Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyad e den af honom sist gjorde Proposition , hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Herr Mannerstam t
Jag hemställer vördsamt , om icke, då återremiss till Constitutions* Utskottet redan år af Ridderskapet och Adela beslutad , Utskottets uppmärksamhet borde fästas derpå , att, om antalet af Riks-Rättens Ledamöter, hvaribland nu finnas nämnde alla Collegiemes Presidenter, skall bibehållas lika stort som hittills, någon utväg måste vidtagas, för att fylla detta antal , i fall Collegierne skulle komma att upphäfvas.
Herr Cederschjöld* Constltutions-Utskottet har föreslagit insättande af nya Ledamöter 1 stället för dem, sorn genom de 2 CollegierneS indragning komme att bortgå, nemligen tvenne från Svea Hof-Rätt, En från Kammar-Col* legium och En från Kammar-Rätten.
Herr Mannerstam i Man bör icke varå Den 3 December e. m. borideo af benämningen President, emedan fråga kan bli, om Presidenter vidare tomma att existera; och i stället för Collegierne borde endast utsättas Embets-Verk.
Pierr von Hartmansdorff''.
Så länge Collegierne icke äro upphäfne, inser jag ingen möjlighet för Constitutions-Utskottet att bestämdt utsätta, hvilka Ledamöter af Riks-Rätten skola komma i stället för de möjligen försvinnande Collegii-Presidenterna och Råden.
Jag anser således den nu föreslagna ordalydelsen vara rigtig.
Herr Mannerstam förklarade, det han afstod från vidare fullföljd af sin ofvanberörde anmärkning. §. io<5.
Finner Utskottet af dessa Protocoll, att någon Stats-Rådéls Ledamotj eller någon för tillfället förordnad Föredragande j eller den Embetsman, som i Commando-mål - - - - fastställd varder. §. 107.
Skulle Constitutions-Utskottet — - - Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke med oveld m. m.
Riksdags•
Ordningen : §. 29.
Rättas i enlighet med Redactionen vid 106 och 107 §■ §. Regerings-Formen, Den 3 December c. m. 261 Viii dessa Trenne §. <$. var icke något att erinra. §• 41- Tjenstgörande Stats-Ministrar, Stats-Råd , Justitiae-Råd och Jnstitiae-Ombudsman, kunna ej Säte och Stämma - - - - men ej besluten öfvervara.
I denna § star allsi atet nämnt om Tjenstgörande Ministrar, utan endast., om Stats-Ministrarne.
Ehuru den dubbla be nämningen Stats-Ministrar, och Ministrar, ger anledning till mycken villervalla, lärer dock icke något särskildt tillägg behöfvas, enär de sednare äro inbegripne under det i §:n jemväl förekommande ordet Stats-Råd.
I händelse Herr Lefréns anmärkning gillades , skulle det icke vara nog att införa Ministrarne ibland de här uppräknade Embetsmanj man måste då äfven särskildt nämna Justitiae-Cancelleren och Hof-Cancelleren.
Jag vågar i dess ställe till Ridderskapets och Adelns bepröfvande hemställa , att ordet Stats-Råd må utbytas mot: Stats-Rådets öfrige Ledamöter.
Jag förenar mig helt och hållet med Herr Cederschjöld, om denna
Re - 202 Den 3 December e, m. dactions-förändring, och afstår således från all vidare anmärkning i denna fråga.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adein instämde i Herr Cederschjöids anmärkning, att det i 41 befintelige ord : Stals-Råd borde utbytas mot?
Rådets öfrige Ledamöter.
Ropades J a. Trjckf rikets - Förordningen: §. a. I 4:de Momentet utgå orden: ”Allmänna Beredningen” Denna §. lemnades af Ridderskapet och Adeln utan anmärkning.
Herr Mannerstam; Sedan Ridderskapet och Adeln nu slutat pröfnjngen af förevarande mål, skulle jag vördsamt till Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke Constitutions-Utskot-. tet kunde anmodas, att inom 8 dagar inkomma med svar på återrcmissen i detta ämne.
I sådant fall vågar jag hemställa, om icke dagtalet lämpeligast bör räknas från den dag, då Constitutions•Utskott tet erhåller del af remissen, Grefve von Platen:
Det är ganska van» Den 3 December c. m. 26» Hg, att Riks-Stånden vid dylika återremisser bifoga den önskan, att det Utskott saken angår , må skyndsamt inkomma med svar derå; ynen att bestämma ett visst dagtal, nödgas jag i förväg tillkännagifva vara omöjligt , om saken skall behandlas med allvar och noggrannhet.
