Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om man supponerar, att denna sanction ej inträffar, hvar slå vi då?
Skola vi då, såsom Herr Hjerta föreslagit, på några dagar omgöra liela denna fråga?
Mine Herrar, det är bedröfligt, ja ända till och med rysligt, alt när den ^vigtigaste fråga för Eandct, jag menar Bankens Lånerörelse, först efter ett ar förekommer, och man begär, att få den afgjord jjVfi <?t't sätt, att Svenska Folket dermed kan vara belåtet, man då vill skräma
Den i3 November f. rn, i<37 oss med, att. vi derigenom få Riksdagen några månader förlängd.
Jag önskar visserligen, att Riksdagen snart vore slut; ^ifve Gud att jag i denna dag fick höra Riksdagstrumpeten skalla; men häldre än att vi tillintetgöra allt, hvarföre vi legat här, häldre skall jag gerna rösta för Riksdagens förlängande.
Herr Tham: Om Rikets Ständer hade rättighet att bestämma, huru länge Riksdagen borde räcka, skulle jag gå in på Friherre Boyes ytterlighet, alt uppskjuta med Lånerörelsens afgörande, intilldess JemkningsBetänkandet om
Myntbestämningen och de i anledning deraf inträffande motioner blifvit afgjorde.
Men jag tror icke, att Regeringen skulle låta sig nöja med att bero af hvarje enskild motionair, och föröfrigt hoppas jag, att Riksdagen nalkas till slut, och tror, alt den, sorn motarbetar det, gör mera ondt än lian anar.
Om en viss tid utsattes t. ex. r4 eller 8 dagar för uppskjutandet af detta mål, skall jag gerna förena mig deruti, ty jag förmodar, att JemkningsBetänkändet inom denna tid skall vara fiån Utskotten inkommit, och af Förstärkta StatsUtskottet afgjordt, och delta är allt, hvad jag tror behöfvas; ty då Rikets Ständer beslutat
Myn ibestämningen, lärer ej Kongl. Majrt vägra sin sanclion å densamma.
I alla fall tror jag icke, att Rikets Ständer böra i en sak så vigtig som denna från - i98 Den i3 November f. m.
Ilända sig rättigheten att afgöra, hvad som kan afgöras.
Om realisationen icke blir af, lärer Lånerörelsen ändock få lof alt afgöras, ty den måste fortgå med eller utan realisation.
Det beror på Rikets Ständer att antaga BancoUtskottets Utlåtande om Lånerörelsen, eller att förändra det, huru som heldst; men att i förhand uppgöra plan, när och huru det skall afgöras, tror jag icke går an.
Jag förenar mig gerna med dem, som vilja öfverlemna åt Talmannen att utsätta tiden för Utlåtandets pröfning, men jag protesterar mot allt obestämdt uppskof i denna sak, och vill i sådant fall heldre förena mig med Herrarne Cederschjöld och Rosenblad om afslag å dea väckta motionen.
Jag ger mycken rätt. visa åt uppsåtet hos Herr Hjerta, som föreslår att afgöra några delar af Lånerörelsen nu, och uppskjuta de öfriga delarne; jag kan dock icke instämma deruti.
Jag måste återföra Ridderskapets och Adelns minne till samma princip, som jag i sista plenum, i afseende på en Lagfråga, yttrade, nemligen att det är vigtigt och i högsta måtto angeläget, att veta sig handla med den säkerhet, att beslutet i en del icke svär emot besluten i andra delar.
Jag ger således gerna åt BancoUtskottets Utlåtande N:o 82 ett sammanhängande helt beslut, men just derföre vill jag icke företaga nå - Den i3 November f. m. igg gon del deraf, ulan att med säkerhet kunna öfverskåda det liela.
Jag frågar, hvad gäller här striden?
Jo elt uppskof.
Nå val, hvad gäller här uppskofvet?
Må man förlåta mig, om jag nu, sedan jag consecutift vid fyra Riksdagar följt samma öfvertygelse, höjer min röst i samma anda.
Jag ber Herrar Realisatörer icke beskylla mig för något partisinne mot realisationen, utan åtnöja sig med, att, sedan Rikets Ständer fattat detta beslut, som jag ännu tviflan på var det lyckligaste för landet, jag förklararar mig villig att ställa mig ett sådant beslut till efterlefnad, och att jag icke skall försöka på något vis att upprifva detsamma.
Men må det tillåtas mig att öppet förklara, att Sverige icke af realisationen har någon nytta, och att densamma endast är gagnelig för Brukspatrons-intresset.
Nu frågar jag, om man icke äfven skulle vilja göra något för landet?
Jag ser med glädje, att man är på god väg att vilja göra det, och alt genom en ändamålsenlig
Lånerörelse söka motverka, så godt man kan, de skadliga följderna af realisationen.
Med ledsnad skulle jag erfara, att man inom en viss tid ville begränsa det goda man önskar göra.
Hela Nationen är interesserad för ett ändamålsenligt Lånesystem, ett system sådant, att icke bela Nationen går under.
Må man ursäkta den digression jag gjort!
Må man ihågkomma, att jag talar för nitton tjugondedelar af Nationen, och må man skänka någon 200 Den 13 November f. m. tid åt dessa nitton ljugondedelar, så att man icke på höft, utan i ett helt, Företager deras vigtigaste angelägenhet.
Det är ovillkorligen nödvändigt, att Lånesystemet upprättas i sammanhang med realisationen; jag måste, i kraft af min lydnadspligt till beslutet om denna realisation, yrka detsamma, men ännu återstå dock flere ämnen af denna angelägna sak, hvilka äro opröfvade.
Må Herr Tham ursäkta, om jag med en, verklig medömkan anser hans försök att träda in på vår yttrande-rätt, eller vår rätt att väcka nya motioner.
Jag förmodar, att ingen kan taga Från mig en rätt, som är mig bevarad i Riksdagsordningen, och har en säkerhet i den ädle Mannens ed, som här förer klubban.
Jag resumerar mig, i det jag anhåller om uppskof med pröfningen af BancoUtskottets Utlåtande N:o 82, intilldess JemkningsBetänkandet om Realisationen till RiksStånden inkommer; och slutligen får jag förklara, att som här gäller mera, än de flesta af Herrarne inse, begifver jag mig ej från mitt yrkande, utan votering.
Det förefaller mig, som denna discussion medtog en ganska illa använd tid.
Här begäres uppskof med bestämmandet af Bankens lånerörelse, intill dess JemkningsBetänkandet om Realisationen blifvit afgjordt.
Detta mätte vara i afsigt, att i ett sammanhang kunna Den i3 Noverakr f. ra. 201 afgöra frågorna; deraf uppkommer alldeles icke något uppskof för Riksdagen, eller något hinder för dess slut; tvärtom man besparar tid derigenom, att man, genom undvikande af ett förhastadt afgörande af den ena frågan, slipper, att, sedan den andra frågan blifvit afgjord, ändra besluten i den första.
Deremot är den tid, man nu på en onödig discussion förslösar, mindre nyttigt använd.
Hvad beträffar farhågan, att nya motioner skola ifrågakomma, när Realisations-JemkningsBetänkandet skall afgöras,så är denna farhåga alldeles olämplig.
Vid beslutet kan visserligen hvilka motioner som lieldst om ändringar deri komma i fråga, men icke några särskilta Remisser derå, ty det vore emot Grundlagens tydliga bud.
Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att om beslut i afseende å uppskof med pröfningen af detta Utlåtande skall fattas, måste sådant ske, innan Herr Grefven och LandtMarsknlken föredrager målet, ty, enligt §•
Riksdagsordningen, skall ett mål, då det 3:dje gången förekommer, ovilkorligen afgöras; men ett beslut om uppskof kan i förväg af Ståndet fattas.
Till förekommande af all vidare onyttig discussion i ämnet, anhåller jag om Herr Grefvens och LandlMarskalkens
Proposition till bifall å motionen, eller att afgörandet af frågan om Bankens Lånerörelse må uppskjutas, intilldess JemkningsBetänkandet om Realisationen Lill RiksStånden inkommer.
202 Den 13 November f. m. Herr Munck af Rosenschöld:
Jag kan ej finna, att Riksdagen förlänges genom bifall till min motion, eller att någon tid besparas genom att förlänga discussionen nu, för att förkorta den för framtiden.
Jag vill önska, att Riksdagen ej måtte blifva mera kostsam genom omogna och förhastade beslut, än genom dess längd.
Om vi nu skulle besluta om Bankens Lånerörelse, och grunda våra beslut derom på antagandet af en Realisation, men denna realisation ej blifver af Kongl. Majrt sanctionerad, så voro vi tvungna, att ändra våra beslut om Lånerörelsen och således alt derigenom förlänga Riksdagen.
Jag vill derföre gerna påtaga mig skulden till den förmenta ytterligheten, alt målen i ett sammanhang blifva afgjorda.
Jag yrkar ej, att afgörandet af Lånerörelsen skall uppskjutas, till dess Kongl. Maj:ts sanction å realisationen hunnit ske, men jag anhåller åtminstone om uppskof, till dess alla frågor, hvilka äro väsendtliga, ehuru rörande detaillerna af realisationen, blifvit af Ständerne i ett sammanhang afgjorde; det vill säga, till dess det definitiva JemnkningsBetänkandet blifvit afgjordt.
En Ledamot har bär kallat de lånehehöfvande lånehungrige.
Det vore måhända lämpligare, kalla dem lånetiggande.
Ja, mine Herrar, de tigga om lån mot nöjagtig säkerhet och mot högre ränta, än i de fleste andre länder; de tigga om lån, för att ännu en tid kunna utgöra de dryga skatter och de ökade anslag, sorn Den i3 November f. m. vi beviljat, oaktadt fastigheters och deras producters fallna värde, och penningecapitalets förminskning.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derå, att afgörandet af Bankens Lånerörelse må uppskjutas, intilldess realisationen blifvit i alla detailler af Riksens Ständer afgjord.
Friherre Boyes Fredrih:
Jag tycker det vara bäsi., då Rid lerskapet och Adelil en gång öfverlemnat åt Herr Grefven och LandtMarskalken att föredraga målen i hvad ordning som helst, alt Ridderskapet och Adeln nu äfven tillämpar detta beslut.
Herr Grefven och LandtMarskalken har icke ännu föredragit frågan om Bankens Lånerörelse.
Herr Munck af Rosenschöld har således blott förskottsvis önskat målets uppskjutande.
Jag tror det ej är formenligt, att derom besluta, sedan målet redan en gång tillförene blifvit ytterligare lagdt på bordet.
Jag har alla mina förhoppningar, att detta mål icke föredrages, ställda till Herr Grefven och LandtMarskalken, samt vågar enskilt hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla, alt målet icke måtte varda föredragit, förrän sinnena blifvit lugnade, hvilket troligen sker i öfvermorgon.
Jag vill ej uppehålla mig vid FriherreLudvigBoyesflere förhastade uttryck.
Jag vill blott betyga min fägnad deröfver, att lian slutat med att alldeles förena sig med 204 Den i 3 November f. m. mig, enär jag nemligen yrkade ett bestämdt uppskof, eller till dess Jemkningsförslaget rörande Realisationen oell Förstärkta StatsUtskottets beslut deröfver blifvit bände.
Boye bar afkorlat sitt först begärda uppskof endast till dess Jemkningsförslaget till Stånden inkommit; i denna begäran hav äfven Friherre Cederström förenat sig.
Jag öfverlemnar gerna åt Herr Grefven och LandlMarskalken, att göra proposition på hvilket förslag som heldst, blott en bestämd tid utsattes.
Friherre Boye s Ludvig:
Jag förbigår, att besvara livad den sista Talaren anfört.
Det är lika så möjligt, att jag misstagit mig i uppfattandet af hvad han anfört, som alt han missförstått mig.
Men jag nödgas bestrida den Talare, som 3'ttrat sig näst före den sista, att det är utan ändamål eller oformligt att besluta något uppskof.
Så länge Utlåtandet icke är föredragit, äga vi obestridlig rätt, att begära dess hvilande; dess icke företagande nu, dess uppskjutande till en annan tid, inom Riksdagen; och denna vår rätt är, efter min öfvertygelse, icke subordonerad någon Herr LandtMarskalkens arbitrage; men till de Herrar, som anse bans magt större, hemställer jag, om det icke är bättre, att bespara Herr LandlMarskalken obehagligheten af att bär arbitrera.
Jag vikar propositionen1 så ställd, att vi må sjelfva få afgöra ämnets hvilande, eller företagande.
