Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Även utländska till införsel lovliga varor skall ha tullstämpel.
Dessa stämplar skall finnas på stycket, så länge något finns kvar av varan.
§ 23 Den som säljer inhemsk stämpelbar men ohallad och ostämplad fabrikstillverkning förlorar varan.
§ 24 Samma om någon säljer ostämplat utländskt gods.
§ 25 Den som använder falska stämplar, straffas enligt Missgärnings Balken och förlorar godset.
§ 26 Hallrätterna ansvarar för stämplarna och att varorna som stämplas är inhemska.
§ 27 Lämnar fabriksidkare mer varor till stämpling, än vad hans antal arbetare borde kunna tillverka, skall saken undersökas innan stämpling.
§ 28 Lämnar någon utländskt gods till stämpling såsom inhemskt straffas han enligt § 10.
Kapitel III Om beslagare och deras rätt.
§ 29 Beslagare är den som anger olovlig in- eller utförsel av varor.
Han har rätt att njuta biträde av kronoåklagare om han så önskar.
§ 30 Förbrytelse mot denna författning må ej angivas av föräldrar, barn, makar, syskon, fosterbarn, fosterföräldrar eller tjänstehjon mot husbonde, så länge de är i tjänst.
§ 31Anger någon annan än skepparen att förbjudet gods finns i lasten innan lossning skett, är han att anse som beslagare.
§ 32 Beslagaren njuter ¾ av varornas försäljningsvärde och även av böterna.
Det övriga tillfaller Kronan.
Beslagaren går före kronan om inte tillräckliga medel för böterna finns.
§ 33 Upptäcker någon falska stämplar njuter han sin beslagardel och dessutom 500 Riksdaler från Kronan i belöning.
§ 34 Beslagare och Fabriksfattigkassan delar hälften var, då det gäller inhemska varor som döms förbrutna.
Varorna skall stämplas innan de säljs.
Kapitel IV Om undersökning och visitation efter olovligen infört gods.
§ 36 Hur visitation, bevakning vid tullplats och vid sjötull, under transporter skall göras, finns särskilda stadgor.
§ 37 Undersökning efter olovligt infört gods kan ske på andra ställen än vid tullarna.
De anställs av kronofogde, länsman, landsfiskal, statsfiskal och fabriksombudsman.
De skall alltid kunna uppvisa fullmakt, vara försedda med synligt tjänstetecken samt ha två vittnesgilla personer i sällskap.
Även den som blir utsatt för undersökningen har rätt att tillkalla vittnen.
§ 38 Undersökning får anställas på vägar och gator, i hus, boningsrum, viloställen, magasiner upplagsbodar och uthus.
Påträffas gods värt mindre än 100 riksdaler eller kan ägaren bevisa att det är för eget bruk, går han fri.
§ 39 Boningsrum och salubodar är i allmänhet undantagna undersökning, men tror sig undersökningsman att sådant gods införts i något rum inom de senaste 48 timmarna, har han rätt att söka.
§ 40 Hos den som förut blivit straffad för brottet, kan undersökning ske utan inskränkning av tiden.
§ 41 Undersökning får endast ske mellan klockan 9 - 3 vintertid och 8 - 5 sommartid.
Sker undersökning vid annan tid och olovliga varor påträffas är beslaget ogiltigt.
De kan dock senare beslagtas, utan vidare påföljd än att varorna är förverkade.
Den som utför undersökning på annan tid bötar mellan 20 - 200 riksdaler, förlorar sin tjänst eller blir suspenderad.
I alla fall förlorar han beslagardelen.
§ 42 Gör obehörig person undersökning straffas han för hemfridsbrott.
§ 43 Görs undersökning på vägar och gator utan att något olovligt påträffas bötas från 10 till 200 riksdaler.
Samma böter om han inte visat tjänstetecken, fullmakt eller haft vittnen med sig.
