Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Jag, uti Nådig Proposition den 6 April sistlidet år, för Eder framställt behofvet, att i vissa delar förändra AnsvarighetsLagarne för Edra Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoret af den 1 Maji 1810 samt AnsvarighetsLagen för Directeurerne vid DisconlContoren i Götheborg och Malmö af den 8 April 1824, och J, såsom svar å berörde Proposition, uti skrifvelse den a5 sistlidne Januarii föreslagit ändring af 3:dje, q:de och io:de §§:ne af AnsvarighetsLagen för Fullmäktige i Banken, samt 5:te, io:de och ii:te §§:ne af den för Fullmäktige i RiksgäldsContoret, äfvensom ändring af 5:te § och införande af en ny § uti AnsvarighetsLagen för Directeurerne uti DiscontContoren, så har Jag, efter Högste Domstolens och StalsRådets hörande, funnit godt att gilla och antaga de sålunda föreslagne ändringarne; och komma, med iakttagande deraf, berörde trenne AnsvarighetsLagar att omtryckas och under denna dag utfärdas.
J håfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse af den 25 sistlidne Januarii, i underdånighet föreslagit, att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen deri i3 Julii 1818, angående handskrifne, på sedelhafvare!! eller ordres ställde inyisnin Den 12 Mars e. m. 377 gars eller så kallade assignationers belopp, må stadgas: ”alt invisningar emellan en”skille personer eller Bolag inom Riket må ”kunna ställas å hvad summa som helst, ”större eller mindre, under dervid fästade ”vilkor: ”Att å en summa af 100 R:dr B:co el”ler derutöfver Invisning får utfärdas, ej 'mindre handskrifven, än tryckt eller graderad: ”Att, då Invisningen å mindre summa ”lyder, densamma måste vara handskrifven: ”Att Invisningen eller Assigijationen ”alltid hör vara ställd lill viss man eller ”ordres, samt att i öfrigt hvad Allmänna ”Lagen och särskilta Författningar föreskrift ”va, rörande så kallade löpande skuldsed"lar, vare sig i afseende på formen för de”ras giltighet, betalningsansvaret eller hvad ”förhållandet vara må, i allt blifver gäldande för dessa slags Invisningar eller As”signationer.
” Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag tagit delta ämne i öfvervägande, och funnit, alt, äfven om skäl må förekomma till någon jemkning i de stadganden, hvilka för närvarande innefattas i 2:ne särskilta Förordningar under den j3 Julii 1818, deraf den ena ovilkorligen förhjuder ulgifvandet af tryckta eller graverade Invisningar, ställde på enskilte personer, och den andra hestämmer vissa inskränkningar uli rättigheten att utgifva 378 Den : 1 Mars e. m. sådane Invisningar handskrifne, följande anmärkningar likväl emot det af Eder nu framställde Förslag äga rum, dels att i den föreslagne Författningen endast namnes uppliäfvande af Kongl. Förordningen angående handskrifna Assignationer, men sjelfva stadgandet skulle i betydlig mån ändra äfven den, som rörer de tryckte och graverade, dels att, efter Förslagets lydelse, Invisningarne aldrig skulle få ställas annorlunda än till viss man eller ordres, således icke till endast viss man; ett förbud, hvartill någon skälig anledning ej synes vara för banden; dels ock slutligen, att uppställningen af Förslaget, då det innehåller, alt, ”i öfrigt hvad Lag ”och Författningar föreskrifva rörande så ”kallade löpande skuldsedlar, äfven i afseende på formen för deras giltighet, skall ”i allt blifva gällande för dessa slags I11- ”visningar eller Assignationer,” icke nog bestämdt utmärker, att för tryckta eller graverade mäste undantagas hvad i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 är anbefaldt derom, att skuldebref, för att anses gällande, böra antingen vara egenhändigt skrifne och undertecknade af ulgifvaren, eller af endera, då flere skrifva dem under, eller ock bestyrkas af 2:ne vittnen, hvilka på en gång varit tillstädes, och af hvilka det ena skall hafva skrifvit skuldebrefvet.
Uppå dessa skäl har jag funnit
Mig icke kunna i Nåder godkänna Edert omförmälta Förslag.
