Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Låtom oss nu antaga, alt bancovinsten fortfore att årligen uppgå lill samma belopp som hittills.
Större blir den väl icke; ty enligt hvad jag hort af bokslutcommissarierne, kommer räntevinsteu för år 1844 alt föga öfverstiga 800,000 r:dr, hvilket är betydligt mindre än hvad hon utgjorde är 1843.
I sådant fall kommer hon för 3:ne år alt utgöra omkring 2 i millioner.
Efter afdrag af Bankens nyssnämnde skulder, återstode blott 1 million r:dr, hvilken lämpligen torde böra användas till inköp af räntebärande papper.
I händelse Riksg.cont. icke för närvar, har mera tillgångar än som jemnt behöfves för alt dermed bestrida de anslag, som R.
St. redan beviljat eller bevilja, så nödgas detta verk att försälja sina räntebärande papper.
Hvad vore då enklare, än att Banken köpte dem af Riksg.cont., hvarigenom de penningar, som Banken indragit genom sin räntevinst, åter giuge ut i allmänna rörelsen.
Banken hnge deremot ett för sin rörelse högst användbart bytesmedel, hvilket när som helst kunde försäljas, .lag får således för min del afstyrka Utsk. att till en början fästa ringaste afseende på Hr Nordenanckars motion.
Cederström, Jacob: Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag
Hr Nordenanckar hafva saknat anledning af någon under riksdagen inträffad händelse att väcka den ifrågavar. motionen, och fråga kan således lämpligen och lagligen uppstå om remitteras skall, såsom i 49 § Riksd.Ordn. finnes nämndt.
Intet hinder för att nu derom debattera ligger deri, att frågan en gång blifvit lagd på bordet.
Det är klart, att frågan om bancovinst.ens tillvaro och belopp icke kan af R.
St. pröfvas förrän Bancolltsk. inkommit med sitt betänk, i ämnet, och det är ännu icke ens tryckt; först sedan detsamma inkommit, kunna vi bedömma om någon vinst (innes och huru den bör användas.
Jag måste således för min del helt och hållet bestrida remiss utaf
Hr Nordenauckars ifrågavarar. motion, eller propos. derå, då densamma icke är föranledd af någon under riksdagens lopp inträffad händelse.
I öfrigt och om, emot min förmodan, remiss beviljas, så vill jag fästa det Utsk:s uppmärksamhet, som med frågan kan få befattning, på det besynnerliga misförhållande, att då vi nu veta, alt Staten saknar tillräckliga medel att sätta det activa för - 504 Den 26 Mars e. m. svaret i rict skick, att
Sveriges sjelfständighet kan fullständigt tryggas, och särdeles då vi icke ens hafva tillräckliga vapen och beklädnad för vår beväring, så skulle vi dock på enskilda företag i de särskilda provinserne bortkasta de tillgångar
Staten kunnat till förenämnde behof använda.
Jag anser motionen vara omedborgerlig och afstvrker allt afseende derå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, i anledn. af Frih.
Cederströms anförande, finge fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt 56 § Riksd.Ordn., riksdagsmän voro berättigade alf, efter det motionstiden tilländalnpit, väcka motioner, som äro omedelbarligen föranledde af redan upptagne ärenden.
Frågan om bancovinslens användande vore ett sådant redan upptaget ärende, emedan densamma hade blifvit vidrörd i BancoUtsk:s återremitterade betänk., ang:de reglering af Bankens lånerörelse m. m., och detta vore orsaken, hvarföre H. Ex. icke ansett sig kunna vägra upptagande af Hr Nordenanckar ifråga var. motion.
Jag skall försl yttra mig om for men.
Väl föreskrifver 49 §, t mom.
Riksd.Ordn.:
”Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut ovägerligen fattas;”' men detta rörer, såsom orden tydligen utvisa, endast frågorne huruvida remiss skall äga rum eller icke, samt till hvilket Utsk. remiss hör ske.
1 det afseendet anser jag, lika med Hr von Hartmansdorff, att motionen är för tidigt väckt.
Man ser det af början till motionärens förslag, der han citerar eli betänk. af BancoUtsk.,som ännu icke är i RiksSt. tillgängligt.
Man synes äfven vara i ovisshet huruvida Banco- eller StalsUtsk. bör upptaga motionen.
Enligt min förmening tillhör den BancoUtsk.
Det förefaller mig som vore det temligen svårt att ingå i någon discussion öfver ämnet, innan BancoUtsk. yttrat sig rörande bancovinstens belopp och användande.
