Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här har upkommit tvist huruvida det vore lämpligt, att bibehålla de i början af nu gällande 41 § förekommande ord: ”intilldess alla Riddarhusets genealogier blifvit kompletterade”, och i denna del är jag af samma tanke, som Utsk.: ty det kan understundom inträffa att alla genealogier kunna sägas vara kompletterade, då alla kända förhållanden blifvit deri införde, och sedermera skulle man ju kunna, med sken af sanning, påstå sig vara för alla tider från renskrifning befriad, oaktadt labellerne underkastas förändringar i följd af de omständigheter som kunna inträffa med familjerne.
Visserligen är det nödvändigt att renovera äldre tabeller då ätterne utvidgas, nya medlemmar tillkomma och andra omständigheter med familjerne inträffa; men förhållandet torde icke vara enahanda då fråga år om döda ätter och labellerne öfver dem; ty de behöfva ej kompletteras eller fullföljas i allmänhet, och de uplysningar rör:de sådane, som händelsevis erhållas, kunna införas utan tabellernes omskrifning.
Det händer ej sällan vid afskrifning af siffror, äfven af meningar, alt fel då och då lätteligen kunna insmyga sig som blifva obemärkta; den historiske forskaren måste derföre, då han fått en renoverad handling sig förelagd, söka att gå så långt tillbaka i liden som möjligt, för att undersöka om upgiflerna äro riktiga, måste söka de älsla urkunder, så att renskrifning af ifrågavar:de 156 Den 26
Maj. gamla tabeller i sjelfva verbet icke är så mycket att eftersträfva.
Alt derföre meddela elt stadgande, som upfyller ändamålet, utan att åstadkomma olägenhet, torde vara svårt nog, hvarföre jag tror att i denna § borde uttryckas ett öfverlemnande åt Riddarh.
Direktm att i del afseendel bestämma vederbörandes åligganden samt huruvida en eller annan bör omskrifvas, Utan att det derföre behöfde vara bestämdt utsatt huru stort antal tabeller årligen skall renskrifvas.
De omständigheter, hvilka Frih.
Palmstjerna anfört, synas visserligen förtjena upmärksamhet; men jag tror likväl dem icke vara af beskaffenhet att böra föranleda lill bifall å Ridd.Utsk:s förslag i förevar:de §.
Visserligen är det sanni, alt ett bestämdt stadgande i delta hänseende, möjligen skulle hafva till följd, att en eller annan tabell blefve inskrifven mer än som behöflig! vore; men å andra sidan är likväl det bestämda stadgandet af vigt i det hänseendet, att ingen af de Riddarhusets tjenstemän, hvilka fått åliggandet att renoveringen verkställa sig föreskrifvet, kan en dylik skyldighet sig undandraga.
För hvarje generation tillkomma nya medlemmar af delta Ständ och labellerne öfver ätterne behöfva, i följd deraf, årligen kompletteras medelst inskrifning i desamma af dessa tillkomna medlemmar; hvaraf också följer, alt de tabeller, på hvilka anteckningar ske, småningom blifva försatta i det skick att de icke i längden kunna vara användbara, utan behöfva genom omskrifning blifva sådane, att man med någorlunda lätthet kan taga en öfversigt öfver desammas innehåll; tillstyrkande jag således för min del att §:n måtte blifva så lydande som Hr von Kraemer föreslagit.
Jag ber alt få fästa upmärksamheten derå, att Utsk. genom sitt förslag icke afgjort annat än att det högsta sora ålägges kansliet alt årligen utskrifva, skall upgå till 100 tabeller; allt annat har Utsk. lemnat öppet åt Ridd.Direkhn att bestämma.
Hr von Kraemer har visat olämpligheten af att intet finnes stadgadt, ronde fördelning af utskrifnings-skyldigheten mellan Ridd.Sekret. och Kanslisterne.
För min del har jag ej heller funnit något skäl anfördt, hvarföre ett, till 200 st. tabeller förut utsatt maximum, blifvit nedsatt till 100 st.
