Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar som annan söker hos Konungens Bef;b:de eller doma1 H. 70 554 Den 25 Augusti. ren för skuld eller hvad det helst är, som lill visst belopp i penningar bcräknadt blifvit, eller ock utfordrar vissa lösören, äge att, emot det ansvar och den säkerhet, som i 5 § omförmäles, få vid kallelsen, till egen säkerhet upptecknad, värderad, märkt och med förskingringsförbud, eller, der egendomen hos annan person än svaranden finnes, med qvarstad belagd så stor del af dennes egendom, sorn emot det utsökte beloppet svarar, eller ock de lösören, hvarå anspråk väckt blifvit.
Samma säkerhet må äfven beviljas under lagsökningen eller rättegången, innan densamma blifvit genom laga kraftvunuel beslut afgjord. 8 4.
Förskingringsförbudet eller qvarstaden må ej de personer bevilja, som domhafvanden gifvit tillstånd att stämningar utfärda. § S.
Den som erhåller förskingringsförbud eller qvarstad, skall, derest haus fordringsanspråk icke fullföljes eller genom laga kraftvunuel beslut uuderkännes eller nedsiittes, i ersättning till ägaren för hvarje år förbudet eller qvarstaden varat, utbetala 5 för 100 af bvad som blifvit med förskingringsförbud belägdt, samt 10 för 100 af hvad som blifvit i qvarstad salt, och i hvilketdera fallet som helst icke varder honom lillerkändt; skolande sökanden eller käranden härför antingen ställa en af 2:ne vederhäftig^ personer, en för begge och begge för en, ingången borgen, som i Ofverståthållare-embetets Cancelli, hos magistraten eller kronofogden förvaras skall, eller ock ett års sådan ersättning förskottsvis i R.
St:s bank eller i laudlräuteriet nedsätta; afgifve ock enahanda borgensförbindelse, att ersättning för det i qvarstad satta skall, i händelse det förskingras af den, som detsamma anförtros, sedan iunehafvarens rätt att det behålla upphört, varda ägaren godtgjord. § 6- Ej må förskingringsförbud elier qvarstad meddelas å egendom, förläning eller lön, som enligt lag eller särskilde föreskrifter icke får i mät tagas eller deri införsel ej medgifves, ej eller å handels-, fabriks- och mauufacturvaror, råämnen, gröda, säd, foder och dylika varor, dem ägaren ej ämnar för längre tid i samma form behålla; och icke eller med qvarstad beläggas årlig inkomst af fast egendom, till mera än inkomstens halfva belopp. § 7- A egendom, som blifvit för en fordringsägare belagd med förskingringsförbud eller qvarstad, eller ock i mät tagen, må annan fordringsägare erhålla slik säkerhet, dock att den förstnämndes rätt i köpeskillingen, när egendomen försäljes, varder förvarad. § 8.
Fullföljes icke den påhegynta lagsökningen eller rättegången i behörig ordning, eller underlåter sökanden eller käranden alt inom hvarje års slut, räknadt från den dag förskingrings - Den 25 Augusti. 555 förbudet eller qvarsladen meddelades, i Stockholm hos Öfverståthållare-embelets Cancelli och i landsorterne bos magistrat eller kronofogde der svaranden bor, anmäla det lagsökningen eller rättegången ej blifvit afgjord, samt aflemna förnyad säkerhet; eller ock ställer svaranden icke 2:ne vederhäftige löftesmän, de der, en för begge och begge för en, ingå borgen för hvad som utsökes; förlalle förskingringsförbudet eller qvarsladeu: äfvenså må det upphöra ä visse lösören, då andre fullgode sällas i stället, och blifva af vederbörande upptecknade, värderade och med märke försedde. § 9. 0 . A de personer, som, enligt 1 § lösören öfyerlålit och emoltagit samt kiipeskillingens belopp, äfvensom ä dem som, enligt 3 §, förskingringsförbnd eller qvarstad erhållit, och å dem hos hvilka qvarstaden blifvit verkställd samt gäldenaren och värdet å qvar,satta egendomen, upprätte Ofverståthållare-embelcts Cancelli, magistrat och kronofogde för hvarje månad förteckning, och läte densamma inom medlet af följande månad antingen införas i stadens tidning, der sådan ulgifves i den stad der ofvanberörde egendom finnes, eller ock frän predikstolen uppläsas i den församling, der egendomen förvaras.
