Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som detta betänk, är af särdeles vigt och ännu icke tryckt blifvit till Ståndets ledamöter utdeladt, anhåller jag, att det ej må å föredragn.listan uppföras förr, än det blifvit tryckt delgifvet, och att det således intill dess må hvila på bordet.
Taube, Henning Edvard.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att LagUtsk:s nu ånyo bordlagda belänk.
N:o 120 icke upptoges på föredragningslistan innan det blifvit tryckt och utdeladt, hvilket ej borde dröja länge, enär detsamma, såsom inkommet till RiksSt:n, måste vara lemnadt till Exp.Utsk. och derifrån förmodligen redan lill nästa plenum kunde inkomma.
Justerades pleniprot. för d. 2 sistl.
April f. m. H. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 10 om aftonen.
In fidem protocolli, silbert Munek. 510 Den 15 Maj.
Torsdagen den 15 Maj 1845.
Justerades 11 prot.utdr. för gårdageu, deraf 5 för f. m. och 6 för e. m.
Med vördsam framställning derom, att StatsUlsk. i dess mern.
N:o 262, hvilket vunnit R.
St:s bifall, bland annat föreslagit, ”att af hvarje RiksSl:s från trycket utgifne prot., jemte tillhörande bilagor, må till
Ståndets vid riksdagen närvarande ledamöter utdelas samt för Ståndets archiv innehållas det antal exemplar, som Ståndet härtill bestämt, samt att de derefter öfverblifvande exemplaren böra från Ståndens cancellier eller cancellidirectioner till Riksg.cont. ailemnas”, äfvensom att vid sista riksdag, då upplagan af dessa protocoller, likasom vid den innevarande, utgjorts af 500 exemplar, H. R. o. Ad. beslutat, att 150 exemplar skulle till Riksg.cont. ailemnas och de återstående 350 exemplaren lingö utdelas ibland Ståndets ledamöter, och äfven nu sistnämnde antal exemplar syntes vara tillräckligt för R. o. A:ds ledamöter och archiv, men något beslut i detta afseende icke vid innevarande riksdag blifvit fattadt, bade undertecknad Ridd.secret. äran hemställa, alt H. R. o.
Ad. måtte bestämma huru stort antal exemplar borde till Riksg.cont. ailemnas.
I anledn. häraf beslöt R. o. Ad., uppå af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., att af Ståndets prot. vid denna Riksdag 350 exemplar skulle innehållas till utdelning bland R. o. Ad:s ledamöter samt för archivets räkning, och de öfrige 150 exemplaren borde öfverlemnas till Riksg.cont.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 9 och 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 287, i anleda, af väckte motioner om förändringar i sättet för utgörande af indelta räntor samt om dessas jemte tiondespanmålens indragning till statsverket.
Jag är led sen att se en så vigtig fråga komma så sent ifrån Utsk., att den närmare pröfningen deraf blir nära nog omöjlig.
Förslaget kan dela sig i två afdelningar.
Den ena åsyftar, alt alla indelta räntor och kronotiondespaumål bör ingå till statsverket, och att statsverket skulle i stället lemna penniugelöner bestämda efter ett medium af 5 till 10 års markegång.
Den andra afdelningen rörer förvandling af de nuvarande natura-persedlarne till endast 5.
Hvad den första afdelningen angår, så gillar jag fullkorn - Den 15 Maj. 511 ligen Utsk:s förslag derutinnan, om man nemi. iakttager de försigtighetsmått, som fordras, för att å ena sidan försäkra löntagaren, att han icke förlorar sin inkomst, och på den andra sidau försäkrar räntegifvare!), att han icke blir tvungen atl, isynnerhet i de provinser, der det är ondt om penningar, nödgas lösa sin liondespaumål med penningar, hvilka ofta icke kunna fås.
Förvandlingen deremot af de 100:tals olika persedlarne, hvilka nu utgöra de indelta räntorne, lill ett visst mindre antal, är en gammal fråga, som redan var utarbetad af Sladssecreteraren Danckvardt, kom in till R.
