Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Meningen med detta stadgande måtte icke kunna vara annan, än att om ett barn är sjukligt eller om en person har mindre arbetsförmåga', må fattigvårdsstyrelsen, vid sådant förhållande, göra undantag från den allmänna regeln.
Om man derföre vill uttrycka delta bestämdt, så att föreskriften icke må, såsom nu är fallet, kunna tydas derhän, att fattigvårdsstyrelsen kan, i motsats jemväl af sockenstämmans beslut, efterskänka den stadgade afgiften, tror jag att man bör ändra redactionen sålunda: ”dock må undantag för enskilda härutinnan bero af fattigvårdsstyrelsens pröfning.
” Utsktns mening är då tydligare uttryckt än nu.
Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos. på den förändring jag nu haft äran föreslå.
Visserligen synes mig stadgandet i ig §:n, att sockenstämma skall besluta om de i den nu föredragna § stadgade föreskrifter, vara en tillräcklig garanti mot möjligheten för fattigvårdsstyrelsen att göra någon nedsättning i sjelfva afgiften i allmänhet; men jag kan icke neka, att äfven mig synes den redactionsförändring, Hr von Hohenhausen föreslagit, göra stadgandet än tydligare, och derföre anhåller jag att få förena mig med honom.
Jag får först anmärka, att jag anser den i 18 §:n stadgade afgift af 8 sk.
D« n [5 Mart F. m. 409 för ilians- och 4 sk. för qvinnsperson vara val högt tilltagen, enär denna afgift egentligen kommer att drabba den mindre bemedlade.
Husbonden bör visserligen betala denna afgift för sitt tjenstefolk, men jag förmodar att husbonden i contracten med tjenstehjonen nog tager sin skada igen, så alt afgiften ändock egentligen kommer att drabba desamma.
Hvad åter den af Hr von Hohenhausen föreslagna redactionsförändring beträffar, torde den måhända vara mindre lämplig. R. o. Ad. beslöt, efter hvad jag vill minnas, vid i3 §:n, att den beslutanderätt, som genom Utskrns förslag derstädes är fattigvårdsstyrelsen medgifven, skall sockenstämmans pröfning underställas, och jag hemställer derföre, om icke något tillägg uti den 18 §:n borde göras af ungefärligen samma innehåll.
Jag får derföre föreslå följande redactionsförändring: ”dock må undantag härutinnan bero af fattigvårdsstyrelsens pröfning,” denna pröfning likväl underställd sockenstämmans afgörande.
Jag anhåller om ett dylikt tillägg uti §:n , antingen genom antagande af milt redactionsförslag, eller någotc annat i samma syftning.
Jag ber att till den sista värda talaren få hemställa , huruvida icke, i händelse sockenstämman skulle för hvarje enstaka fall pröfva dessa undantag, sådant komme att medföra mycket mera besvär, än de fattiga sk i I Ii 11— gar kunde vara värde, som voro i fråga att efterskänkas.
Efter det beslut R. o. Ad. fattat angrde innehållet af 3 §:n i detta förslag, lärer det väl vara nödvändigt att denna §:s ordalydelse rättas derefter, och att det på sockenstämman bör bestämmas huru afgifterne skola utgå för att fylla behofvet, om de skola utgå efter de i 3 §:n stadgade grunder, eller huru dermed bör förhållas.
Hr Liljenstolpe: Till svar på Gr.
Taubes till mig ställda hemställan, får jag anföra, att just samma förhållande här åger rum, som i r 3 §:n, och att det således icke, i motsats emot hvad R. o. Ad. vid nyssnämnda § beslutat, bör uti denna § stadgas rättighet för fattigvårdsstyrelsen att ensamt afgöra om dessa undantag.
Jag kan icke finna annat, än att det vore ganska öfverflödigt, om man här ansåg sig böra uttrycka, att det är sockenstämman, som beslutar huru hög afgiften skall vara.
