Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af anmärkningen vid det af mig föreslagna tillägg, får jag i korthet förklara, att jag anser försigtigheten fordra dess antagande, på det icke de lånte penningarne skola blifva oanvände.
Yäl finnas .mångå, som längta efter penningelån; men jag befarar, att få äro så qvalificerade, att de kunna erhålla del af de nu föreslagne; ty antingen hafva de sin jord förut alltför mycket graverad, eller äga de för små hemmansdelar.
De åter, som icke befinna sig i sådane förhållanden, tror jag vara försigtigare, än att de skulle vilja blottställa sig för dylika lån, som de, hvartill ifrågavarande utländska penningar skulle användas.
Man bör derföre ej våga hazardspelet, alt upplåna större summor, än man är säker att åter få inom Riket utlåna.
Jag kan ej afstå från mitt föreslagna tillägg, och anhåller på förhand om votering derom, i fall det icke Den 4 Mars. aa5 icke bifalles. Herr Rosenblads anmärkning saknar grund, ty intet föregående beslut hindrar pröfningen af mitt förslag och antagande deraf.
Det vore i sanning för hårdt, om man skulle nödgas reversera penningarne, innan man fått dera.
Grefve Horn, Claés Fredrik:
Jag förstår Friherre Kantzous tillägg sålunda, att Obligationer med ränta ej skulle utgifvas, förrän valuta, efter afdrag af rabatten, derföre lemnäs, ty full valuta eller hela det förskrifna beloppet kan icke erhållas och kommer ej i fråga.
För att åter rätt bedöma Herr Cederschjölds förslag, torde man böra erinra sig innehållet af ^ide Punkten i Utskottets senare Utlåtande om utlåningen, der det, sedan först ett maximum för hvarje låntagares lånerätt blifvit bestämdt, och vidare den ordning blifvit stadgad, i hvilken de inom hvarje termin inkomne låneansökningar böra pröfvas och beviljas, sluteligen tillägges följande:
Skulle likväl, vid någon lånetermins förlopp, tillräckligt antal sökande icke hafva anmält sig, att, på ofvannämnde vilkor, lån undfå; äge dd RiksgäldsContoirets Fullmägtige, att, till undvikande af ränteförlust, meddela län utan inskränkning till beloppet, endast fullgod intecknings-säkerhet derföre erhålles.
Jag finner i anledning häraf, lika med Herr Cederschjöld, det vara betänkligt, att sät C4 H. i5 Den 4 Mars. ta Fullmäktige i en sådan nödvändighet att utlåna medlen till oinskränkt belopp; och jag gillar derföre försigtigheten af Herr Cederschjölds föreslagne tillägg, att ej större belopp af lånet må upptagas, än för hvars utlåning redan finnes säkerhet uti inkomne lån-reqvisitioner.
Herr Rosenblad: Grefve Horns modification af Friherre Kanlzous förslag har den förtjenst, alt icke strida emot förut fattade beslut.
Hvad Herr Cederschjölds yttrande angår, kan jag icke smickra mig med det hopp, att jordbrukarne ej äro i behof af lån på bättre vilkor än vanligt; och gravationerne å deras hemman äro aldeles icke hinder för dem att komma i åtnjutande af ifrågavarande låneinrättning, enär, såsom Utskottet yttrat, de redan befintlige inteckningar kunna öfverflyttas på RiksgäldsContoiret.
Herr Lefre'n:
Det har alltid varit Utskottets mening, att vid upplåningen skulle iakttagas, att
Obligationerne ej utställdes förrän valuta derföre bekommits.
Jag är följakteligen icke emot Friherre Kanlzous tillägg, men som det i framställningen är otydligt, anser jag bäst att antaga det i de af Grefve Horn nyttjade ordalag.
Herr Cederschjölds förslag åter strider mot åsigten, att lånet behöfver upptagas för jordbrukarens behof, och är aldeles onödigt, Den 4 Mars. 227 då försigtighetsmått äro af Utskottet föreslagne till förekommande af förluster, i händelse något af de upplånte penningarne skulle blifva outlånt.
De värde Ledamöter, som ifra för lån, synas mig följa olika åsigter, vid olika tillfällen, i afseende på Landtmannens ställning.
Förr hafva vi hört desse Lånepatroner försäkra, att .Svenska jorden befinnes intecknad öfver dess halfva värde.
Om så är, skulle ej någon jordbrukare kunna komma i åtnjutande af lån utaf de medel, om hvilkas upplåning utom Riket nu är fråga.