St. vid 1828 års riksdag och bifölls då af R.
St. och K. M.
Vid 1835 års riksdag bifölls den åter af R.
Befallningar afgingo till samtlige landshöfdingar och collegier, och det högst besynnerliga förhållandet inträffade, att, fastän R.
Sits 2:ne gånger fattade beslut i detta ämne blifvit 2:ne gånger sanctioneradt af K. M., så har likväl denna förvandling icke kunnat verkställas, så mycken svårighet bar den mött.
Jag hemställer derföre, om det är skäl alt vidtaga detta beslut för 3:dje gången, hvilket endast skulle leda till mannamån för de flesta räntegifvare, och hvilket är nästan overkställbar!, aldrahelst då vi nu blott hafva en vecka qvar af riksdagen, och detta beslut i alla fall skulle fordra en förändring i 6 § af Utsk:s betänk.
Jag tror likväl, att den andia afdelningen af Utsk:s förslag, nemi. alt alla räntorne ingå till statsverket, som i deras ställe gifver penningelöner, beräknade efter viss markegång, till indelta löningstagare, kan antagas i alla fall.
Jag har endast några små betänkligheter dervid, hvilka jag i korthet skall framställa.
Den ena är, huruvida R.
St:s nu af StatsUtsk. tillstyrkta beslut, att ”de sålunda bestämda stater kunna derefter icke utan K.
St:s sammanstämmande beslut förändras”, kan äga samma helgd och garanti som Reg.Fts 80 §, hvilken stadgar, alt indelningsverkets hufvudgruuder skola orubbade vara intill dess Konung och Ständer gemensamt besluta att deruti göra ändringar.
I begge fallen fordras visserligen R.
St:s beslut samfäldt med K. M., men likväl synes mig åtminstone, att denna grundlags-§ ger större garanti, än om beslut nu tages af R.
St., antingen genom 3 Stånds pluralitet, eller, om 2 Stånd stanna emot 2, genom votering i förstärkt StatsUtsk.
Den andra frågan, som jag verkl. icke kunnat inhemta af Utskts betänk., är den, huruvida Utsk. anser, att PresteSt:s terti a II i onde äfven är inberäkuad eller icke.
Förslaget nämner icke derom.
Jag fruktar, atl om tertialtionden skulle vara inberäknad, så skulle PresteSt. troligen icke bifalla betänk., på den grund, atl de anse den sistnämnde frågan såsom en privilegifråga.
Om tertialtionden icke är inberäknad, så vinnes det af Utsk. åsyftade ändamålet icke fullkomligt.
Utsk. säger: ”Att de betydliga räntor, hvilka äro såsom augment åt rusthållare anvisade för rustningens uppehållande, jemväl böra, på sätt nästlidne riksdags StatsUtsk. föreslagit, till statsverket ingå och med contant ersättas, anser Utsk. vara alldeles nödvändigt, så - 512 Den 15 Maj. vida den ifrågaställa åtgärden skall kunna erhålla den fullständighet, som ensamt lemnar visshet om en allmännare belåtenhet med förändringen.
När alla andra räntegifvare, i afseende på åliggande utskylder, ställas i lika förhållande, vore det, enligt Utsk:s tanka, i hög grad olämpligt, om en class af dem, eller de, hvilka utgöra räntor, anslagne till rusthällens understöd, skulle qvarstå uti en fördelaktigare belägenhet än alla de öfrige.”
Delta argument kan således äfven tillämpas på de hemman, som utgöra tertialtionde, ty, ifall PresteSt:s tertialtionde icke är inberäknade, komma äfven de hemmanen att befinna sig i ett annat förhållande, än de som lemna sina räntor till militie-indelningshafvare.
För min del anser jag det mindre betydande, och mäste göra Utsk. den rättvisan, alt förslaget är mycket väl ntarbetadt och mycket försigtigt stäldt, samt utan ali jemförelse det bästa som framkommit i detta ämne.