Något tvifvel härom torde icke kunna uppstå, och dertill har denna § icke heller gifvit anledning, att fattigvårdsstyrelsen skulle bestämma den afgift, som i denna § omnäinnes.
Här stadgas endast, att fattigvårdsstyrelsen må göra undantag uti något specielt fall från den bestämda afgiften af högst 8 sk. för mans- och 4 sk. för qvinnsperson.
Alt sådant skulle på sockenstämman en - 5oo De n i5 Mars f. di. dast bero att besluta, torde vara mindre lämpligt, enär man väl icke bör besvära sockenstämman med ett sådant lappri.
Mig synes vara en ofantlig skilnad emellan den i i och 18 §:n.
Den i3 §.‘n handlar om den faltigvårdsansvai igliet, som åligger husbönder, och den torde äfven i de minsta fall blifva större än den utgift, som enligt denna § kan komma i fråga.
Uppå anmälan af Ur Frih. o. Landtm, hade, i anledn. af nu afgifna yttranden, i afseende på i3 §:n i Utskins förslag, undertecknad pro t. förande äran upplysa, att enligt R. o. Ad:s i sednaste plenum fattade beslut sagde § komme alt utgå.
Äfven jag anser att fattigvårdsstyrelsen icke bör kunna göra undantag från den här stadgade afgiften.
Det kan visserligen ofta hända, att beloppet af undantagen utgör ett lappri, men principen är icke något lappri, att fattigvårdsstyrelsen skulle egenmäktigt kunna göra sådana undantag.
Det kunde föranleda ganska många missbruk och uppväcka missnöje.
Endast försainlingarne sjelfve böra få fatta sådana beslut, i följd hvaraf jag anhåller, att ordet ”fattigvårdsstyrelsen” må utbytas mot ”församlingen’’, så att redactionen må blifva: ”dock må undantag härutinnan bero på församlingens pröfning.’’ Frih.
Den anmärkn. jag tagit mig friheten göra, nemi. alt 18 §:n borde så ändras alt den komme i conformilet med R. o. AJ:s beslut uti 3 §:n, är egentligen grundad derpå, att det är oformligt alt uti ett lagförslag komma med en sådan §, som den 19 uti detta förslag är, hvilken bör inflyta uti den 18 och såsom särskild § utgå.
Då blir den 18 §:n uppställd i conformitet med 3 §:n, nemi, att ifrågavar. afgifler beslutas å sockenstämma, efter förslag af fattigvårdsstyrelsen; men icke bör det komma en § efteråt, som talar 0111 huru afgifterna i den i8§:n beslutas.
Jag instämmer fullkomligt i tendensen af hvad Hr Ribbing yttrat, men kan alldeles icke gå in på hans förslag, alt sockenstämman skall pröfva undantagen.
Fattigvårdsstyrelsen bör, efter min åsigt, ”pröfva” förhållandet, men sockenstämma besluta.
Ehuru jag visserligen inser att dessa undantag endast böra kunna angå ganska små summor, anser jag mig likväl icke böra afstå ifrån det förslag jag förut afgilvit, nemi. alt fattigvårdsslyreisen väl må pröfva , men icke hafva beslutande rätt.
För att uttrycka detta ännu kortare, iin jag förut tagit mig friheten föreslå, hehöfver man blott tillägga några få ord, så att t. ex. redactionen må blifva ”fattigvårdsstyrelsens af sockenstämman godkända beslut," hvilket äfven Hr Ribbing åsyftat.
I öfligl ber jag alt man måtte komma ihåg, att de Den i5 Mars f. m. 5ot undantag, som beslutas, komma att drabba alla de församlingens medlemmar, sorn deltaga i fattigvården.
Hr von Rosen, Georg: Otvifvelaktig! utmärkes ordalydelsen i denna §, att afskrifningar eller undantag bero nf fattigvårdsstyrelsen, då bär stadgas: ”dock må undantag härutinnan bero af fattigvårdsstyrelsens pröfning.” Utsk:n hafva icke hänvisat denna pröfning till sockenstämman; och jag medger att de härutinnan hafva förbisett del rätta; ty då det är sockenstämman, som beslutar 0111 afgif terna, bör det väl äfven vara sockenstämman, som be slutar om undantagen, och ej dessa undantag ligga inom sjelfva den verkställande maktens — fattigvårdsstyrelsens — område.
