Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att å betänk, i dess helhet blifvit yrkadt bifall af flere och flterremiss af 2:ne ledamöter, samt för öfrigt Frih. Cederström, Jakob, begärt bifall å K.
M:s nåd. propos. med undantag af 4:de §:n, som Frilen ansett böra återremitteras, för att undergå förändring, och Frih. Cederström, Claes Rud., anhållit alt, med bifall lill 1, 2, 5 och 6 §§ i K.
M:s nåd. propus., 3 och 4 §§ matte återremitteras, på de grunder Hr Oxehufvud i sitt upplästa anförande fram - De n 4 Mars f. m. 23 ställt; vid hvilket förhållande Hr Landtm, ansåg sig först böra framställa propos. pä bifall lill betänk, i dess helhet och för den skull nu linge hemställa, om K. o. Ad. behagade bifalla LagUtsk:s betänk.
Ja blandade med Nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt
Ja öfverröstat
På sätt grundlagen föreskrifver, får jag anmäla, att anledn. är lill anraärkn. emot följande Konungens rådgifvare, hvar för sig, nemi. emot Statsministern för ulrikes-ärendena, emot cheferne för krigs-, civil- och finans-depart:ne och anhåller jag om remiss härå till Const.UtSk., för hvilket anledmne uppgifvas skola.
Sedan Hr Munck af Rosenschöld härjemte afieinnat 3:ne förseglade konvolut med adress lill Lonst.Ulsk., förklarade Hr Gr. o. Landtm, all dessa 3 anmärkms-anledningar skulle komma att jemlikt 20 § Riksd.Ordn. lill Const.Ulsk. remitteras.
V id förnyad föredragning af StalsUtsk:s d. 20 och 28 sisth Febr. pä bordet lagda utlät.
N:o 76, angalo godtgörande af förskottsvis utbetaldte understöd, i anledn. af den sisth är i Christianstad inträffade eldsvåda, blef detta utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo BankoUtsbs d. 26 och 28 sisth Febr. på bordet lagda utlåt.
N:o 24, i anledn. af K.
M:s nåd propos., ang:de särskilda jemkningar tili det af K. M. och R.
St. antagna mynt-system.
Stjernstedt, Aug. Wilh., uppläste följande:
St. vid sisth riksdag beslutat att myntenheten skulle fastställas till j- ndr silfver med benämning riksdaler, samt indelas i 48 sk. och hvarje sk. i 4 styfver, blef detta beslut af K. M. sanktioneradt.
Genom samma besluts verkställande hade också visserligen en önskvärd och behöflig förenkling i vår penningeräkning lillvägabragts; men då K. M. i nåd. propos. till R.
St. vid denna riksdag lillkännagifvit, att, vid de förberedande åtgärder som erfordrats för del nya myntsystemets fullständiga ordnande och tillämpning, sådana upplysningar vunnits, hvarigenom det kunde antagas att ett på decimalräkningen grundadt myntsystem hvarken åstadkomme betydliga kostnader eller företedde andra och större svårigheter, än som skulle uppkomma vid tillämpningen af förstnämnde myntsystem, helst om samtida verkställighet komme ali beredas åt förslaget om hemmansräntornas förenkling och nya jordeböckers upprättande, så hade K.
M. funnit det vara lämpligare att förändringen af systemet för rikets mynt verkstäldes enligt decimal-syslemet.
Enär sålunda den K. propos:n, med frånträdande af den förut antagne tolfräkningen, antagit 10-talsräkningen som grundval för myntsystemet, anser jag här icke vara fråga om en jemkning, såsom förslaget i K. propos:n benämnes, utan eli helt och hållet nytt sy - 24 Den 4 Mars f. ro. stein vara öfverlemnadt till R.
St:s granskning och beslut, hvadan jag, lika med en af reservanterne i Ranko-Utsk., anser friigan om lagstiftning i detta hänseende vara helt och hållet ”öppen”, och R.