Af denna orsak skulle jag för min del önska — i fall det anses formenligt — att motionen hnge hvila på bordet, intill dess det betänk, af BancoUtslcs, hvilket af motionären åberopas, inkommit och blifvit för Ståndsledamöterne tillgängligt.
Landtm, täcktes upplysa, huruvida han anser det kunna ske, i hvilket fall jag ej skall vidare upptaga tiden med något yttrande i ämnet.
Men i motsatt händelse anhåller jag att få ingå i sjelfva saken, emedan jag anser motionen vara af den betänkliga art, alt jag deremot ville anföra några anmärkn.-r, hvilka vid en blifvande remiss kunde få åtfölja till Utsk., att der gälla hvad de kunna.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, derest Hr Lagerhjelm, innan Hr Nordenanckar motion nyss föredrogs, hade väckt fråga om, att densamma måtte hvila, något hinder för att bifall dertill kunnat lemnäs, efter H. Ex:s åsigt, icke skulle mött, men att nu, sedan motionen blifvit föredragen, H.
Ex. ansåge att frågan om densammas remitterande i detta plenum ovillkorligen borde afgöras.
Hr Den 26 Mais e. m. 505 tlr Lagerhjelm:
Sä vidt jag kan förslå 49 § Riksd.Ordn., (jag talar ännu om formen), sä innehåller den endast, alt elt beslut ovägerligen bör fallas i plenum näst efler det då motion lilef väekl, men della beslut hehöfver icke nödvändigt innehålla, att remiss skall ske, ty Ståndet kan äfven besluta, att remiss bör äga rum vid elt annat tillfälle.
En sådan åtgärd synes så mycket mera hår vara påkallad, som motionären sjelf baserar sin motion på eli betänk, från BancoUlsk., hvilket ännu icke till RiksStm inkommit.
Jag hemställer derföre, om icke denna motion kunde få hvila på bordet till dess del deri åberopade betänk, frän ILneoUlsk. inkommit lill' B. o. Ad., hvilket betänk, ligger till grund för de bestämmelser, hvarpå hela motionen hvilar.
I anledn. häraf upplåste H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, början af första mom. 49 § Riksd.Ordn. innehållande: ”livar och en allmän fråga, som första gången i något Ständ förekommer, skall, såvida ej
Ståndet enhälligt genast densamma lill vederbörligt Ulsk. förviser, ligga pä bordet till nästa plenum, då remiss bör ske”; hvarefter II.
Ex. yttrade, ali efter denna mening uti slutet at samma mom. visserligen förekom, att ont fråga uppstår om och hvart remitteras bör, denna fråga kan läggas på bordet till nästa plenum; men alt här icke varit tvist om det Ulsk., till hvilket motionen borde remitteras, samt i alla läll, om något uppskof skulle äga rum, detsamma endast kunde sträcka sig till nästa plenum och icke tills BancoUtsk:s här åberopade utlåt inkomme.
H. Ex. ansåge således, att frågan om remiss af motionen nu borde afgöras, och kunde följaktligen icke framställa propos. å Hr Lagerhjelms hemställan.
I sådan händelse skall jag utbe mig att få yttra mig i hufvudsaken.
Jag är då af samma lanke, som Hr von Troil, alt nemi. det föreslagna sättet att använda Statens tillgångar vore alt bortplottra desamma.
Fördelningen skulle, enligt motionärens förslag, ske länsvis.
Naturligtvis mäste man då påförhand beräkna de tillgångar, sorn proportionaliter böra tillkomma livart och ett län.
Men Statens, näringarnes, communicationernes behof kunna icke utfalla så proportionerlig! länsvis, som den der tabellen innehåller, hvilken motionären utarbetat.
Handlade man sä som motionären föreslagit, sä skulle R.
St. verkligen blifva urståndsatte att göra några större anslag för industrien, ej eller skulle i allmänhet större företag kunna bringas i verkställighet, efter system omfattande hvad Riket kunde behöfa i det hela.
Derföre synes mig motionen vara alldeles förfelad till sin grund.
Deremot har motionären i lista punkten föreslagit, att dessa model skulle, användas på så sätt, att då StatsUtsk. och R.
St. hittills ansett sig nödsakade alt afslå anslag till åtskilliga allmänt nyttiga företag, under farhåga att medlen annars icke skulle räcka till, så borde nu, då man funnit att överskjutande tillgångar verkligen åro till, dessa användas till sådane nyttiga ändamål, hvarom K. M:s nåd. propos. handlar, såsom förbättrade communicationer o. d.
