Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Disconten icke kan fullgöra sina förbindelser, utan ett ännu ökadt biträde och creditiv af Staten;) kan, enligt förut åberopade Rikets Ständers Herrar Revisorers vitsordägande intyg, endast tillskrifvas händelser, dem Verkets Styrelse hvarken vållat eller förutsett; men derföre kan ock denna, vid Canal-företagets ingående, uttryckligen tillförvissade och uti alla officiella Calculer för Bolagets bestånd sedermera påräknade Discont-rättighet, eller en fullt motsvarig ersättning derföre, icke möjligen, med bibehållande af rättvisa och billighet, ens sättas i fråga, att Bolaget jrånkännas eller frångå.
Det är på en sådan slags argumentation, sorn Götha CanalBo - 74 Den 26 Mars f. m. lag allt fortsatt byggt sina pretentioner.
Sedan det ej kunnat fullgöra sin betalningsskyldighet, efter att hafva fått ökadt crediliv, efter alt hafva det oaktadt förklarat sig icke kunna fortsätta sin rörelse utan än ytterligare ökadt creditiv, argumenterar det sig till den slutsats, att det ej kan gå i mistning af sin Discont-rättighet, af ett privilegium, hvars motsvarande förbindelser det ej uppfyllt.
Huru är det väl möjligt, att argumentera emot sådane slutsatser, der premisser och conclusion så litet öfverensstämma?
Voro de sammanhängande med hvarandra, skulle det vara förgäfves för mig att söka bevisa en motsatt mening.
Redan 1817 var jag af en annan tanka, och jag har under den år, som sedan förflutit, ej funnit anledning att ändra öfvertygelse.
Jag tror, att det var icke allenast Rikets Ständers rättighet, utan ock deras skyldighet, att vidtaga den åtgärd, som då vidtogs, huru mycket den än blifvit öfverklagad.
Sättet, hvarpå det skedt, lemnar jag derhän; men att Götha Canal ej rimligen kan tillkämpa sig att hafva haft rättighet till bibehållande af en förmån, hvars åtföljande vilkor den ej kunnat uppfylla, är utan allt tvifvel.
I allt hvad som rört CanalBolaget, har likväl bevisningen varit af denna art.
Uti de upplysningar, som 1817 lemnades, heter det: Angående Öfver Assignering finnes uti Bolagets Reglementariska föreskrifter intet särskildt stadgande; (der - Den 26 Mars f. m. före att det ej finnes något särskilt stadgande om en fri assignering, skulle det då följa, att Götha CanalBolag skulle ä"a en obegränsad assigneringsrätt på Banken, der den likväl ej ägde annat än ett Creditiv på 1,600,000 R:dr) som ock, enär BancoFörfattningar i denna del förut gifvas, ej varit behöfligt; (Bolaget och Upplysaren medgifva således likväl, att det förut varit Öfverflödigt, ) men att det allmänna förbud, sorn uti Banco Författningarne finnes emot Öfver Assignering på Banken, icke rimligen kan anses lämpligt till Götha CanalDiscont, och således äfven all påföljd, eller bedömande af felaktighet i denna del hos Förvaltningen mäste förfalla, det torde genast inses, då man blott ett ögonblick betraktar detta Verks af Konung och Ständer i dess första grundläggning erhållna organisations olikhet i så hufvudsaklig del mot alla andra Privata och Publika Verk, eller begagnare af Banco räkning, i tliy att Götha CanalDiscont ålagts hafva 2:ne Contoir, ett i Stockholm och ett i Götheborg, hvilka båda, men i synnerhet det förra, skulle emottaga insättningar af penningar mot låg ränta, samt båda till hvar sina insättningars återliqviderande utgifva Assignationer på Banken, äfvensom båda, men synnerligast det i Götheborg, utgifva lån uti dylika Assignationer, samt slutligen det åligga båda, på af C an ali) irectionen erhållande anordningar, oväger - 76 Den 26 Mars f. m. ligen fournera CanalbyggnadsCassan nied Contanter och Ås si gnati oner, det förra frän Stockholms och det sednare från Götheborgs Contoiret.
