Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landthingstar derifrån i en framtid kunna uttagas efter fyllda 5 år till remonterande af de möjligen mera förmånligt blifvande ständiga stationer, och genom ändamålsenlig uppfödning inom provinserne denna stam uti 3:dje generation framvisas såsom constant (derest ingen ny croissering hindrar dessa blodegenskapers framgåeude), skulle jag enskildt finna saken vara tilländamålets vinnande i god ordning bragt.
— Det är ingalunda min mening härmed, att afsäga nyttan af de ädla hästars och stons införande äfven till raceförädling, som af sakkunniga väljas; del hör till Stamstuteriernas egentliga åliggande, men jag afser härmed det vigliga behof landet och försvaret uteslutande fordra att få afhjelpt, Den io September e. m. 167 såsom hufvudändamål och största fördelen utaf hästförbättringen i landet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Grefve Piper , Carl, Grefve Spens , Carl Gustaf', och Herr af Malmborg, Abraham, från Riksdagen afrest; att Friherre Fock, Berndt Wilhelm, afsagt sig att vara Elector; och att Herr von Post, Adolph Ludvig, som blifvit invald i StatsUtskottet, derigenom upphört att vara Elector; i följd hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Bänkman, att innan nästa Plenum sammanträda, för att efter njssbernälte Herrar utse 5 nja Electorer.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Herr Odencrantz, Carl, afsagt sig sin plats iBancoUtskottet.
Justerades 6 Protocollslltdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 7 dennes f. och e. m. fattade beslut.
Utskott inkomne Memorial och Betänkanden: i68 Den 10 September e, m. Frän StatsUtskottet: N:o 218.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Ulskottels under N;o 101 förut meddeldte Betänkande, angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhörige Krigsskepp och redogörelse för derföre influtne medel.
Från BancoUt,skottet:
Af den 5 sistlidne Augusti: N:o 7 r. I anledning af väckt Motion örn ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam för dess, genom en Rättegång med Rikets Ständers Bank, orsakade lidande.
Af den 28 sistlidne Augusti: N:o 72.
I anledning af den utaf Utskottet förrättade revision öfver BancoDiscontVerkels räkenskaper och förvaltning, samt förra RiksDiscontVerkets fortsatta utredning för år 1828.
I anledning af väckt Motion, rörande eftergift af Bankens inteckningsrält, i afseende på den å Uddewalla Stads utmark varande Ståndskog.
N:o 74, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 36 förut afgifne Betänkande i fråga om bibehållande af de från Banken meddeldte lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta f, d. Stadsfonden af Allmänna Brandförsäkringsverket, Den 10 September e. m. i6y Af den i dennes: N:o ^5.
I anledning af väckt fråga 0111 nödvändigheten af någon jemkning uti gällande stadgar för Rikets DiseontVerk, i anseende till den för ön Gottland tidtals hämmade postgång.
Af den 3i sistlidne Julii: N:o 86.
Öfver väckte Motioner, om fastställande af vissa grunder för en ny BrottmålsLag.
Öfver väckt Motion om införande af edsvuren Nämnd eller Jury i Brottmål.
I anledning dels af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande förmånsrätt för Upsala Academie hos dess Uppbördsman, i afseende å medel, souaafdein för Acaderniens räkning blifvit uppburne eller förvaltade, dels af väckt Motion om enahanda förmånsrätt för Lunds Academie.
Af den i5 sistlidne Augusti: N:o 8g.
I anledning af väckte Motioner om indragning af Lagmans- och KärnnersRätter, samt särskilda Domstolar, så ock om förändring i vissa Domstolars organisation och i RältegångsOrdningen m. m.
N:o go. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående ändring uti 25 Gap. x §.
RätlegångsBalken, och i sam - Den io September e. m. manhang dermed äfven i 12 Cap. 2 §. 2 morn. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl. Förklaringen den 10 Sept. 1823.
I anledning af väckt Motion om BergsTingsRätternas bibehållande i deras nuvarande skick ni. m.
Af den 28 sistlidne Augusti: N:o 92.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående ordningen och sättet för överklagande af UnderRätts beslut i Lvister om husesyn och fardag å Kronohemman.
Från ExpeditionsZJIskotlet:
Af den 4 dennes: N:o 157.
Med hemställan om Tractamenten för Extraordinarie Cancellisterm.m.
I anledning af återremiss å Utskottets under N:o 121 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående ändring af 10 Cap. 21 §. 2 mom.