Mig synes det rättaste och ändamålsenligaste vara, 8 H. ' 64 506
Den 26 Mars e. m. alt om, sedan Banken betalt sin skuld, något öfverskott skulle förefinnas, detsamma då må förvaras till en kommande tid, då man kan deraf vara i behof för vigtigare ändamål, såsom t. ex. någon större canalbyggnad, till hvars utförande man nu tyckes sakna både medel och beslutsamhet.
Det gifves mångå sätt, hvarpå dessa medel skulle kunna göras räntebärande.
Jag vill blott nämna, att om
Bancostyrelsen finge sig uppdraget att ål någon af de aucloriteter, som nu i utlåningsväg begagna penningar, och som kunna prestera fullgod säkerhet, emot en lägre ränta öfverlemna dessa medel, vare sig disconter, privatbanker, hypotheksinrättningar, jerncontoret, (genom uppköp af räntebärande papper) o. d. m., sä skulle delta hafva med sig den dubbla fördel både att penningar kornme i omlopp och tillika att Staten derigenom erliölle en räntevinst.
Jag skulle derföre i 3 rummet vilja föreslå, att räntevinsten ställdes till K.
M:s disposition till beviljande af anslag för vidare undersökningar om Sveriges behof af lättade communicationer, såsom t. ex. anläggning af större canaler, förbättring af vägar m. m., så att man icke allenast kunde vara förvissad att dessa afhjelptes i en lämplig ordning, utan äfven att de företag, som bragtes å bane, verställdes efter ett så sammanhängande system att man i framtiden kunde säga: ”det är godt”!
Detta torde böra behjertas; och då åtminstone till undersökningar stora kostnader icke skulle komma alt älgå, torde de räntemedel dertill förslå, som på sådant sätt uppkommit.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkn:r måtte få åtfölja remissen till Utsk.
Då flere föreg:de talare här så illa recommenderat Hr Nordenanckars motion, så synes det icke alldeles vara ur vägen att närmare tillse hvad densamma kan innehålla.
Nu har motionären uti 3:dje punkten af sitt förslag yttrat: ”uti förenämnde tillgångar erhålla länen förmånsrätt, enligt den på bilagde tabell, med afseende pä folkmängd, skattebidrag och areal, uppgjorde fördelning”.
Han har således icke föreslagit, att de ifrågavar. medlen skulle ovillkorligen länsvis utdelas; lian har endast föreslagit, att en summa ungefärligen så stor, som den han här har utsatt, måtte företrädesvis till det eller det länet användas, såvida detta län kan uppgifva några nyttiga och ändamålsenliga företag för medlens användande.
Han har vidare föreslagit, att K.
M. skulle vid hvarje särskildt fall, efter vederbörandes hörande, bestämma huruvida de för länen projecterade företag äro af beskaffenhet att penningarne dertill må anslås.
Jag tror således, att Hr Nordenanckars motion icke förtjenar att stämplas med sådane epiteter, som vådlig, stridande emot sanna statsmannaåsigter, farlig, riksförderflig, m. fl. Jag tycker äfven, att dylika beskyllningar föga stå tillsammans med hvad samme talare, som framkastade dem, yttrade, då han sade, att han vore öfvertygad, att representanterne skulle med glädje emoltagas af sina hemmavarande committenter, om det lyckats dem att skaffa några summor hvar och en lill sitt län.
För min del skulle jag ingenting högre önska, än att representanterne få uppfylla
Den 26 Mars e m. 507 sina committénters billiga fordringar, att de vid hemkomsten af dem med glädje emottagas.
Samme värde talare yttrade, att lian ansåge att inom länen i allmänhet icke finnas passandes föremål för penningarnes användande, utan att man dertill behöfver skapa behof.
Jag får säga, alt min öfvertygelse derom är, alt inom hvarje län linnas mångfaldiga föremål så väl till transporters underlättande som lill productionens förökande, på hvilka icke blott den föreslagna summan utan mångfald! större belopp skulle kunna med fördel användas.
Men motinären har i alla fall icke sagt, att den för hvarje län föreslagna summan ovillkorligen skulleder användas lill sitt fulla belopp; han har endast föreslagit, att förmånsrätt skulle länet tillkomma för densammas erhållande, om K.
M. finnér de uppgifna företagen af den beskaffenhet alt de förtjena detta understöd.
Hr von Hohenhause n, Mich.
