Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare säger man, alt när tillgång på sedlar upkommit genom utbyte mot silfver, som erhållits på onaturlig väg, d. v. s. icke mot försålda varor, ulan förmedelst de lån, som af Hypolh.- föreningar eller andra dylika associationer blifvit hos utlänningen uplagna, så skola Fullmäktige, derest jag icke missförstått meningen jemväl minska lånerörelsen.
Jag erkänner det icke vara gifvet, alt silfver, inkommet genom lån, ökar landets välstånd, ulan det kan illa begagnadl, tvertom försämra detsamma, ty de lån som kommit in, skola ock gå ut, och taga räntorna med sig derutöfver.
Nu har den betydliga silfver-tillgång, som på sednare liden influtit genom län, minskat den silfverutlagning i Banken, hvilken eljest skolat ega rum.
Borde Fullmäktige, som väl kände delta förhållande, hafva under tiden minskat lånerörelsen?
För alt besvara denna fråga, låtom oss tillse hurudan slällningen i öfrigt varit.
Oaktadt alla de län, som sedan sisla riksdag i landet indragils, har dock så mycket silfver från Banken utgått, att sedelstocken, om jag rätt minnes, förminskats med 9 mill. r:dr.
Fullmäktige under en sådan minskning ytterligare förvärrat det onda genom indragning på lånerörelsen, så hade ju den penningebrist, hvaröfver nu klagas, blifvit än större.
Hvad sålunda hittills skett, visar ju följaktligen både att man gjort rätt under det förflutna och alt andra föreskrifter för del tillkommande äro origliga.
Om silfver ytterligare inflyter, hvilken blifver väl följden?
Utan tvifvel densamma som förut, att utlagning af Bankens silfver minskas och att tillgång på vexlar finnes.
Skall Banken underlåta alt köpa dem, när de fås för 128 sk. eller derunder?
Det kunna Fullm. ej göra, så länge n. v. Bankoreglemente gäller.
En sådan underlåtenhet vore ock i sig sjelf oriktig; ty dä köpmännen sågo att de ej för sina vexlar genast finge kontanta medel till ny handel, så skulle de söka sin vinning genom införsel af mera kaffe, vin, socker och annat mera, som de kunde pluttra på oss.
I stället för silfvertackor i Banken för vexlarne, samt deraf följande penningelillgång i näringarne, finge riket desto flera öfverflödsvaror, som ingen afkastning lemnade.
Om köpmännen ej finge sålja sina vexlar i Banken, så vände de sig till någon annan.
Denne köpare ginge sedan till Banken med sitt för vexlarne erhållna silfver och uttoge sedlar.
När dessa sålunda i alla fall utginge, så borde
Banken heldre sjelf köpa vexlarne än vålla en onödig omgång.
Man påstår sig icke hafva yrkat minskning i sedelstocken för att hålla honom vid ett visst belopp.
Men det äy omöjligt att 112 Den 21 Maj. åstadkomma denna verkan, utan alt antingen öka eller minska honom.
Det sednare kan icke ske utan silfveruttagning eller utlåningens minskning eller försäljning af Bankens räntebärande papper.
Förut bar jag erinrat, ali om sistnämnde utväg vidloges, när det är ondt om penningar, så blifva papperen antingen osålda eller med underpris betald t a.
Banken bör väl icke sålunda kasta hort sina tillgångar och utarma sig sjelf till lånesökandes förmån.
Vill man jemföra Bankens ställning med den enskilde mannens, så år det ju klart, att den förre likasom den sednare, skall först sörja för sitt eget bestånd.
Att vara till, det är hufvudsaken!
Dernäst må man efterse om man liar styrka nog till att hjelpa andra.
Man bär sagt att nu gällande reglemente icke synes vara tillämpligt på förevaride förhållanden, .lag tror just ali de nya omständigheter, som inträdt, nemi. den större fara, som realisationen löper genom de utländska lånens återbetalning i silfver, fordra att Bankens nu gällande reglemente vidmakthålles.
Nu då silfver, som åter skall utgå, indrages, bör Banken befästa sin ställning genom dess upköpande och tagande i förvar intilldess det åter utfordras.
Enl. 120 och 121 §§ i nu gällande Bankoreglemente kunna Fullmäktige, för realisationens uprätthållande, antingen uplaga utrikes lån eller minska den inrikes lånerörelsen eller vidtaga andra utvägar bland dem, som alternativt npgifvas.
Fullmäktige mäste hafva denna makt för att visa dem sorn genom handelsdiskonten skulle vilja trotsa sig till Bankosedlar, att sådant kan misslyckas.
Hr Cederschiöld bar beklagat alt personer, hvilka, efter hans tanke, talat så rikligt som Hr Lefrén och jag, i afseende på betryggande af Bankens bestånd, icke kommit ihåg våra egna grundsatser, då fråga förevar om Bankovinstens användande lill Bankens i st. f. näringarnes bästa.
Den värde ledamoten har begått ett misstag dä han sagt näringarnes; jag tror mig icke hafva talat om dem, utan om den extra statsregleringen, hvartill jag öuskat att Bankovinsten måtte begagnas.
Näringarne sätter jag i andra rummet, men deras bästa befrämjas så vidt jag förstår, säkrare genom mitt förslag än genom lån.
Det är klart, att om genom den extra statsregleringen nya kanaler anläggas, hamnar befästas o. s. v. så få näringarna fördel deraf, emedan transportkostnaderna blefve lindrigare och varorne kunna säljas lill billigare pris samt lättare afsättas.
Jag tillstyrkte att Bankovinsten skulle användas till den extra statsregleringen, äfven derföre alt då kuasen är ofördelaktig, eller stiger öfver 128 sk, så kan ej Bankens vinst användas, till hans förstärkning.
Om jag af honom får 129 sk. i sedlar för 1 rtdr silfver, men äger, enligt realisationsgrunden, återtaga samma specieriksdaler för 128 sk., så vinner jag sålunda 1 sk. på hvarje silfverhår hvilket naturligtvis blifver ren förlust för Banken.
Om hans vinst sålunda blifvit använd, skulle hon hafva runnit bort såsom regn i sanden, utan att extra statsregleringen någonting er - Den 21 Maj. 113 erhållit, Bankovinsten är således oanvändbar till vexlars inköp när kursen är öfver 128 sk.
Slår han åter derunder, så är det onödigt att derpå använda ett öre, ly dä är inköp af silfver icke annnat än en vexlingsåtgärd.
Banken ger 128 eller 127 sk. i nya sedlar för hvarje specie r:dr, som Ivan får in, ulan alt Bankens ställning i förhållande till sedelslocken försämras.
Tvertom förbättras i det hela med hvarje ingående metallisk r:dr förhållandet mellan silfver och sedlar.
Hr Nordenfelt förmodar ali jag talat om ett. mynt, som vore skiljdt från det vanliga bytesmedlet.
Jag mätte hafva uttryckt mig otydligt.
Min mening var alt önska, det vi, likasom Preussen, Frankrike och England, malte äga eli klingande mynt, hvilket i sig sjelf hade det värde sorn sedeln representerar.
Funnes ett sådant mynt i tillräcklig myckenhet och ingen vore skyldig alt mottaga Bankens sedlar, då, säger jag, betydde Statsbankens bankrutt visserligen ganska mycket, men för eganderätten icke mer än om en privatbank störtar, hvilkens sedlar jag kan vägra att emottaga.
Nu är det icke mitt eget fel ora jag blifver lidande på Bankens sedlar; ly jag måste väl taga dera emedan det är grundlagens bud och jag eljest hvarken får betalning sjelf, eller kan betala andra.
Hr Nordenfelt har jemväl omtalat, att penningebrist kunde öka införseln.
Jag förstår ej huru den, som har brist på penningar, kan köpa varor, utan att vara vinglare.
Men hans rörelse må icke tagas till efterrättelse hvarken i fråga om förvaltningen af en Bank, eller, af redbare mäns angelägenheter.
Jag förnyar min vördsamma anhållan att äfven om Ståndet godkänner Gr.
Liljencrantz förslag röride serskilda proposrrs framställande, R. o.
Ad. måtte afslå det föreslagna mom. och låta oss behålla Bankoreglemente! i denna § sådant det är.
Mörner, Carl Göran Detlof: Sedan Hr von Hartmansdorff nu sednast yttrat sig, har jag föga att tillägga.
Jag tror visserligen icke att han behöfde göra någon ursäkt hos Ståndet för det att han för 3:dje gången begärde ordet, ty jag är öfvertygad derom, att della Stånd, tvertom håller honom räkning derför, alt han, såsom Bankofullmäktig, ensam bland Full mäktige af della Stånd, behagat med sin uplysning och erfarenhet gå R. o. Ad. tillhanda.
Den fråga, som nu här är under öfverläggning, innefattar hufvudsakligen 2:ne afdelmr, nemi. frågan om myntvärdets uprättlvållande, och den om lånerörelsens underlättande.
I afsennde på den första delen, så har ett tillägg i nu gällande Bankoreglemente blifvit af Utsk. föreslaget, hvarigenom indragning på lånerörelsen skulle vidtaga, i fall man hade anledn. att befara silfver-- uttagning i anledn. af sedelstockens ökning utöfver normala förhållandet: det är redan af flere talare anmärkt, huru obestämdt och omöjligt del är alt, på grund af denna mening fatta ett säkert omdöme, och det är visserligen icke efter hvad jag tror, full7 II. 8 114 Den 21 Maj. komligt riktigt hvad Gr.
Liljencrantz yttrat, alt en ökad sedelstock ovillkorligen skall för Banken medföra fara för silfveruttagning.
Sådant härleder sig efter min förmening från de källor som ökat denna sedelstock; men om icke Banken sjelf utvidgar sin lånerörelse, så kunna ej heller några andra åtgärder lynga på densamma, enär ingen enda sedel kan från Banken nlgifvas, med mindre han derföre erhåller valuta.
Utvidgar icke Banken sjelf sin rörelse, icke minska andras operationer dess säkerhet.
Hvad åter angår frågan om lånerörelsen, så finnér man, vid jemförelse mellan det gamla och nu föreslagna stadgandet, skillnaden egentligen bestå deruti, att enl. det förra, äro alla låntagare nära nog satta i lika kategori, då deremot efter det senare, man synes vilja bereda fördelar åt dem, som tilläfventyrs deraf kunna vara minst i behof.
Man åtskiljer enskilda kredilivtagare, och når associationer, verk och inrättningar äro kreditivlagare, så måtte det vara klart för en hvar, alt om någondera af dessa skola kunna med mindre olägenhet undvara understöd, så måtte det vara dessa verk och inrättningar, som äro starkare än de enskilde, och således äro just de starkare gynnade af det nya förslaget.
I afseende på Bankens rättighet att uptaga lån, har man äfven förändrat föreskriften, så att när enl. förra lagrummet, var stadgad 2, högst 3 proc:s ränta, med 6 månaders upsägning, är föreskriften härom i del nya förslaget borttagen, hvarigenom huru kort betalningstid som helst kan utsättas och Banken följaktligen invecklas i långvariga och besvärande låneoperationer.
Jag kan således för min del icke finna det föreslagna nya stadgandet äga något företräde framför det gamla.
Jag kan, för en bank, lika litet som för hvar och en annan, finna skäl vara för handen, att afvika från den regel, som gäller för alla, alt nemi. försl göra rätt och. sedan göra godt.
Att göra rätt, är Bankens skyldighet, och den gör det, då den uprätthåller myntvärdet; och hvad dernäst angår skyldigheten all göra godt, så upfylles äfven den, då Banken hjelper lånerörelsen.
Pligten att göra rätt, kommer således i första rummet och att göra godt, i det andra.
Det gamla stadgandet i nu gällande
Bankoreglemente är närmast öfverensstämmande med denna regel och derföre all föredraga framför det nu föreslagna, hvarföre jag förenar mig med [Ir von Hartmansdorff.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade B. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, alt han innan någon propos. blefve framställd finge rekapitulera de i afseende på den ifrågar:de 5:te punkten framställde yrkanden.
Hr von Hartmansdorff hade yrkat afslag å Ulsk:s förslag samt bibehållande af nu gällande stadgande i ämnet.
Stjernstedt hade anhållit om bifall till Utsk:s förslag; Frih.
Baab hade med åberopande af Professor Agardhs reservation yrkat återremiss af ifrågavande punkt, Gr.
Liljencrantz hade yrkat delning af frågan, med begäran om återremiss å den del som utgjorde ingress till den ifrågavande 121 §, och bifall till förslaget i öfrigt.
13en 21 Maj. 115 Härvid anmälde sig Frih. Haab, i anledning hvaraf H. Ex. behagade afbryia sin framställning och upropa.
Raab, som yttrade: l)ä Gr.
Liljencrantz yrkat delning af frågan, under anhållan om återremiss å den ena delen, så upstår en så ringa skillnad, mellan hans begäran och min hemställan om enahanda åtgärd i afseende å frågan i sin helhet, så att jag föranlåtes framställa den förfrågan huruvida icke Gr:n skulle behaga att förena sig med mig (ill minskande af de blifvande voteringarnes antal.
Jag afstår från min begäran, förenande mig med Hr Lagerhjelm. H. Ex. Frih. o. Landtm', framställde vidare, att Hr Lefre'n hade yrkat alt nu gällande 121 § måtte oförändrad bibehållas; alt Hr Nordenfelt, med åberopande af sin reservation begärt återremiss; alt Frih.
Gederström begärt att 121 § i nu gällande Bankoreglemente måtte oförändrad bibehållas; att Hr Lagerhjelm anhållit om återremiss på del Utsk., efter revision af sitt förslag, måtte inkomma med en mera bestämd redaktion deraf; alt Hr Cederschiöld instämt med Hrr von Hartmansdorff och Lefrén, samt att slutligen Gr.
Mörner förenat sig med Hr von Hartmansdorff.
Då nu H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle 5:te punkten af Utsk:s förevar:de utlåt, besvarades denna propos. med starka nej, blandade med ja. H. Ex. började härefter framställa propos. till afslag å ifrågavande punkt, men härvid anmälde sig och yttrade Frih.
Jag vågar hemställa, om ej närmast kommer frågan om återremiss, som plägar följa efter propos. om bifall, hvarföre jag äfven anhåller att förstnämnda propos. måtte framställas.
Jag anhåller ali Hr Frih. o. Landtm, måtte förklara huru svaret å den sista proposni blifvit upfattadt eller ock att framställningen måtte förnyas.
Jag förmodar att svaret varit eller blifver nej, då valet mellan återremiss och afslag endast återstår.
I anledn. af denna förfrågan förklarade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att enl. hans upfattning R. o. Ad. med afvägande ja besvarat den^nyss framställda propos. till bifall å 5:te punkten.
Stjernstedt, Aug. Wilh. begärde votering.
Då omröstning blifvit begärd, kommer först att afgöras antingen conlra-propos. skall blifva återremiss eller afslag.
Jag anhåller all afslag måtte blifva conlra-propos. 116
Jag vidblifver min anhållan att frågan om återremiss mätte komma nu närmast i ordningen och begär alt propos. måtte framställas huruvida Ståndet anlager återremiss till contrapropos. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, åberopade i anledn. häraf den i 3 mom. 29 § Riksd.Ordn. stadgade ordning för propos:rs framställande samt hemställde derjemte om R. o. Ad. behagade lill contra-propos. vid den begärde voteringen antaga förkastande af Ulsk:s förslag samt oförändradt bibehållande af den nu gällande 21 §.
Härvid ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
St jernstedt, Aug. Wilh.
För att undvika (vänne voteringar, som jag förutser eljest skola komma ali äga rum, i fall försl skulle voteras om contra-propos., afstår jag från den begäran jag framställt, med anhållan alt åteterremiss måtte bli ja-propos. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han sedan nu Frih.
Stjernstedt afslått från sin begäran om votering och i följd deraf äfven den af Frih.
Raab begärda voteringen komme ali förfalla, finge först hemställa om R. o.
Ad. förkastade U(sk:s förslag och ansåge 121 §:s lydelse böra oförändrad bibehållas.
Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarefter II.
Ex. förklarade det han ansåg ja hafva öfverrösta! nej.
Upläsles till justering och godkändes följande förslag till votenspropos.
Den, som förkastar det i 5:le punkten af BankoUtsk:s utlåt N:o 37 framställda förslag till förändrad lydelse af 121 § i nu gällande Bankoreglemente samt anser samma §:s lydelse böra oförändrad bibehållas, voterar Ja t den det ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot Utsk:s förenämnde förslag gjorde anmärkn:r föranleda lill delsammas återremitterande.
Vid voteringens slut befanns att röslerne hade utfallit som följer Ja — 34.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda betänk.
M:s nådiga propos.
, ang:de ändring för vissa orter af stadgandet tili 20 kap. 6 § Den 21 Maj. 117 B. B. samt K.
Förordn. d. 3 Sept. 1755, om tiden, då dammlucka skall vara öpnad: o Ånyo föredrogs Exped.Uisk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 7, i anledn. af väckte motioner om bestämmandet af dag för nästa lagtima riksdags början.
Frih. Cederström, Bud. anförde skriftligen:
Del Högt.
Ståndet torde tillåta mig vid delta tillfälle afgifva en förklaring, den jag anser mig skyldig mia egen öfvertygelse och det allmännas rättvisa fordran.
Exped.lJisk. har haft att handlägga åtskillige motioner, som i dess mern. finnas omförmälde, till bestämmande af dag för B.
St:s nästa sammanträdande.
Deribland förekom äfven en från det högv.
PresleSt. remitterad, hvaruti motionären föreslagit, i likhet med mig inom della Hög!.
Stånd (ehuru remiss å mitt förslag förvägrades), den ifrågavartde dagen till d. 16 Oktober 1854.
Således har jag haft den tillfredsställelsen alt åtminstone eli BiksSlånd, och hvars insigt i dessa ämnen ej torde kunna jäfvas, gifvit stöd åt min åsigt om lagligbeten af berörde årtals bestämmande i förevande hänsigt.
Derjemte hade från det Hedervärda BondeSt. remitterats en motion, som endast begärde alt Exped.Utsk. mätte inkomma roed förslag i ämnet.
Exped.Utsk. saknade således, efter min lanke, icke laglig befogenhet att inkomma med hemställan om d. 16 Oktober eller annan dag, år 1854, för nästa riksmötes början.
Men då ej allenast B. o.
Ad. ä min i detta ämne väckta motion vägrat remiss, utan äfven det Vålofl.
BorgareSt. ansett en enahanda derstädes gjord framställning böra förfalla, trodde sig Exped.Utsk., af grannlagenhet för dessa opinioner, och med fästadt afseende å de yttranden, som beledsagade de Utsk. lillhandakomrte remisser, höra afstå från alt uttala de individuella åsigter om det i detta fall mest fördelaktiga för land och folk, hvilka af Utsk:s särskilde ledamöter kunde vara fattade och bibehållna, samt i dess ställe vara pligligt framställa hvad Utsk. förmodade utgöra flertalets inom RiksStåndens ledamöter önskningar i detta mål.
På detta sätt har Utsk. kommit till den dag, nemi. d. 15 Nov. 1853, som Utsk. nu föreslagit.
Att taga den tidigare, förbjöd Statsrevisionens i alla fall nog knappa tidsutrymme; att välja den sednare på året, mölle hinder i de under djupa hösten allt mer försvårade kommunikationerna.
Att åter, på sätt inom BorgareSt. lärer blifvit föreslaget, utsätta tiden så bittida, alt
Statsregleringen kunde före 1854 års utgång vara upgjord, rönte grundade invändningar i, dels svårigheterna af tätare riksdagars sammanvarande, dels den ytterligare olägligheten för det med så mänga andra vigliga ärender vanligtvis öfverhopadeStatsUtsk. att, tillika med dessa, jemväl besörja Statsrevisions-göromålen.
Sålunda förenade sig
Utsk. efter en längre öfverläggning, om den hemställan, som här är för B. o. Ad. anmäld; och jag har oaktadt det obehaget att, riksdag efter riksdag, B.
St. skola sammanträda på en så obeqvämlig dag och så sen årstid, från detta mem:s innehåll ej yrkat någon skiljaktig mening.
Delta mitt förfarande i 18 Den SJ
Maj härleder sig ensamt och allenast af aktning för andras öfvertygelser och 2:ne RiksSlånds åsigter om det lagliga.
För egen del fortfar jag att vara förvissad så väl om laglikmätigheten af året 1854 för näsla riksdags sammankommande, som om nyttan deraf i anseende till lindrade riksdagskoslnader, nödig tid för inhämtande af bättre erfarenhet om förändrade författningars inverkan, mera och ganska behöflig lättnad för regering och embetsman från öfverhängande riksdagsgöromål och deraf härledda vidlyftiga bestyr.
Jag vidhåller ali den dyrbara rätt, Svenska folket äger, alt, genom sina ombud, samråda om allmänna ärender, borde icke utsträckas till ett alltför tätt och ofta anlitadt begagnande.
Men jag viker för hvad flertalet bland de män, som utgöra folkets representanter, månde i detta ämne vilja.
Om Exped.Utsk. ej misstagit sig i sin förmodan rörandeoflerlalets åsigt härutinnan, så torde Utskis mera. varda bifallet.
Åtminstone skall jag icke mer under denna rigsdag yrka annan dags bestämmande för den nästa. R. o. Ad. biföll Exped.Utskis förevaride utlåt.
Föredrogs men lades på begäran af Gr.
Mörner, Carl Göran Dellof och Hr Bildt, Didrik Gillis ånyo på bordet Const.Utskis d. 17 dennes första gången bordlagda mern.
Nio 8, med förslag till ändring af 68 § Riksd.Ordn., röride liden för Revisorerne af Statsverkets, Bankens och Riksgiskontis tillstånd, m. m.
Föredrogs och bifölls Stats samt Allm.
Besv. och Ekon.Utsk:s d. 17 dennes på bordet lagda mern.
Nio 1, angide arfvode ålen serskild
Sekreterare för de förenade Utskm.
Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af Frih.
Stjernstedt, Aug. Wilh. samt Frih.
Cederström Rudolf, Ridd.- Utskis d. 17 dennes första gången på bordet lagda mern.
Nio 9, med förnyadt förslag till ändrad redaktion af instruktionen för Ridd.Direktm och dess tjenstemän.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne utlåtin, mern. och betänkin, nemi. från Stats-Utskottet:
Nio 141, angide föreslagna understöd för återupbyggandet af den nedbrunna delen utaf staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; N:o 142, angide ett låns beviljande för den nya regleringen af tomterne i staden Christianstad ; Nio 143, i anledn. af ålerremis å utlåt.
Nio 105; Nio 144, i anledn. *af erhållen återremiss å utlåt.
Nio 126; Nio 145, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
Nio 68, angide ifrågaställd befrielse för afl.
PrestSenlen J. P. af Bill - Den 21 Maj. 119 berghs sterbhusdelägare från den honora ådömda ersättningsskyldighet för den efter Tullförvaltaren Finer yppada balans; N:o 146, i anledn. af väckt motion om rättighet för Lysings häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark; Bevill nings-U
Is kottet: N:o 5, ang:de Tullbevillningen.
Lag-Utskotlel: N:o 25, i anledn. af väckte motioner ang:de dels domslolarnes ombildoing, dels Hofrätternes utflyttning, dels ock rättegången och arbetssättet i sistnämnde domstolar.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-uldr. från PresteSt. af d. 30 sisth April samt d. 3, 7, 10 och 14 deunes, samt frän Borgare- och BondeSl:u af d. 3, 7, 10, 14 och 17 deunes. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 3. e. m.
In ficlen» protocolli, Albert Munck.
Lördagen den 24 Maj 1851.
Plenum kl. 1 på dagen.
Justerades 9 prot.-utdr. f. d. 21 dennes samt pleni-prot. f. d. 30 sisth April.
Uplästes ett af llr Sandels, Pehr Benjamin, iulemnadt sålydande mern.
Som jag, dels af sjuklighet och dels i anseende lill arfsangelägenheter, måste företaga en längre resa samt några månader således uteblifva från riksdagen, så får jag härigenom afsäga mig det förtroende II. R. o. Ad. behagat lemna mig att vara Elektor, anhållande jag dock, att varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes följande af Frih. Stackelberg, Berndt Hjalmar, inlemnade mern. 120 Den 24 Maj.
Utsedd till ledamot uti H. Bevilln.Utsk., får jag af embelsgöroål förhindrad att nämnde förtroende emottaga, mig detsamma ödmjukeligen afsäga.
Landtm, tillkännagaf, att Frih. von Knorring Volrath, anmält det han i anseende lill en förestående resa från hufvudstaden nödsakades afsäga sig sin befattning såsom ledamot i Bevilln.Utsk., men likväl anhöll att få bibehålla sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan.
Hr Munck, Claes Johan:
Som jag i och för utöfningen af den tjenstebefattning jag innehar, mäste afresa från staden, anhåller jag vördsamt, alt få afsäga mig förtroendet att vara ledamot i BevillmsUlsk., hvartill jag enl. i sista plenum öpnad vallista blifvit utsedd, äfvensom min befallning såsom Bänkman inom 10;de afdela, men att dock få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse 3:ne ledamöter i Beviln:sUlsk. i st. f. Frih. Stackelberg, Hr Sandels och Hr Munck.
Föredrogs ånyo Gunst.Utsk:s d. 17 och 21 dennes på bordet lagda mern.
N:o 8, med förslag till ändring af 68 § Riksd.Ordn., rör:de tiden för revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksg:s kont:s tillstånd, m. m.
Emot detta förslag gjordes icke någon anmärkn., hvadan H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att detsamma komme alt hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Lagerbjelke Gustaf och Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.
StatsUtskrs nedannämnde d. 21 dennes första gången på bordet lagda utlålm; N:o 141, ang:de föreslagna understöd för återupbyggandet af den nedbrunna delen utaf Staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; och N:o 142, ang:de ett låns beviljande för den nya regleringen af tomterne i staden Christianstad.
Föredrogs StalsUtsk:s d. 21 dennes på bordel lagda mern N;o 143, i anledning af återremiss å utlåt.
N:o 105.