St. således icke bundne af deras vid sista riksdagen fattade beslut, sä mycket naturligare, som hvad R.
St. kunde finna lämpligt, då fråga var om 12-talets bibehållande, det samma förhållandet måhända icke inträffar, då fråga är om 10-talets läggande till grund för systemet.
Dä jag nu öfvergår till pröfning af Utsk:s på den K. propus:n grundade förslag, sä får jag till en början förklara min öfvertygelse derom, alt decimalräkningen, abstrakt tagen, äger uti all slags mätning och räkning ganska stora företräden framför hvarje annat räkningsoch mätningssätt, men då frågan blir om dess tillämpning, såsom system i vissa uppgifna fall. mäste åtskilliga dermed sammanhang ägande frågor lagas i betraktande.
Sålunda tior jag att man, före en så genomgripande förändrings antagande, bör taga i noggrann! öfvervägande följande omständigheter:
Första frågan blir då:
AV/n man antaga att Svenska folket i allmänhet, sä väl inser fördelar ne af decimalräkningen, samt förstår att gära sig desamma till godo?
SA vidt denna fråga icke kan för närvar, bestämdt jakande besvaras, tror jag att man med yttersta varsamhet bör gå till väga, då fråga är alt rubba förhållanden, som sä nära vext tillsamman med folkets vanor och bruk.
Och utan att folket fattar en sadan förändrings fördelar, är det förgäfves man tror att genom lagstadganden kunna förändra dess vanor i dylika fall, utan då blir följden att. det nya räkningssättet blifver allenast en tillökning till de många gamla systemen som i olika orter ännu med traditionens hela makt vidhållas.
Vill man således vinna detta önskvärda mål, decimalräkningens antagande af folket, sä tror jag man bör vidtaga några förberedande åtgärder, för ali lättfattligt göra fördelarne af decimalräkningen sä åskådliga som möjligt.
Exempelvis ber jag blott att i detta hänseende fä nämna, att lill en början kunde, på samma sättsom vid sista riksdag R.
St. framställt den önskan, att en handbok måtte af Vetenskapsakademien utgifvas. för att folkskolorne tillhandahållas, deri det nya decimalsvstemet för mätt. mål och vigt vore klart uppstäldt, Rikets nu församlade
Ständer göra en likadan und. framställning i afseende på en handbok om den nya decimalräkningen för mynt.
Dernäst, för alt göra decimalräkningens fördelar för folket lättfattliga. och systemet således läll antagligt, tror jag att man bör så vidt möjligt är vid förändringens beslutande utgå från det redan befintliga, så att vid evalvation de mest brukliga myntvärdenas motsvarighet, uti det gamla eller nya systemet, lätt finnas och så att brutna tal icke behöfva användas.
Att man lemnat detta villkor ur sigle, tror jag har varj! förnämsta orsaken hvarföre den på ralionela grunder stödda förändringen af mått, mål, vigt och mynt i Frankrike haft för sitt antagande så stora svårigheter att bekämpa, emedan den nya mynt-, mått- oell vigt-enheten icke var coramensurabel med den gamla.
Slutligen anser jag, att vid en sä väsendtlig förändrings infö - Den 4 Mars f. m. 25 rande, som den ifråga var., och för att vinna alla de stora fördelarne af decimalräkningens enkelhet och lätthet, bör samtidigt såväl systemet för mynt, som det för mätt, mål och vigt behandlas, så att öfverensstämmelse emellan dem alla konime att äga rum.
Sålunda, för att vinna denna nu antydda öfverensstämmelse, tror jag det för närvar, vara lämpligast att icke ingå i pröfning hvarken af myntenhetens benämning eller dess motsvarighet i nu gällande myntsorter; men i den händelse, R.
St. skulle vilja nu, oberoende af mått, mål och vigtsystemen, besluta en stadgad myntenhet, så tvekar jag icke att gifva företräde åt det af Frih. Wrede vid 1840 års riksdag väckte förslag, framför hvarje annat då eller sedermera i enahanda syfte framsläldt förslag.
Dock på grund af hvad jag förut haft äran anföra, tror jag för min del att R.
St. nu endast borde i svaret på den K. proposm och i anledn. af hvad deri yttrats om det samband, hvari mynt-enhetens indelning i lOOdelar står med det på 10-talsräkningen grundade systemet för mått, mål och vigt, und. uttrycka den önskan, alt ett förslag till ett helt sammanhängande system för dvcimalräkningens tillämpning på mått, mål, vigt och mynt, hvilande på rent vetenskapliga grunder, måtte blifva upp gjordt, samt till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemnadt.
Härefter upplästes, på begäran af Frih.
Fock, Alex.
Georg, den vid förevar, utlåt, fogade reservation af Hr biskop Agardh. Gr.
På grund af den nu upplästa reservationen, får jag anhålla om återremiss utaf Utsk:s betänk.
I likhet med biskop Agardh, anser jag nemi., att om man vill införa något nytt i förevar, afseende, man då bör söka göra förändringen så allmänt nyttig som möjligt.
Skälen derföre äro redan af denne man, som kanske mer än de fleste har trängt in uti frågan, utförligen framställde.
Det hade varit önskligt att Ranko-Utsk., närmare än som skett, begrundadt de stora åsigter han framställt, svnnerligast hans yrkande att man hör söka inrätta sitt system för mynt, mått, mål och vigt så, att man derigenom bereder öfvergång till ett för alla nationer gemensamt system.
Hade Utsk. noga öfvervägt denna idé, tror jag det ock funnit sig föranlåtet tillstyrka R.
M. anhålla om uppställande af ett system i detta hänseende, hvarigenom det af Hr Agardh åsyftade ändamål i en framtid kunde realiseras.
Det är klart att något så beskaffad! förslag icke kan uppgöras, som vunne den närvar, generationens bifall.
Dessförinnan torde det uppvexande slägtet böra i folkskolorne erhålla en fullständig undervisning om decimalsystemet, dess nytta och fördelar; ty innan kunskapen derom hunnit sprida sig, tror jag att man förgäfves söker genomdrifva något derpå bygdt förslag.
Detta skulle nemi. möta ett afgjordt motstånd inom största mängden af Svenska folket, eller inom vårt bondestånd.
Det torde således icke för det närvar, vara att hoppas, att man skall kunna genomdrifva ett förslag i den vägen, då det ieke har sin rot i en allmännare öfvertygelse om dess nytta.
Allt hvad som derföre nu är alt göra, synes mig vara att söka få ularbetadt ett i alla afseenden tillfredsställande förslag, som i en framtid, då upplysningen om sakens vigt och vär - 26 Den 4 Mais f. m de hunnit allmännare spridas, kan lill verkställighet befordras.
Ur denna synpunkt önskar äfven jag att betänk, måtte återremitteras, pä det Utsk. mätte komma i tillfälle att taga saken närmare i öfvervägande.
Då de ledamöter, som lullills haft ordet, icke egentligen haft något alt invända emot sjelfva idéen af decimalsyslemet, eller velat klandra Ulsk:s förslag, i jemförelse med det närvar, förhällandet, utan endast begärt återremiss af betänk, på grund af några andra särskilda omständigheter, vill jag, under förbehåll att äter få ordet, ifall ett sä beskaffadt klander här skulle förekomma, 1111 endast upptaga de anmärkmr, hvarpå föreg:de talare motiverat deras yrkande om betänkts återremitterande.
Den ledamot af Ståndet, som i dag först yrkat ålerremiss, tycktes utgå från den förutsättningen, att folkel i allmänhet icke ännu skulle kunna inse nyttan af den föreslagna förändringen eller förstå att densamma tillämpa ulan någon förberedande undervisning derom.
1 följd deraf har han äfven yrkal bland annat, att i folkets händer borde sättas någon bok, som tydligen visade decimalsystemets fördelar samt lärde huru det skulle användas, hvarom undervisning jemväl, enligt hans tanka, borde i folkskolorne meddelas.
Deremot måste jag för min del förklara, att jag icke kan dela denna, den värde ledamotens tanke; jag tror tvertom ali folket, eller, hvad man egentligen med den benämningen åsyftar, allmogen i vårt land, står pä den punkt af upplysning, att den mycket väl skulle inse nyttan af decimalräkningen och förstå dess användande, ifall detta system, på grund af K. M:s och R.
St:s gemensamma beslut, skulle uti mynträkningen införas.
Jlin öfvertygelse derom grundar sig bland annat derpå, att, vid detta måls behandling inom Banko-Ulsk., pluralileten bland Utsk:s ledamöter af BondeSt. bestämt förklarat, det de ansågo att den föreslagna förändringens införande alldeles icke skulle möta några svårigheter från allmogens sida: och då en annan ledamot af lltsk., af ett annat RiksStånd, uppträdde emot Utsk:s förevar, förslag, hufvudsakligast frän den synpunkt, att allmogen i Sverige icke skulle kunna nog hastigt lära sig decimalräkningen, så erhöll han af en utaf BondeSt:s representanter det svar, att sä tacksamt detta Stånd i andra fall vore för den omsorg örn dess bästa man visade, så trodde dock den sistnämnde ledamoten, att Ståndet i detta fall icke behöfde taga ett dylikt målsmanskap i anspråk.
Dessutom torde man böra taga i betraktande, att i ett land, som förr varit med Sverige förenadt, nemi.
Finland, har en likartad förändring i myntsystemet blifvit införd, utan att sådant mött några särdeles svårigheter eller erfordrat några förberedande åtgärder.
Det är väl möjligt att systemet i början väckte något missnöje hos somlige, emedan man trodde att det var svårare att införa, än som sedermera visade sig vara förhållandet.
Men af personer, som åro i tillfälle att närmare upplysa förhållandet, har jag hört, att man numera allmänt, äfven bland allmogen, inser decimalräkningens fördelar, och att ingen röst höjt sig som begärt del gamla systemet åter.
Jag anhåller dessutom fä fästa Ståndets uppmärksamhet på fördelen I) e n 4 Mars f. m. 27 deraf, att uppskof nu icke äger runi med afgörande af frågan om ett nytt myntsystems antagande.
Det kan icke vara Ståndets ledamöter obekant, att K.
M. vid denna riksd. till Ii.
St. ailätit nåd. propos. om räntepersedlarnes reduktion.
St. jemväl för deras del skulle besluta en sådan reduktion, hvad blefve då följden af nyssberörde uppskof?
Jo, den att, om reduktionen verkställdes efter nuvar. myntindelning, och lagstiftande makten vid en kommande riksd. skulle besluta decimalsyslemets införande, sä vore det förra arbetet förgäfves, och'finge omgöras, samt således allt det besvär och all den kostnad, som derpå nedlagts, förspild.
Man har äfven sagt ali om någon förändring uti vårt nuvar. myntsystem skulle äga rum i ändamål att fä decimalräkningen deri införd, så borde della ske samtidigt med en af behofvet påkallad förändring i mått, mål och vigtsystemen.
Jag kan icke undertrycka den tanken, atl detta yrkande icke synes mig väl stå tillsammans med de svårigheter, man förespeglat skulle för vår allmoge uppkomma i och för inlärandet af decimalsystemet.
Vore detta för dem svårt, dä fråga blott är om mynt, så synes det mig som skulle ändå större svårigheter uppstå att på samma gång lära sig en alldeles ny indelning af mått. mål och vigl.
Ehuru jag ej befarar dessa svårigheter, anser jag dock lämpligast vara, att decimalsystemets införande i handel och vandel sker så småningom, och ali man först använder del i fråga om myntet.
.Något alldeles oundgängligt samband emellan dessa reformer kan jag icke eller inse förefinnas.
Det gifves många länder, som hafva infört decimalräkningen för endera af mynt, mått, mål eller vigt, men icke för de öfriga.
För alt nu icke tala om Ryssland, hvilket man synes hafva ansett vara mindre (jenligt, sä anhåller jag att fä fästa uppmärksamheten på Italien och Portugal.
Der är decimalsystemet infört för mynt, men icke för mått, mål eller vigt.
Samma förhållande äger rum hos Holländarne, oaktadt man påstått att decimalräkningen icke begagnades af något folkslag utaf Germaniskt ursprung.
För öfrigt lärer det väl vara en hvar bekant, att uti den nåd. proposm i della ämne, K.
M. förklarat sig vara betänkt atl jemväl i mått, mål och vigt införa decimalfördelningen, och delta just på grund af R.
St:s vid 1823 års riksdag fattade beslut.
Frågan synes således endast reducera sig dertill, huruvida man, vid decimal räkningens införande uti ett system för mynt, mått, mål och vigt, skall fästa afseende på den kosmopolitiska åsigt Hr biskop Agardh i sin reservation uttiyckt och sorn här vunnit flere anhängare, eller att man bör söka förskaffa sig ett för hela verlden gemensamt system i berörde afseenden.
Med all den aktning för den utmärkte vetenskapsmannen och skicklige stilisten, kan jag icke undertrycka den tanken, alt det vid genomläsningen af hans reservation föreföll mig, som om den aktade representanten i detta fall hyst allt för sangviniska förhoppningar om den närmaste framtiden.
Jag fruktar alt dessa förhoppningar icke blifva realiserade förr än den af många lilliga sinnen förespådda verldsrepubliken inträffar.
Jag kan likväl icke inse till hvad resultat dylika utopier skola föra.
För min del anser jag det vara säkrast alt skaffa sig så mycket godt man kan fä för det närvar., och öfverlåta ät framtiden 25 Den 4 Mars f. m. att sjelf ombesörja sina angelägenheter efter då varande förhållanden.
Då icke några andra grunder, än de af mig nu berörde, anförts till stöd för påyrkad återremiss, kan jag icke heller inse behofvet deraf, utan finner mig föranlåten att begära propos. till bifall å betänk. i dess helhet.
O Hr von Hohenhausen, Mich.
Återremiss af Utsk:s betänk, har blifvit begärd, på grund af nyss upplästa reservation; men ehuru man alltid med nöje läser hvad som flyter ur denne reservants penna, i anseende till så väl den stilistiska talent som de genialiska idéer den framkastar, måste man likväl i praktiska ämnen af sä prosaisk beskaffenhet som det förevar., icke låta förblända sig af skenet och med förhoppning om framgång grunda sina beslut på osäkra förutsättningar, huru snillrikt de än må framställas.
Jag tillämpar med rätta här hvad i detta plenum af Hr von Hartmansdorff i en annan fråga blifvit yttradt — ”le mieux est Vennemi du bien.” Fördelen af decimal räkningens införande, är högst väsendtlig genom den stora lättnad den medför åt alla vid räkningars uppgörande och granskande.
De fleste förekommande missräkningar uti större och mindre kalkyler äro, som vi nogsamt känna, att härleda från nuvar. bråkräkning.
Genom införandet af decimal-räkningeri undvikes denna olägenhet, emedan bråken der alltid behandlas såsom hela tal, och när fråga är om penningar och sort-räkning, uttrycka alltid decimal-bråken en större eller en mindre myntsort, så att ingen tidsförlust genom reduktion uppstår, eller minsta svårighet om man icke med kalkylen går under ^ penning, som af Utsk. blifvit föreslagen, och hvilken dock är , ' (l mindre än styfvern r:gds, den minsta mynt-enhet, som i vanliga beräkningar förekommer.
Allmänheten begagnar gemenligen korta namn, och man erinrar sig säkerligen, huru man tillförene här i Stockholm, i st. f. en styfver, sade uti månglerirörelsen en vitten.
Det är följaktligen icke troligt, att $ penning kommer att af allmänheten så benämnas, utan styfver, med hvilken han för öfrigt är så lika i värde.
Jag förutser, att betänk, blifver till Utsk. återremitteradl, men i sådant fall kan jag icke annat än tillstyrka Utsk., att vidblifva sill förslag 0111 införande af decimal-räkningen i vårt mynt.
Härigenom skulle synnerligast allmogen tillskyndas största fördelen genom den stora lättnad i jemförelse med nuvar. räknesätt med hvilken räkningar, grundade på decimal-systemet, kunna uppgöras; hvilket för allmogen är af sä mycket mera vigt som man genom ökade kommunalbestyr tvingar den i många fall till att blifva räknemästare.
Derföre måste man äfven tillse att denna tunga göres så lätt som möjligt, och att för allmogen undvikes den nuvar. stora svårigheten att upptäcka och rätta förelupna missräkningar, hvilka, såsom jag nyss nämnt, oftast förekomma i bråkräkning.
Svårigheten alt införa ett nytt och bättre räknesätt i mynt, i utbyte mot ett äldre, ligger alls icke uti myntets indelning, utan i förändringen af räkne-cnhelen, uti hvilken man är van alt värdera allting.
Derföre var vid Gustaf den HI:s realisation, öfvergången till r:dr silfver allt för svår för dem, som räknade daler silfver-mynt
Den 4 Mais f. m. 29 i sedlar, och ännu svårare för dem som räknade daler eller mark koppar.
Allmogen vidblef derföre sitt gamla räknesätt oell kunde icke förmås att öfvergifva daler-räkningen.
Samma svårigheter inträffade äfven i Frankrike, dä man för några sekler tillbaka förändrade räknesättet från livré till ecu.
Man vidhöll det länge, men måste slutligen öfvergifva denna räkne-enhet, emedan allmänheten icke ville frångå det gamla räknesättet uti livré.
Att införa en ny räkne-enhet, dertill erfordras en läng följd af år.
Allmänheten inom vårt land har blifvit van att laga r:drn r:gds till räkne-enhet, sedan länge i alla släder, och numera jemväl i landsorterne, der, med fä undantag, r:drn r:gds utgör räkne-enheten.
Det synes mig således väl betänkt af R.
St. att vid sista riksdagen föreslå denna enhets bibehållande och hvilket beslut vunnit K. M:s sanktion.
Vi äro således frän den saken, och nu bör endast fråga vara om denna enhets indelning.
Det är således endast en jemkning af det äldre sätt, hvaruti r:gds-r:drn är indelad lill det nya, som nu är föreslaget, och dä, pä sätt jag förut nämnt, decimalräkningen har så väsendtliga fördelar framför det nuvar. räknesättet, kan jag icke annat än tillstyrka dess antagande.
Jag älskar visserligen allt, som hör till våra fornminnen och allt fosterländskt, men jag får icke låta hänföra mig till afgudadyrkan deraf, så att jag i och härföre icke skulle vilja antaga något otvifvelaktig! nyttigare, derföre att det står i strid med det ganda.
Det har af flera reservanter, äfvensom af en talare här blifvit anmärkt, att, om en förändring skulle införas borde företräde lemnäs ät Frih. Wredes vid sisla riksdag gjorda förslag, att 24 sk. r:gds borde utgöra räkne-enhet; men det förefaller mig förunderligt att man icke bemärker, och jag anhåller alt få fästa synnerlig uppmärksamhet derpå, att Frih. Wredes förslag mycket väl kan stå tillsammans med det förevar.
Herrarne känna nogsamt, hurusom i Hamburg och Lybeck, hvarest såsom i Preussen, Sverige, Danmark och Norrige r:dr-räkningen finnes, likväl de liesta, och alla räkningar å mindre summor, föras i mark.
Man begagnar sig utaf det ena eller andra efter godtycke, men Statens räkenskaper, till följd af föreskrift, föras uti r:dr.
Så kan äfven ske i värt land om man finner sig deri, och derföre kan Frih. Wredes förslag mycket väl här tillämpas, emedan hans räkne-enhet, enligt Utsk:s förslag, är deladt i hundra penningar eller styfver.
Min öfvertygelse är, att om man icke lägger hinder deremot, utan antager decimal-räkningen i myntet, skall detta system småningom öfvergå till allmänhetens begagnande.
Oansedt att jag fullkomligt gillar hufvud-idéen af Utsk:s myntsystem, nemi. den föreslagna räkne-enheten och dess fördelning i 100-delar, så har jag dock åtskilligt att anmärka vid systemets detaljer.
Det synes mig vara ett fel att icke särskild benämning blifvit föreslagen för räkne-enheten, nuvarande r:dr ngds, emedan en sådan underlåtenhet kan leda till förvillelse, och derigenom vålla stora förluster för godtrogna och mindre kunnige personer.
Fastän b:co-sedelr:drn afskaffas, återstår dock silfver-ndrn, och en sedel-r:dr som är räkne-enhet med ett 4 gånger mindre värde än den förra.
Om olämpligheten af att låta denna sedel-r:dr fortfarande benämnas r:gds, äro 30 Den 4 Mars f. m. alla ense.
Jag kan icke heller påstå att benämningen ”kurant.” ett utländskt ord, är rätt tjenlig; men lika litet lämpligt synes mig vara, gifva sedel-r:drn lilläggsordel riksmynt, ty förutom alt ingen kan förneka silfver-ndrn att vara ett riksmynt, är det oegentligt att kalla en sedel för mynt, då den endast är en anvisning derpå, och blott ett representativ deraf.
Man slår och präglar mynt, men skrifver och trycker sedlar.
Hvarföre icke låta den ena såväl som den andra, af de båda r:drne som skola bibehållas, fä kallas för hvad de verkligen äro — r:dr silfver och r:dr papper eller sedel-r:dr?
Vid skrifvandet af dessa benämningar, äfven förkortade, uppstår ingen tvetydighet. — R:dr-silf:r, R:dr-p:pr eller Sed.-R:dr.
Man har uti lltsk;s förslag gifvit sedel-ndrns 100-del namnet penning, del fattiggör vårt språk pä en allmän benämning eller ock vållar det tvetydighet, likasom namnet å dess halfva penning.
Hvarföre icke hellre föreslå att r:dr indelas i 100 tvåslyfrar och 40 mjskillingar ä 5 styfver å hvarje, det medför beqvämlighet för alla och tilläggsordet ny lill skilling försvinner med liden.
Benämningen ^ penning, skulle dessutom, såsom lång och fordrande tydligt uttal i handeln på torgen, och att ej förblandas med penning, blifva villsam!.
Säkerligen skulle, om man låt r:drns 2(') ö fortfarande heta ^ penning, allmänheten ganska snart gifva den namn af styfver; och dä hafva vi 100 styfver på den af Frih.
Wrede föreslagna Kronan, som är lag-dalern.
Wredes myntsystem är således Färdigt, om och när man vill begagna det, blott man tillåter det att utveckla sig sjelft..
I afseende på de af Utsk. föreslagne särskildta mynt, vill jag framställa några anmärkmr.
Det är ostridigt en stor obeqvämlighet för allmänheten, om man gifver den en mångfald af kopparmynt., och sådant behöfves alldeles icke, derest man icke vill göra sig skrupullös öfver småsaker eller endast afse myntmästarnes beqvämlighet.