Vid närvarande tillfälle åter, då fråga är om verkställigheten af upplåningen och medlens distribution, säges ingen brist vara på ograverad jord och säkerhet för utlåning af hela summan.
Jag deremot anser försigtigheten fordra, att man ej går längre i upptagande af lån, än de lånte penningarne kunna inom Riket genom utlåning användas.
Omöjligen kan jag finna någon fara eller olägenhet uppstå derigenom, att man, innan penningarne upplånas, genom kungörelser, gör sig underrättad, hvilka personer önska lån, och till huru stort belopp, helst om tillgången på lånesökande verkeligen är så stor, sora vissa Herrar förmoda.
Tidsutdrägten genom en sådan åtgärd skulle blifva ganska obetydlig.
Jag kan derföre ej afstå från 64 H. >5* D e ii 4 Mars. mitt tillägg i denna punkt, alt länet roå upptagas endast i den mohn medlen åter kunna mot full säkerhet utlånas.
Den siste värde talaren har förgätit, att genom ifrågavarande upp- och utlåning beredas tillgångar ej blott för dem, som förut icke äro skuldsatte, men behöfva låna, utan äfven för omsättningar, mol lägre ränta, af äldre intecknade skulder, hvilka sednare Utskottet tillstyrkt böra företrädesvis af RiksgäldsContoiret gynnas.
Jag ber om förlåtelse för det jag upprepar så allmänt bekanta saker, som de mångo sätt, hvarpå inteckningar kunna omflyttas och förändras; men då det synes mig nödigt, emedan den värde ledamoten tyckes vara derom okunnig, får jag nämna, att innehafvare af senare inteckningar, hvilka småningom blifva allt bättre, postponera sine inteckningar efter nyare; att äldre inteckningar inlösas och försvinna; alt desse öfverflyttas på anhan långifvare, äfven med förändrade vilkor i särskilde förbindelser, och så vidare.
Just för det att jordbrukarne äro skuldsatte, och deras jord graverad, söka de lån af den ifrågavarande fonden.
Då således premisserne i Herr Cederschjölds framställning äro origtige, förfaller också den derpå grundade slutsatts.
Men äfven den är i sig sjelf origtig och overkställbar, ty lång tid skulle erfordras till un - Den 4 Mai *. r]er.sökning, huruvida de lånesökandes documenter kunde belånas; en mängd skulle sammanströmma på en gång; förändringar bland de sökande kunde inträffa, med flere svårigheter.
Jag anser visserligen nyttigt, aLl länet upptages på särskilde terminer, för att småningom utlånas, dock icke på det sätt Herr Cederschjöld föreslagit, hvilket jag helt och hållet afstyrker.
Grefve Horns modifierade förslag är jag åter ej emot, ty del är något helt annat, än Friherre Kantzous, som skulle upprifva althe beslut i saken.
Jag medgifver derföre gerna, att i denna punkt må insättas ett sådant tillägg: att Obligationer för hvarje låneandel skola blifva räntebärande från och med den dag medlen till RiksgäldsContoiret lefvereras.
Grefve Björnstjerna^ Magnus:
I anledning af en värd ledamots ofta nyttjade uttryck af lånhungrige personer och låinepatroner om dem, som ej dela hans tänkesätt, får jag förklara, att jag åtminstone ej tager åt mig desse benämningar, helst jag aldrig tillstyrkt upptagande af utländskt Statslån, emedan jag ansett en hypotheksinrätlning för lån inom landet kunna derför utan till vägabringas, Om jag sedermera, under öfverläggningen i ämnet, funnit mig böra använda min kännedom om förhållandet med utländska fonder, för att söka gifva besluten ora upplåningen den form de Den 4 Mars. böra hafva, så har jag gjort detta endast för alt förekomma inconsequencen af att fatta beslut, som ej kunna verkställas.
De anmärkningar, sorn vid denna punkt riu blifvit framställda, synas mig till stor del äfven åsyfta att göra beslutet om upplåningen overkställbar^ ty de af Friherre Rantzou och Herr Cederschjöld föreslagna vilkor och tillägg skulle göra det aldeles omöjligt att erhålla lånet.
Det är nödvändigt, att en hufvudobligation utfärdas på liela lånebeloppet, och att
Contract om medlens lefverering slutas med vissa personer, hvarefter desse utfärda partielle Obligationer, som säljas till andra; på annat sätt kan upplåningen ej gå till.
