Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ft:o 8, i ani. af väckt motion om ett tillägg till HandelsOrdningen, lades D« ii 7 J a 11 ii a r ri. ty lades detta Utlåt, till handlingarne och förklarades ifrågavide motion tillhöra Allra. Besv.- o. Ekon.Utskits behandling.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet LagUtskits d. 4 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 9, i ani. af vackt motion dels om skärpta kontroller å kommunalmyndigheter, dels ock om förändring i brottmålslagstiftningen.
Efter föredragning af LagUtskits d. 4 dennes bordlagde Utlåten N:o 10, i ani. af vackt motion om förändring i vissa delar af MilitieBoställsordningen; och Nio 1 I, i ani. af vackt motion om förändring i K.
Br t d. 5 Febr. 1808 och K.
KammarColliii derpå grundade Kungörelse af d. 29 i samma månad, rör.de företrädesrätt till besittning af kronojord; lades dessa Utlåtanden till handlingarne, med förklarande, att R. o. Ad. ansåg ifrågavide motioner böra af Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskit behandlas.
Besv,- o. Ekon.Utsk:ts d. 4 dennes bordlagde Betänk.
Nio 4, i ani. af väckt förslag om nya byggnadslagar m. m.
Detta Betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, deri Utskt hemställt, at.t R.
Stir ej måtte vidtaga någon åtgärd med ani. af motionärens framställning i afside å utarbetande af en byggnadsordning för landsbygden, anställande af Länsarkitekter m. m.
Denna hemställan blef äf R. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten, deri Utskit tillstyrkt R.
St:r att i underd. skrifvelse till K. M. anhålla, att förslag till allm. bestämmelser för bebyggandet af städer, köpingar samt sådane platser å landet, der, till följd af jernvägsanläggningar, grannskapet till andra större kommunikationsleder eller ock af andra orsaker, städer eller köpingar synas komma att upstå, må, på sätt K.
M. lämpligt finner, upgöras ■och derefter till 11.
Stir öfverlemnas.
Jag ernar icke motsätta mig hvad Utsk. i denna punkt föreslagit, men jag anser mig böra meddela uplysning derom att den andre statsmakten, nemi. K. M., re dan varit betänkt på en åtgärd i denna riktning.
Det är kanske kändt för R. o. Adis ledamöter att K.
M. för flera år sedan tillförordnade en Komité för öfverseende och upgörande' af förslag till nya polisförfattningar för städerna.
Till denna Komité har K.
M. öfverlemnat ett förslag till brand- och byggnadsordning för staden Helsingborg, samt äskat Komiténs utlåt., huruvida icke någon allmän författning skulle kunna utfärdas rör. städernes byggnads-, hamnsamt brandordningar.
Nämnde Komité har redan slutat sitt första arbete och inkommit till K.
M. med underd. förslag till polisordning för Rikets städer.
Byggnads-, hamn- och brandordningen deremot H. lil. ‘ 4 »0 !) e n 7 Jann ari. utgör f. n. föremål för Komiténs öfverläggningar.
Arbetet år fullåndadt, men ännu icke justeradt.
Jag kan således icke bestämdt säga hvad som blir Komiténs beslut, i hvilken jag haft äran deltaga; men jag kan uplysa att man inom Komitén funnit ganska stora svårigheter möta vid att upgöra en allmän byggnadslag för städer och köpingar
Om öfriga platser, som i Utsk:s Bet. omnämnas, har icke varit fråga inom Komitén.
Komitén har emellertid trott att det skulle kunna gå an att stadga vissa allmänna grunder, som borde följas vid upgörande af alla byggnads- och brandordningar inom de särskilda städerna, men att, sedan gebietet var begränsadt och K.
M. sagt hvilka allmänna grunder borde följas och tillika bestämt ett visst maximum af ansvar, skulle det öfverlemnas till kommunal-myndigheterne sjelfva att upgöra förslag, som sedermera underställdes K. M:s Bef:des bepröfvande, naturligtvis hvar och en öppet, som trodde sin rätt förnärmad, att derom anföra klagomål hos K. M.
Jag har velat nämna detta, på det att det skulle blifva uplyst att den andra Statsmakten tänkt på saken.
I afs. på hamnordningen har man ansett så stora svårigheter möta att upgöra allmänna grunder, att man trott det böra öfverlemnas hädanefter sorn hittills åt kommunal-myndigheterna att derom sjelfva bestämma.
Jag kan imellertid icke undgå fästa upmärksamheten på att Bet. slutar med en strof, som förefaller ganska besynnerlig.
Det står nemi. att R.
M. anhålla att ett förslag må, på sätt K.
M. lämpligt finner, uppgöras och derefter till R.
Om det blir ad notitiam, så må det vara, men skulle deri ligga en antydan att det skulle innefatta ett slags lagförslag och att R.
St:r derefter skulle efter behag kunna antaga eller förkasta detsamma, så tror jag att R.
St:r beträda en alldeles ny väg, ty hittills har K.
M. icke ansetts förhindrad att fastställa byggnadsordningar för städerne.
Då denna fråga förevar inom Utsk., så fastades Utsk:s upmärksamhet af åtskillige ledamöter derpå, att en sådan Komité, som den siste talaren omnämnt, vore i verksamhet, och att densamma, som likaledes öfverlagt om nödiga åtgärder för helsovården i riket, äfven framkommit med åtskilliga förslag i afs. på byggnadsväsende!, hvarföre många af Utsk:s ledamöter, och deribland jag, hyste den åsigt, att man borde låta frågan förfalla, till dess man fått se Komiténs förslag eller de beslut, som i följd deraf kunde fattas.
Men deremot yrkades af de ledamöter, som slutligen utgjorde majoriteten, att man ej skulle upskjuta saken, emedan det äfven var fråga om föreskrifter för upvexande platser, och att, om föreskrifterne om allmänna grunder upskjötos ända till följande riksdag, blefve det möjligen för sent.
På grund af denna åsigt upkom förslaget.
Jag har ingenting mot att det afslås.
Hvad vidare beträffar den af Hr v. Koch gjorde anmärkning mot sista punkten i förslaget, så var Utsk:s åsigt den, att, sedan K. M,, på R.
Stms begäran, upgjort förslag efter som honom godt syntes, i) en 7 J a uti ari. kunde R.
Sfer höras deröfver, icke för att besluta, utan för att yttra sitt bifall eller sina betänk%keter.
Om Bet. för öfrigt bifalles, så är det ingen svårighet att utesluta den sista strofen, som angår öfverlemnandet tili Ständerne.
Att en fastställelse af grunder och bestämmelser i afs. på byggnads-ordn. för städer och köpingar utfärdas, tror jag vara af behofvet påkalkdt, men just derföre att jag föreställer mig, att en skrifvelse, sådan som den ifrågav:de, kunde medföra nytta, torde det vara skäl att tillse, om icke i sista punkten motverkas just hvad som sökes i den första.
Den förste talaren har redan uplyst att de förslag, som här önskas, redan finnas upgjorde, och det skulle således icke vara så särdeles omöjligt att en författning blefve af K.
M. snart nog utfärdad.
Men nu innehåller slutet af den föreslagne skrifvelsen, »det må förslag, på sått K.
M. lämpligt finner, upgöras och derefter till R.
St:r öfverlemnas»
Om nu en sådan skrifvelse skulle till regeringen ingå, så lärer svårligen någon allmän byggnadsordning kunna af K. M. utfärdas, åtminstone är det icke troligt, utan komme väl saken att upskjutas till nästa riksdag, hvilket dock eljest är obehöfligt, då frågan är af helt och hållet ekonomisk natur och således kan af K. M. ensam och utan St:s vidare hörande afgöras.
Jag får derföre vördsamt föreslå att R. o. Ad. täcktes, med bifall till Utsk:s förslag, besluta att slutet af detsamma må erhålla följande lydelse: »— — — — upstå, må af K, M. fastställas.» Gr.
Det är med verkligt nöje jag hört 2:ne talare yttra sig för Bet.
Jag vill ej trötta med att framdraga ytterligare skäl till dess upkomst; de åro temligen i ögon fallande för den, som tagit saken i betraktande.
Men, beträffande den anmärkning, som den siste talaren gjort, ber jag få nämna några ord.
Det är sannt att byggnadsordningen hörer till den ekonomiska lagstiftningen, hvarom K.
M. eger sjelf utfärda förordning; men jag hemställer till lt. o. Ad., huruvida det vore rätt önskligt, att, sedan en Komité utarbetat förslag till byggnadsordning, hvilken skulle gälla för alla städer i riket, detta förslag skulle af K.
M. antagas och fastställas, utan att R.
Sfer deröfver finge yttra sig.
Hittills har så tillgått att städerne sjelfve upgöra förelag till den byggnadsordning, som de anse för sig lämplig, samt att derefter Konungen pröfvar och fastställer den.
Då nu icke, i händelse en allmän byggnadsordning utfärdas, det mera kan ifrågakomma att hvarje stad uprättar sitt förslag, så tror jag det vöre skäl att antaga hvad Utsk. begärt, eller att förslaget må, på sätt K.
M. lämpligt finner, upgöras och derefter till R Sfer öfverlemnas.
En ledamot har föreslagit omredigerandet af sista delen utaf den föreslagne skrifvelsen så, att de efter K.
M:s godtfinnande upgjorde förslagen till byggnadsordning icke vidare skulle behöfva till R.
Jag gillar sjelfva saken, men jag tror att hans redaktion tål vid en liten förbättring.
Jag I> e ii 7 .1 »ii u ari. önskade att punkten skulle lyda så: »det måtte K.
St:r i underdånig skrifvelse till K.
M. anhålla, att allmänna bestämmelser för bebyggandet af ståder, köpingar samt sådane platser å landet, der, till följd af jernvägsanläggningar, grannskapet till andra större kommunikationsleder eller ock af andra orsaker, städer eller köpingar synas komma att upstå, må af K. M. i nåder utfärdas.» Hr v. Koch:
Mot den redaktion, som af den siste talaren är föreslagen, har jag ingenting att anmärka.
Tvertom tror jag att den innefattar och går till mötes Gr.
Lagerbjelkes förslag och endast utesluter det ordet »fastställas», som kanske icke behöfves efter den åsigt, Gr:n uttalat och som jag biträder.
Taubes yttrande angår, får jag uplvsä att vi komiterade, så godt vi kunnat förstå, sökt att ur vårt förslag utgallra allt hvad som i den gamla byggnadsordningen skulle kunna anses vara af civillags natur.
Således når vi påträffade frågor, som vidrörde viderboende- och naboråtten, expropriationsrätten o. s. v., så hafva vi ansett uteslutning ur byggnadsordningen böra ega rum.
Med ett ord, alla de föreslagna bestämmelserna hafva vi hållit inom den ekonomiska lagstiftningens gebiet.
Om Komitén i det fallet skulle hafva förbisett någonting, så får man väl taga för gifvet, att Kön s Rådgifvare, som blifva strängt ansvariga, ifall de ingripa i R.
St:rs lagstiftningsrätt, se sig vål före, innan de inträda på ett för den främmande område.
Göra de det, så föreställer jag mig att det blir icke precist en allmän lag, emedan det möter nästan oöfverstigliga hinder att fastställa en sådan både för hufvudstaden och våra minsta städer, utan en mängd föreskrifter att iakttaga vid byggnadsordningens upgörande.
Således bör man bifalla Bet. i den riktning Gr.
Lagerbjelke framställt och med den af Ordf: den i Ekon.Utsk föreslagne redaktion.
Regeringen erhåller också då ett stöd från representationens sida att skyndsamt vidtaga de åtgärder, som visserligen äro af behofvet påkallade.
Då jag för min del anser det af den näst löre siste talaren framställde förslag till redaktionen vara en verklig förbättring, anhåller jag att få med honom mig förena.
Exc. Hr G. o.
Landtm, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:s förslag och dels att R. o. Ad. måtte fatta följande beslut: »att R.
St;r skola i underdånig skrifvelse till K.M. anhålla, att allmänna bestämmelser för begyggandet af städer, köpingar samt sådane platser å landet, der, till följe af jernvågs-anlåggningar, grannskapet till andra större kommunikationsleder eller ock af andra orsaker, städer eller köpingar synas komma att upstå, må af K. M. i Nåder utfärdas.» Propos. å bifall till Utsk:s förslag blef härefter framställd, men besvarad med nej; hvaruppå H.
Exc. framställde propos. å antagande af ofvanomnåmnde förslag till beslut, och då härtill svarades många ja, jemte ett och annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Oen 7 Jennar 1.
Då nu K. o.
Ad. för sin del fattat ett sådant beslut, så torde, om det skall hafva någon följd i det hela, vara nödvändigt att R. o. A. ingår till de öfrige Stånden med inbjudning att förena sig i det beslut, som R. o. A. fattat.
Uppå derom gjord framställning blef denna hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Jag skulle i så fall hem ställa att det anförande, jag i denna fråga haft, måtte få åtfölja inbjudningen såsom skål hvarföre jag förordat
Det har aldrig under den tid, jag bevistat Riksdagar, förekommit att en inbjudning från ett Stånd till ett annat varit åtföljdt af yttranden, som redogjorde för hvarföre inbjudningen borde afslås.
Jag kan derföre icke lemna min röst till en sådan åtgärd.
Propos. å bifall till den af Gr.
Taube nu gjorda begäran framställdes, men blef med nej besvaiad.
Föredrogos och biiöllos Allra. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den i dennes bordlagde Betänk:n.
N:o 5, i anledning af vackt motion om uphäfvande af den, genom Kongl. Cirkuläret den 30 Nov. 1849, Kronofogde och Häradsskrifvare tillagde provision för debitering och upbörd af Kronobrefbärings-afgifter; N:o 6, i anledning af vackt motion om meddelande af föreskrift att i alla från offentlig myndighet utfärdade skrifna handlingar s. k. latinsk stil skall begagnas; N:o 8, i anledning af väckt fråga om Kronofogde-tjenstemas indragning; samt N:o 9, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för utbredande af kännedom i skogshushållning, samt i sättet för torfjords lörädlande till brännmaterial; hvaremot samma Utsk:s den 4 dennes bordlagde Betänk.
N:o 7, i anledning af väckt motion om ändringar i Instraktionen för Bibelkommissionen, blef på flere Ledam:s begäran ånyo bordlagdt.
Slutligen föredrogs Vallofl. BorgareStits Prot.Utdrag N:o 118, med kommunikation af en till nämnde Stånd ankommen, af Societa Nationale Italiana meddelad, Torino den 23 sisth Dec. daterad, af Generalsekreteraren J.
La Farina, å Presidenten, Generalen Garibaldis vägnar undertecknad skrifvelse, i anledning af erhållen underrättelse om Hr Lallerstedts den 1 4 i nyssnämnde månad väckta motion med afseende på beskickning ifrån Sverige till en kongress för de Italienska angelägenheternas ordnande.
Då det säkerligen icke är någon af R. o. Adis Ledam:r, som ieke har sig bekant innehållet af denna adress, Dbii 7
Ja rni arf. så förmodar jag att vi icke behöfva uptaga tiden med dess upläsande.
För min del tror jag, att då ett MedStånd skickar en sådan kommunikation till K. o. A., så, man må tänka om saken hvad som heldst, vore det mindre passande, om 11. o. Ad. icke ville afhöra densamma.
Jag anhåller att få densamma upläst
Den prot.utdr. medföljande afskriften utaf gjord öfversättning af ofvannämnde skrifvelse uplästes härefter och lydde sålunda:
Turin den 23 December 1859, Herrar
Representanter!
Genom tidningarne hafva vi erfarit, att de ärade representanne för det Svenska BorgareSt:t hos sin Regering petitlonerat, att de
Svenska ombuden vid kongressen i Paris måtte undfå sådana instruktioner, som medgifva mellersta Italiens folk rättigheten att ordna sina politiska förhållanden, såsom de sjelfva önska.
Denna af egen drift vidtagna åtgärd är ett prof på do känslor, Sverige hyser för Italien; och vårt Sällskap, stiftadt i ändamål att åt Italien vinna den sjelfständighet och den nationella enhet, som man ända till våra dagar vägrat oss, anser för sin pligt att, i hela den Italienska nationens namn, för er uttrycka de lifligaste, de varmaste tacksägelser.
De allvarliga händelser, som stunda, kunna låta kriget utbryta i åtskilliga delar af Europa.
Om Italie narne en gång komma att utgöra en enda nation, sä skola de söka att återgälda sin tacksamhetsskuld till den ädla Svenska nationen —• denna skuld, som ert högsinnade initiatif till vår förmån pålagt oss.
Glommen ieke, att mer än Monarkerna måste folken sinsmellan vara solidariskt förenade.
Då de förre söka att förfoga öfver nationerna efter sina syften, måste de sednare inbördes lemna hvarandra bistånd, för att komma till enhet, sjelfständighet och frihet.
Emottagen våra tacksägelser oeh vår djupa högaktning.
A Presidenten, General Garibaldis vägnar, J.
La Farina.
Generalsekreterare.
Vidimeras ex officio Arvid Johansson.
Sedan det föredragne Prot.Utdr., uppå gjord propos., blifvit lagdt till handlingarne, åtskiljdes R. o. Ad. kl. '/* till I o. m.
Brakel, De ii 11 Januari f. ai.. 55 Onsdagen den 11 Januari 1860.
Plenum kl. 10 f m.
Justerades lil prot.utdr. för d. 7 dennes och pleni-prot. för d. 5 sistl.
Hr Bänkmäns lista vid val af en Elektor efter N:o •2,145 A, Hr af Nordin, Gustaf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,600, Hr Braunerhjelm, Ferdinand.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts d. 4 och 7 dennes bordlagde Berättelse N:o 6, ang:de R.
St:rs Banks styrelse och förvaltning. §§ 1 och 2 lades till handlingarne. § 3.
Då den nu föredragna punkten handlar om förvaltningen af Statslånefonden vid LAnekont. i Malmö, af hvars
Direktion jag då hade äran att, å Bankens vägnar, vara ledamot, anser jag mig pligtig, att vid detta tillfälle yttra några ord.
Jag är fullt ojäfvig, att nu göra det, dels emedan jag redan lemnat denna min befattning, dels ock, emedan jag reserverat mig emot
Direktionens beslut i de båda här anmärkta punkterna, nemi. de, som handla om utlenmande af lån dels emot namnsäkerhet och dels på alltför lång tid.
Det är likväl mindre för att framhålla denna skiljaktighet, än för att anmärka, det
Direktionen måhända icke saknat allt stöd för sitt förfarande i detta afseende, som jag begärt ordet.
BankoUtsk:ts beslut, som genom Fullmäktige delgafs
Direktionen, synes mig nemi. ganska sväfvande i afs:de å beskaffenheten af de säkerheter, som voro antaglige.
Det heter nemi. der, att »lånen böra företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sått garanterad gemensam ansvarighet».
Det beror då helt och hållet på tolkningen af ordet »företrädesvis», huruvida Direktionen handlat i strid mot lemnade föreskrifter.
Onekligen förutsätter detta ord »företrädesvis» något annat, nemi. något i andra rummet, några säkerheter af annan beskaffenhet, som fingo antagas, i saknad af de upräknade.
I alla händelser borde det icke hafva varit svårt uti det nu anmärkta förfarandet hafva åstadkommit någon rättelse, helst D en 11 .lannarf I. ai.
Fullmäktige ingalunda saknade kännedom om det sätt, hvarpå Statslånefonden utlemnades vid Malmö lånekontor; och genom antingen ett förständigande i tid från Fullmäktiges sida, eller ett meddelande huru desse föreskrifter härstädes tillämpades, hade det öfverklagade förhållandet, eller åtminstone fortsättningen deraf, kunnat undvikas.
Hvad i öfrigt sjelfva saken beträffar, så kan man icke annat än på det högsta beklaga, att borgenssystemet derigenom vunnit en ganska betydlig utsträckning, hvarigenom oek den reform i bankoväsen det, som nu kanske mera än någonsin är af behofvet påkallad, än vidare försvårats.
Med ani. af hvad Hr Sparre nu yttrat, får jag nu nämna, att vid en penningeremiss, som afgick till Lånek ont. i Malmö i April månad, fästade Fullmäktige Kontorets upmärksamhet på föreskriften i Bankoreglemrt, att lånen borde företrädesvis emot realsäkerhet utlemnas.
I hvad mån för öfrigt Kontorets åtgörande i detta fall bör stå under Fullmäktiges »tillsyn och kontroll», samt huru vidt denna bör sträcka sig, år svårt att afgöra; men jag tror det icke hafva varit meningen, att densamma skulle vara af den art, som hår blifvit ifrågasatt, så att Fullmäktige skulle ingå i granskning af de säkerheter, som för lånen blifvit erbjudna.
Uti § 151, 2. af Bankoregleimt. förekommer, i afs:de på utlåning från Handels- och NäringsDiskonten, att don skall ske under Fullmäktiges »tillsyn och kontroll», på samma sått som i § 30, 6. i afs:de å Statslånefondens medel är föreskrifvet.
Någon pröfning af de af diskont-direktionerna antagne säkerhetshandlingar har dock, hvad beträffar nämnde Diskonts rörelse, aldrig skett, och torde, i afs:de på utlåning från Statslånefonden, ej heller lämpligen kunna ske.
Jag hade sannerligen icke trott, att någon f. d. tjensteman vid Bankoverket skulle tillåta sig, att hår uptråda med anklagelser mot Fullmäktige, såsom nu här skett.
Hr Sparre har slagit sig till riddare på Fullmäktiges bekostnad, då han säger sig hafva flera gånger reserverat sig mot de beslut, som blifvit fattade vid Malmö Lånekontor.
Något tillkännagifvande om ett sådant förhållande har dock aldrig kommit till Fullmäktiges kunskap.
Om det varit Hr Sparres afsigt, att uplysa Fullmäktige om ett förhållande, som han ansåg olagligt, så hade det varit hans pligt, att hos dem direkte detsamma anmäla, så mycket mera som han var Riksbankens Ombud vid Malmö Lånekontor.
Jag vill icke vidlyftigare besvara Hr Sparres anförande, då jag dessutom finner hvad Hr Lilliehöök anfört, vara fullt tillfredsställande.
Hr Sparre: I ani. af Hr Lilliehööks yttrade, att Fullmäktige icke kunnat ingå i någon granskning eller utöfva någon kontroll öfver de säkerheter, som lemnats för lån från Statslånefonden, beder jag att endast få anmärka, att det naturligtvis icke kunnat vara meningen, att
Fullmäktige skulle följa och pröfva hvaije särskildt lin; men då till Fullmäktige tablåer insändes, som utvisade ställ - Den 11 ,T s n ii a i ! f. m. ningen i afstde å namn- oell realsäkerhet, tror jag, att Fullmäktige deraf kunnat hemta ani. att, derest den med skäl anmärkta åtgärden i afside å låns utlemnande till så stort belopp emot endast borgens-säkerhet icke gillades, å nämnde förhållande fästa Direktionens upmärksamhet.
Sådant har emellertid icke skett, förr än längre fram, ehuru det rådande utlåningssättet både genom de insända tablåerne och annorledes var af Fullmäktige kändt.
Hvad Hr Printzensköld behagat yttra om mig, såsom f. d. Bankens
Ombud i Direktionen, anser jag icke förtjena annat svar, ån det jag nu beder att få afgifva, det nemi , att denna egenskap, som numera uphört, visst icke skall hindra mig, att både nu och framdeles yttra mina åsigter i förekommande vare sig banko- eller andra frågor.
Huruvida deremot samma ojäfvighet nu eger rum i afs:de å den värde talaren sjelf, öfverlemnar jag åt Ståndet att bedöma.
En värd ledamot har redan uplyst lt. o. Ad., att Fullmäktige, sedan de kommit till kännedom af det i viss mån felaktiga sätt, hvarpå Statslånefonden utlemnades från Malmö Lånekontor, deremot gjorde föreställningar.
Jag anhåller att få komplettera denna uplysning.
Då Fullmäktige af rapporterna funno, att fonden för mycket utlånades på namn, inkom på samma gång från Kontoret en begäran oin förstärkning af samma fond.
Detta nekades, och redan deri ligger en ingalunda otydlig anvisning.
Men då Fullmäktige icke ansågo sig af de insända dokumenterna hafva fått tillräcklig kännedom om förhållandet, afskickades till Malmö ett särskildt ombud, som skulle på stället undersöka detsamma.
Då man icke torde kunna fordra, att Fullmäktige skulle på förhand tänka sig in i alla missbruk, som vore möjliga att begå, kunde de vål icke göra annat, än meddela de föreskrifter, som af R.
St:r blifvit lemnade.
Sedan derefter verkligen missbruk blifvit begångna, hafva Fullmäktige gjort hvad på dem ankommit, då de dels vägrat vidare utlemna lån, dels lemnat en person särskildt updrag att närmare taga reda på förhållandet.
Hr Björnstjerna, Oskar Magnus: Afven jag anser
Fullmäktige hafva i detta fall vidtagit alla de åtgärder, som stått dem till buds.
D. 24 Mars skedde nemi. i Malmö den första utlåningen mot endast namnsäkerhet, och redan d 1 0 April hade
Fullmäktige beslutat nedskicka en sin ledamot för att granska det sätt, hvarpå utlåningen bedrefs i Malmö.
Huruvida den derstädes kunde annorlunda bedrilvas, är en sak, som ännu återstår att bevisa; ty äfven, sedan Fullmäktige förständigat Kontoret att söka skaffa annan säkerhet, blef förhållandet icke bättre, emedan ingen annan säkerhet stod att finna än namn.
Jag tror således, att i detta afs:de intet klander bör drabba Fullmäktige.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, blef propos. 4 bifall till Utsk.ts yttrande i denna § framståld och med ja besvarad. f>8 I) e 11 11 Januari f. m. § 4.
Sedan, uppå begäran af Frih. Bonde, Knut, den af Hr RiksArkivarien
Nordström vid förevarande § afgifne reservation blifvit upläst, yttrade Frih. Bonde, Knut:
Jag instämmer fullkomligt i hvad D:r Nordström i denna sin reservation anfört.
Det är här icke fråga derom, huruvida det beryktade 1 2-millions-lånet var af behofvet påkalladt, eller huruvida de vilkor, på hvilka det uptogs, voro för Staten fördelaktiga eller icke; men det år af vigt, att hvar och en får tillgodonjuta lika rätt, och att Staten, då den utlemnar lån emot fullgod säkerhet, för att understödja industrien och handeln, icke upträder såsom ockrare.
Enl. den instruktion, som li.