Jag anhåller om ursäkt, att jag varit vidlyftig vid uppläsningen, ty allt hade icke behöfts, men jag håller icke af, att få emot mig den anmärkning, att icke läsa till punkt.
I samma upplysningar heter det vidare: tf dagar innan den nu inträffade Götha CanalDisconts oväntade och hastiga inställande af sine hetidningar, voro ock ännu ej fullt
En million R:dr disponerade af Creditivet, och 3 dagar före nämnde händelse, eller den a g September, ej mera än 6j,a3g R:dr öfver denna million, således återstodo till Verkets disposition ej mindre än f3a,y6i R:dr, hvilka ock visserligen blifvit mera än tillräckliga för honorerande af Verkets (ej till fullt dubbelt belopp inalles utelöpande) Assignationer intill Rikets Ständers sammankomst, om Directionen dä kunnat göra sig föreställning om hvad 3 dagar deref ter inträffade, och derföre i tid inställa 3 ProcentsReVersernas inlösande.
Då föll Malmö Discont, och Kongl. Maj:t såg sig utur stånd alt lemna Götha Canal-Discont något, äfven blott momentuelt, lånebiträde af allmänna medel, i likhet med hvad Kongl.
Maj:t Nådigst förut vid påkommande behof gjort; cle ännu återstående omkring 4°,000
R'dr å Creditivet åtgingo snart till infriande af Assignationer, och enär flere ej kunde in - Den 26 Mars f. m. 77 lösas af Banken, följde derpå Kongl. Maj:ts återkallelse af Dess under den ay Mars 1811, om Götha CanalDiscontAssignationernas antagande uti StatsVerkets uppbörd, lemnade Nådiga tillstånd.
På sådane grunder fotade Bolaget sina påståenden, att Rikets Ständer ej kunde frånkänna Bolaget sin Disconträtt, ehuru det upphört att fullgöra sina förbindelser.
Vid 1817 års
Riksdag förklarade de förenade Stals- och BancoUtskotten:
Till besvarande häraf få Utskotten upprepa och ytterligare förklara, att då Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Staten skulle träda emellan Disconternes Borgenärer och Gäldenär er, har sådant skett, icke för att upprätthålla DiscontBolagen, utan för att genom denna såsom enda utvägen af böja de allmänna olyckor, som af Disconternes irukacle obestånd i annat fall skulle uppkomma, och hvaribland den belägenhet, hvaruti DiscontGäldenärerne skulle komma att försättas, i synnerhet hos förenade Utskotten kommit i betraktande.
Det oaktadt linner man äfven nu, i de upplysningar om Caualen, som lemnäs, en beräkning uppgjord på den förlust, som för Bolaget uppkommit genom fråntagen Discontvinst, utan alt uppmärksamheten fästats dervid , att denna förlust blifvit till fullo liqviderad genom de 3oo,ooo R:drs Lånebiträden, hvilka årligen blifvit till Bolaget öfverlemnade.
Dessutom framställdes till Bolaget vid j8 17 års Riksdag den fråga, huruvida Bolaget kunde 78 Den 26 Mars f. m. fullgöra sine åligganden, och denna fråga hesvarades nekande.
Grefve von Plåtens anförande i8i5, som utvecklar Götha Canals förhållande till Wanås Fästning och Canalens inverkan på försvaret, anhåller jag att alldeles få förbigå, under hänvisande lill hvad jag 1818 tog mig friheten yttra i detta hänseende.
I berörde yttrande säger samma Talare, att allmänna arbeten äro nyttiga, äfven om de blott hafva ostentation till föremål.
Jag tog mig då redan friheten att söka vederlägga en sådan mening.
Grefve von Platen erkände då, att Bolaget var på obestånd, om ej hjelp blef det lemnadt, och påstod, att företagets fortsättande ej kunde kosta mera än 6i millioner.