Hvad räntan angår, är det en särskild fråga.
Jag har anledning tro, att räntan på bela det nya Franska lånet af 81 millioner
Francs utgår från den dag hufvudobligationen utfärdades, ehuru valuta derföre sedermera successive influtit.
Bestämmandet häraf, eller från hvad tid räntan skall beräknas, synes mig böra öfverlemnas åt Herrar Fullmägtige, som säkerligen skola söka de bästa vilkor, hvilka möjligen kunna erhållas.
Herr Cedersclijölds föreslagna tillägg skulle äfven ensamt tillintetgöra möjligheten att upptaga det beslutade lånet.
Hvilken Banquier skulle väl vilja ingå på att lefverera ett sådant lån i den mohn fastighetsägare inom Biket begärde att få låna, och kunde prestera säkerhet.
Dylika hinder, som skulle Den 4 Mars. helt och hållit tillintetgöra beslutet om lånets upptagande, bör man väl icke uppställa, sedan hufvudfrågan är afgjord.
Den, som vill saken, måste vilja medlen; om lian ej vill göra sig skyldig till en löjlig inconsequence.
Med antagande af de nu föreslagne tillägg skulle saken aldeles förfalla, likasom då fråga var om införandet af gasupplysning.
Man ville gerna vinna ändamålet, men uppkastade och fann så många svårigheter, att ej något blef af, och vi gå alltså här i staden ännu i samma mörker, som förut.
I anledning af den siste värde talarens anmärkning vid mine uttryck, får jag förklara, att det torde vara ursägtligt, om jag under discussionens liflighet sökt benämna hvarje sak och hvarje person på det sätt, som synes mig mest adequat med beskaffenheten och förhållandet.
Af Herr Rosenblads lärda föreläsning, huru inteckningar omflyttas, och säkerhet sålunda skulle vinnas för utlåning af de medel, om hvilkas upplånande nu är fråga, har jag ej fattat mera, än att sådant skulle ske genom många postponeringar och omvägar, samt särsk i 1 te förbindelser, hvilket synes mig något likna vingleri.
Jag tror man gör klokast, om man går raka vägar; och att länet ej är så behöfligt, att det bör anskaffas, det må kosta hvad som helst.
Kan saken ej utföras med säkerhet oqh utan
Den 4 Mars. förlust, så är det bäst, att ej något blifver af.
Jag fortfar derföre att yrka det af mig föreslagna tillägg.
Grefve Horn:
Jag bar begärt ordet egentligen för att bestrida den af Grefve Björnstjerna framställda satts, att om man vill saken, måste man vilja medlen.
Jag hemställer, om det väl är skäl, alt bevilja 8 å io procent såsom arfvode för lånets anskaffande.
Det kunde då lätt bända oss, livad som händt i vårt granskap.
Jag finner det vara consequent af dem, som motarbetat lånets upptagande, att nu vilja så mycket som möjligt hindra skadliga följder af detsamma; och jag anser Ridderskapet oell Adeln i allmänhet bandia consequent, om Ridderskapet och Adeln motsätter sig lånets upptagande på skadliga vilkor.
Jag anhåller om proposition till antagande af Friherre Kantzous och Herr Gederschjölds förslag.
Sedan jag nu gjort mig närmare underrättad om Friherre Kantzous och Grefve Horns förslag, får jag uppriktigt erkänna, att jag ej förstår det tydligt.
Är meningen dermed den, som jag trott och uttryckt i mitt redactionsförslag, att medlen skola blifva räntebärande från och med den dag de till RiksgäldsGontoiret lefvereras, så har jag ej något deremot, ehuru ett sådant förhållande vid dylika låns upp - Den 4 Mars. a33 tagande ej är vanligt.
Men om denna min redaction, som är klar och tydlig, icke antages, får jag lof att bestrida Friherre Kantzous och Grefve Horns redactionsförslag, af misstroende, att det kunde innehålla något mera, än jag trott, och någon hake mot lånets upptagande.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik:
Sedan ifrågavarande låneanstali redan blifvit beslutad, återstår nu mera endast, att med yttersta sorgfällighet gifva föreskrifter för dem, som skola verkställa detta betänkliga värf, så att ingen tvetydighet må kunna föranleda misstag.
Denna 5:te punkt är i detta afseende högst vigtig.
Herr Cederschjöld har yrkat, alt upplåningen måtte ske endast i den mohn medlen behöfvas till utlåning, på det penningarne ej måtte ligga räntelösa.
