Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r vid 1823 års Riksdag påyrkad, af K. M. i 1834 års Riksdagsberätlelse såsom riktig erkänd, samt slutligen (serskildt hvad Reg:frsLäkaren angår) j så måtto bekräftad, att K. M., med gillande af StatsRådets gjorda framställning af d. 9 Nov. 1853, förklarat RegrtsLäkaren, såsom ägande Kaptens tjenstegrad, böra aflönas lika med Kompanis chef.
Jag får således på dessa skal, och under åberopande af hvad jag för öfrigt anfört, äran föreslå att R.
St:r måtte besluta:
Den 4 December e. m. 38a 1:0 Att Arméens och Flottans ordinarie läkarebeställningar måtte i aflöningsväg ställas i jemnbredd med de officersgrader vid' indella Arméen, som med dem äga lika värdighet; 2:o
Att de läkare vid Arméen eller Flottan, som tillhöra ständigt garnisonerande trupp och således äro förpligtade till daglig tjenstgöring, utan rätt till semester, måtte i likhet med Ingeniörofficerarne upbära det dagtraktamente af En R:dr b:ko, som för dessa är faststäldt, när de till serskild tjenstgöring beordras; 3:o Att ÖfverFältLäkare, FältLäkare, Regements- och Sjukhusläkare, samt Förste och Andre Bataljonsläkare måtte i Resereghtet upföras till lika traktamente med sina vederlikar i tjenstegrad; 4:o
Att den FältLäkareCorpsens medlemmar, i följd af gällande författning, tillerkända rätt till lika inqvartering i Kronans hus, som officerare af motsvarande tjenstegrad, måtte utsträckas jemväl till sådan inqvartering å garnisonsort, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes; 5:o Att då Arméens och Flottans läkare i sjelfva verket utgöra en och samma Corps, med i det väsendtligaste likartad tjenstgöring, de tjensteår, som erfordras för Bataljonsläkare innan de kunna ernå den för dem bestämda lönetillökningen å allmänna indragningsstaten, må såsom giltiga anses, vid hvilka Reg:ten eller Corpser af Arméen eller Flottan tjenstgöringen än må hafva blifvit fullgjord; och 6:o
Att de öfverskottsmedel, som inom de indelta Reg:tena, enl. K.
Brefvet af d. 17 Juni innev:de år, utdelas pro rata parte åt reg:tsbefäi, underbefäl och civilstat, med undantag af BataljonsLäkarne, jemväl böra komma dessa sednare till godo, Jag anhåller vördsamt att denna min motion mätte till II.
StatsUtsk. varda remitterad. 18:o En af Hr Liljesköld, Carl Gustaf, inlemoad, så lydande motion :
Uti l:sta och 4:de §§ ll:te Kap. R:sB:n är föreskrifyet att den, som vill till annan kära, åligger tillställa vederparten den tagna stämningen inom viss tid, beräknad efter den ort, der den bor sorn stämmes; men det har inträffat och kan inträffa, att svarande öfvergifvit sin hemort samt rest utom Riket och äfven till annan verldsdel, utan att å hemorten lemna någon den ringaste underrättelse om sig eller hvarest han vore att träffa, hvilket gör att för kärande blifver en omöjlighet att, på sätt nämnde lagrum stadgar, någonsin kunna stämma sådan person.
I anleda, af sådant förhållande, och för att sätta en kärande i tillfälle att, utan af en slump, som nu är fallet, kunna stämma och sedermera fullfölja sin sak emot en sådan person, vill jag ödmjukast framställa den motion: att uti 4 § af förenämnde Kap, och Balk gjordes det tillägg, att, derest den, som stämmas skall, lemnat sin hemort, och hos presterskapet derstädes uplysning om hans vistelseort icke kan erhållas, kärande skulle äga att, i likhet med hvad om offentlig stämnings kungörande är föreskrifvet, den tagna stämningen låta anslå å Rättens dörr samt införa i allmänna tidqingarne sex 390 Den i December e. m. månader före den i stämningen utsatta tid för svaromåls afgifvande och på så sätt anses hafva sin vederpart lagligen stämt; och får jag härjemte i lika ödmjukhet föreslå, att kärande eller sökande, som, efter vederbörande domstols föreskrift, åligger delgifva vederpart, hvars vistelseort är okänd, något utslag eller annan handling, må tillåtas att sådant åliggande fullgöra genom samma utslags eller handlings införande i allmänna tidningarne.
Igenom K. M:ts Nåd.
