Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill äfven fritaga den Talaren, som här nämnde partisinne, från att sjelf följa något parti, då han tilltrodde sig kunna hota oss med en skingring inom detta Stånd.
Jag vill blott hemställa till Eder alla, som besökt Landtm:s-klubben, om någon sett mer än jag.
För min del påminner jag mig aldrig hafva sett i denna ovanligt stora salon mer än fyra spelbord, men vanligen två och någon gäng tre.
Till ett rättvist bedömande hemställer jag, om denna enskilda sysselsättning, oklanderlig, eftersom den strider mot intet förbud, och af vår vördade
Chef tillåten såsom ett tidsfördrif för aftonen, förtjenar att klandras, och än mer, om detta förtjenar framdragas inför Allmänheten såsom ett klander emot oss alla.
Jag begär proposition och votering.
Hr frosén q vis t, Fredr.
Representanten är alltid en Skildtvakt för Nationens penningeskrin.
Denna Ständernes pligt synes PresteSt. med värma hafva omfattat i det Prot -Utdr., det till MedStånden afgifvit.
Man kunde nästan säga, att detta Stånd härvid iklädt sig en militärisk rustning.
Jag vill ej nu yttra mig öfver alla frågorna i PresteStls Prot.-Utdr., emedan jag påminner mig H. Ex.
Hr Gr. o. Landtnäs proposition om frågornas afgörande punktvis, och följaktligen anser bäst, att hvarje punkt särskildt discuteras.
Jag anhåller att framdeles få yttra mig öfver de öfriga frågorna och inskränker mig nu till första punkten, hvilken är helt kort och af följande lydelse, nemligen: ”att Talmännen må njuta en fullt anständig ersättning för egna Riksdagskostnader, men befrias från all ”representation genom måltider, hvilken PresteSt. för sin ”del sig afsäger,” Sålunda har PresteSt., då det gatt så långt, att det afsagt sig taffelpenningar för sin egen älskade ErkeBiskop, tillika sagt, att han borde hafva en fullt anständig ersättning för egna Riksdagskostnader, men icke bestämt beloppet af denna ersättning, hvarföre jag till R. o. Ad. hemställer, om icke förslaget är så obestämdt, att intet deraf kan slutas; och anhåller jag derjemte om den proposition, att vi, intill dess PresteSt. bestämt meningen med en fullt anständig Riksdagskostnad, måtte uppskjuta att yttra oss i detta ämne.
Om jag i mitt sista yttrande framställt min mening så, att det kunnat väcka någon förmodan bos den, som besvarade mitt tal, om allusioner på Ståndets Ledamöter, så har jag uttryckt mig emot min mening.
Jag har yttrat orden: ”Spel- och Mat klubb; men jag har dermed icke velat antyda något klander, blott anföra ett factum.
I ett afseende tror jag mig visserligen i H. 6 4a Dea 4 Februarii f. m. kunna vederlägga Talaren, nemligen i uppgiften af spelbordens antal; men derom vill jag ej vidare yttra mig.
Jag frågar blott, om den, som yrkar soupeernas afskaffande, rimligen bör beskyllas för att vilja göra Klubben till en Öl- och Tobaks-klubb.
Vi hafva icke sett rökas å Klubben.
Jag tycker likväl, att denna discussion är öfverflödig, och vill derföre icke vidare strida om frågan, öfvertygad, att majoriteten ändock dicterar ett annat beslut.
Jag inskränker mig derföre endast till den begäran, att i Japropositionen må blifva intaget, att Landtm:s-klubben pleni-aftnarne må vara stängd och alla soupe'er försvinna.
Jag ser mig nödsakad att hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt hos H. Jt. o. Ad. vördsamt anhålla, att det af mig uppläste yttrande måtte ännu en gång blifva uppläst, dådet tillmäle måste upphöra, att jag skulle hafva tillåtit mig någon beskyllning, då jag nyttjat uttrycket af Tobaks- eller Spel-klubb.
