Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ekelunds eflerlemnade historiska arbeten vunnit inom Elementar-läroverken, äfvensom vid Krigsakademien, tror jag måtte hafva större värde än den individuella åsigt, som derom uttalar sig på delta rum: och af sådant skäl anhåller jag vördsamt att den ifrågaställa pensionen af 200 r:dr mätte Ekelunds enka beviljas.
Jag har omförmält HrStrinnholm, icke för att jemföra hans historia med Ekelunds, utan för att visa, huru historieskrifvarne i vårt land, äfven då de sysselsätta sig med större arbeten, blifva lönade.
Hvad den ifrågavar. historien beträffar, så torde något hvar kunna inse, att den, som skrifver en historisk lärobok måste göra ett sammandrag af större historiska arbeten, ty i annat fall bl ifver läroboken alltför vidlyftig att kunna i skolan begagnas.
Men derföre alt läroboken är ett sammandrag, är hennes författande icke mindre ett konstslye - Den 14 Juni. 55 ke.
Lättare torde det vara att skrifva en omständlig historia, än att göra ett sammandrag, som är lämpligt för sitt ändamål.
På sätt en föregående talare anmärkt, är det väsendtligt, att en lärobok bibringar lärjungen smak för äranels studium.
Att gifva äfven elt mindre sammandrag en lifvande egenskap, är den stora svårighet som skall öfvervinnas.
En hvar, som är lycklig nog att lösa denna npgift är förtjent af belöning.
Den, som känner våra skolböcker, vet nogsamt huru behöfligt och svårt det är att i hvilket ämne som helst erhålla tjenligare.
Hvarje framsteg, som i sådant hänseende göres, verkar väsendtligt på den upvexande ungdomens hildning och måste derföre gynnas allt hvad ske kan.
Jag förnyar vördsamt min anhållan all R. o. Ad. måtte bevilja de ifrågavar.
200 rulrna.
Landtm» härefter först lill bifall å Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt, och sedermera till bifall å förslaget, att en årlig pension af 200 r:dr b:co måtte beviljas enkan Ekelund att åtnjutas så länge hon lefver ogift, framställde proposrr besvarades med blandade ja och nej; hvarpå H. Ex. ånyo hemstälde om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s utlåt., samt då härvid åter ropades ja och nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfver vägande.
Cederström: begärde votering.
Uplästes lill justering samt godkändes följande voter.propos.
Den, som bifaller StatsUlsk:s utlåt, i fråga om pension för Collega-schol.e Ekelunds enka, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. en årlig pension af 200 r:dr b:co höra beviljas förenämnda enka, att åtnjuta så länge hon lefver ogift.
Ja —14.
Nej — 24. 38:de punkten.
Utsk:s yttrande lades till handlingarne. 39:de, 41:sta och 52:dra punkterne. R. o. Ad. vidhlef sina, i afseende på dessa punkter förut fattade beslut. 53:dje punkten.
Utsk:s yttrande lades lill handlingarne.
56 nan 14 Juni.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms nedannämnde d. 24 sistl.
Maj och den 13 dennes på bordet lagde ullåt:n och betänk:n. N:o 3, i anledn. af väckte frågor, dels att Staten matte öfvertaga kostnaden för kronobrefbäriogens fullgörande, och dels att Postverket matte samma kostnad bestrida m. m.; N:o 4, i anledn. af väckte frågor om befrielse för åtskilige Pastors- och Komministers-boställen från utgörande af rotering, eller om åtnjutande af ersättning derför m. m. ; N:o 5, i anledn. af väckt fråga om förändradt sätt för Landl mätares aflönande m. m.; N:o 6, i anledn. af väckt fråga, att all inom Appelbo och Malungs socknar belägen skogsmark måtte fördelas på jordegarne inom nämnde socknar; l\:o 7, i anledn. af väckt fråga om ny organisation af Länsslyrelserne; samt IST:o 8, i anledn. af väckt fråga om berättigande för stamrote vid båtsmanshållet, att, utom planpenningarne, af strö-rotarne njuta ytterligare ersättning för lemnad åker, äng, mulbete, vedbrand och stängselvirke.
Ekon.Ulskis d. 24 sisth Maj och d. 13 dennes på bordel lagda utlåt.
N:o 95, i anledn. af väckt motion om åtgärders vidtagande för befordrande af slöjder och binäringar hos allmogen m. m.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den 24 sisth Maj och d. 13 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 96, i fråga om beredandet af ändamålsenlig'kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige.
Jakob: 1 anledn. af nu föredragna betänk., anhåller jag vördsamt att få lemna några uplysningar.
Hvad kommunikationerna emellan Gottland och fasta landet beträffar, åro de temmeligen väl arrangerade under sommartiden, nemi. på sä sätt, att ett bolag, som åtagit sig poslföringen, bestrider densamma f. n. med ett byrdt ångfartyg, men kommer nästa år att förrätta den medelst ett nytt .ångfartyg, som lill största delen är färdigbygdt och hvars machineri äfven är färdigt, hvarigenom kommunikationen kommer att betydligt underlättas denna årstid.
Under vintertiden hafva kommunikationerna alltid varit, och äro äfven ännu i ett bedröfligt skick.
Endast på de tider, då hafvet är fritt från is, kunna fartyg gå mellan Gottland och fasta landet, och posten, äfvensom enskilda passagerare, hafva då transporterats på de s. k. postbätarne.
Desse båtar äro så små att egentligen icke mer än 5 personer kunna på densamma rymmas, och sålunda har ofta, vid de tillfällen då posten jemte ett större antal personer nödgats begagna sig af dem, lif och egendom Den 14 Juni. 57 saris pii spel.
Det liar också handl alt vin ...men au kommunikation med fasta landet varit stängd, och jag har sjelf en gång haft erfarenhet deraf under vintern emellan 1849 och 1850 alt icke mindre än 10 poster uteblefvo.
I slutet af December månad förlidit år, dä en sådan liten båt, mindre än en vanlig roddarbål, förolyckades under dess fart af 11 mil, på hafvet, gingo 3 menniskolif förlorade, med post och bref och paketer med inneslutne stora penningesummor.
Det är således hög lid på alt något göres äfven frän Slatens sida för att bereda en säkrare kommunikation emellan fasta landet och Gottland.
Eli förslag är redau upgjordt, nemi. att ett ångfartyg af endast 20 hästars kraft skulle verkställa poslföringen under vintertiden, men actiebolaget derför har ännu icke bildats.
Denna sak är emellertid af högsta vigt för Gottland, och jag hoppas att 11. o. Ad. behjertar hebofvet af regulier kommunikation med denna provins, hvilken, ehuru icke en af de största, dock med afseende å dess naturförhållanden är af största vigt för Sverige, och att Ståndet följaktligen understödjer den und. skrifvelse, som i detla betänk, är föreslagen. R. o. Ad. biföll förevar, utlåt.
N:o 96.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskrs d. 24 nasti.
Maj och d. 13 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 97, i anledn. af väckt motion om förändrad beräkning af Konsuladafgifter m. m.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskts den 28 nasti.
Maj och d. 13 dennes på bordel lagda ullåt.
N:o 102, i anledn. af återremiss olaf betänk.
N:o 39, angide Fjerdingsmans-befaltningen.
Gr. Mörner, Carl Göran Dellof:
Då detta ämne förra gången förevar inom detta Stånd, tog jag mig friheten yrka afslag å Ulsk:s då gjorda framställning.
Den förändring, som betänk. under dess förnyade handläggning rönt, innefattar, enl. min åsigt, ingen förbättring.
I det förra betänk, var åtminstone skyldigheten utsträckt till alla hemman och lägenheter på landet.
Enl. det sednare förslaget har en del hemman, hvilka f. n. deltaga i detta onus, blifvit frikallade derifrån, under del man har pålagt detsamma en del andra, som f. n. rätlsenligt derifrån åtnjuta befrielse.
Ett sådant förfarande kan jag för min del icke godkänna.
Alt ålägga den ena eli onus hvarifrån han f. n. är befriad och hvilket således icke blifvit tagit i beräkning då köpafhandlingen om den lägenhet han besitter, egt rum, och deremot befria andra, det tror jag är en origtig princip; hvarföre jag vördsamt anhåller att II. o.
Ad. behagade afslå Ekon.Utskis ifrågavar. betänk.
Enär Ulsk. nu vidtagit den ändring, som hos 11. o. Ad. väsendtligen yrkades, då målet sisla gången förevar, eller att boslälls-innehafvare skulle från 58 Den 14 Juni, detta bestyr befrias, så tillstyrker jag att Ståndet malte bifalla betänk.
Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff och instämmer med honom.
Mörner och anser det icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande att raan på idkeliga motioner från BondeSt. borttager från Adelns s. k. privilegierade jord den ena fördelen efter den andra, hvilket likväl skulle blifva händelsen om ifrägavar. betänk, bifölles.
Det är visserligen sant, att man icke velat ålägga egarne af den privilegierade jorden att sjelfve utöfva Fjerdingsmannabestyret, men man vill likväl ålägga dem att deltaga i de kostnader, som erfordras för Fjerdingsmännens aflönande.
Della är ju ett onus, som man pålägger jorden, utan att egaren får någon deremot svarande ersättning.
På detta sätt kan man plocka bort den ena fördelen efter den andra, så att ingenting slutligen qvarstår.
Ligger väl häruti någon rättvisa?
Har man icke fast mera härigenom förnärmat dem, hvilka, under säker öfvertygelse att jorden skulle få oförändradt behålla de af ålder henne lillagde fördelar färvärfvat densamma?
Kan man väl påstå att icke härigenom en minskning sker i deras lagliga egendom, utan att de derföre erhålla ringaste ersättning.
Jag tror för min del att fjerdingsmannabestyret, om äfven besvärligt, dock icke är så betungande, att ju icke de hemman och lägenheter, hvilka hittills dragit detsamma, jemväl hädanefter förmå att dermed fortfara.
Man ser, alt då fråga är om andra saker der billighet och rättvisa talat för bifall, men motionen icke kommit från det håll hvarifrån denna härleder sig, beständiga afslag hafva egt rum, och således synes det mig som skulle man icke här vara allt för benägen att ouphörligen gå de beständiga fordringarna på utvidgade rättigheter på andra medborgareklassers bekostnad tillmötes, hvarföre jag anhåller om afslag å ifrågavar. betänk.
Den siste värde talaren har yrkat afslag å ifrågavar. betänk., på grund deraf, alt yrkandet af detta nya onus för den privilegierade jorden kommit från ett håll der man icke är benägen att biträda de åsigter han för sin del vidhåller.
Jag får för min del fästa upmärksamheten på att den privilegierade jorden icke uteslutande tillhör någon samhällsklass, utan att BondeSt. likaväl som R. o. Ad. besitter delar af denna jord.
Då BondeSt. redan bifallit detta betänk., och de ledamöter af detta Stånd, som äro egare af privilegierad jord, icke deremot hafva någon invändning att göra, synes det mig som borde detta Stånd fatta enahanda beslut.
Hvad för öfrigt saken i sin helhet beträffar, torde väl rättvisa och billighet fordra, alt samtlige egare af jord helaslas med detta kommunalbestyr, och då Utsk. i sitt sednare betänk, har rättat och borttagit hvad som hufvudsakligen kunde vara att mot det förra anmärka, nemi. åliggandet för innehafvare af boställen Den 14 Juni. 59 att äfven deltaga i ett sådant bestyr, så får jag i öfverensstämmelse med hvad af Frih.
Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff blifvit yttradt anhålla om propos. på bifall till betänk.
I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande anhåller jag få erinra, att den frågan har vid sednaste riksdag varit en tvistefråga, huruvida det skulle vara ett privilegium för frälsejorden att vara fri från fjerdingsmannabestyret eller icke, Vid detta tillfälle åberopade sig Adeln af sina privilegier, och ansåg sig icke höra vika för det af de öfriga tre Stånden beslutade bifall härtill, enär Adeln hade rätten på sin sida.
Emellertid kunna sådana tvister icke vara angenäma, isynnerhet som det f. n., genom den särskilda gång, som frågan om fjerdingsmännen fått, är ganska oafgjord!, huruvida del är ett krono- eller ett komunalbestyr, och i sednare händelsen kunna Adelns privilegier icke lägga några hinder i vägen för säteriers betungande med fjerdingsmannabestyret, utan är det en lagstiftningsåtgärd, beroende på Ständerna.
Då emellertid de öfriga Ståndens ledamöter icke ansett sig böra på den vägen behandla frågan, utan på sätt som nu skett, genom ett enkelt förslag, beroende på R. o. Ad. att deruppå ingå eller icke — och då den tunga, som härigenom för Adeln skulle upkomma, är ringa och obetydlig, så anser jag att Adeln icke bör vilja fritaga sig ifrån detta bestyr, som likväl är nödvändigt för det allmänna och medför för Adeln enahanda förmåner som för alla andra.
Dessutom är Utsk:s förslag så upstäldt alt det innehåller ett stadgande, som för det allmänna är ganska förmånligt derigenom att fjerdingsmannabefattningen skulle utöfvas af dertill aflönade personer och icke omgångsvis, hvilket vid denna tjensteulöfning är af större olägenhet, och hvilket den bäst vet, som har att göra med dem som innehafva dessa befattningar.
Isynnerhet är detta ett serdeles onus derföre alt det är ett jemnt trassel om huru och i hvad mån fjerdingsmannabefattningen skall besörjas oaf den ena eller andra hemmansinnehafvaren.
Så är det t. ex. en Abo, som äger af ett hemman; en annan som äger ; huru länge skall befattningen af hvardera utöfvas?
Deraf upkommer ojemnhet, trassel och stora olägenheter af nuvarande förhållande med fjerdingsmannabestyret, och således kan genom ett bifall till Utsk:s betänk, mycket vinnas såväl i ena som i andra afseendel och derföre tillstyrker jag bifall lill detsamma.
För min del biträder jag den åsigt som Gr.
Mörner uttalat.
Det skäl jag stöder mig vid är alt detta förslag
Lill författning är så upställdt, att jag för min del icke kan förstå meningen deraf.
Huru rösterna skola komma alt beräknas och huru i händelse af kollision, tvisten skall slitas, det mägtar jag icke gissa till.
Efter mig har Gr.
Mörner begärt ordet, och då jag föreställer mig, att han, tydligare och bättre än jag skulle kunna utreda detta förhållande, vill jag icke vidare yttra mig härom, utan inskränker mig endast till vördsam anhållan om afslag å betänk. 00 Den 14 Juni.
Då en föreg:de talare funnit åtskilligt trassel vara förenadt med nuvarande inrättning af fjerdingsmannabestyret, beklagar jag att samma talare icke understödde mitt förslag, då frågan var all förvandla det ifrågavai:de bestyret lill hvad del borde vara, en tjenstebefaitning med anslag dertill af allmänna medel, men då hugnades icke mitt förslag af understöd från bans sida.
En motion i denna syftning var äfven väckt och remitterad till SlatsOlsk.
Ärendet återremitterades af detta Stånd, men vann icke vidare framgång.
En annan talare har här yttrat sig om att detta vore ett komunall åliggande och att således alla borde vara skyldiga att deri deltaga.
Då frågan här förra gången förevar hade jag den Kongl. Förordn. lill hands och fick derigenom tillfälle att framlägga några prof på beskaffenheten af ifrågavande komunala åliggande, som bland annat bestod tili att hålla spetsgård vid afrättningar, att forsla fångar m. m., särdeles komunall och angenämt.
Det liar blifvit sagdl, att det f. n. endast vore den priviligierade jorden, som skulle få ett tillökadt onus sig ålagdt.
Vid genomläsande af Ulsk:s batänk. finner man deremot åtskilliga andra vara ihågkomma, nemi. de, som hafva bebygda och serskildt värde åsätta lägenheter, verk och inrättningar, jemte alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande.
Desse hafva hittills icke haft något åliggande att i detta onus deltaga.
Deremot finnes ingen lag, sorn befriar boställen af krono-natur från deltagande deruti.
Icke heller finnes det något rimligt skäl hvarföre utarrenderade boställen, de må vara af hvad beskaffennel som helst, skola vara mera fr i kal lade derifrån än andra, dertill finnes ingen giltig anledning.
Detta är således alt fråntaga den nuva rande ägaren hans lagliga rättighet för att frikalla andra från ett dem åliggande onus.
Detta är en procedur, som jag icke kan gilla.
Granskar man vidare sältet hvarpå Utsk. föreslagit att delta skulle utföras, så finner man att deltagandet i kostnaderne skulle bestämmas efter samma grunder, som för rättighet alt deltaga i sockenstämmas öfverläggningar och beslut äro stadgade.
Huru skall det tillgå vid tillämpningen af denna nya beskatlningsgrnnd i verkligheten?
Det tror jag blir en ganska benig och tvistig fråga, som kommer att föranleda till fullt lika mycket trassel som den anmärkta svårigheten vid tillämpningen af den nuvarande öfver 100 år gamla föreskriften.
Det är dessutom en helt ny beskattningsgrund, som för della enskilda fall har af Utsk. blifvit föreslagen och det utan någon öfvergångsberäkning, hvaraf man kunde se huru det skulle komma ali slå sig ut i verkligheten.
Vidare skulle skyldigheten att blifva ålagd ett sådant onus eller icke bero på huruvida frälse, krono-skatte samt kronhemmans innehafvare besluta att med fjerdingsmannabefattningen omgångsvis fortfara.
Det år således dessa hemmansägares beslut, som komma att bestämma andra hemmansägares och Svenska innevånares skyldigheter i förhållande till Staten.
Detta är också en ny och angenäm grundsats.
Om man nu skulle förbise detta ovanliga och kanske icke så alldeles rätlsenliga sätt att beskatta en del medlemmar i Svenska samhället, så borde väl åtminstone Utsk. då hafva hafva sagt, Den 14 Juni. 61 huru de ifrågavar:de priviligierade hemmansägarne skulle hafva fatta l sitt beslut öfver de andras framtida öde.
Det är icke sagdt huruvida de skola socknevis besluta detta eller huruvida de skola besluta enligt de distrikter i hvilka Landshm kan finna för godt ali inrätta fjerdingsmanna-distrikterna.
Om vederbönde
Landshtr finna för godt bestämma för flera socknar gemensamt, eller för delar af socknen, eller för en euda socken, del vet man icke, ty det har författningen icke bestämt.
Skulle det då blifva dessa af Landshme bestämda fjerdingsmannadislrikler, som skulle stadga huruvida de öfriga inom distriktet boende personerna af en annan kategori, skulle deltaga med dem i fjerdingsmannabeslyret, eller skulle det blifva de inom socknarne bosatte hemmansinnehafvare, som skulle afgöra det genom röstpluralitet öfver de andra; derom (einnar icke heller författningen uplysning.
Jag tror mig således hafva visat alt författningen lill sin grund är orättvis, och lill sitt utförande onödig, och vid sådant förhållande får jag förnya min anhållan om afslag å ifrågavarande betänk.
Stjernstedt Aug. Wilh.:
Då denna fråga förra gången förevar, talade jag för Utsk:s betänk., enär jag ansåg billigheten fordra, att all jord skulle deltaga i dessa onus, men del var under den uttryckliga förutsättning att, då della bestyr blifvit förklaradt vara af komunal beskaffenhet, all jord deruti skulle deltaga.
När nu Utsk. funnit lämpligt att frångå denna princip genom att undantaga boställen, så finnes det skäl icke numera för handen hvarför jag kan bifalla den af Utsk. i detta betänk, föreslagna åtgärd.
Jag tror lika med Gr.
Mörner, att fjerdingsmannabestyret äfven i afseende på de denna befallning åtföljande göromål, år ett Kronobestyr och jag tror äfven att det framdeles mäste komma att anses såsom sådant, med afseende på atlöningssättet, nemi. genom nödvändigheten alt Staten aflönar Fjerdingsmännen.
Men då nu den åsigt, som afsåg dessa ijenstemäns aflönande af Staten böra ega företräde framför det nuvartde aflöningssättet, icke lyckats göra sig gällande, så kan jag f. n. icke bifalla Utsk:s förslag, utan får vördsamt yrka propos. på afslag å detsamma.
Jag betraktar denna fråga nu på samma sätt som då den sednast förevar, och tillstyrker R. o. Ad. att gå de öfriga Ståndens önskningar till mötes, af de skäl, som af Frih.
Palmstjerna blifvit anförda.
Det är oneklig! att Utsk:s förslag, på säll en talare sagt, är något obestämdt, måhända oriktigt i upställningen, och möler måhända svårigheter vid utförandet, men om någon otydlighet förefinnes uti denna Ständernas underd. önskan hos K.
M. kan den naturligtvis ganska lätt rättas innan en författning på grund deraf utfärdas.
Här står, att delaktigheten i utgörandet af aflöningen skulle utgå efter samma grunder, som för rättighet att deltaga uti sockenstämmas öfverläggningar och beslut, enl. K.
Förordn. d. 29 Aug. 1843, äro stadgade.
Deremot är anmärkt, att detta skulle vara en ny be - 62 Den 14 Juni. skattningsgrund.
Detta 5r en sanning, men nya beskaltuingsgrunder hafva förekommit under min tid på många olika sätt, och om här skulle tillämpas någon skiljaktig beskaltningsgrund, skall det icke hindra mig från alt anse sjelfva saken vara nyttig.
Den har ansetts vara orättvis, ja visserligen derutinnan att Adeln för sina säterier kommer att få ett onus som förut icke förefunnits, men man kan icke säga att detta är en orättvisa, såvida man sjelf medgifver att billigheten fordrar antagandet af ett sådant förslag.
För min del ser jag icke ämnet ur samma synpunkt som andra talare, enär frågan om fjerdingsmannabefattningen tyckes mig vara af beskaffenhet att intressera alla lika.
Jag vill icke gifva denna befattning natur af ett krono-bestyr, utan snarare såsom den hittills ansetts, af komunalbestyr.
Mig synes det sora egenskapen att tillhöra komunen, utöfvar ett fördelaktigt inflytande på sjelfva tjenstens eget anseende, och så förhåller sig med t. ex.
Konstaplarne i England, hvadan jag är nöjd alt man går de öfriga Ståndens önskningar till mötes.
De svårigheter, som förefinnas i afseende på sjelfva farfattningens utförande, den oredighet som måhända förekommer i sjelfva beslutet, tror jag kunna afhjelpas när skrifvelsen inkommer till K. M., som icke är tvungen alt följa den ordalydelse som är föreslagen, men är befriad från del hinder, som tillförne från Adelns sida mött för medgifvande! deraf att ärendet måtte få ett sådant slut som nu föreslås.
Mot vissa af de skäl, som Gr.
Mörner anfört för afslag på detta betänk, anhåller jag att få göra några invändningar.
Gr:n har sagt, alt han icke insåge skälet, hvarför utarrenderade boställen skulle slippa ifrågavar:de bestyr.
Grunden är, enligt mitt förmenande ganska enkel, nemi. den, att om boställen förblifva derifrån befriade, sä gifva de boställsinnehafvarne större afkastning ån om de hafva denna tunga.
Skäl är det i allmänhet att icke förringa lönerna för indelningshafvare, serdeles för militärer, hvilka äro nog illa atlönade ändock.
Grin har yttrat sig anse bidrag efter rösträtt på sockenstämma, vara en ny och föga lämplig beräkningsgrund.
Antager man, såsom i de flesta andra länder, att röstgifningen bör råttas efter skatten, så är det origtigt att omvända förhållandet, och skatta blott efter hemmantalsrösten.
Så synes mig Utsk. jemväl hafva betraktat saken, och det med rätta.
Gr:n har funnit olämpligt alt vissa enskilda personer må äga bestämma någons allmänna bidrag, och om jag rätt upfaltat meningen ansett sådant vara en alltför äfventyrlig rättighet.
Dermed är icke större fara än med hvarje Taxerings- eller Pröfnings-komilé, hvari enskilda medborgare bestämma de öfriges skattebelopp.
Jag fortfar i min anhållan att R. o. Ad. måtte bifalla betänk.
För mig har det icke af den siste värde talarens yttrande kunnat blifva klart att, om det är en förlust för innehafvare af boställen att få dem mera onoterade, ett sådant förhållande icke äfven inträffar med den som har ett annat hemman, hvilket f. n. icke är underkasladt delta onus.
Om det kan Den 14 Juni. 63 deduceras att den som f. n. har ett onus eller deltager deri, livilket är händelsen med en del boställen af krono-natur, icke vinner en fördel genom delta betänk., då han från utgörandet af ett sådant honom nu åliggande onus skulle blifva befriad, under det alt samma onus öfverflyttas på en jord af annan natur, som derifrån är och i alla tider varit befriad, då innefattar icke det ifrågavande förslaget en omkastning af rättigheter och skyldigheter, men kan det icke bestridas, så står del fast efter min tro, att det ifrågavande förslaget innefattar en sådan omkastning.
Kan delta gillas i ett fall så kan det äfven gillas i ett annat, vägen är bruten, och den kommer då sedermera all föra till nödvändiga konseqvenser.
Jag lemnar åt de Hrr, som vilja inträda på den banan, alt fortgå derpå, de skola komma längre än de sjelfve önska.
Jag måste för egen del beklaga att tiden icke medgifvil mig att öfvervara denna diskussion från början.
Jag är således icke i tillfälle att efter förmåga vederlägga hvad som mot bifall till Utsk:s betänk, må vara anfördt, men jag är likväl i tillfälle att uptaga några af de argumenter som jag hört anföras af den siste värde talaren, anhållandes jag likväl att först få yttra mig om sjelfva saken i allmänhet, innan jag öfvergår till uptagande af de anföranden, hvilka jag varit i tillfälle åhöra, som mot betänk, blifvit afgifne.
Jag skulle då i första rummet anse af vigt att fästa upmäiksamheten på de många serskilda omständigheter hvaruti denna fråga sig befinner.