Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Adis beslut, men icke kunnat upptäckas, att vid något af dessa tillfällen denna § i sin helhet blifvit bifallen, behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, sådant tillkännagifva samt, med förklarande att således något hinder för upptagande af Hr Westerstrands nu gjorda förslag icke mötte, hemställa om R. o. Ad. ansåge att uti den mening af ifrägvar. §, hvaruti omtalas föräldrar, som, då de hafva 4 barn eller derutöfver äro för mantalspenningar befriade, borde åberopas K. förordn. d. 8 Mars 1770.
Då härefter några ytterligare anmärkmr mot Utsk:s förslag till bevilln.stadga icke afhördes, hemställde II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag i de delar, hvarom R. o. Ad. icke förut beslutit.
Jag föreställer mig, att i den propos., som Hr Gr. o. Landtm, nyss framställt, innefattas icke allenast minimitariffen utan äfven accisafgiflerua för städerna.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att Utsk. i fråga om saluaccisen hade i dess betänk, föreslagit ”att de städer, uti hvilka ofvannämnde rättighet ännu icke är .landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavar. salu-accis-ersättningsafgift, enligt härbos jemväl bilagda förslag till tariff för reparation afsaluaccis-ersältningen utaf släderne”, samt att R. o. Ad. bifallit detta förslag.
Gr, Den i December e. m. 137 Gr. Cronhjelm:
Minimitariffen går väl förut; men den torde kunna anses innefattad i Hr Gr. o. Land tili :s sista propos.
Vid förnyad föredragning, blefvo, på begäran af Frih. Ridderstolpe, Fredr., Frih.
Gyldenstolpe, Anton Gabr., m. fl., Const.Utsk:s nedannämnde, d. 27 sisll.
Nov. på bordet lagde mern. ånyo bordlagda: N:o 10, rör:de StalsCtsk:s anmärkn. i fråga om de år 1841 fastställda löningsstater för Kammarcoll. och Kammarrätten; N:o II, ang:de StatsUlsk:s anmärkn., i afseende på fortfarande utbetalning af f. d. Stats-secrelerarne Glips och von Hartmansdorffs löner; N:o 12, ang:de SlalsUtsk:s anmärkn. i afseende på f. d. Just.- cancelleren Nerman beviljade undantag från förfallningarne om begrafningshjelps aftjenande; N:o 13, rör:de Statslllsk:s anmärkn. i afseende på en åt befälhafvande Amiralen i Carlskrona anslagen represenlalionskoslnadsersättning; N:o 14, röt:de StatsUlslcs anmärkn. emot pensionering åfelt Statsråd, som icke i 5 år delta embete innehaft; N:o 15, ang:de af Riksdagsfullm.
M. Pehrsson yttrad anmärkmsanledn.
, i anseende till medgifvandet för Finska och Åländska fartyg att ytterligare i 3 år användas till inrikes transport af trävaror och tjära frän de Norrländska länen; N:o 16, ang:de af Riksdagsfullm.
Carl Ersson yttrad anmärkn:s-auledn.
, i afseende på behandlingen af skedda auetionsanbud å vissa till Strömsholms kungsladugård och stuteri hörande lägenheter; N:o 17, ang:de StatsUlsk:s anmärkn. i frågan om afskrifning af ett från Handels- och Sjöfartsfonden till Direetionen öfver segelfarten emellan Wenern och hafvet ulbetaldt lån; samt N:o 18, ang:de fullbordad granskning af de i Statsrådet förda prolocoll.
Då det är af vigt, alt de ärenden, som röra statsregleringen, så skyndsamt som möjligt afgöras, får jag föreslå, att alla StatsUtsk:s betänk, från och med N:o 68 till och med N:o 77 mätte flyttas upp pä listan och sättas näst efter Const.Utsk:s nu bordlagda betänk:u. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Gr.
Gyldenstolpes förslag, att
Statslltslcs utlåtm ronde statsregleringen må uppflyttas pä föredragningslistan och uppföras näst efter Const.Utsk:s nu föredragna mern.
