Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s myndighet och makt handla i dessa frågor; så ber jag R. o. Ad. besinna, huru det skulle blifva möjligt för StatsUtsk. att fullgöra sina pligter, i händelse Stånden vilja lägga hinder i vägen för dessas ulöfvande.
Jag vågar således hemställa, huru Den ii November f. m. 3o5 huru med denna sak nu vidare hör tillgå, om något annat medel gifves, än att, på grund af nu upplästa prot.utdr. från de öfriga Stånden, gå dessa Stånd till mötes och medgifva alla möjliga utvägar, som hunna deraf blifva en följd, för att komma till det slutliga afgörande!, som ovillkorligen åligger förstärkta StatsUtsk., och som jag vet att mången yrkar, alt det förstärkta StatsUtsk. oberoende af Ståndens beslut måtte vidtaga.
Jag har en särskild anledn. att vid delta tillfälle utbedja mig R. o. Ad:s noga bepröfvande; ty saken är en af de kinkigaste, som någonsin kunnat inträffa.
Boyes i dag gjorda framställning, så har jag trott mig äfven böra nämna några ord.
Jag tror, lika med andre talare, att
Friherrens framställning icke kan föranleda något beslut af Ståndet, hvarförutan Hr Frih. o. Landtm, till yttermera visso redan uttalat denna öfvertygelse; men detta hindrar icke alt kasta ett granskande öga på de grundsatser, som StatsUtsk. framställt till ledning för sin sednast gjorda framställning.
Det hade visserligen varit Önskligt, om dessa grundsatser icke blifvit framställda som allmänna, utan helt enkelt tillämpade på hvarje särskild punkt; men som detta berott af StatsUtsk., så är ingenting deremot alt anmärka.
StatsUtsk. lärer deremot tillåta, att man yttrar sig öfver befogenheten och beskaffenheten af dessa grundsatser.
Jag delar icke med Frih.
Boye den åsigt, att Ständerne uti intet fall må äga att fästa villkor vid sina beslut i statsregler:s-mål; men såvida Frihrn dermed förstår att dessa villkor icke få vara sådana som ingripa i Konungens styrande rätt, så delar jag Frihtns åsigter; men det finnes andra villkor, som egentligen höra till sjelfva statsregler:n, — sådana villkor äro icke regeringsärenden, i hvilka Ständerne ej måsöka intränga, utan de röra redovisningsärenden, formen för anslags erhållande, villkoren för deras erhållande, så vidt dessa villkor äro redovisningsmål, så att icke de anslag
Ständerne gifva, må till andra utgifters bestridande dragas, än Ständerne beslutat; men, mine herrar! annat är att så stadga, och annat är att genom sjelfva villkorens natur vilja regera!
Delta låter sig göra på sätt Frih.
Boye framställt, och jag delar hans åsigt helt och hållet i detta fall.
Jag fruktar, att vid denna riksdag man synnerligen sträckt sina bemödanden åt detta håll; samma bemödande har väl äfven visat sig vid föregtderiksdagar, mendet har blifvit undertryckt af majoriteten inom Stånden.
Vid denna riksdag åter är förhållandet motsatt, och Representationen pligtig att framträda med motsägelser mot dessa bemödanden, så vidt hon dertill tror sig äga anledning.
Jag vill icke uppehålla R. o. Ad. med någon lång discussion i detta fall nu: jag torde kanske blifva nödsakad dertill, när vi komma till de speciella frågornas behandling, nu vill 16 H. 3g 3oG Den ii November f m. jag blott nämna, att Frill.
Sprengtporten ibtanil annat framdragit ett exempel, sorn skulle bevisa, att på samina sätt förut blifvit beslutndt som nu; men oaktadt jag icke vill neka, alt dylika försök tillförene ägt rum oell äfven någon gång lyckats, så är det citerade exemplet dock ej bär tilllämpligt, emedan det rörer roteringsverkel, hvarom Konung och Stunder äga rätt att fatta gemensamma beslut, oell icke en statsreglerts-fråga, deruti Slunderne ensamt besluta.
