Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr I^Fei-beim, Olof^nban, Utbad sig att pä Herr stotkliebs nägnar, som more hindrad af sjukdom, alt hels pä Riddarhuset uppkomma, sä uppläsa följande af honom författade
Dek Betänkande ifrån Högloft.
Lagutskottet som nu är vi der öiwerläagning inneiartar korstag till instränkniq ust den i wära A^s-Laaor försäkrade och med detza L'gars Elprit enstcw rättigheten, att ester wä'bckag kör framtiden tä disponera öar sin körwärfda Egendom.
M^d mitziroende till witt egen urstillning och med fultkomiigt erkännande af Den 9 Januarii. 425 Herror Ledamöters i Lagutskottet superieura Lagkunskaper samt med fullkomlig högaktning för drras palriotista afsigler, »vägar jag llkwä! »uro en motsatt öfwerrygelje med den som sörmätt
Utskottet akl framställa i fräga warande förflag : och som jag anser de grunder pä hwilka betta project ar byggt nog »vacklande och icke gällande till en Lag-förändring af sädan wigt som denna; anhäfter jag ödmjukast, att Högloft Rldderskopet och Adeln med tålamod täcktes afhöra nägra Reflexioner i detta ämne, som jag j anledning af hwad Utskottet yttrat punclrwis ämnar framställa.
"Nar Lagar iwöct en witz arfs"ordning, sä är det pä den grund, att det hopp en "ägare hafwer derom, att hans Varn och värpnäste stola njuta frukten af höns mödor äe "befordrande af filt, hushällning och medborgerliga "tänkesätt: äswen som för hussäderö och föräldrars "anseende ägare dör hafwa magt att genom aftal "till andra upplära- sin rätt, samt genom Testa"mente utnämna sin efterträdare."
Hänni instämmer jag fullkomligt sä myckek häldre som det just blir ett stä! emot projectet.
Den rätta och sanna cssigten med Fide» Commitz inrättningar är den, att Barn och efterkommande framgent stola lä muta frukten ar ens mödor och en förwärfwad egendom icke förskingras eller förstöras.
Dä man äger ett sädant niebel att försäkra sine efterkommande om en oqwald bellttmrig af sin fvnvärsda Egendom, sones hwarje klok och tänkande man dora anwända all flit att förbättra den, hwartill han t annat fall kanske skulle med mindre nit drifwas dä alltid den obehagliga lankan Ridd- och Ad.
Prok. 5 B. kun 47 - 426
Den 9 Januari». kunde infinna sig:
Jag arbetar, men hwem ansrvarar mig art icke mina Barn och efterkommande förstöra frukcerne af nurc arbece.
Widare: "HwadTestaments-sriheten beträffar "innehåller Lagen flera bestämmelser som bland annat "har afseende pä föräldrars pligt, att uppfostra och "förfölja dem de gifwit lifwet, och skillnaden emel"lan arswejord och aflinge har warit en motwigl "mot sörgälenheten af denna pligt, och emot enstil"las fäsänga att inrätta Fide»-Commitzer."
Häremot bar jag ej heller nägot att inwäiida.
Dä arswejord ej bör, ej fär göras till FideiCommiss, innefattar det ett kraftigt, ett kanske nödigt hinder för den sä kallade enstilla säfängan.
> '.'Erfarenheten har wifat att desse Instränknin"gar nu mera äro otillräckliga och att den frihet "l Testamenten, Donationer och andra dylike at"handlingar, hwitken ännu är öppm lemnad, kon, "om den fär fortfara, fluteligen uphäfwa all nyttig "successions ordning, ja förstöra den dispositions"frihet lvm, om ägande Rätten skall för samhället "bil gagnelig, mäste med cheri samma wara "förenad."
Detta pästäende synes förutsätta trerme omständigheter antingen att hela Swensta Generation stall utdö, och att de som bemägtiga sig Swensta jorden olla stola inrätta Fidei-Commisser eller andra dylika stiftelser, eller att alla Innehafware af arswejord skulle kunna sälja den till ostylde, hwilka ater nödwändigt skulle pä samma sätt disponera den samma, eller ock att Industrien hädanefter skulle pä det besynnerliga sätt tilltaga, att mängden Den 9 Januarit.
