga, endast åsett undersåtens pligt för en älskad Konungs bud, äran att i Rikets första Stånd vara tolken af Dess Faderliga omsorger för Fosterlandets väl och inför Thronen återbära gärden af Riddersmäns vördnad och tacksamhet.
Jag har hoppats, likasom jag uppriktigt begär, i vänskapens, ja än mer, i Fäderneslandets namn , Eder öfverseende godhet vid möjliga misstag, så oskiljaktiga frän menskligheten och min ovana i ledningen af de värf, här förekomma.
Om någon gång, under framfarna tider, inom dessa murar jag varit lycklig nog ernå Edert smickrande bifall, ber jag R. och Ad. vara försäkrade, att mitt tacksamma hjerta då dervid lika fästade den lifligaste erkänsla, som det nu lika lifligt begär dess fortfarande.
Rent uppsåt, fast vilja, troget uppfyllande af åtagne pligter, kärlek för Konung, frihet, lagar och fosterjord skola hos mig aldrig uraktlåtas.
Skyldighet och böjelse ålägga mig det lika; men det är endast i Försynens nåd, l
Eder medverkan till allmänt val, mitt hopp är grundadt för framgången af mina bemödanden.
Lycklige i åtnjutandet af Europas odelade aktning, i ett inre lugn, som så många andra Stater sakna, beror det af oss sjelfve att bibehålla den förra oell befästa det sednare, att fortfarande njuta en förmån, den största, sorn i tiden kan ägas; och hvem kan bättre inse såväl äran som nyttan deraf, än J, hvilka genom meddfödd rätt och seklers erfarenhet ägen allt att befrämja ett älskadt Fosterlands väl.
Det vore ett brott af alla och mest af den, hvilken för närvarande äger äran och pligten sig ålagd här leda rådplägningarne, att derom ett ögonblick tvifla.
Det är endast i samdrägt, i lydnad för lagarne, i sann kärlek för Konung, sjelfständighet och Fosterland, vi kunna Den 20 Januarii f. m.
5 Loppås fortfarandet af den sällhet vi äga, och, svarande mot Regeringens, mot folkets väntan, se vårt eget väl tryggadt.
Må Eder klokhet vid målens pröfning, Eder enighet vid deras afgörande styra våra öfverläggningar och med framgång kröna våra beslut.
Vigtiga äro de värf oss öfverlemnas, stort det ansvar hvar och en sig åtagit, då!
Thronens, frihetens och fosterjordens aldrig skiljaktiga väl äro oss anförtrodde.
Nutid och efterverld skola pröfva våra handlingar och dömma våra gerningar.
Det är ej ögonblickets oftast förhastade dom; det är i en kommande efterverlds, det är i våra egna samveten vi böra söka ett bifall, som då fördomsfritt, mera rätt, mera beståndande kan och skall oss lemnäs, vid pröfningen af hvad vi gjort, af hvad vi beslutat.
Det är i känslan för rätt och sanning vi kunna vänta den tillfredsställelse, det lugn, som utgör Medborgsmannens alltid sanna, ofta enda belöning.
Med varmt nit för Fosterlandets väl, med ett hjerta, varmt för hvar och en af Eder, ber jag Eder vara försäkrade, att, så visst jag vid alla tillfällen skall hafva lagarnes helgd och Edert bästa till mitt enda föremål, skall jag alltid till föresyn och ledning fästa min blick på mina lysande föregångare och främst på den vördade Man, som, kraftfull, ädel och lugn, lika förtjente och erhöll Edert bifall och Eder enhälliga beundran.
Gåfvan att med granna ord
Eder derom försäkra blef ej min lott; den behöfves ej heller bland Riddersman, som med mig dela lika tänkesätt och lika öfvertygelse: att
För fä drens namn är en tung börda, om ej Förfädrens dygder derjemte blifvit ett arf.
Det är med djup känsla för sanningen af dessa ord, med fast tillförsigt till R och Ad:s vänskapsfulla godhet, jag får förnya förklarandet af min sanna orubbliga tillgifvenhet för R. och Ad. och utbedja mig, att i H:rr Grefvars, Friherrars samt Ridders- och Adelsmäns fortfarande vänskap och förtroende alltid få vara bibehållen.
Upplästes Stadgan till ordnings vinnande vid H. R. och Ad:s sammankomster m. m. af d. 16 Nov. i8a3.
Grefve Cronhjelm, Otto August: Å Ridd.
Direct:s vägnar får jag, såsom Direct:s Ledamot, äran tillkännagifva, att det beslut, som af R. och Ad. vid sista Riksdagen fattades, angående läktarens här i Riddarhussalen upplåtande till främmande åhörare och publicitetens införande, nu blifvit af Ridd.
Direct. så vida verkstäldt, att läktaren för sådant ändamål blifvit inredd och biljetter till utdelning åt åhörarne färdigtryckte.
Men då 3g §. af Ridd.
Ordn. stadgar, att ”främmande åhörare må, på sätt R. och Ad. derom särskildt beslutar, kunna bevista R. och Ad:s öfverläggningar,” lärer ingen utdelning af biljetterne 6 Den 20 J a n u a r i i f, m. kunna ske, förrän ytterligare beslut derom blifvit af Ståndet fattadt.
Jag får derföre, i egenskap af enskild Motionär, nu väcka den Motion, hvilken jag likväl sjelf anhåller måtte blifva lagd på bordet, intilldess B. och Ad. efter andra anteckningen deröfver kan taga sitt beslut, att nemligen B. och Ad. nu mätte besluta, att, i öfverensstämmelse med Ståndets för detta fall antagne särskilda Ordningsstadga och den Lag, som blifvit utfärdad rörande de förbrytelser och oordningar, hvilka af främmande åhörare vid Ståndens öfverläggningar kunna begås, läktaren här i Biddarhussalen får upplåtas till ett visst antal antal främmande åhörare.
Denna Motion torde så mycket mindre böra till Bidd.
Utskottet remitteras, som alla detaljer af frågan blifvit vid förra Biksdagen afgjorde, så att nu endast fråga är om B. och Ad. vill tillåta eller icke tillåta publicitet.
Då Bidd.
Direct. icke kan hos Ståndet göra anmälan annorlunda än genom Bidd.
Utskottet, har Direct. ansett sig endast enskildt, genom någon af dess Ledamöter, kunna göra den framställning, som nu ägt rum, på det frågans afgörande icke måtte utdragas för långt inpå Biksdagen.
Upplästes nedannämnde af B.
Stts till Stats-, Bancooch BiksgäldsVerkens öfverseende utsedde llevisorer till B.
St. ingifne Berättelser: i:e Ang:de år i83o förrättad granskning och öfversigt af BancoVerkets afslutade Bäkenskaper för år 1828, styrelsen och förvaltningen vid detta Verk, samt dess befunne tillstånd; 2:0 Angrde år i83o verkställd granskning af StatsYerkets samt andre af allmänna medel bestämde Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 3:o Angrde år i83o verkställd granskning af BiksgäldsContoret, det derunder lydande General-Assistans-Contor och Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d.
DiscontVerk; 4:o Angrde år i83o verkställd granskning af de under K.
CommerceColl. ställde Fonder och Medel; öro Angrde år i832 förrättad granskning af BancoVerkets afslutade Bäkenskaper för åren 1829 och i83o, samt af styrelsen och förvaltningen vid detta Verk från sednaste Bevisionen, äfvensom af Verkets befunne tillstånd.
Uppå derom framställde särskilde propositioner beslöt II.
B. och Ad., det desse fem Berättelser skulle med de öfrige BiksStm communiceras.
H. Ex. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att den s. k.
LandtmrsKIubben komme i afton att öppnas i samma local uti Operahuset, som vid nästföregående Biksdagar D-e n 24 J a 11 u a r i i f. in. 7 dertill blifvit begagnad; och skulle H. Ex., vid detta som alla andra tillfällen, finna det för sig angenämt, om den af Ståndets Ledamöter blefve talrikt begagnad. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, anmodade de af Ståndets Ledamöter, som åstunda deltaga uti Helsnings-Deputationen till de öfrige RiksStm, hvilken Gr. Lewenhaupt, Gustaf, benäget åtagit sig att anföra och komme att afgå nästk.
Fredag, att sig hos Ridd.
Fiscalen i sådant ändamål låta anteckna.
H. R. och Ad. åtskiljdes kl. ett qvart till 3 e. m.
Fredag-en den 24 Januarii 1834- Plenum kl. half till n f. m.
Justerades Pleni-Protocollet för den 20 dennes.