§ 44 Gör behörig man undersökning och inte finner olovligt gods, fastän det finns, bötar han, mister tjänsten och sitter 6 månader på fästning § 45 Är varornas värde under 200 riksdaler är de förbrutna, men det är enda påföljden.
§ 46 Den som varit obehörig till undersökning eller vid tillfället förbrutit sig mot bestämmelserna har förverkat sin beslagarandel, som går till Kronan.
§ 47 De som är anställda att göra undersökning och de som bistår har lika rätt till skydd och hägn som andra tjänstemän.
Vägrar någon att låta undersökning ske, bötar han 200 riksdaler och får inte ersättning om skada skett.
Görs sådant motstånd att undersökning inte kan ske alls bötas 500 riksdaler.
§ 48 Överfaller man med hugg och slag en behörig undersökningsman eller hans handräckning eller återtas gods med våld straffas med fästning från 1 till 3 år.
Skulle undersökningsmannen vara våldsam straffas han med att förlora sin tjänst eller suspension i 6 månader utan lön.
§ 49 Vill beslagare ha vakt eller manskap till biträde, skall han omedelbart få det.
Kapitel V Om värdering av anhållet gods.
§ 50 Beslagtaget gods antecknas och värderas i närvaro av tre personer, en från varje part och en från rätten § 51 Värdet skall sättas efter det pris som allmänt gäller.
Vid bedömning av gods som är förbjudet till införsel skattas värdet under ed av värderingsmännen.
§ 52 Är värderingsmännen oense tar man medelvärdet av deras uppgifter.
§ 53 Vill någon av parterna göra jäv mot förrättningen, skall han förete bevis.
Kapitel VI Om rättegången i mål, rörande olovlig införsel eller utförsel av varor.
§ 54 Mål, som rör denna författning, skall upptas av Sjötullrätten, så vida det inte i anseende till person hör till Hovrätten.
Finns inte sjötullrätt på platsen tas målet upp i Rådstu - eller Gränstullsrätt.
§ 55 Gäller målet liv och ära avgörs det i hovrätten.
Besvär över underrättens beslut lämnas till Hovrätten.
§ 56 Är den klagande fälld till böter, men inte häktad, skall han foga bevis därom, att han nedsatt böterna i ränteriet eller ställt borgen § 57 Kan den klagande inte betala böterna eller ställa borgen, skall han ha bevis av kyrkoherden på sin fattigdom.
§ 59 Försummar den klagande något av vad som nämns i § 54, 55, 56 och 57 har han förverkat sin rätt.
§ 61 Är den dömde häktad skall han få del av domen, så att han hinner överklaga.
§ 62 Befallningshavande i länet skall dra försorg, att den häktade får biträde med besvärs författande.
§ 65 Blir någon för brott mot denna författning dömd ovärdig, att nyttjas i allmän tjänst, sitt burskap eller förlorar sitt medborgerliga förtroende skall det kungöras i Allmänna Post och Inrikes Tidningar.
Stockholm den 23 juni 1825 CARL JOHAN.
Kungörelse, angående en med Hans Maj: t Konungen av det förenade riket Stora Britanien och Irland avslutad Traktat till Slavhandelns avskaffande.
Stockholm den 21 juli 1825.
Den 6 november förlidet år avslutades en traktat mellan Oss och det förenade Riket Stora Britanien och Irland angående avskaffandet av slavhandeln.
Redan den 7 februari 1822 förordnade Vi om detta.
Vi vill på det uttryckligaste sätt, för alla Våra undersåtar förnya detta förbud, att på något sätt delta i negerhandeln och ställa sig till noggrann efterlevnad till kungörelse och traktat, att förekomma denna för mänskligheten vanhedrande handel.
Stockholm den 21 juli 1825 CARL JOHAN
Seglationsordningen.
Stockholm den 21 juli 1825 Vid sista riksdagen föreslog Ständerna åtskilliga förändringar i Seglationsordningen av den 12 juni 1820.