På grund af detta, och serdeles med afseende på hvad under diskussionen först blifvit anfördt, tillstyrker jag att Hr von Kraemers förslag måtte bifallas, hvarvid intet hinder möter om R. o. Ad. önskar elt sådant tillägg, som det Frih.
Att R. o. Ad. hyser välvilja för sin kanslipersonal, är en mycket naturlig och berömvärd känsla, men man måste väl dock, i fråga om upgörandet af ifrågavar:de reglementariska stadganden, ej blott tänka på alt förbättra och lätta denna personals ställning, hvilken, efter mitt förmenande, förut icke är på minsta vis betungande.
Jag finner icke heller Den 26 Maj. 157 behofvet af förminskad arbelsskyldighet i detta hänseende vara på något sätt ådagalagd; och sluter mig således helt och hållet till Hr von Kraemers i denna serskilda punkt afgifna reservation.
Under någon stund har jag varit föranlåten alt atlägsna mig från detta rum, och vid min återkomst har man sagt mig att fråga under tiden uppstått att åt Ridd.Direkt, öfverlåta rättigheten att bestämma vederhörandes skyldigheter i förevande fall: härpå v'0 ja8 fj 'ngå, utan tror att föreskriften bör vara bestämd, hvarigenom Direkt, undgår alt behöfva befatta sig med utdelande af gracer än till en, än till en annan och personalen ej inledes i frestelse att önska och begära sådana.
Jag tillstyrker således all Hr von Kaserners förslag måtte godkännas, och då jag det gör samt med antagande af det förfaringssätt, som Gr.
Lagerbjelke föreslagit, kan jag ej annat än lill Frih.
Palmsljernas tillägg säga nej.
Jag ber att endast få tillkännagifva, del jag instämmer i Hr von Krajiners reservation, samt önskar alt ordalagen i §:n må blifva sådane, som han föreslagit.
Frih. Toll Gust.:
Jag tager mig friheten hemställa om ej en större latitud är Direktm lemnad i Utsk:s förslag som öfverlemna)' ät Direkt, att anbefalla omskrifning af så många tabeller sorn behöfvas.
Fastställes antalet till 200 st. men det befinnes alt 300 st. borde renoveras, så skulle man ej kunna fordra att mer än det föreskrifna antalet renoverades.
För min del finner jag att
Utsk. med allt skäl lemnat sitt förtroende i della fall lill Direkt.
Hr von Krttmer:
Tolls yttrande påkallar å min sida den förfrågan om Frih:n verkligen läst Utsk:s förslag?
Der står med tydliga ord: dock icke öfver 100 för Ridd.Sekret, och 50 för hvardera af Kanslislerne.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Ordf., att i afseende på ifrågavar:de § blifvit yrkadt, dels bifall till Ulsk:s förslag, dels bifall till det i Hr von Kuemers reservation afgifna förslag, och serskilt af Frih.
Palmstjerna, att Hr von Krjemers förslag måtte antagas med följande tillägg: ”såvida icke Ridd.Direkt, anser ett mindre antal vara för tabellernes bibehållande i behörigt skick tillräckligt”; hvarjemte Hr Gr. o. Ordf. yttrade att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Gr.
Lagerbjelkes hemställan, torde finna lämpligt att serskilda propos:r framställdes på Hr von Krsemers och Frill.
Palmstjernas förslag, så att, i fall det förra blefve antaget, Frih.
Palmsljernas förslag komme alt utgöra föremål för serskild propos.
Efter sedermera först till bifall å den af Utsk. föreslagna 40 § framstäld, men med nej besvarad propos., hemställde Hr Gr. o. Ordf:n om R. o. Ad. bifölle att, såsom Hr von Kramer i sin 158 Den 26 Maj. reservation föreslagit, ifrågavar:de § må erhålla följande lydelse: ”RiddarhusSekret. åligger att årligen aflemna 100 renskrifna genealogiska tabeller.” Ropades ja.
Då härefter Hr Gr. o. Ordfm ånyo upläste det af Frih.