4L7 os förwärsd egendom öfwerstiger ars, och ort andan solle pä olla innehafware af ven förstnämde egendomen, ali stifta FideiEommisierj:. händelser som icke äro tänkbara.
Widare ansöres de mitzbruk hwarkill DonationSvch Dlspositionö-srcheten föranledt:
"Man har "härigenom lagt grund till en fattigdom sä mycket "mera skadlig, som för de Alunda förorättade "barnen, i deras lyckligare Föräldrars lifstid, "wande wid ett beqwämligare lefnadssätt, sedermera "gjort dem mera osticklige att i deras egen flit och "omtanka söka utwägar lill uppehälle och förkofran.
Dek är möjligt ehuru det icke bör lämvas vä den upplyftare Elasien as Medborgare, forn äga Fi» deiCowmitzer, men man mäste för att suponera denna möjlighet, förutsätta det Föräldrar som innehafwa dylika Egendomar, skola wara oförständigare och mindre »Vältänkande än alla avdra Föräldrar-Jag will hysa en motsatt och, jag hoppas, pä erfarenheten grundad förmodan, nemligen att sädane
Föräldrar giswa sina sä kallade wanlottade barn den fullkomligaste uppfostran, såsom ersättning för ben mmdre förmögenhet be erhälla och för att sälla dem i ständ alt framdeles förtjena sitt uppehälle — Jag hyser den förmodan att beha barn, underrättade om deras belägenhet, ätminstone wid moqnare älder stola med all flit söka att förwärfwa sig kunskaper och skicklighet, hwariaeliom Staten tillskyndas en werkelig winst.
T» man finner merendels, att de som genom flit och arbete mäste förskaffa sig en nödig utkomst och icke äga hopp om någon annan förmögenhet än de kunna steifwa sig förwärfwa, oftast äro de stickeligaste och nyttigaste Medborgare i Samfundet. 428 Den y Januari».
"§n sa instränkt ägare scm fvtutstr ett egendomen antingen stoll tillfalla cn ostyld elier tili "äfwentyrs den of barnen, som gilwer minsta hopp "om medlidsamhet eller aldraminst om Faderlig "omwärdnad för dr torrlösa, kan icke annot än "anse egendomen mera lör en annans an sin och "i följd deraf, kans inmhe rakt stridande emot all "»varaktig förbättring."
Detta är äswen grundad pä den obehagliga förmodan att innehafware!! af en F-derEommih, egendom stall uppfostra sina barn med mindre sorafällighet än otia andra; att oaktadt han finner nyh-> narnba fe! och elaka anlag hos den som stall succedera honom t egendomen, dan icke söker rätta och förbättra hans tänkesätt och böja honom till goda anlag och oljig ter.
Dest» sa wal som flera andra supposikioner, dwarpä r srägarvarande lörflag sig stödjer, synas hafwa kill grund den wlherilgm vrthodoxa, men i min tanka e, sä alldeles riktiga farsen: arr menniska»» är en osörmögenhcr till allt godr och en benägenhec rist allt onde.
Alt en FideiComm,'harie stall anse
Egendomen mera för en annons än fin, är wäl möjligt; men det lärer mäst bero af bwars och ens sätt ott se saken samt mer eller mindre ädla tänkejält emot barn eller stägtingar Jag finner dertill inte! fyntteriigt större stal, än för innehafware af ärfd egendom att betrakta den pä s^mma sätt, emedan han icke etter godtycke för för framtiden den disponera, utan stall osta komma de mast aflägsna och okända stägtingar till godo.
