Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4914 r:dr 4o46 4124 3go2 424 2 2707 3020 4472 33oo 8325 4615 5627 2621 4206 3760 4364 3221 „ 9° 34 „ 4962 „ 2809 „ 421 r „ 1807 „ 3287 „ 33g6 ,, 59 97 59 99 97 99 99 99 59 59 99 Den 29 Maj.
Efter nummerordning, från det högsta till det lägsta, stå följaktligen länen på sätt, nemi.: enligt mini- enligt i836 mi-tariffen. års taxering.
Carlstads län ....
N:o 1 N:o 1 Carlskrona „ 2 ,, 2 Malmöhus »3 „ 3 Calmar „ 4 ,,7 Stockholms ....,, 5 »5 Linköpings . . . . „ 6 ,,9 Hernösands ....
,,7 » 10 Mariestads »8 »8 Christianstads „ 9 »6 Fahlu „ i° 5> 4 Westerås „ 1 1 „ 12 Nyköpings ,,12 „ 14 Götheborgs ....
„ 13 „ 11 Upsala » >4 » 13 Wenersborgs .... „ i5 „ l5 Örebro 16 „ 19 Wexiö „ 17 ,, 20 Wisby ......
„ 18 ,, 16 Jönköpings ..... „ 19 „ 22 Halmstads 2° „
Gefleborgs 2 r „ 21 Piteå ,,22 „ 17 Umeå „ 2j „ 18 Jemtlands » 24 j> 24* Bilaga N:o 3.
Utredning af factiska förhållanden , med hänsigt lill Wenersborgs stads ekonomiska belägenhet efter eldsvådan i October 1834- Staden afbrann totalt på den korta tiden af 8 timmar med undantag af 18 lill 20 små hus eller kojor i yttersta omkretsen.
Nedbrända hus och gårdar voro 200, för hvilka, till så vidt de hade blifvit försäkrade, försäkringsbeloppet motsvarade omkring 200,000 r:dr.
Efter branden uppgifna förluster i oförsäkrade hus, lös egendom och varulager, utgjorde dessutom 244>2oo r:dr, eller, jemte de brandförsäkrade husens högre värde än försäkringen, 55,800 r:dr, tillhopa 3oo,ooo r:dr, således i det hela ungefärligen 5oo,000 r:dr b:co.
Denna staden öfvergångna olyckshändelse väckte den tiden ömt och verksamt deltagande hos den välgörande Svenska allmänheten, som skyndade att bispringa med frivilliga gåfvor, hvilkas belopp, med inberäkning af spanmål och andra födoämnen samt några byggnadsmaterialier, kan antagas hafva utgjort omkring 85,000 r:dr.
Uppå af mig i und. gjord framställning 0111 samhällets betryckta och äfven - 3;j Den 29 Ma j. tvrliga belägenhet, sami om behofvet af allmänt låneunderstöd för stadens återuppbyggande, täcktes K. M. år 1835 föreslå, och behagade Rikets då församlade
Ständer bevilja ett byggnadslåneanslag af i5o,ooo r:dr, nemi. 125,000 för enskilda tomtägare och 25,000 för stadens allmänna byggnader; men villkoren för beviljandet häraf blefvo i så måtto gmska stränga, som, 1:0 husen skulle återuppbyggas af sten, legel elier annat ej eldfarlig! ämne; och 2:0 räntan skulle utgå med 5 proc., eller 2 proc. högre an för det Boiås stad efter 1822 års eldsvåda tillerkända lånebiträdet och 1 pi oc. högre än för det lån Wexiö stad sedermera fått tillgodonjuta, hegge för blotta trähusbvggnuder.
