Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke allenast erkänner jag rigtigheten af de principer hvarpå Förslaget utgår , utan äfven beundrar jag den consequence och enstämmighet, sorn så vidt jag förstår, äfven råder i detaillerne af detta Förslag, och har således emot dess theoretiska sida icke något att anmärka, men vid tillämpningen åter, eller i anseende till missbruk hvartill det gifver tillfälle , anser jag de påtagligen undergräfva vår industrie; och att efter min tanka, ämnet för vår öfverläggning nu icke bör blifva att undersöka huruvida Utskottet, efter ett så långt och mödosamt arbete, väl utarbetat en TullTaxa, till dess detailler, utan fastmer huruvida detta Förslag kan bestå med den öfvertygelse många ibland oss (icke Köpmännen) ännu hysa, att Sverige kan och bör äga Näringar.
Hela naturen lemnar ojåfaktiga bevis, det den ådla friheten utvecklar förmågan och bidrager kraftigt till Folkens lycka; men må det tillåtas mig att framställa tvenne
Riken under olika förhållanden, nemligen det ena såsom ny Stat, der all ting skall skapas, och det andra såsom urgammalt der allting så småningom behöfver omskapas, der gamla vanor och författningar försvåra hvarje steg framåt.
Sverige kon anses utgöra denna sednare Stat, hvilken i saknad af de kunskaper, som utgöra grunderna för all industrie, ännu icke hunnit till den höjd af konstflit, att den med andra länder kan täfla.
Den stora frågan år således; behöfva våra nä - *o6 De.n 14 Augusti f' m. ringar en ökad förkofran, och i sådan händelse, huru bör den tili vågabringas ?
I en stund (iå liberala theorier, hvilka utgjordt hos mig en fixe idée, åro i strid med deras tillämpning i practiskt hänseende, kan jag icke neka, det min ställning synes mig högst besynnerlig, ja till och med svår, om jag ej ägde den öfveriygelsen att Sveriges uppkomst endast hvilar på de läror, som seklers erfarenhet nog dyrt lärt Folken att begagna.
I ett land der industriens mångfald ännu icke gifver lif åt det inre af landet, huru kan det utsträcka handelsfriheten utöfver detta lands grånsor, i likhet med andra, der egna prodiicters tillräcklighet förskaffa främmande länders öfverflöd och öka egna medborgares njutningar.
Vid all öfvergång bör man taga hela och icke halfva tnesurer, hvilka sednare åtgärder endast påkalla täta förändringar i Författningar, och en deraf följande lika omväxlande välmåga hos en och samina individ.
Ingen Statskunskapens verkliga anhängare kan förneka den sanningen, att hvarje näringsgren, som icke upphunnit lika färdighet med andra länder, behöfver Statens uppmärksamhet, och i samma mon den aflägsnar sig från barndomstillståndet, är den mogen att emotstå concurrencen af en friare importhandel,- men intilldess är ju en vara, hvilken såsom förbuden, icke utan största risque, nalkas våra landamåren, mindre skadlig f$r våra egna näringar, ån deua som får förtullas.
Jag är ingen Ven 14 Auguut f, m. ting mindre ån vån of prohibitiva Författningar och ingalunda obekant med det ljus, vår tid sprider öfver deras skadlighet, ty jag talar icke iör SidenFabriker och andra för vårt land onaturliga näringsgrenar, men jag önskar blott att våra oeconomiska anstalter måtte allvarligen inråttas efter deras ändamål, antingen, att till nå-, gon del skydda nåringarne, eller att helt och hållet gifva dem till pria åt utländska concurrencen.
Alla dessa skål torde vara tillräckliga för att styrka nedanstående principer: 1) Att tillskapa näringar, der inga finnas, till befrämjande af lif i inre handeln. 2) Motarbeta importen af sådana producter, hvilka med egna rudimaterier inom landet kunna tillverkas, i och med detsamma som man uppmuntrar inrikes industriens mångfalld och således concurrence sins emellan. 3) Att alla de Producter, hvilka enligt sakens natur icke kunna tillverkas inom landet, böra tillåtas till införsel.
Med så mycket större tillförsigt, har jag vågat föreslå ofvanstående trenne resultater af en läropelig Tulltaxa, som man blott behöfver eftersinna, om det är möjligt för ett land att bestå blott med åkerbruk, och dervid framskrida i cultur?
