Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu bär han icke allenast ensam detta ansvar, utan han vet äfven, att bredvid honom står en person, som är skyldig att påpeka de af honom begångna oriktigheter, hvarigenom Kammar-Rätten alltid skall kunna få reda på desamma och ställa honom till ansvar derför.
Den 24 Oktober f. m. 103 Hvad boställena beträffar, så har komitén af 2:ne skäl förordat, att desamma fortfarande skulle vara bundna vid KrigsColl, l:o emedan man ansett lämpligt, att hela arméns ekonomi borde koncentreras i Krigs-Coll.; och 2:o emedan armén med förkärlek håller sig qvar vid allt, som rörer boställena.
För min del får jag säga att, huru ifrig jag än är för indelningsverkets bibehållande, jag likväl icke kan finna den minsta betänklighet uti att uppdraga denna del af boställsverkets granskning, som lör närv:de åligger Krigs-Coll., åt KammarColl.
, hvilket i åtskilliga vigtiga saker förut haft afgörande rätt.
1858 års komité föreslog, att Rammar-Coll. ensamt skulle uppdragas granskningen af syne- och ekonomiska besigtningsinstrument öfver indelta arméns boställen etc.; vidare skulle Kammar-Coll. åligga beviljandet af besigtningstid å nybyggen och uppodlingar å utmark, tillhörande militärboställen.
Detta är fullkomligen en kameralfråga, så mycket mer som Kammar.-Coll. uteslutande har att yttra sig rörande bestämmandet af frihetsår på nybyggen.
Man ser således, att dessa tvenne saker hänga tillsammans.
Vidare skulle Kammar-Coll. hafva befattning med upptagande af frågor ang:de skyldighet till rustning och rotering, pröfning af K. M:s Belhides beslut rörande boställsskogar, pröfning af besvär i fråga ang:de foders försäljning från boställen etc. etc.
Under sådana förhållanden och då, med undantag af granskningen af de ekonomiska besigtnings-instrumenten, de öfriga frågorna äro af h. o. h. kameral natur, skulle, genom dessas öfverflyttande på Kamtnar-Coll., en stor enkelhet vinnas.
Jag skulle således vilja medgifva, att såväl fondförvaltningen som boställsvården skulle skiljas (rån Krigs-Coll. och förläggas, den förra till det verk, K.
M. kunde komma att bestämma, och den sednare till Kammar-Coll.
Jag önskar detta så mycket hellre som jag anser det alldeles nödvändigt att tillsätta en 4:de afdelning, hvilken Hr Björck i sin reservation föreslagit.
Sedan dessa rent civila mål blifvit från Krigs-Coll. afskiljda, finnes det icke någon enda sak, som icke den militära myndigheten kunde handlägga.
Det är icke allenast derför, att den icke gör någon nytta, som jag ifrar för att denna afdelning ej må tillsättas, utan det är, emedan jag anser, att den skall åstadkomma skada.
Funnes nemi. denna 4:de afdelning, är det naturligt, att den skall erhålla befattningen att så väl yttra sig ang:de nya författningar, som skola utfärdas, som ock gifva skäl, när K. M., rörande författningars tillämpning, gör någon förfrågan hos arméförvaltningen.
Som jag nyss visade, är det omöjligt att en dylik författning skall kunna utfärdas med mindre än att den bedömes af militärer, huru den kommer att gagna.
Hvad K. M. i afseende å författningars tillämpning af Coll. vill veta, är sedermera, icke huruvida författningen lyder så eller så, eller om den öfverensstärnmer med andra författningar, utan K. M. vill veta, huruvida en författning, sådan som K.
M. vill utfärda densamma, i dess praktiska tillämpning skall blifva nyttig eller skadlig; och häröfver kan ej det civila elementet bestämdt yttra sig.
Huru 104 Den 24 Oktober f. m. skulle det för öfrigt gå till, om vi hade denna afdelning?
Jo, utan tvifvel så, att remiss ovilkorligen skulle ske till den militära afdelningen, med skyldighet för densamma att begära sammanträde med eller utlåtande af den civila, eller tvärtom.
1 begge fallen komme sannolikt det förhållande att inträffa, att olika utlåt:n sökte göra sig gällande, och att det civila elementet hellre holle sig till författning och form, då det militära mera gjorde afseende på nyttan och tillämpligheten.