Jag frågar , om Rikets Ständer uraktlåtit något, för att främja Canalens och Bolagets bästa.
Voro ej anspråken oerhörda, att Rikets Ständer utom lånebiträden af 3oo,ooo R:dr, äfven skulle ersätta den förlorade
Discontvinsten?
Jag frågar, huru det är möjligt att fortsättande biträda slika fordringar?
Bolaget har fält allt hvad det begärt.
Kan en långsammare arbetets gång till följd häraf tillskrifvas Rikets Ständer?
Och hvad har viii Bolaget kunnat fordra mera, än att det äfven vid i8a3 års
Rikdag fält allt hvad det till arbetets fullgörande begärt.
1823 nästan upphörde striden om Götha Canal.
Man trodde sig inse slutet; man hoppades, att då man gick Bolaget tili mötes, derigenom att man lemnade allt hvad som for - Dcn 26 Mars f. m. 79 dradcs, komma till slut med ett företag, som, utom den obehagliga verkan det baft på vår financiella ställning, dessutom haft så ofördelaktiga verkningar på våra politiska förhållanden; ty förnämsta föremålet vid våra Riksdagar har varit Götha Canal.
Vi hafva varit nödsakade att åsidosätta nödvändiga förbättringar i vårt Statsskick, hvilka måst stå efter Canalen.
Jag har sökt, så godt jag har förmått, bevisa, att Götha CanalBolag ej kan anses som annat än ett enskilt Bolag, att arbetet ej kan anses annorlunda, än som ett enskilt arbete, och att det ar af samma beskaffenhet som hvarje sådant; ty att ett enskilt företag medför allmän nytta måtte ej kunna bevisa, att företaget derföre är allmänt.
Jag frånkänner ej Canalen det möjliga gagn den kan medföra.
Det vore alltför bedröfligt, om den ej skulle verka till något godt.
Såsom orsak till ytterligare bidrag anför man, att vi nedlagt i Canalen öfver 8 millioner, och derföre böra vi nu gifva 807,594 R:dr till, under samma garantier, som förut, att vid nästa Riksdag få lemna ytterligare samma summa.
Vi hafva sett den stora tillförlitlighet man kan sätta till Canalens förslager, och kunna deraf hemta tillbörlig varning.
Återstoden 16,000 alnar, säger man, kan fullbordas med en tiondedel af hela kostnads-summan.
Hvarje ålman med arbetet uppskjuter, beröfvar man CanalBolagel en inkomst.
Det är visserli - 8o Den 26 Mars f. m. gen bedröfligt, att det skall gå i mistning deraf, och jag är ej bland dem, sorn ej ömma för olycklige medborgares lidanden; men det finnes så otroligt många andra af Nationens medlemmar, som dela ödet af misslyckade speculalioner, och jag tror ej, att vi kunna för dessa hafva några särskilta considerationer, förrän vi komma derhän, att kunna hjelpa aila olyckliga.
Hvarje år gör fortsättningen dyrare, säger man; man förlorar tillva.nde arbetare, och desse sine erfarne ledare; ali återtaga arbetet blir svårare.
Det medgifves, att det blir svårare, att återtaga arbetet; men i det tillstånd, hvaruti Canalen blifvit satt, måste svårigheter uppkomma , och det tillhör andra än Rikets Ständer, att afhjelpa dem.
Det anföres äfven, att glömda aibetsmethoder å nyo måste inöfvas.
Detta synes motsäga den. så högt prisade nyttan af ifrån Cannlen införd arbetsskicklighet, hvilken, om den fordrar ett jernnt fortfarande Canalarbete till sitt underhåll, blefve mera att beklaga än att rosa, och hvilken jag tror medföra mindre nytta, än »nan i allmänhet förmodar deraf kunna hämtas.
