Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brist på upphäfning då de blifvit föråldrade och olämplige för tidens upplysning, lynne och öfriga fordringar. 2:0.
Brist på mätta i antal. sto.
Brist på plan i syftning och billighet i medel 4:0.
Brist på öfverensstämmelse sins e; mellan och ändteligen 5,0.
Herr Cederschjöld! har i sanning sutnmayiskt öfverskåda!
Fäderneslandets Lagstiftning, och endast den sorn ägde dea sällsynt lyckliga förmågan, att meden enda blick upp. fatta hela sammanhanget och hvarje del af slit hvad som egentelige hörer till ett Lands Lagstiftning, skulle kunna våga försöket, att lika Summariskt besvara anmärkningarne.
Må emedlertid vara mig tillåten den erindran , att Y då lagar för ungefärligen ett secel sedan blifvit, stiftade i enlighet, med då för handen varande förhållanden, och dessa lagar, i följd af förändrade tiders skick, blifvit antingen tillökte, eller i vissa delar ändrade, eller ock igenom tid efter annan utkomna förklaringar, vid tillämpningen erhållit en riktning, som iner eller mindre afviker från den syftning, de Dea 13 Martil, ursprungligt ägt, torde en hvar, för hvilken dessa ämnen icke äro alldeles främmande, inse, huruledes försöket att på en gång visa, hvilka lagar antingen äro eller böra anses upphäfde; hvilka af dem må vara öfverflödiga, eller icke lämpelige till den närarande tidens fordringar; komms att innefatta icke mindre än ett fullkomnaut systematiskt arbete af en aldeles ny Civil , Criminal- och KyrkoLag, hvarifrån vidare botde ledas alla de föreskrifter, hvilka angingo sådane ämnen, de der i följd af de för den egenteliga Lagstiftningen jagda grunder, hade till föremål Ekonomi, Handel och Police.
Huruvida JustitiseOmbudsmannen må anses hafva åsidosatt de piigter honom enligt Instruction och bestämmel* se, åligga, derföre att han afhållit sig från ett dylikt försök, må den sakkunnige dömma.
Äfven hos oss har man å särskildte tider, med större eller mindre framgång försökt att göra samlingar och sammandrag af tid efter annan utkomne Lagar och Författningar, ibland hvilka må nämnas Modées, Drangels, af Ugglass, Norells, Robsahmsm. fl. särskilta verk, samt Lagsamlingarne af 1807, och 181 9j men ehuru rik vår tid än må vara på försök i allmänhet, saknas likväl ännu det af en samling eller sammandrag af Lagar och Författningar, hvilka å en tid stiftade, å en annan bordt anses till kraft och verkan förfa11— ce.
Det är vid fråga om tillämpningen afen ny lag, i synnerhet Grundlag, som verkan af en gammal, om han åberopas, egentligen Dm 13 Marlii. mågte bedömmas.
Så länge det icke finnes en aldeles ny lagstiftning, som omfattar alla lagstiftningens föremål, äro bestämda föreskrifter, hvilka af de gamle lagarne böra anses såsom gällande, hvilka förfallne, icke ens tänkbare.
Allt sådant insågo också Konung och Stan; der år 1810.
Då redan vidtogos anstalter till befordrande deraf, att alla gamla Lagar skulle öfverscs och Förslag utarbetas till nya, i öfverensstämmelse med den antagna StatsFör-* fattningen.
Hvartill skulle väl tjena Justitie-Ombudsniannens partielle framställningar, må hända icke instämmande med Comittéens principer för del hela? och äger han då ej, såsom ledamot tillfälle att densamma sina åsigter med^ dela?
Hvad beträffar sådane Lagar och Författningar som röra ekonomi, handel, näringar, är icke striden emellan anhängare till det prohibitiva och det liberala systemet ännu oafgjord?
Skulle väl Justitieombudsmannen tillerkänna sig nog praesumtion, tilltro sig nog öfverlägsenhet att slita tvisten?