I afsende på Hr Nordenanckar ifrägavar. motion, anser jag mig på visst sätt pligtig att säga ett par ord till ursäkt — om jag får begagna det ordet — för denna motion.
Motionären och jag hafva vanligtvis varit jemna motståndare, och i synnerhet inom BancoUlsk. uti frågan om privatbankerne.
När jag, förvånad öfver denna motion, frågade honom oin orsaken dertill, svarade han mig; jag måste resa fiån riksdagen; jag befarar, att det kominer att gå vid denna riksdag såsom vid den förra, såvida något beslut icke fattas alt på annat sätt än i låneväg disponera våra öfverskottsmede), nemi. att medlen anslås lill utlåning, och sedan när R.
St. nästa gång sammanträda, och vilja använda bancovinsten, måste då blifvande BancoUtsk. svara dem, såsom vi nödgats svara de nuvarande R.
St.: vi kunna icke laga igen de utlänta penningarne, ty man skriker om en allmän nöd och brist på penningar; derföre har jag väckt denna motion.
Del är visserligen sant och tyckes slä väl tillsammans med föreskrifterne i bancolagen och reglementet om dispositionen af bancovinsten, och jemväl med den åsigt, som hittills alltid blifvit följd, nemi. att R.
St. äga rätt att disponera de öfverskoltsmedel Banken kunnat samla; således äro tillgängliga och icke blott väntas alt utfalla för de kommande åren, såvida nemi. det icke varit behötligt för consoliderande af Bankens egen ställning.
I denna syftning hafva åtminstone besluten fattats vid de sednare riksdagarne sedan realisationen beslutades.
Om man än icke skulle anse sig bunden häraf, är det i ailä fall obestridligt, såsom de fleste talare här yttrat, att motionen blifvit för tidigt framställd, innan R.
St. varit i tillfälle att taga känedom om bancovinstens belopp samt bestämma huruvida den för Banken sjelf må vara behöflig eller icke.
Det gamla ordspråket, att man icke skall sälja skinnet förr än man skjutit björnen, gäller äfven här.
St. behöfva visserligen derförut att taga kännedom af BancoUtsk:s snart inkommande finaneebelänk., och fatta sitt beslut, på sätt nyss nämndl är, och icke på förhand afgöra huru den eventuella vinsten skall användas.
Jag tror derföre, att om, såsom del blifvit begärdt, denna 508 Den 20 Mars e ra. motion varder remitterad lill StalsUtsk., delta Utsk. då icke bör såsom en talare vltrat, skyndsamligen inkomma med förslag luiru denna supponerade tillgång af 3 miltoner riksdaler skall användas, utan i sbillet afvakta tiden för att se hvad som verkligen linnes att tillgå.
Åtminstone är det milt tillstyrkande till Utsk. alt icke göra sig brottom.
Raab har sagt, att det vore väl och angenämt vid hemkomsten, om man kunde göra sina committenter till viljes och tillfredsställa deras önskningar.
Jag får dock nämna, att jag anser ett högre skäl böra vägleda representanten vid ulöfningen af sitt kall, nemi. afseende pä det stora hela och det allmännas bästa, utan alt låta enskilda fördelar dervid bestämma sin öfvertygelse.
Det förra må visserligen vara angenämare för tanken att fästa sig vid, men hvilket som vore det nyttigaste för landet, det lemnar jag åt Frih. sjelf att bedomina.
Hvad Hr Lagerhjelm i detta hänseende yttrade, fattade jag sä, att hans mening var ungefärl. sådan som min, när han sade, att det icke vore rik ligt stalsekonoiniskt ali, utan afseende på hvad som uträttas skulle, bestämma en fördelning pä länen af hancovinsten, när man har stora företag, i och för det hela, att verkställa.
Det var dessutom ett fel ä Hr Nordenanckars sida, att han icke begärde att hans motion skulle få hvila intill dess att BancoUtsIcs betänk, blifvit afgjordt; men då della icke skett, och då formerue äro emot att låta med remissen längre anstå, ser jag icke nu annat återslå, än att remittera motionen lill vederbörligt Utsk.
För min del vill jag derföre icke bestrida remiss, utan anhåller blott, att de ord jag nu yttrat, måtte få åtfölja till Utsk.
ITr von Troil:
Hr Gr. o. Landtm, har redan tillkännagifva, alt remiss icke kan vägras å denna motion.