Jag nekar ej, alt många soldater lärt sig att förträfF ligt lägga stenmurar och finhugga gråsten; men jag ser ej, att de in i landet kunna få några tillfällen att utveckla dessa kunskaper; ty våra omständigheter äro ejsådane, att särdeles stora palutser komma att upp re - Den 26 Mars f. m. 81 resas; vårt jordbruk lärer icke kunna medgifva sådane anläggningar.
Götha Canal, säger man, är årsbarn med vår frihet, är ett nationelt företag, i anseende till sin utforing beundradt af hvarje kännare, värderadt af utlänningen såsom ett bevis på Nationens kraft och Armeens arbetsskicklighet.
Jag säger helt oförtäckt, att detta Monument af vår frihet för mig har föga eller intet hänförande.
En vårdslösad folkbildning, fortgående skråinrättningar, fortfarande näringstvång, en inskränkt handelsfrihet, ofÖrändradt trycktvång, den oformligaste lagstiftnings-inrättning, tryckande skatteförhållanden Voro samsyskon med det .mera godtyckliga regeringssättet, och hafva på vår så kallade frihet tungt återfordrat förstfödslorättens inflytande.
Jag finnér ej att, förän dessa väsendtliga plågor äro afhjelpte, man mycket kan tala om effecter--' ne af vår frihet, och att, som årsbarn med Götha Canal, för denne derifrån hämta några, till särdeles ömt deltagande, bevekande skäl.
Man kan ej föreställa sig något så planlöst, som att Nationen nu skulle lemna detta arbete ofullbordadt; detta företag börjades, då Nationen var utmattad af ett olyckligt krig; Nationen äger nu mera än någonsin styrka att göra den måttliga uppoffring, som för arbetets fullbordan erfordras* utan att behöfva befara oreda uti sine financer.
Afven t8 H. 6 82 Dan a6 Mars f. m. denna framställning synes mig något hastigt framkastad, då vi ännu vänta på frågan, huru våra financer skola redas.
Det är ingen som tror, att icke stora uppoffringar behöfva göras för våra financer.
Ett annat sätt att öka sina utgifter, än att man först ser efter, hvad man har att taga utaf, måtte icke vara riktigt.
Man säger, att icke så obetydlig fart redan äger rum på Canalen, och att i om jag hört rätt,*i5oo Skeppund Jern ifrån Jönköping blifvit på densamma transporterade, äfvensom ett mera betydligt qvantum Spannmål.
Det mätte ej misstydas mig som en afsigt att förlöjliga, om jag uppgifver detta såsom en alltför liten bevisning af Canalens fördelar.
Som jag tror, har commnnicationen redan i tio år varit öppen emellan Wenern och Wettern; om ej under denna tid mera än i5oo Skepp:d Jern deruppå blifvit transporterade, så är det ej mycket.
Jag vet ej heller, huru stora laster af Jern kunna komma att deruppå transporteras; ty allt det smide, som kan komma att passera Westgötha-linien, kan ej öfverstiga 12 å i5,ooo Skeppund.
Vid detta tillfälle liar jag trott mig höra ett yttrande, som jag önskade vara ett misstag af mig.
Jag har trott mig höra, att vid den bevisning, som den aktningsvärde Talaren framställt för Canalens nytta, lian satt i tvifvelsmål, huruvida tviflarne grundade sig på öfvertygelse, eller på några enskilda afsigter.
Hvad 111ig beträffar, så Den 26 Mars f. m. 83 är min öfvertygelse lika gammal, som utöfningen af min Representations-rätt.
Jag har verkligen bjudit till, att komma tillen annan mening.
Jag trottsar någon att äga större känsla för det sköna i arbetet.
Jag kan ej tänka mig något behagligare skådespel, än alt se det fullkomliga sätt, hvarpå arbeten vid Canaleti och Verkstaden utföras»
Men annat ar de slutsatser jag måste draga 1 afseende på medlen till företagets utförande, och i afseende på de beslut, uti hvilka jag som Lagstiftare skall deltaga, i anseende till skattebidrag af folket.