Jag har icke gjort någon sådan, och erkänner den således icke.
Den egentliga skiljaktigheten emellan Gr.
Cronhjelm och mig afser soupe'erne, och jag anhåller få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om de borttagas, så vinnes ändamålet att skingra oss; ty det stora antalet, som har behof att soupera, skulle nödgas tidigt bortgå, för att förskaffa sig sin soupe på Värdshusen, hvilka, senare på aftonen, skulle finnas stängda.
Jag förnyar min begäran, att mitt yttrande måtte uppläsas; ty i annat fall skulle den tydning, man gifvit deråt, komma att, för min räkning, förnyas i allmänna Bladen.
Frih. Rantzou, Joh. Albert:
Jag delar öfvertygelse med de Hrr, som anse, att en indragning af de så kallade Landtm:s-soire'erne bör ske; men det var egentligen icke i och för detta ämne, som jag begärde ordet.
Cronhjelm har i sitt yttrande rörande dessa soupeer och sammankomster, hvaruti jag eljest instämmer, äfven lemnat R. o.
Ad. en episod öfver skadligheten af den vid sista Riksdagen beslutade Drawbacks-Tullen, och det är häröfver jag anser mig pligtig att förklara mig vara af alldeles motsatt tanka med Hr Grefven.
Då sistnämnde ämne emedlertid är af den vigt, att det påkallar en större utveckling, än jag anser vid närvarande tillfälle behöflig och med det eljest för handen varande målet förenlig, så inskränker jag mig blott till att anhålla, att det må för min räkning i Protocollet antecknas, att jag icke delar denna Gr. Cronhjelms åsigt.
Boyes begäran upplästes följande rader utur dess ofvan intagna skriftliga yttrande:
Den 4 Februarii f. m. 43 ”Lika nödvändigt är det, att detta ställe är något an”nat än en tobaks- oell ölklubb, som skulle af ingen besökas. ” Frih.
Nu frågar jag: har jag sagt, att denna cathegori inträffar med Landtmis-klubben?
Mig synes, att här tvistas litet på sidan om det egentliga ämnet.
Första punkten i PresteSt:s Prot.-Utdrag handlar om att tillerkänna Talmännen kostnadsersättning, men indraga representationsmåltiderna.
Derifrån utgångne, hafva Talare här ansett de s. k.
Landtm:s-soupe'erna böra indragas.
Mig synes något besynnerligt, att vilja föreskrifva Landtm., huru han bör emottaga de personer, som besöka honom i de rum, hvilka af K.
M. åt honom blifvit upplåtne.
Jag skulle förmoda, att intet Stånd kan inblanda sig i ett annats sätt att enskildt sammankomma; äfvensom jag skulle förmoda, att Landtm, och Talmännen äro hvar för sig af sitt Stånds Ledamöter oberoende i afsende på sättet att hos sig emottaga dem, och att således Landtm, är berättigad att emottaga besök, på sätt han lämpligast finnér, samt dervid äfven gifva måltider, om han så för godt finner.
Ett förhud häremot anser jag högst olämpligt.
Det har under denna öfverläggning icke varit fråga om kostnad för representation eller representations-middagar, hvilket är det egentliga ämnet i PresteSt:s Prot.-Utdrag.
— I den förmodan att Ståndet icke vill bestrida sin Talman ersättning för de kostnader, han i och för sitt embete vid Riksdagen måste vidkännas, tror jag, att om R. o. Ad. skulle vilja instämma i PresteStrs beslut, deraf på sin höjd följer, att Ståndet afsäger sig att blifva bjudet till sin Talman, utan att Ståndet derför undandrager honom rättigheten att, efterräkning, erhålla full ersättning för de kostnader, hans befattning medfört.
Mig synes derföre beslut i ämnet vara öfverflödigt.