Resolution och Förklaring på allmogens besvär d. 29 Nov. 175G, har det uti 11 Kap. 8 § R:sB:n utsatta stämningssätt blifvit antaget gällande uti mål som röra Bruk, hvilka innehafvas af en ägare eller flera intressenter och drifvas genom Syssloman; men som andre verk och inrättningar, som likaledes äges af en eller flere personer, samt drifvas genom Inspektor eller Syssloman, icke inbegripits i samma K.
Resolution, så får jag ödmjukast föreslå, att R.
St:r ville hos K. M. i underd:het göra framställning derom, att K.
M. täcktes i Nåder stadga, att då en eller flere ägare till eller intressenter uti äfven andra verk och inrättningar än Bruk, som drifves genom Inspektörer eller Syssloman, skola stämmas, samma stämningssätt å dem må blifva gällande som å Bruksägare blifvit medgifvet.
Anhållande jag ödmjukast att denna motion måtte blifva remitterad till LagUtsk. 19:o En äfven af Hr Liljesköld, Carl Gustaf, inlemnad motion, så lydande:
Igenom K. M:s förnyade Nåd.
Förordning ang:de exped:slösen d. 30 Nov. förlidet år, har väl tillökning uti domarenas på landet inkomster beredts och erhållits; men som densamma f. n. är, samt, så länge svarande part är befriad ifrån skyldighet att lösa Eättens prot. och äger rättighet att, emot half eller nedsatt lösen, utbekomma afskrift deraf, förblifver högst obetydlig, och domare å landet finnas, som icke innehafva boställe, utan endast upbära för året i lön Sjuttiofem R:dr och i tingsgästningspengar icke en gång Etthundrade R:dr b:ko, men likväl hafva skyldighet att, utan annan ersättning, förrätta syner å militiae- och äfven andra boställen samt urtima ting i brottmål, dertill de kunna hafva att resa ifrån hemmet 20 mil och derutöfver, hvilket är förhållandet i Jemtlands södra domsaga, så, då förbättring i embets- och tjenstemäns löner vid denna Riksdag förekommer, anser jag mig hafva fullt skäl att, till förbättrande af landtdomarenas inkomster, göra den motion: att R.
St:r ville hos K.
M. i underd:het göra framställning derom, att K.
M. täcktes i Nåder förordna: l:o Att svarande skulle vara skyldig likasom kärande att uttaga HäradsR:s prot. och utslag emot enahanda lösen som är stadgad för kärande, på sätt och i likhet med hvad den af K. M. Nådigst förordnade Komité för Exped:s-taxans upgörande underdånigst föreslagit. 2:o Att Häradshöfdingar, under extra ordinarie förrättningar, ägde beräkna sig lika skjutsersättning och dagtraktamente som Assessorerna i HofR:ne, med hvilka Häradshöfdingarne numera Den 4 December e. m. 391 hafva samma rang, äfvensom att traktamente för skrifvare till Häradsböfdingens biträde skulle höjas från 24 sk. till En R:dr b:ko; samt 3:o
Att för resor utöfver en mil från hemvistet till boställssyner, urtima ting i brottmål samt andra extra ordinarie förrättningar, hvarföre ersättning härtill icke bekommits, domare skulle af allmänna medel åtnjuta skjuts och traktamente, i likhet med hvad jag här ofvan föreslagit.
Anhållande jag ödmjukast att denna min motion måtte remitteras till vederbörligt Utsk. 20:o En af Gr. von Rosen, Adolf Eugene, inlemnad, så lydande motion:
Den Patentlag, som i Sverige varit gällande ifrån år 1834 till d. 1 Okt. innev:de år, samt ännu är tillämplig i afseende å de under nyssnämnde tid utfärdade och ännu fortgående patenter, har gifvit anledning till så talrika förvecklingar, förluster och klagomål, att en förändring deruti vore af behofvet högt påkallad.
Den nya K. PatentFörordn:n, af d. 19 sisth Aug., har visserligen afhjelpt flere af den föregåendes öfverklagade brister; men, med fullt erkännande af dessa förbättringar, och af de ytterligare afsedde, vågar jag likväl tro åtskillige paragrafer i 4istn:de K.
Förordning dels lemna anledning till tvetydigheter, dels icke öfverensstämma med hvad man i andra länder, — med vida rikare erfarenhet i ämnet, än hvad här i Sverige kan vara fallet,— anser böra tillförsäkras upönnare i konst och industri samt patentinnehafvare.