Då det af erfarenhet kan bestyrkas, att hvarje arbetare vid Landtbruket frami 208, Ven 14 Augusti f, m. bringar frenne gånger mer än lian sjelf behöfver till förtäring; för hvem skall han vål producera detta öfverskott, når han, cmgifven af åkerbrukende nationer, icke kan emot detta öfverskott tillbyta sig lifvets ädlare producter, sorn för menniskan 'i den inon hon odlar, utgör ett moraliskt behof, om icke till utländska industriens förmån, under det, att vår egen dignar i fattigdom.
Från egna åsigter öfvergår jag nu till några få anmärkningar.
Så vida det står fast, att Svenska Folket åger rättighet att sig sjelf beskatta, så står denna sanning omöjligen i förening med den af flera Ledamöter yttrade öfvertygelsen, det rättigheten att förbjuda och tillåta införseln af utländska varor beror ensamt af Konungens nådiga vilja.
Ett sådant medgifvande förutsätter en minskning i Statsbidragen, som på annat sått genom en directe bevillning nödvändigt får utgå, så vida icke Staten skall erfara brist uti påräknade inkomster; jag tror således fullt och fast, det ingen förändring bör eller kan göras, utan genom Stånderne sjelfve.
Utskottet tyckes åga ett förtroende till det medborgerliga sinnet, som jag icke kan dela, så långe Nationen genom en förfelad uppfostran åger företrädesvis större insigter i Latinska glosor, ån uti de ämnen, som för det allmänna lif vet kan vara j nyttigt; också anser^ jagj helt an - Den 14 Augusti /• m. annorlunda Mn Utskottet, orsakerna till den inom Spanien flyktade arbets- och närings-fliten-, då enligt min tanka den hårrör af den okunnighet, sorn blifvit en följd af Utlänningens concurrence med Spanäorernes arbetskraft, hvilken icke lönat sig att utveckla.
Då Credit-upplag inråttas, ar nödigt, att
Tullbetjeningen ålågges vara uppasselig vid de tillfällen, som ägaren finner erforderligt att öfverse sina varor; ty i annat fall kan tillskyndas stora förluster, i > Allt hvad jag haft åran anföra, medgifver jag, mera kan anses som strödda tankar, ån framläggandet af ett systematiskt förslag, men dock likvist vågar jag hoppas, det såsom en slutföljd, man bör kunna anse min öfvertygelse vara den, att vi icke må glömma det slöjderna åro civilisationens källa, och att det råtta förhållandet emellan Landtbruk och Slöjder och det stöd de ömsesidigt lemna hvarandra, år sanna grundvalen för Nationens oeconomiska styrka.
Det år på sådan grund jag å nyo fäster Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att vi må lemna våra Slöjder icke ett artificielt, men ett upplyst beskydd, och det år i följd deraf som jag vågar föreslå, att alla de varor, hvartill egna rudimaterier finnas, samt äfven alla de varor, som utaf utländska rudimaterier, med gifven fördel och utan svårighet kunna i Riket till lika godhet naturligen tillverkas, men Bil till Ridd. o. Ad, Pr. VII.
Band. i4. 1 810 Den 14 Atti\uMi /• mi inga andra må uti Tull-taxan rent af förbjudas.
Deremot böra alla varor, som inom Landet icke kunna tillverkas, tillåtas till införsel, då högsta Tull-afgiften icke bör öfverstiga io å i5 procent, och minskas i proportion af godsets mindre voluminité.
Bilaga till PleniProtocollet för den 14 Augusti, eftermiddagen.
Herr Tham, Wollrath".
Genom Nådig Skrifvelse af den 5 Junii 1821, har Kongl. Maj:t i Nåder underrättat Kongl.
CommerceCollegium, det Konungen funnit för godt förordna, att Svenska Produeter, Äfvensom Svenska Manufactur-varor, skola så Den 14 Augusti e. m, 211 land- som sjövågen, kunna tullfritt i Norrige införas, når sådant i sednare fallet sker med Svenska elier Norrska fartyg, samt att Norrska Producter och Manufactur-varor skola likaledes både land och sjövägen kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkställes nied Svenska eller Norrska Fartyg} samt att Hans Maj;t vore betänkt, att om de förenade KonungaRikens inbördes handelsförhållanden, sårskildt för ljvardera Riket utfärda förnyade nådiga författningar, grundade på förenämnde
Dess nådiga beslut, hvarföre Kongl; Collegium blifvit anbefaldl, att efter infordrande af General-Tnll-Directioriens underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt utlåtande och förslag om de modificationer och controller, som i verkställigheten kunde anses nödvän» diga.
I).etta Konungens Landsfaderliga förordnande lärer ännu hvila, antingen hos Kongl. Collegium eller annan Auctoritet, sorn dermed har befattning.
Ändamålet med det nådiga beslutet .synes vara att befordra och befästa föreningen emellan Brödrafolken, och att genom sammansmältande af bådas fördelar, äfven sammansmälta dem till ett Folk Denna och dylika oeconomiska författningar skola troligen kraftigare befordra detta ändamål ån de vackraste tal och de gladaste förenings gästabud; ett annat icke mindre vigtigt ändamål, som genom verkställandet af beslutet skulle befordras, vore Svenska Fabrikers och Näringars tillvext, då troligen Norrska Arméen skulle kunna med förd*!
SJ1 Dtn 14 Augusti 1. m, ~ använda Svenska väfnader till sin beklädnad, som den nu lärer hämta från Irland och andra Länder, och i allo en större afsättning på Norrige beredas af Svenska fabricater.
Af dessa skäl föranledes jag vördsammast anhålla, att denna min med våra Tullbevillnings-frågor så noga sammanhängande motion måtte till vederbörande Utskott remitteras, med begäran, att i anledning af bilagde officiella afskrift af det anförde Nådiga Brefvet, infordra underrättelser hvad följd Konungens Nådiga Befallning till Kongl, CommerceCollegium medfördt, hvaraf anledning för Riksens Högloflige
Ständer torde blifva, att hos Konungen underdånigst anhålla om Dess Nådiga Befallning, till skyndsamt verkställande af förenämnde dess Nådiga Beslut, såsom varande af för mycken förmon för både Sverige och Norrige, att begrafvas i glömska, eller likasom många andra oeconomiska förslag blifva ett ämne för mångåriga fruktlösa speculationer, Afskrift af Kongl. Majits Nådiga Bref till Dess och Rikets CommerceCollegium, angående handels-förhållanderne emellan Sverige och Norrige.
CARL JOHAN & c. Vår Ynnest & c.
&cl Yi hafva i Nåder Vunnit godt förordna, att Svenska producter äfvensom Svenska Manufactur-varor skola, så land- som sjövägen kunna tullfritt i Norrige införas, når sådant i Den 14 Augusti e, nt. *IS sednare fallet sker med Svenska eller Norrska Fartyg, samt att Norrska Producter och Manufactur-varor skola likaledes både land- och sjövägen, kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkstålles med Sven-s ska eller Norrska Fartyg.
Som Vi i följd häraf åro betänkte, att om de förenade KonungaRikenas inbördes handels-förhållanden, särskilt för hvardera Riket utfärda förnyade Nådiga Författningar, grundade på detta Vårt Nådiga Beslut, så vilje Vi härmed hafva i Nåder eder anbefallt, att, efter infordrande af Vår General-TullDirections underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt Utlåtande och Förslag om de modificationer och controller, som i verkställigheten kunna anses nödvändiga.
Vi befalle &. c. &c. Stockholms Slott den 5 Junii 1821. CARL JOHAN.
C. D, Skogman; Enligheten med Höga Originalet intygar J. H. v. Sydow. 214 Den 18 Augustii f, m, Bilagor till Pleui-Proocollet för den 18 Augusti, Grefve Frölich , David'.
Det har ända hittills varit en allmänt antagen grundsajts, att förbjuda export af sådane rudeinaterier, med hvilkas förädlande den inhemska industrien sysselsattes, på det förädlingsyinsten måtte stadna inom Landet.
Om likväl denna grundsats i vissa fall kan tåla modification och om det än af Konung och Ständer vid denna Riksdag beslutes, det alla vahror af hvad namn de vara må, få utföras emot Tull, så torde dock varsamhet dervid böra iakttagas, så att man icke af loflig böjelse att vara consequent i princip, gör misstag i tillämpningen till oersättelig skada för Riket i allmänhet och vissa Näringar och samhällsklasser i synnerhet.
Sådan skulle likväl följden bli om sågblockar och grölre byggnadstimmer blefvo exporterade.
Innan jag går att utveckla detta, torde jag få erindra, att timmer egenteligen icke är någon product af arbete lika med fyrkantade bjelkar och sparrar :
Exportfriheten uppmuntrar således icke i det ringaste industrien och fliten.
En timmerskog kan till egenskap och värdes natur närmast jemföras med matjorden; blir den en gång bortförd •iler förstörd så fordras mansåldrar, innan den N:o 1.
Ven t8 Augut t i f, n, St S återställes och efter den ögonblickliga! vinsten uppstår ödesmål för Sekel.
Jag föreställer mig väl att BevillningsUtskottet delat desse åsigter och att åtminstone en Ledamot deribland, af Ridderskapet och Adeln, nemligen Landshöfdingen af Wingård ihogkommit tillvarelsen af ej allenast en mängd Sågverk inom Wermland^, Dahls - och Elfsborgs
Län, som äro privilegierade och skattlagde endast med beräkning på köperätt till sågblockar och hvilka Verk, utan knapt ett tunneland tillhörande timmerskog, likväl af ålder ansetts äga betydligt grundvärde’, genom den säkra tillgången på köpe-sågblockar, utan äfvert erinrat om den vidsträckta handsågningsrörelse, allmogen på vissa ställen sjelfve idka, samt på Westergylns. och Dahlslandets behof af timmer till nödigt byggnadsvirke och förmodeligen har Utskottet ansett sig hafva förekommit en för vidsträckt export derigenom , att de föreslagit 5o procent
Tull på sågblockar och i o procent på hustiinmersvärde; men häruti ligger ett stort misstag, sorn jag är i tillfälle ådagalägga och utbeder mig få närmare utveckla.
Sveriges trädvaror, åtminstone de som skeppas från Götheborg, afsättas bäst på England.
Regeringen derstädes, som vill skydda importen från sina Colonier i Norra America och anser de bättre trädvarorne från Norra Europa* länder såsom öfverflödsvahror, har alltid belagt Plank och Bräder från desse sednare med hög Tull.
Förhöjningen i sednure tider har likväl till -stor Den ig Augusth f. m, del skett för att uppmuntra Sågverks-anläggningar inom landet, hvilka ock nu i synnerhet i Skottland aro ganska talrika och på flera ställen drifvas med ångmachiner.
Sågblockar hafva fått införas utan Tull, men knappt något af de Nordiska Rikena hafva hittills varit dåragtiga nog att tillåta export af sågblockar och hustimmer , hvarföre ock Engelska Sågverken hittills måst drifvas med bjelkar , som oansedt de kosta mer och äro med Tull i England belagde, likväl lemna mindre begärlige dimensioner, hälst 6, 7 högst 10 alnars längder med 9 tums bredd, äro de som mest efterfrågas och användas, då bjelksågning Iemnar 12 ä 15 alnars längder med 12 tums bredd; alltför dyra, och dessutom till qvaliteten ansedde sämre än de sorn sågas af mindre stor växtskog.
Det var således icke utan med afsigt att söka tvinga oss till export af 6.
å 10 alnars sågblockar i stället för plank af desse längder, sorn Parlamentet år 1821 förändrade sin TullTaxa derhän, att på de korta dimensionerne blef en relatif höjning i tullen emot de längre, så att för exempel nu för 120 st. b alnars, 3 tums, 9 tums plank, hvars värde i Götheborg är 66 R:dr 02 sk.
B:co, i Engelska harnnarne, utom andre afgifter, till nära 3* Punds belopp erlägges i tull 19 Pund 19 sk., eller tillsammans öfver 20 Pund Sterling, hvilka evalverade i Svenskt B: co efter blott 11 , R.ds cours göra öfver 204 R:dr B:co och således 4oo proc. af hvad vahran är värd i Sverige och hvad den ger sin ägare i behållning.
Jag behöfver knappt säga mera.
En hvar torde finna, att om sågfelockar hädanefter fingo utföras mot 5o procent
Den 18 Augusti f. m. *I7 Tull och hustimmer mot 10 proc. ] skulle de i i Götheborg ofta blott för en| tid stationerade Engelske Köpmän och Agenter, med hvilka ingen Svensk handlande och ännu mindre Svensk Näringsidkare, kan täfla i capitaler , inom kort tid, medelst utgifvande förlager till allmogen i Norra Wermland och Dahlarne som gerna, utan förhöjning i timmerpriset, skulle vara färdig bortsluta 5 å 10 års försäljning, blott den erhölle förskotter, slå under sig och inom några år utföra allt nu full vuxit timmer ifrån 16 tums sågblockar till io tums hustimmer, derå endast dessa utlänningar hade att skörda en ofantlig vinst genom besparingen af hela Engelska Tullen på plankor, under det att export af plank och följakteligen förädlingsvinsten för sågningen inom Sverige skulle upphöra och komma Engelsmännen tillgodo.
Det skulle ej heller vara svårt, fastän vidlyftigt, att med en calcul öfver värdet af vanligen utskeppade qvantiteten plank i förhållande till värdet af det antal sågblockar, af hvilka planken blifvit sågade, visa det export tullen af 5 procent på plank, renderar mera till StatsCassan, än 3o proc. af sågblockarne.
Det af ålder existerande förbudet för timmerexport, borde således i min tanka nödvändigt bibehållas eller minst 200 proc. af timrets värde påläggas i utförseltull, hvilket kunde vara af ungefär enahanda verkan, men äga så vida företräde, som principen af exportfrihet vöre iakttagen, hvilken för andra orter i Riket t. ex.
Norrland, kunde modifieras efter förhållandet derstädes , som jag ej känner.
SIS Den 18 Angusta f, m.
Hvad bjeikar beträffar har vål Utskottet föreslagit en låmpelig
Tull af 5 Procent oi deras värde, men i likhet med gamla TullTaxan icke nog tydligt och rigfigt bestämdt, hvad som bör förstås medlen bjelke , hvarigenom tillfälle till eludering af TullTaxan år lemnadt.
Såsom bjelke anses åtminstone på vestra kusten icke gerna någon stock, som ej håller minst 11 alnars längd och i i tums fyrkant Endast bjeikar af denna och större dimension betalas vål och gifva skogägaren ersättning för uppfredandet och tillhuggningen.
Stockar under nämnde dimension, åro egenteligen ej annat än sågblockar, med hvilkas utförande, sedan de genom en liten kantning fått utseende af bjeikar, ett stort missbruk redan ägt rum, mot hvilket några enskilde vål gjort föreställningar hos Regeringen, men icke vunnit gehör, på den grund, att TullTaxan redan var färdig
Rättelse härutinnan borde likväl ske, och jag får i anledning af desse ofvan anförde skäl vördsammast föreslå, att Tull-Tariffen rörande tråd-virke, får förändrad redaction på följande sätt s Spar rar af Funt eller Gran, längre eller kortare, ifrån 5 till « turn i fyrkant 6 Proci Mindre Timmer af Furu eller Gran, forn icke kan arifes för Bjeikar, Sparrar, Spiror, Sågblockar eller Hustimmer 10 Proc. fS Sågblockar af alla jlag och Bjeikar under 11 tums fyrkant och 11 alnars långd — — 300 Proc, Ven I g Augusti /. m. 219 N:o 2. .j
Fi iherre Tolly Guttaf Philip :
Med kännedom af Skåne, kan man aldrig befara - olågenheten, det behörig afsättning och dymedelst befrämjande skadeligt fållande af skog, skall lör en framtid betaga denna Provins utsigter för fyllande af sine behofver i denna angelägna omständighet.
Jag år fullkomligen öfvertygad det en förbättrad skogshushållning i Skåne, skall i likhet med Rikets öfrige Provincer, äga sin upprinnelse uti det verkliga värde man kan med stöd af gällande författningar gifva åt alla sine skogseffecter.
Skogarne i Skåne åro betydligast in uti landet; vedens specifira tyngd och Allmogens besvär af forslandet deruf, åro jemte lång våg till hamn för dess exporterande , de orsaker som föranleda, det prisen derå åro redan så höga , att afsättning å ved- och skogseffecter år för närvarande alldeles ingen , och flera skogar känner jag, der man med vinst kan tillåta öfverflödig Rok- och Ekskog ruttna på roten.
Af dessa skål och då Skåne dessutom åger tillräcklig bråntorf, måssar, så och då man ännu hoppas Stenkolsverkets kraftiga bedrifvande, hvarigenom bristen i denna del för deri fattigare och mest behöfvande delen af folket kan anses förekommen för en framtid, kan jag icke annat än önska, det Skåne i afseende å export af ved- och skogseffecter , må vara lika ansedt med Rikets öfrige Provincer. 12® t)in 18 Augusti t, m. p Bilagor ö till PleniProtocollet för den 18 Augusti, eftermiddagen.
Som jag icke var tillstädes i Plenum då återremiss beslöts på Betänkandet rörande anslag af Staten till Södertelje Canal, får jag vördsamt anhålla att några anmärkningar dervid, hvilka jag skall hafva äran framställa, måtte få åtfölja nämnde Remiss.
Det torde vara af högsta vigt för Riksens Ständer i frågan om beviljandet af ett nytt anslag utaf Statens Medel , veta hvad dermed blifver uträttadt.
Af Höglofl.
StatsUtskottets Betänkande har man icke kunnat inhämta upplysning i hvad delar Södertelje Canal} som sedan 3:ne år begagnats, år ofärdig och omkostnads förslag på det felande arbetet blifvit ingifvit till StatsUtskottet.
Att Bolaget för Södertelje Canal gjort sig väl förtjent att af Staten under - stödjas , lärer allmänt erkännas.
Jag hade likvist trott detta understöd af Staten bordt bestå uti en efterskånkning af den skuld stor 100,000 R:dr B.co hvaruti Bolaget står till Staten, om nemligen ändamålet dermed står att vinna, hvilket StatsUtskottet måtte vara i tillfälle att pröfva, ty skulle den olyckliga händelsen inträffa , att, att sedan Staten utgifvit 75,000 R;dr B:co, CanalBolaget år 1823 skulle befinna sig i sam - ■> Ben 18 Augusti e, m. 321 ma stillning som nu, skulle fortfarande af detta bidrag behöfvas, och ingen säkerhet uti det försträckta Capitalet finnas, utom uti en inteckning i den Canal, som icke mägtade underhålla sig sjelf.
Jag föranlåtes så mycket mera till denna framställning, som de ökade anslag hvilka vid denna Riksdag blifvit beslutna, tyckas sätta utom all tvifvel, det Riksens Ständer icke böra för framtiden belasta Nationen, med några ständiga utgifter hvilka de kunna undvika, såsom t. ex. räntor å actier, hvilket dessutom kunde leda till ett ofördelagtigt praejudicat.
N;0 2.
Efter erhållen del af de inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 11 sistledne Junii förefallne yttranden, i anledning af RiddarhusUtskottets
Betänkande om ändringar i första delen af RiddarhusOrdningen, går Utskottet nu att besvara de anmärkningar, som deremot blifvit framställde.
Utskottet får likväl härvid anmäla , att, då under debatten åtskillige inkast af mindre betydenhet förekommit, som hårledt sig från missförstånd om Utskottets i Betänkandet yttrade mening, och hvilka genast derpå blifvit af andre Ledamöter, i Utskottets tanka, nöjaktigt besvarade, Utskottet anser icke nödigt, att nu upptaga Pudderskapets och Adelns dyrbara tid med ett särskildt upprepande af hvad i omförmålte afseende blifvit anfördt.
Före sjelfva öfverlåggningen om Betänkandet har Herr Grefve von Schwerin, Fredric Bogi^ 222 Den 18 Augusti e. m. laus, gjort den framställning, att Ridderskapet och Adeln först borde yttra sig, huruvida Ståndet gillade den af RiddarhusUtskottet föreslagne fördelning af RiddarhusOrdningen i tvenne delar, samt om icke Ridderskapet och Adeln, enår Kongl. Maj:ls sanction för närvarande ovillkorligen fordrades till stadfästande så vål af den ena som den andra af dessa delar, skulle anse låmpeligt, att uti en underdånig skrifvelse, fästa Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet på sakens verkeliga förhållande, att nemligen endast hvad förra afdelningen beträffar, Kongl.
Maj:ts sanction vore af Lagstiftnings natur, men att deremot, i afseende på den senare, densamma egentligen icke vore af nöden, enär de bestämmelser , som deri innefattades redan förut voro genom det rum de erhållit i Grundlagarne af Högsta Magten sanctionerade, utan borde ifrågavarande sanction endast betragtas såsom en formalitet , som blott gaf åt beslutet en större högtidlighet.
RiddarhusUtskottet inser nogsamt den skillnad, som förefinnes emellan de särskildta sanctionerne af RiddarhusOrdningens tvenne delar.
Men just den af Herr Grefve von Schwerin omnämnde högtidliga sanctionen af Högsta MagtPn, rörande senare delen, hvilken sanctions väsendteliga natur bäst förklaras genom det anförda träffande exemplet af enskildta Corpers och Corporationers beslut, som -underställas Konungen, år i Utskottets tanka af en verkelig nödvändighet, så framt författningen skall erhålla den helgd och det skygd mot för täta förändringar, som sakens vigt kräfver.
Den 18 Augusti e, m. 2»J RiddarhusUtskottet, som på denna grund i det förslag till förändrad redaction af RiddarlinsOrdningens andra del, hvilket nu i särskildt Betäckande frandågges till Ridderskapets och Adelns granskning, under §. 5o bibehållit 5a §. uti nuvarande Riddarhusordning, i hufvudsaken oförändrad, anser sig således icke kunna å den af Herr Grefve von Schwerin föreslagne underdåniga skrifvelse tillstyrka bifall.