Ad. åtskildes kl. nära 12 på natten.
In fidem prolocolli, Albert Munch. 18 13S Den 5 December.
Thorsdagcn don 5 December 1844.
Föredrogos ånyo och biföllos Const.Utsk:s nedannämnde d. 27 sisil.
Nov. oell 4 dennes på bordel lagda mein.:
N:o 10, ronde Slal.sUlsk:s anmärkn. i fråga om de år 1841 fastställda löningsstater för Kammarcoll. och Kammarrätten; N:o 11, ang:de StatsUtsk:s anmärkn. i afseende på fortfarande utbetalning af f. d. Stats-secreterarne Grips oell von Hartmansdorff» löner; N:o 12, ang:de StatsUtsk:s anmärkn. i afseende på f. d. Just.-cancelieren Nerman beviljade undantag från författningarne om begrafningsbjelps aftjenande; N:o 13, rör:de SlatsUlskis anmärkn. i afseende på en åt befälhafvande Amiralen i Carlskrona anslagen representationskostnadser-sättning; N:o 14, ruride StalsUtskis anmärkn. emot pensionering af ett Statsråd, som icke i 5 år detta embete innehaft; N:o 15, ang:de af Riksdagsfullm.
, i anseende till medgifvandet för Finska och Åländska fartyg att ytterligare i 3 år användas lill inrikes transport af trävaror och tjära från de Norrländska länen; samt N:o 10, ang:de af Riksdagsfullm.
Carl Ersson yttrad anmärkms-anledn.
, i afseende på behandlingen af skedda auetionsailbud å vissa till Strömsholms kungsladugård lägenheter.
Vid förnyad föredragning af Const.Utskis d. 27 sisth Nov. och 4 dennes på bordet lagda mern.
N:o 17, ang:de StalsUtskis anmärkn., i frågan om afskrifning af ett frän Handels- och Sjöfarts-fonden till Directionen öfver segelfarten emellan Wenern och hafvet utbetalt lån, yttrade sig Hr Fåhraeus, Olof Immanuel:
Då jag vid delta tillfälle inför R. o. Ad. uppträder, sker det mera såsom en gärd af tillbörlig uppmärksamhet enrot det RiksSt., som jag har äran tillhöra, än af någon öfvertygelse om eli verkligt behof att närmare utreda frågan.
Denna är, efter mitt uppfattningssätt, så enkel, att det snarare förundrar än liedröfvar mig, att stridiga meningar kunnat uppstå om rätta behandlingen deraf.
För att visa skälen till den anmärkta rådgifvareätgärden i en klarare dag, torde jag böra i minnet återkalla de föreg:de tilldragelserne i den sak, hvarom fråga är.
Härefter uppläste
Få hr arns följande:
Directionen för segelfarten emellan Wenern och Westerhafvet, som redan hade tillvägabragt en bogseringsanstaR emellan Götheborg och Ströms canal, och som med K.
M:s nåd. tillstånd Ben 5 December.
139 gatt i författning om anskaffande af ett ytterligare oångfartyg för utsträckandet af bogseringen från Ströms canal lill Akerström, hade vid slolet af år 1835 hos K.
M. begärt ett lån af 30,000 r:dr, till fyllnad i det erforderliga kostnadsbeloppet för samma ångfartyg.
Under d. 5 Dec. 1835 beviljades detta län från Hand.- o.
Sjöf.fonden, enrot 5 proc. ränta oell capitalets successiva återbetalning med 5,000 r:dr årligen.
Den 1 Mars 1836 utbändigade Direct. en skuldförbindelse, hvaruti Direct. utfästade sig ansvara, att vid anordnandet af de medel K.
M. redan anslagit och vidare kunde täckas anslå till DirecOs disposition för elffartsfonden, hvars samtlige bade dåvarande och blifvande inkomster skulle utgöra Hand.- o.
Sjöf.fondens säkerhet för lånets återbetalning och räntans godtgörande, noga tillse och iakttaga, att det belopp afsattes och i behörig ordning Hand.- o.