Den yttrade meningen, om egenteliga afsigten med inrättandet afJustitiaeOmbudsmansEmbetet, instämmer icke med det Constituerande Utskottets vid I809 års Riksdag.
Utskottet hade sig bekant de sällsamma förbål - 7^8 Dai 13 Martil. landen, som under fordna styrelseformar ägt rum, derigenom, att JustitiaeCantzleren var en af Konungen och Dess befallningar vare sig till actif åtgärd eller till overksamhet, beroende Embetsman; som, i följe af blott välbehag tillsattes eller entledigades
Det lät sig vara angelägit att för framtiden förekomma möjeliga återkomsten och verkningarneaf sådane fordna förhål* landen, och då dst icke borde vägras Konungen, ' att äga en högste Ombudsman, föreslog det enligt Regeringsformens 96 § Creérandet afen Embetsman, tillsatt af RiksensStänder, oberoen-i de af Konungen, beroende afendast Lagen, mea också vid ansvar, dess stadgande underkastad; en Embetsman, hvilken förnämligast ålåg till. synen öfver Lagarnes verkställighet, af Domare, Embets- och Tjenstemän; sorn ägde att vid vederbörlige
Domstolar tilltala sådane ibland dem, sorn uti sine Embeteos utöfning af väld, mannamån, eller annan orsak någon olagligHet begå, eller underlåta att sine Embetspligter behörigen fullgöra; En Embetsman till hvilken klagande öfver någon af förenämd d<?
kunde vända sig utan att befara att blifva afvist; som borde föra talan med anledning af Riksens Ständers i 106 §.
Regeringsformen förvarade rättigheter, med mera, som Grund-' lagarne och Instructionen innehålla.
Skulle åter nu meningen vara: att Justitieombuds mannen, uti itisigter och förmåga, borde leqvivål ra Comiteen öfver författandet af en ny civil och criminal-lag; Comitéerne till revision af författningarne rörande näringarna och öfver de administrativa verkens organisation j Den 13 Martil i 743 ”att Iian” (för att nyttja författarens ord) ”bor”de under sina resor hafva funnit någon eller ”några hufvudsattser till den förlägenhet och ”vanmagt,” hvilkas tillvarelse flere anmält, andre bestridtj ”att han, under representationens 5 åriga overksamhet, skall vara enäll, ”tid lefvande och städse tillvarande laglig or”gan för en i sjelfva Statsförfattningen grundad opposition; att alla föremålen för Riksens Ständers hela verksamhet äro till Justi. ”tireOmbudsmannens omvårdnad öfverlemnade "under mellantiden af Representationens sammanträden; att
Justitieombudsmannen 6kulle ”fylla den så kallade luckan af Riksens Stän« ”ders 5 åriga overksamhet;” om ändteligen me.’ ningen vore, att JustitiasOrnbudsmannen skulle befatta sig med ämnen af så mångsidig beskaffenhet, af så vidsträckt och magtpåliggande omfattning; då bekänner jag upprigtigt, att jag dertill saknar erforderlig clairvoyance.
Normen för mitt handlingssätt i Embetet blef och borde blifva; Nec vultus principis, nec Civium ardor.
Jag har aldrig nedlagdt 750 Den i3 Martu. klagomål som förtjent åtgärd.
I mina Embetsberättelser och i remisser till åtal har jag sorgfälligt undvikit att inblanda förolämpande omdömen, ty jag vet, att jag är skyldig, vördnad för min Öfverhet, aktning för medborgares rättmätiga fordringar.
Trogen den regeln: att den som häfver ett Embete, han akte derpå, har jag icke någon tid, icke under hvad förevändning som hälst, undandragit mig vården af ett vigtigt och ansvarigt kallförbehållande mig endast det lucrativa deraf.
Man vill sakna Riksens Ständers bifall till mitt sätt att förvalta erabetet ; ett oafbrutet förtroende under 4 infall— ne Riksdagar sedan mitt första inväljande, utmärker det då ett ogillande?