Dessutom säger 83 §:n Reg.F:n, att grundlagarne skola efter ordalydelsen tillämpas: således, att framställa framför eli betänk. en allmän grundsats såsom en förklaring öfver grundlagen, anser jag icke vara bindande, utan äger R. o. Ad. både rättighet och pligt att vid hvarje särskild fråga tillämpa grundlagen samvetsgrann!, hvilket Hr Frih o. Landtm, icke heller lärer underlåta.
Slutligen anhåller jag att få uppläsa en reservation, som åtföljer betänk., emedan den innehåller allmänna reflexioner öfver Utsk:s sätt att gå tillväga, —- och en framställning om, huru ärendet, efter reservantens förmenande, bort rätteligen behandlas från höijen till slut.
Denna reservation är Biskop Hedrens och lyder så här: ”Jag har alltifrån början af StatsUlsk:s arbete vid denna riksdag reserverat mig emot sammanblandningen af ekonomiska och statsanslags-frågor, hvaraf den nu inträffade slitningen blifvit en slutlig följd; och jag får ännu åberopa och fortsätta samma reservation.
Att en ekonomisk fråga, vid enstaka behandling bifallen af 2:ne
Stånd och afslagen af a:ne, måste förfalla för den riksdag då den blifvit väckt, är obestridligt, enl. Riksd.Ordn:s 34 och 75 §§.
Att åter en stalsanslagsfråga, på lika sätt af 2:ne
Stånd bifallen och af 2:ne afslagen, nödvändigt måste i nämnd genom votering afgöras, är lika obestridligt, enl.
Reg.Fins 69 § samt Riksd.- Ordtds 3o och 75 §§.
Och alt ingen fråga, af hvad slag sorn helst, kan förändra sin natur, af hvilket Utsk. den ock må vara behandlad, är lika tydligt af Riksd.Ordn:s 34 § 2 mom.
Så tydliga föreskrifter kunna ej förändras, derigenom att 2:ne frågor sammanslås till en.
Ville man påstå, att den ekonomiska delen skulle derigenom blifva statistisk, och sålunda icke få förfalla, ulan böra i sällskap med den andra' delen ovillkorligen genom votering afgöras; så kunde man å andra sidan med lika godt skäl påstå, att den statistiska hade genom föreningen iklädt sig ekonomisk egenskap, och borde sålunda i förutnämnda fall utan votering förfalla.
Grundlagen gifvet- ingen anledn. till sådan tillämpning på någondera sidan.
Hvar och en fråga måste sålunda behålla sin natur oförändrad; och då de begge icke kunna gemensamt behandlas, måste de väl åtskiljas, — en operation, sorn, i första början verkställd, hade förekommit allt besvär.
Detta åtskiljande är nu i flera frågor gjordt af 2:ne Stånd mot 2:ne, hvarigenom den ekonomiska delen är efter grundlagen förfallen, så att i alla sådana fall det mäste förblifva vid Den ii November f. m. det gamla.
Deremot måste den återstående anslagsfrågan genom votering afgöras, så framt icke 3:ne
Stånd förena sig till beslut Jag anser derföre StatsUtsk. lili alla förevar, frågor endast böra anmäla bos R.
St., all den ekonomiska delen är förfallen, oell all det återstående anslaget ännu beror af Ständers beslut, hvartill Utsk. ville vara betänkt alt inkomma med förslag.
Ali Konungen i alla fall äger i ekonomiska frågor sitt veto, är väl sanni; men lika sannt, att R.
St. tiga sitt, hvilket, då det förut grundlagligen uttalas, befriar Konungen ifrån begagnande af sitt.
På detta sätt bär jag ansett alla de frågor hafva bort behandlas, deni Utsk. hänfört till den första classen, Dervid anser jag duck volei :s-propos:n N:o 14 hafva bort på eli särskildt sätt behandlas.
Uti svaret på ålerremisserna i denna fråga hade Utsk., i betänk.