Utan att tala om tidsutdrägten, kan följden blifva den, att frågan blefve hvarken hackad eller malen.
Det är denna fruktan som bestämmer mig för att motsätta mig Hr Björcks reservation.
Hr Björck synes vilja äfven tillägga denna afdelning en inspektion af kassan.
I afseende härå vill jag nämna, att ej något finnes att befara ang:de en misshushållning.
Jag vill dessutom i förbigående fästa uppmärksamheten på, att det ligger ett misstag i hvad Hr Björck sagt om bokföringen.
Det finnes nemi. alltid en journal, upptagande inkomster och utgifter, hvilken öfverlemnas till hufvudboken för verket.
Då vi hafva skiljt fondförvaltningen från Krigs-Coll., har hvarje afdelning att röra sig med blott den hvarje afdelning tillkommande anparten, hvilken är en fixerad summa.
Skulle en öfver-assignation af en afdelnings-chef ega rum, — hvilket är någonting otänkbart, — blefve följden, att kassan ej medgåfve verkställigheten af de utbetalningar, som annars, i fall öfver-assignationen ej skett, skulle hafva egt rum.
Han skulle dessutom komma att derför ställas till ansvar inför K. M.
Derest komiténs förslag skulle oförändradt antagas af R. o. Ad., och Hr Björcks reservation blifva godkänd af 2:ne Stånd, samt, vid votering mellan dessa båda, Hr Björcks förslag vunne, skulle stora olägenheter uppstå derigenom att den 4:de splittrade afdelningen infördes.
För att icke behöfva komma till ett sådant resultat, skulle jag önska en modifikation af de båda förslagen, hvarigenom R.
St:rs bifall skulle kunna vinnas, utan att hufvudidéen ginge förlorad; och får jag af sådan anledning hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propus, på bifall till följande förslag: »R.
St:r, som finna den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, medgifva att KrigsColl. förändras till eu arméförvaltning på det sätt, att inom densamma bildas särskilda, af hvarandra oberoende, afdelningar eller embeten under hvar sin ansvarige chef; hvarjemte R.
St:r anhålla, dels att K.
M. täcktes låta från arméförvaltningen skilja, såväl vården och inseendet öfver arméns boställen, som förvaltningen af landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse, att i den nåd. instruktion, som kan blifva för den nya arméförvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes mellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutande rätt, och dem, hvilka böra genom omröstning algöras, på det ingen tvekan må uppstå om sättet för hvarje förekommande måls behandling, dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller, i afseende på de under Krigs-Colhii disposition ställda Den 24 Oktober f. m. 105 medels förvaltning icke mätte saknas, jemte det att kassaförvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af statens allmänna penningeförvaltning, som kan blifva en följd af R.
St:rs derom särskildt gjorda underdåniga framställning; samt att R.
St:r medgifva att, derest K.
M. skulle finna skäligt att före nästa riksdag förordna om Krigs-ColI:ii förändring till en armé-förvaltning, det nuv:de anslaget till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas, intilldess en definitiv stat kan för den nya förvaltningen varda i behörig ordning antagen.»
Det ifrågav:de ämnet har blifvit så vidlyftigt afhandladt, att det kan vara öfverflödigt att derom vidare orda.
Denna fråga har nemi. under nära 50 år varit på tapeten och man har kommit derhän att anse den kollegiala behandlingen af militära ärenden alldeles olämplig.
Skälen dertill äro ganska talande.
Vi hafva ofta hört talas om, att Sverige i sina åtgöranden alltid kommer långt efter andra länder.
Jo, det är motståndet, som gör sig gällande, i det man åberopar det gamla såsom bepröfvadt och det nya såsom oförsökt.
St:r, att krigsförvaltningen skall gå framåt, bör också det ändamålsenligare nya antagas.
Det förslag, som af K.
M. nu blifvit framstalldt, har icke blifvit af Stats-Utsk:t underkändt i detta afseende.
Tvertom har Stats-Utsk:t bifallit detsamma.
Då det har den fördelen, att ärendena, genom de olika afdelningarne, i spetsen för hvilka man måste förutsätta att K.
M. sätter skicklige personer, hvilka deråt egna all sin förmåga, kunna behandlas med mera kraft, kan man hoppas att krigsförvaltningen härigenom skulle hafva att vänta sig ett framåtgående.