RättegångsBalken, samt upphäfvande af dermed sammanhang ägande Kongl. Brefvet den 29 Julii 1812 och Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823.
Den 14 September f. in.
Måndagen den 14 Sept. 1829.
Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af 5 Electorer efter: N:o 46* Grefve Piper, Carl Claes; N:o 54- Grefve Spens, Carl Gustaf; N:o 354.
Friherre Fock, Berndt Wilhelm; N:o 6S7.
Herr von Post, Adolf Ludvig; N:o 2254* Herr af Malmborg, Abraham; Och befunnos följande Herrar dertill hafva blifvit utsedde: N:o 200.
Friherre von Friesendorff, Fredrik ; N:o 17.
Herr Hård af Segerstad, Carl; N:o 2071.
Herr af Pettersens, Herrman; N:o 2202.
Herr Möllerhjelm, Axel Johan Adam; N:o 2218.
Herr von Weigel, Christian Ehrenfried.
Hans Eoccellence Herr Grefven och La.nd.tMar lorer, att innan nästa Plenum sammanträda för att utse en Ledamot i BancoUtskottet efter Herr Odencrantz, Carl. 172 Den 14 September f. m. Herr Sparre, Gustaf Mauritz, uppläste följande:
Med kännedom af, att Kongl. Majrts lill Rikets Ständer aflåtne, samt till Statsoch Banco-Utskottep remitterade, Nådiga Proposition, om anställande af ytterligare bidrag till fullbordande af Götha Canal, ännu icke tili öfverläggning hos Utskotten förekommit, utöfver den del deraf, som angår det begärda och äfvenväl beviljade förskottet af 100,000 R:dr, tar jag mig den friheten föreslå, såsom vilkor för beviljandet af ifrågavarande i Nåder föreslagne penningebiträden:
Att Götha CanalBolag medgifver Staten delaktighet uti Bolaget, icke allenast för till beviljande under innevarande Riksdag i nåder föreslagne summa, utan äfven för hvad derförinnan blifvit från Statens sida till Bolaget förskjutit, med deltagande proportionaliter, i förhållande till bela den sålunda förskjutne summan, uti alla de rättigheter och skyldigheter, sora delägarne uti Götha CanalBolag, enligt BolagsReglorna, tillkomma.
— Jag anhåller, att denna Motion må blifva till Stats- och BancoUtskotten remitterad, samt de respective MedStånden communicerad.
Då Stats-, Banco- samt Allmänna Be - Den 14 September f. m. svärs- och Ekonomi-Utskotten afstyrkt mia Motion, om beläning :if spannemål mot särskild borgen, och det troligen ej förändrat Utskottens i Betänkandet gifna resultat, om ock flere skäl å min sida blifvit beledsagade, och återremiss beviljats, i synnerhet som berörde Motion ägt den olyckan åsyfta någon bjelp för jordbruksnäringen, hvars fördelar jag ej sällan funnit vara förbisedda, anhåller jag blott få reservera mig mot Utskottens tagna och gillade beslut.
Föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet Herr Rosenblads, Bernhard, den io dennes f. m. på bordet lagde Motion, att StatsUtskottet måtte anmodas inkomma till Rikets Ständer med förslag till bestridande af de vid hennes Maj:t Drottningens Kröning uppkomne kostnader.
Herr Rosenblad} Bernhard: Emot Ridderskapets och Adelns i sista Plenum fattade beslut rörande de Halländska Kyrkoliemmanen, får jag härmedelst reservera mig.
Ehuru den stora majoritet, som afgjorde bifall till Utskottens Betänkande, visade, att mina åsigter af saken icke godkändes, kan jag dock ej förändra tänkesätt i detta afseende; ty ehuru dyrbar mitt Stånds bifall för mig än må vara, finnes dock för mig ett bifall af ännu högre värde nemligen 174 Den 14 September f. m. det af öfvertygelsen inom mitt eget bröst; denna öfvertygelse, som med samma magt den bjud it mig att bestrida, oförändrad bjuder mig att ogilla ett beslut, som synes mig kränka den rätt, det åligger hvarje Statsmakt att skydda och bevara, samt bryta de former, våra Grundlagar för allmän säkerhet och ordning stadgat.
Företogs till pröfning BankoUtskottets den 5 sistlidne Augusti under N:o 71 afgifne, och den 10 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion om ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam, för dess, genom en Rättegång med Rikets Ständers Bank, orsakade lidande.