Att FideiCvmmiharien stall anse sitt interehe wara rakt stridande emot cll warsklig förbättring, sörulsätter uöbwändigt hos honom de mäji sörwätwa och elaka tänkefält: det will säga - Den 9 Januari!'. 429 ga, att hail hwarken stuve hysa kärlek för nägok enda as sina barn, eller tillgjswenhet för siagtinaar och ej heller äga det minsta nik för det Allmänna bästa: desiutom lära owaraktiga förbättringar ä en egendom icke ästadkommas af en förnuftig man: och jag får fräga om
Riket i oeconomistl afseende lidit nägon stada genom FideiCvmrmffstiflelser?
Om icke dylika egendomar arv lä wäi stöttesom andra?
I intet land finnas sä mänga och »rora Fidei» Comrmsier som t England; och detta land örmerträffar likwäl olla andra t werklig förmögenhet, i fruktbarhet och i ett wäi inräktadt äkerbruk.
"Hans bemödanden gä derpä ut att fördubbla "afkvmsterna lill förment förmän för de frän "egendomen uteslutne, till mehn för jordens nytttt "ga odling, förbättring och deraf beroende styrka."
Om man ej will supponera att alla FideiCommisi-innehasware stola wara och blisma de mast etaka mrnmstor; lä lär jag fräga om de kunna fördubbla egendomars afkastning, utan all med det samma förbättra och upphjelpa fielfwa egendomen?
Jag kwiflar derpä, och denna omständighet med, förer fa edes en dubbel nytta: be utesiukne oarnens sörmän och egendomens förbättring, , stället för den stada som förmodats deraf blifwa en följd.
"Man har för ewardeliga tider föreikrifwlt "Lagar för egendomars förwailning och begagnande utan afseende att genom kiders förändrade "stick, silke inrättningar för egendomens jörmänli"ga hä>d, och Samhällets bästa dlrjwit hinderlig-."
Till förekommande as besia olägenheter har Lagutskottet sjelf t fikt Betänkande rörande dispensers - 4ZO Den 9 Januari?. sers meddelande i FidciEommitz-Författnmgar, föreslagit de kraftigaste ulwägar — Likwäl kan jag för min enskilta del icke till alla delar mcdgifwa den litsträcknlng af rättigheten för Högsta Makten alt upphäswa eller förändra FideiCommih-Förfaltnmgar, hwartill Utskottets förslag ignes söranleda.
Enligt min tanka, bör Högsta Matren endast äga rätt, att jemka och modifiera dylika Författningar, VM deruti finnes motsägelser och orimligheter, som äro skadliga fä wäl för fjelswa inrättningen som för det Allmänna bästa.
"En FideiEommistarie skiljes frän askomstens "begagnande utan att Borgenärerne ändock erhälla "hwad dem tillkomma."
Utom det hwar och en försigtig man i förlitande vä en FideiCommist innehafwares förmögenhet, icke lemnar honom mera Credit, än hans anwändbara tillgängar synes medgifwa, kon lag ej finna det en FideiCommistarieö Borgenärer i hans lifstid äro mera waniottade än andras, dä de äga att godtgöra sina fordringar af hans merendels betydliga inkomster; ty delägare i en Cvncurs lä sällan pä en gäng ur hela beloppet af deras fordringar utan fä nöja sig med wista procent.
De af Utskottet för öfrigt uppsökte händelser k>f vrimliga och skadliga Melfer, bewlsa intet annat an att wista belvnnerljga hufwuden funnits i werlden och att de äfwrn hädanefter ssola finnas z men det bör alltid, som jag förut hatt äran nämna/ bero af Styrelsen, att hindra de skadliga werkningar som kunna uppkomma genom Stiftelser och inrättningar af desta befimnerliga hufwuden. hwar - Den y Januari'!.
4Z l hwarsörukan dylika särssildta mitzbruk, lvm kunna förekomma, icke döra giswa anledning kill inskränk, nmg uti en fri Medborgares fria dispositionö-rält för framtiden öfwer dest förwärsda egendom.