JXfto ig'5, förklarat sin mening vara, ingalunda alt förändra Medico-chirurgiska Institutet till en medicinsk facilitet, ulan allenast att det skulle erhålla en sådan organisation, som 1822 års K. bref stadgar.
Jag kan icke annorlunda förstå denna föiklaring, än alt densamma bort anses så spill Utskrs verkliga mening, och således äfvenväl anses såsom beslut hos de Stånd, som bifallit betänk.
N:o ig3.
I följd häraf hade voterts-propostn öfver denna punkt burti enlighet dermed inrättas, då jag förmodar den skulle bhfyit godkänd, i stället för att nu samma propos. fått sin lydelse i enlighet med det första betänk.
N:o 4o.
Jag ville till StatsUtsk. hemställa, att ännu ifrågavar. propo$. måtte inrättas i ordagrann öfverensstämmelse med den i betänk.
N:o ig3 meddelade förklaring, hvilken mäste anses vara Borgare- och BondeStlns beslut i denna sak, enär desamma betänk, bifallit; och jag ville då äfven tro, attén dylik prppos. skulle af de öfriga Stånden bifallas.
Propositionen skulle då erhålla följande lydelse; Medico-cliirur giska Institutet må erhålla en sådan organisation, att pålitliga och ti livande praktiske
Idkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas} helt olika med hvad i betänk.
N:o 3o 1 finnes uttryckt,” Jag har ansett angeläget alt uppläsa .denna reservation, emedan den, efter mitt förmenande, innehåller ifrån början till slut den ledning, Utsk. bort följa, för att undvika det trassel, som nu uppstått, hvaruti vi oss nu befinna, och hvarifrån vi icke utan stor svårighet lt tinna leda oss Frih. Cederström, Jacob:
Det är icke underligt om, vid tillfällen då ett Utsk. tilltror sig alt, med åsidosättande af grundlagen, kunna försöka en egenmäktig tolkning af grundlagen, ett sådant försök förorsakar vidlyftighet vid öfverläggningen derom.
Detta är förhållandet här.
Bove har redan anmärkt de allmänna grunder, hvarmed StatsUtsk. behagat, på sidan om 83 §:n Reg.Fins bestämmelser, till II, St. framkomma, och hvarpå Hr Frih. o. 3oS Den 11 November f. m.
Landtm, förklarat sig rätteligen icke kunna framställa propos.
, men som eljest haft till påföljd att Ståndets pluralitet directe på ett StatsUtskts yttrande kunnat ingå i en grundlagsförklaring, hvartill Ståndet ingen rätt äger, emedan frågor örn förklaring af grundlag skola ske på samma sätt som föreskrifvet är för grundlagsändringar.
Men ifrån den grundlagsvidriga förutsättningen har StalsUtsk.
Jedt sig till slutföljden att kunna framkomma med det yrkandet, alt
Stånden skulle frångå sina beslut och medgifva elt grundlagsvidrigt förfarande.
Beträffande påståendet att elt Stånd icke kan upphäfva ett annat Stånds beslut i statsregleringsfrågor, utan att de skola afgöras af förstärkt StatsUtsk., så är nu icke fråga om ett enda ord af denna beskaffenhet.
Alla statsregleringspunkterna äro bifallna lill votering; men att Utsk. vill lagstifta i ekonomisk väg och fästat villkor vid statsanslag, — dessa villkor, säger jag, hafva tvänne Stånd rätteligen borttagit och afviltrat.
Om man skulle antaga hvad här bIil'\it yttradt möjligt, nemi. ett försök af StatsUtsk. att, oansedt tvänne
Stånd afslagit voler:s-propos:na i denna fråga, votera öfver ogillade voter:s-propos:r och bringa sådant till Stan— dernes beslut; så äga vi, Gudi lof! den i 10 {.‘n Reg.Ftn, som berättigar Ständerna att i laga ordning låta tilltala den eller dem, som brutit formerna och ställt sig som upprorsmakare i landet, på hvilka 4 caP- Missg.-b;n kan blifva tillämplig.