Samma föreskrift galle äfven rör:de de i 2 och 8 §§ föreskrifne anmälanden. § 10. 1 lösen för bevis, som enligt.
1 §, eller öfver verkställd qvarstad, eller förskingringsförbnd, eller enligt 2 och 8 §§ gjord anmälan meddelas, koslnaderne vid det i 9 § omförmiilda kungörande i samma lösen inbegripne, erlägges 32 sk. b:co.
Ehnru detta förslag blifvit i lagform uppstiildt, anhåller jag, ali H. LagUtsk., dit det torde blifva remitterad), ville mera fasta uppmärksamhet vid de i förslaget ncdlagde grundsatser än vid dess form, hvilken Ulsk. täcktes sjelf ombilda.
Remitterades lill LagUtsk.
Anmäldes och lades på bordet SlalsUtskis mern.
N:o 9, med återlemnande af Irenne frän Hederv.
RondeSt. till Ulsk. remitterade motioner, ang:de upphörande af eller nedsättning i personliga skyddsafgiflen.
Upplästes ankomna prot.uldr. från de öfriga RiksSt:n. nemi. från PresleSt. af tl. 17 och 20 dennes samt från Borgare- och BondoSt:n af sistnämnde dag; hvarjemte föredrogs Prosten Lyths af PresteSt. till nicerade motion om upphörande af Kammarcoll. befattning att conlrollera markegångssättuingarne m. m.
IL R. o. Ad. åtskildes kl. i till II om aftonen.
Den 26 Augusti.
Måndagen den 26 Augusti 1844.
Justerades 1 prot.uldr. för gårdagen samt pleniprot. för d. 20 dennes.
Hrr Bänkmäns lista till val af en elector efter N:o 1431.
Hr Liljenberg, Fuilm.
Gr. Lewenhaupt, Gustaf; och befalis dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2237.
Ilr Paliu, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Gustaf. Frih. Hermelin, Au g. Söderling:
Jag får vördsamt anhålla, att den af Gr.
Frölich gjorde motionen, ang:de tillsättning af ett särskildt Utsk., mätte föredragas om Onsdag 8 dagar till och sättas främst pä listan.
Landtm, hemställde i anleda, häraf, om R. o. Ad. behagade bifalla att med föredragningen af Gr.
Fröliehs ifrågasatta motion, som nu var upptagen pä föredragningslistan under N:o 25, finge anstå till Onsdagen d. 4 nästkommande Sept.
Ropades ja jemte några nej; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva uppfattat svaret såsom bifall till framställningen.
Föredrogs Frih. Raabs, Adam Christian, d. 20 dennes på bordet lagda motion om beväringsmanskapets beklädnad.
Frih. Peyron, Gust. Abrah.: anförde skriftligen:
Innan denna motion kommer alt remitteras, torde det tillåtas mig alt dervid lemna några upplysningar.
Att beväringsmanskapets beklädnadspersedlar icke konna vara så väl coiiditionerade, sorn de förmögnare ynglingarnes egna klädespersedlar, faller af sig sjelft, och kan ej afhjelpas; lika så litet är det möjligt, att kunna förfärdiga deni sä, alt de passa viii för de olika kroppssliillningarne, dä under loppet af 15 ä 16 år lika sä stort antal beväringsynglingar efter hvarandra begagna munderingarne, och detta under sä kort tid af hvarje yngling, att någon ändring af persedlarne icke ens kau komma i fråga, hvilket ock är händelsen så väl i Preussen, som andra länder.