Slutligen anförcs:
"att enssiltas frihet att "ändra Arfs» och ÄganderättsLagarne för till"kommande rider, icke kan slä tillsammans med "Riksens Ständers, wid denna Riksdag tagne Be"siut om frihet för en hwar att all slags ford ge"nom Laga säng förwärswa samt att samma sri"het äsyftar att göra wär allmänna
Lag onyttig "i deh wigtigaste delar, vä) i stället för tydliga La, "gar som kunna förbätttae, anstifta specielle Förordnanden för särssildta gods, hwilka ehuru orim, "liga och otydligt, ja äswen vläslize de ock kunna "wara> likwäl göra anspräk pä en waraklighet, som "icke en gäng sör wära Grundlagar enligt Rege"ringsFormen funnits nödwändig."
Det Riksens Ständers beslut som här äberopas har olidlig haft annat ändomäl, än att hwar Swensk man ssall äga sörwärfwa jord as hwad natur som häldst; det will säga,M ägandet ok privilegierad jord, icke ssall wara nägon särskilt Elak af Medborgare sörbehällen- — Hwarje In, diwidus frihet att disponera om sin förwärfda egendom mäste wäl icke motsäga detta beslut; sä mvcket mindre som hwar och en kan stifta FldeiCommitzer och denna rättighet är för alla öppen.
— Om Ridderssapet och Adelns medgiswande att, all jord af hwad natur som hälst ssall fä ägas af hwar Swensk man, ssall föranleda och grundläg, ga sädane projecker som detta; sa fruktar jag Ridderssopet och Adeln nästan snart skulle fa skäl atk ängra detta utan twifwrl pä billighet grundade medgifwayde.
Alt 4Z2 Dm 9 Januaril, Alt Speciella Förordnanden sättas i bredd med Lagar/ lvm direcle röra det allmänna och med Grund.Iagarne, hode jag icke wäntat.
Förhällandek med speciella Förordnanden kan glldrig bil det samma/ skilnaden mätte wara densamma som emel» lan en Jndirridu 06) Staten.
Sedan jog nu sökt wisa, att de grunder pä hwilka t sragawarande
Lagförändnng är fotad icke äro sä aldeles gällande utan endast innefatta suppositioner vm onda anlag hoö menniffan, om sällan inträffande mchbruk, sär jag tillika anmärka, alt om man för framtiden e» sär bestämma wlllkorcn tvid donationer as sörwärfd egendom, uppstär derigenom eit hli der för den ädle menniskowännen, ail medelst stiftelser a-s pic>8 useis gagna det Allmänna och understödja den lidande menstligheten; tv det blef vtwifeloktigt stridande emot meningen af detta stadgande och en aswikelse frän principen att i hwad astcende som hälst för ewärdeliga tider kunna be» stämma willkoren för en donation.
Man skulle kunna anföra änuu flera skäl emot denna Lag-förändring; meri jag will stuta med, att förklara, att jogförmin del/alistr den hittills gällandeTe» staments, friheten wara eulia med wära ArssLagars Esprlt, och att sä länge oll Testaments-frihet icke är upphäjwen är del em:t all princip alt inskränka och förändra wisa delar deraf; att,dä enligt 8 Cap. l § JordaBalken, 17 Cap. i §.
ÄrtdaBolken, Arswejord icke kan göras till Fidei-Commitz, ej eller intecknad jord, somt enligt 2 Copist.
JordaBolken 17 Capitl. 2 § 2lrtdaBa!ken tädan jord eiler löst gods, sou, i Trstators hand för wederlog hästar icke sä kan disponeras, samt Högsta Måklén äger förekomma följderna alfksdliga och orimliga stiftelser, synes alia an - Den 9 Ianuarfi.
4zz anledningar till m.tzbruk wara halna vä) icke näs grc, stal sig förete till upphäswallde a! rättigheten att stltta Fidei-Lommister eller andra dylika tnrätk» magar, af all säd.ui egendom Hörn hlkillls dertii! fäkt onwandas: i-an!edning hwaraf jag ödmjukast sär hemställa alt Lagens rum, hwari ändring bilf» wik föri st gen, mäbldehällas, och art Herr Grefwe» och Landtmarstaiken behagade göra proposition till alstag a UkikLtttis
Betänkande r hela dest widd. L. 6. lvOibllela.
