Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Voteringen börjades klockan en qvart till g e. m.; och befunnos vid dess s lut kl. 9 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 37.
Nej — 44* I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln bifallit Herr Hjertås i contra-propositionen intagne förslag. 4-'0
Att den i BancoDisconten ans/agna särskilda fond af 500,000 Rulr för län pä Adier och Documenter, utan omsättning _, må med upplåningsfonden sammanslås och disponeras efter enahanda grunder, sorn för de upplånade medlen blifva gällande.
Vi komma nu lill det moment, der fråga blifver orri bildande af en reservfond; och då flere yttrat farhågor för hela denna låneanstalt, anser jag mig ,06 Den 4 December e. t». skyldig instämma i Herr Lefröns förslag, att göra den ifrågavarande särskilda fonden till reservfond.
Jag anhåller derföre, att de i Utskottets förslag förekommande orden: må med upplömingsfonden sammanslås och disponeras efter enahanda grunder, sorn för de upplånade medlen blifva gällande j måtte utbytas mot följande: må med upplåningsfonden sammanslås och såsom reservfond framdeles disponerasj hvilket vill säga, att om någon gång i denna
Discontrörelse på 3 millioner, det genom starkare uttagning skulle hända, att ett par hundra tusende
R:dr en vecka fattades för rörelsens jemna gång, man då ägde anlita reservfonden, intilldess tillräckliga medel hunnit inflyta.
Jag anhåller vördsamt om proposition å den förändring jag nu föreslagit.
Jag vill endast taga mig friheten nämna, att enligt officiel, uti ProtocollsUfdrag från BorgareStåndet ankommen, underrättelse, detta Stånd, jemte afslag å liela HandelsDisconten, beslutat, att den särskilda fonden af 5oo,ooo R:dr fortfarande skall vara att tillgå för beläning af publika papper; och ehuru från PresteStåndet något ProtocollsUtdrag ännu icke lärer hafva ankommit, tror jag mig med visshet veta, att äfven detta Stånd afslagit Utskottets förslag, och bestämt, att den särskilda fonden för lån på publika pap - Den 4 December e. m. 107 per oförryckt skall förblifva till sitt förra ändamål.
För min del bar jas; likväl ingenting deremot, att denna särskilda fond förenas med upplåningsfonden; men i afseende på det sätt Ulskottet föreslagit för belåning af Actier och publika Documenter, anhåller jag få visa obilligheten och orättvisan deraf, då vi framdeles komma till den punkt bland utlånings vil koren, sorn derom handlar; för närvarande hör den saken icke lill ämnet.
Min afsigt har nu endast varit, att till Herr Hjerta hemställa, om man icke, genom den särskilda fondens förvandling till reservfond, i sjelfva verket förminskar lånecapitalet från 3 million ner till 2f.
Frågan handlar här om tvänne särskilda saker, nemligen dels om en tillökning uti de förut bestämda 3 millioner med den halfva million, som hittills varit anslagen för lån på Actier och Documenter, och dels om bildandet af en reservfond.
Lika med Herr Hjerta finnér jag visserligen att en Bank, som upplånar å vista, behöfver alltid äga en cassabebållning för inträffande starkare penninguttagningar, men deremot finner jag ingen nödvändighet af ständiga cassabehållningar vid en Låninrättning, grundad på Obligationer, som äro ställde på två månaders uppsägning; ty under det uppsägningstiden förflyter, kan Banken alltid hinna insamla så 158 Den 4 December e. m. mycket, som erfordras.
Det är således blott för Bankens upplåning å vista, som eu reservfond behöfves; men då genom det beslut, som på förmiddagen blef taget, intet bestämdt förhållande blifvit faststäldt mellan de tvänne olika upplåningssätten, skall det kunna bända, att ganska litet blifver upptaget på Afskrifnings-räkningen, och nästan alltsammans mot Obligationer, eller, ock tvärtom.
Jag anser det derföre vara orimligt, att bestämma reservfonden i visst siffertal, utan tror, att den bör bestämmas i visst förhållande till Bankens skulder å vista, på sådant sätt, att ett visst maximum fastställes, som alltid bör hållas inne, likväl med rättighet för BancoStyrelsen att minska detta maximum, då uttagningarne äro få och ske till ringa belopp.