Det skulle i alia fall ej leda lill mycket besvär, om dessa frågor afgjordes i sockenstämman.
Den inträffar en gång om året, och om då de, som begära frikallelse fiån ifrågavar. afgift, anmälde sig hos fattigvårdsstyrelsen, hvilken åter afgaf utlåtande häröfver och hänsköt afgörande! till sockenstämman, så tror jag allt gick riktigast till.
Jag tror således alt här bör tilläggas, att sockenstämman skall så väl om afgifternas bestämmande som om dessa undantag besluta, sedan fattigvårdsstyrelsen sig deröfver yttrat.
Då kunde 19 §:n utgå, ty den 18 §:n innefattade både den 18 och 19 §:n såsom de nu lyda.
Jag anhåller derföre om propos., att den 18 §:n måtte erhålla den redaclion jag föreslagit, och den ig §:n deremot alldeles utgå.
Då icke några afskrifningar få ske på Kronans intrader, så vidt icke sockenstämman tillstyrker det, så vet jag icke något hinder att sockenstämman må tillåtas bevilja undantag eller afskrifningar af dessa afgifter, om så skulle erfordras.
Jag tillstyrker derföre den föreslagna redactionsföiändringen , så att ifrågavar. afskrifningar må behandlas lika med afskrifningar på Kronans intrader.
Mig förefaller det temmeligen oformligt, alt en auetoritet skall pröfva och en annan anetoritet afgöra.
Jag kan således icke instämma med Hr Liljenstolpe.
Att deremot ensamt lemna afgöranderätten uti dessa undantagsfrågor till sockenstämman, möter betänkligheter.
Dels lärer man af sockenstämman svårligen kunna förvänta en personlig undersökning om alla sökanders belägenhet, och dels kan det inträffa, att personer, som, då sockenstämman hölls, icke ansågos så fattige att de icke kunde erlägga ifrågavar. afgift af 8 eller 4 skillingar, sedermera blifva det.
Jag skulle derföre tro, att örn afgifternas bestämmande lemnades åt sockenstämman i första hand och undantagen tillhörde fattigvårdsstyrelsen, åtminstone sådana undantag, som härleda sig från anledningar, uppkomna ef - 502 Den i5 M a r s f. m, ter sockenstämmans hållande, hade inan gått en riktig medelväg , ehuru frågan, elter mitt förmenande, om jag skall vara uppriktig, icke är af särdeles vigt.
Jag tillstyrker antagandet af §:n med de förändringar Frih.
Cederström och Hr von Hohenhausen föreslagit, ty icke måtte man behöfva 2 §§ om samma sak.
Jag skall icke vara envis i afseende på den ena eller andra redactionen, blott meningen blir riktigt uttryckt, och jag tror alt kortaste sättet alt vinna detta ändamål varit antagandet af mitt förslag till redactionsförändring.
Jag förutsätter, att icke någon pröfning kan ske utan beslut och icke något beslut fattas utan pröfning, och att således §:ns mening här varit tydlig med den af mig yrkade föl ändringen.
Jag tror dessutom, alt det till ingenting tjenar att så minutera ut meningen här, sorn flere tyckas önska; ty hvarje menniska måtte ganska lätt kunna begripa hvad som med ifrågavar. stadgande afses.
Efter de förändringar, som R. o. Ad. uti föiegtde §§ beslutat, lärer det väl blifva nödigt att gifva denna § en redaction, som dermed öfverensstämmer.