Den u Mars e. ro. 379 Tili underdånig skrifvelse af den 29 sisllidne Januarii, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, bland annat i underdånighet föreslagit, att början af 18 Cap. 1 § Ärfda Balken måtte förändras till följande lydelse: ”Hvar som något testamente fått haf”ver, vare skyldig, i staden inom sex må”nader, och å landet sist å det Ting, som ”infaller näst efter sex månader, sedan han ”gifvarens död och testamentet veta fick, ”det inför domaren att uppvisa, och gifve ”in tillika en riglig afskrift, som arfvingar”lie tillställas skall.” Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag funnit godt gilla och antaga berörde föreslagne Lagförändringar, hvarom allmän Författning kommer att utfärdas, med förklarande, att Kongl. Resolutionen af den 26 Augusti 1772, angående rättighet för Allmogen i Herjedalen, alt emellan Tingen testamente hos Häradshöfdingen till bevakning uppvisa, varder, såsom nu mera öfverflödig, lill all verkan upphäfven.
Uti underdånig skrifvelse af den 1 1 sisllidne Januarii, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, föreslagit: alt Kyrkors, Fattig-Inrättningars, Kronans och Frälsemans hittills gällande vilkorliga företrädesrätt till betalning framför Inteckningshafvare, må varda afskaffad: all den förmåns - 38o Den 12 Mars e. m. rätt, soin i 8 § af 17 Gap. Handels-Balken tillägges barna-arf, må utsträckas lill all en Myndlings egendom, som under förmyndares vård och förvaltning ställd är; samt att den förmånsrätt, hvilken enligt 9 § af samma Capitel tillkommer innehafvare af inteckning i fast egendom, må sträckas äfven till den intecknade egendomens afkastning; i enlighet hvarmed J föreslagit, att 17 Cap. Handels-Balken måtte från och med 8:de § erhålla en, dels lill innehållet och dels i afseende på §§:nes inbördes ordning, förändrad redaction.
Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag tagit detta ämne i noggrann! öfvervägande, och dervid funnit, alt, om än Förslaget kan anses föranleda till åtminstone någon förbättring af nuvarande prioritets-sysleme, i det värdet af Intecknings säkerhet mindre än hittills komme alt blifva beroende af de så kallade tysta förmånsrätter, åtskilliga anmärkningar emot
Förslagets innehåll och uppställning sig likväl förete.
Då uti 8 § den hittills stadgade förmånsrätt för barna-arf blifvit utsträckt lill omyndig persons fordran, af hvad beskaffenhet den vara må, synes i sammanhang dermed stadgandet i 2 § af samma Cap. angående den rätt, som tillkommer omyndig lör faddergåfva, då den är förvandlad och ej i behåll, hafva bordt undergå förändring.
Den 12 Ma r s e. m.
Ordalagen i det föreslagne stadgandet i g §, att lnteckningsliafvare må öga rätt till betalning utur panten med dess afgäld intill betalningsdagen , finnér Jag icke vara nog tydliga.
Det ligger i sakens natur, att betalningen eller utdelningen till Borgenärer sällan kan ske samma dag, som fastigheten upphört att tillhöra Concursmassan, men längre än till sistnämnde dag bör ej Borgenär äga anspråk på afgälder; och derjemte saknas i Förslaget nödig bestämdhet i afseende på möjliga collisioner emellan lnteckningsliafvare, Arrendatorer och sådane fordringsägare, som fått utmätning å gröda.
För öfrigt, och då fråga nu är örn förändrad redaction af större delen utaf det Capitel i Handels Balken, som afhandlar borgenärers inbördes företrädesrätt lill gäldbunden egendom, hade till en nödig fullständighet bordt hora, att deruti blifvit intaget det stadgande, som innefattas uti Kongl. Förordningen den 18
December 1823, rörande förmånsrätt för enskiltes hos Executorer innestående medel, äfvensom de flere tid efter, annan utkomne Författningar, som tillägga en lika rätt för vissa andra Tjenstemäns uppbörd; hvarförutan det synes mindre lämpligt att, på sätt Förslaget innehåller, stadga, att i5 § i den nya rednctionen skulle blifva lika lydande med i4 § i den gamla, enär denna § redan genom Kongl. Förordningen den i5 Decem - 38a Den 12 Mars e. m.
Ler 1^56 blifvit till all kraft och verkan upphäfven.
Då således ifrågavarande Lagförslag, betraktadt i sin helhet, saknar nödig fullständighet och tydlighet, har Jag icke funnit godt att detsamma i Nåder antaga.
Sedan Högste Domstolen och StatsRådet blifvit hörde, har Jag funnit godt lemna bifall till de af Erler, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse den ii sistl i rine Februarii i underdånighet framställde Förslag: ”i:o Alt fordringsägare, som later by”sätta gäldenär, icke är berättigad alt af ”gäldenären erhålla ersättning af hvad han ”under bysättningstiden till gäldenärens underhåll förskjuter; och ”3:0 Alt Bysättningsutslag, på grund ”af löpande skuldebref, som är stöld t att ”betalas vid anfordran, eller hvari viss förfallotid ej är bestämd, icke må gå i verkställighet förr, än 8 dagar efter den dag ”då gäldenären bevisligen erhållit del aflag”sökningen, hvilket bör i Utslaget utsättas.”
Och kommer allmän Förordning att härom utfärdas.
I anledning af väckt fråga om nyttan af en Allmän Författning, hvarigenom fordringsägare må förklaras berättigad att af Konungens Befallningshafvande i det Län, hvarest han har sitt hemvist, erhålla så Den iQ Mars e. m, 383 kalladt Promotorial i lagsökningsmål till Konungens Befallningshafvande i det
Län, der gäldenären bor, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse den 23 September sistlidet år, uppå anförde grunder, i underdånighet anhållit, att till allmän efterrättelse måtte stadgas följande: ”Vill borgenär utsöka fordran hos gäldenär, som har sitt hemvist utom det Län, ”der borgenär bor, äge han att till Konungens Befallningshafvande i samma
Län ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det
Län, der gäldenären vistas, ”ställde ansökning med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens Befallningshafvande i förstberörde
Län , att öfversända ansökningen och handlingarne till Kodungens Befallningshafvande i det andra Lädet, hvilken sistnämnde har att, sedan gäldenären blifvit börd och målet vederbörligen till afgörande beredt, sitt Utslag meddela, och lill förstbemälte Befallningshafvande insända, för att borgenären emot ”lösen tillställas; äfvensom att, uppå borgenärens i enahanda ordning sk(* ude an”sökning, och derest fordringen är utmätdingsgild, låta Utslaget till verkställighet ”befordra, och derefter de inlupne medlen 4 ”till samma Befallningshafvande insända, ”för att till borgenären emot vederbörligt ”qvitto öfverlernnas.” Efter Högste Domstolens och StatsRå - 384 Den 12 Mars e. m. dets hörande, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande; och ehuru stadgande af den rättighet för borgenär, att erhålla så kalladt Promotorial, hvilken genom Eder underdåniga skrifvelse åsyftas, komme att åt borgenären bereda en lättare utväg att få utestående fordringar indrifne, har Jag likväl ansett denna förmån å ena sidan icke uppväga den olägenhet, som ä den andra uppkommer derigenom, att Konungens Befallningshafvande, så väl i det Län der borgenären bor, som i det Län, der gäldenären har sitt hemvist, blefve besvärade med enskilta bestyr, främmande för deras egentliga embetsbefattning och underkastade en ansvarighet för de indrifne medlens vårdande och öfversändande, som desse Embetsman icke skäligen böra åläggas.
Af sådan grund har jag funnit
Mig sakna skäl att gilla det af Eder i detta ämne föreslagne stadgande.
Uti skrifvelse af den 18 November sistlidet år, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet anhållit om utfärdande af den förklaring, att så väl med Allmänna Lagens grunder, som med rätta förståndet af 17 och 20 §§:ne i 5 Cap. af ConcursLagen den i3 Julii 1818 instämmer, det borgenär, hvilken, till bevakande af sin fordran i concurs, låter, genom annan tjenlig person, till Rätten, der / con - Den 12 Mars e. m. 385 concurs-saken är anhängig, inom laga lid inlemna sin inlaga jemte edgångsbevis och öfrige erforderlige handlingar, skall, om inlagan är af borgenären egenhändigt underskrifven, anses hafva rätteligen förvarat sin talan, ändå att Fullmakt till inlagans ingifvande ej företes eller bifogas.
Efter Högste Domstolens och StalsRådets hörande, har Jag gillat den af
Eder sålunda föreslagne förklaring, såsom med rätta förståndet af ofvannämnde §§ i ConcursLagen öfverensstämmande.
Jemväl har Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, bifallit det af Eder i underdånighet framställda Förslag, att 3 § i 6 Cap. ConcursLagen den i3 Julii 1818 må erhålla följande lydelse: ”Borgenär må lyfta den fordran, som, ”honom genom dom i concurs-saken tillagd ”är, ändå att domen ej vunnit laga kraft; ”ställe dock, i thy fall, borgen för hvad ”han lyfter.
Lag samma vare, om verkställighet af dom i redovisningstvist emelian borgenär och sysloman.”
I anledning af väckte motioner om behofvet af åtskilliga jemkningar och förändringar i ConcursLagen af den i3 Julii 1818, äfvensom i Kongl. Förordningen den 22 October sammå' år om Edsformulaire i Concnrs-mål, håfven J, uti skrifvelse af den 65 H. a5 38G Den ia Mars e. tn. i5 sistlidne Januarii, till Min pröfning i underdånighet framställt
Förslag till de förändringar i ConcursLagen, som J ansett nödige, äfvensom J till Min sanction partielt öfverlemnat de särskilta §§, hvari förändringar blifvit föreslagne, med undantag af 7 Cap. och 8 Cap. 6 § af ConcursLagen, hvilka icke utan i ett sammanhang kunde pröfvas.
Sedan Jag häröfver hört Högste Domstolen och StatsRådet, har Jag tagit detta ämne i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit godt i Nåder bifalla Edra Förslag till ändringar: i:o af 2 Cap. i §. 2:0 af 2 Cap. a5 §. 3:o af 3 Cap. 3 §. 4:o af 4 Cap. 1 §. 5:o af 4 Cap. 9 §. 6:0 af 4 Cap. 10 §.
7:0 af 5 Cap. 11 § och 8:0 af 7 Cap. 3 §; äfvensom Jag i Nåder gillat Förslaget till en ny § emellan 12 och i3 §§:ne i 7 Cap., samt ändring af 8 Cap. 6 § ConcursLagen.
De ändringar i ConcursLagen, hvilka Jag, på sätt ofvan nämndt är, gillat och antagit, komma, enligt Eder i underdånighet framställde önskan, icke att genom särskilt Författning kungöras, utan varder hela ConcursLagen omtryckt och under denna dag utfärdad, hvarvid kommer att iakttagas icke allenast de nu beslutade förän - Den 12 Mars e. m. 387 dringar, utan ock andra under denna Riksdag antagne jetnkningar i samma Lag, äfvensom det tillägg vid 5 Cap. 11 §, som genom Kongl. Förordningen den 18
December 1823 blifvit stadgadt; och bifaller Jag Eder begäran, att §§.‘nes nummerföljd i den sålunda blifvande förändrade ConcursLagen må gå i oafbruten ordning från början till slut, med bibehållande af dea nuvarande fördelningen i Capitel.
Hvad deremot beträffar Edert Förslag, att 5 Cap. 10 § må erhålla följande nya redaction: ”Är saken hos HäradsRätten anhängig, ”då skola borgenärerne genom anslag och ”kungörelser så stämmas, som i g § säges, ”att sig inställa vid det Lagtima Ting, sorn ”näst efter sex månader infaller eller då ”ännu fortgår, före klockan tolf på dagen ”å den rättegångsdag, som af HäradsRätten ”bestämmes, samt i anslag och kungörel”sen utsattes.
Äska de fleste borgenärerne ”Urtima Ting, varde det utsatt, att genast ”efter sex månaders förlopp hållas;” så har Jag funnit, att, då tillbakaflyttningen från den hittills stadgade fatalie-timman vid HäradsRätter, kl. 7 om aftonen, till kl. 12 middagstiden, skulle, enligt Förslaget, äga rum endast i afseende å Concurs-måls behandling, men den förra fatalie-timmen bibehållas för alla andra vid HäradsRätt fö - 65 II. 388 Den ia Mars e. iu. rekommande mål, komrae en sådan olikhet troligen att verka till förvillelse och, särdeles i början, innan allmogen hunnit vid förändringen blifva van, beröfva mången borgenär sin rättmätiga fordran; äfvensom att, om än, å ena sidan, genom bibehållande af det nuvarande stadgandet, att inställelse-dag i Concurs skall utsättas till andra rättegångsdagen af det Ting, som näst efter sex månader infaller, någon gång kan hända, att inställelsedagen inträffar ett Lagtima Ting sednare, än behofvet fordrar, så uppkommer likväl, å den andra, den menliga följd af det föreslagne förändrade stadgandet, att om ett Ting börjar en eller få dagar före slutet af de föreskrifne sex månaderne, borgenärerne ofta försattas i ovisshet, huruvida de vid berörde Ting böra sig inställa eller icke, hvilket förhållande icke är förenligt med den bestämdhet, Lagstiftaren, särdeles i fråga om fatalier, bör iakttaga.