Äfven jag instämmer i behofvet af åtgärder till förekommande af förlust genom medlens innestående utan ränta, och Utskottet har också velat förekomma det, då Utskottet föreslagit lånets upptagande på terminer, helst 3 å 4- Men då upplåningen bör, så vidt möjligt är utan hinder för lånets erhållande, rättas efter behofvet af utlåning, synes mig bäst alt antaga Herr Lefre'ns förslag, att åt Fullmägtige må öfverlemnas att med långifvarne öfverenskomma om lämplige terminer, då lånet bör lefvereras.
I annat fall blifver det omöjligt att jemka lefvereringen, så att Den 4 Mars. ej förluster af oförräntade medel uppkomma, helst man ej kan förutse och beräkna möjligen inträffande händelser, som kunna hafva inflytande på utlåningen.
Hvad åter angår Friherre Kantzous förslag, synes mig meningen dermed aldrig varit annan, än att, om t. ex. lånet beviljas med 96 för roo, och lefvereras i 3 terminer, så lemnäs derföre 3 reverser, hvardera på 3a procent med ränta från lefvereringsdagen.
Jag skulle tro upplåningen komma att tillgå på det sätt, att sedan anbud inom föreskrifven tid blifvit gjorda, alla desse brj'- tas vid samma tillfälle, och pröfvas, samt att det i afseende på rabatt och ränta förraonligaste antages, så vidt det öfverensstämmer med Rikets Ständers beslut.
Sedan uppgÖres fördelningen af lånet till lefverering på vissa terminer, och Obligationerne utställas särskildt å den summa, sorn vid hvarje termin skall lefvereras, med ränta derå från lefvereringsdagen.
Jag instämmer följakteligen i så väl Friherre Kantzous, som Herr Lefréns förslag, och anser det af Herr Cederschjöld åsyftade ändamål härigenom fullkomligt vinnas.
Herr Lefrén: Sedan Grefve Horn utvecklat Friherre Kantzous otydliga förslag, får jag förklara, att, om meningen dermed är den, som Grefve Horn framställt, jag äfven förenar mig deruti, med den redaction Herr Rosenblad föreslagit.
Den 4 Mars. 235 Friherre SprengtportenJacob Wilhelm:
Då jag ej varit här tillstädes från Början af denna discussion, torde det vara ursägtligt, om jag icke rigtigt fattat det, hvarom nu är fråga; men af Herr RosenBlads sista yttrande har jag tyckt mig finna, att fråga är om Bestämmande af tiden, hvarifrån räntan på lånet skall beräknas och förskrifvas.
För min del instämmer jag i Herr Hosenblads förslag, att ränteBeräkningen må börja från och med den dag penningarne lefvereras till RiksgäldsContoiret, men jag skulle tro det vara nödigt tillägga orden: eller till RiksgäldsContoirets Ombudj, på det allt missförstånd må förekommas, i händelse lefvereringen sker utomlands.
Som min afsigt endast varit att förekomma missbruk genom räntans beräkning, innan Capitalet lefvereras, vill jag gerna gå in på Herr Rosenblads redactionsförslag, om Friherre Rantzou äfven gör det; men jag fäster härvid det vilkor, att i propositionen måtte Bestämdt uttryckas, att räntan ej får räknas längre tillbaka, än från och med lefvereringsdagen.
Jag frånträder mitt och antager Herr Rosenblads redactionsförslag, med det af Friherre Sprengtporten dervid föreslagne tillägg.
Jag a36 D c ti 4 M a r s. instämmer äfven i Herr Rosenblads rednctionsförslag; men hvad angår den andra, af Herr Cederschjöld väckta, frågan, får jag förklara, att jag förut inom Utskottet framstält samma mening, att terminerne för de upplånte medlens lefverering måtte lämpas efter behofvet för utlåningen, bestämdt genom anmälanden af lånesökande.
Man har deremot invänt, att sådant svårligen låter sig verkställa, och att man ej kunde få lån på detta vilkor, då lefvereringsterminer ej voro bestämda.
Jag inser likväl ej hinder härföre i något afseende; ty raan kunde förut, genom en kungörelse, uppmana dem, som önska begagna låneinrättningen, att anmäla sig med behöriga handlingar, och uppgifva det belopp de ville låna.
Man fick då veta, huru stor summa behöfde upplånas, och kunde rätta lefvereringsterminerne derefter.
Mig synes tiden för lånets lefvererande böra närmare bestämmas, än genom det föreslagna uttrycket: lämplige terminer.
Jag tror, att den låneinrättning, hvartill medlen skola användas, blifver vida mindre anlitad, än man i allmänhet synes vänta; och då skulle
RiksgäldsContoiret komma i förlägenhet i afseende å de upplånte penningat nes användande samt gifven förlust derigenom uppkomma, För dem, som önska penniqgarnes anskaffande, utan afseende på RiksgäldsContoirets förlust, är det likgiltigt, om de sedermera ligga till stone delen Den 4 Mars. ofruktbara, men så är det ej för dem, sora förvalta RiksgäldsContoiret och skola derföre ansvara.
Jag anser således det af Herr Cederschjöld föreslagna försigtighetsmått ganska nyttigt, och tror det böra i denna punkt inflyta.
Utan att åter upprepa hvad jag redan i detta ämne sagt, anhåller jag om proposition till antagande af ifrågavarande 5:le punkt med den af Herr Lefren deri föreslagna förändring, samt Friherrarne Kantzous och Sprengtportens tillägg.
Då min hemställan blott innefattar ett tillägg till Utskottets förslag i denna punkt, möter ej hinder alt först framställa proposition till bifall å Utskottets förslag, och sedermera särskildt å mitt tillägg.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla StatsUtskotlets förslag i 5:te punkten, med den förändring, att ordet: lämpliga der införes näst framföre ordet terminer, och att det derefter följande uttrycket: helst 3 h 4* uteslutes.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga
Fri - 238 Den 4 Mar s. herre Kantzous förslag, att vid slutet af 5:te punkten måtte tilläggas följande mening:
Obliga tion erne för hvarje låneandel blifva räntebärande från och med den dag, då det derföre erhållna silfver till IiiksgäldsContoiret eller dess Ombud af emnås.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde vidare, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Cederschjöld vid denna punkt föreslagne tillägg , att länet må upptagas endast i den mohn medlen åter kunna mot full säkerhet utlånas.
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till förkastande af detta tillägg.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröslat
Nej, den sista propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Sjette Punkten.
Genom kungörelser, som införas i Svenska, Hamburgska, Londons ka och Parisiska tidningar, utsätta Eullmägtige en lämpelig tid, inom hvilken till RiksgäldsContoiret inlemnas förseglade anbud å Den 4 Mars. 239 länets försträckande pä de af Rikets Ständer bestämda grunder.
Alla de inkommande anbud öppnas på den utsatte dagen; och inom viss bestämd tid. efter något anbuds antagande, åligger långifvaren att, till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser, deponera valuta, eller ställa antaglig borgen för 2± procent af den erbjudna lånesumman, hvilkas förlust skall, utom påföljd efter lag, drabba lån gifvaren, derest han brister i fullgörandet af sina åtaganden.
Äfven'i denna punkt af Utskottets förslag anser jag åtskillige ändringar böra göras, nemligen: 1:0 i afseende på sättet för kungörandet om liden och vilk oren för anbud å lånets försträckande.
Kanske finner RiksgäldsContoiret lämpligare sätt för detta kungörande, än Utskottet föreslagit; och då bör hinder derföre ej läggas.
Jag föreslår af denna anledning följande förändrade redaction af momentets början:
Fullmägtige äga att utsätta och kungöra lämplig tid, inom hvilken &c. 2:0
De i slutet af denna period af Utskottets redaction förekommande ord: pä de af Rikets Ständer bestämda grunder, tror jag böra utgå; ty det är naturligt, att Fullmägtige böra i kungörelsen införa speciella föreskrifter, som nu ej komma i fråga. 3:o
Längre fram i punkten står: inom viss bestämd tid, efter något D c n 4 M a i' s - anbuds antagande, åligger lån gifvaren att till säkerhet för uppfyllandet af sine förbindelser &c. Meningen häraf synes mig otydlig och derföre böra ändras sålunda:
Inom viss bestämd tid åligge det den långifvare, hvars anbud antages, att till säkerhet för uppfyllandet af sine förbindelser &c. 4:o Sluteligen anser jag orden: utom påföljd efter lag, böra uteslutas.
En utlänning kanner ej våra lagar i detta fall; påföljden för underlåtenhet att fullgöra anbudet bör bestämdt utsättas.
Jag anhåller om proposition till antagande af dessa änd ringar.
Då jag förmodar, det Herr Lefren önskar, att lånet måtte upptagas på så förmånliga vilkor, som möjligt, ser jag ej något ondt deri, utan finner det tvärtom ganska ny tti g t, att kungörelsen om lånets försträckande införes i de mest lästa Tidningar i Europa, såsom Utskoltet föreslagit.
Det är dessutom för Fullmägtige angeläget, att få så bestämda föreskrifter, som möjligen kunna lemnäs.
Jag bestrider derföre den af Herr Lefrén föreslagna ändring i denna del.
Icke eller förstår jag, hvilken fördel Herr Lefrén åsyftar med uteslutandet af orden: utom påföljd efter lag.
Jag föreställer mig, att då det icke står Svensk lag, kan ansvar för bristande fullgörande af anbud åläggas den, som gjort an - Den 4 Mars. anbudet, efter det lands Jagar, hvarunder lian lyder.
Äfven tror jag det vara nyttigt, att här inflyter, att Fullmägtige skola i afseende på anbuden följa de af Rikets Ständer föreskrifne grunder.
Följagteligen anhåller jag om oförändradt, antagande af 6:te punkten, af Utskottets förslag.
StatsUtkottet har lämpat denna punkt efter mitt förslag; deri var likväl icke nämdt om påföljd efter lag för underlåtenhet att fullgöra anbud; och jag anser det öfverflödigt.
Äfven med "ifver jag fördelen af Herr Lefrehis förslag att sättet för kungörandet om lånets upptagande öfverlemnas åt Fullmägtiges bestämmande, utan att roan uppräknar, i hvilka Tidningar kungörelsen hör ske.
Fullmägtige kunna då välja de lämpligaste Tidningar.
Uttrycket: utom påföljd efter lag, har verkligen influtit endast för att skräma, och har ingen verkan.
Deremot är föreskriften om anskaffande af borgen eller valuta för 2J procent, såsom säkerhet för anbudets fullgörande, en tillräcklig garantie.
Det är ej en summa att leka bort, ty det utgör ungefärligen 4°>000
R;dr af lånecapitalet.
Jag instämmer således i den af Herr Lefren föreslagna redaclion af ifrågavarande punkt.
Friherre Rantzou: Anmärkningen i af64 H. 16
Den 4 Mars. seende på den större fördelen, alt upptaga lånet i mindre poster, (så alt hvar och en linge anteckna sig till delaktighet deruti till ett visst minimibelopp), än att contraherä detsamma en bloc, sorn man säger, synes Utskottet hafva alldeles med tystnad förbigått, förmodligen af den anledning, att saken är ganska kinkig att besvara, när man nemligen icke vill medgifva dess riktighet.
— Det tyckes vara klart, att genom en dylik fördelning skalle concurrensen blifva friare, och Staten derigenom erhålla åtminstone en del af den vinst, sotn de mindre Rentiererna nu nödgas uppoffra åt den Bankier eller det Interessentskap af Capitalister, hvilka i sista hand bedrifva affairen.
— Jag anser sjette punkten bora erhålla följande lydelse: Genom Kungörelser, som införas i Svenska, Hamburgska, Londonska och Parisiska Tidningar utsätta Fullmäktige en lämplig tid, inom hvilken till RiksgäldsContoret inlemnas förseglade anbud, till försträckande på de af Rikets Ständer bestämda grunder, utaf större eller mindre belopp af Lånet, dock ej under 5ooo
R:dr i silfver, samt derutöfver ä jemna hundratal.
Alla inkommande anbud öppnas på den utsatta dagen; och inom viss bestämd tid, efter något eller någre anbuds antagande, åligge dem, hvilkas anbud antagas, att till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser deponera valuta, eller ställa antag - Den 4 Mars. 243 lig borgen för i\ procent af den erbjudna Lånesumman, hvilkas förlust skall, utom påföljd efter lag, drabba den långifvare, som brister i fullgörendet afsina åtaganden.
Jag anhåller om Herr Grefvens och Landtmarskalkens proposition till bifall af detta förslag.
Herr Cederschjöld : Hvad angår Herr Lefrens första anmärkning om uteslutande af föreskriften, i hvilka Tidningar kungörelser om lånets upptagande och anbud derå borde inforas, så instämmer jag i Grefve Horns svar, att Fullmägtige troligen blifva föga belåtna med den större latitud man härigenom vill lemna dem.
Ty säkerligen hafva de att vid en blifvande Riksdag från något håll vänta klander af deras åtgärder i denna sak; och jag vill derföre ej mine vänner så illa, att de skola få för mycken beslutanderätt i detta kinkiga värf.