Palmstjerna afgifna förslag till tillägg vid denna § anmälde sig och yttrade Hr von Kraemer:
Jag tror att detta tillägg skulle helt och hållet uphäfva — — — — Delta yttrande blef af Hr Gr. o. Ordfm afbrutet, med erinran, att R. o. Ad. redan förklarat öfverläggningen vara fulländad.
Jag hemställer om ej i Frih.
Palmsi jernäs förslag kunde inläggas orden: ”vid hvarje serskildt tillfälle”.
Sedan öfverläggningen blifvit förklarad vara afslntad och beslutet derom med klubbslag befästad!, tror jag ej att några andra förslag till propos. kunna framställas, utan endast den frågan besvaras, huruvida Frih.
Palmstjernas under öfverläggningen afgifna förslag må antagas eller icke.
Palmstjerna föreslagna tillägg till den redan antagna 40 §:n blef härefter framställd och besvarad med starka nej, blandade med ja, hvarpå Hr Gr. o. Ordfm förklarade det han trott sig finna, att denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande nej. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, återkom. § 41.
Bifölls. § 42.
Af hvad Utsk. anfört, har jag ej kunnat öfvertygas, att min anmärkn. vid förslaget ang:de Ridd.- Sekrehs ovilkorliga åliggande att yttra sig öfver förekommande ämnen, blifvit vederlagd.
Mig synes att den gamla ordställningen härom i instruktionen för Ridd.Direkt, stått der allt för länge, förskrifvande sig från de tider, då Ridd.Sekret, var en slags ledare, och man torde måhända kunna säga, var mer än ledare vid Direkt:s beslut och åtgärder.
Numera väljas icke
Direktms ledamöter på det sätt, att någon ledare behöfves för Direkt.s förhandlingar och beslut. R. o. Ad. hyser det förtroende till Ridd.-
Direkt. all nog kunna fatta beslut i förekommande ämnen utan att Ridd.Sekrel:s yttrande dervid bör verka.
Sora det likväl mången gång kan vara af vigt alt hans utlåt, till prot. afgifves, så kan och bör sådant äfven ske, utan alt det derföre skall vara hans ovillkorliga pligt att vid alla tillfällen yttra sig, äfven om Direkhs ledamöter ett sådant utlåt, icke äska.
Jag anser således att redaktionen bör så stiliseras att vid Ridd.Direktms sammankomster, Ridd.Sekret, skall yttra sig öfver Den 26 Maj. 159 alla förekommande ämnen och uttala sin mening, såvida detta af Direktm påkallas.
Lage r li je I k e :
Det torde vara uppenbart, alt genom nnvar:de stadgande, Ridd.Sekret, blifvit ålagd tvenne befattningar; den ena, alt föredraga de inkomna målen, och den andra, att yttra sin mening huru de böra afgöras.
Del är ganska riktigt alt Ridd.Sekret, skall utreda och föredraga målen till deras hela beskaffenhet, men sedan han detta fullgjort, bör ock hans befattning med desamma vara slutad, såvida han icke af Direkt, ytterligare tillfrågas, ty det är ju klart, att, sedan ett mål, lill alla sina delar blifvit utredt, tillkommer del Direkt., att, på grund af utredningen draga sina slutsatser, utan alt sjelfva detta dragande af slutsatser af Ridd.- Sekret. äfven påpekas.
Om Direkt, vid ett eller annat tillfälle anser ytterligare uplysningar erforderlige, så är det ju lika uppenbart att Direkt, då eger att fråga Ridd.Sekret, om dess mening, hvilken han då är skyldig ali inför foot. tillkännagifva.
Jag vägar alltså anhålla, att propos. å §:n må sålunda meddelas, att frän 1 moni. uteslutes ej allenast första punkten, eller orden: ”Ridd.Sekret, skall vid Direktms sammankomster ovillkorligen till prol. yttra sig öfver alla förekommande ämnen, dock utan alt i besluten deltaga” — i följd hvaraf i nästa punkt, som då blefve den första i §m, ordet ”lian” skulle förbytas till Ridd.Sekret., utan äfven den sista som börjas med orden: ”1 sammanhang härmed tillhör etc.
Vid återremissen af denna § framställdes anmärkn:r, som hade man trott alt det varit nuvarande Ridd.Utsk. som ålagt Ridd.Sekret, denna skyldighet.
Denna förmodan tyckes väl nu hafva bortfallit, men jag vill dock ytterligare påpeka att delta stadgande varit gällande sedan 1823 och torde väl icke heller sä alldeles obetänkt influtit. R. o. Ad. granskar Direkt:s prol:r genom sitt Ridd.Utsk.; i desamma igenfinnas Ridd.Sekret:s yttranden öfver alla ämnen, hvilka yttranden borde utgöra bästa ledningen för bedömmandet af hans skicklighet i allmänhet; och del torde vara obestridligt alt man då gör sig bäst reda för ett ämne när man skall yttra en tanke, för hvilken man skall stå till svars, än om man blott skall föredraga detsamma.
Jag tror således alt stadgandet bör qvarstå; men om R. o. Ad. vill försvaga de kontroller som hittills funnits — icke skall det vara mig emot.
Då Ulsk:s mern. ang:de Instruktion för Ridd.Direkt, förra gången förevar på detta rum, nödgades jag, af en under öfverläggningen påkommen opasslighet, att härifrån mig allägsna, så att jag ej fick tillfälle öfvervara diskussionen om ifråga var :de §.
Jag skulle eljest icke hafva underlåtit att instämma i hvad Frih.
Palmsljerna och Gr.
Lagerbjelke vid berörde tillfälle framställde och utbeder mig få förklara det jag äfven nu vidhåller 160 Den 26 Maj. samma tänkesätt.
Att Ridd.Sekret. skall, vid Direktms sammankomster, ovillkorligen yttra sig öfver alla förekommande ämnen, har Ulsk. velat försvara dermed, ali sälta honom i parité med föredraganderne inom rikets collegier.
Disk. förgäter då helt och hållet den sista raden i samma mom. som säger ali Ridd.Sekret. icke eger att i beslutet deltaga; och della förbehåll sätter honom helt och hållet utom samma parité.
Jag ville snarare jemföra honom med Utsk:s-Sekret;ne, hvilka ingalunda ega någon ovillkorlig rättighet alt sig öfver förekommande ärenden yttra, såvida den ej meddelats i följd af framställd förfrågan å Utsk:s-ledamölernes sida.
Att på sätt Gr.
Lagerbjelke föreslagit, alldeles utstryka den första och sisla meningen i 42 §:u, så vida jag rätt fattade hans mening, synes mig likväl mota någon betänklighet.
Att Ridd.- Direkt. må ega all tillspörja Sekret, om förekommande ärenden, äfvensom om sökandes behörighet och skicklighet, synes mig vara en Direkt, tillkommande rätt; men jag instämmer med Frih.
Palmstjerna om borttagande af ordet ovillkorligen samt att i första meningen, efter ordet ämnen, må tilläggas: så ofta sådant af Direkt, påkallas.
Det förefaller mig som skulle Frih.
Palmstjerna, med eller utan afsigt, del tillåter jag mig ej alt afgöra, underlätet alt nämna något om sista punkten; jag förmodar det skett af ett förbiseende; men äfven der begär jag, för min del, all R. o. Ad. ville besluta, all Ridd.Sekret. må yttra sig öfver de sökandes behörighet och skicklighet, endast såvida sådant yttrande af Direkt, äskas.
Vid ärendets förra föredragning lärer en ledamot hafva begärt att ordet kansli-betjening skulle utbytas mot kanslister: hade jag då varit här tillstädes, skulle jag hafva gjort anmärkn. emot ett dylikt utbyte.
Ingenting kan vara mera onödigt; det är dessutom jemväl skadligt.
Vill man upsöka någon lofvärd bevekelsegrund för Utsk:s tillstyrkande häraf, så torde man kunna se saken sålunda, som skulle Ulsk. velat omfatta en härvid sig erbjudande anledn. att visa sin benägenhet att åtminstone i någon punkt rätta sig efter de inom Ståndet ultryckta önskningar, och derföre förändrat benämningen.
Jag afslyrker emedlertid likväl helt och hållet denna förändring.
Ty det tillfälle sorn begagnats för ådagaläggande af förberörde berörnliga åsyftan hos Ulsk. alt, åtminstone i något enstaka fall, visa beredvillighet för hvad som inom Ståndet uttalats, detta tillfälle, säger jag, synes icke väl valdt.
Om jag nemi. betraktar ändringen i och för sig sjelf, hvad utmärker den väl, om ej ett smekande, ett pjunket klemande, ett cajoleri med Ridd.kansliet, som jag för min del på intet vis kan godkänna.
Ridd.Sekrelts befattning är visserligen ganska vigtig och maktpåliggande, och denne tjensteman bör alltså med sin omgifning åtnjuta all aktning och upmärksamhet, men deraf följer väl ingalunda, att den känsla af välvilja man kan hysa för honom och hans underordnade, då de göra sin sak väl, just skall utgjuta sig i smekningar, ända derhän, att fullkomligt onödigtvis förändra - Den 26 Maj. 161 dia benämningen å dom, ifrän hvad af ålder brukligt varit.
Det är icke alls skäl att fördölja Ijenstbarhelspligten hos dem som frivilligt sig dertill förbundit.
Jag motsätter mig dessa nymodiga uttryck, som synas valcla för alt bortblanda den lielsosamma lydnads- och ansvars-skyldigheten.
Såsom varande i Konungens kansli anställd i egenskap af kansli-betjent, en benämning för hvilken jag ingalunda behöfver röna någon blygsel, tycker jag fördenskull att detta uttryck ej heller innefattar något förnärmande för de tjenstemän, som emot utfästad aflöning åtagit sig att R. o. Ad. upvakta och tillhandagå.
För öfrigt bör den åsigten, att ordet tjenst innefattar något kränkande för menskliga värdet, aldrig af christna menniskor kunna vidhållas.
Mensklighetens högste välgörare sjelf förklarade sig vara kommen hit lill verlden, icke för att tjenas, utan för alt tjena.
Jag begär således att R. o. Ad. måtte besluta att ordet kanslister måtte utgå och kanslibetjening i stället åter införas, såsom det af ålder varit häfver.
Jag anhåller vördsamt om propos. på de 3 punkter hvaruti jag skiljer mig från del afgifna förslaget.
Jag har ingalunda förglömt den sista meningen i Issia mom. af denna §, men min tanka är alt denna mening bör qvarsta, emedan jag hyser den öfvertygelse, alt Ridd.Sekret, bör, under alla omständigheter, yttra sig i fråga om tjensters tillsättande inom kansliet, med hvilket han har direkt befattning, äfvensom då fråga är om Kamererare-befattningen.
Del kan väl vara möjligt att ett slikt yttrande, rör:de nyssnämnde befattning kunde vara mindre nödigt, men i afseende på kanslisterne desto mera nödvändigt.
Hvad angår den lista meningen, anhåller jag om den propos. alt 11. o. Ad. må besluta att Ridd.Sekret, skall, när Ridd.- Direkt. sådant fordrar, yttra sig öfver förekommande ämnen, dock utan alt i beslutet deltaga.
Ehuru jag för min del visserligen icke inser någon fara af att bibehålla ordet ovillkorligen, är jag dock villig att förena mig med det förslag, som Frih.
Palmstjerna framställt, men anser deremot, i motsats till honom, att det vore ganska illa att borttaga den sista punkten i förslaget.
Beträffande orden kansli-betjening och kanslister, så tror jag del vara alldeles likgiltigt hvilkendera som begagnas och saken af mer än obetydlig beskaffenhet för att derpå borde spillas eli enda ord, men får dock, för alt lugna den ädle Frih.
Cederström, försäkra honom, att anlednm till utbytet ingalunda varit ali smeka och cajolera tjenstemännen, utan emedan benämningen kanslibeljening ansågs vara ett mera föråldradi uttryck, hvarförutan det föll sig lättare ult säga Förste Kanslist och andre Kanslist.
I afseende på angelägenheten af Ridd.- Sekrel:s yttranden rör:de tjensters tillsättande, lager jag mig friheten fästa npmärksamheten derpå, ali, så vidt jag vet, bestiger sig antalet af sysslor, som kunna komma i fråga att af Ridd.- 7 II.
II 162 Den 26 Maj.
Direkt, tillsättas, med undantag af Ridd.Sekret.-ljenslen, till summa fyra, nemi. Kamererare, Fiskals- och 2:ne Kanslist-tjenster.
Det finnes väl intet skäl hvarföre Ridd.Sekret, skall särskildt vara ålagd ali yttra sig vid Fiskals-ljenstens tillsättande, icke heller hvad angår kamereraresysslan och man måste således antaga att för tillsättningen af halfva antalet af tjensterne inom Riddarhuset, är detta yttrande alldeles öfverflödigt.
Vill man emedlertid nödvändigt hafva stadgandet qvar i ock för kanslisternes skull, så skall jag visserligen icke hafva något deremot, men i afseende på de andra, förutnämnda tjensterne, anser jag det vara alldeles olämpligt.
Palmstjernas redaktionsförslag i l:sta punkten, torde det tillåtas mig att vördsamt erinra, att allt hvad i det afssende behöfves, redan finnes uttryckt i den 26 §:n sålunda: ”de yttranden och utlåtm, hvilka af tjenslemännen inför
Direkhn afgifvas, skola i prot. intagas, om de äro muntliga, eller åberopas såsom bifogade, om de äro skriftliga.”
Det faller af sig sjelft alt om Direkcn till Ridd.Sekret. framställer en fråga, så skall denne sednare densamma besvara och detta svar intages dä i prot.; hvadan alltså, enär det stadgande som Frih.
Palmstjerna önskat, i 42 § redan de facto finnes i reglementet ehuru införd i en annan §, så är det alldeles öfverflödigt att densamma åter uttryckes för andra gången.
Palmstjernas åsigt rör:de den första meningen, har jag redan instämt; han har gifvit åt ordställningen någon förändring: jag skall äfven deruti instämma på det att ingen skiljaktighet må i denna fråga oss emellan förefinnas.
Men hvad den sisla meningen beträffar, har jag numera af bemälte Frih:s sednare yttrande inhemlat det jag begått ett misstag då jag trott att han förglömt all säga något derom.
För min del är jag öfvertygad, alt, såvida man anser Ridd.Sekrehs yttranderätt böra inskränkas lill besvarande af de frågor honom af Direkt, göras, så tyckes, för konseqvensens skull, enahanda inskränkning böra gälla i den sista, som i den första punkten; — hvarföre, och då jag i afseende på den första instämt med Frih. Palmstjerna, godkännande hans redaktionsförslag i densamma, jag vördsamt föreslår att den sista må komma att lyda sålunda:
På sätt i Usta mom. af denna § säges, tillhör Ridd.Sekret:n — — då sådant af Direkt:n äskas.
Hvad ordet kansli-betjening beträffar, så har jag i så måtto blifvit missförstådd, som Hr Frejdenfelt synes tro mig hafva direkte beskyllt Ridd.Utsi;, att, utan något annat skäl, under fullt derom medvetet upsal, med oljenligt smekande velat upmuntra sitt och Ståndets kansli.
Sådan har väl icke alldeles min mening varit, och jag har väl ej heller uttryckligen gjort en dylik beskyllning; jag vill blott säga att genom ödets besynnerliga fogning ser det ut som vore förhållandet sådant; men faktiskt är, alt Utsk. icke tillstyrkt någon förändring, som ens på det aflägsnaste sätt skulle kunna an - Den 26 Maj. 163 ses förringa kansliets glans, ära och maktfullkomlighet, men så fort det blifvit fråga om rättigheter, då står straxt Utsk. färdigt till skydd och försvar mot Ståndets ledamöters förgripliga omdömen.
Jag öfverlemna!- ål någon djupare fallningsgåfva än min, att förklara dessa företeelser, när de ej få tolkas så, som del från början förefallit mig.
Hr Frejdenfelt har haft godheten förklara att han ej på min anmärkn. lägger serdeles vigt: må så vara, men jag lägger dock vigt uppå att man ej må upmuntra den anda af otillbörlig stolthet, som i våra dagar öfverallt tränger sig in bland menniskorna, och som nog, all upmuntran förutan, vill i alla lifvets förhållanden allt mera söka göra sig gällande.
Genom utländska ords införande, för att gifva förskönande benämningar, der de cj behöfvas, vinner man på längden ingenting nyttigt.
Det är ett litet ogräsfrö, som man sorglöst utströr; jordmånen är bördig, den återger hvad man orobetror den; det är ju hell naturligt.
Må våra biträden heta hvad de äro; endast den som hyser obehöriga anspråk kan förtörnas deröfver för egen del.
Att för andras räkning afskaffa benämningar, dem man, huru gammalmodiga de må låta, dock rätt väl förstår, men ogillar derföre att de ljuda för allvarligt i våra förklemade öron, det är en veklighet, klandervärd i det ringa, så väl som i hvad vigtigare vore.
Jag anser uttrycket betydelserikt och afstyrker det föreslagna utbytet. flr von Kraemer:
I afseende på sjelfva saken och de många föreslagne redaktionsförändringarne skall jag ej yttra mig, enär jag redan derom uttryckt min mening i de ord jag framställde, att om R. o. Ad. (inner för godt att minska kontrollen å Ridd.- Sekreks nit och omtanka för Riddarhusets hästa vid alla tillfällen och i alla hänseenden, så skall det ej vara mig emot, emedan jag ej kan hindra sådant.
Jag vill blott yttra några ord i anledn. af det cajolerande af Ridd.Sekret, och Ridd.Kanslisterne hvarom Frih.
Cederström talat.
Beträffande de sednare, så har Hr Freidenfelt yttrat sig derom och förklarar orsaken till ordförändringen eller smeket, för att begagna Frihms uttryck.
Hvad beträffar Ridd.Sekret, synes mig, då Utsk. bibehållit det gällande stadgandet att ovillkorligen sig yttra, del icke kan kallas att smeka och cajolera, då han blifvit ålagd något i stället att i något hänseende hafva blifvit lindrad, fått rainskadt ansvar.
Jag vill likväl ej bestrida, alt ju icke detta kan förekomma Frih.
Cederström — som är så road af att tala — annorlunda.
Honom kan detta åliggande att sig yttra förefalla såsom en gunst.
Då man bestridi Ridd.Sekret, åliggande alt sig yttra i fråga om tillsättandet af Fiskals- och Kamererare-befaltningarne inom Riddarhuset, så vill jag foga mig derefter; men i afseende på de begge kanslist-beställningarne, anser jag vid tillsättningen af desamma bans yttrande nödvändigt er 11 * 164 Den 26 Maj. fordras, och hemställer derföre, alt sista meningen i detta l:sta mom. af §:n må qvarstå, endast med den förändring att ordet sysslornas förbytes till sysslors och att framför detta sednare ord sättes ordet dessa så att punkten skulle lyda sålunda: ”1 sammanhang härmed tillhör det Sekret, att vid dessa sysslors tillsättande etc.
Då jag, rör:de l:sta mom. varit af olika mening med Utsk. och i anledn. deraf vidfogal en reservation, anhåller jag att densamma må blifva upläst.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått yttrade Frih.
Som af den uplästa reservationen synes, att den nära öfverensstämmer med den af Frih.
Palmstjerna yttrade åsigt, så anser jag mig böra förklara att jag förenar mig med honom.