För att nu om förhållandena efter eldsvådan i Wenersborg och närvar, tillståndet derstädes lenina en åskådlig öfversigt, utber jag mig få anmärka, att, enligt hvad redan är vordet upplyst, besteg sig hela förlusten vid eldsvådan till b:co r:dr 5oo,ooo: — och att de tillgångar, som då kunde lagas i beräkning, — icke alla såsom ersättning för förlusterna, men dock såsom medel för tillfallet till den husvilla folkmängdens hjelp och stadens återuppbyggande, — utgjordes af brandförsäkringsbeloppet . . . 200,000: — gåfvo-medlen 85,000: — byggnads-lånet i5o,ooo: — tillsammans 4^5,000: — men af gåfvo-medlen åtgick åtminstone hälften till uppförande af provisionella
Inis och baracker för det fattigare folkets hysande och till denna del af befolkningens underhållande under vintern emellan 1834 och 1835 samt än längre.
Hvad sålunda påkostats, måste fördenskull afräknas från tillgängliga medlen för stadens återuppbyggande .... 42,5oo: —• och likaledes måste den del af brandförsäkrings-beloppef, för hvilken de nedbrända husen varit intecknade till säkerhet för lån i publika cassör och hos enskilda per. söner utom staden, afräknas med minst 100,000: — 142500' Återstår 293,5oo:
— I sjelfva verket hafva således stadens innevånare måst Den 39 Ma j. på flerehanda sätt oell jemväl genom minskning i tilläfventyrs på någons hand förut samlad capita I-förmögenhet, eller genom ökad skuldsättning för nytt rörelse-capilal, genast vidkännas det öfriga af förlusten r:dr 206,mo; det oberäknad!, att byggnadslånet, med derå belöpande räntor, ehuru samma lån be red t en tillgång för tillfället, skall efter hand återbetalas.
När oersatta förluster vid eldsvådan dermed ökas, öfversliger deri följaktligen trehundrade femtio tusende r:dr b:co, utom förminskade inkomster af handel oell näringar, åtminstone första året efter eldsvådan; och man torde då utan svårighet kunna rikligt bedomina samhällets ekonomiska belägenhet, sådan som den i verkligheten varit, är och länge måste blifva, nemi, högst bekymmersam.
Emedlertid hafva stadens innevånare ansträngt sig (ill det yttersta, för att ånyo uppbygga deras stad på ett förståndigt och ändamålsenligt sätt.
Resultatet deraf, med hänsigt till de uppförda byggnaderna, visar sig sålunda: 1 io nya lius och gårdar äro färdigbyggda, mångå bland de större af sten eller annat ej eldfarligt ämne, men de flesta af träd.
13o af dessa äro redan brandförsäkrade för tillhopa omkring 4^°>000 i-dr, för de öfriga 100 hafva ägarne icke mäktat bekosta brandförsäkring.
Deras gemensamma värde kan utgöra omkring ....
60,000 — tillhopa 5io,ooo r:dr, hvilket ytterligare bevisar hvad tillförene ärsogdt 0111 innevånarnes betydligen nedsatta rörelse-capital och ökade skuldsättning.
Frih. Nauckhoff, Joh.
Jag får, till att hörja med, förena mig med den siste talaren i afseende på i:sta §:n, der Utsk. sjelft oriktigt, som mig synes, jemfört en årlig inkomst af 100 r:dr med ett värde af öfver 100 r:dr.
Ett värde af 101 r:dr måtte vara fasligt olika med en bestämd inkomst af 100 r:dr.
Delta matte vara ett misstag.
Jag har redan gjort en dylik anmärkn. vid början af motionstiden, och har nu af en händelse funnit samma anmärka, i det upplästa anförandet, med hvilket jag i den delen får förena mig.
Nauckhoff uppläste derefter följande:
Alt de anmärknJr, iag nu gå att afgifva emot förevar, betänk., till största delen redan från motionstiden befinna sig hos Utsk., kommer deraf, att delta betänk., N:o 12, hufvudsakligen är en afskrift af i855 ars hevilla.stadga; det är således utan mitt förvållande, om hvad jag anmärkt emot originalet inpassar på copian.
Om Utsk. tilltrott sig alldeles åsidosätta detta original, och företagit sig att, i dess ställe, på egen hand utarbeta en helt ny hevilla.stadga, ha - 374 Den ag Maj. de
Utsk. dermed ulan tvifvel gjort det allmänna en stor tjenst.
Ett sådant arbete bade varit lätt att åstadkomma genom deri erfarenhet, förmåga och tid, som Utsk. disponerat.
Utsk. har icke velat tillegna sig en slik för tjenst, utan åtnöjt sig med den mindre, att ralla och städa inom den gamla carcassen så mycket som icke var väggfast. § i.
Tariffen för beskattning af löner.
Hvarföre befrias deri alldeles från be v i 11 n., som i lön har 9.00 r:dr och derunder, da den, som har 200 r:dr och 1 skilling, sådan påföres?
Är den princip riktig, som pålägger lön af (ioo r:dr med 7 rtdr i bevilln., — men lön af 600 r:dr och 1 runstycke, med 10 r:dr?
En hvar bör skatta i förhållande till sin inkomst — så bjuder rättvisan.
Den åsigt Utsk. uttryckt, är till förmån för mängden, som har 200 r:dr och derunder i löne-inkomst, men på bekostnad af dem som hafva mer.
Det linnes icke iner än ett sätt att skifta lätt i detta fall, och detta är, att återgå lill den tillförene begagnade metoden af procentberäkning, beqväm att tillämpa, och hvarigenom den skallskyldige komme att erlägga bevilln. för det han verkligen åtnjutit, men icke mer, icke heller mindre. § 4.
”Under lön förstås <&c loppet af året blifvit för vä rf vad."
Torde menas föregående årets lön, så mycket mer, som det just nr delta och icke del löpande årets, som uppgifvas till comiteen.
Det ligger och i sakeus natur, emedan man icke förr, än året är tilländalupet, k a 11 veta hvad inkomst man derunder förvärfvat. § 8.
Uti 5 4 står: att det är löpande årets inkomst, men deremot uti § 8, att det är nästföregående årets, som skall beskattas: hvarföre skall löntagande iner an andra samhälls-classer praenumerationsvis beskattas?
Slik principlöshet förekommer visserligen i 1835 års bevilln.- stadga, men man hade icke väntat en öfverflyttning deraf på den nu föreslagna. § 10.
”Om uppgift öfver ägande fartyg,” hänvisas man till § 66, — men der finnes ingenting om den saken.
Den som har behof att veta något derom, och har tid att läsa igenom sjelfva stadgan, så hittar han väl någorstädes hvad som sökes, ty så är stadgan inrättad. § 11.
(Till classificationen.)
Då Utsk. har sagt, all det är inkomsten, som skall taxeras, så frågas billigt: hvarföre denna classification städerna emellan?
— Det måtte väl vara siffran och icke stadens betydenhet, som bestämmer innevånarens inkomst?
— Om en skomakare haft 5oo r:drs inkomst under året, måste det vara bevilln.stadgan likgiltigt, om han bor i Stockholm eller Sköfde.
Äger detta sin riktighet, så hade den gamla af allmänna omdömet längesedan förkastade classificationen bort uteslutas i den nya bevilln.stadgan.
Också leder denna classification endast till irriga begrepp hos mången skattskyldig, som der - Dan 39 Maj.
3,5 af tror, att lian endast skall skatta i förhållande till stadens siffrerade obetydlighet, icke i förhållande till sin inkomst. § i5. pag. 12.
(”En lika afgift .... får uppföras.’’)
Uti denna punkt föreslås, att, jemte representations-afgift, skola n 11 ä nd n i ngar, som gifva theatraliska eller andra representationer, erlägga bevillning för löpande året.
Huruledes utländningar, som kringresa i landet och härstädes icke äro mantals- och skattskrifne, skola kunna aftördras personel skyddsafgift och hevilla, af inkomst, är i sanning svårt att motivera.
Utsk. iakttager ock härom tystnad; ålnöjande sig med att upptaga samma föreskrift i denna del, som 1835 års Levdin stadga pag. 17 företer.
Det hade kanske varit skäl att härvid göra en rättelse, och taga till ledning hvad K. M. i dylikt fall förordnat uti nådig skrifvelse den 14 April 1837, hvarigenom Ulskrs förslag undgått att befinna sig i rak strid med ett gällande Kongl, förordnande.