För min del skulle jag tro, att en tredjedel af skulden ä vista vore i detta afseende lagom; ty då BancoStyrelsen innehåller *:del af de medel, som upplånas h procent, blifver Bankens vinst derpå lika stor som på de medel, hvilka mot 3 procent upplånas, och åter till fullo utlånas; och i händelse fulla tredjedelen icke behöfver innehållas, blifver Bankens vinst på det förra upplåningssättet i alla fall till och med större, än på det senare.
Jag anhåller derföre om den proposition, att den cassabehållning, som alltid skall i reserv innehållas, må bestämmas till högst f:del af de skulder, som skola betalas å vista, men med rättighet för Banco - Den 4 December e. m.
Styrelsen, att efter omständigheterna minska detta maximum.
I anledning af Herr Thams yttrande om Preste- och BorgareStåndens beslut, vill jag blott erinra, att om, såsom jag hoppas, Ridderskapet och Adeln icke bifaller Utskottets förslag om belåning af inrikes vexlar, skall troligtvis BorgareStåndet i flere fall komma att jemka sig efter Ridderskapets och Adelns beslut rörande ifrågavarande HandelsDiscont.
Hvad åter nu angår den särskilda fonden för beläning af publika papper, och dispositionen deraf, så är det visserligen nödvändigt, då man börjar en ny rörelse, att hafva en reservfond, i synnerhet för vexlingen på Afskrifnings-räkningen.
Deremot kan jag ej dela Herr von Troils mening, att -f-rdel af de upp,lånade medlen å vista skulle innehållas outlånt, hvilket efter min tanka innebär en för Banken högst menlig och vådlig princip.
Banken bör aldrig upplåna mer, än hvad den åter utlånar, med beräkning af sådane betalningsterminer, att alltid tillräcklige summor inflyta till betäckande af Bankens egna utgifter; och det kan ej blifva svårt för BancoStyrelsen att beräkna, huru mycket erfordras för vexliugen på dagen, och att derefter bestämma både upplåningen och utlåningen, så att Bankens functioner aldrig afstanna.
Skulle deremot |:del af den upp - i6o Den 4 December e. m. lånta summaa alltid innehållas, skulle deraf uppkomma en förlust på räntan, hvars menliga verkan ej ersättes genom någon fördel.
— Hvad åter beträffar farhågan, att rörelsecapitalet skall minskas med de 5oo,oöo H:dr, hvilka skulle såsom grundfond användas, så är denna farhåga så vida rigtig, alt reservfonden till en början ej får utgå; ty det är naturligt, att innan den bestämda summan af 3 millioner hunnit till fullo upplånas, och åter utlånas med någorlunda jemnt fördelade betalningsterminer, skola fluetuationer i rörelsen äga rum, för hvilka en reservfond erfordras.
Först sedan den nya rörelsen hunnit stadga sig och uppgått till det skick, dervid den är ämnad att förblifva, kan man utan farhåga låta hela summan gå i omlopp; men intilldess är det angeläget att hafva en reservfond, så vida man ej vill skapa farhågor, och vid en blifvande
Piiksdag bilda opinioner emot en inrättning, som måste blifva nyttig för Banken.
Jag tillstyrker på dessa skäl bifall å Herr Hjertås förslag, att den särskilda fonden af 5oo,ooo R:dr må med upplåningsfonden sammanslås och såsom reservfond disponeras.
Min mening Ilar icke varit, att undandraga lånerörelsen på allmänna papper den rättighet den hittills haft att blifva tillfredsställd, och jag yrkar derföre - Den 4 December e. m. i6r före ingalunda, att de för delta ändamål hittills anslagne 5oo,ooo R:dr ju icke äfven hädanefter dertill må användas, i händelse den nya lånerörelsen -ej kommer lill stadga, hvilket väl är möjligt, ehuru icke probabelt.
Men om den nya rörelsen kommer till stadga och verkställighet, har jag ansett det nödvändigt, att en reservfond finnes, icke för utlåningens jemna gång, såsom man här velat antyda, utan för att göra tete mot invexlingen, i händelse insättning och uttagning icke hålla hvarandra i jemnvigt.
Det är under sådana vilkor jag önskar, att den ifrågavarande fonden af 5oo,ooo R:dr mätte anslås till reservfond, och att Ranken sjelf i den nya lånerörelsen besörjer publika pappers beläning.
