Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
SlalsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 139, i anledn. af väckt fråga om förändring i afseende å sättet för uttagande från K. räntekammaren af de till vissa verk anvisade statsanslag.
24* 372 Den 3 Maj.
Den und. skrifvelse som StatsUtsk. i detta fall tillstyrkt, anser jag för min del vara öfverflödig och obehöflig.
Om vid något tillfälle olägenhet skulle uppslå deraf, att ett förvaltande verk från stats-kont. reqvirerar större summa än stats-kont. kan undvara, och verket behöfver; så beror det på stats-kont. att sådant anmäla och sedermera på K.
M. att besluta huruvida summan skall lemnäs eller ej.
Det torde falla af sig sjelf, att, om några olägenheter af sådant uppslår, så är det vederbör, embetsverk i främsta rummet som måste förhindra att några mindre goda följder deraf uppslå.
Om ifrågavar. statsmedel förräntades, så att en lyftning, förrän behofvet kräfde, kunde förorsaka någon förlust, då kunde det för R.
St. vara skäl att till K.
M. ingå med en sådan und. anhållan som den ifråga var.
; men då händelsen ej är sådan, utan medlen i alla fall stå oförräntade i R.
Sl:s bank, så kan jag ej finna något verkligt för staten gagneligt ändamål med en sådan anmälan.
Jag hemställer således vördsamt att R. o. Ad. måtte afslå detta betänk.
Jag anser mig böra instämma med Frih. Palmstjerna.
Om förhållandet vore sådant att något verk — det skulle förnämligast kunna vara förvaltningen af sjöärendena eller krigs-colhm, hvilka erhålla de största summorna — skulle begära medel af slats-kont. till ett sådant belopp, att det mötte svårighet för stats-kont. att anskaffa penningarne; men det ifrågavar. verket likväl skulle kunna undvara någon del af beloppet, så är det väl intet tvifvel om, att öfverläggning derom förckomme emellan begge verkens presidenter, och att rättelse efter möjligheten gjordes.
Vore åter behofven af den beskaffenhet, att penningar nödvändigt måste uttagas, så nödgades ock stats-kont. lemna dem och sedermera skaffa sig penningar från riksg.-kont.
Sådana öfverläggningar hafva redan vid vissa tillfällen ägt rum emellan ledamöter och presidenter i stats-kont. och krigs-colhm, kanske också med förvaltningen af sjöärendena.
Denna skrifvelse är sålunda obehöflig, och jag skulle nästan tro obehörig; ty del måste lemnäs något åt embetsverkets eget omdöme, och man bör ej på förhand taga för afgjordt, att de begära det onödiga, än mindre det orimliga.
Jag anhåller alltså om afslag å förevar, betänk. R. o. Ad. afslog StatsUlskrs förevar, utlåt.
N:o 139.
Föredrogos och biföllos SlatsUlsk:s nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagde ullåhn: N:o 140, i anledn. af väckt motion, angale försäljning till skatte af en del Kronan tillhörige och till Statsverket indragna hemman och lägenheter; N:o 141, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifters meddelande i afseende på rättigheten till bosättning å och begagnande af åtskilliga kronoholmar i Götheborgs och Bohus län; Dea 3 Maj. 373 N:o 142, i anledn. af väckt motion, ang:de upplåtande af kronoparken Furubacken åt Marums, Winköls och Härlunda socknar.
N:o 143, i anledn. af väckt motion, ang:de tilldelning åt Bjärsätters sockens hemmansägare af skog från kronoparken Westra Kinneskogen; N:o 144, i anledn. af väckt motion att å Kronans egendomar bosatte husmän och torpare må njuta mera tryggad besitt ningsrätt lill sina torp och jordar; N:o 145, i anledn. af väckt motion, att för domaren i Östra härad af Jönköpings län måtte anvisas annat boställs-hemman ; samt N:o 14(i, i anledn. af väckt motion om befrielse för städer ne i riket frän utgifter för kronouppbörden, byggnad och under håll af tullhus samt fångvården, och dessa utgifters uppförande å rikets stat.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne belänk:n, utlåt, och mern.:
N:o 69, i anledn. af väckte motioner, dels om utfärdande af instruktion för fjerdingsman, dels om skyldighet för ägare och innehafvare af säterier, rå- och rörs- samt insockne frälse-hemman att i detta bestyr deltaga, dels ock om upphörande af nämnde befattning; N:o 70, i anledn. af erhållne återremisser af Utsk:s betänk.