Största tydlighet och noggrannhet i alla bestämmelser äro, måhända mera än uti andra lagrum, påkallade i Patentlagen, hvilken ej blott mäktigt ingriper i äganderätten, men äfven måste tjena till efterrättelse för snart sagdt alla klasser så väl i Sverige som i utlandet, bland hvilka naturligtvis en mängd hvarken kan äga eller är i tillfälle att förskaffa sig kännedom om de här gällande stadgar och bruk, hvilka, utan serskildt omförinälande, kunna anses å en hvarje förordning tillämpiige.
På grund af denna motion anhåller jag att H. LagUtsk. måtte till R.
St:r inkomma med förslag till en ny Patentlag, der de af mig anmärkte olägenheter i den nu gällande finnas afhjelpte samt den vigtiga frågan i öfrigt är efter noggrann pröfning behandlad..
Hr Sparre, Sigge, upläste följande motion; Det lärer icke kunna förnekas att fäderneslandet, hvars materiella tillgångar tagas i anspråk för andra, den omedelbara nyttan mera afseende ändamål, i följd häraf allt hittills med alltför njugg hand omfattat och upmuntrat den bildande konsten samt dem bland dess söner, som idka densamma.
Det kan icke eller förnekas, att följden häraf varit och är, att större delen af sednare tiders utmärktare inhemska konstverk icke qvarstadnat i konstnärernes fädernesland, utan i stället funnit en efterlängtad tillflygtsort i ut - 392 Den 4 December e. m. ländska museer och konstsamlingar.
Så hugnande det 8 ena sidan kan vara för landsmän, som besöka främmande länder, att, bland derstädes förvarade konstskatter, uptäcka ett större antal, utförda af Svenskar och Norrmän, samt se dessa konstalster upskattade till deras fulla konstnärliga värde och halt, taga plats vid sidan af dem, som uti forntids och nutids beundran redan vunnit priset såsom erkända mästerverk, innebär det å den andra sidan deremot något nedslående för fosterlandsvännen, att veta sig hemma i konstnärens eget land vara i saknad af bevisen på hans utmärkta förmåga.
Af dessa skäl, och då vi måste erkänna att den nuvar.-de tiden, kanske i högre grad än någonsin, uti detta afseende har att upvisa talanger och anlag, som berättiga till de största förhoppningar, då ett allmännare spridt konstsinne yttrar sig uti enskilda föreningar, ingångna i ändamål att lifva och underhålla hågen för skön konst, samt då ett, genom R.
Strrs nitälskan för detta ändamål, tillkommet Statens Museeum snart står färdigt att emottaga hvad fäderneslandet härutinnan har dyrbarast, vågar jag till RiksSt:ns behjertande framställa angelägenheten deraf, att en behöflig tillgång för befordrande af omförmäldte ändamål varder beviljad; och får jag i följd häraf, och då det är att förutse hvilken upmuntrande vexelverkan inom konstens rike det skulle medföra, om tillfälle bereddes fäderneslandet att för dess räkning tillegna sig ett eller annat konstverk, utfördt af brödrarikets utmärkta konstnärer, med hänsigt härtill vördsamt föreslå, det behagade R.
St:r, för nästa statsregleringsperiod, på extra stat till K.
M:s disposition anvisa en summa af Tiotusen R:dr b:ko årligen, att användas till inköp af utmärktare konstverk, utförda af Svenska eller Norska konstnärer.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag ödmjukligen anhålla.
Hr Palmcrantz, J o h.
Mauritz, upläste en så lydande motion : Bristen på en CivilBoställsOrdning har länge erfarits.
M:s befallning har ock för mera än 12 år sedan ett förslag till afhjelpande häraf blifvit uprättadt, utan att likväl någon vidare åtgärd, mig veterligen, ännu häraf följt.
Med afseende å ifrågavarule ärendes allmänna vigt i närvar:de tid, då ett rationellare jordbruk, boskapsskötsel och skogshushållning med hvarje dag blifvit allt mera populära, får jag derföre vördsamt föreslå:
Att det redan år 1844 utarbetade förslag till lag rörande Statens egendomar, hvilka blifvit såsom boställen till civilstatens embets- och tjenstemän uplåtna, måtte af det Utsk., till hvilket denna motion remitteras, från vederbörande infordras, undergå noggrann granskning och pröfning i sammanhang med 3 Kap. Den 4 December e. m. 393 af SkogsKomiténs till K.