På grund härav och vad som förekommit i verkställigheten av författningen samt till följd av den utfärdade förordningen mot olovlig in- och utförsel av varor, har Vi funnit för gott, att upphäva den gamla författningen och införa följande Seglationsordning.
Kapitel I Om vad Skeppare har att iakttaga, innan han till inlopps- eller lossningsort ankommit.
§ 1 Svensk skeppare har skyldighet, att då han på utländsk ort där svensk konsul finns inlastat varor, uppvisa ett undertecknat duplikat av manifestet över sin laddning samt sammandrag av fraktgodssedeln.
Dessa handlingar bör tullkammaren i inlastningsorten eller den skeppsmäklare, som ombesörjer skeppets clarering, ha intygat, så att uppgifterna stämmer, vad beträffar beskaffenhet, antal, nummer och märken, med vad som är uppgivet i angivningsinlagan.
Sedan konsuln granskat och funnit handlingarna riktiga, sätter han sitt ämbetssigill och återlämnar handlingarna.
§ 2 Lämnar skepparen inte dessa uppgifter eller ger fel sådana bötar han 300 riksdaler.
§ 3 Seglar skeppare i svenskt vatten eller ankrar vid kusten eller i skärgården, är han underkastad tillsyn av kust- och skärgårds bevakningens tjänstemän.
Bevakningsmannen har rätt att gå ombord och erhålla kännedom om fartyg, last och resans bestämmelse.
Han skall följa fartyget till lossningsorten inom bevakningsdistriktet eller försegla lastens förvaringsrum.
§ 4 Skeppare får inte segla in på ställen där lotsinrättning finns utan lots, så vida denne inte är förhindrad av hårt väder.
Lotsen ser till att ingen last förs till eller ifrån skeppet, att lås och sigill inte bryts och olaga landgång inte äger rum.
Han har det ansvar och den belöning som nämns i Instruktionen av den 18 maj angående lotspersonalens tillsyn över olagliga seglations- och handelsföretag.
§ 5 Skeppare åligger att noga följa karantänsbestämmelserna.
§ 6-7 Skeppare skall följa de farleder som är bestämda till stapelstäderna § 8 Avviker skeppare från den bestämda farleden eller seglar förbi tullbevakning utan anmälan bötar han 300 riksdaler § 9 Lastas gods utan trängande nöd i öppen sjö innan fartyget kommit under tullbevakning, är godset förbrutet.
Skepparen ansvarar som om han infört olovliga varor samt bötar 500 riksdaler.
§ 10 Skeppare får inte ankra i skärgården utan i trängande nöd eller andra giltiga orsaker, Han bötar då 50 riksdaler.
§ 11 Fartyget får inte lägga till vid land eller brygga innan visitationen är genomförd.
Därefter skall skepparen inom 2 timmar infinna sig i tullkammaren och uppvisa pass och handlingar.
Innan klockan 12 dagen därpå skall han inge märkrulla.
§ 12 Kommer fartyget på natten får skepparen inte gå i land förrän det blivit ljust.
Han skall då lägga till med den farkost han använder för att ta sig iland vid bryggan och undergå visitation § 13 Skeppsfolk och passagerare får inte heller gå iland förrän visitationen skett.
Sker det bötar skepparen för underlåten tillsyn.
Kapitel II Om vad Skeppare vid ankomst till inlopps- och lossningsort och godsägare i lossningsort hava att iakttaga.
§ 15 Den märkrulla som skepparen skall avlämna, skall innehålla fartygets namn, byggnadsort, lästetal och djupgående, besättningen antal med varje persons namn, fartygets hemort, varifrån det kommer och vart det skall gå.
Sedan uppföres lasten.
Salt, spannmål och andra mätbara varor anges i det mått som brukas på inlastningsorten.
Styckegods till särskild man skall ha mottagarens namn.
Sist uppföres besättningen förråd.
§ 17 Tullkammaren skall uppläsa märkrullan och jämföra med skepparens manifest och fraktgodssedel.