Jag tillstyrker derföre att §:n må erhålla följande lydelse:
Om afkastningen af fattigvården tillhöriga fastigheter och capital, jemte inkomsten af sterbhusafgifter, böter, collecter, frivilliga gåfvor och andra sådana bidrag, icke äro för fattigvårdsbehofvet tillräckliga, åligge det fattigvårdsstyrelsen att förslag öfver tillgångar och behof inför sockenstämman uppgifva, hvilken derefter, i öfverensstämmelse med de i 3 §:n stadgade föreskrifter, äger besluta om de afgifler, som utgå skola.” Hr von Hohenhausen: Frih.
Cederströms röst är icke alltid väl hörd i denna del af salen, der jag har min plats, ty jag kunde åtminstone icke märka något vara af honom framstäldt med hänseende till behofvet af afkortningar eller undanlag, och det är likväl egentligen om dessa undantag, som vi här discuterat, och hvarom nu är fråga.
Mot det föreslagna sammanförandet af iÖoch ig §§:na till en enda § har jag ingenting alt invända.
De fleste, som bär yttrat sig, synas vilja hafva ordet "fattigvårdsstyrelsens” utbytt emot ”sockenstämmans” och för att icke öka vidlyftigheten af denna discussion, skall jag afstå från mitt framställda yrkande, dock med den anmärkn., att fattigvårdsstyrelsen skall i sitt protocoll införa skälen, hvarföre den, vid förekommande fall, handlat så eller så.
Sockenstämman ina sedermera med ja eller nej afgöra frågan.
Den bifaller undantag för den ena och nekar för den andra, allt efter majoritetens beslut.
Till en början får jag bedja om ursägt för det jag förlänger discussionen; men jag liar be - Den i5 Mars f. m. 5o3 gärt ordet för att besvara en anmärkn. af Frih. Boye.
Hr Frihm har, om jag icke hörde orätt, förundrat sig deröfver att jag kunde finna lämpligt stadga att en myndighet pröfvar och en annan beslutar.
Jag får deremot anmärka, att jag tror sådant ganska ofta inträffa, nemi. att en auctoritet pröfvar och en annan tillkommer att den underställda pröfningen afgöra, hvilket väl icke lärer vara Frih. Boye, såsom jurist, obekant; och mitt förslag innehöll icke heller något annat, än att fattigvårdsstyrelsen skulle pröfva och sockenstämman, såsom en slags högre instans, äga beslutande rätt.
Jag anhåller att prot.föranden måtte upplysa, huru den 19 §:n blifvit afgjord af de begge Stånd, som pröfvat detta betänkande. lindert, prot.förande tillkännagaf, att så väl i Borgare- som BondeSlts ronde pröfningen af detta ämne ineddelta prot.utdrag, hvarenligt Ulsk:ns förslag blifvit antaget med endast de förändringar, som i prot.utdnn upptagas, 19 §:n icke var omnämnd.
Det är då tydligt, att 19 §:n ur af dessa Stånd godkänd.
Hvartill skulle det då tjena alt R. o. Ad. borttoge denna § och öfverflyttade dess innehåll på den i8:de?
Flera gånger förut hafva vi beklagat oss öfver den dåliga redaetionen; men då denna icke ögonblickligen kan förbättras, så återstår icke annat än att lemna den derhän, på det man en gång måtte komma till något slut.
Jag tillstyrker således vördsamt, att R. o. Ad. icke måtte göra några andra redactionsförändringar i den 18 §:n, än som erfordras för att uttrycka den mening, om hvilken de fleste här tyckas vara ense, nemi. att införa ordet ”församlingens” i stället för ”fattigvårdsstyrelsens’’samt i öfrigt bifalla, så väl den 18, som den ig §:n; ty om den åberopade föreskriften finnes i 19 eller 18 §:n gör i saken detsamma.
Om Hr Liljenstolpe i sitt första anförande hade förklarat sig anse att fattigvårdsstyrelsen skulle, jemte pröfning af förekommande fall, äfven derom besluta, och alt den missnöjde ägde att vända sig till sockenstämman, så hade jag icke mött honom med det svar, jag för en stund sedan lemnade.
Nu synes han åter vara af samma mening som jag, och något vidare svar behöfver jag således icke gifva.