Man säger, att då Canalen blir färdig, blifva inkomsterne ojemnfÖrligt större, i anseende till den transitofart, både af Svenske och Utländske fartyg, man kan påräkna i följd af Canalens fördelaktige läge.
Att stiga fram och säga hvad som i framtiden skall hända, ar orimligt i bevisningsväg; således är härutinnan den ena satsen så god som den andra.
Men jag anhåller att få anföra några omdömen, för att visa anledningarne till min öfvertygelse.
Det är angifvet, att 70 å 80 lästers fartyg kunna komma att gå på Canalen, och att största delen af de fartyg, som segla på östersjön, ej öfverstiga denna storlek.
Likväl är det ett vilkor för möjligheten, att sådane fartyg der kunna framgå, att Trollhätte Slussverk skola ombyggas.
Således är här en ökad kostnad, som ej lärer af Bo - 84 Den 26 Mars f. m. laget kunna företagas, utan kommer att drabba Staten och det Allmänna, innan en sådan transitohandel kan äga rum.
Sedan sägerl man, för att underlätta begreppet om den förmånliga möjligheten af denna handel, och inleda till förtröstan uppå den, att 4° lästers fartyg kunna gå genom Trollhättan, och att transitohandel kan med 4o lästers fartyg idkas.
Vidare tillägger man, att
Köpmannen heldre lastar sina varor på 2:ne 4o lästers fartyg, än på ett 80-lästers, för att vinna fördelen af att komma in i Östersjön och undgå farorne af passagen genom Sundet.
Jag är ej Sjöman, mine Herrar, men jag saknar ej all bekantskap med Sjömanskap, och jag hemställer till hvilken Sjöman som helst, och i synnerhet till hvarje CoopvaerdieSkeppare, att besvara den frågan, om, då han är på höjden af Götheborg, han heldre går genom Sundet, eller in i en Canal med 60 Slussar, hvaraf kostnaderne säkerligen blifva lika tunga sorn passagen genom Sundet.
Man talar om möjligheten att på sex dagar gå från Götheborg till Söderköping; man har sett händelser, då fartyg på 72 timmar seglat från Götheborg till Stockholm.
Detta är visserligen osäkert, men Sjömannens hopp är vidsträckt, och det gör, att han heldre går den vanliga vägen och håller öppna sjön.
Det är sagt, att transito-farten för sådane större fartyg skulle-lättas genom ångfartyg till deras hoxerande på insjÖarne, Den 26
Mårs f. m. 85 Der hafva vi åter ett hiträde till Götha Canal.
Detta är åter en omständighet, som måste ligga tillreds, innan den omtalade hastigheten kan vinnas.
Förrän ångfartygen ligga der, kan man ej möjligtvis locka in någon att passera sin lid emellan Götheborg och 'Westergöthland, mången gång sex veckor.
Det blir det allmänna, som skall lemna Bolaget medel till dessa ångfartyg; ty det kan nu ej sättas i fråga, att jualia bidrag skola af Staten bestridas, sedan Rikets Ständer hafva beslutit företaget.
Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att Rikets Ständer ej gjort det annorlunda, än de bordt och kunnat.
De hafva lika litet beslutat Canalen, sorn hvarje annat privilegium, hvilket skall af enskilte utföras.
Jag tror, att förhållandet är sådant i alla länder.
I England garanterar Parlamentet alla beviljade rättigheter till Bolag; men jag tror att, om ett sådant Bolag går under, står Parlamentet lika litet i ansvarighet för sitt beslut, sora Rikets Ständer kunna ställas till ansvarighet derföre, att de, på väckt motion inom RiksStånden och Proposition af Kongl. Majit, beslutat lemna vissa förmåner åt ett CanalBolag.
Ett sådant beslut vöre en orimlighet, ty ingen kunde underkasta sig det.
Det är orätt, det är ett oriktigt uttryck, att göra det till Rikets Ständers Beslut, och att, i följd deraf vilja påbörda dem en rättsförbindelse, som från ingen synpunkt kan åläggas dem.
Del sä - 86 Dea 26 Mars f. m. ges, att Rikets Ständer, i följd af Beslutet, mot Bolaget hafva förbindelser af mera vigt, än de ziffer-förhållanden, som sedermera uppstått.
Jag bekänner ännu en gång, att jag ej är öfverbevist om dessa förbindelser.
Hvarje privilegium till enskild man är en sådan uppmuntran.
Privilegium utgör förbindelserne, intet annat, Så snart någon kan bevisa mig, att i detta privilegium står något, som Rikets Ständer ej uppfyllt, skall jag vara den första att tillstyrka bidrag för Bolaget; men jag har ända till trötthet för Ridderskapet och Adeln visat, att Rikets Ständer mångdubblat hvad de åt Bolaget lofvat.
Man uppgifver värdet af Canalbyggnader i England, Frankrike och i Holland; man åberopar, att Engelska Parlamentet år 1822 lemnade ett lån af 2 millioner Pund Sterling till sådane företag; att i Frankrike Staten lemnar 4 millioner årligen till Canaler; man säger, att i England hälften af landets areal är genomskurit af Canaler; och man vill bevisa, genom dessa delars öfverstigande folkmängd och cultur, att Canaler dertill varit orsaken.
Jag har ej bestridt, att Canaler, likasom vägar, äro medel att frambringa production, ehuru dessa skäl för öfrigt verka ingen ting, helst det är svårt att bedömma sjelfva argumentationen, då man saknar kännedom om tider, omständigheter och localförhållanden; men jag bestrider alltid sådane företag, som öfverskrida vår styrka, och jag bestrider Canalens nytta, innan våra vägar äro öfverfyllda af vagnar, om än Canalen ej mera än 4 månader vore ofarbar.
Naturen har hos oss gjort just dessa månader till de lämpligaste, då landtmannen kan föra sin spannmål och sine öfrige producter till de platser, som mottaga dem; och jag fruktar, att Canalen på många sekler ej kommer att lemna sådane resultat, som man väntar.
Det synes vara ett bevis, att Westergöthland, som länge haft Canalen öppen, som varit i tillfälle att derigenom afsätta sine producter, ännu är i det eländiga tillstånd, att Rikets Ständer vid hvarje Riksdag besväras med begäran om låneunderstöd, om afskrifningar af undsättningar, till den grad, att man kunde sätta i fråga, att afsäga sig alja skatter af Westergöthland, för att slippa höra talas om detta sälla land.
Man säger, att en ganska liflig handel redan existerar i Canalens direction, det är, emellan Nordsjön och Östersjön.
Det är sannt, att hela vår handel går i denna direction, men jag tror, att hela händelsen skulle vara, att man gick öfverallt annorstädes, men ej in i Calialen.
Jag lemnar likväl i sitt värde hvad som kan hända, och har ej det förtroende till mitt omdöme, att jag vågar bestämdt påstå motsatsen.
Jag inskränker mig till lyckönskan till dem, som kunna sätta tro till sådane suppositioner, och hoppas, att de ej missunna mig alt tro en sådan hän - 88 Den 26 Mars f. ra. delse ej tomma att äga rum.
Man åberopar, bland exempel från England, Hertigen af Bridgewaters, huru han på 1760-talet använde en förmögenhet af 3 millioner på Canal-företag, och säger, att hvad som gått an i England skulle gå an hos oss; och man påstår, att England ej för länge sedan var i samma belägenhet som Sverige.
Likväl måtte 1760, då Hertigen af Bridgewater i sådant ändamål använde 3 millioner, England hafva varit uti annat tillstånd än Sverige nu; ty med all aktning för våra rika, tror jag ingen enskild finnes bland oss, som skulle våga sig ut på ett företag af 100,000 R:dr, mycket mindre af 3 millioner.