Under medvetande af efter förmåga mot Fäderneslandet uppfyllda pligter, skall jag nu, vid en lider, som påminner om hvila, med tillfredsställelse emotse den stund då till en annan öfverlemnas
Jag öfverlemnar nu mitt handlingssätt till bedömmande af Högloflige Ridderskapet och Adeln; af det Stånd, hvars offentliga förklarande af välvilja och bifall jag haft den o. skattbara lyckan att på detta rum emottaga, Den l5 Martil, 70I genom dess dä varande organ, LandtMarskalken, Friherre Anckarsvärds Herr Fader.
Bilagor till PleniProiocollet för den 15 Martil.
N:0 1* Herr Trafvenfelt^ Carl:
Till hvad jag förut, rörande indragningen af medico-theologiska Stipendiifonden haft äran anföra, anhåller jag vördsamt att få tillägga följande, som, i sammanhang med det förra, torde kunna till Högloft.
I händelse denna föreslagna indragning skulle beslutas, anser jag, för min del, det vat ra af högsta vigt, att densamma icke sker för hastigt och på en gång, att derigenom fattige ynglingar, sorn på det anslagna understödet grundat möjligheten att kunna fullborda sina studier, icke måtte blifva lidande och bedrag-» na uti de anstalter de redan vidtagit och pä 752 Den i5 Martil, de förmoner de med säkerhet räknat enligt Kongl. Reglementet för dessa Stipendier, hvilket i visst afseende är att betragta som ett kontrakt med Staten sorn icke bör eller kan brytas förr än de, som deri ingått erhållit det understöd dem blifvit lofvadt, så framt de fortfara att uppfylla de förbindelser dem derföre åliggga.
Således hafva, i anledning af nämnde
Ren glemente, flere, som varit stipendiater men icke hunnit prestvigas, fått löfte att, så snart de ingått i Andliga Ståndet, få uppbära
Sti» pendiimedlen för sista terminen; andra, sorn gjort sig förtjenta af premium, böra vid sam. ma vilkor dertill anmälas; de som redan bör: jat sin medicotheologiska lärocurs under förlitande på detta understöd, kunna icke utan olägenhet lemna det samma före Stipendiitidens slut, hvartill de, liksom hvarje annan Stipen-; diat, äro berättigade att detsamma behålla; flera prester äro äfven ifrån stiften ankomna, att begagna sig af denna förmån, o. s. v. Af hvilket allt lätteligen inses, att indragningen af mera nämde Stipendii medel, om den beslutes, ingalunda kan ske brådstörtande och på en gång utan successivt och med den försigtighet, sorn sakens beskaffenhet fordrar.
N;o 3* Den i5 Mart ii. 7 $3 N:0 2.
Herr Elgenjljerm, johani Vid Herr Friherre Rehbiriders Memorial Sorti i plenum den 5 dennes eftermiddagen remitterades till ÖeconomieUtskottet anhåller jag få göra några tillägg.
Jag har hört berättas att ett dylikt ämne redan varit under beredning i Utskottet och att pluraliteten varit af den tanke att tjenstehjonsflyttningstiden borde äter flyttas till Michaelis som den iörut varit.
Om detta så förhåller sig, kan nied skäl sägas det Utskottet i denna sak följt det system att gå, tillba■ och jag får högtidligt förklara att efter min oförgripliga tanke, denna förändring af fiyttningstiden var för alla Landtman ikring Stocholm högst olycklig, emedan oberäknadt alla Ny-odlingar å sank marki bergning, sora sällan ej inträffar för än michelitiden, ingår uti ett väl inrättadt åkerbruk potatis cultureö till en stor del, och denna jordfrukts upptagande bör nödvändigt ske innan mertio afOctober månad då vanligtvis starka frostnätter till* stöta jag frågar billigt? huru detta kan skje om fiyttningstiden återkommer till den usta Öctober då minst 8;ta dagars dagsverken gå Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 48 Den 15 Martil. förlorade, och tror jag att förmånen rå elen tiden begagna dessa dagsverken till potaters upptagning fullkomligen öfverväger det af andre värda Ledamöter framkastade skäl till flyttningstidens förändrande, nemligen att med fodret skall af de afflyttade tjenstehjonen misshushållas under den sista månaden de äro qvar i tjensten, Hvad åter som j3g hört sägas de af PresteStåndet framkastade skäl angar, det de ej hinna förrätta de vanliga husförhören innan mantalsskrifningen börjar, tror jag att ej just det är någon nödvändighet att dessa förhör slutas innan Mantalsskrifningarne börjas, emedan om något fel vid densamma skulle begås, detta ganska lätt kan förändras när mantals förteckn ningarne enligt Förfättningarne ifrån Häradsskrifvarne återkomma till Socknarnes granskning och genomseende, och vid hvilken tid troligen alla husförhör äro gjorda.