För min del tror jag — ehuru vådlig jag anser den lili sin syftning vara — ali om remiss äfven skulle kunna vägras, det dock vöre bäst all nu afsända den till vederbörligt Utsk.; ty om den äfven icke skulle från R. o. Ad. afgå till Utsk., så kan man vara öfverlygad, att den inom något af de öfriga Stånden blefve upplagen, och vid sådant förhållande vore det väl fördelaktigare alt den komme alt afgå från detta Stånd, med de anmärkmr, hvartill densamma gifvit anledning.
Raab bar yttrat, att 3:dje punkten af llr Nordenanckars förslag skulle innehålla, att länen vore berättigade lill förmånsrätt lill den andel af ifrågavar. 3 millioner, som enligt motionärens förslag skulle hvart och ett län tilldelas; men alt det ingalunda varit den sistnämndes mening, alt summorne skulle ovillkorligen fördelas på länen.
Jag ber Frilen om ursäkt att jag icke så kan förstå denna 3:dje punkt.
Jag tror visserligen icke, att motionären varit fullt bestämd i afseende på beloppet af summorne och de villkor han velat föreskrifva för deras användande; men att motionens egentliga syftning går ut på alt fördela dessa millioner på de särskilda länen, det lärer väl ingen kunna bestrida.
I likhet med hvad Hr von Hohenhausen yttrat, får jag förklara, att jag för min del tror, att representanten mindre bör afse att blifva välkommen hos sine hemmavarande committenter, för de enskilda fördelar han kunnat förskaffa locula intressen O en 26 Mars e. m. 509 uti sin hemort, än att söka verka för de vigtigare ändamål, hvilka honom såsom Svenska folkets representant åligger att bevaka.
Den värde Friherren har äfven bestridt, alt man i vissa län skulle behöfva skapa sig behofver för medlens användande.
1 detta afseende får jag blott anhålla att få fästa uppmärksamheten på ett förhållande, som jag enskildt bar mig bekant, nemi. att man inom vissa län haft ganska svårt alt använda de medel, som redan vid förra riksdagen anslogos lill myrors utlapande, och jag känner personer, sorn lyckades erhålla rätt betydliga anslag endast för gräfningen af vanliga atloppsdiken.
Hvad för öfrigt beträffar förslaget, alt låta fördela en mindre summa pä samtlige länen, så mäste jag pä det högsta bestrida densamma, såsom stridande emot sanna och rikliga grundsatser för statsmedels användande.
Jag är öfvertygad att om motionen kunde vinna bifall af K.
St., så skulle derigenom vägen öppnas för ett missbruk, som jag tror att vi i framtiden komme ali bittert ångra.
Det är derföre jag täger mig friheten alt vördsamt anhålla hos Höglotl.
StatsUlsk. att icke fästa det ringaste afseende å denna del af motionen.
Ehuru jag fullkomligen gillar de af Hr Nordenanckar framställda premisser, och äfven anser, alt han deri framställt sunda statsmannaåsigler, kan jag likväl alldeles icke inse, att de slutsatser han deraf velat draga, stå i öfverensstämmelse med dessa premisser, utande ärotveilom i strid deremot, lian åberopar England och de framsteg detta land gjort pä de sednare 50 åren.
Men England har, för alt uppnå de stora resultater, hvartill det hunnit, gått en motsatt väg moldén motionären föreslår oss att beträda.
Engelska parlamentet har aldrig afhändt sig rättigheten alt disponera Slatens öfversko! t? medel.
Der hvarest den enskilda industrien icke kommit emellan, så har Staten alltid sjelf disponerat om de större företagen och anväudt de befintliga medlen på ett för det hela nyttigt sätt.
Aldrig bar del länsvis utdelat några summor och sålunda bortplottrat desamma.
En sådan åtgärd skulle slutligen kunna leda derhän, alt man fördelade dem häradsvis, ja t. o. m. socknevis eller byvis.
Deremot finnes det ett exempel af ett annat land, som följt Hr Nordenanckar råd, nemi.
Förenta Stalerne af NordAmerica.
Dessa stater ägde, som vi, en statsbank, som, jag menar år 1837, ägde ett öfverskott af 27 millioner dollars.
Dessa öfverskoltsmedel fördeltes på de särskilda slaterne enl. hvad Hr Nordenanckar här föreslår, och försvunno utan att lemna något spår efter sig.
Ja, dé enskilda slaterne, som erhållit detta understöd, gjorde bankrutt den ena efter den andra.
Jag måste för min del således högligen afstyrka denna splittringsprincip.
Baab har sagt, alt molionärens mening blott varit att lemna länen en förmånsrätt till den för hvart län föreslagna summan; men han har deruti fullkomligen misstagit sig.
Ilr Nordenanckar beräknar, alt bancovinsten lill nästa riksdag bör uppgå lill omkring 3 millioner riksdaler.
Utaf dessa föreslår lian, att 400,000 skulle afsätlas lill förbättrande af landsvägar m. m.
Hvad denna summa beträffar, 510 Den 26 Mars e. m. skulle jag visserligen icke hafva något emot att den fördelades länsvis, emedan det troligen i hvarje län finnes backar, som behöfva minskas eller kringgås.
Derefter föreslår han, att 150,000 r:dr borde användas till odlingsföretag.
Denna summa skulle möjligen också kunna fördelas på länen, enär det i hvarje län finnes mossar och kärr, som erfordra uldikning.
Men återstoden, sorn han beräknar till 2,450,000 ndr, och sorn han bestämdt föreslår skulle föi-delas på länen efter deras folkmängd, det är denna fördelning jag högligen bestrider.
Regeringens inverkan i detta afseende skulle, efter Hr Nordenanckars förslag, inskränka sig dertill, att, sedan pröfningscomitéen inom hvarje län inkommit med förslag huruledes den länet tillslagna summan bäst kunde användas, afgöra hvilken eller hvilka af de utaf pröfningscomitéen framställde allternaliva förslag, som bör verkställas.
Raab har således missförstått
Hr Nordenanckars motion.
Hvad Hr von Troils förslag vidkommer, hvari han förvandlat sig sjelf till ett Banco-, ett Stats-, samt Ekon.- och Besv.Utsk. torde vara bäst att vänta tills dess dessa Utsk.inkommit med sina betänk, i frågan.
Hr Nordenanckar säger:”
Om en enskild man vore ägare af Riket och af desse öfverskott utaf inkomst, så skulle han visserligen använda det sednare tili det förras förbättring.
Han skulle fylla försvarsverkets behof, fullborda silia fästningar och sträcka ut nya kölar på sina skeppsvarf.
Han skulle sammanbinda sitt lands sjöar och floder, jemna dess backar, odla dess mossar” m. m.
Jag delar fullkomligen denna åsigt.
Det är Regeringen, som hår inträder i den enskilde mannens ställning och som de föremåls tillvägabringande åligger, som Hr Nordenanckar framställt; ty det finnes mycket att göra härom för våra fästningars fullbordande, för sträckande af kölar till nya skepp, lill beväpnade ångfartygs byggande m. m.
Vi behöfva icke vara tvehogsne luiru vi på ett allmänt nyttigare sätt skola använda dessa öfverskott.
Uti dessa dagar har det Engelska parlamentet anslagit en summa af icke mindre än 2,400,000 £ St. för att ytterligare befästa de Engelska hamnarne och för alt bygga bevärade ångfartyg.
De NordAmericanska Frisiaternes President har inkommit till Congressen med begäran om flere millioner dollars till sistnämnde ändamål.
Frankrike bygger äfven krigsångfartyg för 12 ä 15 millioner francs.
Det vore mycket väl om af det nu ifrågavar. öfverskottet åtminstone något kunde till dylika ändamål användas.
BancoElsk:s förslag, som i dessa dagar till RiksSt:n inkommer, innehåller det alternativa förslag, att använda bancovinslens öfverskottsmedel antingen i directa anslag, eller ock såsom ränta och amortisement å derå utgifne obligationer, hvarigenom en tillgång af 13 millioner riksdaler kan erhållas i st. f. en af 2j million.
Med denna tillgång skulle hela vår flotta kunna islåndsältas, hvilket mer än allt annat skulle betrygga Sveriges sjelfständighet, skulle Svea canal kunna byggas, jemte andra stora företag.
Penningarne skulle derigenom komma lika väl i rörelse som om de anslogos lill hvilket annat förelag som helst, I alla fall är det förtidigt alt nu ingå i någon discussion om frågan, innan BancoUlsk, inkommit med sitt betänk.
Den 20 Mars e. m. 511 Emedlertid då remiss å motionen bör äga ram, så torde det vara rättast att det sker til! StalsUtsk., och får jag vördsamt tillstyrka detta Utsk. att ä motionärens förslag icke fästa något afseende.
För min del kan jag, såsom jag nyss yttrade, icke finna, alt denna motion är föranledd af någon under riksdagens lopp inträffad händelse; ty den grundar sig på ett betänk. från BancoUtsk., som ännu icke till Ståndet inkommit.