M. afgifna underd. förslag till förorda, om skogarne i Riket, samt med den förändring nämnde förslag innehåller och närvrde tids förhållanden synas antyda, antagas till efterlefnad i afseende på vården och skötseln af ifrågav:de Boställen, med allt hvad dertill hörer.
Hr Palmcrantz upläste ytterligare följande motion:
Uti ett samhälle tillkommer det hvarje medlem deraf att arbeta för dess bästa och åt dess styrka och förkofran använda sin förmåga, hvar och en på sin väg.
Men det tillhör ock samhället att icke blott emottaga och erkänna utan äfven att värdigt upskatta och belöna hvarje utmärkt bemödande.
Träffas sådant hos person, som med framstående förtjenst förenar den sällsporda egenskapen att hålla sig personligen tillbaka, så är det en inbördes pligt att framhålla en sådan på merit-listan af förtjenstfull medborgare.
Den man jag härtill vill föreslå, är Skolmannen Jonas Reuter, hvars namn, som sådan, torde vara lika kändt inom Höglofl. R. och Ad. som inom öfriga bildade Stånden.
Han ådrog sig redan 1818, uti Stockholm, upmärksamhet genom en förenklad undervisningslära i första läskonsten, hvarigenom han visade att nybörjaren på serdeles kort tid, med lätthet kunde inhemta denna kunskap.
Derefter inrättade han i hufvudstaden en Elementar-skola, efter då för tiden nya åsigter, genom att förena Lärdoms- och Apologistskolan och att dervid använda vexelundervisning.
I denna Läroanstalt utvecklade sig efterhand ämnes-läsning med fri flyttning, hvarigenom den blef ett mönster för flera efterbildningar.
Af Ledamöterna utaf 1825 års K.
UpfostringsKomité omfattades denna skola, som af dem flitigt besöktes, med den upmärksamhet, att dess stiftare slutligen anmodades att upsätta en beskrifning öfver skolans organisation, läroämnenas indelning, disciplinära medel etc.
Med några oväsendtliga jemkningar blef denna beskrifning K. M:s sedan gifna Reghte för den på Stat grundade Experimontalskolan i Stockholm, som efteråt fått namn af Nya Elementarskolan.
Han öfverlemnade Läro-anstalten i staden, då han 1829 emottog updraget att, såsom föreståndare för Hillska Skolan å Barnängen, der ordna och tillse Läroverket och upfostrings-skolans öfriga detaljer.
Denna befattning frånträdde han 1835 och inrättade en serskild upfostrings-skola på Eriksdal vid Skanstull.
Denna aftog i frequens i samma mån som de allmänna ElementarLäroverken, efter 1848 års K.
SkolFörordn., småningom blefvo förbättrade och upbörde för ett par år sedan.
Då den allmänna elementar-undervisningen numera, genom den i år utkomna nya K.
SkolStadgan, icke vidare påkallar enskild 394 Den 4 December e. m. verksamhet, har han återvändt till sin första utgångs-idé, att arbeta för den förberedande skolan, som hela tiden blifvit nog styfmoderligt vanvårdad.
Början dertill har han gjort medelst att äter uplifva den förenklade läsläran, som bör blifva af vigtig inflytelse, serdeles på den s. k.
Folkskolan.
Men för att härvid kunna, med mognad erfarenhet i facket, tillvägabringa ingripande nytta, bör han göras fri från de dagliga närings-omsorgerna.
Och i öfrigt, då en man i mer än 40 år lefvat inom upfostrings- och undervisnings-yrket med rastlös ifver och outtröttlighet, och derunder i icke oväsendtlig mån bidragit till de allmänna Läroverkens närv:de förbättring, dels genom de skolor, han omedelbart ordnat och medelbarligen åstadkommit, dels genom det stora antal lärare, som, af honom begagnade efter nyare åsigler, inträdt i de allmänna Läroverken, dels genom den myckenhet lärjungar, som från honom utgått i alla rigtningar af samhället, då en man så verkat, endast af hängifvenhet till kallet, och det inom en verkningskrets, hvars arbetare eljest af Staten besoldas, utan att han deraf haft ringaste andel, så vågar jag taga mig friheten att föreslå, det Reuter, som nu bär en ålder af 6i år, må, för den nylla han för intet gjort samhället, af R.
St:r hugnas med ett årligt anslag af 300 R:dr b:ko för hans återstående lefnad.
Yid åtskilliga tillfällen hafva R.
