Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den vid denna riksdag sanctionerade grundlagsförändring har ett betydligt framsteg skett icke fullständigt, men i en sann riktning.
Men, till fördelarnes skördande fordras att, på sätt Frih, Ridderstolpe yttrat, depart.cbeferne, sjelfve styrde of Konungen, i ordets hela bemärkelse styra sina departementer.
Den föreslagna grundlagsförändringen ulvisar en utgångspunkt, med hvilken jag aldrig förenat mig.
Suppleanten, under depart.chefens förfall, skall, menar Utsk., styra departementet ”med den rätt ock det ansvar, som denna Reg.F. föreskrifver.” Aldrig komma vi till någon egentlighet, till någon sannfärdighet i ansvarsbegrrppen, om ansvarigheten frångår depart.chefen vid hvarje transitoriskt förfall: eller förmår man tänka sig systcme och realansvarighet hos en depart.chef, hvars föredragningsralt och förmanskap och öfriga verkningsmakt afbrytes af hvarje opasslighet?
Eller förmår man tänka sig sannfärdig, fruktbärande ansvarighet utan oafbruten maktcontinuitet hos den ansvariga?
— Upphöre man då åtminstone med anspråken på systeme hos depart.chefer, som hvarje dem åkommande snufva betager all inverkan på departementets ärenden oell ergo all förmåga att förekomma sysleme-vidriglieter.
Huru anse vi föredragnings inverkan på beslut?
— Månne såsom ringa?
Upphöre grundlagen då alt med så fruktansvärd ansvarighet belägga föredragande.
— Eller såsom betydlig?
— Men huru uppenbarligt väsendtlig är ej då dess oafbrutna conseqvens! —- Nu sjuknar jag, chef t. ex, för Finance-departementet, och min föredragning öfverlages af en suppleant med den af Coust.Utsk. åt honom föreslagna ”rätt och ausvar enl. Reg.Fm.”
Dissidens är osannolik hos en exped - clief, men särdeles tänkbar hos en collega.
Uppkommen Den i December. 39 utur min frossa, och återtagande portföljen finnér jag mig tvungen att fortfara i diametral inconseqvens ined mina a nteacta så val i förvaltnings- som i befordring*- och all annan väg.
— Mig är icke obekant huru absurd min sats i förstone blef ansedd, flvad — Lief utropadt — skall denna depar !.- chef ligga ansvarig i sin sjuksäng?
Ja! svarar jag ovillkorligare än någonsin. — Ja! så länge han genom språkröret, suppleanten, kan gor a sig hörd i Conseljen.
När lian detta icke kan, är att med tillförsigt förutsätta att vid valet af substituten alseende göres på systematisk horriogeneitet.
— Men inför monarken, representationen oell allmänna omdömet, skall depart.chefen, salve sådant sallspordt undantag, i fi an det han beträder rådgifvareembetet och intilldess lian det frårrträdt, vara oafbrutet lörman och oafbrutet ansvarig -— unus et semper idem.
Så är praxis i aila kända stater.
Så viija alja representerade folks Constitutionella läror. —- Allt annat ar en trångt juridisk, alls icke politisk uppfattning af ansvarigheten, sorn endast sålunda blifver egentlig och sannfärdig.
Hr Rosenblad, Rei nh.:
Jag skulle verkligen instämma med den sisla välda talaren och deraf göra tillämpning pä livad Coust.Utsk. har löreslagit, om Ulsk. sjolft hade gjort en sådan tillämpning och icke i de förslag, som förut varit under R.
Sirs öfverläggning, förfarit på hell olika sätt.
Genom Coust.Utsk:s o besk lifligt noga förfarande att ålägga ett det möjligen största antal ledamöter, alt vid föredragningen i Statsrådet vara närvar, och att framtvinga antalet af alla ro ledamöterna på en gång i sessionsrummet, har frågan fått ett helt annat skick.
Deraf ser man att Const.Utsk, icke stadgat ansvarighet för någon annan ellef känt någon ansvarighet eliel' något annat deltagande än af nafvar, ledamöter'.
Utsk. har således belt och hållet kullkastat den verkligen riktiga theori, man må för resten sträcka ansvariglie en huru långt sorn liebl, som nf Gr.
Löwenhjelm blifvit anförd.
Denna theori har Ulsk. sjelft tillintetgjort, och då återstår blott frågan huruvida den med egen ansvarighet föredragande skall ovillkorligen vara exped chef.