N:o 17, ang:de ifrågaställde fyr-anläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren; N:o 71, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 31; N:o 72, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 49; N:o 73, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 50; N:o 74, i anledn. af väckt motion om böles-ansvar för den beväringsskyldige, hvilken försummar att inställa sig lill beväringsexersis; N:o 75, i anledn. af väckt motion om bildande af fonder till understöd för beväringsynglingar, hvilka kommenderas i fält; N:o 76, i anledn. af väckt motion om anvisande af understöd till resor i främmande länder åt arbetare i de inhemske fabrikerne och handtverkerierne; N:o 77, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i sättet och vilkoren för varors och andra effekters försäljning å auktion inom hufvudsladen; samt N:o 78, i anledn. af väckt motion om ändringar i K. förordu. d. 5 Juni 1822, ang:de gårdfarihandeln. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck, 374 Den 6 Maj f. m. Lördagen den 6 Maj 1848.
Justerades G prot.utdr. för d. 3 dennes.
Till följd af min tjenstebefattning är jag nödsakad alt återvända till min hemort, och får således afsäga mig förtroendet att vara bänkman inom 7:de bänkm:s-afd:n och ledamot af Bevilln.Utsk., hvilket allt torde få räknas från och med den 10 dennes.
Äfvenledes anhåller jag, att få bibehålla min riksdagsmannarätt, på det alt jag, i händelse af min återkomst til! riksdagen, må kunna mig deraf begagna. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att jemväl en annan ledighet bland Hrr Bänkmän uppstått derigenom, att Gr.
Mörner, Carl Göran Detloff, inlemnat den pollel, han såsom fullm. för Adeliga ätten Ramsay innehaft, samt att i början af nästa plenum val komme att förrättas till utseende af en Bänkman efter Gr.
Posse inom 7:de och en Bänkman efter Gr.
Mörner inom 10:de Bänkm:s-afd:n.
Upplästes följande af Frih.
Cederström, Carl Emanuel, inlemnade mern.:
Hindrad för närvar, af sjukdom och framdeles genom enskilda angelägenheter all vara Eleclor, får jag härmed ödmjukast afsäga mig detta R. o. Ad:s förtroende, under anhållan, att fortfarande få åtnjuta min riksdagsmannarätt.
Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att i deras nästa sammanträde utse en Elector i st. f.
Äfvenledes upplästes ett af Ilr Reutercrona, Georg, inlemnadt sålydande mern.:
Då jag först sisth Onsdags afton erhållit underrättelse derom, alt H. R. o. Ad. valt mig lill suppleant för ledamot af R.
H. Sl:s Bevilln.Utsk., har jag ej förrän nu kunnat inför II.
St. anmäla, att jag af trägna tjenstegöromål är förhindrad att kunna det meddella förtroendet mig åtaga.
Men då det, med förutsättning att nämnde uppdrag förut blifvit mig delgifvet, tillhört mig att i samma plenum, vallistan blifvit öppnad eller i det näst derpå följande, gifva detta hinder tillkänna, får jag, då sådant af ofvananförde skäl varit mig omöjligt, hos H. R. o. Ad. vördsammast anhålla, att ändock vid min riksdagsmannarätts utöfvande varda bibehållen.
Den 0 Maj f. m. 375 R. o.
Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter IlrGr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Lind af Hageby, Carl Ang. Ludv., såsom ledamot af Beviltn.Utsk., erhållit 14 dagars ledighet från innevar. dag, samt jemväl Frih.
Oxenstjerna, Carl Gabriel, såsom ledamot af RankoUtsk. erhållit 14 dagars ledighet, räknad från d. 7 dennes, anmodade ITrr Electorer alt sammanträda till val af en ledamot i Bevilln.Ulsk. efter Gr.
Posse, en ledamot alt inträda i samma Utsk. under den Hr Lind af Hageby beviljade ledighet, en ledamot alt inträda i BankoUtsk. under Frih.
Oxenstjernas frånvaro, samt en suppleant i Bevilln.Utsk. efter Hr Reutercrona.
Hrr Bänkmäns lista vid val af 3:ne Electorer efter N:o 1413.
Hr Råfelt, Anton; N:o 1842.
Hr Edenhjelm, Gillis, samt N:o 2309.
Hr af Dalström, Gustaf Jakob; och befunnos hafva dertill blifvit utsedde: N:o 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil; — 150.
Frih. von Otter, fullm.
Bennet, Carl Stephan; och — 1805.