Skepparen godkänner med sin underskrift att uppläsningen skett.
§ 18 Sedan visitationen är gjord, är skepparen skyldig att låta försegla luckor och ingångar till förvaringsrummen samt att godkänna om tullbevakningen anser att en tjänsteman bör medfölja till lossningsorten.
Han skall då förses med kost eller erhålla 24 skilling i dagtraktamente.
§ 19 Under resan till lossningshamnen och innan visitationen, får ingen bege sig till eller ifrån fartyget.
§ 20 Har skeppare avgivit sin märkrulla vid inloppstullkammare, men sedan vill ändra fartygets bestämmelse har han rätt till det, efter skriftlig anmälan.
§ 22 Ertappas skeppare med att ha lovgivet eller tullbart gods som ej är uppfört på märkrulla och sedan förtegat det, bötar han godsets halva värde, men ägaren må mot behörig tull disponera godset.
Övertygas ägaren om delaktighet i godsets insmygande är det förbrutet och han ansvarar som för olovlig införsel.
§ 23 Kan skepparen bevisa att förseelsen skett på grund av slarv eller okunnighet om att varan förts ombord är han fri från ansvar, men bötar för vårdslöshet § 24 Anträffas gods som är till införsel förbjudet, är varorna förbrutna och ägaren förfallen till ansvar som för olovlig införsel.
Har det skett på grund av skepparens vårdslöshet bötar han.
§ 25 Är förbjudet gods ämnat till nederlag, bötar skepparen halva värdet men ägaren får disponera varorna, om han inte övertygas om delaktighet.
§ 26 Är inhemsk skeppare bestämd till svensk hamn, som inte har nederlagsfrihet, får han inte ta med gods till återutförsel, som till införsel är förbjudet.
§ 27 Medför utländsk skeppare förbjudet gods men anger det i märkrullan, förvaras godset tills han avseglar, då han åter får utföra varorna.
§ 28 Fattas varor som blivit upptagna i märkrullan ersätter skepparen värdet och bötar som för olovlig införsel.
Han bötar om varornas antal inte stämmer med rullan.
Har ägaren delaktighet i förbrytelsen står han till ansvar.
Böter mellan 200 - 500 riksdaler.
§ 29 Kan skepparen bevisa att märkrullan blivit felskriven, går han fri från ansvar för olovlig införsel, men bötar för vårdslöshet med märkrullans författande.
§ 30 Godsägare skall inom några dagar inlämna till tullkammaren angivningsinlaga på allt gods som för hans räkning införts antigen till förtullning eller nederlag.
Försenas angivningen bötar godsägaren 1 % på varans värde.
§ 31 I angivningsinlagan antecknas godsets namn och art, antal, svenskt mått, mål och vikt samt hur det är förpackat och de märken som finns på förpackning.
Kan godsägaren inte i brist på faktura anteckna sitt gods skall packhusinspektionen eller tullkammaren genast öppna förpackningarna, väga mäta och beräkna tull.
§ 32 Godset får väga eller mäta 10 % mer än vad som anges utan att tullen höjs.
§ 33 Anger någon för låg tull, dubblas avgiften på beloppet som taxan utvisar.
§ 34 Den som anger felaktig angivning och rättelse vunnits, erhåller 10 % av den enkla och hälften av den dubbla tull som härigenom inflyter.
§ 35 Finns annan vara i en förpackning eller kärl än vad som anges, har ägaren förverkat hela förpackningen och svarar som för olovlig införsel.
Är godset förtullat, har han rätt att återfå tullbeloppet.
Kan han bevisa att den gömda varan kommit dit utan hans vetskap, går han fri från ansvar och endast den gömda varan tas i beslag.
§ 36 Vill godsägare ta ut vin, olja eller frukt innan tullklarering hinner ske, har han rätt till det, mot att han ställer säkerhet för tullbeloppet i tullkammaren.
Han får också lossa hälften av sin salt- och spannmålslast innan klarering skett.
