Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förenämnde reservant har emellertid gått så långt i sitt klander, att han t, o. m. förklarat, att det varit ett fel af deputerade, att de köpt vexlar af personer, sorn voro importörer och icke exportörer.
Kan detta vara ett fel?
Angår det köparen om säljaren af voxeln år exportör eller importör?
Det har också visat sig, att denna omständighet icke egt någon vådlig inverkan, ty i närvarande ögonblick finnas egentligen icke iner än tre handelshus, som restera för betalningen af vexlar, och bland dessa hus är det ett, med hvilket Fullm. i Riksgålds-kont.oret inlåt sig i en affär å 20 mill.
Deputerade köpte dock icke vexlar af detta hus under en hel vecka före den tid, då Fullm. i Riksgälds-kontoret inlåt sig i nyssnämnde lånetransaktioner, och det må då Ursäktas, om BankoFuilm. ansågo sig hafva full säkerhet, då man i Riksg:skontoret icke drog i betänkande att med detta hus inlåta sig i affärer.
Man må icke, såsom Hr Akerman gjort, till ursäkt för RiksgäldsFulImjs åtgärd anföra, det man trodde att bakom personen stod ett solidt lius, ty i detta fall anser jag icke att någon Ursäkt kan ligga i en sådan omständighet, särdeles som man icke bör inlåta sig i transaktioner med en icke solvent. person, utan att sådan säkerhet lemnäs, som år nödvändig.
Jo, just en sådan, som, om den ttpkommit genom Fullnus i Banken åtgörande, säkerl. skulle hafva ådragit dem de skarpaste anmärkningar.
Jag tror således, att man, i betraktande af dessa omständigheter, icke bör vara för sträng i sitt klander mot Fullm. i Banken, och aldraminst anser jag att man bör gå så tillväga som nu, då, under det man icke vill erkänna personers förtjenster på grund af deras handlingar, utan blott talar om sin vänskap för dem, Ilian tillika på det skarpaste klandrar deras åtgärder.
Sådana vänskaps-betygelser komma sannerligen icke från hjertat.
En ledamot har yttrat förundran deröfver, att Hr Bildt i början af sitt anförande anmärkte såsom en egen företeelse, att genom BankoUtsk:ts förevarande betänkande går eli anda, sorn omisskänligen förråder tillvaron inom Utsk. af ovilja emot Fullm.
Jag får i anledningen häraf erinra, att om, efter hvad jag har mig från säker hand bekant, det förslag till utlåt., som upgjordes på en afdeln. af Utsk. och der de personer, som skarpast klandrat Fullm., befunna 84 D 011 11 Janu ari I. m. sig, hade gått igenom, så hade
Fullmis åtgärder blifvit framställda i en ännu mörkare dager; och då undrar jag icke att just dessa herrar nu finna Utskits Utlåt, alldeles för godt och vackert.
Men den, som läser detta Utlåt, och någorlunda förstår Svenska språket, måste medgifva att det, så väl i ordalagen och upställningen som omdömena öfver Fullm-.s åtgärder, framter en ovilja, en afvoghet och ett klanderbegär, hvarpå jag hittills aldrig tillförene sett exempel.
Ty i Utskits betänkande finnes ingen enda punkt, hvari Utskit godkänt Fullmis handlingssätt.
Väl har man sagt, att man låter vid de vidtagna åtgärderna bero, derföre att dessa omöjligen kunnat ogillas, men man har dock icke kunnat förmå sig att godkänna dem eller deröfver uttala ett gillande omdöme, Detta bevisar sanningen af hvad Hr Bildt anfört.
Jag vill icke uppehålla B. o. Ad. med några vidare anmärkningar, men beklagar att en ledamot, med sä stor skarpsinnighet och lätthet att uttrycka sig som Hr Cederschiöld, kunnat så misstaga sig om föredragningsämnet, att han vid detta tillfälle vändt sig med sitt skarpa anförande emot Fullm., då likväl nu år fråga om någonting helt annat, än Hr Cederschiöld menat.
Jag ber om ursäkt, att jag vid denna sena timma ännu en gång vägar uptaga R. o. Ad:s tid; men då en ledamot hår bredvid mig beskyllt mig att icke känna Bankoregktet, anhåller jag att få yttra några ord, synnerligen som jag tror mig kunna bevisa, att det just är denne ledamot, som icke känner ifrågav:de regkte.
10 9 § innehåller föreskrifter ang. vexelhandel, och der står ingenting om att vexlarne skola vara dragna på något handelshus, vare sig i Hamburg eller Altona.