När emedlertid riksdagen är så långt framliden och man troligen icke har tid med en återremiss, samt då nu Utsk. säger sjelf här, att saken icke kan verkställas; — ”Enär en så vigtig och uti invecklade, med hvarandra sammanhang ägande, förhållanden ingripande förändring, som den ifrågavarande, måste vid verkställigheten föranleda vidlyftiga utredningar och medföra pröfningar af sä mänga loenia och personella frågor, att man ej kan förutse huru läng tid härtill möjligen åtgår, anser Utsk. alt beslutet om tidpunkten för förändringens sättande i verket lämpligast bör öfvcrlemnas åt K.
M. och ensamt bero af dess höga pröfning och bedömmande;” — när, säger jag, Utsk. yttrar sig sålunda, och vi i alla fall hafva riksdag om 2j år, så skulle jag tro, att bästa sättet att vinna ändamålet vore, att Ståndet i und. anhöll hos K. M., ”alt K.
M. täcktes i nåder låta vidtaga alla förberedande åtgärder, utredningar och pröfningar af locala och personliga förhållanden, för att, med anledning af de af StatsUtsk. framställde hufvudgrunder, låta till nästa riksdag utarbeta ett förslag i detta vigtiga ämne och derom med nåd. propos. till R.
St. inkomma.”
Jag anhåller vördsamt om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på bifall af R. o. Ad. till delta förslag.
Den siste värde talaren har slutat med att begära, alt ifrågavar. betänk, icke må blifva föremål för någon definitiv pröfning å R. o. Ad:s sida, utan att R.
St. endast måtte lill K.
M. ingå med en und. skrifvelse, hvaruti R.
St. anhålla om, att förberedande åtgärder måtte till nästa riksdag vidtagas och K.
M:s propos. i ämnet få afvaktas.
De skäl, hvarpå detta tillstyrkande blifvit grundadt, hafva varit, att den värde talaren ansett betänk, så sent inkommet, att frågan icke nu kan medhinnas att afslutas; men derjemte har den värde talaren nämnt, att han erkänner betänka förträfflighet.
Jag anser det första af dessa skäl icke vara gilltigt.
Det är visserligen sant, att BorgareSt. återremitterat betänk., men en- - Den 15 Maj. 513 enskildt har jag mig bekant, att handiingarne med återremissen redan i dag kommit Utsk. tillhanda, och att anmärkn:rne dervid icke egentligen strida emot sjelfva grundprincipen i Utsk:s betänk., utan snarare befrämja densamma, med en eller annan olikhet emot hvad Utsk. nu har föreslagit.
Om R. o. Ad. nu bifaller detta betänk, med åtskilliga förändringar, hvilket efter sednast vidtagne grundlagsförändring kan ske, utan att återremiss numera i sådant afseende behöfves, och BondeSt. äfven skulle lemna bifall till betänk., så, om än PresteSt. skulle afslä detsamma, kan jag för min del icke annat finna, än att riksdagen ännu är tillräckligt, lång, för att tillåta en sammanjemkning ifrån Utsk:s sida i iubjudningsväg af dessa olika beslut; men just det förhållande, ali delta betänk, erkännes vara på ett särdeles förträffligt sätt utarbetadt, hvarigenom det synes uppfylla alla billiga fordringar så väl ä räntetagarens som räutegifvarens sida, utgör för mig ett skäl att begära, alt betänk, måtte nu företagas till pröfning.
Det är visserligen sant oell troligt, att, till följd af en K. propos., ett förslag kan erhållas, som är fullt jemngodt med detta och möjligen bättre; men jag får erinra, ali den K. propos. skulle lill nästkommande R.
St:s SlatsUtsk. remitteras, och att det är ganska osäkert, om delta
Disk. då lemnar ifrån sig ett betänk, till följd af den K. propos., hvilket kan jemföras med detta betänk.