Min Ödmjuka anhållan är derföre att den nu varande flyttniogstiden måtte få blifva heji andande, y och tror jag att OeconomieUtskottet vid sistlidne Riksdag denna sak då så noga genomsedde innan Utskottet tillstyrkte den nu varande flyttningstiden.
Dessa mina tankar anhåller jag ödmjukast få åtfölja Friherre Rehbinders Memorial i detta ämne - Den 15 Martill 75$ N:o 3.
Herr Hammar [Kjöld, Lorenzo:
Enligt den anhållan och det förbehåll jag inför Högloft Ridderskapet och Adeln haft ärån anmäla, torde det nu tiiiåtas mig att anföra de skäl, sorn förmätt mig att vid denna Riksdag förnya det Förslag som Riksens Ständers^ särskildta Utskott vid sista Riksdag, föredrog om upphäfvandet af den så kallade CanzliStyreisen.
Efter det fordna CanzliCollegii upplösande, fortsattes, under flere år behandlingen a£ alla Cmzliärender af de särskilldte Verk och Bureauer, mellan hvilka de till Collegiutn förut hörande mål blifvit fördelade, och erfarenheten öfvertygade också alla, hvilken större ordentlighet och skyndsamhet derigenom blifvit vunnen.
En sådan öfvertygelse tyckes äfven hafva ledt Rikets Lagstiftare, under uppgörandet af Constitutionen, j hvilken väl de fyra StatsSecreterarnes och i och med detsamma, de under dem lydande Expeditionernes göromål bestämdes, men ingen anledning förekommer, att Lagstiftarne tänkt på någon CanzliStyrelse, ännu mindre, att de ansett den nödig eller nyttig.
Af hvad orsak den blifvit stiftad är mig obekant, men påtagligt är det, att man dermed laskat en gammal lapp på en ny klädning; i thy att man härmed velat äter framskaffa en slags skugga af det gamla Den 15 Martti, CanzliCollegiimi, som med de* utan hänseende eller tanke på något sådant, sednare Consrilunelle förshållanden icke rätt ville passa.
Det är också i ögonen fallande, huru denna CanzliStyreise omöjligen kunnat fä några bestämda göromål för sig säkert begränsade En granskning af Föreskrifterna i Kongl. M ,j:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Canzii, of den 20 Octoher 1809, så vidt de röra CanzliStyrelsenj skall ljusligen ådagalägga sannfärdigheten af detta påstående.
Canzliordningen 2 handlar orri Canzii-Styrelsens göromål och dessa angifvas vara: i:o. ”Att uti åtskilliga utrikes ärende^ enär Kongl. Majit det äskar, underdånige Betänkanden afgifva; sådane ärendet äro:
Frå gor rörande Kongl. Majit och Rikets fördel.
Höghet, Interesse, Titulaturer och rättigheter» Stridigheter, afhandlingar och förbund med främmande Makter, Manifester och Publika skrifter rörande orsaker till Krig, Stillestånclssamt Fredstractater med Rikets Fiender, jemväl frågor rörande Tractamenten, Resepenningar och extra utgifter m. m. för alla vid utrikes beskickningar nyttjade personer.