På dessa grunder har Jag funnit
Mig icke kunna gilla och antaga Edert berörde Förslag, i följd hvaraf den jemväl föreslagne förändringen af redactionen till 5 Cap. 17 § af sig sjelf förfaller.
J håfven ock föreslagit ett förändradt Formulaire till borgenärs-ed i Concurs-mål, samt att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 22 October 1818, det föreslagne formulairet måtte intagas i Concurs - Den 12 Mars e. ra.
Lagen, hvars 5 Cap. 18 § i följd deraf skulle undergå förändring.
Häremot har Jag ansett höra anmärkas, att borttagandet af den i nuvarande borgenärs-ed befintelige försäkran, att fulla penningar "cird för skaldebref redeligen utgifne, skulle mycket lätta ledgången för ockrare, ty försäkran, alt fordringen är rigtigj kan svårligen tydas vidsträcktare, än att aftalet är sådant, som skuldsedeln utvisar.
Då det likväl är nödigt att, så vidt ske kan, förekomma det grofva ocker, som derigenom bedrifves, att mindre summa försträckes, än hvarå skuldsedeln lyder, synes följande mening hafva bordt i Edsformulairet till slut införas: ”samt att fullia penningar eller deras fulla •värde ut”gifne blifvit”
Dessutom synes uteslutandet af de i det nu gällande Edsformulairet begagnade ord: ”mig veterligen ” lätteligen kunna hos den samvetsgranne uppväcka svåra betänkligheter, hvilka icke med skäl böra lemnäs utan afseende, helst mången derigenom blefve nödgad till ett lättsinnigt qväfvande af sina tvifvelsmål om riktigheten af en fordran, hvilken han af tredje man emottagit.
Med afseende å dessa anmärkningar, och ehuru det föreslagne nya Edsformulairet visserligen i det hela synes hafva företräde framför det nu gällande, har Jag funnit Mig böra vägra bifall å detta Edert Förslag.
Beträffande de af Eder, under loppet af innevarande månad, redan aflemnade och möjligen hädanefter från Eder inkommande underdåniga skrifvelser rörande Lagfrågor, Lunna desamma,’ i anseende till Riksdagens snart förestående slut, icke hinna att dessförinnan, på det i Grundlagen föreskrifna sätt, beredas, föredragas och afgöras, hvadan Jag finner Mig föranlåten förklara, att Jag icke kan dem antaga; dock vill Jag, äfven efter Riksdagens slut, låta
Mig i behörig ordning föredragas de af Edra skrifvelser, hvilka icke innefatta egentliga Lagförändringar, utan äro af reglementarisk egenskap.
Slutligen håfven J, uti underdånig skrifvelse af den ii sistlidne Februarii, förklarat Eder bifalla Mina till Eder framställde Nådiga Propositioner: 1:0
Angående förändrad redaction af a5 Cap. i § samt 12 Cap. 2 § 2 mom.
Rättegångs Balken, och 2:0
Angående ordningen och sättet för öfverklagande af UnderRätts beslut i tvister om husesyn och fardag å Kronohemman.
Dervid håfven J dock anmält, att, i händelse det hos Eder väckte Förslag om LagmansRätternes och andra Domstolars indragning skulle af Mig i Nåder gillas, deraf borde följa, att redactionen i berörde tvenne Författningar komme att undergå Den ia Mars e. m. någon förändring; men då något Förslag, angående indragning af LagmansRätterne, ännu icke från Eder inkommit, och således, lill följd af hvad Jag nu förklarat, vid denna Riksdag icke kan komma i öfvervägande, hvarigenom Eder vilkorligtvis gjorde framställning om behofvet af redactiousförändring förfaller, komma allmänna författningar i berörde 2:ne ämnen att under denna dag utfärdas, i enlighet med Mina af Eder bifallne Propositioner.
Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets insände förslag till 5 §§ af RiksdagsBeslutet.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ett qvart till 4 eftermiddagen.
Fredagen den 12 Mars i83o.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände för - Den 12 Mars e. m. slag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 412.
Angående Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver BankoVerket, N:o 445* I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencomtnunicationers befrämjande. N:o 488.
Angående upptagandet för Statens räkning af ett lån, högst 2 millioner Riksdaler i Svenskt Silfverspecie, efter gamla myntfoten, för att af Rikets Ständers RiksgäldsContoir åter utlånas emot inteckning i jordegendom å landet och i släderne.
Likaledes upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets under N:o 449 afgifne förslag till förordnande för de till Tryckfrihetens vård utsedde Committerade, i afseende på Grundlagarnes och RiksdagsBeslutets felfria tryckning.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtskottets den 8 dennes under N:o 147 afgifne och den g derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, med* förslag till det blifvande BankoReglementets 5:te Artikel.
Föredrogs ånyo Grefve von Fersens, Hans, den 8 dennes e. m. på bordet lagde hemställan, att de öfrige RiksStånden mätte Den 12 Mars e. m. 3g3 inbjudas att instämma i Ridderskapets och Adelns samma dag fattade beslut, hvarigenom Ridderskapet och Adeln gillat EkonomiUtskotlets Utlåtande, N:o 178 angående väckt fråga om belåningsrättigbet uti publike fonder å Ritorr spannmål, samt anmodat BankoUtskotlet, att, i afseende på grunderne och vilkoren för Spannemåls belåning, jemte de för sådant ändamål nödiga reglementariska föreskrifter, med förslag till Rikets Ständer inkomma.
Jag kan icke annat än afstyrka den föreslagne inbjudningen till deltagande i elt beslut, som leder till intet resultat, och är i rak strid mot hvad redan förut är i denna fråga beslutadt.
Ständerne hafva nemligen en gång under denria Riksdag afslagit all slags belåning af spannemål genom Banken.
Dessutom, ehuru
Ekonomiutskottet behandlat denna fråga såsom om det varit Bankoutskott, hafva redan de öfrige 3:ne Stånden, i anledning deraf, fattat deras beslut, af hvilka 2:ne Stånds äro afslag.
För min del anser jag, vid sådant förhållande, det vara stridande både emot god ordning och bokstafven i Riksdagsordningen, att göra en inbjudning, den jag altså afslyrker.
Då jag föreslagit ifrågavarande inbjudning, kan jag ej underlåta att upptaga de anmärkningar, 394 Den n Mats e. nj. den siste värde Talaren emot densamma framställt.
Han har velat visa, att den icke skulle leda till något resultat.
Detta skall dock tiden utvisa, ty jag tror att Herr Rosenblad, lika litet som jag, kan med fullkomlig visshet bestämma, huruvida de öfriga Stånden skola, om inbjudningen bifalles, antaga densamma eller vidblifva sina förut fattade beslut.
Han har vidare nämnt, att Ständerne afslagit all belåning af spannemå! genom Banken.
Förhållandet är, att 2:ne Stånd afslagit EkonoraiUtskottets nu ifrågavarande Utlåtande, hvaremot Ridderskapet och Adeln bifallit detsamma, samt BondeStåndet bifallit samma Utskotts Betänkande N:o 143- Emellan dessa båda Betänkanden är dock egentligen icke någon annan skillnad, än att Utskottet i det sist afgifna föreslår, alt den emedlertid beslutade HandelsDiscontfonden skulle bestrida denna belåning, då det förra innehåller, alt sådant skulle ombesörjas af BankoDisconten eller LåneContoren; och då BondeStåndet bifallit det förra, samt Ridderskapet och Adeln det sednare, så hafva väl icke 3 Stånd, utan endast Preste-och BorgareStånden, afslagit hvad Utskottet härutinnan tillstyrkt.
Orsaken härtill förmodar jag dock icke hafva varit någon annan , än att BankoUtskottets Betänkande i denna fråga, hviket är af en alldeles motsatt åsigt, blifvit först föredraget och godkändt, hvarefter sistnämnde 2:ne Stånd ansett sig icke \
Den 12 Mars e. m. 3g5 Kunna bifalla EkonomiUtskollets förslag.
Jag skulle dock tro, att de, genom flere upplysningar i ämnet, skulle förmås att fatta ett annat beslut, som mera instämde med fäderneslandets bästa och fördel, samt att detta skulle kunna genom en inbjudning till vägabringas.
Herr Rosenblad har vidare sagt, att Ekonomiutskottet inträngt på BankoUtskottets område vid denna frågas behandling.
Jag tror dock att han, vid närmare eftersinnande, skall finna, att så icke förhåller sig.
Han finner icke uti EkonomiUtskoltets Betänkande något, som rör det reglementariska; sådant är helt och hållet öfverlemnadt till BankoUlskottets åtgärd, utan det inskränker sig blott till bedömandet af de deraf härflytande fördelar för landet i Ekonomiskt hänseende.
Sedan jag nu sökt vederlägga de emot mitt förslag om inbjudning gjorde inkast, anhåller jag om bifall till densamma, i synnerhet som denna fråga blifvit från början på det mest besynnerliga sätt behandlad.