St:r tillförene ådagalagt hvad värde de sätta på förtjensten inom upfostrings- och läro-yrket, äfven mot enskildte män, genom anslag, efter hvarandra, åt Thulstrup och Ramström, och Grefve Rudenschöld, hvilka Reuter icke står efter i skolmanlig merit, utom det att han utgifvit flera läroböcker och skrifter för ungdom, hvaraf åtskilliga blifvit flere gånger omtryckta.
Slutligen bör icke undanhållas den vigtiga omständigheten, att Reuter, född Finne, ankom som yngling till Upsala Universitet 1806 och fick under derpå följande krigsåren, då all gemenskap med moderlandet var afbruten, tidigt pröfva de läror, som lifvets omsorger medföra.
Derigenom kom han in på undervisnings-banan, som sedan blef hans käraste håg.
Oaktadt efteråt från fosterlandet gjorda både hedrande och förmånliga anbud, har han föredragit att förblifva Svensk, -äfven med risk att derför hotas, för en försvagad ålderdom, med förödmjukande försakelser.
Jag anhåller, att på det varmaste få understödja den väckta motionen.
Troligen finnes ingen på detta rum, som icke känner Lektor Reuter, och att, om denne man, i st. f. att lefva för sin ide att uparbeta undervisnings-methoderne, gått den vanliga vägen, han nu troligen innehaft ett af de bättre regala pastoraterne i Riket.
Det synes vara billigt att en så ringa skärf som den föreslagne, lemnäs den förtjente mannen.
Jag har mig bekant, att Lektor Reuter nu läser för yngre barn från 5 Den 4 December e. m. 3‘Jä till 10
Sr, för att kunna upgifva en läromethod vid första undervisningen af barn.
Jag förenar mig med Hr Palmcrantz.
Äfven jag anhåller att få förena mig med motionåren, men, i anseende till den korta tiden, anhåller jag att vid ett annat tillfälle få yttra mig, och att motionen emellertid måtte blifva bordlagd.
Landtm, förklarade att ifrågav:de motion, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 29 sistl.
Nov. och d. 3 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utskm anställde betjening.
Sedan härefter Hr Gr. och Landtm, anmodat den eller de af R. o. Ad:ns ledamöter, som önskade ytterligare väcka motioner, att nu dertill anmäla sig, emedan eljest propos. till R. o. Ad:ns åtskiljande komme att framställas, anmälde sig Frih. Cederström, Anders, som upläste följande motion:
Enär allmän olägenhet upstått deraf, att, då K.
M. vid utfärdande af författn:r, hvilka till en del uphäfva gällande lagar, förordna och påbud eller lag §§ ej tillika förklarat att sådant skett med uphäfvande af hvad hitintills gällande varit, och på grund häraf låtit utfärda ny lag eller författn., uti hvilken de beslutade förändringarne äro intagne, utan blott förklarat, att med ändring af den eller den § eller den delen af författmn K.
M. beslutat etc. etc., hvaraf hos Domare upkommit tvekan, huruvida äldre författn:r och lagstadganden rörande samma ämne, vore gällande eller ej; så och för att i en framtid afhjelpa denna olägenhet, vågar jag föreslå:
St:r hos K. M. i underd:het anhålla, att, då en gällande författn. eller lag i en eller flera §§ eller delar förändras, K.
M. vid utfärdandet af densamma täcktes förordna, att en dylik författn. kommer att innehålla:
Ali K.
M. med uphafvande af hvad hitintills gällande varit, ville hafva förordnat etc. etc.
Intagandes deri hela författmn med beslutade förändringar.
Denna motion begärdes på bordet. H, R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen.
December f. m. lördagen den 6 December 1856.
Just. 5 prot.utdr. för d. 3 och 4 dennes.
M:s d. 3 dennes f. m. på bordet lagda Nåd.
St:r, angående utförandet af de större jernvägsanläggningar inom lliket, hvilka böra af allmänna medel bekostas.
Hr H ejkenskjöld, Selim:
Då man genomgått den K.
Propos:n om dessa jernvägar och derefter med upmärksamhet åbört det föredrag Öfverste Ericsson höll i går f. m. och derefter med blick på kartan granskat de närmare detaljerna af detta föredrag, skulle jag tro att man bör inse det riksvigtiga och för fäderneslandet nyttiga i denna stora sak.
För min del gillar jag således helt och hållet den föreslagna utstakningen af jernbanorna och tror, att med en och annan bi-bana dertill, de komma att blifva af ofantligt inflytande på vårt lands industri.
— Det är vid den upställda arbetsplanen, som det torde tillåtas mig att få göra några anmärkningar.
Man söker i första rummet åstadkomma en snabb och kort förbindelse mellan Stockholm och Götheborg.
För min del inser jag vigten häraf, men jag kan ej inse nödvändigheten af att åvägabringa den i första rummet; ty man har förut kommunikation med bufvudstaden medelst Götha kanal.
Man skulle visserligen genom banans byggande söder om Mälaren och sedan vidare till Götheborg, vinna ändamålet ett år förr, än om banan drages norr om Mälaren; i förra fallet skulle man också få en tidsvinst af 5 å 6 timmar, men jag hemställer till Hrrme om det finnes så vigtiga skäl, som tala för denna kommunikations vidtagande i första rummet att de böra tagas mera i betraktande än de förmåner, som kunna upstå, om denna bana lägges norr om Mälaren.
— Ehuru jag icke betviflar att riket utan fruktan kan uptaga de lån, som behöfvas i och för jernvägars byggande, och att medel skola vinnas till amorterande af räntorna på dessa summor, så tror jag likväl att det är af lika stor vigt att tillse, huru jernvägarna sjelfva skola kunna lemna så stora bidrag som möjligt till betäckande af dess kostnader, och jag anser det vara temligen allmänt kändt, att trafiken norr om Mälaren är betydligt större, än trafiken söder om
Mälaren och jag vågar påstå att det knappt i hela Riket finnes en väglängd, på hvilken det finnes så mycken rörelse, som mellan Upsala och Stockholm; hvad vidare angår den föreslagna jernvägen från Upsala till Sala och fortsättningen inåt Dalarne, så är det uplyst och fullt kändt, att en fora om 48 lisp. kostar i transport från Upsala till Fahlun 26 å 30 R:dr.
Häntyder icke detta förhållande på att orten är i behof af lättad kommuni - Den G December f. m. 39T kation och då frakternas antal är betydligt, så förefaller det mig som om denna del af banan skulle komma att lemna ett betydligt tillskott, icke allenast till betäckande af utgifterna för densamma, utan äfven till betäckande af de lån, som äro uptagna derför.
Om jag sedermera fortsätter från Sala öfver Fellingsbro på ICöpingHult-banan och sedermera till Nerike, så finnér man, att Dalarne blifver sammanbunden med den sädesrikaste provins i Norden.
Vi erhålla då lätthet att transportera våra produkter, antingen till hafvet för export, eller inom Riket, hvilket har varit vårt egentliga hufvudändamål med jernvägar.
Om jag blott tänker på förhållandet denna höst, då vintern kommit så tidigt och sjövägen derigenom blifvit spärrad, huru lätt skulle icke medelst jernvägen transporten kunna ske till Gefle och sedermera kunde man på ganska kort tid komma till de norra orterna, der, som vi känna flera med spanmål lastade fartyg ligga infrusna, utan att hafva kunnat nå sin distinations-ort.
Då jag för min del icke har något att anmärka, rörande arbets-planen från Jönköping söderut till Malmö och icke heller har något att anmärka vid att arbetet företages på ömse sidor om Stockholm i dess granskap, så skulle jag tro, att arbets-fördelningen, som Öfverste Ericsson fästat sig vid, icke derigenom rubbas på något vis; ty han upgifver sjelf i sitt förslag, att banan borde börja mellan Stockholm och Upsala samtidigt med södra vägen; man behöfde således endast, i st. f. att börja på södra sidan af Hjelmarens stränder, lägga arbetsmanskapet norr om samma sjö.
Jag för min del får derföre tillstyrka, att arbetet i första rummet företages norr om Mälaren, och anhåller vördsamt att mitt yttrande måtte få åtfölja den K. Propos. till Utsk.
Efter det uplysande och sakrika före drag, vi i går fingo höra af en man af facket, kan det tilläfventyrs synas förmätet, om den, som hvarken är man af facket eller har tid att åt detta ämoo egna den upmärksamhet, som skulle erfordras för frågans bedömande i dess helhet, likväl utbedjer sig att få yttra några ord i ämnet: men med den kännedom jag äger om åtskilliga lokala förhållanden i provinserna norr om Mälaren, hvilka tilläfventyrs för Hr Ericsson, såsom den egentlige uphofsmannen till det K. förslaget, icke äro bekanta eller tillräckligt öfvervägde, med all aktning i öfrigt för den mångsidiga insigt och sakkunskap han besitter, så torde kanske mitt upträdande i dag ursäktas.