Herr uppläste derefter för sitt egen de! följande:
Ää LagU:ssoktel6 Betänkande angäende den rättighetens upphälwande att göra FideiCommcher nu till granffsimg sörehaftves, torde det tillätas mia akt Uremot framställa nägra anmärkningar.
Utskottet hsr kill gru^ d för sitt Betänkande först anrag:r, att en oinstcänkt frihet r d-sposilionS räktm öfwer ens egrndsm, > synnerhet den, akt elter sin död gälla! de laga? sörestrilwa, icke är nägot wäsendtekig; i ägande rätten, för det ans dra ott en mängd inrättade FcheiLvnmutz stiftelser warit till deras m ohäll orimlige och till veras ' följder ffadlkge, samt för det tredje, otc en oinskränkt sichel för enskiite, att ch dra Arfs- och Agande-rärtsLaaarne för killlom.n?ande tider, icke kan stä tillsammans med dek af Rckst-nS S änder wid denna Riksdag kaana beslut om frihet för en> hwar akt all staos jord genom Laga säng fökwmfwa; lamt arr lörstnämnbc fnste; K yster akt göra wär Allmänna Lag onyttig t dest wigugaste delar, och l stället för tydelig» Lagar, fem ^ständigt kun Ridd. och ?io. prod.
5 B. för 47 ^ 4Z4 Den 9 Januari!- na förbättras och fullkomnas, anskaffa specielle förordnanden för särskilda gods, hwilka, ehuru oruniige och otydlige, ja äswen vläslige de ock kunna waraj, likwä! göra anspräk pä en warakrighet, som icke en gäng för wära GrundLagar, enligt nu gällande RegeringsForm, funnits nvdwändig.
Hwad nu forst widlvmmer
Utffottets yttrade tanka om ägande rätten, fä ii stämmer jag fullkomligt deruti, an säker besittning och åtnjutande af hwad man redeligen sörwäifwat, ar det enda, som frän ägande rätten är alldeles oskiljaktigt, men när en ägare, enligt hwad Utskottet jemwäl medgiswik, till befordrande af flit, hushällning och medborgerliga tänkesätt har makt att dels genom aftal lill andra uppläta sin rätt, dels alt genom testamente utnämna sin efterträdare, fynes mig rättigheten att genom FideiCommih-lörfattnina förordna om fia egendom för ewärveliga tider, böra pä enahanda grund samma ägare tillkomma.
Om man noga betraktar naturen och beskaffenheten afenFideiCommitz-förfaktning, torde man lätteligen finna ben wara ett ämne alldeles lika testamenten, endast deruti, mä hända, skiljaktigt, att det har ett annat namn och innefattar stadgande för obestämd lid urräknsdt.
Sä länge alitsa den i allmänna Lagen grundade rättighet, ott göra testamenten, till sin kraft och werkan bidebälles, anser jag för min del rättigheten att göra Fideli ommcher böra njura samma helgd 06) orubbad dlbehälles.
Beträffande der näst de as Utskottet cnsörde ätskillige händelser, dä FideiCommch-stistelfer warit orimlige och skadlige, fä kror lag l/ka med Utskottet, att sädane händelser understundom inträffat, men kan aldrig derutaf härleda nägvn grund till FibriConimitz-rämghetens full - Den 9 Januarki. 4Z5 fullkomliga upphäswaude.
Hwarjr iak, bwarje inrättning, den ma wara ganska nyttig och gagnelig, kan mitzbrukaö, kan möiligtwis föranleda till stadttaa fö!,der; men bör den wäl derför dortstaffas? Wär Lag gifwrc owedersägeligen anledning till mitzdruk och afwikelser, hwilka, derest Lagen icke funnes ej hetter agde rum, men kan och bör wäl liägon billig anledning till Lagens fullkomliga upphäswaude härutaf hämtas?