Efter framställd propos. till bifall å 18 §:n i Utskrns förslag utan förändring, hvilken propos. besvarades med starka nej blandade med åtskilliga ja, hemställde Hr Frih. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade antaga denna § med den förändring alt ordet fattigvårdsstyrelsens utbyttes emot ordet församlingens.
5o4 Den 15 Mars f. m.
Ropades starka ja blandade med några nej, i anledn. hvaraf lii* Landtm, förklarade denna propos. vara med öfvervägande ja besvarad. § *9- Bifölls. § 20.
I sammanhang härmed blef Bonde.Slts i sisla plenum anmälda inbjudning till MedStånden, alt förena sig med BondeSt. i dess viri pröfningen af förevar, betänk, fattade beslut, föredragen i hvad inbjudningen angick 20 §:n, i afseende hvarpå BondeSl., för alt göra kronobetjeningens handräckning ännu mera tillgänglig i det fall denna § omförmäJer, ansett denna handräckning böra kunna å landet lemnäs af kronofogde eller länsman.
Hvad som af Hederv.
BondeSt. blifvit beslutadt, nemi. att handräckning för uttagande af oguldet tillskott äfven skall kunna af länsman lemnäs, lör att derigenom påskynda utmätningen, torde svårligen af R. o. Ad. kunna eller böra antagas, sedan R. o. Ad. förut fattat ett beslut, som i alla afseenden gör detta stadgande, med afseende å den, hos hvilken utmätningen skall ske, tillförlitligare och mera öfverensstämmande med lagliga former.
Detta beslut var, att restlängden skulle å sockenstämman vara uppläst, och jag får derföre föreslå att denna § matte förändras på ett sätt, som gör den öfverensstämmande med R. o. Ad:s nyss omförmälda beslut.
Om detta milt förslag antages, kunde §:n få följande lydelse:
"Fattigvårdsstyrelsen besörjer uppbörden af alla afgifter för faltigvårdsbehofvet ; och skall för uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning pä sockenstämma är beslutadt samt restlängd på sockenstämma uppläst och erkänd, genast på Styrelsens anmälan lemnäs handräckning’' o. s. v. till §:ns slut.
Då blir §:n fullkomligt öfverensstämmande med hvad R. o. Ad. förut beslutat, och jag anhåller derföre om propos. på mitt förslag.
Af denna § finner jag, att kronofogden, som redan förut har så mycket att göra, skulle få ett nytt bestyr, hvilket, efter min öfvertygelse, alldeles icke tillkommer honom.
Kronofogden skall således för sin obetydliga lön resa omkring öfverallt der utmätning bör ske, eller ock, på sitt eget ansvar, dertill förordna någon annan!
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att kronofogden icke äger rättighet att uppbära någon utskyld af hvad beskaffenhet som helst, utan att Konungens Bef:h:de ger uppbördsorder, och han skall således icke heller åläggas detta af någon annan.
Jag hemställer derföre, om icke det be hän - Den i5 Mars f. m. 5o5 händigaste sättet vore att sockennämnden uppgjorde detta förslag och sände in det till K. M:s Bef:h:de, hvilken åter gaf uppbördsorder till nämnden , hvarefter nämnden sjelf log sig inom socknen en rättare, som på eget ansvar gjorde uppbörden.
Jag kan alldeles icke inse hvarföre det skall ske på kronofogdens ansvar, och om så stadgas, blifver det ett mycket svårt och besvärligt arbete för honom.
Man bör äfven komma ihåg, att fogdarne nu äfven få ett nytt arbete med uppbäringen af stämmoböter, hvilket kostar dem ganska mycket, icke allenast genom resorna i och för uppbörden utan äfven genom inträffande balancer.
Jag anhåller derföre om propos. på det förslag för ifrågavar. upphörd, som jag nyss framställt.
Jag instämmer så lill vida med Hr Edenhjelm, att allt som kan medföra utmätning, hör af K. M:s Bef:h:de godkännas, ty han är executorn i länet, och ingen annan bör kunna låta förrätta utmätning.