Det har blifvit sagdt, att dessa olika afdelningar i första hand skulle komma att kifvas om anslagsummorna.
Enligt min tanke kan, genom detta förslags antagande, icke något större kifvande komma att ega rum, än hvad som förut varit.
Collegium söker att medla emellan dessa olika intressen, men detta medlande göres nu af personer, som icke följa de militära ärendena.
Jag kan för öfrigt icke se någon fara för att anslagen skola komma att användas på oriktig väg.
Det har äfven blifvit sagdt, att betänklighet kunde komma att uppstå mot fondernas, på de olika afdelningarne, förvaltning af dessa afdelnings-chefer, emedan man kunde befara konsiderationer vid utbetalningen.
Jag kan för min del icke finna anledning att frukta sådant, derför att en militär står i spetsen för en förvaltning mera, än om en civil tjensteman innehafver befattningen; emot en sådan insinuation måste jag på det kraftigaste protestera.
Huru skola väl dessutom konsiderationer kunna göra sig gällande, der ett reglemente är uppgjort för hvarje afdelning?
Någon mannamån kan eller får der icke finnas. 106 Den 24 Oktober t. m.
Det har vidare af reservanten inom Utsk:t och äfven här blifvit nämndt om behofvet att afskilja boställsvården och fondförvaltningen ifrån Krigs-Collegium.
Hr Björck stödjer sin reservation på, att han anser, det staten icke bör taga med den ena handen och gifva med den andra, utan endast betala sina tjenstemän kontant.
Inom Sverige eger dock det förhållande rum, att staten anslagit jord åt så väl civila som militära tjenstemän, samt deraf befunnit sig väl.
Om en person får sig en större uppbörd, skall han hafva en stor uppbördsprovision.
Dessa medel skola remitteras till Riksgälds-kontoret, hvarvid uppstå afbränningar.
Det blir derför billigare, då staten gifver aflöning till en del i natura-prestationer.
Hvad beträffar öfverlåtelsen åt Kammar-Coll. af en mängd ärenden rörande indelnings- och roteringsverken, vill jag ej precist motsätta mig densamma, men jag inser ingalunda nödvändigheten deraf.
Det yttrande, som Rrigs-Coll. afgifvit efter inhemtandet af 1858 års komités betänkande, tyckes visa, att det finnes olika åsigter om lämpligheten af åtskilliga ärenders öfverflyttning, i synnerhet i afseende å fondförvaltningen; ty det gifves många svårigheter vid öfverflyttningen af dessa, då åtskillige fonder inom Krigs-Coll. finnas anslagna till särskilda ändamål.
Då jag icke hört några anmärkningar framställas, som kunna föranleda mig att vika från den Propos., som K. M. framställt, får jag yrka bifall till densamma, sådan den af Stats-Utsk:t blifvit föreslagen.
Skulle en återremiss begäras, så, då jag är lifligt intresserad af frågans fullkomliga utredning, har jag likväl ingenting deremot.
Jag har begärt ordet ännu en gång, icke derföre, att jag ansett mig hafva några serdeles vigtiga upplysningar att meddela, utan mera med afseende derå, att jag önskat, så vidt möjligt är, ifrån andra framkalla ytterligare sådana i en fråga, som synes mig vara af en särdeles invecklad beskaffenhet.
Jag skulle i sammanhang dermed vilja fästa uppmärksamheten på några uti den föreg:de talarens yttranden vidrörda omständigheter, hvilka synas icke kunna stå tillsammans med hvarken K. M:s Propos. eller Sfats-Utsk:ts Betänk.
Gr. af Ugglas anmärkte nemi. att den förlamande inverkan, som den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. utöfvar på de militäriska frågorna, skulle härleda sig från motståndet af de civila ledamöterna.
Jag känner icke törhållanderna inom nämnde Collegium tillräckligt för att kunna bedöma, hvad grund ett sådant yttrande kan hafva.
Hvad jag deremot af Krigs-Colfii instruktion tror mig kunna se, är, att på artilleri-afdelningen Generalfälttygmästaren skall vara ledamot, likasom Ingeniör-generalen på fortifikations-afdelningen.
Men att så emellertid icke alltid är förhållandet, tror jag mig äfven veta.
Att det således lägges Collegium till last, om personer, som mera sällsynt deltaga i Colkii göromål, der de egentligen böra verka, icke kunna hafva Den 24 Oktober f. m. 107 tillräckligt inflytande på besluten, förefaller mig i sanning ganska förvånande.
En annan talare bar anfört, att Sverige skulle komma lunkande långt efter utlandet på förbättringarnes bana.
Jag känner icke, hvaruti denna senfärdighet består, men jag förmodar att, för att kunna följa med uppfmningarne, det ej fordras annat än att vederbörande taga kännedom om dem, helst vi icke numera behöfva klaga öfver brist på snabba kommunikationer, som hindra underrättelserne om de nya uppfinningarne att kunna i rätt tid hinna hit.
Jag får för min del säga, att jag anser det vara Chefens för landtförsvaret skyldighet att anbefalla arméförvaltningen att taga notis om och pröfva de nya uppfmningarne, för att sedermera inkomma med förslag till de förbättringar, som kunna finnas goda och nödvändiga.
Om vi, i fråga om den militära organisationen, stå i något fall tillbaka, så måste det väl vara i afseende på aflöningssättet för armén, då en stor del af dess tjenstemän äro hänvisade att taga sin aflöning in natura, antingen genom förvaltande af dem anslagen jordegendom eller genom uppbärande direkte af de skattskyldige utaf räntor eller tionde, utfallande först efter tjensteårets slut.
Den siste talaren har sagt att staten likasom löntagaren befinner sig väl af detta aflöningssätt.
Jag tror att, om man ser till hvad löntagaren har i netto inkomst, och icke hvad honom tilldelas i brutto, skall han finna sig icke hafva särdeles skäl till belåtenhet med den stora lönen på papperet.
Det kan dessutom med detta aflöningssätt ofta inträffa, att den besvärligare tjensten är knappare allönad än den mindre besvärliga.
Ofverensstämmer detta aflöningssätt med statens värdighet och dess tjenstemäns anspråk, då irrar jag mig; men om jag deremot har rätt, är kanske denna institution nu mera icke mycket värd att lofordas.
Jag yttrade, då jag förra gången hade ordet, att de 3 särskilda afdelningscheferne, då de icke hade någon förmedlande chef öfver sig, skulle komma att kifvas om hvilkendera af dem borde hafva företrädesrätt, när hvar och en helst skulle se till godo det fack af arméförvaltningen, som blifvit honom anförtrodt.
Häremot har af en föreg:de talare blifvit erinradt, att det icke skulle blifva större kifvande nu, än som inträffat under den hittills varande collegiala formen.
1 anledning häraf tager jag mig friheten påminna, att det för närv:de finnes en chef öfver afdelnings-cheferne, hvilken icke har något särskildt intresse att bevaka, utan kan förmedla de stridiga anspråken.
Till äfventyrs kunna de klandrade civile ledamöterne, oaktadt de icke ega den tekniska kunskapen, dock äfven verka förmedlande, samt halva förmågan att bedömma hvilken af cheferne bör jemka åt sig, för att, som man säger, kyrkan skall komma att stå midt i byn.
Fruktan för ansvar och anmärkningar af underordnade tjenstemän skulle, efter Gr. af Ugglas’ förmenande, vara den största 108 Den 24 Oktober f. m. och tillräckligaste kontroll för att förekomma missbruk.
Skulle, Mina Hrr! en afdelnings-chef i sina åtgärder låta leda sig af fruktan, då tiar han fått en dålig ledsagare.
Det måste vara öfvertygelsen om att han handlar rätt och vä) som är den säkraste kontrollen för en hederlig karl.
Är det deremot blott fruktan, som håller honom tillbaka, då står det hela på klena fötter, och skulle militär-ledamoten hafva en sådan följeslagare, vore det för honom bättre, att lian vände sig till den civila.
Gr. af Ugglas hyser också mycken fruktan för den af Hr Björck ifrågasatta 4:de afdelningen.
Jag kan för min del sannerligen icke fatta orsaken härtill, då denna afdelning skulle komma att helt och hållet stå utom de 3:ne öfriga.
Den talare, sorn näst efter honom tog till ordet, var i detta hänseende af en annan tanke, men ansåg att boställs-och fondförvaltningen icke borde skiljas från Krigs-Coll., utan der qvarblifva.
Jag står för min del villrådig och vet ej hvad jag i detta hänseende skall besluta mig för.
Det synes mig likväl som om under dylika omständigheter en medelväg skulle kunna beredas derigenom, att man lät Krigs-Coll. behålla boställs- och fond-förvaltningen, men desto mera inom sjelfva Collegium afskiljde den civila förvaltningen från den rent militära.
Man har äfven anfört att, om landet ville gå framåt, borde denna del af förvaltningen ändras, och att de, som motsätta sig förslaget, icke ville veta utaf någon förändring.
Detta sista är något, som jag ofta hört framställas, att nemi. den, som framkommit med betänkligheter mot ett förslag, förmenas icke vilja veta af något framåtskridande.
Det torde likväl hända, att denne person är fullt ut lika stor vän af framåtskridandet som de andra, men han vill deremot se sig för, att icke detta framåtskridande må i stället blifva ett tillbakaskridande.
Han önskar, att man icke må taga sådana steg, att man halkar omkull.
Jag har härvidlag tillhört deras antal, som vilja bereda säkerhet, för att man icke vidtager sådana åtgärder, som man får ångra.
Man har nemi. från andra länder hört beskrifningar om arméförvaltnings-organisationer, som icke låta uppmuntrande, t. ex. den som egde rum i England under Krimkriget.
Jag hade sluteligen koppats, att någon af Stats-Utsk:ts ledamöter, som haft lång tid på sig att sätta sig in i denna fråga, åtminstone långt mera tid än den, som först för ett par dagar sedan fått kännedom om Utsk:ts Utlåt., skulle hafva yttrat sig i denna sak, för att närmare utreda förhållandet.
Det hade säkerligen varit mera upplysande, på samma gång det tillfredsställt B. o. Ad:s ej obilliga anspråk, att denna vigtiga fråga ej af Utsk:ts ledamöter skulle lemnäs åt sitt öde.
Då mitt förra yrkande ej, enligt hvad mig synes, rönt något särdeles bifall, får jag anhålla om propos. på bifall till Hr Björcks reservation.
Den 24 Oktober f. m. 109 Frih. af Ugglas, Gustaf:
Det är med stor tveksamhet som jag uppträder i denna fråga, synnerligast då personer, som närmare kunnat sätta sig in i densamma än jag, yttrat sig i så olika syftningar.
Jag anhåller derföre att endast med några ord få tillkännagifva, huru jag uppfattat frågan, och huru jag föreställt mig densammas ändamålsenliga lösning.
Det lärer icke vara något tvifvel om, att en förändring är erforderlig till vinnande af mera raskhet i de rent militära ärendenas gång.
Bland de förslag, som för vinnande af ett sådant ändamål framställts, hafva tvenne utgjort föremål för öfverläggning, nemi.
Landtförsvars-komiténs och det af Hr Björck framställda.
Inom Utsk:t anslöt jag mig till stor del till Hr Björcks.
Jag ansåg nemi. det vara nödvändigt att från den militära afdelningen skilja förvaltningen af arméns boställen, den s. k. fondförvaltningen, m. fl. rent civila ärenden, men deremot delade jag icke Hr Björcks mening att till andra embetsverk, nemi.
Statskontoret och Kammar-Goll., öfverlemna deras behandling, emedan derigenom kollitioner emellan dessa verk och Krigs-Coll. ovilkorligen komme att uppstå, utan ansåg jag att de med mera trygghet och ändamålsenlighet kunde förläggas till en 4:de afdelning inom armé-förvaltningen, bestående af civila ledamöter och med collegialt arbetssätt.
Till denna afdelning skulle äfven kunna öfverlemnas kontrollen öfver medlens användande, — hvilken kontroll bör skiljas från afdelnings-chefernas befattning, — samt tillika bokföringen öfver samtliga embetsverkets utgifter.
Denna afdelning borde äfven handlägga alla öfriga ärenden, som icke kunde hänföras till rent militäriska.
Jag erkänner att någon svårighet torde uppstå att härvid uppdraga gränsen, men då en Instruktion för embetsverket kommer att af K.
M. utfärdas, bör väl sådant, synnerligen efter någon tids erfarenhet, låta sig göra.
Sedan jag sålunda i korthet redogjort för min åsigt inom Stats-Utsk:t, vågar jag hos R. o. Ad. framställa ett förslag i detta syfte, hvilket högst obetydligt skiljer sig från Gr.
Mörners.
Mitt förslag lyder sålunda: »att R.
St:r finna den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att R.
St:r medgifva att Krigs-Coll. förändras till en arméförvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och att åt dessa chefer uppdragas att hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekniska insigter; hvaremot åt en särskild, af militär-cheferna oberoende, af endast civile ledamöter bestående och collegialt arbetande afdelning uppdrages dels vården och inseendet af arméns boställen, dels förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af arméförvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af K.
M. för armé-förvaltningen kommer att utfärdas, 110
Den 24 Oktober f. m. icke äro hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte R.
St:r förklara, att, om K.
M. finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuv:de anslaget till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas, till följd af anspråk af de nu der anställde embets- och tjenstemän.'} Gr. af Ugglas:
Jag är uppkallad af Gr.
Mörners sista anförande.
Jag vill icke uppehålla mig vid den af honom omordade bristen i aflöningssättet, ty detta ligger utom frågan, utan vill jag endast till en början bemöta en annan af honom gjord anmärkning.
Gr:n sade neni!., att med de snabba kommunikationer, som för närv:de finnas, borde det vara lätt för vårt land att följa med sin tid, och att det vore ett fel hos Dep:ts-chefen, samt General-intendenten, om icke skyndsamhet egde rum.
Felet ligger hvarken hos den ene eller andre, utan i den kollegiala formen.
För att visa huru svårt det är att handskas med den nuv:de organisationen af vår krigsförvaltning, får jag erinra om att, sedan vid såväl 1853—54 som 1856—58 årens riksdagar medel blifvit anslagna för deras handhafvande, ett särskildt kommissariat måste förordnas, emedan Krigs-Coll. förklarade, att det icke var öfverensstämmande med dess former att handlägga dylika mål.
När det finnes ett sådant passivt motstånd inom sjelfva Collegium, gör man orätt i att kasta ansvarigheten på en annan person.
Jag klandrar icke det civila elementet, utan jag konstaterar endast ett faktum.
Då detta element icke förstår något af det rent militära, är det klart, att det skall fasthålla vid det gamla, då det derigenom vet sig icke göra något opassande.
Gr:n har vidare tolkat några af mig nyss yttrade ord på ett oriktigt sätt.
Då jag framställde såsom den säkraste kontrollen, hvilken kunde finnas på en afdelnings-chef, för att han icke skulle öfverskrida sin rättighet att assignera ut medel, att han skulle ledas af fruktan, då han alltid hade öfverordnade myndigheter, för hvilka han måste ansvara, yttrade Gr:n, att den, som låter leda sig af fruktan, har en dålig rådgifvare.
Tanken är mycket riktig, men ej fullt tillämplig här.
Ofvertygelsen om det rätta kommer ju alltid att leda honom, men å andra sidan är ju alltid kontrollen till under den förutsättning att ban kan öfverskrida sin befogenhet.
Mörner har vidare yttrat sig vara hågad för en 4:de afdelning.
Jag frågar eder, Mina Hrrl om någon vill uppdaga för mig hvilka ärenden kunna utgöra denna särskilda afdelnings verkningskrets, hvilka ärenden kunna vara fristående och till hvilkas afgörande militärisk kunskap ej anses böra erfordras?
Jag medgifver att, om man vill bibehålla boställs- och fondförvaltningen inom Krigs-Coll., en 4:de afdelning kunde uppstå, men jag fruktar den 4:de afdelningen, emedan, enligt min tanke, Den 24 Oktober f. m. lil i de liesta mål, dä gränsen är så svår att uppdraga, det alltid skulle komma att uppstå en mängd konflikter, hvilka kunde föranleda, icke allenast till dröjsmål och stridiga yttranden, utan äfven till en slags sammansättning mellan de olika elementerna, hvilket allt åstadkommer ett dåligt slut, som åtminstone ej blir helgjutet.
Med ett ord, jag anser att till denna afdelning ej kan hänvisas ett enda mål, der ej militärisk kunskap erfordras.
Jag anhåller slutligen att få säga några ord i afseende på fond- och boställs-förvaltningen.