De Fch-iEommiff inrättningar, hwilka antingen finnas omöjlige att »verkställa eller ock, i händelse de werkstäldes, befumws stadlige, böra derföre undergå förändring och jemkning, men rättigheten akt göra FdeiCvmmitzcr bör såsom nyttig bibehållas- > Utskottets förmodan , att
FideiCommi§,stih telser aro hmderlixe för jordens hä d, egendomars förbättring och samhällets bästa, anser jag leke wara rlglig.
Ehuru hwarjr Swensk Medborgare nu mera äger att genom Laga fäng förwärfwa jord af hwad natur som häldst, torde detta likwäl lika litet kunna utsträckas till de redan under FiderLomnnh-nakur »varande egendomar, som det ej hetter skäligen bör kunna förminska elier ligga i wägen för FrdeiCommitz-rattighetens framtida bibehållande.
Slutligen om rättigheten att göra FideiCommifier nu skulle upphäfwaS, mäste man äfwen förbjuda att hädanefter sä pios ulus göra nägra stiftelser , hwiiket ater en hwar lätteligen lärer finna skulle sakna a lt nyttigt och redbart ändamäl samt wara gansta skadligt. Wi - Dett y Jarman';'.
Widare talade Herr mundteligen att han ej cmsäge inrättningen af FideiEomrrister wara strida,,de mot bcsttlnings-räucls af fast egendom Lika med Herr Xo.bii.b begärde han stuten ligen det Herr Greiwen och Landtmorssaikett töctttö göra proposition till csstag af LagUlskotrrtö Betänkande.
Friherre 8,sö! von kkoMoin : uppläste till Prorocoilct följande:
Bland de större olyckor, som kunna drabba ett Land, räknas med srål täta förändring >r l Lagariie, ägande rällen fa wä! fom perfvniiga säkerheten, de twcnne förnämsta pelarne ! ert fritt samhälle, rubbas dertgenom, hell och häUrt.
Lika fä säkert
Let är, att öswcnvgelsen, det l)wad man Lagligen fölwä'ftv.?r star till egen fr» disposition, Utan att nägon magt kari upphäfrra sig kill förmyndare derönrer, eiler efter behag söreffriswa, huru man skall ana-ända det man med egen stik och möda förwärswat, länder till befordran af moustne, och följaktligen ni! sä wä! enskilt som allmänt walz lika sä säkert qwäjwer motsasten gil äyäga ril!
Landets förbättring, ty man ftuklar 6'k e-t enda peiinedrag kan förändra afsigten med olli beg öc-ande.
En sädan ssadeiig werkau kan upp» hästvadet as FldciComm'sters inrätta,,de hasma; te ffä! tom anföras kil! beims om skadelighcten of denna inrättning äro bygde dels pä origtiga supposikioner de'S pä moraliska och politiska detrokie!» ser, som ^3 oförmärkt leda derhän, att man stute» Iigkl, kommer till ett Spartanijkt systemr der ingen ägande räli ggfs utan allt w),r jämmerlamr.
De ocigliga iupposiliomr anmärkes pästäendet art Den y Januaris. 4Z7 FideiCommister brimma lämre stokke än annan egendom; V!N ett eller owiat exempel kail I.ppwilgs, sä är likmä'. icke afgjordt, om sädaut härrör os eaendomenö muur, eller ägarens okunmol-er; okt Fldei^.ommchec deremot med ali four förbättras, cmbeiie-os m. m. dervä gifwas mängiulld'g-« benus: om lörra inkastet wore grundqdt bleuvr en följd d--r<n, att otia arrenden more högst stadliga, ännu stadligare ari dorctem->a si,, jord kitt and 06 brukande, emot dagswe^ken, äi dtlia-ui borde ingen fä äga mera jord än han sief kunde med eget solk b'U'a.