Att Utskottet skall göra hvad det kan, vägar jag försäkra; men om Ridderslcapet och Ar/eln skulle bestämma ett visst antal dagar, måste jag reservera mig emot ett sådant beslut.
Herr Grefven och Landt- Mar skacken förklarade, att det Protocolls-Utdrag, som komme att innefatta de flere Ridderskapets och Adelns vidtagne beslut uti förevarande till ConstitutionsUtskottet återremitterade mål , skulle med all skyndsamhet varda af, Riddarhus-Secreteraren författadt, samt inför Ståndet justeradt; och hemställde Herr Landt - Marskalken, om icke frågan, huruvida Constitutions-Utskottet borde föreläggas någon viss tid , i afseende på återremissens besvarande, lämpeligen kunde uppskjutas tili det tillfälle, då hös Ridderskapet och Adeln berörde Protocolls-Utdrag till justering förekommer.
Bifölls. t /?
Sfi Upplästes och lades på Bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och.
Utlåtanden; 364 &en 3 December e. m.
Frän Constitutiojis-Utskottet : af den 26 sistledne November : N:o 78.
I anledning af återremiss å Utskottels förut meddeldte Förslag till ett tillägg i 28 §. Riksdags-Ordniogen.
Från Förstärkta Stats- Banco- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten . af den 28 sistledne November : N:o 635.
Angående Låne-understöd af Säd till anläggning afDistrict- eller Sockne-Magaziner i Landet.
Från Bevillnings-Utskottet * af den 2 dennes: N:o 62.
I anledning af yppade skiljaktigheter i afseende på stadgande i den föreslagne Bevillnings-Förordningen.
Från Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten: af den 2 dennes: t N:o 63.
I anledning af väckt fråga om Ne* dérlags-frihet för Carlscrona ro4 m.
Från Banco-Utskottet af den 30 sistledne November:
Den 3 December e. m, 265 N:o 88- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldta Memorial, uti någre, rörande Götha Canal-Verks angelägenheter, hos Utskottet förekomne frågor:
Af den 2 dennes: N:o 89.
I anledning af uppkommen skiljaktighet uti Riks-Ståndens Beslut, rörande Banco-Discont-Styrelsens sammansättning och det reglementariska för samma Discont-Verks förvaltning.
Angående en Commissarie-tjensts uppförande på Bankens Stat, till fyllnad i det fastställde antalet af Bankens Commissarier.
Angående Reglementariska föreskrifter, rörande Metall-effecters beläning vid det i Götheborg blifvande Låne-Contoir.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 om morgonen den 4 December.
In fidem Protocolli O. J: Lagerheim. 266 Thorsdagen den 4 December, Plenum klockan 9 förmiddagen.
Upplästes till justering ocb godkändes följan-. de Expcditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdånige Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 375.
Angående jemnknlng af Roteringen vid Vesterbottens Regemente.
N.o 376.
Angående en jemnare fördelning af Postförings-skyldigheten.
N:o 377.
Med förslag till stadgande orri, skydd för Taxeringsman.
Företogs till pröfning Stats-Utskottets den 21 sistledne November under N:o öry afgifne Samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om Arrende-Spannmålens utgörande för Kungsgårdar och derunder lydande Hemman.
Herr Danckvardt, Magnus Georg:
På sätt Ridderskaper och Adeln af det uppläste StåtsUtskottets Betänkande inhämtat, har Utskottet förblifvit vid sin förra i ämnet yttrade mening.
December f m. 267
Den innehöll, att Utskottet, på de grunder, Som uti Kongl. Majit* Nådiga Proposition i ämnet frönas anförde, väl tillstyrkte, det vid nya Kungsgårds-Arrenden Arrendatorerne skulle i Contracterne förbehållas, att in natura få utgöra Spannmåls-arrendet, så framt de dertill anmäla sig innan Thomaedag hvarje år; men Utskottet har icke funnit skäl medge en sådan rättighet för nuvarande Arrendatorer, emedan derigenom dels Kronan, som behöfver contante penningar, skulle komma i förlägenhet för Spannmålens förvirande och afsättning, dels ock nuvarande Arrenden voro uppgjorda undet berak, ning af Arrendets utgörande på det stadgade Sättet, Till vederläggning häraf torde jag få införa, att Utskottet under denna Riksdag flere gånger förut genom nedsättningar i ArrendeSummorne tillstyrkt ändring i contracterne; hvarföre och då en sådan ändring verkat betydligt mera minskning i Kronans inkomst, jag icke finner annat, än att ju den billiga ändring, som nu är i fråga, äfven må kunna medgifvas.
'[ag bör härvid upplysa att före år 1810 gällde ej någon optionsrätt för Kronan i afssende å dessa Spannmåls - arrenden; den fianes icke heller klart stadgad i de vid igro års
Riksdag meddeldte nu gällande föreskrifter , om Kungsgårdarnes utarrenderande , der orden i denna del lyda, att arrenden af dylike Lägenheter till wiss del böra utsättas i Spannemål att uD göras in natura eller efter årligt Markegångspris.
Der står således icke, att Kronan skall förbehållas rättigheten, att årligen välja hvilketdera hon ville, utan denna options-rätt har blif - *68 Den 4 December f m. vit af Kammar-Collegium i Arrende-Contracterre införd', icke för att uppdrifva Arrendet till högre b lopp, hvilket ock
Arrendatorerne aldrig föresett deraf skola uppstå, och deraf de således icke beräknat följderne, utan?
för det Kronan skulle få efter sitt behof för året Spannemål eller penningar.
Följden af detta vilkor har likväl blifvit, att Kronan alltid uttagit sina arrenden i det slag , som för henne varit för hvarje år förmånligast, till en högst betydlig förlust för Arrendatorerne, då någon gång under de förflutna åren skillnaden emellan Markegångs-pri6et och det gångbara å Spannemålen uppgått ända till 2 Riksdaler, och deras Arrende-poiter äro betydlig^, till och med 600 Tunnor för visse Kungsgårdar.
Det andra skälet Utskottet anfört mot contracternes ändring, eller att Kronan derigenom skulle komma i förlägenhet för Spannemålen, bör icke mera nu än före år 1810, dä detta Contracts-vilkor icke fanns, kunna antagas som gällande, sä mycket min. dre, som all Arrende-Spannemålen af Kungsgårdar är blott y,foo Tunnor; detta skäl inne^ bär ju i allt fall en klar motsägelse, i afseende på hvad Utskottet tillstyrkt skola i framtiden i Arrende-Contracter iakttagas: ty voje denoa rättighet iigtig, borde den ej någonsin eftergifvas.
Jag kan således icke annat finna , än att Utsko tets skäl af sig sjelfi förfalla, och att hvad Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition föreslagit, är högst billigt och ledande till Arrendatorernes möjliga bestånd för framtiden: och de synas så mycket mer förtjena den föreslagoe lindringen, som de för det förflutna fi~ Den 4 December J. m. dit stora förluster.
De Arrendatorer finnas, hvilka måst betala för ett år ända till iooo Riksdaler mer, än de annars, efter contractets innehåll , bordt erlägga.
Kronan kan icke anses vara lidande genom eftergiften af denna optionsrätt , då contracterne, som jag förut sagt, aldrig varit beräknade på någon serskildt vinst i följd af denna rätt.^För blifvande nya Arrendatorer af Kungsgårdar är en förändring i detta ämne nästan likgiltig; ty erfarenheten har visat, hvad detta contracts-vilkor innebär, och man underlåter icke att beräkna det vid Arrendets ingående om det skulle fortfara att vara gällande.
Det är ock derföre , som Utskottet i min tanka billigare och lämpligare förfarit att tillstyrka ändring för redan varande Arrenden , än för dem , sorn hädanefter ingås.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om afslag å Utskottets Betänkande och bifall i alla delar till Kongl. Majrts Nådiga Proposition.
Grefve af Ugglas Gustaf:
Det är väl sanni, att flere nedsättningar under denna Riksdag skett uti Kronans Arrenden, men sådant verkställdes likväl, innan Stats-Regleringen var uppgjord.
Hvad beträffar, att Kronan skulle stadna i förlägenhet genom den af Herr Danckwardt yrkade åtgärd, så hade derom visserligen icke varit någon fråga , om Stats-Regleringen varit ogjord; men då den redan till alla delar är fastställd, skulle en minskning i Kronans påräknade inkomster otvifvclaktigt åstadkomma bry.
Den 4 December f. m. deri.
Jag anhåller derföre om bifall af Statsutskottets Betänkande.