Jag tror, att, om man bar något som är väl utarbetadt och godt, man bör nöja sig dermed, i den förmodan, alt man kanske icke alltid är lika lycklig att erhålla ett sådant.
Att återremittera betänk, härifrån, såsom H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna ifrågasatt, är icke behölligl, emedan Ståndet äger full rätt att besluta, med vidtagande af de förändringar, som Ståndet kan finna lämpliga.
Det är visserligen sant, all Utsk. yttrat, alt denna reglering icke kan genast verkställas, men delta yttrande är på sådant sätt fäldt, att det ger anledning till cn undersökning af K. M., samt att det ger K.
M. tillfälle alt sätta förslaget i verket, så snart alla förberedande åtgärder blifvit vidtagna; hvaremot, om man åtnöjde sig med att. endast begära en K. propus., man, på sätt jag nyss visade, kunde äfventyra, alt af nästa riksdags StatsUtsk. fä en framställning, som man icke finner sig befogad att bifalla.
Samma värde talare har också nämnt, att rör:de indelningsverket finnes i grundlagen ett, stadgande af ungefärligen samma syftning, som stadgandet i 6 mom. af Utsk:s förslag, nemi. att indelningsverket icke kan, ulan K. M:S och R.
Sl;s sammanstämmande beslut förändras.
Den värde talaren har äfven sagt, att han ansåg grundlags-§:n säkrare, och ansåg delta äfven vara ett skäl, hvarföre man tills vidare icke borde bifalla betänk.
Deremot anser jag för min del delta just vara ett skäl till bifall; ty om man nu bifaller betänk., så kan man under denna riksdag väcka motion i Coust.Utsk. om förändring i grundlags-§:n i samma syftning som betänk,, och dä kan vid nästa riksdag samma § viuua K.
St;s sanctioti, 10 U, 05 514 Den 15 Maj.
För öfrigt har det blifvit nämndt om PresteSt:s tertialtionde; men för den händelse denna lertialtionde icke är i betänk. afsedd, hvarom någon af Utsk:s härvarande ledamöter torde bäst vara i tillfälle att upplysa, så anser jag likväl nu, att detta icke bör göra något hinder i sjelfva saken.
Tvertom skulle jag tro, att hvad som rörer PresteSts terliallionde har varit ett grannlaga ämne, som med skäl bort aflägsnas härifrån, men att den saken kan utgöra föremål för R.
St:s beslut i sammanhang med en reglering af presterskapets inkomster, när densamma någon gång i framtiden kan verkställas.
För öfrigt skulle jag tro, att öfrige anmärkuingar, som dels blifvit gjorda och dels komma att göras, icke skola blifva obesvarade af StatsUtsk:s ledamöter.
På dessa skäl anser jag, att betänk, nu kan till bifall föredragas, för hvilken händelse jag anhåller att få, i afseende på 5 punkten, som blifvit gjord till föremål för några anmärkn:r af den siste värde talaren, framställa elt förslag till redactionsförändring, som jag tror skall nöjaktigt aflägsna anledningarne till dessa anmärkmr; men för den händelse, att denna min åsigt icke vinner något medhåll inom Ståndet, eller om någon annan af Husets ledamöter icke yrkar, att betänk. måtte lill bifall företagas, så vill icke eller jag insistera derpå.
Uti K. M:s till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nåd. propos., ang:de statsverkets tillstånd och behof, har, vid fråga om lönereglering för landtstaten, bland annat blifvit anfördt, att K. M., ”lika med hvad R.
St., i skrifvelse d. 25 Jan. 18Ö0, yttrat, ansåge rättast, att vid löneregleringar för de stater, till hvilka indelte räntor äro anslagne, dessa räntor må, emot lönernas bestämmande i contant, till statsverket indragas, äfvensom att en sådan förenkling i löningssättet förenas med hemmansränlepersedlarnes sammandragning till färre antal i de län, der sådane finnas i en större mängd utförde.”
Det torde i följd häraf icke finnas oväntndt, alt jag nitälskar för det ändamål, som SlatsUtsk. med förevarande betänk, åsyftar, — ett ändamål, som i min tanka innebär en ganska väsendtlig och länge önskad förbättring i våra invecklade kameral-förhållanden, i den mån som genom uppnåendet deraf lättnad kunde beredas för 2:ne talrika medborgareclasser, räntegifvare och indelningshafvare, samt derjemte förenkling uti del allmänna uppbörds-, räkenskaps-och redogörelsesättet.
Vid flere föregående riksdagar har denna fråga redan varit å bane, men utan att leda till något resultat.
Vid den sista riksdagen afgaf SlatsUtsk. ett förslag i ämnet af lika syftning, som det förevarande, men hvilket i afseende på vissa speciella bestämmelser lemnade rum för betänkligheter, och som derföre af tvenne RiksSt. icke godkändes.
Uti det nu föredragna betänk. i samma ämne har SlatsUtsk. undanröjt dessa betänkligheter på ett för mitt omdöme hufvudsakl. tillfredsställande sätt.
Den 15 Maj. 515 Till de vigligaste inkast, som blifvit gjorda emot de Torra förslagen, hanför jag förnämligast det, att, genom de indelta lönernes förvandling lill penningelöner, någon säkerhet icke vore för handen, att ju en rubbning eller nedsättning i dessa löners belopp kunde af R.
St. framdeles beslutas, äfvensom att bestämmandet af fixa penningelöner en gång för alla, och ulan afseende på markegångens möjliga stegring, vöre i sjelfva verket ett ingrepp uti iudelningshafvarnes lagliga rätt.
Det synes mig, att genom det veto, som i 6:te punkten af förslaget blifvit K.
M. förbehållet, äfvensom genom den utsträckning, som stadgandet i 7 punkten erhållit, all betänklighet i dessa delar blifvit höfven.
Jag är långt ifrån alt, såsom H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, antaga, att man omöjligen kan komma till rätta med ränlepersedlarnes förenkling eller bringande till ett färre antal.
Vi veta, att Finlands indelningsverk varit af enahanda natur som i Sverige.
Der har dock nyligen en förenkling af räntepersedlarne ägt rum lill alla inleresserades fullkomliga belåtenhet.
Jag befarar således ej, alt icke äfven hos oss ett lika ändamål kunde vinnas.
Hvad angår den frågan, som samme talare framställt, huruvida icke behandlingen af delta ärende kunde gifvas den rikt ning, alt, i stället för all definitivt besluta, man öfverlemnade till K. M., att, efter utredande af ämnet i alla dess delar, framställa en ny propos. till nästkommande R.
St., så torde jag af grannlagenheten anses förhindrad att yttra mig öfver detta förslag, hvarföre jag för närvarande inskränker mig dertill, att, jemte gillande af den grundsats, hvarpå Utskrs betänk, hvilar, instämma uti det förslag till förändrad redaction af 5 §, som nyss blifvit af Gr.
Crohnjelm anmäldt.
Frih. Cederström, Jacob: Jag beklagar, att jag icke kan vara af samma tanke med de värde talare, som gifvit Utsk. complimenter för dess framställningar.
Jag nödgas göra anmärkn:r emot detta betänk, i många afseenden, hvilka jag hoppas och tror måste af Utsk:s egna ledamöter erkännas.
Jag tror likväl, att jag kan förena mina åsigler med hvad som nu blifvit af Hr Fåhreeus uppläst ur den K. propos., ang-.de den del af frågan, som rörer indragning till Staten af förlänade räntor, dem corpser och stater begära att till Staten få afstå, så att Kronan må mottaga deras indelta löner, samt deremot lemna dem contanta löner ifrån statsverket.
Att deremot indraga samtelige räntor och all tionde till statsverket, låter sig icke göra på sätt Utsk. föreslagit.
Den första punkten af Utsk:s yttrande innehåller, att ”alla till indelta löntagare, till verk och inrättningar, rusthäll m. m., anslagne räntor och kronotionde, skola blifva Kronan behållne, med undantag tills vidare af dem, hvilka, enligt contract eller privilegier, utgå in natura för vissa verks drift, såsom kolräntorne till Fahlu kopparverk och Sala silfververk m. II.”
Här har Utsk. förbisett, alt räntorne till rusthåll äro anordnade och 510 Den 15 Maj. afkortade.
Det är rusthållets egen ränta, som är afkorlad, och denna skulle nu således förvandlas, för att blifva indragen till Kronan och sedermera i contant vid årets slut åter utgå.
En sådan omgång lärer icke vara nyttig, nödig eller ens möjlig.
I en sednare punkt talar Utsk. om angmentsräntorne till rusthåll, Dessa augmentsräntor kunna visserligen till stor del indragas och lemnäs till Kronan och insättas på ränterierna, för att sedermera till rustliållarne ntgifvas; men författningarne bjuda likväl, att om ett augment ligger nära intill ett rusthåll, sä är rusthållaren berättigad framför åbo att få lill skatte lösa augmentshemmanet, och då ingår augmentsränlan ögonblickligen i stammen för rusthållet, samt kan således icke blifva indragen lill Kronan, för att derifrån anordnas till rusthållaren.
Jag öfvergår nu lill ett annat ämne för betraktelser i detta betänk., nemi. förvandlingen tili färre persedlar af dem, som i jordeboken under hemmautals- och jordeboks-räntorne finnas upptagna.
En sådan förvandling, hvarvid, om jag rätt minnes, fern slags persedlar föreslogos, har på K.
M:s befallning blifvit upprättad för Södermanlands län, och några år derefter anbefalldes Katnmarcoll. att lemna utlåt, deröfver.
Dä befans, att efter tio års medium blef skillnaden, efter två års mellanstånd, ifrån 2 till 8 r:dr per hemman, och att sålunda, om fastställelse blifvit meddelad i hvad som första gången föreslogs, så hade det ledt till en alldeles oförnuftig förlust fiir hemmansinnehafvarne, så att denna förändring icke varit tänkbar att verkställa, utan det aldravtterligaste missnöje.
Hade man väntat några år till, hvarunder spanmålspriserna åren 1S2G—1838 uppstegrades, så hade missförhållandet blifvit ännu mer i ögonen fallande.
Dessutom ber jag få fästa uppmärksamheten på, att en dylik förvandling medför lika många tvistemål, som hemmansdelar linnas i Sverige.
Om nu de 54,000 hemmanen i Sverige, deraf Kronan har räntan hel eller lill en del, som äro frälse, krono och skatte, antagas ali öfverhufvud bestå af J hemman, så kan man tänka sig hvilken massa af mål deraf skulle uppkomma.
Sysselsättningen härmed fordrar för öfrigt, att jorder höckerne skulle vara bringade till riktighet, hvilket de för närvarande icke äro, och detta borde vara kändt så väl af SlatsUtsk. sorn hvar och en annan, som dermed haft befattning.
Det har icke kunnat blifva någon rättelse derutinnan, emedan det påbörjade arbetet för jordcböckernes rättande har blifvit suspenderadt tills vidare.
Hvad beträffar PresteSt:s tionde, så kan den ieke tagas ifrån PresteSt., genom ett K. M:s och R.
St. beslut, utan är den i Ståndets privilegier detsamma tillerkänd.
Den häfver ock den särskilda omständigheten med sig, att ehuru PresteSt. icke har mera än en tredjedel af tionden, så har det likväl rättighet att uppbära den efter skylräkning, der icke convention är gjord, och då utgör denna del ungefärligen två gånger så mycket, som Kronans behållna § af tionden.
Dessa olikheter medföra omöjlighet för PresteSt. att kunna medgifva tioiidcrättighetens indragning för dem.
De hafva dessutom åt - Den 15 Maj. 517 skilliga på behaglig tid samt vinst och förlust öfverlemnade tiondetägter af större communer, socknar och hela härader.
Denna på vinst och förlust Icmnade tionde uppbära de oafkortad! och äga en obestridlig rätt att fa densamma tillgodonjuta så länge förläningen icke kan lagligen tagas ifrån deni.'
Af dessa skäl och då del icke är tänkbart eiler möjligt att bereda en verkställighet åt en sådan åtgärd, så kan jag icke tillstyrka bifall till betänk.
Den formella behandlingen af della betänk, kan likväl icke öfverensstämma med hvad II.
Björnstjerna föreslagit, nemi. alt låta betänk, ligga å sido och enkelt besluta en skrifvelse till K. M.; men mig skulle synas, att R. o. Ad. bör pröfva betänk, och antaga de delar deraf, som kunna till verkställighet befordras, hvaremot de öfriga delarne förkastas och hos K.
M. göres anmälan om hvad Ståndet, eller Ständerna, i fall de förena sig med R. o. Ad., hafva beslutat i och för indragning af en del utaf Kronans indelta räntor genom frivillig öfverlåtelse af de personers, som dessa räntor innehafva.
Jag skulle derföre vilja taga mig friheten tillstyrka, alt lista punkten antages med den förändring, att det må heta: alt alla corpser och stater, som anmäla sig alt fa afafstå sin indelning, må vara berättigade dertill, och att K. M. genom Statscont. håller dem ti 111 handa qvartalsvis de löner, som blifvit fastställda efter föregående årets markegång. 2 § kan, i det skick den nu är, i min tanka bifallas. 3 § åter bör sä förändras, att R.
St. sälta lill K.
M:s disposition å Riksg.cont. ett crediliv af nödiga medel för förskottet under del första året, hvarefter ränlornc förskjuta sig sjelfva.
Den 4:de § kan i min tanka jemväl antagas. 5 § kan icke antagas, utan att medföra onödiga och onyttiga omgångar, tidspillan och förluster, det ena året för statsverket oeh del andra året för indelningshafvare.
Mycket nyttigare är, all den summa, som beräknas indelningshafvare tillgodo, är förvandlad i tunnor spanmål efter medelpriset för de sist förflutna 10 åren, och således uträknade och bestämda lill del lunnetal spanmål, som deraf kan uppkomma.
Med denna förändring tillstyrker jag den 5 §:s antagande.
Den 0 § torde naturligtvis af R. o. Ad. böra bifallas, ehuru det följer af sig sjelf, genom tillämpning af 80 § Reg.F., att någon ändring, utan begge Statsmakternes sammanstämmande beslut, icke i förevarande fall kan äga rum.
Den 7 § anser jag R. o.
Ad. kunna bifalla.
Den 8 §, hvars 2 mom. jag förut anmärkt såsom onödigt och oriktigt, anhåller jag, att Ståndet äfven ville lill dess 1 mom. underkänna.
Indelningen fiir en corps bör vara fullständigt öfverlemnad till Staten och icke blott till vissa delar, såvida icke riikenskaperne skola blifva i hög grad invecklade, och det är alldeles icke något intresse hvarken för löntagarne eller för Kronan, att det sker successive.
Angående 9 § häfver det sig rätt roligt att finna här en punkt, som bestämmer markegångstaxans pris på spanmål, smör, hö och halm.
Delta är en obetydlig del af dc persedlar, sorn ingå i markegåogstaxan, och markegångstaxa!) i 518 Den 15 Maj. sin helhet måste viii ingå i riintornas förvandlings bestämmande och beräkning.
I afseende på sjelfva liden för markegångssättningen, som ansetts böra blifva i April månad, så har Utsk. yttrat, att det är den tiden, dä försäljningen af markegångspersedlarne vanligen verkställes, och att således man då kan säkrare beräkna priserne.