Den i3 November f. m. ao5 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, enär 47 §•
Riksdagsordningen berättigade RiksStånden att förordna om den ordning, uti hvilken målen borde i Plena föredragas, men 49 §•
Riksdagsordningen stadgade, att då en sak tredje gången förekommer, den skall tili afgörande företagas, vore Hans Excellence glad, att han ännu icke inför Ridderskapet och Adeln föredragit BancoUtskottets ifrågaställde under N:o 82 afgifne sednare Utlåtande, angående grunderne för Bankens Lånerörelse, emedan Hans Excellence derigenom dels haft tillfälle inhemta så mångå Ledamöters tankar, hvilka syntes vara för uppskof med pröfningen af berörde mål, dels ock nu kundé hålla sig vid den nyss åberopade 47 §•> och som olika meningar uppstått om liden för uppskofvet med pröfningen af detta mål, hemställde Hans Excellencc, om icke Ridderskapet och Adeln behagade förena sig derom, att uppskjuta pröfningen och afgörandet deraf, intilldess Stats- och BancoUtskottens Jemkningsförslag, i afseende å RiksStåndens skiljaktiga beslut i vissa frågor, tillhörande Myntregleriugen, lill RiksStånden inkommit.
Alldeles instämmande i Herr Grefvens och LandtMarskalkens mening, får jag blott hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas besluta uppskjuta Lånerörelsens afgö - 20Ö
Den i3 November f. m. rande, intilldess Rikets Ständer af gjort nings-Betänkandet om Realisationen; ty att uppskjuta Lånerörelsen intilldess JemkningsBetänkandet blott vore inkommet, synes mig icke leda till ändamålet.
Jag är förekommen af den sista värde Talaren, och anhåller, alt Ridderskapet och Adeln måtte uppskjuta afgörandet af Bankens Lånerörelse, intilldess omförmälte Jemkningsförslag blifvit slutligen afgjordt.
Herr Printzenskjöld , Axel, förenade sig med Herrarne von Hartmansdorff och Riben.
Då ändamålet med uppskof utaf afgörandet af Bankens Lånerörelse förmodligen endast är, att få några dagars tid på sig, och JemkningsBetänkandet om
Realisationen sannolikt ännu icke på åtta dagar inkommer, skulle jag tro, att man vinner sitt ändamål, derest man uppskjuter afgörandet af Lånerörelsen endast till dess JemkningsBetänkandet örn Realisationen inkommer.
Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förblifva vid den redan gjorde propositionen: intilldess JemkningsBetänkandet inkommer; så vida Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln icke skulle finna lämpligare, att utsätta bestämdt åtta dagar.
Den i3 November f. m. 207 Herr Munck af Rosenschöld:
Jag anhåller, lika med Herrarne von Hartmansdorff och Riben, att propositionen måtte blifva på uppskof med afgörandet af Bankens lånerörelse, intilldess jemkningsförslaget om realisationen blifvit afgjordt, och icke endast till dess det inkommer; ty i sednare fallet skulle vi för hvarje särskild punkt af lånerörelsen få discussion, om den hade samband med realisationen, eller icke.
Frågorne kunde komma att afgöras så, att de föranledde vägran af sanction.
Friherre Boye, Ludvig: Herr Rosenblad har visserligen försäkrat oss, atti JemkningsBetänkandet om realisationen icke finnes det aldraringaste, som angår lånerörelsen, och jag är mycket färdig att sätta tro till hans försäkringar; men jag följer heldre, såsom Riksdagsman, öfvertygelsen, än den blinda tron; och just för det jag icke o vilkor
I igt tror något af hvad man säger mig, vill jag icke biträda ett beslut, som lagger band på den fria pröfningen och detta band är dock möjligt.
Jag förblifver likväl gerna vid den tankan, att uppskofvet icke bör räcka längre, än till dess JemkningsBetänkandet inkommer.
Omöjligt kan jag ingå på ett beslut, att uppskjuta afgörandet utaf Bankens lånerörelse, intilldess JemkningsBetänkandet om realisationen är afgjordt, utan endast lill dess det inkommer.
Man vill förneka allt uppskof, der - ao8 Den 13 November f. m. före att Riksdagen derigenom skulle förlängas; nå viii, jag medgifver, att Riksdagen redan varit för lång, ehuru jag visserligen icke dertill bidragit, men att nu för några veckors förkortande af densamma uppoffra ett angeläget fäderneslands-interesse, det tillåter mig icke min öfvertygelse om rätt.
Friherre BoySj Fredrik:
Med den conseqvence, som jag alltid önskar iakttaga, måste jag, då jag deltagit i beslutet, att åt Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemna, att efter dess godtfinnande föredraga målen inom Riddarhuset, äfven nu åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemna, att, när Hans Excellence så för godt finner, föredraga frågan om Bankens lånerörelse till afgörande, det må blifva i dag, i morgon, eller om 3:ne månader.
Om uppskofvet ej skulle blifva längre, än till dess JemkningsBetänkandet, rörande realisationen, inkommerså skulle vi då vara endast på samma punkt, som nu; vi skulle då afgöra lånerörelsen, innan vi afgjort realisationen, och sålunda fastställa en lånerörelse, innan vi bestämt grunderna för densamma.
Jag anhåller om uppskof, tills JemkningsBetänkandet blifvit af Ständerne afgjordt.
Herr Den i3 November f. m. 209 Herr Cederschjöld:
Då jag beklagligtvis finner en oro hafva yppat sig öfver lånerörelsen, och jag skulle önska, att denna oro genast kunde stillas; så ber jag få anmärka, att, så vidt jag kunnat fatta, ingen skillnad, i afseende på lånerörelsen, uppstår, antingen realisationen blir af eller icke; ty lånetillgångarne blifva i bägge fallen alldeles desamma.
Jag skulle derföre önska, att de, sorn underblåsa denna oro, ville bestämt uppgifva, hvad inflytande de tro realisationen kunna hafva på lånerörelsen, på det man må kunna lugna sinnena.
Jag befarar annars, att denna oro sprider sig i landet, och stämmer opinionen emot realisationen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att pröfningen och afgörandet af BancoUtskottets Utlåtande N:o 82 angående grunderne för Bankens lånerörelse, skulle uppskjutas, intilldess Stats- och BancoUtskottens ifrågavarande jemkningsförslag blifvit af Rikets Ständer afgjordt.
Ja och Nej. Friherre Bojej Ludvig:
Majoriteterna råda vid voteringarne, men ej på hvars och ens rätt att yttra sig.
Emellan den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken 49 H. 14 2 10
Den 13 November f. m. sist gifvit oss och den jag begärt, är stor skillnad.
Jag vill visserligen icke blifva beskyllad för att vara envis, men jag måste yrka den proposition jag redan begärt, och anhålla om votering derpå.
För min del skulle jag önska, att Herr Grefvens och LandtMarskalkens första proposition blefve, att frågan om lånerörelsen måtte hvila, intilldess Rikets Ständer erhållit kännedom om jemkningsförslaget i afseende på realisationen.
Att uppskjuta afgörandet om lånerörelsen, intilldess jemkningsfrågan blifvit afgjord, deruti ser jag stora vådor; inom de andra Stånden finnas många fiender till realisationen.
Hvilka motioner inom dessa
Stånd kunna väckas för att lägga hinder i vägen för afgörandet af JemkningsBetänkandet, är ingen i stånd att förese.
Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskallen ville förnya sin första proposition.
Om Ridderskapet och Adeln bifaller densamma, har man alltid tillfälle, då JemkningsBetänkandet inkommit, att afgöra, om något ytterligare uppskof är nödvändigt, eller icke.
Friherre Boje, Ludvig, förenade sig med Grefve von Schwerin.
Jag är ej alldeles nöjd med den proposition Grefve von Schwerin sist föreslagit, ty derigenom skulle vi blott Den i3 November f. m. 211 erhålla nya anledningar till uppskof och till onödiga öfverläggningar härstädes.
Jag anhåller derföre om proposition på uppskof med afgörandet af lånerörelsen, intilldess JemkningsBetänkandet blifvit definitift afgjordt.
Frih erre Boyey Ludvig:
Till den sista Talaren ställer jag den begäran, att han eftersinnar, om ej den skiljaktighet ligger emellan hans och min föregifna förvillelse, att han vill uppskjuta afgörandet af Lånebetänkandet vida längre än jag.
Grefve von Schwerin och jag yrka ej annat, än att lånefrågan må hvila, intilldess JemkningsBetänkandet om realisationen inkommery hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken skulle med de öfriga Talmännerna bestämma dagen till ämnets föredragning inför Stånden.
Jag är visserligen icke fiende till realisationen, sedan den en gång blifvit beslutad, emedan min lydnadspligt förbjuder mig det; men jag yrkar, att den skall göras så, att nitton tjugondedelar af Nationen icke är missnöjd dermed.
Denna fogliga begäran, är den väl obillig?
Jag anhåller om proposition på Grefve von Schwerins förslag.
Alt uppskjuta föredragandet af frågan om Bankens lånerörelse, intilldess JemkningsBetänkandet örn realisationen blifvit definitift afgjordt, deri kan 49 H- »4* 7.12 Den 13 November f. m. jag ej instämma.
Jag har redan visat, och ingen af mina motståndare har deri kunnat vederlägga mig, att JemkningsBetänkandet om realisationen icke har det ringaste sammanhang med frågan om Bankens lånerörelse, och jag uppmanar mine Herrar motståndare att visa mig ett enda ställe i JemkningsBetänkandet, som dermed kan äga sammanhang.
Jag hemställer, om man icke ändå kan få tillfälle att utvidga Bankens fastighets-läherörelse; långt ifrån att hindra ökningen af lörelsecapitalet, skulle jag gerna vilja utvidga detsamma, men ej på det sätt att man tillskapar falska creditsedlar.
Jag har visat en utväg att skaffa 5 millioner i detta afseende.
Jag vill medgifva, att proposition må göras på 8 å \\dagars uppskof, och får vördsamt hemställa, om icke ändamålet dermed är vunnet.
Rerv
Frågan, om med pröfning af lånerörelsen skall anstå, intilldess JemkningsBetänkandet om realisationen inkommit, eller blifvit afgjordt, är alldeles detsamma, som att fråga, om uppskofvet skall tjena till intet, eller till något; ty om uppskofvet blott skall beviljas, till dess jemkningsförslaget inkommer, stå vi på alldeles samma punkt då, som nu.
Med anledning af ordalydelsen uti den proposition, som sednast af Herr Grefven och LandtMarskalken framställdes, får jag hemställa, om icke den modification kunde göras, att man De n i 3 JVo v c m b c r L in. 213 beslöt uppskjuta afgörandet af frågan om lånerörelsen, intilldess Jemknings-förslagct om realisation blifvit afgjordt af Ridderskapet och Adelrik i stället för af Rikets Ständer.
Jag är förekommen i hvad jag ville anföra af Herr Riben.
Med Grefve von Schwerin kan jag så mycket mindre instämma, som det vore att visa oss, såsom Moses, huru förlofvade landet ser ut, likväl utan rättighet att komma dit in.
Jag tror verkligen, att vi icke ställt synnerligen väl till, om, vid jernkningsförslagets afgörande, vi redan bundit händerna på oss genom beslutet om lånerörelsen.
Den enskilta kännedomen af Herr Ribens rättskaffenhet gör mig förvissad, att han icke velat narra mig; jag beklagar dock att han icke insett, att jag blifvit narrad, om jag ingått på hans förslag; jag lemnar således å sido den proposition han föreslagit; äfvensåväl sorn Herr Crusenstolpes mödosamt eftersökta qvickheter.
Så axiomiskt det är, att den tid, då JemkningsBetänkandet inkommer, står framför den, då det afgöres, likaså afgjordt är det, att Grefve von Schwerin och jag velat förkorta Riksdagen.
Man har således gjort mig orätt, då man trott, att jag velat förlänga Riksdagen, ty detta är alldeles motsatsen af hvad jag menat.
I anledning af hvad Herr Riben äfvensåväl som Herr Crusenstolpe anfört, vill jag blott erinra, att det icke är Ridderskapet och Adeln eller Rikets Ständer, utan Förstärkta StatsUlskottet, som skall defmitift afgöra jemkningsförslaget om realisationen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lillkännagaf, att Plenum bomme klockan half lill 6 i eftermiddag alt fortsättas.
Jag skulle önska, att nu förevarande fråga om Bankens lånerörelse uppskjöts intilldess allt hvad med realisationen har sammanhang blifvit afgjordt, på det jag måtte veta, på hvad grunder jag sedermera skall besluta om densamma.
Jag tror, att BancoUtskottetsUtlåtande icke inkommit, endast för det vi skola se hvad Utskottet föreslagit, utan på det Rikets Ständer skola komma i tillfälle att deröfver fatta ett välgrundadt beslut.
Friherre Boye önskar, att målet skall hvila endast till dess jemkningsförslaget rörande realisationsfrågan inkommit, men jag hemställer till Herr Friherren, om han är klokare, sedan han läst hvad Utskottet föreslagit i jemkningsväg, utan att veta hvad resultat deraf kan blifva, och otn afgörandet af Bankens lånerörelse då blir lättare, än det nu är.
Antingen måste vi vänta, till dess vi sell elide - Den i3 November f. m. 2l5 finitift beslut angående myntväsendet, eller också mäste vi företaga frågan nu.
Jag jöstar för uppskof, emedan jag vill veta, hvad jag skall besluta.
Hans Excellence Herr Grefven och LahdlMarskalken yttrade, att sedan votering blifvit begärd, finge Hans Excellence framställa följande Voterings-proposilion: