Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom den stora skillnaden af 2J- proc. emellan tolagen i Calmar och Carlskrona, synes äfven den på handelsrörelsen ganska menligt inverkande omständigheten, att i Carlskrona göres skillnad på tolagens belopp emellan råa och förädlade varor, samt om varan exporteras eller importeras; då deremot i Calmar icke någon skillnad i dessa omständigheter äger rum.
Af dessa skiljaktigheter uppstår, utom omöjligheten att uppgöra en generel tulltaxa, så att de afgifter säkert kunna beräknas, hvarmed varorna skäligen böra och kunna beläggas, flera andra olägenheter för handeln och industrien.
Så t. ex. blir en vara, som är importerad till Carlskrona, nära 3 procent dyrare, än om den importeras till Calmar; och en råvara, exporterad från Carlskrona, blir nära 3 proc. dyrare, än en sådan vara, exporterad från Calmar.
Alen då likväl erfarenheten alltid visat, att det icke är de handlande, som förlora på dessa ojemna förhållanden, utan den allmänhet, med hvilken köpmannen handlar, blir följden, att t. ex. då en handlande i Carlskrona icke vill sälja sin importerade vara med mindre vinst än en handlande i Calmar, allmänheten i och omkring Carlskrona måste betala alla importerade varor nära 3 proc. högre än i Calmar; äfvensom att, då allmogen omkring Carlskrona har att sälja några råämnen, som exporteras, de få nära 3 proc. mindre för samma vara, då den införes till en köpman i Carlskrona, än allmänheten omkring Calmar får, om samma slags vara säljes till export af cn handlande i Calmar.
Allmänheten omkring
Carlskrona är således genom de K.
Förordningarna, som tillåta Carlskrona 3 proc. tolag, tvungen att betala alla de importartiklar, som den hos köpmannen behöfver köpa, nära 3 proc. dyrare och att lemna alla sina till köpmannen för export försålda råämnen till nära 3 proc. lägre pris, än allmänheten omkring Calmar.
Då t. ex. Götha canal vid sitt utlopp till Östersjön blef färdig, och tullstation samt nederlagsställe bildades vid samma utlopp, eller vid Mems station, blef naturligtvis fråga om de afgif - 3a Den 7 April. ter, som vid denna lossningsort skulle äga rum.
Söderköping, till hvilken stapelstad Meni egentligen utgjorde en uthamn, gjorde då anspråk på tolagsafgifterna emot skyldighet att bygga packhus 111. m.
Genast protesterade en annan stapelstad, Norrköping, deremot, med begäran att erhålla denna rättighet eller en andel i tolagen.
Slutligen, lör att ej förminska Norrköpings tolagsinkomster derigenom, att fartyg, med mindre tolag vid Mern, kunde lockas att der hellre inlöpa, än vid Norrköping, nödgades K.
M. bestämma lika höga tolagsafgifter vid Mern som vid Norrköping.
Tolagens bestämmande fick således ej bero af sina naturliga orsaker, eller behofvet af sjöfartens förbättrande och upphjelpande, utan af alldeles enskilda interessen, att nemligeu en närgränsande stad skulle blifva försäkrad om sina inkomster, de må vara tillkomna med eller utan rätta.
I stället att genom inga eller obetydliga afgifter vid Mern söka locka farten till en ny farled, måste nu, utan afseende derpå, genast bestämmas samma höga afgifter, som finnas viden närgränsande stor handelsstad, dit handeln, sjöfarten och rörelsen redan i århundraden vant sig och således kan tåla högre afgifter.
En annan följd af denna länk i vår stora kedja af considerationer var, att nu ålägges vid Mern inqvarteringstolag på både ut- och inkommande varor.
Inqvarteringstolag erlägges på ett ställe, der ej finnes ett enda privat boningshus eller en enda borgare, och der således inqvartering aldrig kan äga rum, ehuru inqvarteringstolag aldrig gifvits för annat än skyldigheten att emottaga inqvartering.
Jag har blott exempelvis anfört detta för att visa orimligheten af, att det förhållande, som med tolagen i Riket nu äger ruin, längre skulle få fortfara.
Dessutom tillkomma hvarjehanda märkvärdiga förhållanden vid tolagsafgifternas beräkning.
I åtskilliga städer göres, såsom ofvan visadt är, icke skillnad emellan exporterade eller importerade varor; i andra åter göres denna skillnad.
I några städer göres ej skillnad emellan förarbetade eller råa varor; i andra städer göres denna skillnad.
I flera städer beräknas tolagen efter de i nuvarande tulltaxa bestämda värden; i andra städer åter efter de värden, som finnas utsatta i tulltaxorna dels af år 1816, dels af år 1826.
På några ställen beräknar man tolagsriksdalern, efter KammarCollegii och StatsContorets bref af d. 17 Jan. 1799, med 3 d:rs:mt på R:drn.
På andra ställen har man beräknat tolagen till annat procentbelopp, än sorn genom de K.
Resolutionerna är stadgadt för beqvämlighets skull vid räkningen.
Efter sammanförandet af dessa och tilläfventyrs ännu flera, stora olikheter, hvilka med tolagen öfver hela Riket äga rum och hvilka tillförne icke torde vara af många Svenska män kända, finner hvar och en klart omöjligheten - Den 7 April.
33 ten för utländska handlande att med någon säkerhet i dessa fall göra sina beräkningar för expeditioner på Sverige; att många kanske derföre, äfvensom för de många särskilda uppbörderna och uppehållen, som för ett till Sverige ankommet handelsfartyg äga rum, ogerna vilja göra expeditioner på vårt land , hvarigenom vår allmänhet mindre får draga fördelen af den liandelstäflan , hvartill främmande nationer lockas i ett land, som har lämpliga och val ordnade tullagar, skyndsamt och öfverallt lika uppbördssätt och uppbördsbelopp, samt ringa uppehåll för de trafikerande.
I afseende på uppbördssättet eller dess controllerande, äfvensom huruvida medlen blifva använda till de bestämda ändamålen, är om den ordinarie tolagen i äldre eller nyare tider intet bestämdt.
I afseende på inqvartcringstolagen stadgas i 1688 års K.
Bref, att uppbörden skulle förvaltas af någon af städernas betjente och borgerskap, och att dessa skulle derför i KammarColbm göra redo
Om eller huru länge en sådan redovisning ägt rum, är icke utrönt uti CommerceColl:m, hvars interessanta undersökningar i ämnet jag förskaffat mig och hvarifrån jag tagit en stor del af de sifferuppgifter angående tolagen, jag har för ämnets utredning begagnat.
Af 6 §. i K.
Resol. på städernas besvär d. 16 Oct. 1723 saknas ej anledning till den tydning, att inqvarteringstolagen då blifvit öfverlåten till städernas fria disposition.
All tolag ingår nu i städernas cassör och användes till ändamål af skiljaktig beskaffenhet, utan annan redovisning än den städernas borgerskap eller styrelser besluta.
Slutligen måste jag fästa uppmärksamheten vid det för hela landet ganska vigtiga förhållande, att tolagsafgifterna betydligt försvåra en utvidgad nederlagsrörelse och en lönande transitohandel.
Tolagsafgifter hafva till följd, hvad jag ock till en del redan visat, att nemi. andra stapelstäder, som skola hemta varor å nederlag i Götheborg, möjligen kunna finna större fördel alt taga dem directe utifrån.
En af de största oformligheter är, att i Götheborg betalas tolag för sådana utländska varor, hvilka under förpassning ankomma från inrikes orter, äfven då de komma till staden landvågen.
Sådana varor hafva naturligtvis redan en gång förut, eller å första inrikes lossningsorten, betalat tolag.
Det är äfven notoriskt, att
Norrmän hafva större uträkning vid att hemta sina varor från Danmark, än på den vida kortare vägen från nederlaget vid Götheborg, emedan i hela Danmark ej existerar tolag, således ej bestämda värden i tulltaxan och deraf följande höga recognitionsafgiftcr, då varor på nederlagen liemtas.
I Norrige existerar icke heller tolag.
Ett Danskt fartyg går således med större fördel den stora omvägen till Norrige för att hemta varor, än det liemtar samma varor på den vida kortare vägen från nederlaget i Götheborg.
Många sådana combinationer skulle kunna citeras.
På alla dessa grunder vågar jag vördsamt föreslå: 5H. 5 34 Den 7 April. t:o Att eli noggrann undersökning blir i ämnet företagen, och hvarom R.
St. torde hos K.
M. höra göra und. anhållan; att genom denna undersökning må utrönas, med hvad rätt särskilda städer tolagsafgifterna uppbära, till hvad belopp och å hvilka varor den blifvit staden tillåten, äfvensom å hvilka varor och till hvad belopp otillåten tolag blifvit uppburen. 2:0
Att lill alla enskilda interessens lugnande—interessen, som säkert af tolagens undersökande eller blotta motionen derom genom representanter komma i stark rörelse — R.
St. behagade besluta, alt fråga ej kan uppstå om någon återbärings- eller redovisningsskyldighet för det förflutna. 3:o Att R.
M. måtte anhålla, det förslag till en ändamålsenlig och på rättsgrunder stödd fördelning af tolagen städerna emellan blir verkställd, grundad på ett medium af de sednaste årens rättmätigt uppburna tolagsinkomster, i förhållande till tullinkomsterna på stället samma år, och att detta förslag till fördelning må blifva R.
St. sednast vid nästa Riksdag förelagdt. 4:0 Att R.
St. må besluta, att, intilldess denna undersökning och fördelning blir af dem stadfästad, tolagsafgifter må, till ett för de 5 sednare åren utredt medii-belopp af förhållandet emellan hvarje orts tolagsbelopp och der för året influtna tullbelopp, blifva från tullcassan hvarje stapelstad årligen tillhandahållna, och tolagen hädanefter alltid blifva inberäknad i den på hvarje vara uti tulltaxan lagda tull, hvarigenom tullafgifterna blifva på alla ställen i Riket lika, möjlighet blir beredd för uppgörandet af en generel tulltaxa och de trafikerande vinna en stor lättnad, då de endast behöfva uppehålla sig med en uppbördsman och en liqvid, i stället för att, såsom nu, hafva tvenne.
Genom denna sednare åtgärd skulle de större städerna äfven vinna vid att slippa underhålla särskilda tolags-uppbördstjenstemän.
St. likväl finna, alt tolagen bör qvarblifva och af städerna uppbäras, vågar jag föreslå, att, huru än denna tolag må regleras, R.
St. må hos K. M. anmäla, jemte det beslut, att städernas tolagsinkomster icke hädanefter må öfverstiga den maximisumma, hvartill den nu uppgår, utan att allt blifvande öfverskott skall till Statsverket ingå, äfven R.
St:s und. önskan och anhållan: a)
Att som det ej med rättvisa i beskattningsväg låter förena sig, att i följd af höga tolagsafgifter, hvilka ej drabba borgerskapet ensamt, utan alla consumenter i och utom staden , den ena stapelstadens borgerskap vidkännes vida mindre bidrag till staden än borgare i en annan stad; och som det med god ordning instämmer , att ett stadgande finnes, som bestämmer, hvartill tolagsafgifter må användas, på det ej, såsom nu sker, denna afgift i en stad må ingå i stadscassan för bestridande af hvarje slags behof, eller användas till föremål, som ville synas för densamma främmande, såsom för fattigvård, kyrkobyggnad, aflöningar vid läroverk o. s. v., Den 7 April. 35 hvaraf största delen endast rörer städernas invånare oell ej landets, sorn likväl indirecte i högst betydlig män vidkännas tolagsafgifterna, R.
St. på alla dessa skäl underdånigst anhålla, att K.
M:t täcktes stadga och anbefalla, till hvilka ändamål tolagsinkomsterna skola uteslutande användas. b) Att som tolag är en allmän beskattning, städernas borgerskap och styrelser må förpligtas att inför vederbörligt Rikets Embetsverk, hvilket äger åtgärderna controllera och räkenskaperna granska, redovisa uppbörden och användandet af tolagsinkomsterna, af hvilka alla, som ej till sina afsedda och i nåder anbefallda ändamål blifvit använda, genast böra till Statsverket inlefvereras.
Uppgift, huru tolagen utgår (uti procent af varuvärdet) olika uti nedannämnde stapelstäder.
Tolagen är här fördelad i allmän, ordinarie, inkvarterings.
Götheborg Halmstad .
Helsingborg Hernösand .
Hudiksvall . Jönköping .
Kongelf. . .
Landskrona , Luica Malmö . . .
Marstrand .
, Norrköping Nyköping .
, Piteå Stockholm .
Strömstad .
. Söderhamn.
Söderköping .
Uddevalla . U mea . . . . Warberg . . Westervik.
. Wisby . . .
Ystad ....
Calmar . . Carlshamn Carlskrona .
Christianstad Gefle proc. I Varor Inkommande.
Varor Utgående Allm.
T Ord. ola I n<jv. &•
T Ord. ola s 8 2 I j 8 / 3 af arb. } ■ / 3 af arh. \ 1\ af r3.
2 I \ lä “f rä. 3 3 2 proc. med 40 pr: s för- hö jn. föp ofri» fartyg.
3 P 1 2 i med lika för- höjning.
F —{ l|af arh. 7. «f «r. }— X a 3 I a 3 1 2 3 i proc. 2 a f i s a mm a y ä r i / I x arb. s 3 ) — r *s i * arb. l 5 rå. i i i ra. 1 1 1 1 1 1 X 4 3 4 I 1 2 *5 2 2 *3 2 3 X I 1 2 5 3 3 2 3 3 1 I ii 3 kl ? arb. 1 rå.
I } * —{
St 1 arb. I lä.
Inijv. g - d e. 36 Den 7 April.
Som jag afven tagit kännedom af det amne, som utgör föremål för Gr.
Cronhjelms nu väckta motion, utbeder jag mig att i anledning deraf få yttra några ord.
Första frågan lärer vara, huruvida motionen kan upptagas, såsom icke väckt inom den i grundlagen utstakade motionstiden.
Men då 56 §.
Riksd.Ordn. stadgar, att nya motioner lunna föranledas af lättade beslut, och BorgareSt. nu sagt, att ämnet är en privilegii-fråga, samt på sådan grund vägrat remiss å Hr Waerns förut väckta motion, så är detta ett beslut, med anledning hvaraf en ny motion, efter min tanka, kan väckas och upptagas.
Att åter frågan icke är af privilegii-natur , finnes deraf, att åtskilliga K.
Resolutioner, hvarigenom städerna fått sig tolag tillerkänd, i sednare tider tillkommit, då Konungen ej ägt rätt att gifva privilegier, hvaraf följer, att om frågan verkligen vore af privilegii-natur, borgerskapet, som ändock begagnat sig af de sålunda tillkomna Resolutionerna, lunde förpligtas att återbära allt hvad de i olaglig väg fått tillstånd att uppbära; men för min del tror jag ej frågan vara af grundlagsnatur, eller angå något Stånds privilegium.
Jag fäster mig härefter vid vigten af ämnet, och vill blott till den värde motionärens förtjenstfulla framställning tillägga, att tolagen på Utgående jern för närvarande uppgår här i Stockholm ända till ii sk. b:co per Skfö, men tillika utgår så olika på olika ställen, att denna omständighet ensamt borde föranleda till en närmare granskning af förhållandet.
Så är t. ex. tolagen på denna artikel i Gefle £ proc. och i Götheborg i proc. i allmänhet, men för ofria fartyg proc.
De åtgärder, som städerna för sina uppburna tolagsafgifter vidtagit för handelns beqvämlighet, hvartill tolagen, enligt dess primitiva ändamål, bort användas, äro också, ehuru olika på olika ställen, så ringa i jemnförelse till de uppburna afgifterna, att fördelen för städerna befinnes högst anmärkningsvärd.
Om man t. ex. afdrager, livad städerna Stockholm och Götheborg per medium af 4 år användt och bekostat för handeln från de under samma tid uppburna tolagsafgifterna, återstår för dessa städer ensamt ett öfverskott af 4°8,ooo R:dr.
Jag tror således, att tolagen både kan och bör nedsättas betydligen, eller till dess primitiva belopp; och om tilläfventyrs detta icke öfverallt är möjligt, förmodar jag likväl, att tolagen i allmänhet kan nedsättas till ^ proc.
Som den innebär en allmän beskattning, synas medlen ej heller böra undgå revision och behörig redovisning, hvilken lämpligast sker inför det Verk, som liar uppsigt öfver handeln, eller CommcrceColl.Tn ; och denna fordran synes så mycket mer befogad, som erfarenheten visar, huru tolagen hittills blifvit använd på ett sält, som ej är förenligt med dess ändamål.
Jag instämmer på dessa skäl till alla delar i motionärens förslag, och anhåller om remiss deraf, jemte delta mitt yttrande, till Bevilln.Utskottet.
Den 7 April. 3?
När frågan rörer ett annat RiksSt. och dess privilegier, samt vi hört, att detta
Stånd redan fattat ett beslut ur denna synpunkt, är det gifvet, att sjelfva formfrågan är af ömtålig beskaffenhet; och som jag icke tilltror mig att nu genast ingå i pröfning, huruvida ämnet verkligen är af privilegii-natur, innan jag inhemtat kännedom om grunderna för BorgareSt:s åsigt, anhåller jag att, utan prejudice för formfrågan, Gr.
Cronlijelms nu väckta motion måtte hvila på bordet till nästa plenum.
Emedlertid torde jag fa fästa uppmärksamheten derpå, att till städerna ingå, utom den egentliga tolageu , åtskilliga andra afgifter, som bestämdt äro af ccconomisk natur, såsom baran-, bro- och mätarepenningar m. fl. dylika, hvilka ofta förblandas med den egentliga tolagen.
Man har sagt, att endast stapelstäderna hafva rätt att uppbara tolag; dock finnas åtskilliga städer vid Wenern och Wettern och, såsom jag vill påminna mig, äfven vid Mälaren, som likaledes fått rättighet till slika afgifter.
Men, efter hvad jag förut nämnt, anser jag målet för närvarande allt för litet utredt för en bestämd förklaring, huruvida det innefattar en privilegii-fråga, eller ej; och jag upprepar derföre min anhållan, att, utan prejudice för den frågans afgörande, motionen måtte hvila på bordet till nästa plenum, så framt icke Hr Gr. o. Landtm, finnér sig i tillfälle att nu genast gifva svar på formfrågan.
Den siste talaren har utgått från den synpunkten, att frågan om städernas tolag skulle kunna innefatta ett ämne af privilegii-natur.
Till svar härå får jag blott erinra, att både Regeringen haft en annan åsigt, då den efter helt andra grunder funnit sig kunna tilldela städerna tokig genom utfärdade Resolutioner på inkomna ansökningar, och att Ständerna tillförne behandlat frågan på ett sätt, hvarigenom de likaledes förklarat den icke vara af privilegii-natur; ty förstärkta StatsUtsk. voterade vid sista Riksdagen öfver frågan om tolagen, oaktadt ledamöterna af BorgareSt. undandrogo sig att deruti deltaga.
Då det således redan är afgjordt, att tre Stånd kunna besluta i ämnet, synes man vid behandlingen af min motion ej behöfva iakttaga någon consideration för BorgareSt:s beslut.
Med anledning af hvad som blifvit nämndt om tolagens uppkomst, den jag tror vara af enskild och tillfällig beskaffenhet, tager jag mig friheten upplysa, att sjelfva ordet Tolag redan ger tillkänna dess ursprung.
Nar handel i Sverige nästan uteslutande drefs endast med Hansestädernas invånare, voro deras skeppare ännu illa belåtna med våra mindre rymliga eller väl vårdade hamnar.
De erbjödo derföre gerna ett tillskott, en påökning i de förut bestämda hamnafgifter, för att blifva bättre accommoderade; detta kallas på deras språk, platt - 33 Den n April. tyskan: ene Tolag.
Då jag är född i en trakt af norra Tyskland, der detta språk af skeppare och allmogen allmänt talas, är jag i tillfälle genom exempel upplysa, att språkbruket ännu begagnar detta uttryck; inan säger: ick will ju ene Tolag geben, — ick will so väl t oläggen; hvarigenom man tillkännager sig vilja gifva en ökad afgift, ett tillskott af del förut bestående eller öfverenskomna.
Som dessa öfverenskommelse!' emellan Hanseskepparne och städerna gjordes efter olika åsigter, har tolagen derigenom blifvit olika för hvarje local; och för rein del kan jag häraf icke draga den slutsats, att tolagen grundar sig på eller utgör något Borgerskapets privilegium.
Af opasslighet hindrad att öfvervara början af detta plenum, har jag sedermera fått höra, att R. o. Ad. redan bifallit Exped.Utsk:s memorial om ökad betjening till correcturläsning; och som denna af Exped.
Utsk. föreslagna åtgärd, hvilken blifvit vidtagen utan allt afseende å min till Utsk. remitterade motion rörande detta ämne, otvifvelaktigt skall medföra större kostnader för tryckningen af bihanget till RiksSt. protocoll, än det entreprenad-anbud, som förut blifvit afslaget, måste jag reservera mig emot R. o. Ad:s beslut.
Jag beklagar, om någon enskild förtrytelse öfver afslaget å det förra betänkandet föranledt Utsk. till en åtgärd, som uppenbart leder till större kostnader.
Jag skall emedlertid icke underlåta att genom en ytterligare motion göra framställning om det sätt, hvarpå Exped.Utsk. för framtiden bör bete sig för att verkställa tryckningen med minsta kostnaden; men jag har på förhand velat afgifva denna förklaring, på det man ej måtte tro, att mitt förslag förorsakat de större kostnader, som nu komma att äga rum.
Upplästes och Iades på bordet nedannämnde inkomna betänkanden och utlåtanden, nemi. från St a t s-Utskottet: N:o 25. ang:de indragning af Vexel-controllörs-befattningarna; N:o 26. i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de afskrifning af några Statsverkets fordringar hos hospitalsfonden och curhusen i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus län; N:o 27. med förslag till sammanjeinnkning i RiksStts skiljaktiga beslut, rörande
Talmännens ersättning för egna riksdagskostnader samt allöningen till Ståndens och Utskottens cancellier; N:o 28. i anledn. af Wisingsö hemmansägares und. ansökning om nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingsborgs Kungsgård; N-'o 29. i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de försäljning till skatte af de till ekplantering anslagna Bispmo - D e ii 7 April. 39 tala Kungsgård och tvenne under Wisirigsborgs Kungsgård lydande hemman, saint om inköp för ekplantering af jord å Wisingsö; N:o 3o. angrde- afskrifning i Skara stads räkenskaper af deri balancerade båtsmans-vacancemedel; N:o 31. i anledn. af väckt motion om frihet för Immetorps hyttelag, i Carlskoga härad, att lill K.
M. och Kronan erlägga tionde-tack jern; N:o 32. ang:de försäljning till skatte af alla indragna Adelsfane-boställen; Allm.
Be sv. och O e con.
U t sk o 11 e t:
Nio g. i anledn. af väckt fråga 0111 uppförande af en bro öfver Dalelfven i trakten af Gysinge bruk; N:o 10. i anledn. af gjord motion om högre arfvode till nämndemän för deras förrättningar i tjensten; N:o 11. i anledn. af väckt fråga om upphörande af II. K. o.
Ad:s rättighet att å frälse ägor anlägga krogar; N:o 12. i anledn. af väckt motion 0111 anställande af Norrska hingstar vid Rikets stuterier; N:o i3. i anledn. af väckt motion om förbud emot införsel i Riket af hästar från Danmark och dess Tyska provinser; N:o 14. i anledn. af väckt motion om en marknads hållande i staden Mariefred; N:o i5. i anleda, af väckt fråga om bebofvet af ett sammandrag utaf de författningar, som bestämma knektars och båtsmäns skyldigheter och rättigheter; N:o 16.
1 anledn. af väckt fråga om vissa föreskrifters iakttagande vid permittering af manskap från de värfvade reg; terna; N:o 17. i anledn. af väckta motioner, ang:de upphörande af stapelstädernas skyldighet att hålla upplag af salt och spannmål; N:o 18. i anledn. af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å skeppsägares skyldighet att förse sig med helfrihetsbref och Turkiska pass.
Upplästes följande från Ridd.Utsk. inkonme Hörsamste Memorial!
Till Ridd.Utskottet har H. R *o. Ad., medelst prot.- utdr. af d. 8 dennes, behagat remittera en af Gr. Cronhjelm, Otto Aug., väckt fråga 0111 förändrade föreskrifter för utdelningen af de bflletter, som lemnäs åt åhörare af R. o.
Ad:s öfverläggningar, jemte de, i anledn. deraf, nämnde dag afgifna yttranden.
Men som Ridd.fiscalen, hvars yttrande i denna fråga Utsk. inhemtat, dervid anmält, att de olägenheter, hvilka föranledt honom att äska ett förändradt sätt för hillet—utdelningen , nu mera icke förspordes, utan att utdelningen der - 4o
Den 7 April. emot ginge för sig ganska ordentligt, har Utsk. altsä trott sig sakna anledning att för närvarande föreslå någon förändring i detta hänseende; dock har Ridd.fiscalen hos Utsk. anhållit att, derest ett annat förhållande skulle visa behofvet af en sådan förändring, få derom hos Utsk. göra anmälan, då Utsk. lämpligast torde blifva i tillfälle alt med förslag derom till H. R. o. Ad. ingå; hvilket dock R. o. Ad. vördsamt underställes.
Stockholm d. 28 Mars i834- H. F. Steömfelt. W. F.
Justerades 2:ne prot.-utdr. för d. 2 dennes. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 2 e. m.
Thorsdagen elen io April 1834» Plenum kl. io f. m.
Jag anhåller att få till dagens protocoll reservera mig mot R. o.
Ad:s i sista plenum vidtagna beslut i anledn. af LagUtsk:s betänk.
N:o 7. Såsom grund för min reservation får jag icke blott åberopa, hvad jag då yttrade emot behandlingssättet, utan äfven såsom ytterligare skäl andraga det omdöme, som hos mig står orubbligt, att betänk.’s lmfvudsakliga syftning företer tvenne stora brister, den ena, att den föreslagna skärpningen är så otillräcklig, att då lagstiftaren fäster den vid menederiets grofvaste art, har lagstiftaren betagit sig möjligheten att skärpa bestraffningen i de öfriga fall, sorn stå långt nedanom den högsta arten.
Den andra bristen är, att skärpningen är öfverflödig; ty om man antager, att en person redan om falskt vittnesmål blifvit öfvertygad, är han också i hög grad vanfrejdad och utesluten från möjligheten att blifva föremål för allmänt val, om också ej något laga stadgande derom finnes.
Med denna reservation har jag dock icke för ändamål att träda den aktning för nära, som jag är skyldig pluralitetens beslut.
Justerades 8 prot.-utdr. för d. 7 dennes.