För övriga varor skall tull vara betald innan lossningen.
§ 37 För varor som skall till nederlag, finns särskilda bestämmelser.
§ 38 Inom 30 dagar skall alla avgifter vara betalda.
Är någon vara så skadad att ägaren inte vill betala tullen, görs skriftlig anmälan och varan sälj för Kronans räkning på offentlig auktion.
Försummar han att göra anmäla betalar han hel tull.
§ 39 Betalas inte tull inom utsatt tid läggs en ½ % på i månaden.
Betalas inte inom tre månader skall så stor del av lasten säljas som svarar mot den uteblivna tullavgiften.
Anmäler och uttager ägaren inte resten inom natt och år tillfaller varorna Oss och Kronan.
§ 40 Fartyg får inte förpassas till utrikes ort förrän umgälderna för inkommande är erlagda.
§ 41 Sommartid är lossning tillåten mellan klockan 6 på morgonen till 8 på kvällen.
Vår och höst mellan 7 och 6 och vintertid mellan 8 och 4 med en timmes ledighet vid middagstid.
Är det särskilt bråttom med lossningen, får den ske andra tider, dock alltid vid nödvändigt dagsljus och efter särskilt tillstånd och under bevakning.
Den tjänsteman som utför bevakningen har rätt till övertidsersättning på 8 skilling.
§ 42 Skeppet får inte ha flera däckluckor öppna än tullkammaren tillåter eller vägra den som utför bevakningen att varje gång efter slutad lossning låsa och försegla luckor och tillgångar till lasten.
Anses det nödvändigt kan bevakning av skeppet bibehållas hela dygnet.
§ 43 Bryter någon lås eller sigill som är satt för fartygets luckor, bötar han 200 riksdaler.
Kan skepparen inte bevisa vem som gjort det, betalar han böterna.
§ 44 Är försegligen bruten av misstag och händelsen genast anmäls, är skepparen fri.
Han bötar dock om han inte skött och vårdat sigillen så att skada på förseglingen uppstått.
§ 45 Låter godsägare lossa innan tillstånd givits är godset förverkat.
Är det förskingrat bötar ägaren och skepparen för felande tillsyn mellan 10 och 100 riksdaler.
Kapitel III Om vad skeppare och avlastare har att iakttaga, då fartyg till utrikes ort skall avgå.
§ 46 Skeppare, som tänker segla utrikes med last skall uppge godset, som skall inlastas.
Tullbetjänten som skall övervaka inlastningen har en inlastningssedel.
§ 47 På inlastningssedeln skall stå varans slag, stycketal, mått, mål eller vikt.
Är det järn från våg, skall biläggas våginspektörens frisedel.
§ 48 Inlastar skepparen gods innan tillstånd gives bötar han 100 riksdaler.
Lastar man barlast utan tillstånd bötas 50 riksdaler.
§ 49 Då gods i en hamn skall inlastas på olika ställen, måste skepparen tillkännage hur han kommer att flytta sitt fartyg.
§ 50 Tider för lossning, lås och förseglingar gäller lika som tidigare angivits.
§ 51 Är fartyget inte fullastat och man önskar inta återstoden vid någon annan hamn eller skall sådana varor inlastas till vilkas utförsel från egna hamnar Ridderskapet och Adeln är berättigade till på grund av deras privilegier, skall anstånd sökas.
Finns ingen tullbevakning på stället anmodas särskild tullbetjänt, som åtnjuter skjutslega till och från inlastningsstället med en häst och dagtraktamente på 24 skilling.
Betalas av godsägarn.
§ 52 Då skepparen lastat och ingivit till tullkammaren förteckning på lasten och godsägaren lämnat angivningsinlaga och betalat avgifterna, får skepparen pass för fartyg och last.
§ 53 Innan skeppet sedan får avsegla skall visitation anställas på fartyget, så vitt kan ske utan att rubba lasten.