Med den förändring den nu ifrågavarande rörelsen fått, hvarigenom den kan blifva stäld helt och hållit a vista, torde det vara nödvändigt, alt i och för densamma disponera en reservfond, enär jag ännu ej hört öppet uttalas, att man skulle tillåta YexelBanken i och för ändamålet fabricera nya sedlar.
Då man erinrar sig, alt de för FilialDisconterne bestämde creditiver voro otillräcklige; att Götha CanalDisCont hade ett creditif af i,5oo,ooo R:dr, med en utlåning af ej mera än mellan 6 å 7 millioner; och 5a H. 11 16a De n 4 December e. m. en sådan cassa ej var tillräcklig’, torde en reservfond behof vas.
Herr von Troils förslag synes väl innebära en större fond, men då han bestämt ett maximum af en tredjedel, och ingen gräns för minimum, anser jag, alt han lemnat för mycket åt ett tillfälligt beslut inom Fullmägtige, hvilket kan bero på en enda löst; och jag finner således deruti mindre garanti än uti Herr Lefrens af Herr Hjerta upptagne förslag, å hvilket senare jag tillstyrker bifall.
Hvad angår Friherre Cederströms yttrade förmodan att BorgareStåndet skall med oss instämma, så önskar jag, att detta hans förtroende nu måtte slå bättre ut, än vid ett föregående tillfälle.
Äfven min mening har varit, att reservfonden ej skulle användas för utlåningens underhållande i sin jemna gång, utan för att göra tete mot vexlingen, och mitt förslag skiljer sig således från Herr Lefrens endast deruti, att jag, i stället för en viss siffra, önskar reservfondens bestämmande, i visst förhållande till Afskrifnings-räkningen.
Cederström har sagt det vara oklokt, alt låta Banken upplåna mera, än hvad den åter utlånar; men här bör icke vara fråga om ord , utan; om sak.
Ty äfven Herr Hjerta har medgifvit, att en viss del af totalsumman, 3| millioner, bör förblifva oullånt i reserv, och frågan är således en - Den 4 December e. m. j65 dast, lill hvad belopp reservfonden bör bestämmas.
Om upplåningen ovilkorligen skulle ske till hälften på Afskrifnings-räkning, och till andra hälften mot Obligationer, skulle Herr Hjertås och mitt förslag vara alldeles öfverensstämmande; men om Afskrifnings-räkningen blifver mindre, skulle, enligt mitt förslag, en mindre reservfond behöfvas, och tvärtom i fall Afskrifnings-räkningen blef större, än Obligations-räkningen.
Hvad åter beträffar Bankens förlust på räntan, som Friherre Cederström jemväl omtalat, så får jag upprepa, livad jag nyss nämnde, nemligen att Bankens vinst blifver lika stor, om den upplånar å 2 procent och innehåller -f-:del outlånt, som i händelse den upplånar å 3 procent och åter utlånar alltsammans.
Jag tror visserligen äfven för min del, att f:dels cassabehållning under vanliga förhållanden är alltför stor, och jag har derföre velat lemna BancoStyrelsen rättighet att minska den, i fall sådant låter sig göra; men å andra sidan kunna sådana conjuncturer inträffa, att man kan förese, det stora ultagliingar på Afskrifnings-räkningen skola äga rum, och BancoStyrelsen bör för sådana fall hafva fria händer, att i tid minska utlåningen, till dess den samlat en cassabehållning till det bestämda maximum.
Efter öfvervägande af: de framställningar Herr Lefre'n, Friherre 5a IL 11* 164 Den 4 December e. m.
Cederström och Herr Hjerta gjort, förenar jag mig med deni i anhållan om proposition å Herr Hjertås förslag, hvarigenom, om det vinner pluralitetens bifall, jag förmodar, alt Herr von Troils förslag kommer att anses förfallet.
Jag tror mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att frågan nu är, huru man skall röra sig med en fond, sorn redan existerar.
För belåning af publika papper finnes redan en fond anslagen, hvilken sedan 1828 års Riksdag varit bestämd till 5 00,000 R:dr, ehuru den högst blifvit begagnad till ett belopp af 325,000, och stundom varit nere ända till 175,000 R:dr.
Häraf synes således, att behållningar på denna fond finnas, som kunna användas, men också å andra sidan, alt fonden redan till en del blifvit använd; och nu frågas, om denna fond skall indragas, och publika papper belånas endast på upplåningsfonden?
Hvartill svaras:
Ty om ingen upplåning kommer att existera, eller de upplånta penningarne åter blifva uppsagde, skulle publika papper blifva ulan den lånerätt de hittills haft.
Första ändamålet bör således vara, att tillse det publika papper, i hvilket fall som helst, ej förlora sin lånerätt; och i andra rummet har man alt så tillställa, att man, med tillijelp af denna fond, kan hålla upplåning och utlåning i det skick denna rö - Den 4 December e. tn. i65 reise bör vara, det vill säga, i en jemn gång.
Jag vet således icke, hvarföre man vill göra någon skillnad imellan räkningen å vista, och den, som är släld på uppsägning; ty det är endast röselsen sjelf, som kommer att afgöra, för hvilkendera räkningen reservfonden kan behöfvas.
I BancoDisconten hafva vi alltid, för att ej behöfva göra någon minskning eller inskränkning i utlåningen, hjelpt oss med lån för dagen af räntor, som insättas i YexelBanken; och deraf kan man se fördelarne att äga en reservfond af 5oo,ooo R:dr.
På det ingen stockning i rörelsen må äga rum, i händelse utlåningen för en vecka icke skulle inbringa så mycket, som erfordras för dess underhållande och för Bankens egna utbetalningar, anlitar BancoStyrelsen reservfonden blott intilldess att tillräckliga medel hunnit insamlas.
Jag kan således ej finna annat, än att för att vinna det dubbla ändamålet att underhålla rörelsens jem^ na gång, och i hvilket fall som helst bibehållla publika papperen vid den lånerält de hittills haft, man bör säga, att den särskilda fonden af 5oo,ooo R:dr skall med upplåningsfonden sammanslås och såsom reservfond disponeras.
I anledning af Herr von Troils förslag, deruti han begär, att reservfonden må bestämmas uti en viss proportion till afskrifnings-uäkningen, samt i66 Den 4 December e. m. dertill föreslår en tredjedel, anhåller jag, att den värde Ledamoten snarare till reservfond må antaga -frdd af totalsumman 3| millioner.
Hvad åter beträffar den calcul, att Banken vinner lika mycket, då den utlånar |:delar af den upplånade summan å 2 procent, som genom utlåning af alltsammans med en ränta å 3 procent, så faller sådant af sig sjelf; men jag har önskat, att all Bankens upplåning skulle ske mot 2 procent, och jag finner intet skäl, hvarföre Banken skulle afstå den större vinsten, som kan erhållas på de till lägre procent upplånte summor.
I allt fall om Ridderskapet och Adeln, för den händelse att uttagningarne ur Banken blifva häftiga, vill bibehålla Bankens säkerhet tillika med upprätthållandet af elt system, som otvifvelaktigt i längden skall bära sig, ehuru det i början kan väcka oro, så hemställer jag, om icke för att undvika alla olägenheter, det vore välbetänkt att besluta en reservfond af de 5oo,ooo R:dr, som redan finnas, helst de publika papperen i stället få belåningsrätt i den nya Discont-inrättiiingen.
Våra publika papper äro dessutom till summor och värden så obetydliga, att blott få personer kunna draga fördel af den ifrågavarande fonden, på sätt den hittills varit disponerad.
Jag hoppas derföre, så väl på grund af detta allmänt kända skäl, som till följd af behofvet att äga en reservfond för den nya rörelsen, att Den 4 December e. m.
167 den särskilda fondens användande, på sätt liär blifvit föreslagit, skall vinna Ridderskapets och Adelns bifall.
Herr von Troil: Friherre
Cederström bar tillstyrkt den förändring i mitt förslag, att, i stället för reservfondens bestämmande till yidel af Bankens skuld å vista, ^:del af hela tillgången måtte antagas.
Jag skulle ock ingå på denna förändring, om jag vore öfvertygad, alt bela den bestämda summan af 3 millioner verkeligen kommer att inflyta, och att hälften deraf kommer att insättas på hvardera räkningen.
Men nu kan det bända, att ganska litet kommar att ingå på Afskrifnings-räkningen, till exempal endast | million, och då skulle, enligt Friherre Cederströms förslag, reservfonden komma att blifva lika stor med hela Afskrifnings-räkningen.
Herr Hjerta har betraktat saken i synnerhet med afseende på publika papperens belåningsrätt, och ansett de ifrågavarande 5oo,ooo R:dr äfven hädanefter böra utgöra fond för särskild utlåning på publika papper.
Detta är emedlertid icke öfverensstämmande med ordalydelsen af Utskottets förslag, der det heter, att denna fond bör sammanslås med upplåningsfonden och disponeras efter enahanda grunder, som för de upplånade medlen blifva gällande; och om endast det öfverskott af fonden, som icke ålgar till publika pap - i68 Den 4 December e. m. perens belåning, skall användas till reservfond för upplåningsrörelsen, skulle reservfonden komma att bero af helt annat, än den upplånade summans belopp, hvilket jag ingalunda kan tillstyrka.
Om tillgången på iåneansökningar mot hypothek af publika papper blefve stor, skulle hela fonden kunua medtagas och alldeles ingen reservfond finnas.
Jag kan således ej afstå ifrån min mening, att reservfonden ej bör bestämmas till viss siffra, och fortfar att tro, det f:del af Bankens skuld å vista är det lämpligaste.
Jag skulle förmoda, att då jag föreslagit begagnandet af de ordalag: ”att den särskilda fonden skall såsom ”reservfond disponeras ” det ej bör komma i fråga, att fonden endast skulle afsättas och ligga oanvänd; och när det heter, att denna fond skall med upplåningsfonden sammanslåsj bör det ock vara fatlligt, huru härmed kommer att förhålla sig; blifvande det BaneoUtskottels sak att sedermera i Reglementet föreslå detaillerna, hvarmed vi här onödigtvis sysselsätta oss.
Alt afsätta -frdel af en fond, som man upptager för att utskicka i rörelsen, synes mig våra en ganska origtig method, och det förekommer mig såsom en besynnerlig motsägelse att säga, det en proportion af 5 till 8 är tillräcklig för Bankens räntelösa sedlar, men afsätta f:del för hvad Herrarne Den 4 December e. in. 169 så ofta kallat räntebärande sedlar.
Jag frågar, hvarest man väl anser behöfligt, att hålla en f:dels fond för räntebärande papper?
Det är icke möjligt, utan att tänka sig ett förstördt penningeyerk i saknad af all credit.
Herr von Troils yttrande, att ett visst förhållande mellan reservfonden och Bankens Afskrifnings-räkliing alltid bör finnas, synes mig väl grundadt; men jag tror, att den värde ledamoten misstagit sig, då han ansett detta förhållande böra bestämmas såsom ett maximum för Reservfonden.
För min del tror jag, att proportionen bör tvärtom fastställas såsom ett minimum; emedan BancoFullmägtige eljest kunde låta reservfonden helt och hållit medtagas.
Herr Hjertås förslag, att de ifrågavarande 5oo,ooo R:dr skulle blifva en reservfond, lät väl i början ganska bra; ty jag föreställde mig, alt hans mening var, det denna fond skulle innehållas och bevaras, för att vid påkommande behof göra tete emot en häftigare utvexling.
Men sedan jag numera hört, alt Herr Hjerta vill använda denna fond, för att dermed, i brist af andra medel, gå lånsökande tillhanda, kan jag ej annat än protestera emot förslaget, och anhåller att reservfonden må afsättas endast till bestridande af Bankens utbetalningar.
Jag menar härmed icke, att
Den 4 December e. m. liela fonden beständigt skall förblifva liggande; utan lior det vara lämpligast, aLt ett minimum bestämmes, i förhållande till Bankens gjorda upplåningar, i hvilket afseende jag får hemställa, om icke åtminstone i;del af totalsumman alltid borde linnas att tillgå för påkommande större uttagningar.
Herr Hjerta: Sedan Herr Cederschjöld medgifvit, att dessa 5oo,ooo R:dr icke helt och hållit beständigt böra förblifva liggande i Banken, och han således förklarat, att han ej har något deremot, att de åtminstone till en del disponeras, finnér jag Herr Cederschjölds mening till en viss grad öfverensstämmande med min; ty äfven jag har endast önskat medlens användande för utlåningen så vida, att ora för en vecka inkomna låneansökningar fordra mera, än hvad för ögonblicket är att tillgå, reservfonden då må anlitas, intilldess under nästkommande vecka så mycket influtit, att fonden åter kari fyllas.
För öfrigt instämmer jag deruti, att reservfonden bör användas för den händelse, att ett större tillopp af uppsägningar eller uttagningar äger rum, än hvartill Banken för ögonblicket äger tillgång, utan att allt för hastigt uppsäga sina fordringar.
I enlighet med denna åsigt, tror jag, att uti det af mig föreslagna uttryck, att medlen böra såsom reservfond disponerasj ligger just det rätta Den 4 December e. m. 171 tegreppet.
Men hvad jag högeligen mäste testrida, är att något minimum för reservfonden bestämmes; ty ett sådant minimum skulle till intet kunna användas, och jag frågar, hvartill det skulle tjena.
För min del tror jag, att man kommer lättast till målet, om man säger, att de ifrågavarande 5oo,ooo R:dr anslås till reservfond på sådant sätt, att alltid omkring ^:del, minst £:del af hela upplåningssumman, ligger oförräntad i reserv, till bestridande af Bankens hastigare påkommande utbetalningar.
Till följd häraf vill jag ej insistera derpå, alt en half millionskall ligga oförräntad, så länge upplåningen ej öfverstiger 1 eller 2 millioner; men i samma förhållande upplåningen ökas, bör äfven reservfonden ökas, så att alltid åtminstone f:del finnes lagd ad acta; och då hela upplåningsfonden är upptagen och utskickad i rörelsen, bör ock hela reservfonden vara till hands.
Det tyckes ej vara för mycket, att hafva ^:del i cassa; i annat fall ser man blott på de lånhungriges bästa; och till och med för dem skall ingen säkerhet finnas, ty om man icke förutsett och beredt utvägar för Banken att göra tete emot uttagningarna, skall Banken vid hvarje påkommande behof nödgas uppsäga sina fordringar och göra indragningar i rörelsen.
Cederström har vid ett föregående tillfälle riktigt anmärkt, alt l71 Den 4 December e. in. vi äi o barn, som basta ut i verlden på försök; men barnet bör uppfostras lill man, icke qvufvas i sin linda.
Det synes förundransvärdt, att discussionen blifver allt besynnerligare, ju längre den fortgår.
Herr Lefren bar sjelf slutat med alt yrka, det fonden skulle blifva lagd ad acta; men den är icke mera reservfond, om den icke är disponibel.
Frågan är här blott, huruvida de 5oo,ooo
R:dr, som för närvarande finnas anslagne till lån på publika papper, i stället må bestämmas till reservfond för bestridandet af den invexling, som är förenad med den Lånerörelse af 3 millioner, hvilken Ridderskapet och Adeln beslutat.
Totalsumman blifver således 3 millioner 5oo,ooo R:dr, hvaraf den ifrågavarande reservfonden utgör ^:del; men om Ridderskapet och Adeln vill hafva en reservfond, så måste den kunna användas för anstalten.
Säger man åter, att den alltid skall finnas i kistorne, så vill det säga detsamma, som att ingen reservfond finnes; ty en sådan måste kunna disponeras.
Jag skulle ock tro att meningen bör vara den, att den hittills anslagna fonden för lån på publika papper, hvilka hädanefter få belåningsrätt i den nya Discontlnrättningen, må hållas i reserv, för att, såsom Herr Hjerta sagt, disponeras vid påkommande ögonblickliga behof, antingen till utlåningens underhåll
Den 4 December e. m. lande i sin jemna gång, eller till bestridande af Bankens egna utbetalningar.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll 4-de momentet, med. den förändring Herr Hjerta föreslagit, eller att den i BancoDisconten anslagna särskilda fond af 5 oo,ooo R:dr för lån på A etie r och Documenterj ulan omsättning, må med upplåning sfonden sammanslås j men såsom reservfond disponeras.
Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit den framställde propositionen.
Herr Lefre'n: Jag reserverar mig emot de generella termer, hvari beslutet blifvit fattadt.
Man hade i stället bordt säga, det reservfonden i proportion mot rörelsenskulle hållas ofruktbar, för att göra tete emot Bankens egna utbetalningar.
Jag beklagar innerligen, att jag med min röst bidragit till en utvidgad lånerörelse, då pluraliteten nu nekar, att deråt gifva den nödiga säkerheten.
Jag hemställer vördsammast, om icke Herr Grefven ochLandtMarskalken täckes framställa proposition å t74 Den 4 December e. m. det tillägg till beslutet, att 4:del alltid bör finnas i Banken tillgänglig för bestridandet af dess egna utbetalningar.