Herr Adlerstam _, Gustaf Ulrik j anförde skrifteligen:
Den olycka mig öfvergått, är så allmänt känd, och så mycket ingripande i äganderätten, att jag vågar hoppas Herr Grefvens och LandtMarskalkens, samt Ridderskapels och Adelns benägna öfverseende, om jag vid ett tillfälle, då min egen och en stor familjs störda välfärd framställes såsom föremål för Ridderskapets och Adelns fördomsfria och rättvisa pröfning, bryter en tystnad, som eljest skolat vara för mig helig.
Må det alltså vara mig tillåtit, att i största korthet först omtala det factum, som Den i4 September f. m. gifvit anledning till de flera inom representationen gjorda Motioner, hvarå BancoUtskottets afgifne
Betänkande kommer att utgöra ämnet för denna discussion; och det är på grundade anledningar jag vågar hoppas, att de skäl jag ämnar förebringa'; skola bestå inför en upplyst och rättvis Representation, om än de icke, under felaktige och oformliga lagar uthärdat profvet inför Rikets Högsta Domstol.
Jag kallar dessa lagar felaktige och oformlige; ty Rikets Ständer hafva sjelfva nyligen, på Banco- och LagUtskottens tillstyrkande beslutat, att de såsom sådane voro att anses, och derföre böra försvinna ur lagstiftningen, då man insedt, huruledes de, i stället att trygga och befästa äganderätten, tvärtom på det grymmaste sätt våldfört den, hvilket jag nu går att visa.
När Sysslomannen i C.
Nordbergs
Concursmassa den i5 December 1821 låto genom offentlig Auction försälja Norrkjärrs och Strömsviks Landtegendom i Götheborgs och Bohus-Län, deri då endast funnos 2:ne Inteckningar, nemligen till Riksens Ständers Bank för med inberäknade räntor circa 4,61 1 R:dr, och lill Enkefru
Sandström omkring 4,672 R:dr, hvilken sistnämde fordran genom Testamente tillfallit min hustru, så, för att sauvera denna hennes fordran, inropade jag berörde Egendom, hvarvid jag iy6 Dea i'4 September f. m. iklädde mig och fullgjorde Massans betalningsskyldighet till Banken, och liqviderade resterande Köpeskilling med min hustrus egen fordran.
När sedermera nägra år derefter en obetydlig räntebetalning till Banken öfver tiden uteblifvit, anslogs Egendomen att säljas på Banko-Auction den 18 Mars iSa/j; men kort före denna Auction lyckades mig att af Postmästaren L. H.
Klase i Strömstad till låns erhålla 700 R:dr B:co, för att dermed godtgöra Banken, och således förekomma försäljningen, hvarom anhållan gjordes i Banken, men hvarå likväl lemnades min Kommissionär ett nekande svar, så att han, på det Egendomen icke måtte från oss bortgå, blef nödsakad efter fullmakt inropa den för oss, och erlade derefter, inom föreskrifven tid, ej allenast allt hvad Banken uppgaf icke såsom lån fick qvarstå, utan äfven den honom alfordrade lösen för nya Köpebrefvet, och företeddes jemväl
Domhafvandens gravationsbevis, som upplyste, att vid liqvidationstillfället existerade endast Bankens inteckning; ty den min hustru innehaft, dödades den i(j Mars eller dagen efter Banko-Auctionen; och Herr Kl ase, i öfverensstämmelse med den afsigt, i hvilken han gjort försträckningen, att spara Banken allt bekymmer och inblandning i liqviden af hans fordran, träffade med mig den Den r4 September f. m. 177 den öfverenskommelse, 1:0 att Reversen j som hä»rföre utgafs den 4 Mars 1824, blef ställd att ej inlösas förr än efter sex Månaders föregången uppsägning j hvaraf med ledning af allmänna lagens esprit jag ansåg solklart följa, att om än denna Revers blifvit uppsagd dagen efter, då han utgafs eller den 5:te Mars, han dock ej varit betalbar förr än den 5:le September, ehvad han varit försedd eller icke med Herr Klases påtecknade medgifvande, hvilket här var alldeles öfverflödigt, ty jag trodde mig efter lag berättigad, att njuta uppsägningen till godo, innan betalning kunde komma i fråga; 2:0 att ej till inteckning anmäla densamma, förr än Banko-Anctionen den 18 Mars för sig gått, hvilket äfven iakttogs; hvarförutan Herr Klase, att än mera aflägsna Bankens omsorg i denna omstän* dighet, förklarade inför Notarius Publicus på stället, alt han ej äskade liqvid för sin fordran, den han tillkännagaf skulle, såsom hans afsigt varit, i egendomen få innestå.
Delta lillkännagifvande fortsatte Herr Klase än ytterligare, då han, i egenskap af mellankommande part under rättegången, uppträdde inför Svea HofRätt med företeende af Original-reversen.
Härförutan inlemnades i Banken inom föreskrifven tid så väl ätkomsthandlingar, de der styrkte vår egon* deräit till Egendomen före Banko-Auctionen _, sorn ock behörigt qvitto för erlagd 4l H. 12 Den i/\
September f. m. full betalning till Nordbergska Concursmassans syssloman.
Efter att således hafva fullgjort alla dessa prestanda, ansåg jag mig fullt berättigad erhålla det Köpebref jag redan betalt, oell att återfå mina till Herrar Banko-Cominissarier inlemnade Originalband lingar, då, till min högsta förvåning, Herrar Commissarier åtta månader derefter genom Resolution af den 3o
November förklarade köpet ogildlj samt pliktfälde mig till 3 procents böter af köpesummanj och anslog Egendomen till ny Auction med stadgadt förbud för oss att dervid få göra anbud_, och delta allt, emedan jag 1:0 ej anställt liqvid hos Konungens Befallningshafvande i Länet, och företedt dess laga kraftvunna Utslag_, som visade för huru stor del jag kunde få njuta minskning i köpeskillingens erläggande; och 2:0 enär Herr Klases medgifvande att icke äska liqvid ej vore teknadt å Skuldsedeln, icke i Banken nedsatt det reverserade beloppet inom ^5 dagar efter Auctionen.
Hvad det förra beträffar, ansåg jag mig hvarken böra eller kunna producera ett så beskaffadt
Utslag af ett mycket naturligt och ganska giltigt skäl, det nemligen att jag hvarken ägde tvist eller lagsökning hos Konungens Befallningshafvande; hvilket dock både jag och de flera i orten boende kunnige personer, med hvilka jag rådförde mig, ansågo vpra ett oefter - 4 Den 14 S e p t e m b c r f. m. 17g gifveligt villkor för att fordra och erhålla ett Utslag, hvilket dertill efter Förfaltningarnes ordalydelse borde vara laga kraftvunnit j sorn åter förutsätter, att det roåsle existera en part, mot hvilken det kan vinna egenskap af laga kraft.
Någon ytterligare liqvid inför Konungens Befallningshafvande fann jag icke åligga mig, enär jag redan i Banken betalt allt livad mig blifvit affordradt.
Den sednare anmärkte underlåtenhet rörande Hr Klases fordran är redan, såsom jag tror, nöjaktigt besvarad.
Att Lagstiftaren med dessa dunkla och förvillande allmänna stadganden velat antyda en hel annan händelse, än den då ifrågavarande, nemligen när någon privat Inteckningshafvare, som inropar Egendomen, efter hos Konungens Befallningshafvande förut anstäldt utmätnings-anspråk, fått sin fordran genom utslag domfäst, i hvilket fall det är mot sjelfva pantägaren ett sådant utslag kan vinna laga kraft, ansåg jag vara mer än påtagligt.
Svea HofRätt, dit jag instämt Banko-Styrelsen, förklarade äfven genom Dom den 2 Julii 1(327 mig och min hustru berättigade, alt tillgodonjuta det köp vi ingått den i&Mars 1824, med åliggande för Banken, att för oss utfärda Köpebref, hvar4l H. 12* i8o Den i.f September f. m. jemte vi befriades från de oss ådÖmde 3 procents böter.
Mot denna dom vädjade BankoStyrelscn under Kongl. Maj:ts pröfning, och både Föredraganden i Konungens Högste Domstol samt Nedre Justitiae-Revisionen tillstyrkte enhälligt fastställelse å IlofRättens Dom, men Herrar Justitiaä-Rådér, som ansågo sig endast böra följa Författningens ordalydelse, upphäfde HofRättens
Dom, under förklarande likväl, ”att som ingen sådan tir*’aktlåtenhet af oss vore begången, att bö~ ”ter ägde rum, blefvo vi derifrån befria”de.
” Den qvarstående, oss till last förde, försummelse lärer vara högst problematisk.
Vi föllo emellertid oskyldiga offer för denna Författnings nu ådagalagde tvetydighet, och den derpå grundade Dom, och måste med io barn, genom executiva maktens åtgärd vräkas från eget hus och hem, och blottställas för det rysligaste lidande.
Under de sedermera förflutne 5 år, som jag varit i mistning af min genom lagligt köp förvärfvade och betalte faslighet, har jag måst realisera hela min icke obetydliga lösegendom, för att kunna bereda denna stora familjs subsistens.
Genom det redan omtalte Riksens Ständers nyligen fattade beslut är det vordet bekräftadt, att orsaken härtill måste tillskrifvas de Författningar och den Auctionsproceuure Oen i4 September f. m.
181 man nu afskaffat, i följd af hvilket beslut,sorn. tillfyllest torde rättvisa billigheten af mitt ersättnings-anspråk, jag icke har anledning att misströsta.
Efter att nu hafva redogjort för denna i Sveriges juridiska annaler visserligen egna händelse, och då måhända många af Representationen icke läst de 2:ne Bancoförfattningar, som blifvit tillämpade, anser jag min pligt vara att tillkännagifva, det jag med dessa Författningar nu är försedd, i händelse någon skulle önska deraf taga närmare kännedom.
Med dessa tvetydiga Författningar, samt Rikets Ständers beslut, som upphäfver dem, i ena handen, och 2:ne rakt mot hvarandra stridande Domar, deri de blifvit tillämpade, i den andra, framträder jag alltså nu inför Rikets Lagstiftare, och reklamerar i eget och mensklighetens namn, hvad jag mot all naturlig och billig lag förlorat.
Jag skulle verkligen yttra känslor, lika främmande för mitt bjerta som för hvarje ädel man, om jag ej med djup och innerlig tacksamhet erkände BaucoUtskottets välvilja; men jag skulle äfven alltför mycket misstaga mig om BankoUtskottets Herrar Ledamöters rättskänsla och varma nit för den oförskylt lidande, om jag ett enda ögonblick befarade, att de skulle med misshag upptaga de framställningar jag nu vågar göra.
Den i4 September f. m.
Till Eder, raine Ilerrar, talar en tillförene visserligen icke rik man, men som var i besittning af en tarflig utkomst å den jord lian sjelf ägde och odlade.
Jag är nu genom grymma och tvetydiga lagar blifven husvill; mitt framtida hopp hvilar på Rikets Ständers rätts- och billighetskänsla.
Till Eder, mine Herrar, talar en make, en far för io oförsörjda barn, hvilkas uppfostran och ledning till dygd och seder hvila tungt på mitt hjerta.
Till Eder, mine Ilerrar, talar en Svensk medborgare, som genom lagarnas ofullkomlighet och tvetydighet blifvit beröfvad sin tiinmeliga välfärd.
Ja! till Eder, mine Herrar, talar en förr besutten jordägare, som flera dagar och nätter, efter af Kronobetjeringen verkställd utvräkning, med sine husvilla barn måst söka ett skydd och en hvilostad i förstugan till det bus som var hans, och ännu borde vara hans, derest lagarne varit tydlige och rättvisa.
BankoUtskoltet har trott, att som jag förlorat i Högsta Domstolen, ägde jag ej rätt till ersättning; men om jag förlorat, så är det ju endast derföre, att lagen varit tvetydig och obestämd.
Tillhör det ej
Domaren alt godtgöra följderna af dylika domslut, så mäste det tillhöra lagsliftarne, och dessa lagstiftare 8ro Svea Rikes Ständer.
Hade Förordningarne varit tydliga och klara, så hade denna för mig olyckliga händelse icke inträf - Den 14 S e p t c m b e r f. m. 183 fat.
Någon tredska eller försummelse å min sida kan ieke tillräknas mig.
Felet ligger i lagen, och derföre hör icke jag plikta med liela ruin timmeliga välfärd.
Det är ju endast i anledning af denna händelse, man i flera RiksStånd yrkat att
Bankoförfattningarna måtte bringas i öfverensstämmelse med allmänna lagen, tidens och sunda förnuftets fordringar, hvarföre ock Banko- och LagUtskotten tillstyrkt, samt Rikets Ständer beslutat, att desamma, såsom olämplige, böra ur lagstiftningen försvinna.
Det är denna händelse, som varit den pröfvosten, hvarpå man vunnit en sådan erfarenhet, dock på bekostnad af min hela timliga välfärd; och då nu hädanefter andre medborgare undgå ett lika olyckligt öde, är sådant en följd deraf, att jag blifvit störtad.
Något farligt prejudicat kan icke uppkomma, ty när orsaken upphört, upphöra äfven verkningarne.
En ädel man, som gjort ett misstag, rättar sig icke blott för framliden, han godtgör äfven den skada han vållat; och hvar hör man söka och finna ädlare tänkesätt, än hos Svea Rikes församlade fäder och vise.
BankoUtskotlet har föreslagit, i stället för ersättning åt mig, en gåfva af 4,65o R:dr åt mina barn, såsom utgörande skillnaden emellan hvad Egendomen kostade i inköp d. iS Mars 1824 och de 4.000
R:dr, hvartill den sedermera blef horlslagen på Auction; jag anhåller likväl härvid void - 184 Den 14 September f. m. samt få erinra, att jag redan långt förut, och alltsedan år 1821, varit ägare till denna Egendom, och derpå nedlagt ej obetydlige summor i odlingsväg och många flera nyttiga påkostnader, så att den i min hand ägde ett vida högre värde, än den summa, hvartill jag inropade den å BankoAuctionen den 18 Mars 1824, hvadan alltså uppskattningsvärdet efter Banko-method 10,546 R:dr 18 sk. torde blifva den enda rätta måttstock, hvarmed min förlust i denna omständighet bör mätas.
Den, som vill handla stort och ädelt, måste handla fullständigt, och Högloflige Bidderskapet och Adeln kan ej misstycka, alt jag i denna del blott vågar åberopa den uppsats å mina förluster, som finnes bifogad Herr Gripenstedt^ i ämnet väckte motion.
De utgjorde då, enligt verificerad uppgift, 27,471 R-dr 89 sk. 4 J';st, och hafva sedermera ökats genom ett års saknad revenue, så alt totala förlusten nu utgör 30,471 R:dr 89 sk. 4 v:st; (utgörande icke fyllest 1 skill i ngs uppoffring för hvarje delägare i Bankens behållna vinstmedel.)
Det torde härvid tillåtas mig erinra, att det är jag sjelf, men icke mina barn, sorn fått vidkännas denna svåra förlust.
Anse således Rikets Stander sig i anledning af de nu anförde, (såsom jag vågar hoppas) talande omständigheter af rätts- och billighetskänsla uppmanade, att af Bankens
Den i4 September f. m. i85 behållna vinst anslå medel lill godtgörande af mina oförskylt tillfogade lidanden, så vågar jag
Sfven tro, alt sådant bör principenligt komma den verkligt lidande till godo; ty säkerligen skola Rikets Ständer, då de gå att utöfva en rättvis och ädel handling, icke finna förenligt med sin värdighet alt intränga i det husliga lifvets förhållanden, och derigenom lägga sten påbörda.
Jag vågar äfven tro, alt håde min och hela familjens bärgning mera tryggades, om mig tilläts, att använda hvad mig anvises, till inköp af annan faslighet eller annat nyttigt förelag.
Detta är allt hvad jag trodt mig höra säga om en händelse, som kunnat drabba många tusende Svenske medborgare, hvilka innehafva Banco-lån, eller kunnat köpt egendomar med dylika lån behäftade.
Må man dock icke glömma, att så olycklig än min Ställning är, jag dock alltid äger det lugna medvetandet, hvilket äfven skall medgifvas af hvarje upplyst och ädelsinnad Representant, att det är Lagstiftaren — icke jag sjelf — som försatt mig deruti.
Efter denna anmärkning, må det tillåtas mig, att under några ögonblick lemna detta upplysta och aktningsvärda Hus.
Jag hvarken bör eiler vill öfvervara den öfverläggning, som skall bestämma min framtids öde. i86 Den 14 September f, m.
Jag är fullkomligen öfvertygad, att jag, på de af mig anförde skäl, genom Rikets Ständers allmänt kända vårdnad om medborgares bästa, skall blifva godtgjord för mina oskyldigt åbragte förluster, och jag vågar så mycket säkrare hoppas beviljandet af denna ersättning, som densamma af livar och en, hvars omdöme ej villas af egna intresset och fördomar, måste betraktas såsom en handling af medborgerlig rättvisa.
Jag anhåller vördsamt om återremiss af BancoUtskottets Betänkande, samt communicalion af detta anförande med de öfrige respective Medstånden.
Herr Toll} Florus uppläste följande:
Vid granskningen af BancoUtskottets
Betänkande rörande ersättnings-anspråk af Herr ÖfversteLieutenanten Adlerstam, anser jag