Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Theatern med dess nuvarande syften och verksamhet vore en institution, hvilken, likasom all annan åt litteratur, vetenskap och konst egnad anstalt, förljenade att af Slaten vårdas och af Statsmedel uppehållas, men en mångårig erfarenhet visat, att såväl de Slats-anslag Kongl. Theatern åtnjutit, som de särdeles frikostiga bidrag H. M:t Konungen och den öfriga Kongl. Familjen lemnat (ill denna konst anstalts upprätthållande, varit otillräcklige och icke förmått alt, under de (lera olika styresmän, som förvaltat Kongl. Thealerns angelägenheter, freda denna inrättning från årlig skuldsättning och ekonomiskt betryck, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadl, att detta missförhållande mätte alhjelpas genom ett så tillräckligt anslag, ali denna Theaters tillvaro deraf betryggades; och hafva, med afseende härå, Rikets Ständer funnit skäligt öka det nu å 7:de Hufvud-Tileln uppförda årliga anslag för Kongl. Theatern till 75,000 R:dr. 12:o Nuvarande förslagsanslag för Tull-verket, 1,200,000 R:dr, hvilket af tullmedlen direkte utgår, har E. K.
M.t föreslagit att höjas till 1,800,000 R.dr, som med afseende å de jemte tulluppbörden stigande afkorlningar, restilutioner och omkostnader samt aflöningar, af E. K.
M:t funnits böra för verkets årliga behof afsällas.
Antagande, alt någon minskning i förvaltnings-koslnaderna hör kunna ega rum, hafva Rikets Ständer trott, alt hela den föreslagna tillökningen icke torde behöfva anvisas, samt derföre beslutat, alt ifrågavarande förslagsanslag endast må ökas med 400,000 R:dr och således för nu ingångna statsreglerings-period lastställas till 1,000,000 R:dr årligen. 13:o Sedan Rikets Ständer bifallit öfverflyIlning från 7:de till 2:dra Hufvud-Titeln af de 6.000
R:dr, hvilka af den förra Hufvud-Titelns anslag till byggnader och reparationer i landsorterne afsetts för underhåll af Läns- och Kronohäkte!), har nämnde anslag blifvit å Sjunde Hufvud-Titeln med sagde belopp minskadt.
14:o 1 öfverensstämmelse med ett af Rikets Ständer falladt beslut, hvarom serskild underdånig anmälan tiil E. K.
M:t ingår, har å denna Hufvud-Titel blifvit uppfördi ett årligt reservations-anslag af 75,000 R:dr R:mt, alt under den tid nu skeende Stats-reglering omfattar och utom det bidrag, som från Skogsplanterings-kassan lian påräknas, af E. K.
M:t disponeras lill erforderliga utgifter för Skogs-Institutet, lägre Skogs-skolor samt för öfrige till Skogs-stalen hörande tjenslemäns aflöning. 15:o Enligt hvad Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 22 Augusti sisllidne år anmält, har å Sjunde Hufvud-Titeln ett förslags-anslag å 1,500 R:dr R:mt blifvit uppfördt för upphandling af ved lill Wisby krono-kalkugn. 16:o Enär de Ljuspenningar, hvilka till belopp af 4,750 R:dr från det å 7:de Hufvud-Titeln uppförda förslagsanslag till skrifmaterialier och expenser m. m., utgå till Embels- och Tjenstemännen m. fl. inom Finans-departementets Expedition, KammarKollegium, Mynt- och Kontroll-verken, Kammar-Rätten samt Öfver-lnlendenls-Embelet, komma att upphöra under den tid, den provisoriska löneförhöjningen af dem åtnjules, har berörda förslagsanslag, utgörande 23,399 R:dr 20 öre, minskats med ofvanberörda Expeditions-Utskottets Förslag lilI underd.
Skrifvelse N.o 218. 269 4,750
R:dr, samt dessutom blifvit så jemnkadl, som erfordrats för jemnande af HufvudTitelns slutsumma. 17:o
BIHAM TILL SAMTLIGA RIKS STÅNDENS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. -imWCCtcw BILAGOR till FÖRSTA SAMLINGEN. 1*!
Afdelningen.
Tillförordnade Kommitterades Underdåniga Betänkanden, angående Landförsvaret och med förslag till ny Tulltaxa.
L ____ UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE, ANGÅENDE LANDFÖRSVARET, AFGIFVET DEN 12 MAJ 1865 AF DERTILL I NÅDER FÖRORDNADE KOMMITTERADE.
STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865.
STOR MÄKTIGS TE ALLERNÅDIGSTE KONING!
F)å Eders Kongl.
Majit genom nådigt bref af den 16 Juli 1861 förordnade en komité till utarbetande af betänkande uti åtskilliga landförsvaret rörande frågor, behagade Eders Kongl. Majit till närmare bestämmande af denna komités verksamhet och ändamål nådigt meddela följande: 4 »De framsteg, alla grenar af vetenskaperna, under ständigt fortgående verksamhet, förete; de större anspråk som till följd häraf uppstå på ett lands intellektuela och materiela utveckling; behofvet för hvarje medlem af det europeiska statsförbundet att uppnå och bibehålla sig uti jemngoda utvecklingsförhållanden med andra stater; — allt detta måste utöfva mäktigt inflytande på ordnandet af rikets försvarskrafter.
Varm och lefvande fosterlandskärlek och en sann krigisk anda äro visserligen de första vilkoren för bibehållande af oberoende och sjelfständighet, men dessa ädlare krafter måste upprätthållas, understödjas och ordnas genom rätt användande af de medel, dem erfarenheten och en aldrig hvilande uppfinningsförmåga erbjuda till försvarets förstärkande, ordnande, utbildning och användbarhet, allt med behörigt afseende å fäderneslandets behof, tillgångar och egendomliga förhållanden.
Svenska krigsstyrelsen har derföre oaflåtligen bemödat sig att så vidt möjligt varit, tillgodogöra arméen de förbättringar, i afseende å så väl krigshärens organisation som dess förseende med nödig materiel, hvilka motsvarat tidens fordringar.
Men detta har icke kunnat ega rum utan äskande och erhållande af nya anslag, hvilka i den mån nya rön inom krigsvetenskapen göras samt förbättringar af krigsmateriel hos arméerna vinna insteg, naturligen måste ökas, så framt fäderneslandets försvarsanstalter icke skola stå tillbaka efter andra länders.
Med fullt erkännande att Rikets Ständer uti många vigtiga fall gått
Våra önskningar till mötes och genom beviljade anslag satt krigsstyrelsen i tillfälle att verkställa högst betydliga förbättringar inom arméens särskilda vapen, har det dock icke undgått
Vår uppmärksamhet, att Rikets Ständer tid efter annan ansett sig ej böra bifalla åtskilliga af Oss gjorda framställningar i afseende å försvarsverkets behof; hvarvid Rikets
Ständer dels synas icke hafva varit öfvertygade om nyttan och nödvändigheten af de begärda anslagen, dels ansett behofven kunna fyllas i annan ordning och på annat sätt, än som föreslaget blifvit, eller ock hafva anslagen bifallits mindre i följd af en mera allmän öfvertygelse om deras nödvändighet, än genom utslaget af en ringa majoritet.
Orsaken härtill torde kunna tillskrifvas bristen af en för Rikets Ständer tillgänglig, till alla eller åtminstone hufvudsakliga grenar af krigsstyrelsens verksamhet och behof utsträckt utredning, klart affattad och i ett sammanhang uppstäld samt sålunda egnad att bereda en lättare öfversigt af dessa för fäderneslandet vigtiga ämnen.
Företagandet af en så omfattande utredning håfve
Vi ansett vara så mycket lämpligare, som vissa för landförsvaret väsendtliga frågor i alla händelser måste göras till föremål för förnyad pröfning, helst Rikets
Ständer i flere af dem begärt framställningar af Oss.
Till sådana frågor kan t. ex. räknas behofvet af ett ökadt antal sappörtrupper, som af Rikets Ständer ej blifvit förnekadt, ehuru de för sådant ändamål af Oss begärda anslag ej blifvit beviljade, emedan bristen af detta truppslag ansågs kunna fyllas ur indelta arméen.
Endast framläggandet af en plan, som upptager ej allenast den för Sverige erforderliga styrkan af landtrupper, utan äfven desarnmas inbördes förhållanden, så väl till särskilda vapenslag som till sina beståndsdelar af stam och beväring, bör upplysa, om bristen af sappörtrupp kan ur indelta arméen fyllas och, derest så kan ske, huru den erforderliga öfningen skulle bibringas denna del af indelta manskapet.
Vidare må anmärkas, att vid 1856 års riksdag, då aflöningsförhållandena för större delen af statens embets- och tjenstemän kommo under pröfning och äfven i allmänhet bestämdes, framställning af Oss gjordes jemväl om reglering vid indelta arméen af befälets och öfrige tjensternäns löner, ej allenast för åstadkommande af nödig förbättring i aflöningen, utan ock för beredande af den möjligaste likstämmighet deruti vid alla regementen och corpser.
Rikets Ständer funno väl det vara uppenbart, att en ny allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden utaf behofvet påkallades, men förmodade att med de stora 5 tillgångar af indelta räntor, kronobonden, boställen och kontanta anslag, som redan funnos anvisade, en dylik reglering skulle kunna tillvägabringas utan ytterligare bidrag från statens sida.
Rikets Ständer stälde emellertid till
Vår disposition en summa af 100,000 Rdr årligen, att vid de regementen och corpser, som deraf företrädesvis äro i behof, användas till löneförbättring åt vissa löntagare, hvilka icke äro med boställen försedde.
Då för lönregleringens verkställande en förnyad uppskattning af boställena, enligt hvad Vi såväl som Rikets Ständer förutsatt, skulle föregå, blef af Oss vid 1859 års riksdag föreslaget, att, till förberedande arbeten och derefter påbörjande af boställs-uppskattningen, ett visst penningebelopp skulle anslås, men Rikets Ständer ansågo, uppå anförda skäl, sig icke kunna härtill lemna bifall.
Vid sådant förhållande och då obestridt är, att aflöningen för större delen af indelta arméens befäl och tjenstemän icke motsvarar det, som billigen borde dem tillerkännas, helst om dervid, såsom sig bör, tages i betraktande de särskilda utgifter, som föranledas af tjenstgöringen på roten, blir nödigt att närmare undersöka, i hvad mån de tillgångar, hvarje regemente eller corps eger, medgifva att derinom reglera aflöningsförmånerna på ett rättvist och tillfredsställande sätt; eller i motsatt fall, huru en sådan reglering lämpligare kan vinnas och hvilka brister behöfva fyllas.
Huruvida det underhåll, som för närvarande bestås sjelfva truppen, både den värfvade och den indelta samt den allmänna beväringen, må anses kunna fullt motsvara manskapets behof, är äfven föremål för en behöflig undersökning.
En annan fråga är den om pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän, hvarvid förekommer, att Rikets Ständer väl tillsvidare antagit de af Oss vid 1856 och 1859 årens riksdagar föreslagna nya pensionsstater, hvilka ännu äro gällande; men Rikets Ständer hafva derjemte anhållit, det Oss täcktes vidtaga de åtgärder, som finnas lämpliga till förberedande af en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, att hela pensioneringen må kunna af staten öfvertagas, samt till åstadkommande af mer enhet i grunderna och vilkoren för pensioneringen, jemte nödig förenkling i förvaltningen, — till hvilken reglerings verkställande Rikets Ständer önskade få mottaga Vårt förslag.
Jemväl hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 27 Februari 1858, angående regleringen af utgifterna under riksstatens 9:de hufvudtitel, hos Oss anhållit, att, med afseende å den afskedade soldatens under senare tider i betydlig mån försämrade ställning, i följd af varuprisens stegring, Vi måtte, efter förutgången utredning, vidtaga de åtgärder, hvarigenom pensioneringen af arméens manskap må på ett lämpligt och verksamt sätt ordnas; och ehuru genom
Vår nådiga kungörelse den 28 Januari 1859 underhållsbeloppen uti Wadstena krigsmanshuskassa blifvit något förhöjda utöfver hvad förut i de särskilda klasserna utgått, har likväl genom det stora antal ansökningar, som årligen från afskedade krigsmän till
Oss inkomma örn ytterligare understöd, sig visat att äfven detta ökade underhåll befinnes otillräckligt såsom bidrag till deras nödtorftiga bergning, hvadan Vi ansett det böra tagas i öfvervägande, i hvad mån pensioneringen af det från arméen afskedade manskap kan påkalla förbättring.
Ytterligare hafva Rikets Ständer anhållit, det Oss täcktes vidtaga sådana förändringar i organisationen af krigsskolan på Carlberg, att detta läroverk kunde blifva en allmän tillämpningsskola för bildande af officerare vid arméen, så att hehofvet af enskilda läroanstalter för detta ändamål må upphöra.
Ehuru, för vidtagande af en sådan åtgärd, den senast utfärdade skolstadgans fullständiga genomförande vid de allmänna elementarläroverken bort afvaktas, till vinnande af nödigt samband emellan undervisningen vid dessa läroverk och fordringarna för inträde vid krigsskolan, hafva likväl förberedande åtgärder under tiden blifvit vidtagna för tillvägabringandet af en sådan, redan länge åsyftad förändring.
Emellertid hafva
Vi funnit denna frågas fullt tillfredsställande lösning äfven vara beroende af antagandet af en allmän plan för hela den militära undervisningen, hvarigenom fordrin - 6 garna på olika kunskapsmått hos soldater, korpraler, underofficerare och officerare vid arméens alla vapen och staber blifva närmare och i erforderligt sammanhang granskade och bestämda.
Rikets Ständer hafva ock, med åberopande af särskilde kommitterades afgifna underdåniga betänkande, rörande styrelse och förvaltningsverken, deruti väsendtliga förändringar i afseende å krigskollegii organisation äro föreslagna, ansett definitiv lönestat. för bemälda kollegium ej lämpligen böra vid sistlidne riksdag fastställas.
Att detta vigtiga ämne likväl kräfver en fullständigare utredning än den, som vunnits genom ofvan bemälde kommitterades arbete, finne Vi vara ådagalagdt af det utlåtande, som krigskollegium deröfver afgifvit.
På grund af detta allt håfve Vi ansett, att åtgärder böra vidtagas till åstadkommande af en så omfattande utredning af allt, hvad till försvarsverket till lands hörer, att svenska folket och dess riksdagsombud må kunna göra sig en rätt föreställning om hvad som finnes att tillgå, om hvad som vidare erfordras för att göra landets stridskrafter användbara och om sättet huru detta ändamål skall vinnas; och då, för att åt detta arbete bereda mångsidig granskning och nödig fullständighet, erfordras biträde af flere sakkunnige personer, håfve Vi velat åt en komité uppdraga att i ett sammanhang yttra sig öfver följande frågor: l:o.
Huru stor styrka landtrupper bör Sverige vid inträffande krig kunna uppsätta och underhålla för betryggandet af sin sjelfständighet; och i hvad mån bör landets försvar då genom befästningar vara förstärkt?
Huru böra dessa försvarskrafter vara ordnade, med afseende på krigshärens indelning, sammansättning af stam, beväring och förstärkningstrupper, särskilda vapenslag, staber, intendentsväsende, sjukvård, m. m., och hvad erfordras af materiel för såväl den rörliga styrkan som det genom fästningarna påräknade försvaret? 3:o.
Huru stor del af landets under krig erforderliga försvarsstyrka bör under fredstid finnas fullt öfvad och rustad, huru bör denna styrka vara ordnad för att vid inträffande krig medgifva bildandet af den då behöfliga försvarsstyrkan på det skyndsammaste och mest ändamålsenliga sätt, samt huru bör en sådan öfvergång från freds- till krigsfot med minsta kostnad kunna ske? 4:o.
Hvilka försvarskrafter eger landet för närvarande att påräkna under krig och fred, samt hvilka brister visa sig möjligen vid jemförelse mellan dessa försvarskrafter och de erforderliga, uti de olika vapenslagen, staber, intendentsväsende, sjukvård, befästningar och krigsmateriel, med afseende på såväl personalens antal, krigsbildning, utrustning, underhåll, aflöning och pensionering, som hästars antal och materielens tillräcklighet, beskaffenhet och nödiga omsättning?
Huru böra dessa sig möjligen visande brister på det ändamålsenligaste och för staten minst betungande sätt kunna fyllas? 6:o.
Kan och bör krigsförvaltningen undergå någon förändring, ledande till mera enkelhet, redighet i öfversigten deraf och besparing, med bibehållande af nödiga kontroller?
För öfrigt håfve
Vi velat i nåder förordna: att denna komité skall uti alla här ofvan upptagna frågor utarbeta ett fullständigt betänkande och dermed till
Oss inkomma, hvarvid böra åtfölja fullständiga och noggranna beräkningar öfver de kostnader, hvilka föranledas af landförsvarets ordnande enligt komiténs åsigter; att komitén skall sammanträda i Stockholm den 1 nästkommande Oktober; att komitén må genom sin ordförande ega att af vederbörande embetsmyndigheter begära och erhålla alla de upplysningar, som komitén anser för sitt uppdrag nödiga och af dessa kunna meddelas; att komitén, genom sin ordförande, må ega rättighet att, för de särskilda frågornas utredning, dels från i Stockholm befintliga embetsverk tillkalla den person, under hvars speciela tjenstebefattning den för tillfället omhandlade frågan hörer, dels i vissa fall, der sådant finnes nödigt, hos Oss begära inkallande i komitén af en eller flere extra ledamöter; och att, derest komiténs arbeten icke hinna afslutas till utgången af April månad nästkommande år, komitén då skall upplösas, för att ånyo sammanträda, på derom skeende särskild kallelse.»
De utsedde kommitterade voro: General-majoren m. m. D. G. Bildt, ordförande; General-intendenten m. m. L. G. Sandels; Öfversten m. m. J. A. Hazelius; öfversten m. m.
Grefve C. L. F. af Ugglas; öfversten m. m. A. F. Z.
Reuterskiöld; öfversten m. m. E. af Klint; öfversten m. m. J. H. Rosenswärd; Majoren i artilleriet G. G. W.
Hjort, att ingå, då ärenden förekomma, som röra artillerivapnet.
Kaptenen vid Ingeniörcorpsen Frih. B. A. Leyonhufvud, att ingå då ärenden förekomma, rörande ingeniörväsendet.
Lifmedikus m. ra.
Doktor D. V. Lundberg, att ingå, då ärenden förekomma rörande arméens sjukvård; samt Kaptenen G.
Nyblaeus som sekreterare.
Kommitterade sammanträdde, i enlighet med föreskriften i högstberörde nådiga bref, den 1 Oktober 1861.
Deras första åtgärd blef att från vederbörande statsexpeditioner, kollegier och förvaltande verk, militära och andra myndigheter begära de handlingar och uppgifter, hvilka för det nådiga uppdragets fullgörande ansågos behöfliga.
För att lätta öfversigten af hvad som i de frågor, hvilka blifvit komitén förelagda, varit föremål för Rikets Ständers behandling sedan tiden för vårt nya statsskicks införande, uppdrogs derjemte åt särskild person, Notarien i riksgäldskontoret M.
Sandahl, att upprätta ett fullständigt sakregister öfver alla skrifvelser till och ifrån Rikets Ständer, rörande försvarsverket till lands, sedan år 1809.
Då detta sakregister äfven för framtiden kan blifva af gagn, har detsamma blifvit till chefen för landförsvarsdepartementet öfverlemnadt.
Med den stora omfattningen af kommitterades uppdrag kunde de infordrade uppgifternas antal och omfång icke undgå att blifva ganska betydligt.
De hafva ock utöfvat ett icke ringa inflytande på kommitterades arbeten och i vigtiga delar grundlagt det betänkande, som nu i underdånighet afgifves, Kommitterade hafva derföre trott sig i särskild, härjemte bi - 8 fogad Förteckning böra upptaga de väsendtligare handlingar och uppgifter, sora under fortgången af deras arbeten från embetsverk och myndigheter kommit dem till del.
Det öfvervägande flertalet af dessa handlingar och uppgifter blefvo redan vid början af komiténs verksamhet infordrade.
Åtskilliga deribland föranledde emellertid dels en vidlyftig skriftvexling, dels ganska omfattande förarbeten.
Särskildt var detta händelsen såväl med de uppgifter, hvilka indelta regementen och corpser skulle afgifva, rörande boställen, indelta räntor m. m., för hvilka fullständiga formulär af kommitterade uppgjordes och regementena tillsändes, — som ock med flere af de upplysningar, som från krigskollegii olika afdelningar skulle kommitterade meddelas.
En del af dessa angelägna uppgifter kunde derföre icke fullständigt inkomma förr än under loppet af de första månaderna af 1862.
I den mån behöfliga upplysningar voro eller efter hand blefvo tillgängliga, fördelade kommitterade sig emellan de särskilda ämnena till förberedande bearbetning på afdelningar och öfverenskommo om det arbetssätt, att afdelningarna skulle uppgöra förslag till grunder för hvarje ämnes behandling och, sedan dessa grunder blifvit samfäldt pröfvade och godkände, utarbeta förslagen i sina mindre delar och framlägga dem till kommitterades utförligare granskning.
För att emellertid innan utgången af April månad 1862, den arbetstid, som till en början blifvit för kommitterade bestämd, hinna afsluta några af de många ämnena, beslöto kommitterade att företrädesvis utarbeta och till slutligt afgörande företaga åtskilliga, hvilka kunde någorlunda oberoende af de öfriga behandlas. Kommitterade kunde derföre den 30 April till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna följande sex betänkanden: 1.
Förslag till den allmänna medborgerliga krigsbildningens ordnande; 2.
Förslag till officersbildningens lämpligaste ordnande; 3.
Förslag till bildande af ingeniörtrupper; 4.
Förslag till Westgöta regementes uppsittande och Smålands hussar-regementes af sittande; 5.
Förslag till inrättande af ridskolor; 6.
Förslag till krigsförvaltningens organisation.
Kommitterade åtskiljdes härefter den 1 Maj 1862. öfversten m. m.
Reuterskiöld, hade den 28 Mars 1862, genom sin kallelse till statsråd och chef för landförsvarsdepartementet, ur komitén utgått, och under sommaren afled majoren Hjort.
Enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning den 9 Juli 1862 sammanträdde kommitterade ånyo den 7 Oktober samma år, för att fullfölja sina arbeten.
Då likväl Rikets Ständer den 15 i nämnde månad sammankommit, nästan alla komiténs ledamöter voro riksdagsmän och en al dem invald i statsutskottet, der hans närvaro i och för militär-angelägenheter var ganska önskvärd, ansågo kommitterade detta förhållande kunna med så mycket mera skäl föranleda till någon tids afbrott i kommitterades samfälda arbeten, som flere af de upplysningar, hvilka inkommit, lämpligen kunde af en person läggas till grund för åtskilliga utredningar, hvilka voro för komiténs arbeten behöfliga.
Då kommitterades i öfverensstämmelse härmed gjorda underdåniga framställning vann Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall, upphörde med November månads utgång tillsvidare deras gemensamma arbete och kommitterade åtskiljdes efter att hafva åt en af sina ledamöter, öfversten m. m. Rosenswärd, öfverlemnat ofvannämnde förarbeten.
På grund af nådiga Generalordres den 20
Oktober 1863 sammanträdde kommitterade ånyo den 2 November samma år till gemensamt arbete.
Komiténs personal undergick ytterligare några förändringar.
På kommitterades begäran om biträde af en civil tjensteman för kamerala och räkenjskapsärenders behandling, hade Eders Kongl. Maj:t under den 17 Juli nådigst förordnat 9 Kammarskrifvaren i krigskollegium C. N. Forssman att under de tider, hans biträde afkomitén ansågs behöfligt, såsom extra ledamot deltaga i komiténs arbeten vid förekommande ärenden af ofvannämnda beskaffenhet, hvarjemte Eders Kongl. Maj:t under den 27 Oktober likaledes förordnat Majoren vid Göta artilleri-regemente L. J. M. Reenstjerna att i aflidne Majoren Hjorts ställe i komitén ingå vid artillerifrågors behandling.
Sedan Lifmedikus doktor V.
Lundberg, i anseende till en utrikes resa, på sin begäran från komitén afgått, förordnade Eders Kongl. Maj:t den 17 November Öfverfältläkaren doktor P. O.
Liljevalch att i hans ställe vid förekommande sjukvårdsärenden der ingå.
Den 26 Januari 1864 biföll Eders Kongl. Majit General-intendenten in. m.
Sandels anhållan att med anledning af de ökade göromål i hans embetsbefattning, som voro en följd af Rikets Ständers beviljade anslag till försvarsverkets fullständigare ordnande, blifva från komitén entledigad.
Kommitterades ånyo begynta arbete räckte till våren, under hvilken tid alla förut skedda utredningar granskades och sammanfördes till hufvudsakliga beslut.
Då kommitterade den 1
Maj 1864 i följd af sina tjenstebefattningar och i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut åtskiljdes, skulle under sommaren betänkandet uppsättas öfver de delar, der beslut voro fattade, och uppdrogs åt Generalmajoren m. m.
Hazelius ledningen af detta arbete.
På ordförandens, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utfärdade kallelse sammanträdde komitén åter den 15 November sistnämnde år, för att lägga sista handen vid arbetet och justera detta underdåniga betänkande med dess bilagor.
Efter att sålunda hafva redogjort för gången af sitt arbete, öfvergå kommitterade nu till underdånigt besvarande af de framställda frågorna.
De hafva vid uppställningen af sitt vidlyftiga utlåtande ansett den formen vara lämpligast, att affatta det i flere särskilda betänkanden, hvart och ett omfattande en af krigsväsendets hufvuddelar, och låta dem i ämnenas naturliga ordning följa, hvarigenom det hela blefve lättare att öfverskåda.
De hafva sålunda besvarat den första af de framställda frågorna i sitt första betänkande 1.
Om krigsstyrkan och befästningarna.