Vid den Riksdag, som började det Statsskick, hvari vi lefva, ingaf Landtm, till StatsVerket sin kostnadsräkning, som uppgick till högre belopp, än vid någon senare Riksdag, ehuru då icke existerade någon Landtm:s-klubb och de nu öfverklagade soupeerne.
— Jag tillstyrker afslag å första punkten af PresteSt:s Prot.-Utdrag.
Jag tror icke, såsom den siste värde talaren, att vi under discussionen aflägsnat oss från ämnet eller första punkten af PresteStrs Prot.-Utdrag; ty den innehåller icke, att man borde afsäga sig representation genom middagar, utan deri nämnas måltider, och soupder lära väl vara måltider, som måste höra till ämnet, då Landtnäs representation är i fråga.
Jag ville ytterligare nämna, att min mening icke är, att R. o. Ad. icke skall 44 Den 4 Februarii f. m. hafva någon samlingsplats, utan tvärtom, att denna samlingsplats mätte blifva öfverensstämmande med primitiva ändamålet.
Om jag minnes rätt, var det vid slutet af i8i5 års Riksdag, som Randtmts-soupeerne tillkommo, och har jag hört sägas, att R. o. Ad. äfven före denna tid lika rnangrannt varit tillsammans; men det är dock icke min mening att begära indragning af the' samt vin och valten, sorn å Klubben serveras, såsom surrogat för öl på de andra Klubberna.
I fråga om åldern af Landtm:s-soireerna vädjar jag till de få Ledamöter af detta Stånd, som bevistat Gefle Riksdag 1792, då de redan voro införde.
Den siste värde talaren medgifver, att vi må samlas kl. 7 och åtskiljas kl. 8; ty sådan blir följden, om de, som behöfva soupera, måste söka tillfälle dertill annorstädes.
Då ändamålet med Klubbar icke kan vara att bilda partier, eller med Landtnusklubben särskildt att bestämma någon viss opinion inom R. o. Ad., får jag, under hemställan, om icke Klubbens närvarande tillstånd är enligt med Ståndets värdighet, yrka, att den hädanefter må förblifva i samma skick som förut.
Orsaken, hvarföre jag anmält mig att tala i denna redan vidlyftigt afhandlade sak, är, att någre andre talare, enligt min tanke, velat afvika från ämnet.
Genom den votering, Friherre Boye begärt, synes mig, att frågan kan lättare slutas, än genom en lång discussion.
Contra-proposition borde då blifva det förslag, Gr.
Cronhjelm framställt, hvilket, om jag ej misstagit mig, innefattar det hufvudsakliga i ämnet; ty fastän han sedermera inskränkt sig att yrka soupeernes borttagande, innehöll hans första yttrande förslag att återföra dessa Klubbar till sammankomster för öfverläggningar och debatter.
Det är likgiltigt, om de äro rök-, öl- eller matklubbar; men vigtigare är, att Riksdagsmannen icke förbiser orsaken, hvarföre samlingen sker, ty han bör der förbereda sig till de beslut, som i Plena skola fattas.
Jag nödgas således begära, att contra-proposition måtte blifva, att på Landtm:s-soireerna hädanefter må finnas alla på bordet liggande Memorial och föredragningsämnen, på det R. o. Ad:s sammankomster på Klubben måtte hålla sig till sitt egentliga föremål.
Spens instämmer jag deruti, att det kan vara likgiltigt, om Landtm:ssoireerna äro rök- eller mat-sällskap, ehuru jag finnér mycket tala för det sednare; men jag anser deremot betänkligt att afskaffa dem.
Hvad jag deremot inser ganska bestämdt, Den 4 Fcbruarii f. m. 45 är, att Klubben icke blott bör vara tillsluten pleni-aftnar, utan äfven att dess ändamål icke är alt blifva blott en spel-klubb; och jag önskar derföre, att antingen uti Jaeder Nej-propositionen uttryckes, att intet spel å Klubben må vara tillåtet.
Det tyckes mig, att vi här tala som den blinde om färgen.
Här är fråga om att göra en besparing, och jag tror, att större delen af 11. o. Ad. icke vet, huru stor den summa är, som man vill bespara.
Jag har sjelf varit i okunnighet derom och har erhållit den upplysning, att dermed egentligen menas de 6oo R:dr, som äro anslagne till Talmännen, hvilket utgör en summa af 2,4*00 R:dr i månaden.
Denna summa är den egentliga representationen, och således är fråga nu, huruvida R. o. Ad., lika med PresteSit., vill, att denna summa skall indragas eller minskas.
Varar Riksdagen 3 månader, blir hela depensen 6 å 8,ooo R:dr, hvilket jag velat uppgifva, på det Ståndet måtte veta, hvad som är i fråga.
Ganska ogerna yttrar jag mig i detta ämne, och blott i ändamål att förkorta discussionen.
Jag tror nemligen knappt, att ett Stånd ensamt kan besluta om åtgärder, som afse utgifter af allmänna medel; jag föreställer mig, att dertill fordras åtminstone 2:ne andra Stånds samtycke.
Att åter afsäga sig representations-kostnader, derom kan hvart
Stånd för sig besluta.
Jag hemställer derföre vördsamt, om icke liela saken kunde desto förr ju hellre slutas med votering, hvarvid Ja-propositionen borde innehålla afsägelse af alla representations-rnåltider, och Nej-propositionen remiss till StatsUtskottet.
Det kan visserligen synas likgiltigt , om ja står på ena eller andra sidan; men jag tror det vara rättast, att Ja-propositionen blifver för Landtm:s soireernes fortfarande såsom hitintills, och att i Nej-propositionen intages allt, hvad de Herrar yrkat, som yttrat sig emot det närvarande förhållandet.
För min enskilda del tror jag det blifva nödigt, att tvenne propositioner framställas; ty vi hafva tvenne slags representations-kostnader.
Man kan afsäga sig middagarna, utan att derföre indraga soupeerna.
Jag tror derföre, att första propositionen i ämnet bör blifva derå, huruvida R. o. Ad. afsäger sig alla representationskostnader för middagar, och den andra, om vi äfven afsäga oss soupeerna på Landtmts-klubben.
Jag har härom uppgifvit en contra-proposition, som Gr.
Spens icke fattat rätt.
Jag har begärt, att propositionen måtte innehålla, att soupe'erna försvinna, men att tillika åtminstone ett spelbord må utrymmas för couranta Riksdags-handlingar. 46
Den 4 Februarii f. m.
Jag har härtill inskränkt min begäran, för att derigenom möjligen vinna bifall till densamma; ty jag föijer den princip, att det icke är värdt att begära allt, emedan man då riskerar att vinna intet.
Lika med Hr Cederschjöld, önskar jag förkorta discussionen, som till en del gått utom ämnet.
Jag tror R. o. Ad. endast böra fatta ett beslut i den egentliga frågan, huruvida R. o. Ad. vill afsäga sig all representation genom måltider.
Jag önskar således, att propositionen stödes på PresteSt:s förslag, och att Japropositionen må innehålla, att R. o. Ad. afsäger sig ali representation genom måltider, samt Nej-propositionen remiss till Stats-Utskottet.
För öfrigt anser jag det bero af Landtm, att ordna detaillerna inom den local, som af Konungen blifvit upplåten till Landtm:s-soireerna, och att sjelf afgöra, om spelbord der skola finnas, samt, i sådant fall, antalet deraf, m. m.
Jag vill blott erinra derom, att i mitt yttrande nämnde jag en omständighet, som jag anhåller må tillhöra Ja-propositionen, nemligen attLandtmts klubben må vara tillsluten, då R. o. Ad. har Plenum.
Fi'ih.
Att döma efter de flere förslag till propositioner och jemkningar, som härvid blifvit gjorde, synes man önska flera voteringar, innan frågan blifver slutligen afgjord.
Det är högst indifferent, huru den afgöres; men det synes mig högst opassande, om Ståndet ville genom votering afgöra, huru Landtm, bör rangera sin hushållning, då han emottager Ståndets Ledamöter.
Jag anser de Ledamöter, som vilja hafva andra frågor fram, än de som angå representations-kostnaden, böra särskildt väcka dem, och kan icke erkänna, att Landtm:s rum på Opera-huset är eller kan anses såsom en R. o. Ad:s klubb, eller att samlingarne der kunna anses eller benämnas såsom representation; ty soupeerna der äga ingenting af hvad med representations-måltider förstås.
Jag tror derföre, att de, såsom ganska enkla, böra bero af Landtm.
Men det är klart, att då första mom. af PresteSt:s Prot.- Utdr. utgör egentliga ämnet för denna öfverläggning, bör proposition deruppå göras.
Jag begär blott få anmärka, att, om meningen är att till klubben aflemna hand* lingar, så böra de inskränkas till blott de tryckta, med uteslutande af sådana, som i Cancelliet böra vara att tillgå; ty jag betviflar, att det kan lända till någon fördel, att de alla finnas å klubben, emedan de^Ledamöter, som egentligen följa Riksdags-ärenderna, hellre än på klubben, der man störes af samtal, vilja läsa dem i Cancelliet, hvarest äfven finnes tillgång på andra nödiga handlingar, Den 4 Februarii f. m. 47 författningar m. m.
Jag önsliar derföre, att, i fall frågan upptages, en modification i propositionen härom må äga rum. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, yttrade, att, i enlighet med hvad han före discussionens början föreslagit, han ansåg sig böra, vid beslutets fattande rörande PresteSt:s ifrågavarande Prot.-Utdr., detsamma punktvis föredraga.
Hvad alltså beträffade den första punkten , så innehöll den tvenne frågor af olika natur.
Den ena, eller frågan, huruvida Talmännen må njuta en fullt anständig ersättning för egna Riksdags-kostnader, men befrias från ali representation genom måltider, vore af allmän beskaffenhet och kunde, enligt 49 §* Riksd.Ordn., ej afgöras utan föregången remiss till Utskott.
Den andra åter, eller frågan, huruvida R o. Ad. för sin del afsäger sig alla representations-måltider hos sin Talman, vore af enskild beskaffenhet, och kunde således, utan remiss, af Ståndet afgöras.
I följd af dessa frågors olika natur ville H. Ex. till R. o. Ad. framställa proposition å hvardera särskildt, och hemställde alltså nu först, om R. o. Ad. biföll, att den i första punkten af PresteStts Prot.Utdr. förekommande fråga, att Talmännen må njuta en fullt anständig ersättning för egna Riksdags-kostnader, men befrias från ali representation genom måltider, måtte till StatsUtsk. remitteras?
Bifölls. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad., för sin del, afsade sig alla representations-måltider hos Landtmarskalken?
Ja, blandade med Nej. Frih.
Boye, Ludv., begärde votering.
Jag tror, att vi, genom ett litet tillägg om rättighet att särskildt besluta om soupderne, kunde komma från denna fråga utan votering; ty alla lära vara öfverens att afsäga sig middagarne.
Jag är förekommen.
Med den siste värde talaren instämmer jag fullkomligen i fråga om middagarna; men i afseende på soupeerna begär jag votering, deri jag deltager alldeles ojäfvig, emedan jag aldrig ämnar begagna mig af dem.
II. Ex. Hr Gr. och Landtm, förklarade, att frågan om soupeer vid Landtm:s-soire'erne tillhörde nästa punkt, i hvilken det falas om minskning i utgifterne för klubbarne.
Jag är fullkomligen tillfredsställd med denna förklaring och återkallar min begäran om votering, men förbehåller mig rättighet till votering vid andra punktens företagande. 4S Den 4 Februarii f. m, II.
Ex. IIr Gr. och Landtm, förnyade sin sednast gjorda proposition, hvilken bifölls. H. Ex c. Hr Gr. och Landtm, hemställde, att den j andra punkten väckta fråga om minskning af de dryga klubbkostnaderna, såsom varande af allmän beskaifenhet, måtte till Stats-Utsk. remitteras?
Jag tager mig friheten anhålla, att de i dag afgifne yttranden må få åtfölja remissen till Statsutskottet.
Spens: Remissen till StatsUtsk. af andra punkten uti PresteSt:s Prot.-Utdr. är visserligen alldeles eidig med min önskan; men jag får i anseende till frågans beskaffenhet anhålla, att Utskottet mätte anmodas, att med första afgifva sitt betänkande derom; ty då frågan rörer besparing af Riksdags-kostnaderne, är det icke nog* att den återkommer innan slutet af Riksdagen. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, yttrade sig anse lämpligast att, i sammanhang med tredje punkten af PresteSt:s Prot.-Utdr., för R. o. Ad. föredraga den i anledning deraf i sista plenum af Hr Cederschjöld, Pehr Gust., gjorde motion, om skyndsamt föredragande för R. o. Ad. af det sedan sista Riksdag hvilande förslag till i mom. af 59 §. Riksd.-Ordn.
IIr Cederschjöld:
Det är ett förslag till ändring i Tryckfrihets-lagen, som står i gemenskap med detta ämne, och som derföre torde i sammanhang härmed böra föredragas; hvarom allt jag anhåller, att de öfrige Stånden må inbjudas att sig förena.
Då detta ämne sista gången förekom, var jag icke närvarande, och jag har derom en tanke, som icke i discussionen finnes uttryckt.
Hr Cederschjöld har ansett protocolls-tryckningen onödig, sedan Publiciteten blifvit införd, och för mm del skulle jag äfven anse tryckningen af R. o.
Ad. protocoll för en af de öfverflödigaste kostnader, örn vi hade erforderlig controll genom Publiciteten; men den Publicitet, vi äga, är inskränkt genom förbehållen rätt för Landtm., äfvensom för Irenne af Ståndets Ledamöter, att utvisa åhörarne; hvarjemte vi hafva en särskild föreskrift i Ridd.-Ordn., att Publicitet kan bifallas eller afslås för hvarje Riksdag.
Jag tror, att tryckningen bör upphöra, men innan jag anser mig kunna bifalla förslaget derom, begär jag, att R, o. Ad. först måtte besluta, att protocollet skall tryckas i sin helhet vid de tillfallen, då åhörarne äro utvisade; ty i annat fall skulle R. o.
Ad. i en framtid kunna komma att stå på sam - Den 4 Februarii f. m. 49 samma punkt som vid 1789 års Riksdag, då R. o. Ad:s protocoll och beslut blefvo uppfattade och verkställde tvärtemot hvad Ståndet dicterat.
Jag anser således tryckningen icke böra inskränkas, innan vi erhållit tillfredsställande controller.
Den siste värde talarens tillkännagifvande, att han icke var tillstädes, då saken förra gången förevar, har han genom sitt yttrande ytterligare ådagalagt, då han talat öfver hufvudfrågan, ehuru öfverläggningen nu endast afser, huruvida densamma snart skall till afgörande företagas.
Om han för öfrigt täcktes taga kännedom om Constit.- Utsk.:s förslag och den redaction Stånden godkänt, så skulle alla hans farhågor helt visst försvinna.
Jag anhåller derföre 0111 proposition, att den hvilande grundlags-frågan snart måtte till afgörande få företagas; och först sedan grundlags-förändringen blifvit bifallen af alla fyra Stånden och af Konungen sanctionerad, kan fråga uppstå om sättet, huru protocollen skola tryckas.
Jag vill blott fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att om de tre andra Stånden och Konungen skulle, jemte R. o. Ad., gilla beslutet om protocollens tryckning i sammandrag, kunde R. o. Ad. vägra att vid de af mig omnämnda tillfällen låta trycka protocollen ordagrannt; och då hade frågan blifvit afgjord utan det correctiv, som bör utgöra vilkoret för förslagets antagande.
Jag har visserligen genomläst detta förslag, men tror, att enskilde icke skola begagna det dem lemnade tillstånd att till tryckning utbekomma protocollet, i anseende till den dermed förenade kostnad.
Den siste talaren synes mig hafva begått ett misstag, då han yttrat, att vi hafva rättighet att i Grund lags-frågor besluta punktvis.
Vi måste naturligtvis helt antaga, eller helt förkasta.
Jag har icke yttrat ett ord af hvad den siste värde talaren påstått mig hafva sagt.
Den siste talaren har yttrat farhåga, att correctivet kunde uteslutas, och sådant tillkännagifver, att förslaget kunde stympas.
Frih. Boye, Fred.:
Det correctiv, Gr.
Cronhjelm synes önska, skulle jag tro redan ligga i orden justerädt sammandrag, hvaraf följer, att man kan ändra och rätta eller tillägga, och således tror jag, att vådan icke är så stor, att man icke skulle få i protocollet uttryckt, hvad man önskar der infördt. 7 5o
Den 4 Februarii f. m. Gr. Cronhjelm:
Det correctiv, som jag önskat och som icke finnes i förslaget, består deimti, att, så ofta läktaren utvisas, bör protocolls-tryckningen ske ordagrannt.
I afseende på hvad den siste Talaren yttrat, får jag anmärka, att då ett justeradt sammandrag kan vara meleher mindre fullständigt, lemnar det icke särdeles säkerhet.
I anledning af den siste värde Talarens yttrade farhåga, att Allmänheten icke skulle få tillräcklig del afR. o. Ad:s förhandlingar vid de tillfällen, då läktaren blifvit utvisad, får jag förklara, att sådant troligen aldrig skall komma att äga rum, utom då öfverläggningen angår Ståndets enskilda oeconomi; och dylika protocoll äro äfven nu från tryckning undantagna.
Dessutom kan ju den, sorn befarar något missbruk, sjelf begära ut protocollet till tryckning; och de, som icke anse det vara värdt tryckningskostnaden, tyckas väl kulina vax-a det förutan.
Jag tillåter mig nu att, likasom förra gången då detta ämne förehades, yttra, det jag anser det alldeles för tidigt att ingå i öfvei-läggning om protocollens tryckning i justeradt sammandrag, förr än man känner, huruvida samtlige Stånden besluta, att sådan tryckning må äga rum.
Jag önskar således, att vi inskränka vår öfverläggning till den framställning, Landtm, gjort, för att utröna, huruvida R. o. Ad. åstundar, att den del af föreslagna grundlagsföx-ändi'ingar, ’ hvilken angår berörde tryckning, skall särskildt från de öfriga företagas.
Hr Cedei-sclijöld har sagt, att läktarens utvisande skall äga rum, endast då Ståndets oeconomiska ärenden äro i fi-åga; jag ser icke sådant af 2. och 3. §§. af tillägget till Oi'dningsStadgan, der det står, att Landtm, ensam eller trenne af Ståndets Ledamöter kunna utvisa läktaren.
Må vi blott påminna oss 1789 åi-s Riksdag, så finna vi straxt ett exempel på vådan att icke hafva ett ordagrannt protocoll.
Jag tror visserligen, att ett sådant exempel icke på längre tid inträffar, men i tidens längd kan det åtei-komma; och jag hemställer, huruvida man före 1789, under den så kallade frihetstiden, kunde förmoda något sådant.
Med den siste väi-de Talaren förenar jag mig,deruti, att jag tror protocollen böra tryckas ordagrannt till den dag, då Konungen gillar den hvilande Grundlags §; ty ett beslut om Grundlags-förändring kan icke hafva retroactiv verkan.
Jag tror knappast, att det kan komma att gälla för innevarande Riksdag.