Hedan häraf torde nödvändigheten af betänkandets återremitterande inses, på det rättelse må kunna äga runi i den föreslagna bevilln.- stadgan.
Pag. 18. (”Spisqvarter .... bevillning”).
Här föreslår Utsk. en ny åtgärd, som har det för sig, att vara hemtad utur Utskts egen fatabur och i sitt syfte ganska välmenande.
Lyckligtvis stannar Utsk:s åtgärd vid föreslåendet; ty skulle Utsk. hafva åliggande att tillämpa den stadga det föreslår, komme Utsk. snart i erfarenhet af det förfelade ändamålet, emedan, då controll och åtal här blifva nära omöjliga att åstadkomma, skola sådana spisqvartershållare väl draga fördel af befrielsen från be v i lin., utan att finna sig synnerligen besvärade af villkoret.
Jag afstyrker denna befrielse. § iq.
Då behofvet alt lindra jordbrukets beskattning så allmänt uttalas, hade det varit önskligt, att Utsk. begagnat tillfället och föreslagit den lika billiga som lätta utvägen att från fastighets-värdering till bevilln. undantaga åbyggnader, då sådana icke, på sätt uti städer är förhållanget, lemna inkomst genom hyror.
Antalat af egendomar med stora och kostbara byggnader är icke ringa, och hvaraf en flygel måhända är tillräcklig för nutidens ägare; de öfriga stå obegagnade, och ådraga honom endast en ganska betydlig underhållskostnad, som icke stod i missförhållande till inkomsten, så länge ett större hemmantal dermed var förenadt; nu, då kanske större delen deraf är undansåld, kunna sådana egendomar med skäl kallas besvärade af öfverbyggnad, hvilken betydligt ökar deras värdering till bevillning.
Jag frågar; är det billigt att försätta ägaren uti valet emellan, att utgöra en dryg bevilln. för dessa byggnader, — hvilkas underhållande redan är en kräfta, — eller att rifva dem? §5 27, 28, 29.
Dessa §§, som upptaga icke mindre än 3 fulla blad, utgöra endast ett register på ersoner med de - Den ag Maj. ras classification, hvilka till största delen redan äro nämnde nli § i5; liela skilnaden beslår deruti, att dessa tillhöra staderna, och de andra landel.
Följden är, all då man skall tillämpa stadgan för landet, linner man, t. ex. vid benämningen ”kammarjungfru,” en hänvisning till förhållandet i stad., § i5.
Dessa omsägelser, denna alldeles onödiga classification, och denna brist på sammanhållning hade undvikits, 0111 Ulsk-, i stället alt summariskt förkasta hvad enskild motionär tillåtit sig afgifva, behagat upptaga dess förslag alt införa en särskild artikel, der alla yrken på ett stalie och i ett sammanhang blifvit inrymda. §. 3o. Jag klandrar att Utsk. behandlat lull-mjölqvarnar, salusågar, valk- oell stampverk efler samma grunder sorn jordbruks-egendom, och icke under en särskild artikel sammanfört dem med bergverken och andra inrättningar, som hafva industrien lill föremål; ty onekligen äro qvarn-, såg-, valk- och stamp-verk i deras natur mera lika fabriker och manufacturier än jordbruket.
De vid nämnda verk sysselsatte arbelare hade rätteligen hort upptagas bland andra yrken, och icke i sammanhang med sjelfva inrättningarna.
Uti § 32 afhandlas fisker ier, men icke ett ord om personerna, som drifva yrket, står der att igenfinna, utan får man uppleta dem på något af de personella regisli en antingen för landet eller för städerna, — således en alldeles motsatt princip med den Ulsk. tillämpat uti nästföregående § 3t.
Fiskerier torde ock, uti behandling lill bevilln., mera närma sig handel, handtverk och näringar än jordbruket, och derföre, jemte slik rörelse, böra ingå uti en särskild artikel.
Art. III. § 37.
Denna artikel, sorn, för att inskränka lifgifvande!, med bevilln. träffar så kallade karakters-fullmakter, o. d. tn, är icke annat än en öfverflöds-förordning, med thy åtföljande böter, då den öfverträdes.