Jag finner nog, huru jag tröttar Edert tålamod, mine Herrar, och jag skulle hafva så mycket att säga, om jag skulle följa allt som här blifvit yttradt, att jag finner mig skyldig att afkorta Edert besvär att afhöra mig; likväl kan jag ej underlåta att ännu tillägga något.
Jag har hört yttras, att Sverige 1809, ännu uttröttadt efter ett långt krig och med utblottade financer, beslöt ett nyttigt företag.
Det fortsattes, säger man, rastlöst under krig och fred i 20 år, under det att allmänna välmågan steg; nära målet för sina ansträngningar tvingades Nationen likväl af småsinnet och okunnigheten, likasom häpnande öfver hvad den kraftiga viljan förmått uträtta, och lemnande obegagnade frugterna af sitt berömvärda Den 26 Mars f. m. arbete; och man hotar oss, i följd deraf, med det upplysta Europas omdöme.
Härtill svarar jag blott, att jag först och främst är så enfaldig, att jag tror, det Europa föga tagit kännedom om våra ansträngningar, och att det ännu mindre intresserar sig för
Våra mera eller mindre felslagna beräkningar.
Jag tror deremot, att tänkaren alltid skall komma att finna helt naturligt, att sans och beräkning efterträda en enthusiastisk villa, och att det ögonblick, då en folkrepresentation, ifrån undergifvenhet under hvilken inflytelse som helst, återgår till sjelfständiga beslut, i öfverensstämmelse' med det allmänna tänkesättet, i öfverensstämmelse med den allmänna öfvertygelsen om allmänt bästa, är af mera värde, än de mest lofvande utsigter af hvilket företag som helst, Nu skall jag ett ögonblick öfvergå till den egentliga frågan, eller hnruvida Rikets Ständer böra lemna det ifrågasatte förskottet af 100,000 R:dr.
Härvid tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på det högst besynnerliga förhållande, att Bolaget kunnat sätta sig uti ett så äfventyrligt tillstånd, att det kan behöfva förskott, innan Rikets Ständer kunna företaga öfverläggning om sjelfva hufvud frågan.
Jag anhåller att få uppläsa några rader utur RevisionsBerättelsen för år 1827: Sedan BancoFullmägtige fått erfara, att inrättningen af en Me - 9° Den 26 Mars f. m. chanisk verkstad vid Dufvedal nära Motala, som år 1824 hos BancoFullmägtige anmäldes hafva blifvit företagen, och dä beräknades komma att kosta vid pass 4°j00° R:dr, hade i dess ställe redan vid slutet af arbets-året 18%5 graverat CanalFerkets ArbetsCassa med en kostnadssumma af R:dr 84*733: 1 sk. 7 r:st., samt, enligt uppgjorde beräkningar , förmodades komma att medtaga omkring 200,000 R:dr i ett för allt; och Fullmägtige i öfrigt då vunnit full visshet derom, att de af Rikets Ständer vid sista Riksdag, i enlighet med CanalDirectionens beräkningar, till fullt belopp medgifva anslag för Canal-arbetets fortsättning och ändtliga fullbordande, ingalunda blefvo tillräcklige, utan en brist af minst 3 h 4°°j°oo
R:dr derå slutligen komme att uppstå; sä meddelade BancoFullmägtige i Skrifvelse till Götha CanalDirection den 3o Martii 1826, det bestämda förklarande, att af BjggnadsCassans medel något vidare ej finge till Verkstads-anläggningen användas.
Ridderskapet och Adeln torde häraf finna, att redan 1826 i Mars månad, eller för nära 3 år sedan, var den öfvertygelse stadgad, att det af 1823 års
Ständer be stämde biträde åt Canalen ej kunde räcka till.
Jag hemställer, huruvida icke nödig omtanka för Bolaget och aktning för Rikets Ständer hade fordrat, att Bolaget bos Kongl. Majit i underdånighet fästat uppmärksamheten på ett sådant förhållande till Den 26 Mars f. no. 9'