Om han sedermera bör äga rättighet att gifva uppbördsorder åt nämnden, såsom Hr Edenhjelm föreslagit, är en sak, som jag icke förstår.
Men hvad jag anser mig kunna förstå, är att ingen utmätning må kunna ske directe genom kronofogden, helst fråga kan uppstå huruvida saken är tvistig, då K. M:s Bef:h:de tillkommer att afgöra huruvida utmätning må följa eller saken hänvisas till domstol.
De siste tvänne talarne hafva uti sak rätt i afseende på grundsatsen, men dc hafva förgätit alt R. o. Ad. redan beslutat att restlängden kan, dä den är erkänd af sockenstämman, genast befordras till verkställighet, och således måste denna §, såsom Hr von Hohenhausen anmärkt, ställas i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s ofvannämnda, efter min öfvertygelse oriktiga, men dock genom votering fattade beslut.
För min del anser jag det nu icke ens vara lagligt alt i denna § stadga, det K. M:s Bef:li:des godkännande erfordras, då man vid en föreg:de § förklarat detsamma vara onödigt och stadgat att endast sockenstämmans erkännande af restlängden behÖfdes för att medföra utmätning.
Jag tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. må godkänna denna § med den rättelse i ordställningen, som Hr von Hohenhausen föreslagit, endast med det tilllägg, att det skall bero på kronofogde eller länsman att lemna verkställighet åt den sålunda på sockenstämman erkända restlängden.
Har åter någon person på sockenstämman protesterat emot restlängdens godkännande, kan utmätning icke äga rum, ty saken är då tvistig och måste gå till K. M:s Bef:h:de.
Denna fråga är, efter min öfvertygelte, vigtig i princip, huruvida kronofogden skall kunna göra 21 II.
64 5o6
Den i5 M a r s f. m. en utmätning utan speciella older af K. M:S Bef:h:de.
Jag tror det icle och önskar att ett sådant stadgande hvarken i fattiglagen eller någon annan lag må inflyta.
Jag afstyrker derföre äfven nu att det må intagas i den 20 §:n, äfven om R. o. Ad. förut vid en föregående § må hafva stadgat något dylikt.
Jag afstyrker äfven det förslag, som här är gjordt, att sockennämnden skulle få göra denna utmätning.
Det vore än värre.
Jag skulle deremot tro, att behandlingen med ifrågavar. restlängden hör blifva alldeles lika med ordningen för uppbörden af Kronans intrader, nemi. att restlängden insändes till K. M:s Bef:h:de, sorn granskar den och ger uppbördsorder.
Om derföre orden ”i laga ordning” inflyta i §:n, tror jag meningen blir riktig, Hr Lefren:
Jag bör att under min frånvaro ett beslut hos R. o. Ad. blifvit fattadt, hvarom jag icke kunnat göra mig idee.
Jag anhåller derföre, till discussior.ens förkortande, att Hr Frih. o.
Landtm, täcktes låta uppläsa detta beslut.
Är detsamma af sådant innehåll, sorn blifvit uppgifvet, lärer jag få afstå från mitt yrkande och inskränka mig till en reservation deremot, lindert, p ro t. fö r a n d e tillkännagaf, att, vid pröfningen af Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.tJtskrns betänk.
N:o 29, R. o. Ad. beslutat att början af 2 mom. i 20 §:n af den deri föreslagna lag om sockenstämmor i Riket utom Stockholms stad samt om sockennämnder för landet, skulle erhålla följande förändrade lydelse:
För uttagande af oguldet tillskott, hvarom i förest rifven ordning är å sockenstämma beslut ad t samt restlängd i sockenstämma uppläst och erkänd, skall genast o. s. v. enligt Utsktns förslag.
Jag har endast begärt ordet för att upplysa, i händelse jag förra gången uraktlät det, det kronofogden nu icke äger rättighet att uppbära stämjnobölerna utan K. M:s Bef:h:des order.