Visserligen är denna Rikedom i uppräknandet af föremålen för CanzliStyrelsens handläggning imponerande och blir det ännu n.itta genom den klingande Pleonasmen i br - -t
Den 15 Marlit.
757 »f tvenne liktydigs ord:
Men ser man närmare tili, måste man finna, att alla dessa ämnen afgiva Min-isteriella mål, och huru de skola behandlas, hsr Constitufiotien, utan att taga comioissance om någon Canzlistyrelse, i 1 1 §.
Iöre6krifvit.
Endast på Cabinettsväg slutes Förbund med främande makter; endast på densamma, under åberopandet af Rikets väpnade styrka, afgÖras stridigheter med fremmande niagter eller Utkräfvas Rikets rättigheter, till hvilka äfven hörer bibehållandet af erkände och öflige Titulaturer.
Då dessa mäst grunda sig på gammal häfd, upplyses förhållandet med dem endast och allenast af Rikets gamla documenter, hvilka förvaras i RiksArchivet och icke af CanzliStyrelsen, som således med detta ärende icke heller gerna kan hafva annat att upplysa, än det sorn grundar sig på underrättelser af ArchivChefen.
Lika litet med bestämmandet af Tractamenten &c. för (diplomatiske Einbetsmän, då alla .dithörande frågor numera afgöras utan all Collegialöfverläggning, sedan Kongl. Majit har en bestämd summa för MinisterStatens aflöning sig anslagen.
2:0. ”Canzli-Styrelseo har‘, att jemte Kongl.
Majlts och Rikets CommerceCollegium, med iagttagande af hvad ConsulsReglementet föreskrifver, upprätta Förslag till alle ledige Consuls, Agents- och HandelsComissariebeställöingar, äfvensom att för dem föreslå laStructiorier, hvilka befattningar förut, enligt Kongl, kungörelsen ensamt tillhört Commerce - 758 Den I5 Martii.
Den utfärdar Fullmakter för alla Copister inom Canzliet och för CanzliBokhållaren, Constitutomler för Postlnspectorerne i Riket samt låter genom utdrag af Protocollet antaga Extra Ordinarie Canzlister och Canzlivaktmästare eller Poster.
I öfrigt eger den att hålla hand öfver iagttagandet af alla Tjensten rörande föreskrifter i alla till Canzliet hörande Expeditioner och verk» samt dervarande betjeningsrättigheter och skyldigheter.’* Anmärkning.
HandelsCommissarier tillsättas nu mera icke, och således behöfvas för deras skull ingen CanzliStyrelse.
Agenter, såom ett slags diplomatiske personer, utnämnas alltid af Kongl. Maj.t utan någons hörande och så är äfven fallet med Postinspectorerne, enligt Kongl. Brefvet af den 24 April 1820.
Då allt sedan år 1801 till 1810, CommerceCollegium ensamt upprättade Förslag till ledige Consulsbeställningar utan att någon olägenhet deraf förspordes, skulle, man kanske hafva fog att hoppas ett lika förhållande äfven hädanefter.
Visst är åtminstone att intet öfversvängeligt Riksgagn, vetterligen härflutet deraf att dessa mål skola ytterligare handläggas af en ny authoritet, isynnerhet, som, enligt det åberopade Ccnsuls-Reglementet, äfven GrosshandelsSocieteten och Dm 15 Martii. 759 Skeppsredericrnes
Deputerade först skola höras öfver alla ansökningar lill nämnde Beställningar: hvilket äfven, då Consulerne hafva att vårda de Handlandes angelägenheter, med ali billighet tyckes vara öfverensstämmande.
Hvad åter Copister och så kallade CanzliPoster beträffa, så tillsättas de på ExpeditionsChefemes anmälan, så att hvad de förra angår, CanzliStyrelsen icke har vidare besvär än att teckna namnen pä Fullmakterna, för hvilket Riksvårdande värf ett helt Collegium nästan skul, le kunna tyckas mindre angeläget.