Anmäldes och emottogs på vanligt sätt en Deputation från Hedervärda BondeStåndet, anförd af Riksdagsmannen Pehr Pehrsson från Örebro Län, hvilken yttrade:
Då vid början af detta Riksmöte BondeSt., genom oss Deputerade, kommer att helsa och lyckönska H. R. och Ad., behöfva vi icke försäkra, att helsningen är oss angenäm och lyckönskningen uppriktig; ty vid åsynen af den samling, som denna vishetens och ärans helgedom innesluter, är det likasom hade BondeSt. att helsa kärkomna ledsagare på en okänd väg; och, vid åtanken på inbördes förhållanden, kan någon bättre lycka ej önskas II. R. o. Ad., än den, sorn tillika är BondeSt:s.
Och huru skulle väl förhållandet vara annorlunda?
Likasom, under krigens faror, det är R. o. Ad., som, i främsta rummet, af ärfd Riddersmannaheder förbindes att lifva och föra den trofasta
Dannemanna-kraften till afgörande segrar, är det ock R. o. Ad:s, genom dess högre bildning och allmännare deltagande i Statsförvaltningen, förvärfvade förbindelse, att med värdiga anvisningar och föredömen lifva och föra Allmogens välmenande Ombud till säkra segrar öfver bristerna, oredorna och behofven.
BondeSt. vet, att H. R. o.
Ad. nitälskar för dessa förbindelsers uppfyllande, — förbindelser, hvilka på det närmaste stå tillsammans med de pligter BondeSt. delar med R. o. Ad., såsom gemensamma deltagare i fosterjordens odling och lika kännande odlarens anledningar till belåtenhet eller missbelåtenhet med tidsförhållanden, lagar och förehafvanden.
Erkännande sitt behof att vägledas af Konungens vishet ock upplysta MedSländers råd och föredömen, s
Den a4 Januurii f. m - vill BondeSt. med sannt nit och värma omfatta hvad, efter det sunda, oförvillade omdömet, den rena afsigten, den vunna erfarenheten, synes vara säkrast ledande till ordnandet af ett älskadt Fosterlands angelägenheter; och då BondeSt. derom kan med trygghet försäkra, kan ock, i följd deraf, BondeSt. göra sig försäkradt om H. R. o. Ad:s välvilja och bevågenhet, deri BondeSt. lifligt önskar att fortfarande få vara inneslutet.
H. Ex. Ilr Gr. och Landtm, besvarade detta tal, i följande ordalag:
Då R. o. Ad. nu med uppriktighetens och vänskapens enkla språk besvarar det Iiederv. BondeSt:s första helsning, kan det Iiederv. BondeSt. vara försakradt, att R. o. Ad. alltid med utmärktaste aktning och tillgifvenhet emottager helsningen af det Stånd, som, i odlingen af Sveriges jord, af dess försvar och bärandet af dess allmänna skatter, med oss har ett så stort och gemensamt väl att bevaka, — det Stånd, som i Förste Wasas tid tillvann sig ett så förtjent loford vid Fosterlandets lyckliggörande och frihetens återvinnande, som, troget den dyrkade Befriaren och rättskänslan, med enkelt handslag besvarade Hjeltens fordringar, befästade Sveriges ära och sjelfständighet, samt i arf åt likartade Söner lemnat lika tänkesätt.
Redlige Dannemän! hvars Ombud i dag till Sveriges Riddersman bären i okonstlade uttryck försäkran af Edra känslor för Konung, frihet, fosterjord och Medständer, emottagen R. o. Ad:s lifligaste och uppriktigaste helsning, återbären till det Hederv.
Stånd, hvars Ombud J åren, lika försäkran af den aktning, den välvilja!
Eder tillbjudes af det Stånd, som nu innesluter sig i Eder vänskap och som öfver Eder och Edra magtpåliggande öfverläggningar nedkallar den Allsvåldiges ledning och välsignelse.
Då vår nuvarande Landtm, vid början af sisth Riksdag anförde R. o. Ad:s Deputation till de öfrige Stånden, hade H.
Ex. godheten att, före Deputationens afgång, för R. o. Ad. uppläsa de tal han ämnade hålla.
Med denna vackra föresyn anhåller jag, att Hr Gr. Lewehhaupt, som vid detta tillfälle benäget åtagit sig att anföra R. o. Ad:s HelsningsDeputation, täcktes nu för R. o. Ad. uppläsa de Tal, hvilka han till MedStånden tänker hålla. II.
Ex. Hr Gr. och Landtm, hemställde, om R. o. Ad. instämde uti den af Gr.
Cronhjelm yttrade önskan.
Ropades Ja. Grefve Lewenhaupt, Gustaf, uppläste i anledning häraf följande tal: