Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet ej kan granska eller bedöma, icke va* ra på giltiga skäl grundad, hvarföre Utskottet tillstyrker, att samma Motion må utan afseende lemnäs.
Stockholm den 5 Maji 1829- § LigUiskoHets Betänkande N:o 6r, Ankom till Expeä.
Utskottet den 8 Maji 1829.
N:o ör.
Betänkande öfver RiksdagsFulimägtigen Herr Erik M. Lejflers Motion om ansvar å Embets- eller Tjensteman, som biträder någon med uppsättande af testamente, hvilket sedermera befnnes vara olagligt, Uti Memorial, sorn Vällofl, Borgare-Ståndet, den 27 sistlidne December, till Lagutskottet remitterat, har RiksdagsFuIlmägtigen Herr E. M. Lefler anfört, att, då få rättegångar ■vöre af obehagligare beskaffenhet, än tvister, som -uppkomma af olagliga eller olämpliga testamentariska dispositioner , men icke en hvar, som om sin qvarlåtenskap vill förord-j na, har tillgång till sak-kunniges biträde el-i ler tillräcklig egen lagkunskap, för att derutinnan! laglikmätigt förfara , utan nödgas anlita andras biträde, Motionairen , vid betraktande deraf, huruledes personer, för hvilkas sak-kännedom deras ^egenskap af Embetsman borde vara säker borgen, ändock ofta, uppå anmodan behjelplige vid Testamentens uppsättande, dervid gå så föga betänkt till väga/jitt samma förordnanden stundom Loglftskotteis Betänkande N:o 61I tefinnas lagstridige och derföre varda , efter kostsam rättegång, ej mindre enskilde perso.' ner, än mången gång Allmänna Barmhertighets-Stiftelser, sorn med testamente blifvit ihågkomne, till skada och förfång , alldeles upphäfne eller, såsom mer eller mindre siri. dande emot allmän Lag, väsendtligen förändrade, ansäge sig böra, i synnerhet till förekommande af den förlust, välgörenhetsanstalter genom dylika händelser tillskyndas, föreslå, att i 16 Cap. ÄrfdaBalken näst efter 1 eller å hvad annat ställe i Lagen Utskog tet funné mera lämpligt, måtte införas en §, af denna lydelse : "Anmodar någon en person] den', enligt sitt Embete eller Tjenst, Lagens rätta mening, hvad Testamente och Arfskifte angar, känna bor, att sådant författa och skrifteligen uppsätta såsom dess yttersta vilja ; och finnes samma Testamente, efter Testators död, likväl vara stridande emot allmän
Lag, sådan den vid delsammas författande gällande var, och således gifva grundad anledning till tvist arfvingar-, ne emellan; stånde f örfattaren dertill, om han bevisligen känd är, laga ansvar, och plikte, i f örhållande till den skada, han dermed vållat, frän R.dr till R:dr parandes således till Utskottet öfyerlemnadt,' att bötesbeloppet föreslå. io LagUtskoitets Betänkande Nio 61.
Hvad salunda är vordet framställde Ilar Utskottet lill granskning förehaft, och får nu deröfver afgifva det utlåtande, att z) då Embets- eller Tjensteman , som enskildt går någon med råd och biträde tillhanda, ej kan, för hvad. han dervid gör eller låter, anses annorlunda än såsom enskild person, i följd hvaraf embets- eller tjenstemanna egenskapen ej kan, i ty fall, verka på hans ansvarighet; b) då Testamente skall uttrycka Testa tors, men icke Testaments-författarens vilja, och Författaren således ej eger i Testamentet införa annat, än hvad Testator förordnar, hvarvid författaren har endast moralisk, men icke legal förpligtelse, att, om han finner Testators föreskrifter stri. dande mot Lag, derpå fästa Testators uppmärksamhet, och c) då blott moraliska underlåtenhets-fel ej kunna blifva föremål för den positiva lagstiftningen , Utskottet , som anser olämpligheten af det föreslagna stadgandet ej behöfva med flere i dagen liggande skäl visas, LagUtsiottets Betänkande N:o 6** li tillstyrker afslag i Motionen.
Stockholm den 5 Maji i8äg.
Ankom till Uxped, Utskottet ilen 14 Maji 182g.
Betänkande, i anledning af åtskilliga Motioner om ändringar deisi ConcursLagen d.l$ Jnlii 1818 och dels i Kongl. Förordningen den 22 October samma år om edsformulair i Concav smål, T ill LagUtskottels handläggning hafva nedan otnförmälde Motioner, och i anledning deraf afgifne yttranden, rörande ändring af ConcursLagen den l3 Julii 1818, samt Kongl.
Förordningen den 522 October samma år, om edsformulair i Concursmål, blifvit öfverlemnade, nemi.: 13 LugUtsiottets Betänkande N^o 62.
Från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln : i:o af Herr Pehr Gustaf Cederschjöld, 2:0 af Herr C. V.
Riben, och 3:0 af Herr Areid Ribbing-, Från Högvördige PresteStåndet: af Herr ContractsProsten Jacob Öst[}erg, i anledning af hvars anförande Herr Corn raclsProsten Doctor J.M.
Svedelius sig utlåtit.
Från Välloflige BorgareStåndet: 1:0 af Herr B. II.
Santesson, 2:0 af Herr Erik Vilhelm Montan', 5:o af Herr Lars Gustaf Ålund, oell 4:0 af Herr P. Winbladh; samt Från Hedervärda BondeStåndet: af Anders Janssson från Örebro tänj 5 hvars anförande Erik OlofssonAnders Eriksson och Bengt Nilsson från samma Län, instämt.
Med tillkännagifvande, ätt Herr Ceder-, \chjolds LagUtskottets Betänkande N:o 62. de, rtt Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade Skrifvelse, angående föreslagne ändringar i ConcursLagen och ofvanberörde Kongl, Förordning, måtte, enär samme Lagförslag ej blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder antagne eller pröfvade, till Kongl.
Maj:t å nyo inlemnas,’ men att Utskottet, på skäl, sorn, i anledning af enahanda förhållande , i Utskottets Betän-s leanden, Ntris 19 och ao, aro anförda, anser berörde
Skrifvelse ej kunna annorledes blifva föremål för Rikets Ständers granskning, än som vore de deruti framställde frågor vid in-i Bevarande Riksdag af Herr Cederschjöld väckte; går Utskottet nu att redogöra för så väl denna Skrifvelses, som för de öfrige Motionernes innehåll, och sitt Utlåtande deröfver afgifva ; hvarvid Utskottet finner lämpligast, att serskildt för hvarje §.
, hvars förändring blifvit yrkad, upptaga de i sådant ändamål gjorda anmärkningar och förslag, omedelbart åtföljde af Utskottets mening i ämnet.
ConcursLagen: 1 Cap. 9 §.
I denna som stadgar, att, sedan concurs börjad är, utsökningsmål emot gäldenär ej md upptagas, samt att, om sådant 3 4 LagUtskottets Betänkande N:o 6j, mål vid concursens 'berjan är hos Konungens Befallningshafvande anhängigt, dess befattning dermed skall upphöra, har Hr Winbladh yrkat sådan ändring, att derigenom må varda förklaradt, det de utsökningsmål , hvilka, i följd af ågången concursdom, göras anhängiga emot gäldenär, hvars afträdda tillgångar ej förslå till gäldande af de fordringar, som i concursen bevakade och fastställde blifvit, ej må i sin fortgång uppehållas derigenom, att gäldenären å nyo försätter sig i concurstillstånd, utan laga verkställighet, det oaktadt, meddelas ä de Utslag , som i dylika mål fällas.
Till närmare utveckling af denna Motion är af Herr Winbladh vidare anfördt , att ofvanberörde stadgande åsyftar, dels att bibehålla gäldenärs bo i det skick, hvari det samma till borgenärerne öfverlemnas, på det att hvar och en af dessa må af tillgångarne njuta den rätt honom tillkommer, och dels, att åt gäldenär, som redligen uppgifvit sin egendom till sina borgenärers förnöjande, bereda personlig frihet, intill dess concursmålet är slutligen afdömdt, och concursmassan utredd; att Lagstiftarens afsigt deremot ej kan hafva varit, att gifva enahanda skydd åt den gäldenär, som, sedan han en gång sin egendom afträdt, och ej mindre borgenärernes inbördes rätt till betalning derutur för deras loidringar, än äfven gäldenärens skyldighet LagUtskottets Betänkande N:o 62. 25 att, med hvad han framdeles kan ärfva eller förvärfva samt med sin person, ansvara för bristen i gäldens fulla betalning , blifvit genom laga kraft vunnen concursdorn bestämde, vidtaga den utväg, att, då verkställighet af sådan
Dom sökes, åter försätta sig i concurstillstånd; men att Lagstiftaren syntes ej hafva betänkt möjligheten af gäldenärers så beskaffade företag, medelst hvilka det likväl, efter hvad erfarenheten skall visat, lyckats oredlige gäldenärer att, i skydd af ifrågavarande lagbud, gäcka borgenärers försök att, i afseende på det genom laga kraftvunnen concursdom gäldenär ådömde ansvar, bringa sådan dom i verkställighet; och som det vöre klart, att laga kraftvunnen Concursdorn bör, lika nied hvarje annat domslut , som vunnit enahanda kraft, emot gäldenären ovilkorligen gå 1 fullbordan , sedan concursmassan blifvit utredd , så att ny concurs ej må kunna freda honom från anspråk af borgenärerne i den äldre concursen, helst hans förpligtande till framtida betalningsansvar eljest blefve utan påföljd; så har Motionairen endast ansett nödigt, att sådant i Lagen tydligen utsättes, hvarvid undantag ej torde böra ega rum, utom för det fall, att gäldenären, genom bevisliga olyckor, dem han icke kunnat förutse och afvärja, såsom eld eller sjöskada, eller annat dylikt, kommit i sämre belägenhet , än då han första gången sökte cession j LdgVtskolteis Betänkande N:o teV Vid öfvervägande af denna fråga har, Utskottet funnit omförmälde föreskrift i ConcursLagen ej föranleda till den mening, som skulle en gäldenär, hvilken, genom laga kraftvunnen concursdom, blifvit till criminelt ansvar fälld, kunna, medelst förnyad cessionsansökning, det ådömda straffets verkställighet afvärja eller ens uppehålla*
Om då än denna mening varit Motionairens, hvilket ej kan af hans anförande med visshet urskiljas, anser Utskottet likväl någon ändring eller förklaring af nämnde föreskrift ej vara i detta af^ seende behöflig.
Har åter Motionairen ,' såsom sannolikast synes, endast åsyftat det stadgande, att gäldenär, som ej vunnit afträdesförmon eller frihet för sin person , och hvars afträdda till-] gångar ej förslå till gäldande af de fordringar, som genom concursdomen blifvit fast-1 ställde, må kunna för bristen i bysättningshäkte inmanas och hållas, ändå att han, in-; nan bysättningen sker, å nyo söker cession * så enär bysättning ej är ett straff, utan en-( dast ett medel att tvinga gäldenär , att melide tillgångar han eger betala sin skuld, men! detta medel ej behöfver användas, i det fall^ att gäldenären sjelfmant under edelig för-' pligtelse uppgifver och till borgenärer öfver-} lemnar ali den egendom , han , sedan förrai cessio - LagUtslottets Betänkande N:o 62; jy cessionen,' kan Hafva ” ärft eller förvärfvatj helst' bysättningens ändamål derigenom re-' clan är vunnet, finnér Utskottet ej eller 1 sistberörde måtto någon ändring af denna §* böra ega rum, I följd häraf tillstyrker Utskottet,’ att Herr JVinbladhs ofvan anförde yrkande ej mi bifallas* 2 Cap, 1 §.’
I afseende på detta lagrum är uti Rikets Ständers ofvan omförmälde underdåniga’ Skrifvelse andrageti ”Då af stadgandet i 2 Cap. 1 ; ali Borgenärer, sorn tillstädeskornmit, skola genast inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja och för Rätten nämna a . ne eller flere Gode Män , borgenärer ansett sig betaget, att välja endast en God Man, när boet varit af ringare beskaffenhet, eller den!
Sih, till Riks.-St.
Prat, IS28 och £829, 7 Stml, i Afd. s, * > tista Udell q :dra Band. ig Lagutskottets Betänkande Nio 62-' valde personen ensam egt nog förtroende för att ombesörja förvaltningen; men, enligt JRikets Ständers tanka , borgenärer i berörde afseende böra ega lika rätt, som uti den näst; följande §• blifvit Rätten tillagd, att, i de fall, som der bestämmas, utse en eller flere, hafva Rikets Ständer alltså funnit skäligt föreslå utfärdandet af den förklaring öfver 2 Cap. l §.
Concurs Lagen, att, der det afträdda boet är af ringa beskaffenhet, och borgenärerne sig förena, att förvaltningen deraf blott åt en God Man anförtro, sådant må vara tillåtet,” Utskottet , sorn instämmer i detta yttrande, med endast den skiljaktighet, alf, i anseende till obestämdheten af begreppet örn to af ringa beskaffenhet, det, efter Utskottets tanka, bör bero af Rätten att gilla eller förkasta borgenärernes beslut om val af endast en God Man, samt att det föreslagna tillägget, sålunda ändradt, ej bör meddelas såsom serskild förklaring, utan i sjelfva lagparagrafen intagas, får i anledning deraf föreslå, att denna §. måtte erhålla följande* lydelse: jf/agVtskotteti Betänkande K:o 62* Ifj Borgenärer, som tillstädesk emmit, efter de kallelser af Rätten ellef Domhaf vandenj sorn i 5 Cap. 2 och 3 jjjt. sägs, skola genast inför Rätten utse eller och sig é-' mellan välja och för Rätten nämna tvänne eller flere Gode Män * helst bofaste och dem, som sjelfVe sakegare äro, att den af trädda egendomen till förvaltning emottaga.
Ar boet af ringa beskaffenhet, och vilja Borgenärer förvaltningen deraf dt en God
Man anförtro t vare det tillåtet, def Rätten prof va f, att det ske ma.
Borgenärer egen ock, att med: dela Gode Män föreskrift om förvaltningen, der sådant nödigt an. ees.
Förordnande för Gode Matt skcdl äf Rätten utfärdas. 2 Cap. 2o §.
Vid denna hvarest föreskrifvés, bland ännaf, att örn, för någon Borgenärs fordrant lös egendom blifvit, efter Utslag, sorn gunnit lagd kraft, i mät tagen, och satt i alf 20 LagUtshotiets Betänkande N:o 62: mänt] förvar eller under Utmätningsmans försegling', denne Borgenär skall njuta rätt till betalning utur den utmätte egendomen; ända att elen ej före Concursens början hunnit säljas eller ur Gäld enars bo utta-, gas, har sitiders Jonsson frän Orebro
Län anmärkt, att detta stadgande skall gifvit anledning dertill, att gäldenär, ehuru han vet sig vara på obestånd, ej gör anstalt till cession, innan han varder kallad att för domfäste skulder undergå utmätning, vid hvars företagande han, under beredelse till cession, håller sig undan, och ej kommer tillstädes; förrän sedan befintliga tillgångar blifvit antecknade och värderade, då han , innan för-J segling hunnit ske, företer bevis derom, att hans cessionsansökning blifvit ingifven, hvarigenom utmätningsåtgärden afstannar; af hvil-] ken anledning, och då utmätningar å landet nu mera ej skola annorlunda medhinnas, än att de måste förrättas af Fjerdings- och Nämndemän, de der mindre än andre Ut-' mätningsman kunna taga sig till vara för bedrägliga gäldenärers tillställningar , Anders Jonsson föreslagit den ändring i Concurs-, Lagen, att antingen fordringsegare ma tillJ erkännas förmånsrätt i lösören och kreaJ tur, sd snart desse blifvit, i följd af ut-, mätningsresolution, uppskrifne och värderade, samt gäldehären tillsagd, att dem ej skingra, eller ock att cessioris bevis ej ma and LagUtakottets Betänkande X:o 62. 21' ses gällande, utan sd vida gäldenären Iean styrk a, att han inom högst en månad frandén dag, dd borgenärens utmätningspastdende honom communicerades, gjort ansök/ting om cession.
Öfver denna fråga afgifver Utskottet vörd-’ samt det yttrande, att, då grunden till den förmonsrätt , som blifvit tillagd borgenär i utmätt lös egendom, är den, att egendomen betraktas såsom vore den genom utmätningsförrättningen till borgenären öfverlemnad, men detta öfverlemnande ej kan anses vara fullbordadt, utan att någon sådan åtgärd eller formalitet föregått, som tydligen utmärker, att egendomen är tagen ur gäldenärens våld, helst det, intill dess sådant skett, star gäldenären öppet att egendomen förpanta , försälja eller på hvarjehanda sätt förskingra , Utskottet finner det förra af de alternativer ylnders Jonsson föreslagit, nemligen ändring eller upphäfvande af vilkoren för den i detta lagrum stadgade företrädesrätt, vara olämpligt; äfvensom , hvad det senare alternativet angår, Utskottet anser Lagstiftaren ej böra inskränka det tillfälle, gäldenär, som ser sig hafva kommit på obestånd, nu eger att, genom sin egendoms afträdande till samtlige sina borgenärers förnöjande, göra] dem alla lika rätt och hindra, alt den enes fordran varder godtgjord på de öfriges be-' kostnad. 32 LagUtskuttets Betänkande IRo 62?
Utskottet hemställer således, om icke Anders Jonssons motion må ogillas. 2 flap. 25 §.
Hit börer den af Herr B.
Santesson yäckta fråga om inteckuingsegares och pantinneh, afvares skyldighet att deltaga i gäl(Jandet af Gode Mans och Sysslomans arf■vede, hvarom pf|a uppstått' tvister, sorn af olika Domstolar blifvit på olika sätt afdöm*le.
Motipnairen har upplyst, att UagUtskotfef vid Riksdagen åren 1817 och i8f8, i anled-' nang af då gjord motion i detta ämne, förklarat det vara otyifvelaktigt, att borgenär , Sorn fått papt eller inteckning, icke bör för Concursomkostnader, af hvad beskaffenhet som helst, lida någon afkortning å sin fordran, så vida, efter afdrag af de kostnader, som tilf realisation af pantén åtgå, pfverskpttet förslår till fpll betalning af den fordran, för hvilken pantén eller inteckningen är gifven 5 Oph ansågs en sådan med gakens natur öfverensstämmande rättighet }cke behöfva genom serskildt lagbud försäkras.
Men Mptiopairen har icke dess mindre yrkat, att dett§ LagUtskoitets Betänkande N.o 62. 33 stadgande måtte, till förekommande af stridighet och rättegångar, i ConcursLagen intagas.
I anledning af detta yrkande, får Utskottet tillkännagifva, att Utskottet, så vidt frågan rörer borgenär, som innehafver lös ■pant, delar den mening, LagUtskottet vid nyssberörde Riksdag yttrat ; emedan det är klart, att, då panten ej är i Sysslomannens vård, och något besvär med dess försäljande m. m dem icke åligger, panthafvaren icke liar förbindelse att arfvode till dem erlägga.
Hvad åter angår borgenärer, som hafva inteckning i fast egendom, så är det bekant, 3tt förfarandet härutinnan varit olika , i ty att förvaltnings- och försäljnings-kostnaden för fast egendom stundom utgått af odelade concursmassan, och således träffat de borgenärer, som ej egt förrnonsrätt, stundom blifvit fördelad på samtlige inteckningshafvarne, i mon af hvarderas intecknade fordran , och stundom åter blifvit afdragen å egendomens afkastning och köpeskilling, innan fördelning deraf skett, i hvilket fall siste inteckningshafvaren, om panten ej räckt till, kommit att kostnaden vidkännas.
— Efter Utskottets tanka är sistberörde förfarande gru ndadt i sakens natur.
Att de oprioriterade borgenärerne skola bekosta vården och förvaltningen af egendom, som ej kommer d£m tillgodo , kan Lagutskottets Betänkande N:o' 62. ej vara med billighet och rättvisa förenligt.
Hvad af egendomens afkastning och köpeskilling är öfrigt, sedan allmänna utskylder samt buknings-, förvaltnings- och försälj — nings-kostnaderna blifvit afdragne, det utgör egendomens verkliga värde, och det är i detta värdesom imeckningshafvarne egasin säkerhet, med förrnonsratt hvar i sin ordning.
Uedt af denna åsigt, anser Utskottet ett dermed öfverensstämmande stadgande böra inflyta i denna till hvars förändring
Utskottet framställer följande 1 förslag : 3 Äska Gode Män elter Syssloman belöning, då skola Bor genar erne arfvode ät dem utsätta, antingen till visst af hundrade, eller efter annan grund; dock ma ej Sysslomäns arfvode efter tid räknas.
Ärfvode, sorn för fast egendom belöper, sa ock kostnaden f ör dess värd och försäljning, skola af egendomens afgäld och köpeskils ling utgå.; och njuten sedan inteckningshafvare betalning, hvar i sin ordning.
Kunna Gode Män eller Sysslomän ej med Borgenärer ne om arfvode sämjas, prof ve Rätten hvad de skäligen förtjent LcgVtskbtlets Betänkande Njo 62. 25 hafva.
Ej må Gode Män eller Syssloman arfvode njuta förr, dn de slutlig redo för sig gjort. 5 Cap. 3 §.
Äf den anledning’ att olika Domstolar skola olika tillämpat denna §., hvilken inne-, häller, att förläning, sorn gäldenär eger i skall gå till gäldens betalning, såsom alla hans öfriga tillgångar ; men) att -pensioner eller benddningar, som på annan grund inrättade, och med serskilde privilegier eller förbehåll f örsedde eller gijne äro, icke må af borgenärerne angripas, har Herr C. TE.
Riben yrkat, att samma §. ml blifva förtydligad.
Och som det ej syntes billigt, att i*ä 1- denärs pension användes till gäldens betalning såsom annan hans tillgång; så har Motionairen föreslagit, att orden: ”som på annan grund inrättade och med serskilde privilegier eller förbehåll försedde eller gifue äro,’[ md ur berör^de jj. utgå.
I denna fråga delar Utskottet i så måtto Tvlotionairens mening , att
Utskottet allder ordalagen 1 paragrafens senare period sfi Lagutskottets Betänkande N:o 62. vara mindre tydlige, hvaraf skiljaktighet i tolkning och domslut blifvit en följd; men deremot har Utskotiet ej kunnat finna, hvarföre pensioner och benådningar böra, mer än förläning eller lön, vara fritagne från borgenärers anspråk.
Utskottet får derföre endast, till den anmärkta otydlighetens undanröd* jande , föreslå j 3tt §:n må erhålla följande lydelse ; Har Gäldenär någon förläning, gånge den, såsom alla hans öfriga tillgångar, till gäldens betalning; 27len d sädane pensioner eller benådningar, sorn äro gifne med vilkor, att ej få för innehafvarens gäld tillgripas, egen Borgenärer/te icke att anspråk göra.
4 Gap. i ocli 2 §§, A.f Herr Montan är anfördt , att den förra af dessa §§., hvilken ålägger gäldenär, sorn sin egendom afträdt, att hålla sig inköra sitt hus, och hvarmed Lagstiftaren å - JjUgUtskottets Betänkande
Nto 62. 27 syftar, att gäldenären skulle ständigt vara tillhands, för att meddela upplysningar j afseende på concursmassans utredning, sällan skall efterlefvas, eller, om det någon gång sker, endast för en korrt tid, till dess första ifyern hos borgenqrerne afsvalnat.
Och som denna gäldenärens skyldighet vore ett af de skäl, hvarföre lagstiftaren i 9 §. af detta Capitel berättigat gäldenär att för sig, hustru och oförsörjde barn af boet njuta underhåll , hvilket stadgande Herr Montan, enligt hvad här nedan vidare skall omförmäjas, ansett böra upphäfvas; så har Herr Montan yrkat, itp att 1 /, i 4 Capitlet ConcursLagen mätte ändras salunda , att gäldenärens skyldighet, att hålla sig inom sitt hus, ej skall räcka längre, än till dess Borgenärerne blifvit hörde och proclama utfärdad, men gäldenären förb judas, att frän orten sig begifva, innan proclama-dagen är förbi, uppropen för sig gatt och massan blifvit utredd, samt 2:0, att der någon borgenär, vid f örsta sammanträdet, yrkar säkerhet ä gäldenärs person , och Domstolen gifver dertill bifall, det skall åligga borgenären, på sätt 2 //. föreskrifter, att enskildt bekosta denna säkerhet och derunder bestå gäldenären lika underhåll, sorn vöre han bysatt.
Då, efter Utskottets omdöme, de af Mo(ionairen eniot i §. framställde anmärkninga? ii8 LagUtskottets Betänkande N:o 62.
Icke rubba giltigheten af de skäl, för hvilka Lagstiftaren förordnat, att gäldenär, som sökt cession, skall hälla sig inom sitt hus , finner sig Utskottet ej befogadt att biträda Motionairens förslag, att berörde föreskrift må alldeles upphöra, och gäldenären endast förpligta* att ej från orten sig begifva, helst ett sådant förpligtande ej skulle kunna förekomma den händelse, att gäldenären, när han af Katten, eller af Gode Män, eller af Syslomän till upplysningars meddelande kallas, icke anträffas men sorn Utskottet anser det i sistnämnde §. gäldenär ålagde tvång samt det i sammanhang dermed uti 5 §. för gäldenären stadgade äfventyr ej böra vara obegränsade eller räcka längre än ändamålet fordrar ; så har Utskottet af Motionairens yrkande hemfat anledning till framställande af det förslag, att 1 5. må ändras till följande? lydelse : jDa. gäldenär sölct att sin egen« dom afträda, halle lian sig inom sitt hus intill dess första dom i saken utgifven är, och ege ej rättighet, att derutom vistas, vid andra tillfällen, än dd lian d Helgedag bevistar Gudstjenst ? eller af LagUiskottets Betänkande N:o Gji 2gj Kåtten, eller ock af Gode Mårn eller Syssloman, till upplysningars meddelande kallad varder.
Af iletta utlåtande följer, att Utskottet finner någon ändring af a §; ej vara bs-f höflig. '4 Capi 9 §.
Emot denna jjj., hvilken handlar om galm åencirs rättighet att för sig, hustru och harn njuta underhåll af boet, har Herr Mon-'< tan påmint, att ej bestämdt är, huru länge denna rättighet skall fortfara, och att stad-; gandet dessutom är i alla afseenden både olagligt och obilligt.
Då gahlenären afstått alla sina tillgångar till borgenärerne och er* känt sig oförmögen, att sin skuld betala, borde borgenärernes förlust icke ökas derigenom, att gäldenären och dess familj skola en längre tid försörjas på borgenärernes bekostnad.
Icke sällan inträffade, ej allenast att hela tillgången för oprioriterade borgenärer användes till detta behof, utan ock, att då gäl-’ 30 LagUtskottets Betänkande N:o 6it
Jenärens lösa egendom blifvit före cessioneri 1 mät tagen,underhållet miste utgå af intecknad fastighet och således på sisté intéckningshafvarens bekostnad.