Då är det väl så mycket mera orimligt att vilja stadga något sådant, som nu är för reslaget.
Jag får äran tillkännagifva, att jag visserligen var närvar , då omförmälda beslut fattades, och att jag gjorde allt hvad i min förmåga stod för att hindra det.
Jag delar således fullkomligt deras tanke, hvilka ogilla detsamma; men då det nu en gång är fattadt, måste vi förfara i conformitet dermed.
Jag anser mig derföre böra vidhålla det förslag jag framställt, och hvilket är alldeles lika med R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Gr: Taube:
Jag har begärt ordet, då en talare här yttrade, att ingen kronofogde nu kan göra utmätning utan K. M:s Bef:h:des order, samt alt sådant icke framdeles heller kunde honom åläggas.
Jag skulle dock tro, att om R.
St, Den i5
Ma rs f. m. antaga detta lagförslag och K.
M. det sanctionerar, blifver det en lag, hvilken vederbör, kronofogdar lära få ställa sig lill efterrättelse.
Om de värde ledamöter, snm tni bestrida ifrågavar, stadgande, bade varit tillstädes härom aftonen och hjelpt oss i voteringen, så bade vi sluppit denna öfverläggning ; men sedan saken nu en gång slagit så illa ut, som bon verkligen gjort, lärer det blott återslå för oss att äfven nu antaga detta oriktiga beslut, öfvertygad, såsom jag är, att det torde blifva af ringa inflytande; ty jag kan aldrig föreställa mig, alt Konungen kan godkänna förslaget sådant det nu är.
Jag tror således saken nu vara temmeligen likgilltig, blott vi ej förspilla tiden med onödiga tvister derom.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad., vid pröfningen af Lag- samt Allm.
N:o 29, i afseende på de afgifler i allmänhet, som af sockennämnd skola uppbäras, fattat ett beslut, som afvek från Utskins förslag, och nu ifrågavar. afgifter utgjorde en del af dessa afgifter, som af sockennämnden böra uppbäras, ansåg Hr Landtm, för sin del mycken svårighet möta antagandet af Utsktns nu förevar, förslag, sådant det blifvit afgifvet, hvilket skulle innefatta ett undantag från R. o. Adis förut fattade beslut; och ansåge Hr Landtm, sig derföre böra i främsta rummet framställa propos. på den förändring af redactionen, som Hr von Hohenhausen föreslagit.
Jag underställer Hr Frih. o. Landtmis bepröfvande, huruvida icke propos:n bör blifva alldeles öfverensstämmande med det beslut R. o. Ad. förut fattat, så att samma ordalag begagnas.
Hr Frih. o, Landtm, upplyste, att den af Hr von Hohenhausen föreslagna redaction var fullkomligen öfverensstämmande med det af R. o. Ad. förut fattade beslut i afseende på uttagande af oguldet tillskott utaf de medel i allmänhet, som sockennämnd skall uppbära, nemi. så lydande; Fattigvårdsstyrelsen b esor jer uppbörden af alla afgifter för fattigvårdsbehofvet, och för uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifva n ordning är å sockenstämma beslutadt samt restlängd i sockenstämma uppläst och erkänd, skall genast o. s. v. till §:ns slut, hvarefter Utsk:ns förslag till 20 §:n med den af Hr von Hohenhausen föreslagna redactionsförändring, uppå derom af Hr Landtm, gjord propos. , af R. o. Ad. bifölls.
Som jag icke var närvar, förra gången, då ifrågavar. olagliga beslut fattades, och jag icke heller vill deltaga i delta, får jag endast mig deremot reservera.
5o8 Den i5 Mars f. m.
Då en gång ett lieslut i förevar, ämne iir falladt, sorn icke får ändras, har jag icke kunnat annat än med ja besvara den framställda propos:n, men anhåller att män reservation emot beslutet må blifva antecknad.
Hr Lilienstolpe:
Äfven jag var frånvar. då oftanämnda beslut fattades, och begär derföre att få deltaga i Hr Edenhjeltus reservation.