Sjöf.fonden godlgjordes, som enligt skuldebrefvet borde till sistnämnde fond inbetalas.
Enligt af K.
M. sedermera vidtaget beslut, skulle första afbetalningen ske vid slutet af Juni månad 1S37; men sedan det inköpta ångfartyget redan i Juni månad 1836 af våda uppbrunnit, beviljades anstånd med första afbetalningen till Juni månad 1838, och genom nåd. br. d. 19 Dec. s. å. biföll K. M., att med både ränte- och capital-afbetalningar å ifrågavar. lån linge tills vidare anstå.
Emedlertid blef nya Trollhätte Canalbolag under loppet af år 1838 octrojeradt.
Genom det för bolaget utfärdade privilegium uppdrogs åt detsamma utförandet af de arbeten, som omfattade segelleden från Wenersborg till 300 alnar nedom Ströms canal.
I sammanhang dermed blef, genom K. br. d. 23 Juni 183S, Direct. för segelfarten emellan Wenern och hafvet upplöst samt i dess ställe en ny styrelse organiserad för arbetena i nedra delen af Götha eif och i Götheborgs hamn, under benämning af Direction för Götheborgs hamn- och elf-arbeten.
(Jag anhåller, att R. o.
Ad. ville fästa uppmärksamhet dervid, alt allt detta tilldragit sig före det tidskifte, som den af Coust.Ulsk. nu fulländade granskning omfattar).
Den 8 Sept. 1841 gjorde Convoy-commissariatel hos K.
M. und. hemställan, huruvida någon åtgärd borde vidtagas för indrifvandet af Hand.- o. Sjöf.fondens ifrågavar. fordran.
Direct. för Götheborgs hamn- och elf-arbeten, häröfver hörd, sökte ådagalägga, alt Direct. icke skäligen kunde tillförbindas att godtgöra denna fordran, enär länet tillkommit för lättnad i trafiken ä den del af elfven, som derefter blifvit ställd under inseende af Trollhätte canalbolag, som äfven blifvit berälligadt ali uppbära de å samma del af elfven inflytande seglalionsafgifler.
Direct. hemställde i anseende härtill, att lånet mätte varda utskrifvet, hvilken hemställan äfven af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader understöddes. K. M. infordrade derefter und. utlåt, i ämnet från Just.- cancellers-embetet, som, på grund af de utaf Direct. för Götheborgs hamn- och elf-arbeten uppgifne förhållanden, ansåg någon betul 140 Den 5 December. ning för omförmälde försträckning lagligen icke kunna nämnde Di rect. affordras.
Vid detta sakens skick, och då i öfrigt härvid förekom, all äfven om de för Götheborgs hamn- och elf-arbeten otillräckliga inkomster, Direct. ägde alt uppbära, skulle tagas i anspråk, sådant likväl icke kunde ske utan anvisning af motsvarande särskilda anslag af allmänna medel för dessa arbetens fortsättande, hvartill åter annan tillgång icke förefunnes, än det öfverskott å bidragen lill Hand.- o. Sjöf.fonden, som är att använda till Svenska handelns och sjöfartens upphjelpande och befrämjande, och hvartill väsendtligen hörde, att de arbeten, hvilka ät bemälde Direct. uppdragits, varda ändamålsenligt utförda, fann K. M., i öfverensstämmelse, såsom Const.Utsk. förmält, med Statsrådets enhälliga tillstyrkande, genom nåd. resolution d. 18 Mars 1843, godt tillåta, att frågan om Direct:s förpligtande att berörda län till capital och ränta återbetala finge förfalla, och alt detsamma således finge utur räkenskapen afskrifvas.
Efter uppläsningen häraf tilläde Hr Fåhraeus:
Sådant är i korthet förloppet af saken.
Const.Utsk. säger nu: låt vara att något kraf emot Direct. för Götheborgs hamn- och elf-arbeten icke hade kunnat anställas, för äterbekommande af det frän Hand.- o. Sjöf.fonden utgifna länet; men anspråk på ersättningsansvar hade kunnat väckas emot ledamölerne af f. d. Direct. öfver segelfarlen emelian Wenern och hafvet; ty denna Direct. var, enligt Ulsk:s förmenande, i följd af dess vid lånets emottagande afgifue förbindelse, naturligen förpligtad att vidtaga erforderiige åtgärder för förbindelsens transporterande på annan vederbörlig aucloritet.
Utsk. tror ock att eftergiften skulle innebära ett vådligt prejudicat, som kunde uppmuntra andra att pä samma väg söka bereda sig enahanda förmåner.
Slutligen yttrar Utsk., dels att en så betydlig summas afskrifvande icke bort ske ulan föregående framställning till II. St., dels ock att, likmätigt 11.
St:s und. skrifvelse af d. 23 Febr. 1835, Comm.coll. samt handelssocieteterne i Rikets större sjö- och stapelstäder bort höras, innan afskrifning beviljats.
De tvenne sista punkterne utgöra formfrågor, som först torde böra upptagas. 11.
St. hafva vid flere tillfällen sjelfve förklarat, att Hand.- o. Sjöf.fonden fortfarande vore ställd till K. M:s disposition.
Något undanlag för större summor liar aldrig varit betingadt.
Om således anslaget gällt skillingar eller fondens hela behållning, så mäste, efter mitt begrepp, anvisningen anses lika behörig.
Hade Ständerne menat något annat med den medgifna dispositionsrätten, så skulle en bestämd gräns hafva blifvit utstakad, der disposilionsbehörigheten borde anses upphöra.
Dä så icke skett, har hos mig aldrig någon tanka kunnat uppstå om något behof af R.
St:s medverkan för dispositionen, hvarken af större eller mindre summor å ifrågavar. fond.
Att här varit fråga om ett anslag i form af afskrifning, förändrar, såsom lätteligen torde inses, icke i ringaste mån förhållandet; ty afskrifvandet af ett lån är i sjelfva verket icke annat, än Den 5 December. lil ali förvandla lånet lill eli direct anslag.
S(:s skrifvelse af d. 23 Febr. 1835 afselt Comm.collegii och handelssocieteternes hörande i frågor om anslag å Hand.- o. Sjöf.fonden, har sin fulla riktighet, men K. M. behagade, i anledn. af denna skrifvelse, pä salt dess nåd. kungör, af d. 19 Aug. 1S35 utvisar, besluta, att Comm.coll. och handelssocielerne i Rikets större handels- och stapelstäder skulle höras endast i de fall, der K.
M. kunde pröfva nödigt att deras utlåt, inhemta.
Uti ifrågavar. fall var från dessa myndigheters sida icke något att upplysa.
En remiss skulle således varit utan allt ändamål, och kunde följaktligen icke komma i fråga.
Jag ber för öfrigt att härvid få erinra, att den åberopade regeringsåtgärden af d. 19 Aug. 1835 passerat 1840 års Const.- Ulsk. utan känd anmärkn.
Hufvudskälel för Const.Ulsk:s anmärkn. synes vara hemtadt från den omständighet, att man för ersättning af lånet icke hållit sig till ledamöterne af f. d. Direct. öfver segelfarten emellan Wenern och hafvet.
För mig är det alldeles ofattligt, huru det på verkligt allvar kunnat komma i fråga, att ledamöterne i en Direct., som K. M. tillförordnat — ty, märken väl, mine Hrr, att här icke var fråga om något contract med enskild Corporation — att, säger jag, ledamöterne af en sådan Direct. skulle kunna tillförbindas alt med enskilda tillgångar ersätta ett till den förvaltade fondens förstärkning af K.
M. beviljadl lån, och sådant sedan Direchs befattning indragils, samt de förvaltade medlen, hvilka uttryckligen i den afgifna förbindelsen förklarats skola utgöra säkerhet för Hand.- o. Sjöf.fondens fordran, blifvit i föreskrifven ordning till annan myndighet Öfverlemnade.
Genom denna förbindelse hade
Direcbs ledamöter ingalunda iklädt sig någon personlig borgensförbindelse; de hade uttryckligen endast åtagit sig att ansvara för tillsyn derå, alt af den förvaltade fonden erforderliga belopp skulle blifva afsatte och till Hand.- o. Sjöf.fonden inlemnade, för del ifrågvar. lånets amortering.
Denna förbindelse var således i sjelfva verket ingenting annat, än hvad hvar och en embetsman i ett förvaltande verk genom sjelfva embelseden åtagit sig, nemi. att ställa sig bestämda inslructioner till efterrättelse.
Vid sådant förhållande samt då befattningen tillika med fonderne blifvit öfverlemnade lill den nya Direct. för Götheborgs hamn- och elf-arbeten, måste också den af Consl.Utsk. ifrågaställa pligt alt transportera förbindelsen på en annan myndighet anses vara behörigen fullgjord.
Emedlertid för alt göra sig förvissad, huruvida icke något skadestånd skulle kunna å ena eller andra sidan ifrågakomma, i följd af någon oriktig behandling af saken, inhemfade K. M. Just.caneellers-embetels utlåt, i ämnet; men då della icke gaf anledn. till något sådant, sä återstod, efter min tanka, ingen annan åtgärd, än den K. M. täcktes besluta.
Consl.Utsk. har, såsom förut är nämndt, jemväl anmärkt, alt den medgifna eftergiften innebure ett farligt prejudicat, som skulle kunna uppmuntra andra att på samma väg söka förskaffa sig enahanda förmåner.
Jag har härtill intet annat att svara, än att om det vore gifvet, att, sedan eli publikt understöd blifvit någon beviljadt, hvar och en annan skulle äga ett oeftergiflig! an - Den 5 December. språk att erhålla detsamma, så har det varit i hög grad obetänksamt, att någonsin ett allmänt understöd blifvit meddeladt.
Jag har nu i saken icke något vidare att tillägga.
Det lagrum, hvartill Const.Utsk. för tillämpning i denna fråga hänvisat, rörer det dyrbaraste i lifvet, förtroendet i det allmänna.
Ingen skall mera villigt än jag erkänna krafternes otillräcklighet, alt på den ansvarsfulla plats, der Försynen ställt mig, kunna motsvara detta förtroende.
Det tillkommer icke mig att dömma i hvad mer eller mindre mån, jag kunnat lyckas att vinna eller förtjena att bibehålla det.
I hvarje fall, tröstad genom afsigternes renhet, skall jag, i händelse af framgången af Utsk:s förslag, vara beredd alt med ostörd samvetsfrid återställa del dyrbara pund mig varit förlrodt.
Detta mål är för väl kändt för R. o. Ad. och har nyss blifvit för väl utredt, för att jag skulle behöfva att dertill lägga den minsta upplysning.
Min mening är nu således blott den, att resumera detta mål, för att derigenom leda mig lill några slutföljder.
Målet rörer ett lån, lill hvars gäldande all tillgång saknades, det rörer ett lån af en cassa, som icke står under R.
St:s disposition, och hvarmed således Const.Utsk. icke hade något att göra, det rörer ett lån, lill säkerhet för hvilket var gifvet ett ångfartyg, som hrunnit upp.
Det synes således, sorn det sunda menniskoförståndet skulle säga, att icke något annat än afskrifning skulle i denna sak kunnat äga rum.
Också synes, att den hufvudsakligaste anmärkt)., som är gjord i denna fråga, är mindre riktad emot sjelfva behandlingen deraf, än deremot, att afskrifningen skett kort tid förr än R.
St. samlades.
Meningen dermed är således, att förvandla Statsrådets ledamöter allt mer och mer till R.
St:s verktyg; att allt mer och mer återgå från de grunder, som i 1801) års monarkiskt const i t ut jonella grundlag innefattas, alt återgå från dem lill 1720 års arislocraliskt republikanska grundidé.
Grundidéen af Sveriges nuvar.