Fordom erhöllo Copisterne, utan att derföre vara mindre skicklige i tjensten, sine Fullmagter af CanzliPresidenten, hvilken äfven, efter föregående Examen i Vitterhets-, Historia- och Antiquitets-Academien, antog Extra ordinarieCanzlister.
Skulle detta icke äfven hädanefter med lika nit, noggrannhet och fördel kunna verkställas af StatsMinistern för utrikesärenderne, 6åsom hela Canzliets högsta Chef?
Tillsyn ”öfver iagttagandet af alla tjensten rörande föreskrifter i alla till Canzliet hörande Expeditioner” utöfvades fordom af HofCanzleren ensamt, och de till Canzliet hörande Expeditiouerne funno sig väl deraf.
Nu mera skall det, enligt gällande Canzliordnings 4 §. i mom. äfven tillhöra HofCanzleren: ”att rid hvarje års slut infordra af StatsSecreterarne en lista på oafgjorda mål, med anteckning när de inkommit och af hvad orsak de hvila, samt att efter anstäld granskning af dessa listor, Öfverlemna dem jemte sitt yttrande deröfver till CanzlieStyrelsen, hvilken dsm, tillika med 76o Den 15 Martti, dess Betänkande till Kongl, Majtfs Nådiga! skärskådande framlägger,’’ Om HoiCanzieren möjligen at denna befattning kan hemta något agrement eller Expedi/ionerne och ärendernes gång af denna omväg kunni hemta någon fördel, står ej mig att döma, ehuru föga likligt det mig förekommer.
Slutligen beträffande Betjeningen» rättigheter och skyldigheter afgöras de säkrast, billigast och bäst af förståndige, driftige och rättskaffens Expeditionschefer, och skulle tvist någon gång derom uppkomma, ordentligast genom CanzlieRätten, om detta Forum Priviltgiatmn, af vår tids enhetssökande JurisConsuler, längre får lof att fortfara. 3:0. ”Eger CanzliSfyrelsen öfverinseendet öfver Postverket i hela Riket.
ÖfverPostDirecteurers andraganden i alla Postväsendet beträffande ämnen, anmälas hos Kongl. Majit af CanzliSfyrelsen, med bifogade underdåniga yttrande deröfver.” Anmärkning.
Detta stadgande bör jemnföras med Canz. liOrdningens 22 §. der det heter: "Svenska Post* väsendet, så inom som utom Riket förvaltas , under CanzliStyrelsens öfverinseende, af ÖfverPoitDirecteuren och i afseende på hans skyldigheter, påbjudes dersammastädes, att han bör, när han "finnér några nödiga förändringar af den beskaffenhet, att dertill fordras ökade utgifter, hos CanzliStyrelsen det anmäla, Den l5 Marti i. 761 sorn deröfver sig yttrar, och sådsne liksasom andre Postvnsendet rörande mai , tiil Kongl. Maj.ts afgörande öfverlemnsr” Härigenom blir det klart, att Kongl.
CanzIiStyrelsens, enligt Theöria, stadgade öfverinseende öfver Postverket, i practiken måste inskränka sig till ett beständigt bifallande eller gillande af hvad ()fver-PostDirecteuren föreslagit.
Också lärer åtminstone enligt hvad mig blifvit försäkradt.
QfverpostDirecteuren, på de sednare åren till förekommande af onödig omgång och till besparande af Kongl.
CanzIiStyrelsens dyrbara tid ej sällan vändt sig omedelbart och direct till Konungen, hvarvid Svenska Postverket ingenting skall hafva förlorat.
Den hufvudsaklige befattning med Postverket, som CanzliStyrelsen ännu återstår, är således, att, enligt Kongl. Brefvet af den 16 Martii 18 16, bifalla de utgifter hvilka erfordras när någon ny Postväska eller dylikt skall varda förfärdigad. 4;0.
”Vården och inseendet af alla högre och lägre läroverk samt uppfostringsanstalter i Riket, jemte Rcclessiastikverket i Lappmarken.