Till svar på hvad Herr Grefve af Ugglas sist yttrat, får jag äran anföra, att jag icke tror, att Stats-Regleringen i denna del blifvit uppgjord under någon annan synpunkt, än att Kronan af ifrågavarande Arrenden skall hafva 5,500 Tunnor Spannemål , och således alldeles icke att hon genom options-rättens begagnande skulle kunna derutöfver erhålla t. e. 6,500 Tunnor.
Då detta ämne förra gången var under öfverläggning, yttrade jag detsamma som Herr Danckwardt nu an* fört, hvarföre ock målet återremitterades.
Jag tror icke att Stats-regleringen mera rubbas genom bifall till den Kongl. Propositionen , än derigenom att man strängt håller sig vid Arrendecontracter som ej knnna uppfyllas.
Kronan förlorar väl något genom contractens nedsättaude; men bon förlorar utan tvifvel mera om det ej sker förrän arrendatorn är ruinerad, och med detsamma ofta äfven den egendom han fått om händer.
I förra fallet är både Kronans och den enskildtes förlust beräknelig5 i det sednare lida både hon och den enskildte vanligen mera än man kan förutse.
Jag förenar mig således uti anhållan om bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Herr Manner stamJoli..
Det är bekant, att för 8 a io år sedan, då spannmålspriserne voro Den 4 December f. m. 271 höga, ingingos en stor mängd Kungsgårds-arrenden, och speculanter täflade om att uppjaga arrende-summorne.
Deraf blef vid prisernes fallande en naturlig följd, att flere Arrendatorer kommo på obestånd, och Kronan förorsakades betydliga förluster.
Dessutom är det, i Statsoeconomiskt afseende, en felaktig grundsats, att högt uppdrifva Arrenden af fastigherer, och den som minst bör följa denna grundsats, är Staten.
Maj:ts Nådiga Proposition är billig.
Jag tror det icke heller komma att hafva någon väsendtlig inflytelse på Stats-regleringen, att bifalla denna Proposition, emedan Riks-Staten icke måtte vara så knappt tilltagen, att den deraf blefve rubbad, då den i alla fall är beräknad på något öfverskott.
Jag instämmer sålunda med Herr Danckwardt i bifall till KoDgf. Maj:ts Nådiga Proposition.
Grefve af Ugglast Jag delar alldeles den åsigt, att Kronans arrenden icke böra uppdrifvas så högt, att Arrendatorerne derigenom komma på obestånd; men om de redan ingångne Arrenden nn skola med ett penndrag andras, uppstår en minskning i Kronans påräknade inkomster, hvilken ovillkorligen kommer att hafva inflytelse på det hela.
Herr Manner st arn'.
Om förhållandet är sådant, som en värd Ledamot nyss yttrat, är det åtminstone icke Ridd. och Adelns fel, att frågan blifver sä sent afgjord, ehuru den bordt Vara det före Stats-Regleringens uppgörande.
Här är icke fråga om annat ån art medgifva.
Den 4 December f m. hvad som uti 1810 års Riksdagsbeslut icke är klari bestämdt, att nemligen Arrendatorerne skola få utgöra sina arrenden in natura , då erfarenheten visat ett förhållande, som ej borde äga rum, nemi. att markegångs-priserne varit högre än de gångbara priserne.
Jag har redan haft den äran yttra, att den ifrågavarande optionsrätten icke i Arrende-contrscterne varit införd för att derigenom bereda Kronan någon ytterligare vinst på Arrendet, hvarföre icke heller någon förlust kan sägas blifva henne tillskyndad, om beslutet fattas i likhet med den Kongl, Propositionen.
Om verkligen så vore, att det numera, sedan följden af detta Contracts-vilkor vore kändt, skulle medföra vinst för Kronan, att bibehålla det vid blifvande nya Arrenden , så synes mig Stats-Utskottet illa bevakat Kronans rätt, då Utskottet tillstyrkt upphörandet af detta vilkor för framtiden.
Bilagor till Högloflige H Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, ; År 1B23.
Tredje Bandeti STOCKHOLM, Tryckt hos Olof GäjIhn, i8a5.
Bilaga till PleniProtocollet för den i April, förmiddagen. 9 N:0 i» Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric-, Då Riksens Ständers Revisorer, i bérattelsen öfver Kongl. Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, trodt sig äga anledning till den anmärkning emot mig, att under den tid, styrelsen öfver Nyköpings
Län varit mig anförtrodd, sex års tid förflutit, utan att någon åtgärd blifvit vidtagen, till indrifvande af en, MagazinsDirectionens återstående fordran af Skepparen Ståhl i Thorshälla, för en, igenom dess förvållande skadad Spannemålglast, till beloppet af 415 R:dr 36 sk.
Banco, torde det tillåtas mig upplysa att Revisorerne, i saknad af fullständige uppgifter, i så måtto gjordt ett misstag, att anmärkningen blifvit på orätt person tillämpad.
Förhållandet är att, år 1S r 4, eller året före mitt tillträde till Landshöfdingetjensten, från dåvarande MagazinsDirectionen, en begär jDen i April. rån om handräckning, till utbekommande af dessa medel, lärer hafva till min företrädare ankommit; men vid mitt tillträde, och under den otroliga oreda, hvaruti LandsContoircts Handlingar och Diarier sig befunno, i anledning hvaraf, till en början, både LandsKamleraren och Räntmästaren funno sig föranlåtne att begära afsked, och, efter sedermera upptäckte tillgrepp och deraf uppkommen
Ba^ linee, ännu befinna sig i häckte förvarade, kunde det för mig icke vara kändt huruvida MagazinsDirectionen, före min Tjenstetid, inom Länet ägde någon ersättningsfordran.
Se4 dermera befinnes ifrån 1814 och intill 1821, MagazinsDirectionen icke hafva gifvit någon påminnelse, rörande denna dess fordran; men sedan, igenom en händelse den Presidenten; Friherre Fock. sjelf lärer upplysa, då dess helsa tillåter honom att här infinna sig, jag den 25 Januarii 1821 erhöll uppdrag att indrifva dessa medel, har icke någon på jr.ig beroende åtgärd blifvit försummad, och redan sistledit år|, hafva af dessa 415 R:dr 36 sk., 285 R-'dr blifvit till MagazinsDirectionen remitterade, och återstoden, 130 R.-dr 36 sk., har varit beroende på de besvär, Skepparen Ståhl, i Kongl. Svea HofRättanfört deröfver, att Magistraten för denna Summa tagit i mät hans fastighet.
Denna Riksens Ständers Revisorers anmärkning, torde således böra öfverflyttas, från mig på den det vederbör, hvarföre jag, hos Herr Grefven och LandtMarskalkvn samt Hög-; Den 3 Aprils loflige Ridderskapet och Adeln vördsamt atw håller att denna, af mig nu lemnade upplysning, må få remitteras till StatsUtskottet, hvilket det tillkommer att granska de, af Revisorerne, mot MagazinsDirectionens förvaltning gjorde anmärkningar.
Bilagor till PleniProtocollet för den 3 April.
Grefve Levenhaupt, Clae t \
De anmärkningar en värd Ledamot till Protocollet d. 7 sisth Mars afgifvit emot Herr Haijs motion angående Privat
Banks assosiationer, uti hvilket ämne jag äfven framställt en serskild motion, anser jag påkalla å min sida en förklaring nödvändig, då den rigtning Herr Silfverberg gifvit, desse anmärkningar, syftar, efter hvad jag kunnat fatta dem, att göra tvetydig nyttan af dylika Bankers formerande,' och visa sjelfva företaget som overkställbar
Öfvertygad som jag önskar vara, att en sidan slutsatts ej skulle kunna dragas, af mo* 6 Dan 5 April, tionens innehåll, öf.verlemnar jag likväl till hvarje oväldig granskares bedömande, hvilken af oss, utgått från den rätta synpuncten, och anhåller att för några ögonblick få fästa uppmärksamheten, vid de skäl, på hvilka Herr Silfverberg grundar sitt bestridande.
Det yttras t ex., af Herr Silfverberg, ”att Discont eller Lånebankinrätfning, som grundar sin hufvudsaklig» rörelse, på mottagandet af penningar till låg ränta, mot ovilkorlig återbetalningsskyldighet, vid anfordran, samt åter utlåning mot högre ränta, men på bestämda terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves, än ett för dess credit ofördelagtigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund.” Alle Bankers, eller Banquierers rörelse, hvilar först och främst på egna fonder, och beror sedan, utvidgningen af dylika affairer, på de insättningar, som till högre eller mindre belopp hos dem göras, i mon af tillgångar, och det förtroende, de vetat förskaffa sig hos allmänheten; för Capitalisten, och för låntagaren lär väl ingen kunna, på goda skäl bestrida nyttan häraf.
Huru verkställigheten, skulle kunna blifva af skadlig inflytelse, fattar jag således ej, när fria viljan endast, och intet tvång, härmed finnes förknippadt.
Jag har i mitt anförande ansett, som ovilkorlig grund, för den första organisation, af PrivatBanken, insättningen i Riksens Ständers Bank af ett Interessenterne tillhörigt Capital stort 250,000 R;dr Banco$ detta har Herr Silfvenberg, all - Ben 3 April. 7 deles förbigått, och borde så mycket mindro förglömmas, som det i bedömandet om Soli-: diteten, för operationerna, utgör hufvudgrunden, och Banken på detta betydliga capital, att börja med år till, utom någre tillfällige bidrag:
Denne Inrättning, med en egen ansen lig fond, bör derföre mera betragtas som utlåningsanstallt på korrtare terminer, till lättnad för liqviden, säljare och köpare emellan, än såsom den der sjelf behöfver biträden; jag 6er då ej huru rygten om obestånd och misscredit kunna uppkomma, der egentligen inga skulder finnas att godtgöra, utan blott fordringar inkasseras vid förfallotiden.
Den synbara verkligheten på hvilken PrivatBanker, så organiserade, hvilar öppna utväg för den hvars förmögenhet består i Capitaler, att utan farhåga för förluster, göra dera räntegifvande, och detta så mycket häldre, som hen kan dispoi nera det hela, eller en del deraf, när han behagar, samt då återtagningen af sådane medel 6om på längre eller kortare tid, af PrivatBanken varit använde i allmänna rörelsen, meri afseende å den i Riksens Ständers Bank stående stora summa, alltid för Banken disponible, ej kan i det hela influera på dess fortfarande utlåningar, så hoppas jag, att den värda anmärkaren, äfven sjelf skall finna, möjligheten af motionens verkställande.
I mitt förra Betänkande har jag anfört de orsaker hvarföre jag afstyrkt all inblandning, med Riksens Ständers Bank, för Privatbanker, utöfver deras afskrifningsräknings be - * Den 5 April. lopp. Herr Silfverberg anser deremot, det enda möjliga för dylika Bankers bestånd vara, en lånerättighet i Riksens Ständers Bank, mot låg ränta, dock betänklig att tillstyrka ^ ett dyi likt förslag som fäster möjligheten af ett bestånd, pä en betänklig grundläggning, innehåller ju en viss motsägelse och fast jag med Herr Silfverberg förenar mig i åsigt, att Private bander häraf skulle tillkomma, i vissa afseenden, ganska betydliga fördelar, så får jag dock här erkänna, att jag i bedömandet utgått från den satts, att ju mera Privatbanken lemnäs åt sig sjelf, ju mera den inskränk. es, inom eget område och egne tillgångar, ju mera fasthet finnes i inrättningen , och ju mindre behöfver man frugta för de följder i allmänt och enskildt afseende, som minnet af f. d.
FilialDisconterna framvisar.
Dessas för långt utsträckta rättigheter, att assignera på Banken, utöfver verkeliga tillgångar, och i egenskap af lånebilräde, mot låg ränta, innefattade det egentliga fröet till deras undergång j af erfarenheten böra vi derföre akta oss, att åter börja med de redan misslyckade försöken.
I min motion nämner jag att de tillfällige insättningar af penningar, som göras i PrivatBankerna, sker för dess räkning i VexelBanken, och ökar der den förra fonden.
Herr Silfverberg yttrar, att PrivatBanker borde tilU erkännas den rätten, att å sådane insatte medel, få utgifva egne Credit-tecken.
Hvarje person, som i Vexelbaoken insatt capitaler, Den 5 April, har redan denna rättighet förut gifven; nemil-' gen, att i form af Assignitioner, draga på Sum-i man någon ny auctorisation för PrivatBankerna behöfves således ej då dessa Assignationer äro Credit-tecken, så länge de gå man och man emellan, utan att presenteras af innehafvaren till inlösen j otvifvelaktig! är ock, att ju mera den enskildta crediten stadgar sig, och sjelfva systemet, för sin utvidgning, fotas på det strängaste ansvar för missbruk, så skall detta i hög grad bidraga till alla näringars förkofran, samt befrämja, i samband, med klokt uttänkte fiJ nanciella förhållanden i allmänhet, lif och rörelse, i alla grenar af den allmänna husbåll-, niDgen.