Statsråd är något helt annat, än den af 1720 års Reg.F:s Rikets Råd.
Dessa Rikets
Råd utgjorde egentligen folklribuner.
Konungen kunde icke utvälja (lern annorlunda än efter en lista af 3:ne namn, öfverlemnad af R.
Detta framställde det vidunderliga skådespelet af en Konung, omgifven af folkombud, som i första instansen der utgjorde en opposition.
Att en sådan grundlag icke kunde medföra några lyckliga följder har historien visat.
Det är en varning för oss att icke ingå på denna hana och att icke steg för steg vilja återföra Statsrådets ledamöter till hvad Rikets Råd voro.
De äro icke verktyg för den lagstiftande makten, de äro Konungens rådgifvare.
Man kan icke tänka sig den Regering ägande den minsta kraft, som i sitt eget sköte skulle finna den starkaste opposition.
Detta är egentligen hvad jag har velat anmärka vid den behandling, som Const.- Utsk. har gifvit åt detta mål, och anser derföre, att Ulsles anmärkn. bör helt och hållet ogillas samt derefter läggas lill handlingarna.
Då jag åtnjuter det dyrbara förtroendet att vara en bland detla H.
Stånds medlemmar i Const.Utsk. och då mitt namn icke synes bland reservanterne, så torde måhända någon tro, det jag i detta mål varit af plurali tetens mening inom Utsk.
När målet lörevar i Coust Utsk., hade jag ledighet derifrån, i anseende till min sysselsättning i Unionscomiteen.
Men hade jag varit der tillstädes, så hade jag deltagit i den reservation, som Gr.
Gyldenstolpe afgifvit; hvilket jag nn får den äran förklara.
För öfrigt, och då ett annat betänk, snart förekommer, der min reservation jemväl saknas, så får jag nämna, att auledn. dertill är densamma.
Jag var visserligen tillstädes under en vecka i Const.Utsk., då anmärkrnr mot Konungens rådgifvare förehades; men dels ansåg jag mig jäfvig att deltaga i ett mål, och dels var jag af redan uppgifne orsaker icke tillstädes i Utsk. dä betänk, i sin helhet afgafs, hvarföre någon min reservation icke kunde detsamma åtfölja.
Jag får således nu i allmänhet förklara, i likhet med hvad jag yttrat vid föreg:de riksdag, att jag anser såsom ett missbruk af 107 §, att tillämpa den dels på aflidne dels på afgångne rådgifvare.
Denna § åsyftar att göra en rådgifvare oskadlig, men icke att förringa en rådgifvare, hvilken antingen genom döden eller genom afsked utgått frän Statsrådet. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, enär godkännande af den i Coust.Utsk:s mern. framställda anmärkn. ej blifvit yrkadt, icke hade anledn. alt derpå framställa propos., utan finge, i öfverensstämmelse med hvad Gr.
Björnstjerna begärt, hemställa, om R. o. Ad. behagade besluta, att detta mern. skall läggas till handlingarne, med förklarande, alt detsamma ej föranleder lill någon åtgärd.
Föredrogs ånyo Consl.Utsk:s d. 27 sisth Nov. och 4 dennes på bordet lagda mern.
N:o 18, ang-.de fullbordad granskning af de i Statsrådet förda prot.
Efter uppläsning af den del utaf detta mern., hvari Utsk., med anmälan alt den verkställda protocollsgranskningen icke föranledt någon tillämpning af 100 § Reg.F., pröfvat skäligt alt, enligt Reg.F:s 107 §, emot vederbörande ledamöter af Statsrådet anmärka rådgifvare-ålgärderne i 6 särskildt omnämnde mål, yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Jag anhåller, all den nu upplästa delen af Const.Utsk:s utlåt, måtte först få pröfvas och sedermera den återstående delen blifva föredragen, emedan jag anser dessa båda delar vara åtkilde, icke endast genom det streck, sorn uti betänk, finnes dem emellan, utan äfven genom deras olika beskaffenhet.
Man må för öfrigt länka huru som helst om Const.Utsk:s behandling af målen, så kan det likväl icke nekas att Utsk. i den nu upplästa delen hållit sig inom den gräns, som för Utsk:s rättigheter är i grundlagen utstakad.
I den sednare 144 Den 5 December. delen aler anser jag Utsk. hafva galt utom alla så väl tillbörlighetens som grundlagens gränsor, hvarföre jag anhåller, alt den måtte blifva ogillad.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, alt den nu upplästa delen af Ulsk:s meni. först skulle företagas till pröfning, och, sedan beslut derom blifvit fatladt, återstående delen af mern. linge förekomma.
I afseende å samllige de punkter, sorn uti nu föredragna del af Const.U(sk:s meni.
N:o 18 uppräknas, instämmer jag lili de yttranden, som redan blifvit fällde af.
Björnstjerna och Hr von Hartmansdorff.
Om än Const.Utsk., vid uppställningen af dess anmärkmr, i formelt afseende icke öfverskridit gränsen af sin grundlagsenliga rätt, har likväl Utsk., enligt mitt förmenande, deraf gjort ett ändamålsvidrigt bruk och en alldeles falsk tillämpning. leke är 107 § i 1809 års grundlag menad såsom ett medel alt till 11.
Sl:s pröfning framdraga handläggningen af enstaka mål; dertill finnes 100 § isamma Reg.F., såvida vid behandlingen af dessa mål någonting blifvit tillstyrkt, som varit stridande emot Rikets lag.
Ändamålet med 107 § är för allmänt kändt för att behöfva nu af mig ånyo utpekas: alt nemi. R.
M. anmäla, det de trott sig finna en fullkomlig oskicklighet, brist på nit, oväld elc. hos Hans rådgifvare.
Ett sådant resultat kan af dessa isolerade anmärkmr icke emot ifrågavar. personer åstadkommas.
Dessa anmärkmr kunna således icke till någon påföljd föranleda.
Särskildt får jag anhålla, att Ståndet för elt ögonblick ville fästa sin uppmärksamhet vid den andra punkten bland de nyss föredragna, hvilken börjar pag. 9 och forigår till 11.
Dä, för någon lid sedan, en ny ansvarighetslag för Statsrådets ledamöter utgjorde föremål för Ståndets öfverläggning, gjorde jag för mig sjelf en anmärkn.
, hvilken jag nu verkligen ångrar att icke hafva meddelat.
Visserligen hade man påtänkt, att icke från ansvar enligt 106 § utesluta de ledamöter af Statsrådet, som, när aumärkn. sker, redan utträdt; men deremot synes man alldeles hafva förglömt de döda.
Nu visar likväl erfarenheten, att äfven de döda kunna blifva utsatte för anmärkn., och det är i sanning mera lycka än konst, att C„nsl.Utsk. icke på numera aflidne Statsrådet Törnebladh användt den 106 § i st. f. den 107 § i Reg.F. Emedlertid, till hvad åtgärd från Sländernes sida skulle en anmärkn. emot en död rådgifvare föranleda?
Jag får nu hemställa, om icke Ståndet behagade återremilera den 2.dra punkten af detta betänk., med hemställan, att Utsk. i detta ärende ville vända sig tillden underjordiska öfverdomstolen:
Minos, Aeachus och Radamanlhus.
Då jag anmälde mig, var visserligen min tanka, att yttra mig öfver detta betänk, i dess helhet; men sedan R. o. Ad. beslutit, alt först särskildt företaga de emot ve - Den 5 December.
145 vederbör, ledamöter af Statsrådet anmärkta rådgifvare-åtgärder, inskränker jag nu mitt yttrande till denna del, under anhållan att återfå ordet, när sednare delen af betänk, förekommer.
Const.Utsk. bar, enligt 107 § Reg.F., anmärkt 0 rådgifvareåtgärder.
Denna § innehåller följande: ”Skulle Const.Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embele utöfvat, äge då Utsk. att sådant tillkännagifva för R.