Då sådant pätagligen tillhörer den ekonomiska lagstiftningen, hvarmed R.
St. icke annorledes än genom Allm.
Besv. och Ekon.Utsk. äga att sig befatta, så protesterar jag emot hela denna 3:dje artikels intagande uti den del af bevilln.stadgan, hvarom Sländerne besluta.
IV. §. 3g.
Då mantalsskrifningen fortgår samtidigt inom länets härader, oell Konungens Bef:h:de således icke kunna der vara tillstädes, är det svårt alt inse någon anledning till närvaron af dess ombud.
Jag förklarar bestämdt, att deraf ingen nytta hemtats, men stundom oreda, genom ett illa förstådt ombudsmanskap.
Vill landsh:n besöka dessa förrättningar, kan han, utan annan auetorisation än sin insinuation, sådant göra.
Det har i sanning varit oväntadt att finna Utsk. föreslå, först, att Konungens Bef':h;des ombud — eller den person, som å Konungens Bef:h:des vägnar gör och låter — skall meden röst deltaga uti skattskrif - Den 39 Maj. skrifnings-förrältningens beslut, livi ika, derest de öfverklaga?, sedan skola underställas samma Konungens Bef:h:des pröfning och rättelse.
Till undvikande af sådan oformlighet, afstyrker jag all föreskrift om Konungens Bef:h:des eller, hvilket är det samma , dess ombuds deltagande uti och närvaro vid mantals- och skaltskrifnings-förrättningen.
— Detta i förbigående sagdt.
— Alen uti åtgärden alt föreslå hvad vid mantals- och skallskrifningen iakttagas skall, äfvensom på flera efterföljande ställen, har Ulsk. begifvit sig in på ett fält, hvilket våra grundlagar icke upplåtit åt Bevilln.Utsk. alt bearbeta.
Bevisen för denna åsigt skall jag uppgifva i sammanhang med min, vid slutet af dessa anmärkningar, utsättande anhållan om betänkandets återremitterande.
Nu får jag exempelvis blott antyda, hvarthän Bevilln.Utsk:s lagstiftning i sådan riktning och omfång lätteligen kan leda.
Att författning rör;de mantals-och skattskrifning ingår lili den ekonomiska lagstiftningen, derom vittnar nogsamt, utom annat, K. M:s nådiga "förordn. ang:de mantals- och skatt— ”skrifningarna i Riket, gifven Stockholms slolt den 3o September i8t 2.” ilvad i delta fall redan skott, kan hädanefter ske.
St. fastställa en stadga om mantalsoch skattskrilningen, föreslagen af Bevilln.Utsk. — märkom noga, af Bevilln.Utsk. — så vore densamma af natur, att, lika nied sjelfva hevillningen, icke erfordra Konungens sanction.
Der nu så hände, att nämnda stadga icke öfverensstämde med cn af Konungen utfärdad, så bade man i sjelfva verket alne författningar, en af R.
St. och en af K. M.: — huru skulle det då gå med tillämpningen?
Det kunde ju hända, alt Konungen icke godkände den, som, på Bevilln.- Utskrs förslag, af Ständerna hade blifvit gillad; huru skulle det då se ut?
— Några jemförelse!' torde upplysa slika möjliga olikheter, t. ex. uti § 3g mom. 2, af Bevilln.Utskis förslag, heter del: ”uppstå .... yttrar,” samt uti 5 2 mom. 1 af 1812 års K. förorda.
”Mantals- och skotl’’skrifningarne komma hädanefter alt förrättas under lill’’syn af våra Be(:h;de, som, hvar i sin ort, skola dem be"visla och hålla allvarsam hand deröfver, att hvad i denna ”vår nåd. förorda, påbudet är, obrottsligen iaktlages och ■"fullgöres— vidare, § 4^ af förslaget: ”underlåter någon . . .
. böra befrias”' — samt uti 1812. års K. förordn. § 4: ”Uleblifver någon med denna anmälan eller uudetlå”ter han att uppgifva de på hans ägor boende personer, ”änskönt de ock skulle anses från afgift befriade, plikle, ”i hvarje fall, för sin försummelse 2 r:dr; skolandes öfver ”de i denna och nästföregående §§ utsatta böter en förteckning innan skattskrifningens slut upprättas samt med närvarande kronobeljentes och tvänne sockneroäns underskrifter ”bekräftas.’’ — Conelusionen följer of sig sjelf.
— Men jag återgår lill mina anmärkningar. 7 II. 4B 3"8
Den ig Ma j. § 5o. pag. 40.
(”Konungens Bef:li:de .... bör.”}
Att bestämda föreskrifter enligt Ulsk:s förslag skola intagas i Konungens I3ef:h:des här nämnda kungörelser, synes leda till den påföljd, antingen alt deruti endast inflyter en erinran för vederbörande, oin noga iakttagande af hvad bevilln.- stadgan bjuder — hvilket de väl få
Inf att göra äfven sådan erinran förutan — eller ock, att liela hevilla.stadgan intages uti kungörelsen.
Menar åter Ulsk. något annat, så anmärkes, alt Ulsk. måtte uti sitt betänkande bifoga formulär till Sagda kungörelser.
Af härpå följande §5 vill synas, alt hvarje pastorat på landet vore berättigad! att hafva sin egen Taxerings-comite'; men huru förhållas bör, när ett pastorat består af socknar, som äro belägna inom olika län, derom Isar Ulsk. ingenting föreslagit.
Likväl, då casus existerar, blifver nödigt, att Utsk. complelterar nästa betänkande med förslag, sorn afser dylika förhållanden.
Art. V. § !2g. Det är nogsamt bekant, alt ju flera göromål man har om händer, ju nödvändigare att indela liden.
Utsk. föreslår i § 129, alt häradsskrifvare» skall åligga så skyndsamt författa öebelssedlarna, att de fyra veckor före uppbördsliden kanna afhemtas.
Om det ankommer på häradsskrifvaren att bestämma liden för uppbördsmöte», vore det sammanhängande att föreskrifva, det debetsedlarna fyra veckor dessförinnan böra vara tillgängliga för allmänheten; men då så icke är, och häradssk 1 ifvar, n är okunnig 0111 den tid, Konungens Bef:h:de finner lämpligast lill uppbördsmölens utsättande, kan missräkning lätt uppstå inom den tid han calculerat använda till debetsedlarnes författande.
Till förekommande af dessa, med flera olägenheter, föreslår jag att tiden, då debetsedlarne skola varn fät diga till afhemlning, bestämmes till den t5 December, så lör landet som för städerna.
Jag befarar härvid ingen sakkunnig vederläggning; emedan liden till den i5 December är fullt tillräcklig för vederbörande att förfalla debetsedlarna, och afser jemväl nödigt rådrum för den skattskyldiga, innan uppbördsmötena infalla; mången omtänksam bland allmänheten önskar ock hafva sin skattsedel under ögonen, innan julhelgen med dess bruk inträffar. § 138.
Emot .Utskfs förslag, att arbetsfolk, så i siad som på landet, må befrias från bevillnings utgörande efter 2:dra art., är jag långt ifrån att något anmärka; men för den händelse att detta förslag icke af Ständerna bifalles, afstyrker jag antagandet af sednare mom. i § 138, emedan det villkor, der framställes, icke uppfyller hvad man åsyftar.
Skälen härtill, fullständigt utvecklade, hafva redan i tre månader varit för Utsk. tillgängliga, och igenfinnas uti de anmärkningar, som af en motionär blifvit gjorda emot § 106 i i835 års hevilla.stadga, der alldeles enahanda villkor står föreskrifvet.
Den 19 M a j. De anmärkning!)!', jag här tillåtit mig göra i åtskilliga detaljer, hade nian tvifvel blifvit vida mångtaligare, om för sammanfallandet jag hade tagit i beräkning de grunder, enligt hvilka detta förslag till bevilln.stadga efter mina åsigter hort upprättas.
Nu har föreställningen att icke ändamålslöst förspilla tiden, föra nied t mig att endast anmärka sådant, hvarom jag trott allmänna omdömet för det mesta skulle sig förena.
Den tid jag redan före riksdagen, och Bevilln.Utsk. i förväg, offrat på förevar, ärende, anhåller jag måtte lända till ursägt, dä jag utbeder mig B. o. Ad:s tålamod under de ögonblick, sorn en allmärinaie öfversigt af Utskls betänk, kan upptaga.
Utsk, hai' uti sitt förslag lill bevilln.stadga bibehållit samma uppställning och indelning, som vidlåder den af år i835, och förmenar derigenom hafva åt den nya förvarat ”sammanhållning och I ä t t fa 11 I i g h e t.”
Ja visserligen, om man börjar pag. 1, och fortsätter läsningen, § efter §, ända till dea sista, pag. 7), så skönjer man väl icke bristande sammanhållning eller svårläl tlighel; roen för den, som icke har tid alt vid stadgans tillämpande läsa den igenom från pag. i till pag. 73, och annotera hvad man för tillfället behöfver veta, — för honom blifver denna stadgas närvar, uppställning och indelning alltför compact eller sammanhållande, alltför svårlättlig, då dermed förstås svårigheten ult genast anträffa hvad man söker, — ty jag trotsar afven starka minnen, atL lära denna stadga som utanläxa, och, om man än dertill hade tid jemte förmåga, att den sedermera bibehålla.
Denna stadga saknar derföre en af dess angelägnaste egenskaper, den, att framställa ämnena redda, och, enligt deras natur, frånskiljda,— med andra ord sagdt, den, att vara populär som en ordbok.
Utsk. skulle troligen få svårt att uppgifva hattie skäl till den artikel-indelning, sorn blifvit använd uti dess 1111 föreslagna stadga, än att sådan lika väl kunnat verkställas i än färre artiklar, och måhända all artikel-indelning kunnat undvaras, genom bifogandet af ett paragraf-register, hvarigenom väl den nu vidlådande svårfaftlighelen någorlunda blifvit undei lättad; — men då hemställes, 0111 icke den af en motionär projecterade indelning i 12 artiklar klefve mer lättfattlig, utan att sakna nödig sammanhållning.
Man skulle då hafva funnit uti lista art. afhandladt personlig skyddsafgift; — uti den 2;dra; löneinkomster; — uti en 3:dje: bevillning af yrken, hvarigenom man på ett ställe hade igenfunnit hvad sorn till slik benämning vore hänförligt, och icke på tre särskildta, hvilket Utsk. föreslagit.
Man hade vidare funnit behandlad!, uti en 4:deart.: handel, skeppsvarf, rederier, handtverk, näringar, fiske lier, capitaler, actiebolag, societeten, cassör, o. d.; — uti en 5:te: fast 33o Den 19 Maj. egendom inom stads område; —uti en 6:te: jordbruket; — tili en 7:de: bergverken, fabriker, raan u facturier, qvarnar, samt ändra verk och inrättningar; — uti en 8:de: bevilln. af testamenten, gäfvor, fideicommissar, a r f, fynd, oell vinst-medel; — uti en g:de: allmänna föreskrifter samt grunder för bev i!
I n.s t a d g a n s tillämpande.
— Jag är så mycket mer öfvertygad om nyttan och behofvel af alt på ett stalie finna sammanförda motiver och allmänna föreskrifter i afseende på bevilln.stadgans tillämpande, som vid de tillfällen jag bevistat Bevillnings-comiteers sammanträden, rnan försport bristen deraf, hvilket åter efter min åsigt just förorsakat ”osäkerhet vid stadgans tillämpning.’’ Uti den af Utsk. föreslagna stadga finner man, som jag tror, på mer un ett ställe antydt, att hvad som är föreskrifvet i ett fall, bör äfven tillämpas på ett annat, hvilket föranleder till genomläsande af åtskilliga §§, de der stundom äro sammansatta af en hel serie af föreskrifter, samt upptaga halfva sidan och mer.
Man inser lutt hvad tidsutdrägt sådant förorsakar inom comite'erna.