S<dan man ommir m längt, att rättigheten lill iörwärswaad-?
al fast egendom ware inskränkt, ginge ma» enligt sunma grundsatser widare att färestklfwa . u u stor fö mögenhet e» h v^r borde fa äga, och ståtligen art lia stulle hcr lika, och dervä kan hända att Staten stu-e ha abr; Suspssttlösen torde gä för wida, till sörstvaran, det deras kan latu annat antoris än art tädant händt förr i weridén- I moralistt Mende föregts, wee, att det är en orällwiw, att det ena damer tär allt, det andra intet; men Testamenrs-rättigheten är at den natur att gilwaren äger sjelf p ö wa hwilket han 0-ser wara rätt ell r orälk, emedan förord och willtor äro « ckll> ashmidllngar guiom L-gen auloriserade, och den räktwisaste
Lag, som ännu är gMen ar den, alt förord bryter L g- Skulle Styrande eller Lagstifta de Måklén ingä i d kallie vm ywarje enskilt mans hushällning och »r-stränka dest frig wista, sä kunde ock ä »öresttiswaS aktman ock med warm hand singe girwa der ena barnet mer än det andra, icke kfwa öswerfl'diyare, än att man kunde lemna sina estrrkommande ett nr ständigt ars, mycket annat alt iörtiga, hwari» gknvm man synbarlig-n ställe komma unter Domarens och Embetsmanneuö Föu-'m deist -p, aa;6 4§8 Den 9 Januarii. hwars walde kraftigast befordras genom mssranknmgar och derxä följande rättighet lii! diepenser, deremot sär man wät mcdgifwa akt dä en Cosmopolil ingen warm tänsta äger lör Fäderneslan, ber, eller det land han, bor uti, utan blott ränker pä sin egen perion, hwar han mär bäst dit stöttar han, ser han sitt land r sara, längt strän att medwerka kil! d st räddning, öfwcrgifwer han btt genast ock stöndar undan stormen.
Sä är FideiCommissarie» juft motsatsen as CosmopolikLa, och l samma grad gagnelig siw Fosterlandet, lvm den sednare ogagnelig; hus interesse är sä nära förenar med Statens, att betz olycka ar hans under, räng, hwarsvre, vm han annars icke är slagen med blindhet, ingen uppoffring anses sör stor, för att frälsa Skaten frän undergång.
Utom dest är menffiiga lynnet sä beffaffal, och delta är en lycka, ly derigenom lrsw'S industrien, att man finner laugt mera interesse deruti att wara arbetsam och pä ett för landet gagne.igt sätt uppoffra sin tid, med äsido äktande af egen beqwämlighet, dä man förutser alt hwab man törwärswar skal! komma ens posteriket lil! godo och den lankan icke fär äga rum, att kan hända, detta allt en gäng kommer i främmande händer och deras efterkommande fä se derpä.
Hwilkcn stor politik är ber icke alt kunna fä förena eistk>>ta intresset med landets, att man liksom leswer ulöiwer sin tid, lesrver i sina efterkommande, och för sitt namns stol! r framtiden, sjelf spar onödig njutning l detta lifwet, dä den som saknar denna wäck-lse blott tänker pä sin egen warelse, och huru Iltkllden j wällust ost) maklighet mä kunna tillbringas, fläkt intet bekymrande sig, om de som efrerleswa, hwars öde är honom en indifferent sak.
Orsaken till detta lands ännu ringa Culkur samt wan - Den 9 Januari!. 4^9 wanwärd, sn wäl om ssogar som mycket önnar, torde lii! en stor del härröra as denna unga om, tanka för efterweildens gagn och nytta, som ännu ar ert hufwudfei yos Nationel,, och skall alltid förblifwa det, om man ej kan bnnga E prilen der, hän, att sörja llkaiä mycket för sin posteritel som iör sig sjelf, hwilket man förgafmes wäutar, utom den kraft blodsbandet gifwer.
Den generela regeln, att en sak derföre rckc ar skadlig, att misibru? inritat sig, gäller ock här, asssaff i derföre mihdruken, ech s^,, ken blir god.
Derföre torde wara nödwändigt, att Högsta styrande Makten först confirmerade en FidetEommitzttnrgttiitng, innan den more gällande, derigenom kunde undwlkas att willtor stridande emot allmän