Jag tror att det kanske vore bäst, alt det vore han, men ingalunda att det skall vara en ovillkor lig nödvändighet, oell derför synes mig den redaction Hr von Hartmansdorff framställt vara den bästa.
Det har fägnat mig mycket alt har höra en ledamot af 18 jo års Const.Utsk. med loford och bei örn < itera anföranden till 1809 års Coust.Ulskrs protoColl.
Det fiignar mig utmärkt mycket all åtminstone någon gång böra rättvisa göras åt 180g års verkligen högst förtjenta grundlagsstiflare, ehuru nrycket man sedermera sökt att lappa på deras verk.
Men då man här citerat de der införda språken mot extra-Slatsråd, får jag erinra att de Statsråd, sorn 1809 års grundlag tillskapade, voro helt andra än de nuvarande.
De voro ulla 4° Den t December. constillntiva.
Föredraganderne voro icke ledamöter af Statsrådet utom för de ärenden de föredrogo, I liela Regeringen i sin helhet hade de icke rådgifvarerält.
Statssecreterarne voro en half dag föredragande och Statsråden voro icke alls föredragande.
Här är det depal t.chefer, som äro i fråga* och de äro icke samma personer, icke samma embetsman* 90111 de exlra-Statsråd, till hvilkas antagande 1809 års Consl.- Utsk. yttrade sitt nfstyrkande.
I afseende å nyttjande af ordet ”tjenstledighet,” kan jag icke instämma i Hr von Ilai tinansdorffs sednaste förslag, deruti han ville hafva ordet hindrad.
Det skulle kanske blifva ett alltför allmänt stadgande för alt kunna antagas, om man utsatte: om någon depart. chef är hindrad.
Deremot anser jag nödvändigt att jemte laga förfall kommer att stå beviljad tjenstledighet, ty om också nuvar.
Const.Utsk. skulle anse en af Konungen beviljad tjenstledighet, hvars nödvändighet af Hr von Hartmansdorff är framställd, vara inbegripet under laga förfall, så hindrar det icke, alt ett fram tida ensidigt Const.Utsk. skulle kunna tyda saken så, att det icke vore laga förfall att hafva af Konungen erhållit tjenstledighet, emedan del hade berott af en sjelf att begära den, samt på denna tydning kunde grundas så väl Riksrätts actioner som andra åtgärder; och då sådant kan förekommas, tror jag det Vara en skyldighet att gora det.
Hvad deremot frågan örn departementets styrelse angår, så tror jag visserligen att det vore mindre vådligt att låta uttrycket qvarstå, ty det kan icke hafva afseende på annat än att styra departementet d. v. s. expeditionen.
Saken kan således vara mindre vådlig, men i alla fäll kati denna rättelse icke heller skada, och jag har i detta hänseende ingenting emot att bifalla Hr von Ilartmansdorlfs förslag, Gr.
Jag anhåller om öfverseende för det jag ännu nödgas upptaga R. o. Ad:s tid med vidhållande af hvad jag förut yttrat vara min åsigt i detta hänseende, nemi. att tjenstledighet ej bör införas i lag-§:n. — Jag ber Hr von Hartmansdorff och hela Huset varn öfvertygade om att jag likasåväl som lian inser behofvet för en Statsrådsledamot att någon gång kunna få tillgodonjuta en tjenstledighet; men jag kan ingalunda inse nödvändigheten att i grundlagen införa ett stadgande derom, hvilket möjligen kunde, såsom jag redan haft äran anmärka, föranleda till den slutsats, att tjenstledigheten kunde vara alldeles obegränsad, hvarifrån åter kunde utgå ett s. k. tillsvidare-systeme, som jag tror med fog varit klandradt, och som jag tror icke med tillfredsställelse af nationen varit åsedt.
Men 0111 någon förändring är behöflig, om det är absolut nödvändigt att något här måste ändras; så får jag för min del förklara mig mera nöjd att ingå på Hr von Hat traansdorffs sednaste förslag, in - Den i D e c t ra b e r. innehållande: ”då Statsråd ejler föredragande ar hindrad,’’ emedan jag finner mindre tillfälle till misstydning derigenom uppslå, .lag kan ieke dela lii Rosenblads farhågor för att ett blifvande Const.Utsk. skulle kunna blifva så ensidigt, som []r Rosenblad i sitt anförande tycktes anspegla, att man skulle vilja taga anledn. till Riksrätt deraf att en Statsråds-ledamot iigde någon tjenstledighet.
Jag län icke ens föreställa mig det fallet, då en så beskaffad tjenstledighet kunde föranleda till någon Riksrätt; men det förekommer mig åtminstone såsom en oformlighet, att i ett lagstadgande införa såsom en tillökning af laga förfall en så beskaffad tjenstledighet, som efter min tanke det faller af sig sjelft att man bör hänföra härtill.
Löwenhjelms åsigt om bibehållande af ordet styrelse, som här blifvit anmärkt och klandradt, och hvilket man ansett böra utgå; så uppfattar jag den fullkomligt och skulle i många hänseenden finna mig mycket benägen att understödja denna åsigt, om den för närvar, kunde komma att utgöra föremål för Ståndets öfverläggning.
Jag tror alt Hr Rosenblad icke har tilldelat Const.Utsk. vederbörlig rättvisa, då han såsom ett klander emot Utsk. anfört, att Utsk. icke sökt genom förslag till grundlagsförändring åbanebringa en så beskaffad utveckling af ordet styrelse i afseende på departemental-förvaltning, som den af Gr.
Löwenhjelm åsyftade.
Jag tvekar icke alt uttala det, alt om Const.Utsk. i närvar, ögonblick under vära nuvar. förhållanden och det systeme, hvarpå både representationen och grundlagen nu hos oss är byggd, hade framträdt med sådana förslag, så är det fruktansvärd! att det i Hr
Rosenblad hade mött en af dess största vedersakare, och på denna grund får jag säga, ott jag tror Const.Utsk. hafva förfarit så väl det kunnat göra, då Utsk. icke inlåtit sig i ett så beskaffadt förslag.
Jag anhåller, alt om en förändring i ordställningen här skall äga rum, Hr von Hartmansdorff ville hafva den godheten att ytterligare utveckla det sista tillägget, hvilket han uppgifvit sig vara benägen att sätta i stället för ordet tjenstledighet, nemi. då depart.chef är hindrad, hvilket förslag jag ville hellre biträda än det förra.
Spens: Jag begärde ordet, egentligen för alt yttra ungefär detsamma som nyss af Gr, Anckarsvärd blifvit anfördt.
Jag anser Hr von Hartmansdorffs sednare förslag att intaga orden ”är depart.chef hindrad,” vara vida bättre än intagande af ordet ”tjenstledighet.”
Genom detta förslag kommer man åtminstone derhän, att arten af hindret måste införas i Statsrådets prolocoll.
Löwenhjelm nämnt ang:de de ansvarige sängliggarne, som, oaktadt de af sjukdom hållas vid sängen, skulle förestå 18 H. 6
Den i December. något så betydligt som ett ministerielt departement, så erkänner jag, att jag verkligen icke fattar huru det skulle tillgå.
Jag talar alldeles oberedd i delta ärende.
Detta anför jag icke såsom en ursägt, ty man bör vara beredd, men jag anför det såsom en förklaring af den alltför stora ofullkomligheten måhända af min framställning.
Må jag framst precavera mig emot all misstydning, såsom brast hos mig den aktning och erkänsla, till hvilka iBog års grundlagssliftare och redacteurer äro af oss berättigade.
Ståndet är mitt vittne till min vid all debatt i grundlagsämnen hafda omsorg i denna punkt; och i detta som i allt har jag talat som jag tänkt.
Men skulle aktning och erkänsla icke vexlas oftare än då åsigterna äro alldeles lika, så blefve massan af dessa två ödla krafter ganska ringa på jorden.
Nu är det så att i många delar har jag, alltsedan 1809, tänkt olika med vår grundlagstiftare och redan vid 1810 och 1812 årens riksdagar utvecklade jag mitt dissentierande.
Synnerligen skiljaktig är jag i anseende till det år 1809 anlagda ansvarighetssysteme.
Det röjer ett mig obegripligt förtroende till en rådgifvare-ansvarighet för dagen; och Utsk:s närvar, förslag vittnar om en dylik uppfattning.
Men sålunda nedgår denna vigtiga constitutionella theori till föga mera ari ett tjenstgörings-reglemente.
För att vara politiskt fruktbärande måste den hafva instikta! rådgifvarens permanenta ansvar för tillståndet inom den honom anförtrodda gren af Rikets förvaltning.
Vid tillfället af den föreslagna skrifvelsen till K.
M. rör:de complettering af Conseljen, yttrade jag i lika syftning min likgiltighet om antalet af dem, hvilka sitta öfver målen.
Hr Prosten Thomander, hvars medhåll jag räknar som en auetoritet, sade i sitt Stånd, alt han uppfattat Conseljen icke som ett antal vare sig 10, 5 eller 7; men abstract som en person a moralis — som Conseljen (hans ordställning undfaller mig 1111, men sä var tanken) — och tro mig, mine herrar! vid sådan uppfattning liar ansvarighetsläran allt alt vinna; så är lion i hela den öfriga representativa verlden uppfattad.
— Utan allt tvifvel tillkommer Konungen den vidsträcktaste latitud till utseende af den suppleant, som skall föredraga i stället för en frånvar. depart.- chef, och är exped.chefen den rättaste suppleanten när Statsrådets förfall är tillfälligt och af transitorisk beskaffenhet.
Han måste naturligtvis vara närmast inne i sin förmans sysleme och åsigter — och så visst han, efter min uppfattning, icke är eller bör i Conseljen vara annat än sin depart.- chefs språkrör, är han det lämpligaste.
För öfrigt afslyrker jag ett i allt fall ofullständigt specificerande af förfallens natur, hvilket vore att alltför mycket sänka grundlagen under sitt sanna väsende.
Må jag ibland förfall, oell för att Den i December.
43 önska elt årligt inträffande, dock nämna del af resor i landsorterna, till vigligare förhållandens inspecterande med egna ögon.
Jag har nu i det närmaste yttrat hvad jag har att i ämnet andraga.
Oberedd sade jag mig och var det i så målto, alt jag icke last handlingarna, men beredd i så måtto att jag nu bortåt jo år begrundat dessa ämnen.
Jag anser att ifråga var.
Utsk:s förslag är i fullkomligen riktig conseqvens med de föregtde, som af R. o. Ad. blifvit pröfvade, och ehuru jag fullkomligen instämmer i hvad Gr. Löwenhjelm yttrat om hvad han menar med en ministeriel ansvarighet, får jag, lika med Const.Utsk:s ordför., yttra den öfvertygelse, alt det icke för närvar, varit möjligt att tillämpa denna lära såsom man skulle önskat.
Det genomgår också alla de Const.- Utsk:s förslag, som här varit under R. o. Ad:s öfverläggning, en helt annan tendens, än jag skulle, för min del, önska rådande öfver detta vigtiga ämne.
Enär nemi.
Coust.Utsk. så juridiskt uppfattat sjelfva formerna för Riksstyrelsen, så minutiöst ansett sig böra ingå i bestämmandet af antalet af ledamöter uti denna Conselj samt lill och med förklarat denna Conselj ambulatorisk i vissa fall; så anser jag äfven ganska conseqvent, att vid en depart.chefs frånvaro ansvarigheten för föredragningen öfverflyttas på en annan.
Så lange detta systeme ännu är rådande, så kan jag, för min del, alldeles icke tillstyrka alt en annan princip här göres gällande.
Jag instämmer således i denna punkt uti Utskts förklarande, men vill i afseende å förfall instämma i Hr von Hartmansdorff)! amendement, emedan jag också inser att andra än laga förfall kunna inträffa, som hindra den föredragande att vara tillstädes. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
För min del skulle jag helst önska bifall till Const.Utsk:s memor. sådant det är, men då här olika meningar uppstått i afseende på huruvida ordet ”tjenstledighet” bör införas eller icke, så tror jag, att kanhända de olika meningarna skulle kunna sammanjemkas, ifall man gaf ifråga var. § en sådan redaction, alt man, i stället för att införa blott ordet tjenstledighet, införde orden: på viss tid beviljad tjenstledighet.
Jag har för Hr Landtm, nyss uppgifvit den redaction af ordalagen, som jag trott mig höra uppgöra med afseende på de anmärkmr, som från andra sidan blifvit mot mitt förslag gjorda.
Om Hr Landtm, behagar låta uppläsa denna redaction, så får R. o. Ad. höra, om hon är antaglig.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara, att Const.- Ulsk:s ifrågavar. förslag borde erhålla följande förändrade lydelse: ”Är depart.chef hindrad, förordne Konungen till 44 Don i December. departementets förvaltning, med den lätt och det ansvar som denna Reg.F. föreskrifver, Statsråd utan departement eller annan Svensk ilian med de i 4
Sm omförmälda egenskaper."
Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att i gårdagens Talmans-öfverläggning fråga varit om föreslående af dag lill föredragning inom RäksStm af Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 3o, rör:de tullbevillningen, och hade man öfverenskomma att Talmännen, hvar och en inom sitt Stånd, till detta måls företagande skulle föreslå irsta plenidag i nästa vecka, hvilken man ansett böra blifva Tisdagen den 8 dennes; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bestämma alt Bevilln.Utsk:s ofvannämnda utlåt.
N:o 3o till den dagen borde sättas främst på föredragn.listan.
Hr Landtm, lillkännagaf vidare, alt man i samma Talmans-öfverläggning öfverenskommit, det borde, så vidt möjligt vore, de mål, sorn med den ordinarie statsreglerrn äga bestämdt sammanhang, till skyndsamt afgörande framför andra befordras; deribland vore Stals- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Ulskrns utlåtm Niis 81, 82 och 83, angrde städernas inqvartering samt båtsmansroteringen å landet, hvilka voro inkomna för alt i dag bordläggas; och hemställde
Hr Landtm., om de finge sättas främst på föredragn.listan till morgondagens plenum.
Jag vågar taga mig friheten underställa Hr Frih. o. Landtm, samt H.
Ståndet, huruvida icke det må vara lämpligt alt afsluta föredragningen af Const.Utsk:s memorial, likväl blott hemställningsvis; ty det kan hända, alt de andra äro af större vigt och således böra föregå.
Dessa memorial äro blott 2 eller 3, som ännu återstå och hafva redan länge slått upptagna på föredragn. listan.
Landtm, yttrade, att, förutom de mål rör:de pensioner för Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr.
Hård, som R. o. Ad. i början af detta plenum beslutat böra sättas främst på föredragn.listan, Hr Landtm, trodde att Stats- och Ekon.Utskms utlåtm Niis 81, 82 och 83 så mycket mera skulle kunna i nästa plenum föredragas utan att hindra företagandet i samma plenum af Const.Utskrs nu närmast på listan varande memorialer, som utlåtandena Nlis 81, 82 och 83 på flere ledamöters begäran då ytterligare kunde läggas på bordet, och förnyade Hr Landtm, alltså sin hemställan, om R. o. Ad. behagade tillåta att Stals- samt Allm.
Besvärs-och Ekon.Utskms nu omförmälda utlåtm finge sättas främst på föredragn listan näst efter StatsUtsk:s utlåt. 0111 pensioner för Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård.
Den i December. 45 Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna mern., utlåt:n oell betänkm, nemi. från Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktn: N:o 81, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 1; N:o 82, i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 2; N:o 83, i anledn. af anmärkna-, som föranledt återremiss af Stats- samt Allm.
N:o i3:
N:o 84, i anledn. af väckt fråga om inställande af den de utsockne-frälsehemmanen i Halland ålagda ordin, rotering; N:o 85, i anledn. af återremiss å Utskms betänk, N:o g, oro bildande af undervisningsanstalter för skeppsbyggeri samt anslag dertill; N:o 86, i anledn. af återremiss å betänk.
N.-o io, angtde inrättandet af navigationsskolor; Förstärkta StatsUtskottet: N:o 3^2, ang:de omröstning i anledn. af skiljaktiga beslut i åtskilliga till statsregler:n hörande frågor; N:o 3c3, ang:de verkställd omröstning till följd af Riks— Stms skiljaktiga beslut i anledn. af StatsUtskis utlåt:n N:is jg5 och 3o4; StatsUtskottet:
N:o 375, med förslag till sammarijemkning och votering i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver utlåtma N:is 170 och 026; Bevil In.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- U t sk:n : N:o 7, ang:de reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattning derå iakttagas bör ; BancoUtskottet: N:o 118, öfver de inom 3me RiksSt. framställda anmärknir emot Utskts betänk.
N:o 83, i anledn. af väckt motion, ang:de låns lifgifvande från R.
St:s Bank emot första inteckning uti fast egendom på landet till belopp af fastighetens halfva taxei :s-värde; N:o 1 19, öfver åtskilliga anmärkrnr vid Utskts betänk.
N:o 84) i anledn. af väckta förslag till förändrade föreskrifter i afseende på bankens fastighets- samt skiftes- och odlings-lånerörelse; N:o 120, i anledn. af väckt fråga örn förändring i nu gällande föreskrifter ang:de exped.sättet för jernbelåningen vid låne-contoret i Götheborg; N:o 121, öfver en af Baron E. von Vegesach ingifven ansökning om eftergift af erlagd straffränta för skuld till discontverket; 46 Den i December.
Nio 122, öfver gjord framställning att den bancofullmäktig, som har inspectionen öfver Tumba pappersbruk, må under sitt vistande derstädes erhålla fritt vivre och logis; Nio 123, med hemställan om upplnifvande af föreskriften anglde indragning vid inträffande ledighet af vaktmästareljensten vid Tumba pappersbruk; Nio 124, i anledn. af väckt] fråga om ett årligt anslag lill en sparbanks-inrätlning för bruksarbetare vid Tumba; # N:o 125, i anledn. af väckt fråga om bildandet af en fast skola å Tumba pappersbruk; LagU tskottet:
Nio i57, öfver gjorda anmärknlr vid Utskls betänk.
Nio 1 13, i anledn. af så väl K.
Mis nåd. propos. med förslag till förändrade stadganden ronde bysättning, som ock särskildt i detta ämne väckta motioner; Nio i58, i anledn. af återremiss utaf Utskls betänk.
N:o 117 öfver väckt motion, anglde villkorliga utmätningsresolutioner; Nio 159, i anledn. af väckt motion om ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att hos Konungens Beflhlde erhålla s. k. promotorial i lagsökningsmål; Nio 160, öfver väckt motion om ändring i sättet för besvärs anförande emot ÖfverStålh.embetets och Konungens öfrige Bef:h:des beslut i mål anglde brott emot polisförfattningarna m. m.; N:o 161, i anledn. af väckt motion om ändring af 9 och 10 cap. kyrkolagen; N:o 162, i anledn. af väckt fråga om lagstiftning för hypotheks-föreningar; Expedition sUtskottet:
Nio 17, i anledn. af erhållen återremiss å Exped.Utsk-.s förslag till und. skrifvelse Nio i3g.
H. Pr. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 e- rolli fidem protocolli, F. O.
Den 2 December f. m. 47 Onsdagen den 2 December i84o.
Justerades i i prot.utdr. för föl l. gårdag.
Justerades pleni-prot. för den 3i sistl.
Oct. f. m.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Frölich, David, förl. gårdag inlemnat ett skriftligt anförande, hvilket nu upplästes, så lydande:
Då i dag lärer komma att föredragas prot.utdr., ej mindre ifrån Vällofl. BorgareSt., i anledn. af Borgmästaren Bagges motion, än äfven från Högv.
PresteSt. i anledn. af Prosten P. P. S vedel ii, båda med afsigt att vinna B,, o Ad:s medverkan dertill, att jag icke längre skulle fungera såsom ordför.
Både uti Exped.- och BancoUtsk:n, får jag, hindrad af opasslighet att personligen infinna mig, härmedelst vördsamt lemna följande skriftliga yttrande till protocollet.
I afseende på behörigheten i allmänhet, alt en person är ledamot i 2:ne Utsk., vill jag icke tillägga något till hvad en hvar ur lag och hittills antagen sed kan pröfva, utan endast åberopa de båda successiva uppdrog jag fått såsom skäl, hvarför jag emottagit dem.
Beträffande åter anledningarna, en eller flera, hvarför jag skulle förmås nedlägga endera functionen, förr än jag sjelf ansåg det nödigt, vore det naturligtvis af intresse för mig att få redogöra inför mitt Stånd lill hvilken grad hvad man derom anfört emot mig vore grundadt eller icke, och sådant åstadkoms bäst genom uppläsning af fullständiga prot.- utdr. öfver livad sig inom Exped.Utsk. tilldragit alltsedan October; men då jag måste taga för afgjordt, att mängden icke intresserar sig för en grundlig undersökning härom, får jag, under tillkäonagifvande att förberörde prot.utdr. inom några dagar skola vara att tillgå i Ridd.cancelliets läsrum, nu inskränka mig till en reclamation emot förbemälde
Hrr motionärer, Borgmästaren Bagge och Prosten P. P. Svedelius, hvilka såsom moliver för sina motioner inom sina Stånd offentligen lemnat sanningslösa uppgifter, hvilka ställt mitt förhållande inom Utsk. uti en oriktig dager.
Så har t. ex. Borgmästaren Bagge sökt hemta bevisning om någon inin försumlighet eller någon hos mig förefunnen brist på nödig tid till eftersyn å tryckeri-afdelningen ilrån den erinran om saknad af utsk:s-belänk:n, som Hederv.
BondeSt. för någon tid sedan anmält, ehuru