Hr Stjernspetz, fullm.
Frih. Hermelin, Aug.
Söderling.
Landtm, erinrade, att det jemlikt 108 § Reg.F. åligger R.
St. att vid hvarje riksdag genom 6 af hvarje RiksSlånd utsedde
Electorer välja comiterade till tryckfrihetens vård, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad. ansåge lämpligt att val af desse Electorer blefve förrättadt nästa Tisdags e. m.
Uppå sedermera framställd propos., beslöts alt vid nyssnämnde val skulle, i likhet med hvad vid föregrde riksdagar varit vanligt, utses 2:ne suppleanter; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, erinrade, att till följe deraf hvarje vallista, jemlikt 33 § Ridd.- Ordn., borde upplaga 8 namn.
Företog R. o. Ad. val af 6 revisorer, för att å R. o. Ad:s vägnar deltaga uti 1849 års revision af stats- banko- och riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde:
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, kammarherre .
. med 51 röster.
„ Cederström, Carl Emanuel, premier-löjtnant ,, 51 „ llr Reutersköld, Carl Leonhard, kammarherre . ,, 76 ,, „ Nordenfelt, Enar Wilhelm, öfverste-löjtnant . ,, 50 ,, ,, Tersmeden, Nils, kammarherre 50 ,, ,, af Harmens, Henrik Otto, kammarherre . . „ 48 ,, Upplästes ett af Hr Råfelt, Anton, inlemnadt så lydande mern.:
Som jag i ijensleåligganden måste afresa till Carlskrona, så får jag ifrån och med morgondagen afsäga mig min befattning 376 Den 6 Maj f. m. sorn ledamot af SlatsUtsk., under anhållan att vid min riksdags* mannarätt blifva bibehållen.
Upplästes jemväl följande af Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., inlemnade mern.:
Då jag af familj-angelägenheter varit nödsakad att under innevar. riksdag en längre tid från riksdagsorten vara frånvar., samt således icke kunnat egna tillbörlig uppmärksamhet åt riksdagsförhandlingarne, särdeles för alt ingå uti något Utsk.; och jag dessutom innan kort, af enahanda skäl, måste lemna hufvudstaden, för att ånyo öfverresa till Köpenhamn, nödgas jag afsäga mig förtroendet, att såsom ledamot i Ridd.Utsk. inträda; under vördsam anhållan likväl, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade till dessa afsägelser sitt samtycke, i anledn. hvaraf Hrr Electorer blefvo af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i SlatsUtsk. efter Hr Rå fel t, samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Liljenstolpe.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 29 sisth April och d. 3 dennes på hordet lagda utlåt, N:o 124, ang:de regleringen af ulgifterne under riksslatens 8:de hufvudtitel.
Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande.
Härvid förekom först och bifölls Utsles hemställan om uppskof med de denna titel tillhörande indelningars definitiva fastställande; hvarefter upplästes: 1 'punkten.
Jag hemställer om icke denna punkt bör uppskjutas till dess R. o. Ad. afgör den 53:dje punkten, till hvilken här hänvisas.
Uppå i anledn. häraf framställd propos., beslöts, att med pröfningen af den förevar.
l:sta punkten skulle anstå, intilldess R. o. Ad. pröfval 53:dje punkten af ifrågavar. utlåt. 2 punkten.
Detta förslag strider emot de grundsatser, man i allmänhet plägar följa vid en statsreglering, nemi. att icke taga något som är anslaget till materielen, för att användas till personalens underhåll, emedan materielen då hlifver, som man säger, uppäten af sina egna vårdare.
Om nu R. o. Ad. skulle samtycka dertill, att en del af anslaget för böckers inköp, i stället användes lill underhåll af flere tjenstemän vid bibliotheket, så blefve derigenom ett farligt prejudikat gifvet.
Tillåter man sig en dylik åtgärd med kronans förråd af böcker, så ser jag icke, hvarföre man icke skulle tillåta sig sådant med kronans öfriga förråd.
Då man ser bibliothekets tjenstemän hafva tid att sysselsätta sig med andra göromål både under och emellan Den 6
Maj f. m. 377 riksdagarne, så matie de ej hafva så ondt om tid, sorn iiär förmäles.
Jag tillstyrker således afslag å denna punkt.