Den värde talaren tror måhända att något dylikt finnes i 10 7 § litt. g och h.
Det står i litt. g): »Det silfver eller Ilamburger-banko, som, genom vexelköp, blifvit hos något eller några kända och säkra handelshus 1 Hamburg eller Altona för Bankens räkning nedsatt, samt det silfver, hvilket är under transport från utrikes ort till Banken»; och i litt. h): »Beloppet af de upkÖpta vexlar, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till Bankens, i näst föregående mom. omförmälda, handelshus afsända.»
Hu är dock förhållandet, att dessa båda momenter handla om en helt annan sak, än 109 §.
Denna handlar om upköp af vexlar, den 107 deremot om hvad som skall utgöra den metalliska valutan, och i litt. g och h om det silfver, som Banken har att för vexelköp på utländsk ort använda.
Genom 109 § har Banken rätt att under sommaren hafva 2 mill. specie stående och under vintern 3 mill.
Detta är resultatet af vexelhandeln, men icke sjelfva vexelhandeln.
Det är något helt annat att köpa vexlar af en solid trassent, som svarar för att vexeln blir inlöst inom tre månader, och att hafva silfver stående hos solida hus i Hamburg.
Ridd. o. Ad. behagade således finna att jag icke begått något misstag i min tolkning af 109 §.
Flera ledamöter ropade nu på proposition.
Den 11 Jannari f. m. 85 Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.:
Jag har icke kunnat an nat än förvåna mig öfver, att en talare, som hår eljest i allmänhet upträder till försvar för lagarnes efterlefnad, nu upstår till försvar för öfverträdelsen af en special-lag; detta är dock händelsen med Hr Printzensköld.
Jag har icke lagt BankoFullm. till last, att de icke förutsett den inträffade krisen, ehuru jag föreställer mig, att den icke hade bort vara för dem oväntad.
Men jag har lagt dem till last, att de handlat i strid med den lag, som skulle bestämma deras verksamhet.
Hr Printzensköld har visserl. förklarat, att lian icke kunde fatta, att något sådant skett; men han har icke vederlagt de anmärkningar, som i detta hänseende blifvit gjorda.
Han har icke sökt visa att BankoPullm. inlåtit sig i vexelköpen för det ändamål, som 109 § i Banko-reght derför bestämmer, nemi. för att förstärka Bankens metalliska kassa.
Han har icke heller vederlagt det påstående, att vexlar blifvit köpta af icke solida trassenter och endossenter, ej heller att de icke blifvit dragna på solida hus i Hamburg.
Det sednare har nu visserl. äfven Gr.
Lagerbjelke sökt visa icke vara behöfligt; men jag för min del finner dock hans bevisning ingenting mindre än bevisande.
Ty då 109 § inskränker
Fullm :s rättighet att köpa vexlar till endast de fall, då sådant till förstärkande af Bankens metalliska kassa finnes nödigt, och då uti litt. h § 107 talas om vexlarnes försändande, för inkassering, till Bankens handelshus, sedan uti nästföreg. mom. dessa handelshus i plamburg förklaras böra vara säkra och kända, så kan jag icke finna, att man kan komma i detta fall till annan åsigt ån den, att de hus, på hvilka de af Fullm. köpta vexlar äro dragna, böra vara kända och säkra, d. v. s. solida.
Hr Printzensköld, enligt min upfattning, ingenting vederlagt af de anmärkningar, som blifvit mot Fullm, framstälda, kan jag icke finna att hans försvar för Fullm:s åtgärder härledts^ ur någon annan, än den visserl. ganska lofvärda afsigten, att försvara sina kamrater inom BankoStyrelsent men icke desto mindre måste jag, med afseende å vådan af ett sådant prejudikat, fortsätta mitt yrkande om bifall till det slut, hvartill Hr Åkerman kommit, Öfverlåggningen förklarades nu vara afslutad, och yttrade H.
Exc. Ilr Gr. o. Landtmarskalken, att, i afseende på den förevarande §:n, deri Utsk:t endast uttalat sitt omdöme rörande
Fullnus vexelköp under hösten 1857, yrkats dels §:ns läggande till handlingarne och dels af Hr Cederschiöld, att K. o.
Ad. måtte förklara sig instämma i det slutomdöme, hvari Pir Akerman uti sin reservation, i afseende å dessa vcxelköp, stannat.
Propos. å §:ns läggande till handlingarne framställdes härefter
Och besvarades med många ja, blandade med nej; hvaruppå H.
Sedan Hr Cederschiöld härvid begärt votering, uplästes och godkändes följ. voterings-proposition:
Den, som anser, att 9 §:n i BankoUtsk:ts Berättelse N:o 6 icke föranleder till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne, röstar Sfi D e n 11 J a ii n a i i a. m.
Ja; den det ej vill. röstar
Nej; _ vinner nej, liar R. o.
Ad. förklarat sig instämma i det slutomdörae, hvari Ilr Akerman i sin reservation, i afseende på vexelköpen noder tiden från medlet af September till medlet af November månad 1857, stannat.
Nej — 23. | R. o.
Ad. åtskiljdes kl 4 e. m.
Onsdagen den 11 Januari 1860.
Plenum kl. 6 e ni.
Stats- Utskottels Utidtanden N:o 29, i anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel för reparation af Srt Marias kyrka i Sigtuna; N:o 30, i anledning af väckt fråga om beviljande af statsanslag för att dermed inbetala kapitalåterstoden af ett, för upförandeaf Kalmar stifts läroverksbyggnad, i 11.
St:rs Bank uptaget lån; N:o 31, i anledning af väekt fråga om inredning i Upsala slott af en våning för den Kongl, familjens räkning ; N:o 32, i anledning af Änders Erikssons från Elfsborgs läns motion om förlängdt anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare inom nämnde län beviljadt uodsättningslån;: N:o 33, angående väckt fråga om afskrifning till någon del af ett åt jordbrukare inom Askers Härad af Orebro
Län beviljadt undsåttningslån samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp; och N:o 34, angående väckt fråga om eftergift till någon del af återbetalningsskyldighet å ett åt jordbrukare inom Malexanders socken af Östergötlands
Län beviljadt undsättningslån, eller anstånd med inbetalning å samma lån; samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betånkanden N:o 10, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet den 10 Maj 185 3, angående priskuranters uprättande å ds i markegångstaxorna uptague persedelslag; Den 11 J an n ar i e. m. 87 N:o 11, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till förekommande af irrlärors spridande vid Universiteten och öfriga läroverk; N:o 15, i anledning af vackt motion att R.
St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla om aflåtande af nådig propos. om ett nytt Hofstalls upbyggande; N:o 13, i anledning af väckt motion att hvarje ledamot af
Dom-kapitel måtte erhålla ett exemplar af Svensk Författningssamling ; N:o 14, i anledning af väckt motion om stadganden till begränsande af Sockenstämmas beslutande-rätt ; N:o 15, i anledning af väckt motion om tillstånd att alla tider af året fortsätta auktioner å landet till kl. 9 på aftonen; och N:o 16, i anledning af väckta motioner om tillägg till 5 § i Kongl.
Förordningen den 29 Augusti 1843, angående Sockenstämmor i riket.
Fortsattes föredragningen af BankoUtskottets Berättelse N:o 6, angående R.
St:rs Banks styrelse och förvaltning. § 10.
Afven i denna § anser jag BankoUtsktt i alltför hårda ordalag hafva bedömt Fullm:s åtgärder.
Det står visserl. i BankoReghts åberopade föreskrift, att till den metalliska valutan endast får beräknas beloppet af de vexlar, som icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering afsända till de af Banken antagna utländska handelshus; men dessa ifrågavarande vexlar återkommo med betalningsskyldighet, till följe af krisen, och inberåknades af Fullm. till den metalliska kassan.
Hade åter Fullm. vidtagit den åtgärd, för hvars uraktlåtenhet de nu blifvit så mycket klandrade, så hade följden blifvit den, att sedlar till en Summa, motsvarande nära 5,000,000 mark H. B., hade måst ur rörelsen försvinna och detta vid en tidpunkt, då snart sagdt hvarje riksd:r var af vigt att bibehålla utelöpande.
Bästa beviset för att Fullm. ej misstagit sig i sin åtgärd, är väl det, att de protesterade vexlarne verkl. blifvit till största delen betalte och att således deras qvarstående bland de tillgångar på vexlar, som man egde i Hamburg, ingalunda medförde den ringaste skada hvarken för Banken eller för enskilte.
BankoUtslcts beslut, att det nuvarande beloppet af protesterade vexlar skall ofördröjligen ur den metalliska kassan afföras, så anser jag att detta, i anseende till den obetydliga ännu qvarstående summan, kommer att utöfva föga eller intet inflytande på Bankens ställning.
Det synes mig dock, som BankoUtsk:t i denna sin anmärkning gått något långt, då man tager i betraktande dels de lyckliga resultater, som af Fullm:s åtgärder vunnits, och dels landets dåvarande financiela ställning ; det skedde nemi. vid en tidpunkt, då det var absolut nödvändigt, att så litet som möjligt minska rörelsekapitalet i landet, Det är något hardt, tyckes mig, att då af BankoUtskd 88 Den 11 Januari e. fm få dylika tillmålen och jag vill till protokollet nedlägga min reservation häremot och anser jag, att hela detta Utskds utlåtande är förestafvadt af en afvoghet och en ovilja, som vid denna riksdag iner än någonsin inom Utsk:t röjt sig mot BankoFullm:s åtgärder.
Den föregående värde talaren har förundrat sig öfver BankoUtsk:s anmärkning emot Fullm:» åtgärd att hänföra protesterade vexlar till Bankens metalliska kassa, och försvarat denna åtgärd dermed, att en för allmänna rörelsen menlig sedelindragning eljest blifvit nödvändig.
Detta skäl är alldeles nytt, ty hittills hafva såväl Fullm, såsom korporation, som den talare, hvilken på förmiddagen sökt försvara Fullnäs åtgärder, såsom stöd för åtgärden anfört föreskriften i 107 § BankoReghtet, nemi. att de vexlar, som ej till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till Bankens handelshus i Hamburg eller Altona försände, skola beräknas såsom metallisk valuta, samt ansett Fullm. icke be* rättigadc att, utan Ständernas föreskrift, något från metalliska valutan afföra.
För att först bemöta detta sednare skål, erinrar jag, att lfrågav:de vexlar icke blott voro till liqvid förfallne, utan äfven, efter att hafva blifvit till inkassering afsönde, med protest återkommit, hvadan stadgandet i paragrafen ju icke längre för dem gähle, Och, mina Hrr, då en protesterad vexel icke är annat än ett bevis på en osäker fordran, kan väl ingenting vara mindre öfverensstämmande med begreppet om metallisk valuta än en sådan.
För öfrigt och i anledning af den sisto talarens yttrande, år ju aldeles gifvet, att Fullm., som utgifvit 1 t/2 mill. i sedlar för vexlar, som sedan protesterades, icke i ett ögonblick kunde indraga denna sedelmassa, men om Fullm , utöfver hvad sålunda icke kunde undvikas, på de protesterade vexlarne grundat en sedelemission, hade det otvifvelaktigt varit högst tadelvärdt.
Så har icke heller skett, utan redan 1838 års llevisorer funno en obegagnad sedelemissions-rätt fullt motsvarande de då återstående protesterade vexlarne, hvilket förhållande allt sedermera uppehållits, men detta oaktadt och oaktadt Revisorernes anmärkningar både 185 8 och 18.i fl, hafva de protesterade vexlarne fortfarande figurerat som metallisk valuta, och jag tror således att BankoUtsk:t haft fullkomligt skäl att i berörde afseende påkalla rättelse.
Enligt mitt förme nande har det knappast varit möjligt för BankoUtsk:t, att i sitt ifrågavai ande utlåtande välja ordalag mera milda, mera skonsamma, än det verkl. gjort, då så särdeles giltiga anledningar till klander förefinnas äfven i nu föredragne punkt.
Detta oaktadt upträder Hr Printzensköld på ett sätt, som särdeles har väckt min förundran, då han förebrår Utsk:t de, enligt hans förmenande, olämpliga ordalag, Utsk:t valt vid bedömandet af frågan om de protesterade vcxlarnes inberäknande i Bankens metalliska kassa.
Jag föreställer mig, att en hvar måste finna, hurusom Utsk:t egt goda skäl till
Sin framställning, åsyftande framtida rättelse i det betänkliga, men af Hr Printzensköld försvarade beräkuifigssätt, hvarigenom det slut* Den 11 J annari e. m. 89 ligen skulle kunna anses aldeles likgiltigt, huruvida i Bankens kassa lage protesterade vcxlar eller silfver, och hemställer jag fördenskull att Utskits i dehlia punkt gjorda anm. måtte vinna Ridd. o. Åd:s bifall.
Erih. Tersmeden, Wilh. Fredr.i Hr Printzenskölds yttranden öfver BankoUtsk;ts utlåtande tyckes fortfarande vittna om, huru obehagligt det är, att blifva satt i nödvändighet att anmärka de fel, som möjligtvis blifva af R.
St:rs Fullm, i Banken begångna.
Hvad beträffar denna § af berättelsen, så har Utsk.t, på grund af 1858—59 års Revisorers mot Fullm, anmärkta åtgärd, att i Bankens metalliska kassa hafva inberäknat beloppet af förfallna och för bristande betalning protesterade vexlar, ansett sig förpligtadt att lemna Fullm. föreskrift om, att de protesterade vexlar, som ännu förefunnos, skola ur metalliska kassan afföras.
Kasta vi en blick på Banko-llegkts 107 §, så finna vi hvad som kan under metallisk valuta få hänföras.
Het heter nemi. i litt. h af nämnde §: »Be loppet af de upköpta vexlar, hvilka icke. till liqvid förfallit, eller blifvit för inkassering till Bankens i näst föreg. mom. omförmälda handelshus afsända».
Att således ej härunder inbegripes protesterade vexlar^ hvilka, enligt mitt förmenande, endast borde upsättas bland Bankens osäkra fordringar, det torde väl vara temligen klart för hvart och ett opartiskt omdöme.
Och jag hemställer till Eder, mine Hrr, om BankoUtskit, sedan Revisorerna fästat
Fullmis upmärksamhet härpå och de ändock ej rättat sig derefter, kunnat göra annat, fin att gifva Fullm. den föreskrift, att de protesterade vexlarne borde ofördröjligen ur den metalliska kassan afföras.
Hen siste värde talaren, som be svarat mitt anförande, har aldeles misstagit sig om dess innehåll och dess syftning.
Jag har nemi. aldrig velat klandra Utskit derför, att det meddelat Fullm. föreskrift derom, att de nuvarande protesterade vexlarne skulle från metalliska valutan afföras; jag har blott trott mig ega befogenhet att uttala mitt omdöme öfver de 'ordalag, sorn BankoUtsk:t i allmänhet användt vid dess anmärkningars afgifvande, och min mening har endast varit, att i min ringa mån söka försvara Fullm:s åtgärder.
Hen nu öfVerklagade åtgärden kan ock låta försvara sig af de eXceptitiohella förhållanden, som då egde rum; jag menar den för handen varande penningekrisen och de ytterst brydsamma tilldragelser, som af densamma blefvo en följd.
Hade Fullm. nödsakats att, genom afförandet från den reella valutan af de protesterade vexlarne, till motsvarigt belopp minska reservfonden, så hade det Varit för dem omöjligt att bispringa hvarken filialbankerna eller andra under Riksbanken varande I åneanstalter.
Jag tager mig friheten uplysa Hr Flach derom, att jag ingalunda uttalat någon protest mot det resultat, till hvilket BankoUtskit kommit; detta så mycket mindre, som Fullm. handlat i fullkomlig öfverensstämmelse med den dem i grundlagen lemnade rätt och i enlighet med det för dem utfärdade reghtet.
Men jag har endast tillåtit mig att yttra några ord öfver det sätt och de ordalag, Utsk:t valt i sitt utlåtande, 90 Den 11 Jan uari e. m. och detta må val mig ej förtyckas, aldenstund jag är öfvertygad om, att både Frih.
Tersmeden och Hr Flach ej äro så okunniga i Svenska språket, att de ej känna de lindrigare Uttrycken, af hvilka man kan begagna sig, då man vill fälla ett omdöme öfver sin nästas åtgärder.
Detta anser jag här hafva varit så mycket mer på sin plats, som man omöjligen kan beskylla Fullm. att hafva begått någon olaglighet.
För min ringa del tror jag, att både Fullm. och BankoUtskit i detta afseende handlat rätt.
Men då jag yttrar att Fullm. rigtigt förfarit, så kommer jag till detta resultat, på helt andra grunder, än den siste värde talaren.
Kasta vi en blick på Banko-regl:ts 107 §, såse vi der föreskrifvet, hvad som till metallisk valuta får räknas; det heter nemi.:
Såsom Bankens metalliska kassa anses och beräknas : a) gångbart Svenskt silfvermynt; b) dukater, Svenska och Holländska; c) ally st Svenskt silfvermynt; d) utländska silfvermynt-sorter; e) omyndtadt silfver och guld; f) silfver- och guld-poster, dem Kongl. Myntverket af Banken eller andra för Bankens räkning, enligt dit ingångna, af myntverket utgifna qvittenser och bevis emottagit och under sin vård eger; g) det silfver eller HamburgerBanko, sorn, genom vexelköp, blifvit hos något eller några kända och säkra handelshus i Hamburg eller Altona för Bankens räkning nedsatt, samt det silfver, hvilket är under transport från utrikes ort till Banken; h) beloppet af de upköpta vexlar, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering till Bankens, i näst föreg. mom. omförmälda handelshus afsända; och i) guld- och silfver-panter, till det värde, hvartill de blifvit i Banken och Lånekontoren belånade.
På ett annat ställe i Banko-reght, § 117, föreskrifves, att maximum af den sedelstock, som icke behöfver motsvaras af någon metallisk valuta, får utgöras af ett belopp stort 3 0 mill.
Om det skulle hända att för en inköpt vexel silfver icke erhållits, d. v. s. att vexeln blifvit protesterad, så skulle Banken derigenom, utöfver de 30 millionerna, kunna få så mycket mora sedlar utelöpande, som donna vexel varit värd.
Jag tror således att Fullm. handlat ganska rätt, 'då de förklarade att dessa vexlar måste i den metalliska kassan qvarstå.
Det har ej af någon, såvidt jag vet, blifvit bestridt, att ej Fullm. handlat rätt deruti; att de införde de upköpte vexlarne under den metalliska valutan; det var en ganska riktig och på Banko-reght grundad åtgärd; men att de ansågo sig förhindrade af de föreskrifter, de hade, att afföra dem från metalliska kassan, når de blifvit protesterade, det var, om jag så får såga, en alltför långt drifven, grannlagenhet.
Det naturligaste hade väl varit, att, i det ögonblick de blefvo protesterade, afskrifva dem Den II J anu ari e. m. »1 från metalliska kassan.
Om beloppet af dessa vexlar i början var så stort, att en sådan afföring ej kunde hafva låtit sig göra, utan én motsvarande minskning af den utelöpande sedelstocken, känner jag ej ; men hvad jag med bestämdhet kan påstå, är, att, då Revisorerna 185 8 voro tillsammans, man ej ansåg det vara behöfligt, att indraga någon del af de utelöpande sedlarne för dessa vexlars afföring.
Hvad Hr Printzensköld ytterligare förklarat, att det ej var BankoUtsk-.ts sätt att gå till väga, utan att det var Utsk:ts sätt att uttrycka sig, han särskildt hade funnit ogranniaga, så kan jag ingalunda finna att Utsk:t i något afseende häruti förgått sig.
Utsk:t har endast framdragit de fakta, som förefunnits. §:n i Betänk:t lyder sålunda:
Som Utsk:t ansett Fullmis, af 1858—59 årens Revisorer anmärkta åtgärd, att låta i Bankens metalliska kassa inberäkna beloppet af förfallna och för bristande betalning protesterade vexlar, icke allenast vara oförenlig med begreppet om hvad som till egenskap af metallisk valuta må kunna hänföras, utan äfven strida mot tydliga innehådet af den i § 107 litt. h i Banko-regkt meddelade föreskrift, hvilken endast medgifver att såsom metallisk kassa får anses och beräknas beloppet af de upköpta vexlar, som icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering afsända till de af Banken antagna utländska handelshus, hvaremot de vexlar, om hvilka här är fråga, redan långt för detta förfallit till betalning och med protest återkommit från de handelshus, dit desamma blifvit öfversända för att inkasgeras; så har Utsk:t, på grund af § 5 i den för Utsk:t gällande instruktion, beslutat och Fullm. till iakttagande meddelat, att de protesterade vexlarnes belopp bör från metalliska kassan ofördröjligen aflöras, hvilket Utsk:t skolat för R.
St:r härigenom anmäla.
Hrr, om i denna punkt något omdöme år uttaladt, som på minsta sätt kan anses böra såra Fullmrs finkänslighet?
Jag yrkar fortfarande, att Ridd. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts i denna § gjorda hemställan.
Éxc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att, då den förevarande §:n innefattade endast en anmälan om ett af Utsk:t fattadt och Fullm. meddeladt beslut, H.
Exc. icke kunde framställa någon annan propos. än att §:n finge läggas till handlingarne, blef en sådan propos. framställd och med ja besvarad. §11.
Den talare, som på f. m. öpnade dis kussionen om 9.'de §, har fällt det yttrande om BankoUtsk:ts utlåtande, att en klandrande ande genomgår detsamma från början till slut.
Fullmrs åtgärd att köpa Kreditföreningens vexlar, har likväl af Utsk:t blifvit erkändt såsom varande nyttigt och, med afseende fästadt vid de förhållanden, som då egde rum, kan man till och 92 Den 11 Januari e. m. mod anse, att det var af behofvet påkalladt.