Den gjorde jemförelse» emellan beväringsmanskapets och rekryternes beklädnad är visserligen riktig; men orsaken dertill igenfinnes uti hvad här ofvan är uämndt, eller att den mundering rekryten uppdrager är antingen nygjord, eller ändrad åt honom, oell lian behåller den hela tiden.
Proprieleten (?
säges, men menas förmodligen snyggheten) kunde väl önskas större hvad mössor, halsdukar, jackor och capotter angå, ty dessa persedlar kunna icke tvättas (såsom del sker med alla liunepersedlar); och händelsen kau således göra, att Den 26 Augusti. 557 en beväringsyngling måste uppdraga sådana persedlar, som en annan skabbig eller annars osnygg beväringsskyldig burit ett eller flera år tillförene; men, huru afhjelpa detta?
Förhållandet torde blifva ännu betänkligare oro, såsom vid sista riksdag yrkades, beväringsmanskapet skulle nyttja klädesbyxor utan lårfoder.
I händelse den värde motionären med sina anmärkmr åsyftar Calmare reg:tes beväringsmanskaps persedlar, sä äro de ingalunda sämre än andra reg:ters.
Completteringen sker der, liksom vid de andra reg:terne på grund och i män af laga besigtningar, och så vidt mig är bekant, har anmärkmr deremot icke blifvit gjorda af någon Inspecleur; och Generalbefälhafvaren i 2 militärdistrictet har, i dess nyligen afgifna ärliga rapport, icke anmält något, som skulle i det ringaste gifva anledn. till stöd för det nu uppgifna förhållandet.
Hvad den föreslagne beklädnaden vidkommer, så har likartade frågor flere gånger varit bragte å bane, men ej kunnat medgifvas; och läcktes K.
M. uti nåd. br. d. 24 Jan. 1835 bland annat yttra: 8:o ”Vidkommande slutligen R.
St:s uti 16 punk ten af deras und. skrifvelse, rör:de beväringsmanskapets beklädnad', gjorda framställning, huruvida icke till de beväringsskyldiges eget fria val kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve förse sig med rockar och byxor, sd enär en slik förändring i suttet för beväringsmanskapets förseende med beklädnad är stridande emot beväringsstadgan, som bjuder alt beväringsmanskapet skall klädas lika med Kronans manskap, hafva Vi funnit ifrugavar. förslag icke kunna i nåder bifallas.” Visserligen torde 15 § i beväringsstadgan kunna tydas annorlunda, ty den innehåller: ”Då beväringsmanskapet lill verklig tjenstgöring uppbådas, skall detsamma af K.
M. med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning förses”; men då beväringsmanskapet otvifvelaktig! alltid lärer komma att sammandragas, öfvas och agera gemensamt med stammen, och dess bestämmelse tvifvelsutan är alt den förstärka, sä följer ock ovillkorligen, att det mäste vara till alla delar lika beklädt och ulrusladt, för att med gämla stammen kunna slä i led.
Rör:de dessutom kostnaden af det föreslagna bekläduadssältet, skulle jag tro, att, genom project af contant ersättning för bruket af jacka, byxor, mössa och halsduk, denna kostnad blefve vida större än nu; ty Kronan skulle ju likväl alltid underhålla capoller, remtyg, tross och utredningspersedlar.
För s. k. småpersedlarne skjorta, strumpor och skor erhåller, i likhet med hvad motionären säger, hvarje beväringskarl 1 r;dr b:co, och tiden hvarunder de begagnas är endast 14 dagar; således 3 sk. 5 r:st om dagen, som gör 23 r:dr 29 sk. 3 r:st om äret.
Delta är allt för högt, och jag förmodar, att, om contant ersättning för de nu föreslagne persedlarne komme i fråga, skulle denna säkert yrkas i samma proportion, men borde lämpligen icke utgå till högre belopp än hvad Krigseoll., uti und. mern. till K. M. d. 19 Maj 1842, i fråga om ny mötesplats för Olands Den 26 Augusti. samt Södra och Norra Möre härads beväringsskyldig, föreslog, eller 2 r:dr b:eo för alla beklädnadspersedlarne, öfverrock inberäkna d.
Lika med motionären hyllar jag ock den förhoppning, att arméen torde snart nog komma att förses med en enklare och ändamålsenligare beklädnad, än den nu brukade; och då kommer säkert beväringsskyidige likaledes, att, i män af tillgångar, med enahanda slags mundering blifva försedda; men just derföre nödgas jag rent ut yttra mig ej kunna inse någon nytta af den ifrägavar. motionen, sorn näppeligen torde kunna föranleda till någon åtgärd af R.
Jag anhåller vördsammast, alt dessa mina tankar få åtfölja motion till vederb.
Ulsk.
Jag är visserligen smickrad af den uppmärksamhet, som Krigsministern behagat fästa vid min anspråkslösa motion; men tillåter mig likväl, att emot de anmärkmr, som den värde talaren framställt, yttra några ord.
Min motion har ingalunda gått ut på, att endast klandra den uniform, hvilken för närvar, hestås åt beväringsmanskapet.
Jäg, kan ganska väl finna, att det vore för K. M. och Kronan omöjligt att hålla sådana persedlar, som skulle passa för hvarje individ af detta manskap.
Och jag inser äfven, att en uniform, som mäste räcka under loppet af många år, skall vid slutet af sin tjenstetid få ett mindre fördelaktigt utseende.
Men det har varit just till undanrödjande af dessa olägenheter, hvilka onekligen verka ofördelaktigt pä ungdomens lust för yrket, sorn jag tillåtit mig framkomma med mitt förslag.
Om ock delta förslag skulle, på grund af den värde talarens gjorde anmärkmr, gå i qvaf, hoppas jag likväl, att hvarken han eller någon annan kan misstaga sig om alt afsigten å mia sida endast har varit att vinna det ändamål jag i motionen antydt, nemi. större snygghet i beväringsmanskapets klädsel, och att äfven genom detta medel befrämja hos dem en ökad lust för yrket, utan att förorsaka någon ökad kostnad för Staten.
Föredrogs och remitterades äfven lill Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. II r B r å k e n h j e I m s, Pehr Reinhold, d. 24 dennes f. m. på bordel lagda motion, ang:de förändring uti nu gällande författningar our mätt, mål och vigt.
O Ånyo föredrogs Hr Lagergrens, Anders, d. 24 dennes f. m. på bordel lagda motion om inrättande i Stockholm af en normalskola för frunlimmersundervisningen.
Jag anhåller vördsamt att i anledn. af den nu föredragna motionen få anföra några ord.
Hr Lagergrens motion innehåller ett förslag att här i Stockholm mätte inrättas en normalskola för fruntimmers under - Den 26 A u gus ti. 559 visning.
Vi veta alla, åtminstone de äldre bland oss, huru, innan den, under framlidne Ärkebiskop Wallins inspeclion inrättade fruntimmersskola här i Stockholm af den för tj en te Professor Fryxell blifvit bragt till stånd, fruntimrens undervisning varit i högsta grad .ytlig.
Endast få kunskapsämnen hörde då egentligen dertill, och den var ställd på hvad man kallar lalenter, utan att åsyfta någon grundlig bildning.
Sedan Professor Fryxell här i Slockholm hade inrättat sin skola, fick i allmänhet fruntimmers undervisning en annan riktning.
Man började finna, att man hade anspråk på andra egenskaper hos fruntimret, både såsom blifvande maka och framförallt såsom blifvande mor, uppfoslr,arinna för det kommande slägtet, än de taIenter och ytliga kunskaper, sorn förut blifvit dem bibringade.
Många anmärkmr kunna visserligen göras mot den Fryxelska skolan med mer eller mindre rättvisa; men det står dock alltid fäst, att genom den riktning, som denna inrättning gifvit ät un dervisningen, har den gagnat icke blott de lärjungar, hvilka derstädes åtnjutit undervisning, utan i en ännu vidsträktare män har den gagnat genom det tvång, som den pålagt alla andra undervisningsanstalter för fruntimmer, synnerligen i hufvudsladen, alt rälla sig efter den riktning, som Wallinska skolan tagit.
Då likväl denna skola, ehuru den sedermera, under förtjente föreståndare blifvit fortsatt, icke är annat än en privat skola, och således heror på huruvida enskilde personer vilja fortsätta i samma riktning, som de hvilka redan förestått skolan, och huruvida denna skola får den credit hos allmänheten alt den begagnas af ett tillräckligt antal lärjungar, för att kunna bibehålla sig; så anser jag att det vore af mycken vigt, att en normalskola för fruntimmers undervisning funnes här i Slockholm, hvarigenom lärarinnor kunde hildas och vara i tillfälle all erhålla kännedom om undervisningsmethoderne i de ämnen, som tillhöra en mera grundlig uppfostran.
Af dessa skäl tillstyrker jag på det högsta bifall lill Hr Lagergrens motion, öfvertygad derom, att den, om den bifalles, i framtiden bär goda frukter.
Remitterades till Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsktn.
Hr Rosenblads, Bernhard, d. 24 dennes f. m. på bordet lagda motion om upphäfvande af exporttullen å vissa varor och tillökning af importtullen å calle.
Den värde motionären har föreslagit frihet från utförselstull för åtskillige slag inländska naturalster och en del förädlade varor, hvilka hittills varit med utförselstull belagde.
Jag får härvid anmärka, att af de ifrågavar. artiklarne äro de fleste af sä ringa betydenhet pä handelsvågen, att bibehållandet af tullen på dessa varor visserligen utur financiel synpunkt kan anses likgiltigt.
Bibehållandet af utförselstullen har blott varit en följd af den antagna principen, att utförseln af de råvaror, som kunna anses behöllige 560 Den 26 Augusti. för våra inhemska näringar, borde genom en sådan tull för» svåras.
Hvad angår utförseltullen å kreatursben, sä har derom varit mycken tvist under de sista tvenne riksdagarne.
Jag önskar att Bevilln.Utsk., för bedömmande af denna fråga, mätte hemta upplysningar från de prof., som hållits hos 1834 och 1839 årens tulleomiteer, samt hos de två sista riksdagarnes Bevilln.Utsk. 1 afseende pä motionärens slutliga yrkande, om förhöjning af införseltull ä caffe, sä får jag åberopa hvad jag i ett anförande för 14 dagar sedan haft äran yttra, om olämpligheten under nuvar. förhållanden, att genom förhöjning i tullafgifler åstadkomma ett högre pris på utländska varor, hvilka vanan gjort till oumbärliga lefnadsbehofver.
— Jag anhåller, att detta yttrande måtte fä åtfölja remissen till Ulsk.
Ehuru jag icke för ögon blicket har bredvid mig förteckningen på de smärre varuartiklar, för hvilka jag föreslagit exporttullens upphörande, så vågar jag dock tro, alt det största antalet af dem icke varit sådant, som på något sätt utgör ett betydligt föremål för varuforädling inom landet, och att till och med en del af dem äro af den obetydliga art, att jag betviflar, alt de någonsin kunna blifva föremål för export härifrån.
Della är t. ex. förhållandet med zink, en metall, som i vårt land alltför litet förekommer.
Jag har föreslagit denna exporttulls upphäfvande af det skäl, att jag har all anledn. förmoda, hvad jag äfven underställer den siste värde talarens eget bedömmande, att denna lilla afgift blifvit åsatt på samma grund, som den i England införda s. k. recognitionsafgiften, hvilken utgör en half proc. på en mängd exporlartiklar.
Denna lilla afgift har i vårt land haft den olägenheten, att den underkastat varorna en annan vida större afgift, nemi. tolagsafgiften.
Oberäknadt dessa afgifter, har denna tull äfven underkastat ifrågavarande varor besvärande controller, hvilka eljest icke ifrågakommit.
Detta var skälet, hvarföre jag så mycket mera ansåg mig kunna föreslå upphäfvandet af ifrägavar. exporttull, som densamma hvarken hade något inflytande på vårt lands näringar eller inbringade någon betydlig statsinkomst.
Jag hade visserligen under en särskild cathegori uppfört en artikel, som på sitt sätt är ett råämne, nemi. oarbetad messing, som nu drager exporttull, hvarifrån den förädlade artikeln arbetad messing är befriad; men då i värt land vanligen tillverkaren och förädlaren af messing är samme näringsidkare, så kunde, genom borttagande af exporttullen å ett råämne (eller halfförädlad vara) han sjelf tillverkat, han icke lida, men väl vinna, om derigenom i någon mån den utförsel af messing i denna form på t. ex. Frankrike kunde återvinnas, som tullförhöjningarne på den förädlade varan tillintetgjort.
Hvad äter angår exporttullen på stångjern och garkoppar, så tror jag det vara så mycket vigtigare att den borttages, sorn, ehuru obetydlig denna tull kan synas vara, nemi.
Den 26 Augusti. 561 nemi. 4 sk. i lull och 4 sk. i tolag på ett Sk& stångjern, så utgör den dock i närvar, conjunclur en börda för den inhemska tillverkaren och ett premium för hans utländska medtäflare.
Föröfrigt hör jag nämna, alt i anseende till den högst betydliga minskning, som genom exporttullens borttagande skulle inträffa uti vissa städers inkomster, så kan man anse såsom en complcttering af min motion den särskilda motion om accisafgift på bränvin, som blifvit remitterad lill ett annat Utsk.
Detta har jag ansett mig nu höra nämna, på det att det Utsk., som kommer att behandla min motion, mätte hafva kännedom om alt en annan motion blifvit väckt, som dermed äger sammanhang.
Jag anhåller, att dessa mina tillägg matte få åtfölja remissen till Utsk., och får för öfrigt åberopa de skäl för mina förslag, sjelfva motionen innehåller.
Ilr Fåhreeus:
Den siste aktade talaren har förklarat, att afsigten med hans förslag att upphäfva exporttullen ä de ifrågavar. artiklarna mindre varit alt undandraga dem denna s. k. recognitionsafgift, utan fast mera alt befria dem frun den till städcrne ingående s. k. tolagen, hvars belopp vore ofta högre än sjelfva tullen.
Jag ber att i detta afseende få upplysa, att frågan om en förändrad reglering af tolagen just nu är under K.
M:s nåd. pröfuing och afgörande, och att jag hoppas, att den olägenhet, som den siste värde talaren med sin motion åsyftat att undanrödja, lätteligen kan häfvas, och derigenom en enkelhet och lättnad i exportrörelsen vinnas, som kan leda till det af motionären afsedda ändamålet.
Hr von Mentzers, Carl Fredr., d. 24 dennes f. m. på bordet lagda motion, om lindring i roteringen inom Kullings och Gäseneds härader af Elfsborgs län.
Hr Silfverbrand, Gust.
I anleda, af den af Hr C. F. von Mentzer, d. 24 dennes väckte och hordlagdc motion, rör:de roteringens förminskning och jemkning i Kullings och Gäseneds härader af Elfsborgs län, i hvilka härader de roteringsskyldige äro indelta ”på halfva, hela och aldrig öfver mantal på hvarje rote,” torde jag få upplysa, del en ännu strängare rotering vidlåder de rotcringsskyldige i Jemtlands län, der ingen rotenummer utgör ett helt mantal, men ofta -| och till och med derunder.
Jag medgifver visserligen, att icke allenast föreniimnde härader af Elfsborgs län, utan äfven hela Jemtlands län påkalla en snar hjelp uti detta hänseende; men som H. M., vår allernådigste Konung, redan lärer gifvit
Sin önskan tillkänna, nemi. alt en allmän jemkning i de rolcringsskyldiges åliggande snart hör vidtagas; alltså anser jag alla enskilda åtgärder i delta afseende vara ändamålslösa.
Man skulle sålunda, i sakernas nuvar. ställning, 1 II. 71 562 Den 26 Augusti. nemi. om i detta afseende något företogs, gå H. M. Konungen i förväg; handlingen Liefve alltså inconseqvent.
Bäst torde vara, att med den nu ifrågavar. roteringsjemkniug och nedsättning för de roteringsskyldige i de tvenne omförmälde härader uti Elfsborgs län finge anstå till dess den allmänna roteringsjemkningen kommer att företagas och handläggas, samt i all dess helhet ändra och rätta, der behofvet rättsenligt sådant påkallar och kräfver.
Med tillkännagifvan dc, - att i Kullings och Gäseneds härader blott sex fjerdingar äro om hvarje rote, anser motionären denna rotering vara tryckande, helst hemmanen i desamma äro af ett ganska lågt värde, och yrkar derföre, alt ersättning måtte dessa hemman tilldelas.
Med anleda, deraf får jag äran vördsammast upplysa, att förhållandet är detsamma vid liela Elfsborgs reg:te, emedan år 1682, då roteringen der blef fastställd, Konung Carl XI anbefallde, att ett reg:le af 1200 man skulle uppställas inom de 7 häraderna, der Elfsborgs regite är beläget, och hemmanen räckte icke lill att göra större fördelning pä hvarje nummer än sex fjerdingar, och på vissa, såsom i Marks härad, endast fem fjerdingar på hvarje nummer.
— Hvad ersättningen angår, så finnes icke något sätt att vinna densamma.
Jag förmodar väl, att vid något regemente den rotejemkning ägt rum, att hjelprotar blifvit tilldelade af hemman, som förut icke varit roterade; men sä kan ej förhållandet blifva i närvar, fall, och jag anser derföre, att det icke finnes någon möjlighet att bevilja ersättning åt Kullings och Gäseneds härader, emedan dä en förändring skulle tillvägabringas inom roteringen i hela Elfsborgs län och Dahlsland.
Jag får förena mig uti hvad den siste värde talaren yttrat, och dervid tillägga, alt förhållandet är lika uti snart sagdt alla provinser.
I afseende på hvad Hr Silfverbrand yttrat om Jemtland, så bör jag här hafva äran tillkännagifva, att K.
M. redan vidtagit det beslut, att för Jemtland söka bereda en lättnad i den nuvar. roleringen.
En förberedande åtgärd i delta afseende kommer att börja med våren 1845, så alt lindring i roteringen förmodligen kan inträffa inom 1846 eller 1847 års slut.
Jag får afstyrka bifall till Hr von Mentzers motion, destohellre, som samma hårda roteringsgrund eller sex fjerdingar är gällande för alla tre Småländska infanterireg:terne, och lika svaga rotar finnas säkerligen vid dessa reg:ter, som inom Kullings och Gäseneds härader.
Jag har trott det vara billigt, att en lindring gåfves åt de rotar, som blifvit tyngre roterade, än andra rotar i Sverige.
Nu har jag blifvit upplyst, alt de hårdare roterades antal är mindre än deras, som äro lindrigare roterade.
På grund häraf anser jag, att det Den 20 Augusti. 563 icke vöre svart åstadkommet eller olämpligt, att de som så länge varit tryckte med en svår rotering, kunde erhålla något understöd eller någon lättnad i denna rotering.
Jag har visserligen blifvit underrättad, att K.