Kommandes i anseende härtill, det hittillsvarande Canzlersgillet att upphöra, ägande CanzliStyrelsen, då mål, som röra läroverken och uppfostringsanstalterne hos styrelsen förekomma och hvilka i enlighet med den för CanzlersGillet, den 22 Oct.
180 r utfärdade instruction, hos Styrelsen böra anmälas, pröfvas och afgöras, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nådigt tillstånd, att sig till biträde få kalla någre flere i dylike ärender kuni 762 Den 15 Hart i i. nige män, om Styrelsen sådant vid förefallande tillfällen för nödipt anser.” O Anmärkning.
Då Regeringsformen, i 6 §. bjuder, att det skall vara en StatsSecreterare, således meden honom underlydande CanzliExpedition, för ärender, som angå Religionen, Ecclesiastikvervet, allmänna uppfostran och den offentliga fattigvården, så måste naturligtvis CanzliStyrelsens befattning med läroverken och uppfostringsanstalterne endast och allenast komma att finnas på papperet i CanzliOrdningen men icke i verkligheten.
Att det äfven varit Regeringens åsigt af saken, det dylika ärender icke tillhörde CanzliStyrelsen, skönjes deraf, att den. na styrelse hvarken blifvit besvärad med upp. rättande af den nya Scholelagen eller med pröfningen af de academiska constitutionerna och stadgandet om den academiska jurisdictionen, utan att detta åt tvenne serskildta Comitéer blifvit uppdraget.
Hvad åter Ecclesiastikverket i Lappmarken angar, så synes det väl vara bäst och principenligast, att detta, under öfverinseende af den StatsSecreter, som bär att handlägga Kyrkoärenderne i allmänhet, vårdas af Consistorium i Hernösand, då localkännedo;a här är hufvudsaklig, om några för ändamålet tjenliga åtgärder skola kunna vidtagas. 5:0. ”Tillsynen öfver Kongl. Bib I rot heket samt Riksarchivet, att de uti rigtig ordning efter Register och Inventarier bibehållas, Deri i5 Martti. 763 samt vid Betjeningens ombyten behörigen inventeras. ”. Anmärkning.
Ålit ifrån uppnäfvandet af det fordna CanzliCollegiam till upprättandet af CanzliStyrelsen, vårdades Kongl. Bibliotheket, ensamt, i högsta instancen, af HofCanzleren och denna period var äfven tiden af Kongl. Bibliothe: kets flor och förkofran.
Naturen af ett sådant verk, till hvas förökande ofta erfordras ett hastigt begagnande af erbjudna, samt snart försvinnande tillfällen gör att det bäst måste kunna vårdas tf en enda person, som genast kan yttra sig öfver Bibliothekariens anmälanden.
Flere exempel hafva också bevisat huru möjligheten att complettera Kongl.
Bibliotheket, gått Kongl. Bibliothekarien ur händerna, genom den långsamma omvägen att nödgas afvagta ett Collegialbeslut.
Den sorn nitälskar för Kongl. Bibiiothekets bästa, måste således önska, att i CanzliOrdningen endast funnits stadgandet i dess 4 §•
4 Mom. att det nemligen åligger HofCanzleren ”att hafva närmaste inseende öfver Rikets Archive och Kongl.
Fibliotheket” utan att det, af den föregående bestämningen blefve paralyseradt.
Emedlertid lemnar jag till sakkunniges pröfning, om dessa båda stadganden mycket tala för Conseqven* cen i CanzliStyrelsens organisation. 6:0.
”Med tillsynen öfver de enskildte Bojuryckerierne och Bokhandeln i Riket kom - Ven 15 Martil, mer att förhållas som uti TryckfrihetsFörordningen föreskrifvit varder, men CanzliStyrelsen äger särskildt inseendet öfver det Kongl.
Tryckeriet, i anseende till tryckningen af Kongl. Förordningar, Kungörelser och Påbud.” Anmärkning.
Då TryckfrihetsFörordningen är en Grundlag, och den icke vet af någon CanzliStyreise, är det gifvet, att den måste lemna allt inseenda öfver Boktryckerierne och Bokhandeln derhän.