Behöver skeppet sedan på grund av motvind ligga kvar skall tullbevakning hållas till dess de avseglar.
§ 54 Avgår skeppet utan pass, straffas skepparen och för delaktighet redaren eller befraktaren efter vad som stadgas om olaga lossning.
§ 55 Gods som inkommit får inte föras ut med annan lägenhet utan att tillstånd erhållits.
§ 56 Finns sådant gods ombord skall luckorna förseglas och en tullbevaknings betjänt följa skeppet till öppen sjö.
§ 57 Anger någon att lasten skulle vara olaglig på något sätt och begär undersökning, ställer han borgen för eventuell skada som kan uppstå.
Tullkammaren lämnar handräckning till verkställighet av lossning.
§ 58 Finns olovliga varor straffas godsägaren och skepparen och angivaren njuter beslagarrätt.
Upptäcks inte något underslev, ersätter angivaren för skada som genom lossning och skeppets kvarhållande uppkommit.
§ 59 Har tullkammarens föreståndare skälig anledning att låta undersöka en till utrikes ort ämnad laddning får det inte vägras.
Har han härvid missbrukat sin tjänst, har redaren rätt att erhålla ersättning av Kronan för all skada och kostnad som blivit.
Tjänstemannen straffas med suspension i 6 månader eller tjänstens förlust och att täcka Kronans ersättning.
Kapitel IV Om vad vid sjöfart på utrikes orter med däckade fartyg under femton lästers dräkt samt öppna båtar, särskilt iakttagas bör.
§ 62 Med däckade fartyg under femton lästers dräkt samt öppna fartyg får endast inhemska varor fraktas till utrikes ort och hemföra produkter som är tillverkade i landet fartyget återvänder från.
§ 63 Bryter någon häremot straffas han med 300 riksdaler i böter och lasten är förverkad.
Tulltjänsteman som utfärdar pass till fartyg med olovliga varor förlorar sin tjänst.
§ 64 Dessa fartyg skall vid utrikes fart ha ordningsnummer och namn på farkostens hemort i förstäven.
§ 65 Svensk skeppare, som för dessa fartyg, skall sedan han i utlandet intagit varor i avsikt att gå till svensk, dansk eller norsk hamn, vara försedd med manifest över last och skepp.
Detta inges hos svenska konsuln innan avresan, som lämnar intyg och avsänder till tullkammaren i svensk hamn dit skeppet är på väg.
§ 67 Kommer skepparen till bestämd dansk eller norsk hamn, skall han efter lossning ta bevis från tullkammaren, att han lossat den av konsuln i inlasningortens påskrivna manifest, att rätt varor blivit lossade.
§ 68 Vid återkomsten till hemorten skall han vid ansvar av böter på 300 riksdaler ingiva manifestet.
Man jämför konsulns och tullkammarens uppgifter och skulle oegentligheter misstänkas åligger det tullkammaren att ställa skepparen till ansvar.
Kapitel V Om särskilda föreskrifter, som vid tillämpningen av denna förordning bör iakttas.
§ 69 Särskilda föreskrifter gäller för sjöfarten mellan Sverige och Finland och Skåne och Danmark § 70 Om skeppare av nöd eller i handelsavsikt kommer till annan svensk hamn, än den som lastdokumenten visar iakttages vad som står § 11, 12, 13, och 15.
§ 71 Kommer han nu till hamn, där tullkammare inte finns, anmäler han sig till tullbevakningen, som sedan har tillsyn över fartyg och gods till dess resan kan fortsätta.
Behöver han ta ombord livsmedel får det ske tullfritt.
Annan inlastning är inte tillåten.
Lossning får ske om godset är sjöskadat.
Sedan följs reglementet för Dykeri- och Bärgnings Kompaniet.
§ 72 Skeppare som går på utrikes orter och behöver nödhamn i Sverige rättar sig efter vad i allmänhet stadgat är.
Han får ta in livsmedel och andra lovgivna varor, om han betalar tull och umgälder för fartyget.
§ 73 Befälhavare på Kronans skepp skall liksom skeppare på handelsfartyg vara skyldig att iaktta vad som är föreskrivet.
§ 74 Vid tillfällen då skepparen inte själv för befäl på fartyget, är styrman eller den i hans ställe underkastad samma skyldighet och ansvar som skeppare, § 75 Överfaller någon en tulltjänsteman eller med våld försöker in- eller utföra olovliga varor, straffas han med fästning mellan 1 - 3 år.
Hindrar någon tjänstens utövning bötas mellan 50 - 200 riksdaler.
Befälhavare på Kronans fartyg mister tjänsten om han begår något av dessa brott.
§ 76 Beträds någon med att göra samma brott två gånger pliktar han dubbelt.
§ 77 Böterna delas mellan kronan och åklagaren.
§ 78 Böter tas ut från den straffades egendom, så länge den varar.
Kan han inte betala fulla böter har åklagaren företräde framför Kronan.
§ 79 Saknas tillgångar att betala böter omvandlas de till fängelse, där fången skall arbeta.
Kapitel VI Om Rättegång § 80 Mål som angår förbrytelser mot denna författning avgörs i Sjötullrätten.
Har brottet upptäckts någon annanstans än i stapelstad tas det upp vid närmaste Rådsturätt.
§ 81 Är någon missnöjd med underrättens utslag besvärar han sig hos Kommers Kollegium inom viss angiven tid.
Man har längre tid på sig ju längre från Stockholm man bor.
§ 82 Är den klagande fälld till böter men inte häktad, skall han bevisa att han satt böterna i Ränteriet eller lämnat borgen.
§ 83 Kan han för fattigdom inte nedsätta böterna, skall han lämna domaren bevis på sin oförmåga.
§ 85 Försummar klagande att redovisa vad han skall, har utslaget vunnit laga kraft.
§ 87 Är den dömde häktad skall han få domen så snart, att han hinner överklaga.
§ 88 Han har rätt att få biträde med att författa besvärsskriften.
Stockholm den 15 juli 1825 CARL JOHAN
Cirkulär till samtliga konungens Befallningshavande och Regementschefer, att tillsynen och vården över de Arméns högre Befäl anslagna Boställen, som förut tillhört vederbörande Regementschefer, nu mera blivit Kongl Krigs Kollegium i nåder uppdragen.
Stockholm den 8 augusti 1825.
Militärboställen som genom Krigs- och Kammar Kollegiernas försorg blivit anslagna till löner åt presidenten i Krigs Kollegium, General Adjutanten för Armén, Inspektions- och Brigadgeneraler med flera högre militärer, bör tillsyn och vård som Kronan och Indelningshavaren tidigare haft överflyttas till Krigs Kollegiet.
Föreskrifter hur den nya husesynen skall gå till.
Stockholm den 8 augusti 1825 G W af TIBELL
Stadga om inrikes tullförpassning och bevakning.
Rosersbergs slott den 10 augusti 1825.
Då utländska varor, som blivit olovligen införda till Våra vidsträckta kuster, sedan transporteras till avsättningsorter i det inre av Riket eller inhemska varor till utrikes orter utföras utan att behöriga tullavgifter erläggs förlorar Vi tulluppbörden.
Vidare orsakas förluster för den laglydiga handeln.
Vi har därför funnit för gott, att upphäva vad i dessa hänseenden förordnats i Landtulls- och Accisstadgan av den 19 september 1776.
Från och med nästa år gäller följande:
Artikel I Allmänna grunder och bestämmelser för inrikes tullförpassning § 1 I allmänhet eller vid transport inrikes orter emellan, så väl i Saltsjön, som i insjöar, floder och kanaler samt landsväg skall iakttagas:
1: o Att utländska här uppräknade varor skall jämte fartygen eller fororna förpassas om varornas mått vikt, mål eller stycketal överskrider vad som har utsatts.