Här kan således icke blifva fråga om att särskilde ledamöter af de 4 Stånden skulle våga att votera öfver en enda punkt, som icke blifvit af 3 Stånd bifallen.
Vare detta sagdt i afseende på hvad Gr.
Horn anfört rörtde sin högst grannlaga ställning i förstärkta StatsUtsk.
Det har jemväl blifvit yttradt af samma ledamot, att sedan Const.Ulsk. vid denna riksdag afgifvit den förklaring, att Landtm, eller Talman icke kan vägra propos. på ett Utsk:s betänk., så kunde icke heller någon sådan vägran vid denna riksdag förekomma.
Den värde ledamoten har beklagat detta Const.Utskts yttrande: jag anser Const.Utskts yttrande böra stå för dess egen räkning och gälla för det fall det blifvit afgifvet, och för det Stånd till hvilket det blifvit lemnadt, men ingalunda inverka på de andra Ståndens rättighet attjförklara ett Utskls betänk, för olagligt.
Annat är då Landtm, eller Talman vägrar att framställa propos. och Ståndet icke heller en sådan äskar, utan uttalar en förkastelsedom öfver ett Utskts förslag ,— ty då förfaller all vidare fråga derom — och annat är då Talman vägrar att framställa en propos., som Ståndet det oaktadt fordrar, emedan då Const.Utsk. skall slita tvisten och målet hvila till dess nämnda Utsk:s yttrande i den speciella frågan kommit Ståndet tillhanda.
Sprengtporten har trot!, det han kunde leda sig till en argumentation för Utskts förfarande, i det han anfört huruledes Konungen förklarat sig icke kunna antaga Stan - |.Den ii Nove mjb e r f. ni. »Jernes beslut om aflöning åt magistratspersoner och borgare för deras biträde vid syner oell andra förrättningar, då Sländerne dertill icke särskildt anslagit nödiga medel.
I sanning, denna tanke oell denna argumentation för hvad den ädle Fri It m vill bevisa, är i sitt slag rätt märkvärdig!
Om Ständerne besluta att en myndighet, som får allmänna bestyr sig uppdragna, skall njuta aflöning derför, men icke dertill anvisa nödiga medel; så faller af sig sjelft, att Konungen måste förklara, att innan Ständerne anslå för beliofvet nödiga medel, kan icke heller någon verkställighet följa på Sländernes beslut, emedan statsanslagen äro till bestämda ändamål anvisade och få således alldeles icke dragas till främmande föremål.
Vidkommande åter hvad ytlradt blifvit atigtde Jemtländska roteringsverket, så har visserligen Frih.
Sprengtporten rätt deruti, alt Konungen icke begagnade sig af det anslag
Ständerne för ändamålet ville lemna, och att således provinsen galt miste om det, hvartill Konungen ansåg densamma berättigad, nemi. af en lindring i roteringsbesvärel; men Konungen kunde ej finna sig lili det vid anslagets beviljande fästade villkoret alt nedsätta Jemtlands regementes nummerantal under 800.
Detta bevisar motsatsen af hvad Frihtn åsyftar, bevisande nemi. ingenting mer och ingenting mindre, än att då Ständerne tillåta sig alt fästa oförnuftiga villkor vid sina anslag, då kommer stalsmnchinen i oordning och medborgare att blifva oskyldigt lidande.
Jag hoppas, all vid denna riksdag de beslut, som blifvit och blifva fattade i denna fråga, skola medföra ersättning för det lidande Jemtlands rotehållare fått vidkännas genom det förutnämnda villkoret, emedan det rimligen ej kan blifva fråga om annat än att med ogillande förkasta Utskts raisonnement såsom innefattande en kedja af försök att förklara grundlagen, hvartill StalsUtsk. alldeles icke är bemyndigad! afsam • ma grundlag; och vill jag derföre förena mig med den sista talaren, som förekommit mig med uppläsning af Biskop Hedre'ns reservation, deri fullständigt visas den ordning för ärendets behandling, som af StatsUtsk. bort iakttagas.
Vi måste från denna generella öfverläggning om StatsUtsk:s förfarande gå till betraktande af de särskilda punkterna i delta betänk., och jag förmodar, att R. o. Ad. skall finna sina förut fattade beslut grundlagsenliga samt StatsTJtskts sednare förslag innefatta förnyade försök att missleda R. o. Ad. till grundlagsvidriga beslut.
Om jag icke fattat Hr Ribbings mening orätt, så föreslog lian alt hänskjuta frågan lill Const.Utskrs afgörande; tager jag fel i min uppfattning, så emottager jag gerna rättelse; men är meningen verkligen sådan, bestrider jag den af två skäl: det ena, emedan ett sådant bänskjulande vore formvidrig!, det andra, emedan sådant icke behöfves.
Det gifves ingen § i grundlagen, som tillåter något Stånd att öfverlemna sin afgörande-rält till Const.Utsk., och Den 11 November f. m. det be!töfves icke heller, ty vi sakna icke förmåga att sjelf-, ve afgöra den fråga, sorn är för handen, och att fullgöra våra pligter.
Sprengtporten; och Gr.
Horns liela styrka i argumentationen har legat, jag begär uppmärksamhet derpå, mine herrar! i en förblandning af frågan.
Den ar icke, som ije framställde, om en $tajsberednings-f'råga skall gå lill förstärkt StatsUtsk. eller icke; alldeles icke, utan örn det är grundlagsenlig! alt i stalsregleringen inblanda administrativa och ekonomiska frågor, sorn med stalsregleringen icke halya annat sammanhang, än hvad Utsk. i sitt godt veke behagar uppgöra.
Derom är frågan; deremot begär jag pröfning af sjelfva frågans natur och frånskiljande deiilrån af det amne, sorn icke hörer till stalsregleringen, af det som utgör skalet för en sjelfrådig myndighet att rycka lil! sig hvad Utsk icke tillhörer. { likhet med Frih.
Spreng'poi ten skall jag alltid bemöda mig alt underhålla fred och sämja med de andra Slåndrn; men om dertill fordras uppoffrande af eli .Stånds skyldighet, (leil, sorn ligger i sjelfva slåudsbrslämim
Isen att återhålla o lag lig heter, — om, sager jag, friden och sämjan icke skulle kunna underhållas pä annat säll, an alt tippo
Ifra vår pligt mot fäderneslandet och grundlagen; så tvekar jag icke att uppfylla min skyldighet, för att vara fri från afla lörebrnieber.
Horn har framställt en ömtålig reflexion, ifall denbär vore användbar, der två Stånd kunna upphäfva tvänne andra Stånds beslut.
Jag får till svar derpå fråga, om två Stånd kunna tvinga IvjJ andra Stånd att begå olagligheter, Kunna a:ne Stånd, sorn beslutat af ett misstag, (jag respecterar Ståndens och enskilda öfvertygelse»’, men mig synes deras beslut var olagliga,) kunna dessa Stånd rubba de andras beslut? och jag frågar: hvilka Stånd voro tyranner öfver de andra, antingen de sorn . värdera sitt samvete oell stanna der de böra stanna, elfer de som ej så gå tillväga?
På hvilken sida ligger val tvånget?
Det är lätt afgjordt.
Cedei ström har redan besvarat frågan ang:de Jemtlands rotering, så alt jag ej behöfver tillägga annat, an att, pin något resultat uti förevar, fråga vinnes i dess nuvar. skick, blir det troligen detsamma som i Jemtländska ro,tefrågan, eller att Konungen ej kan antaga villkoret.
De 4000 p:dr, sorn för nämnda rotering anslogos, stå i denna stund i Riksg.cont., enjedan Konungen ej kunde nedlåta
Sig att 3ntaga det villkor, som fastades vid samma anslag.
Vore pågon betjent med att alla dylika frågor stannade vid detta resultat?
Jag slutar med alt erkänna, att Hr Lefren har pält i den d 1 s t i n c t i o n han gjort; men jag tror, att jag blifvit piissförstådd, då han satte i fråga, alt jag skulle bestridt IslatsUjtsk. rättigheten alt framställa villkor, som angå redogörelsen af anslagna medel.
Jag har aldrig bestridt något Den ii November f. m. sådant, utan medgifver Ivertom rättigheten dertill; men jag tror, alt ekonomiska oell administrativa frågor icke få inryckas i slalsreglei ingsni öpos.T, oell det är denna fråga visbola afgöra.
Hr Frill. o. Landtm. tillLännagaf, alt plenum kouime alt fortsättas på e. m. kl. 6.
Hr Lagerhjelm,' Pehr: Sedan R. o.
Ad. så länge uppehållit sig vid principen, skulle jag föreslå, att vi nu fitige gå den frii bi oell icke dervid uppehålla oss vidare än sorn kan blifva nödvändigt vid hvarje punkt, anhållande att R. o. Ad. ville öfvergå lill öfverläggning af de särskilda pnnkteffia, - hvarvid jag uther mig att få yttra hvad vid hvar oell en för sig kan förekomma.
Likväl vill jag nämna, att déff egentliga frågan eller striden, status cofilroversiae, icke är den, huruvida Ständerne äga rätt att fasta villkor vid sina anslag.
Man kunde säga, att den frågan är öfverflödig alt afhandla; ty 0111 Ständerne besluta alt gifva anslag med villkor, så är detta ett Ständernes beslut, ett factum
En annan sak är det deremot, om Ständerne behandla frågan ulen administrativ synpifnkl; och 0111 då två Stånd stanna eriiol två, då tror jag att grundlagen är klar, och att ingen svårighet blir att behandla dessa ämnen.
Jag utber att få yttra mig vid de särskilda punkterna, hemställande att vi mätte öfvergå till behandlingen af sjelfva betänkandet.
Det är med sann tillfredsställelse jag hört några talare hafva tillkännagifva, alf de icke vilja alldeles betaga Ständerna all rättighet att bestämma villkor vid statsregleringen, ehuru nion sagt att villkoren äro af tvänne slag.
Denna distinction mellan de villköl', sorn få utsättas vid stafsrégleidn, och de, söm ické få iilsattas, lior för 111ig ej varit nog klar, och jag vill derföre gerna känna huruledes det är möjligt att från statsreglertn afskilja hvarje sådan del deraf, sorn kon sägas tillhöra den ekonomiska lagstiftningen; ty efter mitt begrepp ligger i hvarje anslag ett föremål alt användas till någon statsinrättning, och i sådant fäll är def icke möjligt att uppgöra en sådan skilnad.
Är nu detta icke möjligt, så förfaller hela den argumentation man velat bygga på denna basis.
Cederström har med mycken värma, som han stundom brukar, förebrått StatsUtsk. att liafva förfarit grundlagsvidrigt; då Ulsk. likväl framställt skäl och redogjort för sina åsigter i detta fall.
Det tillkommer icke Utsk., sager Friherren, alt ingå i någon slags grundlagslolkning: jag känner, alt sådant är förhållandet; men jag hemställer till Friherren , huruvida icke' skälet, hvarföre StatsUtsk. trott sig föranlåtet att ingå i val-' sonnement öfver grundlagens mening, har sitt ursprung ifrån den mindre vanliga omständigheten, att R. o. Ad. sjelft ingått i en sådan grundlagslolkning, då nemi, R. o. Ad. af-» 3u Den ii November f. m. gjort såsom icke grundlagsenligt att gilla de voter:s-propos:r, som StatsUtsk. framställt, grundade på de öfriga Ståndens beslut.
Det är visserligen ett ämne af mycken vigt och myckel förtjent att begrunda, huruvida denna fråga kan behandlas i förstärkt StatsUtsk., äfven under förutsättning att
Stånden icke äro ense om vOterts-proposilionerna.
Jag anhåller derföre att få fasta uppmärksamheten på sjelfva 3ö §:n 3 mom.