Jag medgifver riktigheten utaf den af Hr von Hartmansdorff uttalade grundsats, att till löner åt tjenstemän icke bör användas något af de anslag, som äro afsedde för materiella behof, men hvad det ifrågavar. anslaget beträffar, så har det under de sednare riksdagarne åtskilliga gånger blifvit förhöjdt och betydliga inköp af böcker gjorda, men i brist af tillräcklig tjenstemanna-personal hafva desse böcker icke kunnat ordnas utan ligga ännu till större delen i lårar förvarade.
Så vida man af ett bokförråd vill draga någon nytta, måste det ordnas och vara tillgängligt.
StatsUlsk. har ansett närvar, tillgångar icke medgifva att lemna den af K.
M. begärda lönetillökning af 1200 r:dr för en vice bibliothekarie.
Alt för någon tid minska anslaget för böckers inköp och alt i stället bereda möjlighet lill böckernes ordnande på det de må blifva för allmänheten tillgänglige, var orsaken till Utsk:s förslag: ”att ett belopp af högst 1200 r:dr må, sä länge nu för handen varande tillfälliga förhållanden sådant påkalla, årligen användas till arfvoden åt den för bibliothekets ordnande erforderliga tjenstemannapersonal”.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i den förevar.
2:dra punkten hemställt, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Då jag icke hört någon yrka bifall till ifrågavar. punkt i betänk,, och Frih.
Tersmedens yttrande endast innebar en redogörelse för skälen till Utsk:s åtgärd, så anhåller jag alt Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. på åtcrremiss.
Landtm, yttrade, alt ehuru Frih.
Tersmeden icke uttryckligen yrkat bifall, afsigten med de af honom anförde skäl för Ulsk:s hemställan, likväl, enl.
Hr Landtm:s uppfattning, varit att propos. å bifall måtte blifva framställd, och att vid sådant förhållande denna propos. nu bordt framställas; men att derest densamma blefve besvarad med nej, derpå följande propos. naturligtvis komme att lyda å återremiss.
Propos. å bifall lill Utsk:s i 2:dra punkten gjorda hemställan hlef härefter ånyo framställd, men besvarades med starka nej, blandade med ja.
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot 2:dra punkten gjorde anmärkmr föranleda lill samma punkts återremitterande, ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna sednare propos. 3 punkten.
Utsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande blef af R. o.
Ad. bifallet. 378 Den 6 Maj f. m. 4 punkten.
Uti förevar, punkt har Utsk. såsom skäl för afslag lill K.
M:s framställning i ämnet anfört, att, enligt Utsk:s åsigt, det vore församlingarnes skyldighet att aflöna sina predikanter.
Jag erkänner detta såsom grundsats, men det finnes förhållanden, hvarunder den icke kan följas, då nemi. det är Statens intresse, att nya församlingar bildas för alt sprida kultur inom vissa orter, hvilken sedermera än ytterligare må kunna sprida sig.
Så är just förhållandet med de här ifrågavar. kapellförsamlingarna.
De äro belägna i en vild mark, der ingen kan färdas knappt nog ridande, ännu mindre åkande, der innevånarne hafva ganska ringa näringar, som gifva deras idkare ett ganska tarfligt uppehälle, men icke lemnar öfverskott för aflöning åt clereciet.
Dessa omständigheter föranledde K.
M:s framställning i ämnet och ehuru jag efter så lång tids förlopp icke kan bestämdt påslå det, tror jag likväl att bland de handlingar, som blifvit till Utsk. öfverlemnade, skola finnas sockenstämmoprot.
, som fullkomligen ådagalägga, att församlingarne icke kunna underhålla det presterskap, som för själavården är nödigt.
Jag skulle således tro, att om icke dessa anslag beviljas, så kunna icke eller de kapellförsamlingar, för hvilka R.
St. redan för 3 riksdagar sedan anslagit medel till nya kyrkor, komma till stånd.
Jag vill icke bestämdt yrka återremiss; men jag hemställer till Ståndet, om icke de af mig nu anförda skäl föranleda en sådan.
Cederström, Claes Rudolf: Instämmande i deaf Hr Silfverstolpe framställda åsigter, får jag vördsamt yrka återremiss på denna punkt i Utsk:s betänk.
Lifligt önskar jag, det Utsk. måtte finna utväg att anvisa medel till ifrågavar. anslag, såsom varande af verkligt behof påkalladt.
Länge hafva de omförmälde
Finnmarkernes bebyggare varit i flere hänseenden vanlottade.
Till följd af sitt Finska ursprung hafva de ock i lång tid bibehållit det Finska språket samt först på sednare tider lärt sig förstå och tala det Svenska.
Detta har varit orsaken, hvarföre de föga eller icke besökt de församlingars kyrkor, inom hvars områden de bott.
De voro nära nog utan all christendomskunskap, ända till dess man i våra dagar lemnat uppmärksamhet åt deras beklagansvärda belägenhet.
Redan för någon tid sedan hafva, genom R.
St:s godhet, de inom Elfdals härad boende sockneboer erhållit fördelen att i sina bygder kunna bevista gudstjensten, nemi. uti de nybyggda s. k. norra och södra Finnskoga kapellen.
Inom Fryksdals härad är förhållandet på Finnmarkerne ingalunda bättre än det inom Elfdals varit, och förtjenar alltså lika mycket alt behjerlas.
Inom medlcrsta och sydligare socknarne af Fryksdalen är jordmånen bördigare, men inom de nordligaste, såsom Fryksände, synnerligast hvad kapell-lagen oell Finnmarkerne beträffar, är den ojemförligt svagare och består nära nog af ofruktbar sandmo.
Desse sistnämnde sockneboer hafva derföre mycken svårighet alt sig försörja; hvadan de falti - Den 6
Maj f. m. 379 gaste vid hvarje felslagen potatesskörd nödgas för sitt uppehälle begifva sig från sina liera och ströfva omkring uti angränsande och någongång äfven aflägsnare socknar.
Utom närande ofta påkommande brist på lifsförnödenheter, lida de jemväl af den vida vigtigare saknaden utaf Gudstjenst.
Då, på sätt redan är omförmält, Finska språket länge varit i Finnmarkerne rådande, hade det redan ur delta skäl varit behöfligt, alt inom dem funnits prester, hvilka genom kännedom af nämnde språk varit i tillfälle att under dagligt umgänge bibringa invånarne derstädes nödig religionsundervisning.
Aflägsenhelen från sockenkyrkan gör det emellertid äfven numera, sedan bekantskapen med Svenska språket vunnit insteg, ganska önskligt att en närmare presterlig omvårdnad åt dessa trakter beredes.
St. tillförene funnit skäligt att anslå medel till kyrkobyggnaden, bör man hoppas alt de ock fullborda sin godhet med att nu anvisa det föreslagna, icke betydande beloppet till inlerimslön åt hvardera kapellpredikanten, som behöfves.
För min del skulle jag tro, alt knappast något anslag kunde vara mera välsignelserikt och gagneligt.
På grund så väl af hvad jag nu haft äran anföra, som äfven af de skäl, biskop Hedréns reservation innehåller, yrkar jag vördsammast alt R. o. Ad. täcktes återremittera denna punkt; under förhoppning att det önskliga understödet måtte varda befunnet nog vigligt för det goda ändamålet, och nog måttligt till summan, för att det af R.
St. torde kunna anses värdt att beviljas.
Jag vill visst icke bestrida återremiss af denna punkt, men får tillkännagifva, att hufvudsakliga skälet för StatsUlsk:s afslag i denna punkt var Utsk:s farhåga, att om dessa församlingar erhålla anslag, skulle många andra församlingar göra anspråk på en sådan förmån och denna farhåga syntes icke heller sakna grund, enär inom Utsk. upplystes, att flera församlingar äro i behof af dylikt understöd.
Jag har ansett mig böra meddela Ståndet detta Utsk:s skäl för dess åtgärd.
Jag anhåller att få fästa det H.
Ståndets benägna uppmärksamhet derå, att ifrågavar. anslag blifvit af K. M., efter pröfning af förhållandet, begärdt.
Månne icke uti denna omständighet ligger ett ytterligare skäl, hvarföre man torde böra göra något mera afseende på förevar, anslagsfråga än på vissa andra, af enskilde uti dylik syftning begärda understöd.
Om man äfven för en obegränsad framtid icke vill härtill anslå medel, kunde man åtminstone gå så långt, att bevilja dem intill nästa riksdag eller ock fasthellre intilldess kyrkoherde-beställningen inom församlingen blifver ledig, då ifrån denna lön torde kunna åt kapellpredikanten lemnäs något bidrag; så alt endast under tiden, det nu af K.
M. begärda anslag finge utgå.
Anser man bestämmandet af vissa år härtill tjenligare, så har jag ingenting deremot.
Måtte man endast lill en början understödja religionsundervisningens första insteg, dem man verkligen genom förevar, an - 380 Den 0
Maj f. m. slag skulle i märklig mån kunna befrämja.
Då man för många af samhällets materiella behof visat en frikostighet, åt hvilken jag uppriktigt önskar lyckliga frukter, synes det mig ock vara billigt, alt samma frikostighet om ock i mindre mån vederfares dessa länge bortglömda och mindre lyckligt lottade bröders intellectuella intressen; helst då fråga är om medlen till deras bildning i chrislligt och moraliskt afseende.
Afven jag anhåller om ålcrremiss af denna punkt i Ulsk:s betänk, på grund af de skäl Frih.
Cederström anfört, men jag vill tillägga några ord.
Ostridigt är, alt en synnerlig fördel beredes riket derigenom, att de stora ödemarkerne minskas medelst deras uppodling.
Mångå delar af riket äro ännu obebodda och då de bördigare provinserne äro lill en del öfverbefolkade, synes det mig vara icke utan sin stora nytta, alt ödemarkerne uppodlas och nya församlingar der bildas på det sätt, som uti de bördigare provinserne tillgått.
Men om de få innevånare, som inom dessa ödemarker finnas, lemnäs uti sina vilda vanor titan någon tillsyn eller umgänge med bildadt folk eller utan presterlig vård, förblifva de onyttiga för det allmänna och utan förkofran för sig sjelfva.
Jag känner endast ett sätt att åstadkomma en snarare civilisation inom dessa ödemarker, nemi. genom anställande af prester derstädes, och då II.
St. vid föreg:de tillfällen anslagit medel för sådant ändamål, synes det mig nu vara ett skäl, att i öfverensstämmelse med de åsigter, hvilka förut hos R.
St. gjort sig gällande, och vid betraktande af de här förevar, omständigheter, R.
St. icke nu vägra ett anslag af 800 r:dr eller 400 r:dr till hvardera kapellförsamlingen.
Om ett sådant anslag beviljas, men endast intill den tid, då de nya församlingarna genom jordens odling blifva i tillfälle att sjelfve aflöna sitt presterskap, så är ändamålet helt och hållet uppnådt.
Det är icke otroligt, att dessa församlingar småningom komma derhän, att de sjelfve kunna underhålla sitt presterskap och jag förenar mig alltså i Frih. Cederströms önskan, att R.
St. måtte åtminstone intill nästa riksdag eller hellre för 10 år bevilja de af K.
M. äskade anslag, emedan jag anser allt för kort den tid, inom hvilken anslaget annars kommer att utgå.
Beviljas dessa anslag under denna tid, blifva R.
St. i tillfälle, att vid en annan riksdag inhemta underrättelse om behofvet af ett sådant anslags fortfarande.
Den kostnad Staten härigenom får vidkännas, är ganska ringa mot den nytta, som för riket derigenom vinnes.
På dessa skäl anhåller jag om återremiss å denna punkt.
Tersmeden: R.
St. hafva vid 1840 och 1841 årens riksdag beviljat ett anslag af <»000 r:dr till ifrågavar. kapellförsamlingar och vid denna riksdag har StatsUtsk. föreslagit, alt R.
St. må bevilja anslag till uppbyggande af prestboställen inom dessa församlingar och längre har Utsk. icke ansett R.
St:s åliggande böra sträckas.
Hvad angår aflöningen till presterskapet, så är, hvad hvar och en känner, det en församlingarnas skyldighet; Den 0 Maj f. m.
381 och då desse kapellförsamlingar redan undfått så betydliga bidrag, synes mig
Staten böra stanna i dess frikostighet i detta hänseende.
Kunna kapellförsamlingarna icke aflöna sitt presterskap, så måste lämpligaste sättet för denna aflöning, äfven om det icke kan vidtagas genast, vara, att atlöningen utgår från de icke obetydliga församlingar, hvartill kapellförsamlingarna höra, eller m. a. o., att pastorernes aflöning minskas vid blifvande ledigheter och hvad från dem afgår, tillägges kapellpredikanterne.
Dessa pastorater äro af den vidd, att en dylik minskning kan utan olägenhet äga rum, och delta har varit orsaken till Utsk:s afstyrkande.
Upplysningsvis får jag nämna, att vid en föreg:de riksdag R.
St. beviljat löner åt kapellpredikanter, men då var detta anslag endast 333 r:dr 16 sk.
Så väl af egen vilja att bereda den undervisning åt ifråga var. kapellförsamlingar, de behöfva för att komma i paritet med dem, hvilka man kallar christna menniskor, som äfven på grund af hvad här blifvit i öfrigt anfördt, förenar jag mig med de talare, hvilka yrkat återremiss.