Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de icke på samma gång, Protoco]IsUtdraget utfärdades, valde ny Suppleant, har sin grund deri, att Grundlagen lemnar
Suppleanten fritt val att emottaga detta Embete, eller icke.
De kunde således icke välja ny Suppleant, förr än Herr Richert förklarat, om han kunde mottaga JustitiasOmbuds-’ roansEmbetet eller icke; ty i annat fall skulle antingen Rikets Ständer fått tvenne Suppleanter, eller Fullmägjige gjort om ett val, som'
Ständerne verkställt.
Så fort Herr Richert förklarar sig vilja emottaga Embetet, lära ej Fullmägige underlåta, att skrida till val af ny Suppleant, och då försvinner den besynnerliga Ridd. oeh Ad.
Prat VIII Band. >4’ Den 2 7 September f, m. distinction Grefve von Bosén gjort, emellan ett skyndsamt genast, och ett långsamt genast. X anledning af hvad Friherre Cederström anfört, får jag erinra, det Fullmägtige, om de icke genast sammantradt, hade uppenbarligen handlat emot grundlagen.
När de trädde tillsammans, hvad skulle de då göra?
skulle de då gå in till Sländerne med en förfrågan, om de borde lyda Grundlagen?
Att de gjort hvad de borde är tydligt, då de utfärdat ProtocollsUtdraget, äfvensom att de icke annat än verkställt Ständernes önskan, hvilka, när de valde Herr Bichert till Suppleant, förklarade honom vara den, som näst Herr Ehrenborg hade deras mesta förtroende.
Herr Koos! Samma dag, som denne Motion väcktes, förklarade Herr Grefven och EandtMarskalken, att den kunde bordläggas, och detta hade förmodeligen icke skett, om den varit olaglig.
Herr Stråle har med sin framställning åsyftat, att rättfärdiga Fullrnäg. tiges förfarande, hvaraf ändamålet vore skyndsamhet.
Jag hemställer om man vid pröfningen af sådane frågor, som den ifrågavarande, bör göra afseende på mer eller mindre omvägar till ämnets fullkomliga utredande.
Jag tror, att Bikets
Ständer icke utan allt förmycken efterlåtenhet kunna frånsäga sig rättigheten, att välja Justitieombudsman, och att om sådant sker, det följer af sig sjelf, att Fullmägtige genast sammanträda, för att välja Suppleant.
Den 27 September f. m. 371 Rikets Ständer böra, enligt min öfvertygelse, icke efterge sin rätt i detta fall, och jag tror att, i frågor om Grundlagens stadganden, äfven andan deraf måste granskas.
Man hade med skäl kunnat vänta af Fullmägtige denna urskillning.
Jag anhåller, i Stöd af allt detta, alt Rid* derskapet och Adeln täcktes låta saken stadna dervid, att uttrycket innan nästa Riksdag må beteckna tiden emellan Riksdagarne, och således godkänna Rikets Ständers rättighet, att sjelfva ovilkorligen under påstående Riksdag förordna sin Justitieombudsman.
Friherre Cederströmt Herr Cederschjöld har framställt högsta
Domstolens exempel, för att bevisa, att olikheten i opinion icke kan leda till ansvar.
Det må vara honom förbehållet, att finna någon likhet i denna jemförelse.
Samme värde Talare har yrkat, att Ständerne skola skrida till val af Suppleant, men bestridt dem rättigheten, att välja Ombudsman.
Kunna de icke göra det senare, så kunna de ock omöjligen verkställa det förra.
Om Ständerne åter icke kunna detta måste Fullmägtige gjöra det, och i sådant fall hafva Fullmägtige försutit rättigheten dertill, emedan det står, att det skall ske genast.
Herr Stråle förmenar, att valet af Suppleant är ett serskilt ämne, som icke rörer denna fråga.
Då likväl i lagen står, att Fullmägtige genast derefter skola invälja ny Suppleant, när Suppleantskapet blifvit ledigt, skulle, efter den prägtiga tolkning man 37?
Den 87 September f. m. gör af bokstafven, Riksens Ständer bli allden les utan Suppleant; ty om de då sjelfve utvälja honom, har man i dubbelt afseende handlat mot formen.
Herr Stråle har sedan framställt sin tan; ka, huru Suppleanten lämpligast bör insättas i JustiliaeOmbudsmansEmbetet, och dervid utgått från att beräkna ordet innan från den stund valet sker, till nästa Riksdag.
Det är just denna fråga hvarom tvistas, men som Herr Stråle visligen förbigått.
Det är lätt sagd t, men icke så lätt bevist.
Det är gifvet,' att detta sätt att insätta efterträdaren i OmbudsmansEmbetet mellan Riksdagarne är icke allenast det bästa utan äfven det enda möjliga; ty Rikets Ständer hafva då inga andra Representanter.
Den omgång Herr Stråle befaratj genom val af Electorer, förordnandets uppsättande och renskrifning m. m. är en detail som icke hör till ämnet.
Någre af Herr Hammarsköld till mig framställde frågor, anser jag honom bäst sjelf kunha besvara.
Men, i afseende å sjelf* va saken, anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln ville betänka, att i händelse Fullmägtiges åtgärder gillas, är det bestämdt klandervärdt, att de icke tillika valt ny Suppleant; örn det åter icke gillas, så måste Riksens Ständer,Renligt Grefve von Rosens Motion, välja ny JustitiasOmbudsman.
Nu hafva Rikets Ständer, genom Fullmägtiges halfva åtgärder, intet annat val, jin att antingen gilla demj och blifva utan Den 37 September f, m.
Suppleant, eller att ogilla dem, och sjelfve välja en sådan; ty jag kan icke förmoda, att då man säger sig gilla en åtgärd, som är efter ordalydelsen, man äfven kan gilla en annan, som afviker derifrån.
Grefve vön Schverin, Fredric Bagislaust Fie re bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter hafva yttrat den önskan, att frågan om Grefve von Roséns Motion genast må afgö* ras.
Jag ber om förlåtelse, att jag icke kan dela denna åsigt.
En fråga af denna beskaffenhet kan väl tåla någon betänketid, helst jag tror det vara nyttigt, att den med lugn granskas.
Det är egentligen Friherre Cederström jag skall söka vederlägga, då det är han, som anser en granskning af Fullmägtiges åtgärd nödvändig, för att kunna fatta beslut öfver Motionen.
Det är icke min afsigt, hvarken att rättfärdiga de ellofva, som ägt den erta åsigten eller tadla de 10, som ägt en annan; jag äger dertill icke någon rättighet; ty de kunna ej här ställas till rätta Deras forum är icke Ridderskapet och Adeln, utan Svea HofRätt; deras anklagare är Riksens Ständers Justitieombudsman.
Jag har således anmält mig blott i afsigt, att till vederläggning upp* taga de satser Friherre Cederström yttrat.
Han har först anmärkt, att Fullmägtige vid ifrågavarande tillfälle icke varit fu Italige.
Jag förstår icke, hvad han menar härmed.
Antalet af Riksens Ständers Fullmägtige 374 Den 27 September f. m. i Hanken och RiksgäldsContoiret utgör 24.
Enligt ansvarighets - lagen får intet beslut fattas, utan att 16 äro närvarande, och närvarande voro 21.
Den första åtgärden var dessutom blott en Expeditions-åtgärd, hvilken jag tror, att Fullmägtige kunnat vidtaga, utan att alla behöfde vara närvarande, likasom ExpeditionsUtskottet kan utfärda en Expedition, utan att alla JLedamöterne äro tillstädes.
Friherre Cederström har äfven förebrått Fullmägtige, att de icke genast valt ny Suppleant.
Då skulle kanske behofvet af deras fulltalighet varit framlysande, eftersom Riksens Ständers Electorer vid alla va} måste vara fulltalige.
Cederström har äfven velat afmåla de stora vådor, som skulle upp» stå, om Suppleanten afsade sig Ombudsmans* Embetet, eller dog, och Embetet blefve vacant.
Det gifves andra större vådor, som Grundlagen föresett såsom möjlige, såsom om Konunga-huset skulle utdö.
Det består för när» vararande blott af 2:ne medlemmar.
Jag vet ej, hvad det är för stora vådor, som ej Svensk^ Folket, eller Rikpts församlade Ständer, skulle veta att finna råd före, nu som förr.
Den åtgärd Fullmägtige vidtogo, dåde genom ProtocollsUtdrag insatte i Embetet den person.
Riksens Stander dertill utsett, var en Expeditions åtgärd, uppdragen af Ständerna åt deras Fullmägtige, så väl under, sorn mellan Riksdagarrie.
Den andra frågan var, om de genast skul - Den 8 7 September /. m. 375 le skrida till val af Suppleant.
Enligt mitt begrepp gjorde de rätt, sorn ej verkställde detta val, mest derföre, att Ständerne voro för^' samlade, och sjelfva kunde afhjelpa förhållandet, i händelse Herr Richert afsade sig embetet- Manga skäl funnos dessutom i detta ögonblick för de ellofva att icke vilja påtruga de 10 sin öfvertygelse
Efter min tanka böra Ständerne anses hafva verklig rätt, att utse efterträdaren eller Suppleanten.
Det finnes icke mer än ett ord i grundlagen som möjligen skulfe kunna hindra Riksens Ständer härifrån, nemligen orden vid samma tillfälle.
Funnos ej desse ord, så kunde Ständerne förordna om utseende af Suppleant, som dem lämpligast synes.
På efter Friherre Cederströms mening det blir Ridderskapets och Adelns åsigt af Fullmägtiges åtgärd, som kommer act bestämma: huruvida Grefve von Roséns motion skall upptagas, eller icke, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Riksens Ständers Ombud, hvilka, i samma ögonblick de blifvit valde, kunna anse sig såsom Nationens Ombud, mäste handla annorlunda än Eedamöter inom en KämnärsRätt kunna tillåta sig, då de hoppas, att i händelse de skulle misstaga sig, det i RådstufvuRätten finnes personer, sorn veta bättre till sig.
De få ej heller anse sig såsom diplomatiska Agenter, med hvilka man på förhand öfverenskpmmit, att de, om deras åtgärd lyckas, skola få beröm, men annars bli desavouerade.
Fullmägtige äro Rågens Soldater, som stå på sina poster.
Den lag de fått böra de lyda men icke tyda, och icke under förevänd - 376
Den a 7 September f. mi ning att söka dess mening ditlägga sin egen.
De handla såsom Nationens Ombud; de handJa för quinquennier, rnen gagna eller skada för Secler.
Det äro dessa tankar jag anhåller att Ridderskapet och Adeln behagade fästa i minnet, för att i sinom tid bedöma Grefve von Rosens motion, hvilken jag anser ej kunna upptagas.
Herr 'Cederschjöld:
Cederstöm har sagt, det jag skulle y ttrat, att Ständerne böra ofördröjligen välja Suppleant; men om mina uttryck så fallit sig, har det likväl icke ovilkorligen varit min mening; utan tror jag att Rid. derskapet och Adeln skulle- alltför val kunna inbjuda de öfrige Stånden, att påminna Fullinägtige om detta vais förrättande.
Jag anhåller, att först få besvara Grefve von Schwerins yttande, att Fullmägtiges forum icke är Ståndens plena, utan Svea HofRätt.
Deri har han rätt, då fråga är om ersättnings-ansvar.
Men i afl seende på frågor, som blott angå Riksens Ständers fortfarande förtroende, har forum alltid varit Ståndens Plena, der domsrätten äfven stundom, efter våra nu gällande former, varit utöfvad.
Han har yttrat, att frågan om fulltaligheten icke inträffar vid blotta Expeditions, åtgärder.
Af samma anledning skulle afven ■Ordföranden, ensam närvarande med Secreteraren, kunna utfärda ProtoeollsUtdraget.
Antalet af två tredjedelar 3ngår sådana beslut, sora föra Ranken# och RikgäidsContoirets förvalt - Deri 27 September f. m. 377 ii Ing, mea icke sådana, der Fullmagtige afgöra med Riksens Ständers rätt.
Grefve von Schwerin har vidare sagt, att Fullmagtige handlat rigtigt, sorn icke valt Suppleant, medan de ellofva icke borde' påbörda de tio en handling, hvari de icke ville deltaga, samt att Ständevne sjelfve närvarande kunde utöfva denna rättighet, hvarifrån de icke voro hindrade, genom något annat, än orden; vid gamma tillfälle, sorn skola utan anda stå i 98 §.
Dessa ord, tror likväl jag hafva en bestämd anda och bemärkelse.
Den värde Redamoten har ytterligare anfört, att Banco- och Riksgälds-Fullmägtige äro Nationens, icke Ständernes, Ombud, och att de äro Dagens Soldater, som verkställa lagbudet, utan att tänka på andan deraf.
Om den varde Redamoten hade behagat genomläsa Futlmägtiges Instruction, skulle han funnit, att desse Nationens'
Ombud icke blott äro underordnade Riksens Ständer, då. de äro närvarande, utan äfven deras Revisorer.
Herr Cederschjöld har förklarat, att om han yttrat, det Riksens Ständer borde välja ny Suppleant, har likväl hans mening icke varit sådan, utan att Ständerne derom borde anmoda Fuiltnägtige.
Denna förändrig i Herr Cederschjölds mening gör den icke mera laglig, ty om Ständerne skulle på sådant sätt an.' moda Fullmagtige, hafva de likväl öfverträdt lagen, som säger, att valet till Suppleant skall ske genast, eiler, som Grefve von Schwerin 378 Den *7 September f. mi åberopat, vid samma tillfälle.
Då detta likväl ännu icke skett, hoppas jag att RiketsStänder icke skola begå någondera af desse olagligheter, utan sjelfve utse både Ombudsman och Suppleant.
Med dea öfvertygelse, att här icke sökes något anpat, än att på bästa möjliga vis inse hvad sorn är lagens mening och afsigst, utber jag mig, att få yttra mitt enskildta begrepp derom, till en stor del stadgadt under den öfverläggning, som här förevarit, och hvilken jag sökt med uppmärksamhet följa.
Jag har tyckt mig under hela öfverläggningen finna, att, oaktadt allt hvad »naii talat om Lagens bokstaf, har man ändå å båda sidor funnit sig nödsakad, att återgå derifrån, för att söka Lagens mening.
Den ene har sökt den i Stadgandet om Suppleantens utnämnande, jen annan deremot har stadnat i ovisshet, huruvida Suppleant nu genast borde utses.
Jag har följagteiigen icke kunnat fatta annat än att, om man lugnt betraktar saken, det visar sig, att för närvarande fall ingen ting finnes i Grundlagen stadgadt, och att Riksens Ständer således äro i tillfälle, att vidtaga den åtgärd de finna tjenlig.
Då en värd Ledamot sagt, att det är från den tid Justitieombudsmannen blifvit vald, som Suppleantskapet räknas, så har han likväl med detsamma gjort en förklaring af Grundlagen; ty ordet nästföl’ jande har afseende på en annan Riksdag och icke på deu närvarande.
Let är lika mycket
Den 27 Septtmber f■ m. 379 en tydning af Grundlagen, om man säger, att tiden skall räknas från valet, sorn från den dag då Riksdagen slutas
Men om man således är osäker om Lagstiftarens mening, så är det efter vanlig Lagtolkning af påföljderna och Stadgandernes afsigt, som man bör sluta till Lagens mening, och då Visar sig att när det är stadgadt i Grundlagen, att en Justitieombudsman skall utses af Ständerne och hafva deras förordnande det likväl kpnde hända genom det nu antagna sätt att tillvägagå, att både Ombudsman oph Suppleant blefyp utsedde på helt annat sätt, än Grundlagen föreskrifyer.
Jag vet således icke om det är ratt, att tolka Grundlagen, såsom Fullmägtigg gjort.
Jag vill dock icke ogilla den enes eller andres mening, eller yrka något klander å Fullmägtige5 men den (delning, som vjs^t sig i deras tankar, bevisar än mera att Lagens Bokstaf icke är tydlig, och jag måste säga, att i följe af dep öfvertygelse jag har, i följd af den del jag hade i en del af Gruödlagarnes författande 180g, jag icke trodde det kunna komma i fråga, att under Riksdag Riksén^ Ständers Justitieombudsman pch dess Suppleant skulle kunna förordnas på annat sätt, än Grundlagen föreskrifver.
Jag har således trott, att man snarare borde följa hvad som är Grundlagens anda och mening, pch hålla sig vid den tolkning, hvilken är mest enligt dermed, och som bäst bibehåller Riksens Ständers anseende.
Jag skulle derföre anse det vara tjen 1 igast att Riksens Ständer, utan att bestämdt ogilla Fullmägtiges åtgärd, likväl förklarade 38°
Den a 7 September f. m. sig vilja sjelfve välja sin Ombudsman och i gådant afseende återkallade det af Fullmägtige utfärdade förordnande.
Herr Stråle.- XTti mitt förra yttrande sökte jag visa, att det, efter mittsätt ätt se, är enligt ej blott med lagens bokstaf, utan äfven med dess mening, att samma person, som Riksens Ständer utsett till Suppleant, äfven bör blifva Justitieombudsman.
Jag kan icke fatta, att Suppleanten endast skall väljas till Suppleant.
Jag fästade mig således vid de ord i §., sorn ■utmärka tiderymden för dessa befattningar, hvaraf början finnes vara vid sjelfva valet, och slutet vid nästföljande Riksdag.
Jag trodde , att frågan om val af ny Suppleant vor© en serskildt sak, sorn ej hör hit, och icke angår Grefve von Rosens Motion.
Cederström bar likväl hemtat grunden för sitt påstående örn olagligheten af Fullmägtiges förfarande deraf, att Fullmägtige ej varit full tal i ge, och att de icke valt någon Suppleant.
Det står likväl icke i 26 att tle skola vara samteligen närvarande; således måste man äfven till detta fall tillämpa'de föreskrifter, sorn i öfrigt finnas, i afseende på det erforderliga antalet af Fullmägtige, för att fatta beslut.
När detta iakttages, så inser jag icke, huruledes Hagen kan anses vaxa bruten.
Hvad den andra frågan beträffar, att Fullmägtige bordt genast välja Suppleant, så är Den a 7 September f. m. det en särskildt fråga, som bör afskilja*.
Öm det också är olagligt?, kan det icke verka på den första, lagliga åtgärden.
Jag kan dock icke dela med Grefve von Schwerin den tanka, att orden: vid samma tillfälle hindra Riksens Ständer ifrån att välja Suppleant, i synnerhet om a 6 §. blir ändrad.
Ty om den under Riksdagen till Suppleant utsedde personen, under Riksdagen afsade sig denna befattning, eller med döden afginge, vore det väl en gifvep följd, att Riksens Ständer sjelf* ve genom sineElectorer, skulle v alja en ny Suppleant; ty det finnes ej något stadgande, som berättigadeFullmägtige, att i detta fall verkställa valet.
En värd Talare har å~ beropat sinfdelagtighet uti Grundlagens stiftande, såsom borgen för sin försäkran, att Lagstiftarens mening icke varit sadan, som den i orden finnes uttryckt.
Om så är, gläder det mig mycket, att orden fallit sig bättre, än Lagstiftarne menat.
Kan hända var det vid 83:dje §. icke heller Lagstiftarens mening, att Grundlagarne verkligen skola efter ordalydelsen tillämpas?
Men denna §. är icke dess mindre lika herrlig, om man ock skulle hafva slumpen att tacka för dess tillkomst.
Den V ärde Talaréns och samtlige Lagstiftarnes mening må således hafva varit hurudan som helst, så böra vi glädjas åt, att den öfver Sverige vakande Försynen^ så styrt deras pennor, att den princip allestädes finnes i bokstafven uttryckt, att fattade beslut icke kung 382 Den 27 September /• m. na upprifvas.
Salunda har till exempel hvarje Rikstånd blifvit i 581de §.
Riksdagsordningen förbjudet, att ens vid Protocolls- justeringen ändra ett fattadt beslut.
Så har det uti 75:te §. till och med blifvit förbjudet att vid samma Riksdag ånyo väcka en fråga, vid hvars afgörande 2 Stånd redan stannat emot q.
Då således ett nytt val skulle innefatta ett upp* rifvande af det beslut, som togs den 11 Augusti, att Herr Richert skulle efterträda Herr Ehrenborg, kan jag icke föreställa mig, att någon Motion härom möj igen skulle kunna upptagas: utan måste Riksens Ständers lagliga beslut ofurkränkt förblifva beståndande.
Jag anser af yttersta vigt, att forgfälligt bevara den helgd, Grundlagen gifvit åt fattade beslut: ty i samma stund man kunde skrida till nytt val af Justitieombudsman , skulle också ingen ting hindra Ständerna, att kunna tillexempel å nyo välja Revisorer, och upphäfva beslutén om Statsanslagen.
Herr Hammarsköld:
Sedan en värd Talare framställt, hvad han ansett följden skola blifva, om den litterata åsigten af Grundlagen skulle få gälla, så anhåller jag att få framställa den följd jag tror skulle uppkomma, om den spiritualistiska åsigten gillades.
Om nytt val företoges af Justitieombudsman, så göres det Constitutorial, sorn, underskrifvet af de 4 Talemännen, blifvit utfärdadt för Suppleanten, till noll , ehuru Lagen innehåller , att, vid Justitieombudsmannens afgång, Suppleanten bör Den 27 September f. m. 383 kallas att inträda i dess Embete.
Blir nu detta Constitutorial af noll och intet värde, sä liafva Ständerne tvingat sine Taleman att underskrifva ett falskt document , utom det att Ständerne, i händelse af ett nytt val, vid samma Riksdag fattat tvä olika beslut öfver ett och samina ämne.
Ständerne hafva 1 det de valde JustitiajOmbudsmanneii och dess Suppleant^ med detsamma bestämt den senareä ovilkörliga rättighet att efterträda den förre utän nytt val.
Skall étt sådant likväl förrättas, så är det förra beslutet alldeles förkastadt.
För öfrigt hafva flere Ledamäter omtalt, och till stöd för deras mening åberopat, att bokstafven icke kan vara klar, då tio bland Fullmägsige varit af olika mening.
Om man noga genomläser Fullmägtiges Protocoll, skall man finna, att icke alla dessa 10 personer varit af den mening, att Fullmägtige hade orätt, titan flere bland dem ansago blott höflighes pligten fordra, att först anmäla förhållandet för Rikets Ständer, likasom , efter hvad en bland dem yttrat, en Inspector först bör fråga sin husbonde , när han är närvarande, om han vill, att
Inspectoren skall följa den föreskrift husbonden en gång gifvit honom.
Jag vill endast, i anledning af Herr Stråles yttrande, det Lagen icke stadgar, att samtelige Fullmägtige skola yara närvarande, fästa Ridderskapets och A.- 3 §4 Hen 2 j September f. m. delns uppmärksamhet derpå. att 26 §.
1 Justitieombudsman trens Instruction innehaller, det Fullmägfige skola sammanträda.
Detta har in* tet sammanhang med det stadgande, att två tredjedelar fordras för att fatta beslut.
Om de skola sammanträda, så måste alia vara närvaran» de> ty annars kunna de icke anses såsom sammanträdde, och hafva icke eller sammanträde.
Herr Roos •
Den framställning Grefve von Schwerin gjort, är af Friherre Cederström vederlagd, hvilken' dock förbigått en omständighet.
Grefve von Schwerin har yttrat, att Fullmägtige i detta fall icke ägde rätt, att tyda eller tolka Grundlagen, Straxt derefter säger han likväl, att Svenska folket icke bör tvifla på Fullvnägtiges rådighet, äfven om en större olycka påkallade densamma, än den nu ifrågavarande, såsom till exempel Konungahusets utgång.
Jag tror, att om man vill åberopa rådighet i ett fall, så hade man bordt begag* na den i ett annat, och hvad Stadgandet rörande Ombudsmannayalet beträffar, skulle, enligt min öfvertygelse, den rådigheten icke varit öfverflödig eller ur vägen, att här tolka Grundlagen efter dess anda, eller också i ämnet hos Ständerne göra hemställan.
Hans Rxcellence Herr Grefve Märner:
Jag utbeder mig endast, att få förklara, att hvad, jag nämnde^om mitt deltagande i Constitutlonst Utskottet
Den 57 September /. ni. '3S5' Utskottet 180g, visserligen icke hadé för afsigt, att öfvertala någon annan, att tro lika med mig, eller att påtruga någon min mening.
Jag känner i detta afseende alltför väl min förbindelse, sorn enskild person, att icke vil- » ja förklara grundlagen; men det kan icke hindra mig, att yttra mitt begrepp om dess mening, och att anföra de anledningar och grunder, hvaraf jag hemtat det.
Hvad nu det fattade beslutet om Suppleanten vidkommer, så innehåller hans förordnande, det han skall äga efterträda Justitieombudsmannen, i fall han innan nästföljande Riksdag med döden afgår.
Således beror alltsammans på tydningen af detta ordet; innan.
Herr Grefven 6ch LandtMarskalken yttrade, att då Herr LandtMarskalken nu för första gången hade äran tillkännagifva dess enskilta åsigt af förevarande ämne, trodde Herr LandtMarskalken det vara dess pligt, att nu såsom alltid icke eftersöka eller se in i Grundlagens anda, utan endast bokstafligen följa dess ordalydelse; och finge Herr LandtMarskalken således förklara, att, sedan Riksens Ständer vid samma tillfälle de utsågo deras nu mera aflidne Justitieombudsman, äfven, enligt g8 §. i RegeringsFormen, utvalt en man af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, att honom efterträda, ifall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med döden afgå; och denna Suppleant följaktligen vore be - Ridd. och Ad.
VIII Band. % 5 386 Den C7 Septeinher f. m. rättigad, att, vid JustidasOmbudsmannens nu inträffade beklagliga frånfälle, honom efterträda, ansåg Herr LandtMarskalken, på denna grund, och då Grundlagarne, enligt 83 §. i RegeringsFormen, skola efter deras ordalydelse tillämpas, sig icke kunna meddela proposi-' tion å den väckte Motionen om nytt val af Eleetorer, till utseende af JustidaeGmbudsman; och öfverlemnade Herr LandtMarskalken denna dess enskilta öfvertygelse med full tillförsigt till Ridderskapets och Adelns egen pröfning och bedömande.
Grefve von Rosen i Delande med hvarje Svensk Riddersman den varmaste känsla af tillgifvenhet och aktning för Ridderskapets och Adelns beslut, anhåller jag dock, att Herr Grefven oph LandtMarskalken täcktes framställa den begärdta Propositionen.
Cederström: Sedan Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarat sin öfvertygelse, kan ingen vidare Proposition i saken begäras.
Men jag vågar anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa den fråga, huruvida Ridderskapet och A‘ deln yrkar någon Proposition.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition å den af Grefve von Rosen väckte Motion, om nytt val af Ele: Den 2 y September }. m. cforer till utseende af Riksens Ständers Justitieombudsman.