Riksd.Ordn., hvarigenom lagstiftaren velat, som mig synes, förekomma möjligheten af att sådana frågor, som enl.
Reg.Ftn måste slutligen afgöras, skulle komma alt icke blifva afgjorda.
I händelse * —- föreskrifter.
— Då StatsUtsk. handlägger ett sådant ärende, så handlar det med Ständernes rätt, och då vore det verkligen en egen syn att finna R.
Sits delegerade i ett Utsk. dragas inför rätta, derföre att de icke i fråga om grundlagarnes förstånd dela samma mening, som den elt eller annat RiksSt. bifallit.
Slutligen får jag erinra Frih.
Cederström, att då jag åberopat R.
Sirs beslut angtde Jemtlands rotering, har jag alldeles icke yttrat mig om det nyttiga eller icke nyttiga deruti, hvarom jag för närvar, suspenderar milt omdöme, utan att jag endast framdrog den frågan som ett exempel att villkor förut blifvit af Ständerna fästade vid meddelade anslag.
Jag skall icke nu vidlyftigare upptaga till besvarande de anmärknJr, som emot Utsk. förekommit, och vill gerna efterkomma den siste talarens önskan att lemna dessa generella grunder, hvarom vi skulle kunna debattera flera dagar, utan att öfvergå på hvarandras meningar.
Hr Ribbing: 1 anledn. af Frih. Boyes yttrande, får jag tillkännagifva, att min mening icke varit den han trott.
Jag bar väl nämnt i mitt anförande Const.Utsk., och att frågorna möjligtvis skulle kunnat komma dit, om något eller några Stånd ansett dessa frågor vara så sammansatta, att de der bort utredas; sådan var min mening; men att de nu skulle komma dit, det kunde ej falla mig in.
För öfrigt tror jag att denna Öfverläggning angtde grundlagens rätta mening icke tjenar till något.
Vi lära icke här genom dis— cussion kunna komma öfverens alt tyda grundlagen, utan det blir slutligen genom den slutna volerts-sedeln, som meningen kommer att uttryckas.
Jag hoppas och önskar, att utslaget af voteringen måtte blifva sådant, att det ej försätter oss i den ställning, att ingen fred och enighetet mellan Stånden sedermera står att vinna; ty då fruktar jag, att vi komma att ångra hvad vi gjort.
Då det beslut, som R. o. Ad. går att fatta rörtde ifrågavar. voterts-punkter, visserligen måste grunda sig på individuel öfvertygelse om de rätta skälen för beslutet; så är det kanske icke ur vägen, alt R. o. Ad. fästade - Den ii November f.m. 313 de sig något vid de framkastade principerna rörtde frågan, innan man öfvergår till särskild behandling af hvarje punkt.
Jag täger mig friheten yttra detta, emedan jag funnit ali man här fäster en så säideles vigt vid frågan om sjelfva ämnets egenskap, och vill derifrån hemta stod för voleringeh i frågan, då likväl det icke borde vära förhållandet, ty detta amne är redan afgjordt.
Numera har icke R. ö. Ad., lika litet som något annat Stånd, alt sig deröfver yttra, utan frågan är: har StatsUtsk. rätt uppfattat de redan a fg jorda frågorna, — har StatsUtsk. redigerat dessa proposrr rätt ellér icke?
Inom denna gräns borde hvar och en stanna med sitt ortidöme; men jag fruktår, att det är Sjelfva materien af saken, söm kommet' att afgöra beslutet.
När man säger, alt det är orätt ätt i en statsreglerts-fråga inblanda något administrativt ämne, så är det ett positivt stadgande, hvarmed man vill afgöra alla propostr i frågan på en gång, öch således dictera besluten oberoende af grundlagen.
Jag tyfckér, ätt saken är så enkel, att jag icke förslår, huru man vill bestrida, det Stänilerne sjelfvö skulle äga att pröfva statsbehofven, och att vid denna pröfning inlägga villkor för beviljandet.
Jag förstår ej, säger jag, huru man vill neka detta.
Låtom oSs taga ett exempel: