Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Otto, komme att förrättas i början af nästa plenum.
Justerades pleniprolm för d. 17, 18 och 20 dennes.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 22 oell 27 dennes på bordet 170 Den 29 Maj. lagda utlåt.
N:ö 57, med underrättelse om RiksStms fattade beslut, i anledn. af Utsk:s utlåt.
När detta betänk, sista gången föredrogs och ånyo bordlädes, anmälde, på begäran, Ridd.- sekreteraren, att 2:ne
Stånd laggt betänk, till handlingarne.
Enl. den underrättelse, jag i dag ifrån PresteStåndets kansli erhållit, har samma betänk, i plenum d. 27 dennes, äfven inom sistnämnde
Stånd blifvit lagdt till handlingarna.
Då 3 Stånd med betänk, sålunda förfarit, har saken följaktligen förfallit.
Lagerbjel ke:
Enl. min åsigt har BankoUtsk. origtigt framställt saken.
Förhållandet är nemi. sådant, att K. M. till R.
St. atlätit propos. om införandet af decimalsystemet i värt myntväsende.
En K. propos. kan icke antagas med förändringar, utan, om sådana göras, anses den K. propos:n såsom afslagen och R.
M. med ett kontraförslag.
BankoUtsk. har tillstyrkt, hvad K.
M. föreslagit, men gjort någon liten förändring deri, således föreslagit ett kontraförslag, hvarefter Utsk:s betänk, blifvit i sin helhet bifallet af ett Ständ och äfvenså af ett annat Stånd, ehuru med någon förändring.
Ett Stånd har beslutat en und. skrifvelse till K. M. och det 4:de Ståndet likaledes.
Det är således gifvet, att 4 Stånd på samma gång de afslagit den K. proposm, äfven beslutat, att ett kontraförslag skall uppgöras.
Om uppgörandet af detta kontraförslag hafva meningarne varit delade, men såvida de af alla fyra Stånden fattade beslut icke skola förfalla, hade det ålegat Utsk. att söka sammanjemka de olika besluten, ang:de den åtgärd, som i ämnet bör vidtagas.
Det oaktadt har Utsk. nu endast förklarat, att saken skall förfalla.
Detta förfarande synes mig icke öfverensstämma med grundlagens bud och ehuru jag visserligen inser, alt saken numera förfallit, sedan 3 Stånd lagt betänk, till handlingarna, anhåller jag likväl, att R. o. Ad. för formen skull ville återremittera betänk.
O Hr Åkerman, Fredr.:
Frågan, huru detta ämne, sedan det förevarit hos samtliga Stånden, skulle, då det sedermera återkom till Utsk., behandlas, föranledde inom Utsk. liflig diskussion och äfven votering, fastän några reservationer emot Utsk:s beslut icke blifvit anmälda.
Ätskillige Utsk:s-ledamöter delade äfven den af Gr.
Lagerbjelke yttrade åsigt, ronde resultatet af Ståndens förklarande, men Utsk:s pluralitet, hvilken jag tillhörde, ansåg deremot att då 2 Stånd hade uttalat ett bifall till den K. proposm, men de 2 Stånd som beslutat en und. skrifvelse till K. M., innefattande begäran om decimalsystemets införande hvad myntet angick, i sammanhang med enahanda förändring, i afseende å mått mål och vigt, dessförinnan afslagit Utsk:s betänk, och följaktligen 2 Stånd stannat emot 2, delta ärende borde förfalla på grund af 75 § Riksd.ordn., som säger, att då 2 Stånd stanna mot 2, anses frågan hafva förfallit utom i de fall, som i § serskildt omnämnas, till hvilka dock ifrågavar. ärende icke kan hänföras. R. o. Ad. torde således finna att Utsk. rätteligen förfarit, hvilket äfven 2 Stånd redan godkänt.
Den ?9 Maj. 171 Gr.
Enl. min åsigt år K.
M:s propos. här hufvudsak, men BankoUtsk. har icke destomindre ansett sitt betänk. såsom hufvudsak.
Det är visserligen sannt, att BankoUtsk:s betänk, är af 2
Stånd med någon förändring bifallet och af 2 Stånd afslaget, men härvid är alt ihågkomma att Utskrs betänk, var ett förslag till svar å K. M:s propos.
Det står således qvar det factum, att den K. proposm som ligger till grund för hela behandlingen af frågan, blifvit af alla Stånden afslagen, samt att alla 4 Stånden afgifvit kontraförslag till K.
M:s propos.; men som detta ämne nu kommer att falla, sedan 3 Stånd bifallit Utsk:s nu föredragna betänk., så inskränker jag min begäran om återremiss, till den anhållan, att R. o.
Ad. låter bero vid de tre öfriga Ståndens beslut.
Lagerbjelke återtagit siri först gjorda begäran om återremiss, vill jag ej öda Ståndets tid med ett utförligare besvarande deraf.
Jag hade eljest ämnat säga, alt man mätte anse den återstående tiden för riksdagsärendernes afslutande serdeles rundlig eller ock måste denna fråga vara en särdeles ömt om hjertat liggande, då, med kännedom om 2 Slånds redan lemnade afslag å första betänk, man kunnat vilja begära en återremiss af detta.
Jag kan ej finna nödigt att Ståndet använder någon annan term än den sedvanliga, vid dylika tillfällen, som det nu förevar., hvilken term de tre öfriga riksStånden ock lära begagnat, i det de nemligen funnit formenligt ”att lägga betänk, till handlingarne.” Just så torde R. o. Ad. äfvenledes böra förfara.
Ty på grund af 75 § Riksd.- ordn. har den ursprungliga frågan tydligen förfallit; och delta är hvad BancoUtsk. rätteligen har uttalat.
Yäl har man hört någorstädes yttras att, efter den utgång saken fått, Exped.Utsk. skulle komma att röna någon svårighet vid uppställningen af det svar R.
St. hafva att aflåta å K.
M:s propos. i ämnet.
Detta blir dock ganska enkelt, ty man behöfver ju dervid endast afgifva en relation om förhållandet: så är det underd, svaret deruti innefattadt.
Jag erkänner, att jag uppfattat frågan från samma synpunkt som Gr. Lagerbjelke.
I annat fall hade jag icke väckt den motion, jag, då frågan förra gången förevar, afgaf.
Då emedlertid 3 Stånd sett saken annorlunda, återstår för mig ej annat än att låta dervid bero.
Jag anhåller, att Ståndet måtte i dessa ordalag jemväl affatta sitt beslut eller att R. o.
Ad. låter bero vid Utsk:s betänk. R. o. Ad. lät bero vid BankoUtsk: s förevar, utlåt.
Efter denna sakens utgång torde R. o. Ad. finna, att den motion, jag, till följd af min uppfattning af frågan, väckt, icke lämpligen kan numera komma under R.
St:s vidare pröfning, hvarföre jag hemställer, att densamma måtte anses hafva förfallit. 172 Den 29 Maj.
La mitra, yttrade att då Frih.
Palmstjerna återtagit sin nu främst å föredragningslistan förekommande motion, ang:de åtskilliga bestämmelser i afseende på rymdmåtten för våla och torra varor, R. o. Ad. torde finna att densamma förfallit.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 24 och 27 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 91, i anledn. af väckta förslag, rörtde folkundervisningen i riket.
Detta betänk, företogs punktvis till afgörande.
l:sta punkten, ang:de 1 § i K. stadgan ang:defolkundervisningen. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt yttrat.
2:dra punkten, ang:de 3 § i samma stadga.
Disk. tillstyrker R.
M. anhålla, ”att en författning må blifva utfärdad, hvarigenom stadgas, att alla hemman som dels på grund af K. resolutioner, dels på grund af privilegier äro befriade från kyrkobyggnad, icke i fråga om skolbyggnad må fä tillräkna sig samma frihet, utan tillförbindas att deltaga i anskaffandet och underhållandet af tjenliga rum för de folkskolor, som inom församlingen finnes eller blifva inrättade”.
Såsom skäl anförer Utsk., alt det ”med billighet och rättvisa öfverensslämmer all då alla inom samma församling boende för sina barn njuta lika fördel af folkskolor, och jemväl alla böra, i mån af innehafvande hemman eller annan, visst taxeringsvärde åsatt lägenhet, utan undantag, till desammas anskaffande och underhåll bidraga”.
Den här uttryckta grundsats må vara i och för sig sjelf ganska riktig, men, om man antager den, hvarföre skola dä icke alla hemman deltaga i kyrkobyggnad, ty kyrkan är väl lika behöflig för alla som skolan.
Den jemförelse, Utsk. här begagnat, är icke användbar, ty den kan icke antagas med mindre, än att kyrkan nedsättes under skolan.
Då vissa hemman, egenteligen i de eröfrade landskapen, blifvit från kyrkobyggnad befriade, kan jag icke, för min del inse hvarföre man, om de likväl böra med den ifrågavar. afgiflen betungas, skall anställa den otjenliga jemförelsen.
Jag tror således, att Utsk. behöfver närmare tänka pä saken och bättre, än som skett, uppställa ordalagen.
Mig är sagdt, att PresteSt. återremitterat denna punkt och jag anhåller, att R. o. Ad. mätte göra sammaledes.
Emedlertid torde Ridd.sekreteraren lemna upplysning om den åtgärd frågan i de öfriga Stånden vunnit, på det att intet misstag derom måtte, genom min uppgift förvållas.
Ridd. sek re te rare, att någon underrättelse om de öfriga RiksStms uti förevar, ämne fattade beslut ännu icke till R. o. Ad. ankommit.
Jag vill icke motsätta mig en åter - Den 29 Maj. 173 remiss, om R. o.
Ad. en sådan besluter, men jag kan likväl icke godkänna Hr von Hartmansdorffs anförda skäl, att derföre, attén del hemman äro befriade från kyrkobyggnad, de äfven skola tillgodonjuta denna befrielse i fråga om skolbyggnad m. m.
Författningen, ang:de folkskolor var icke utfärdad, då dessa hemman erhöllo befrielse från kyrkobyggnad, utan har i sednare tider tillkommit och sålunda ser jag icke något hinder möta för bifall till Utsk:s förslag.
För öfrigt finner jag, att ett tillägg är behöfligt uti Utsk:s utlåt, hvarest förekommer följande uttryck: ”i mån af innehafvande hemman eller annan visst taxeringsvärde åsatt, lägenhet, utan undanlag”.
Här nämnas hemman och lägenheter, men i slutet af Utsk:s tillstyrkande förekommer endast hemman.
Jag skulle derföre tro, alt, för vinnande af tydlighet, bör i slutmeningen, i st. f. endast hemman tillsättas hemman och lägenheter.
Med detta tillägg anhåller jag om bifall till betänk.
Om riksdagen icke så långt fortskridit, skulle jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, yrka återremiss af denna punkt i Ulsk:s betänk.; men då något i formen icke hindrar R. o. Ad., att fatta sitt beslut med ändring af Utsk:s utlåt, och raan derigenom vinner en ganska dyrbar tid, har jag, i öfrigt instämmande i Hr Ribbings anmärkn., ansett mig böra hemställa, att R. o. Ad. måtte fatta ett beslut, i hufvudsaken öfverensstämmande med Utsk:s betänk., men i ordalagen afvikande derifrån, eller att R.
St. hos K. M. anhålla, att en författning måtte blifva utfärdad, hvarigenom stadgas: ”attalia hemman och lägenheter för hvilka rösträtt äges på sockenstämma, tillförbindas att deltaga i anskaffandet och underhållandet af tjenliga rum för de folkskolor som inom församlingen linnas eller blifva inrättade, samt att detta deltagande mätte bestämmas efter de grunder som, jemlikt 2 mom. 5 § i K. förordningen den 29 Augusti 1843, följas i fråga om rösträtt vid sockenstämma.”
Palmstjerna, huruvida del kan vara nödvändigt, att tala om rösträtt:
Slutet af Utsk:s tillstyrkande innehåller blott den grund, efter hvilken hvarje hemman skall deltaga i byggnad af skolhus, men der står icke uttryckligen sagt, hvilka hemman och lägenheter böra uti denna byggnad vidkännas deltagande.
Så beskaffade lägenheter finnas hvarmed rösträtt vid sockenstämma icke är förenad, och dessa_ lägenheter böra vara befriade från uppbyggande af skolhus.
Aga de åter rösträtt inom socknen böra de från uppbyggandet af skolhus icke vara befriade.
Pä denna grund har jag ansett, att ordalagen böra bestämmas sådana, jag dem framställt.
Jag befarar alltid, att man lätteligen begår ett misstag, då man inora ett Stånd vill göra ordalagsförändringar, hvilka fordra mera begrundande, än tillfället medgifver under ett RiksStånds öfverläggningar.
Jag tror derföre, att det vore vådligare, att R. o. Ad., på grund af de gjorda an - 174 Den 29 Maj. märkmne, återremitterade denna pnnkt.
Enl. min öfvertygelse återstår inom Ekon.Utsk. icke några vidlyftigare mål oafgjorda, ehuru möjligen på en eller annan afdelning af Utsk. sådana finnas, men i allmänhet torde inom detta Utsk. likasom i några an dra göromålen vara lill större delen afslutade.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande i förevar, punkt ropades starka nej, blandade med några ja, hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o.
Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade att han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande.
3:dje punkten, ang:de 4 § i samma stadga. R. o.
Ad. biföll Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande.
4:de punkten, ang:de af Hr Hammarhjelm yrkad nedsättning i de för folkskolelärare stadgade kunskap smått.
Hr Hammarhjelm, Carl Gust., uppläste följande:
Med anledn. af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk.
N:o 91, på mine medmotionärers väckta förslag, om någon ändring uti beslutade och redan inrättade församlings, folkskoleundervisning uti riket, finner jag mig föranlåten, af följande vigtiga skäl att ogilla.
Min ena motion om folkskolorne i allmänhet, enl. K. M:s nåd. stadga af d. 18 Juni 1842 föreskrifna kunskapsmått, såväl hos skollärare, som dess disciplar, allt för högt spekulerad, sä att hvarken en del pastorer och än mindre de flesta skoldireklioner i landsorterna och sjelfva de antagne skollärarena, ej möjligen till rätt begrepp och än mindre undervisningsnytla, samma i allmänhet kunde exeqveras, eller af dessa rätt fattas; hvadan jag tog mig friheten föreslå, att konlraktsprostarne, skulle sjelfva öfvervara och kontrollera ärsexamina härutinnan, och desse sedermera med en resumé' af förhållandena, årligen inlemna till stiftets konsistoriales, som derifrån befordrades uti ett generalsammandrag för hela stiftet, att inlemnas till ministern för ecclesiastiqueärenderna, så att K.
M. måtte kunna inhemta fortgången eller aftagandet af dessa nya inrättningar, och således låta rätta; hvad nödigt finnes m. m.
Häröfver hafva Utsk:n ej ens med ett ord eller mening, besvarat eller vederlagt.
Anledn. af mig till dessa kontroller vore den, att redan obenägenhet på landet visat och visar sig, uti den beklagliga liknöjdheten, eller okända skyldigheten, att såsom samhällsmedlem, af håde skyldighet och god vilja, efter yttersta förmåga, bidraga till förädlande af samhällsmedlemmarnes moraliska och intellectuela bildning, ännu Gud hjelpe, är en långt aflägsnad princip, då t. o. m. vid denna riksdag, af en motionär satt i fråga, få betalning för komunala verkställande åligganden.
Icke heller häfver Utsk:n besvarat samma motions förslag, att den hemmansbrukande jordägarens barn, böra med repetition hemma hos föräldrarne, biträ - da, och användas uti det ihärdiga jordbruksarbetet ifrån maj till october månader årligen, och således den tiden ifrån skolgången vara ledige; men deremot
Hera talares anföranden, det de äfven funnit de uti förordningen äskade kunskapsmåtten ännu otjenlige, och antagande af en mindre casus mera passande, som äfven Utsk:n gillat, men i synnerhet de flesta fäst sig vid huru ulbekommas skall af den för folkskolorne afsatta mantalsfonden, eller nu s. k. skole- och skyddsafgiften m. m., då meningen dermed förmodiigon är, att med dessa medel bespara egna utgifter, lill skollärarnes aflöning, hvilket säkerligen ej var RiksStåndens mening, då dessa medel beviljades.
Men vanan hänger ännu vid, att så väl fattigförsörjning som skolundervisningen inom fäderneslandet, hitintills kostat jordbrukaren så obetydligt; men annat torde fä afvetas, då kommunerna framdeles tvingas, att inrätta arbetskoinpagnier, härads- eller församlingsvis, att der emottaga afslraffade brottslingar, lill arbeten emot föda och kläder, så att ett önskadt slut pä mängden och tillvcxten af nuvar. samhällsslörares minskning, åtminstone med kommande generationer kan vinnas.
Frih. J.
Cederströms och Hr Gustafssons motioner, att vid sockenskolorne gossebarn skulle inöfvas uti vapnens ändamålsenliga användande med dertill hörande öfningar, för blifvande lust och vana, vid de inträffande beväringsåren, antager jag till alla delar med vilkor, a) under befäl af en korporal, vice-corporal eller öfvad soldat, emot en ringa afgift af litel spanmål, som skolgossarne för delta nöje gerna anskaffade genom föräldrarna; b) att dessa öfningar företogos på Söndagseftermiddagar sommartiden, c) Likaledes är jag öfvertygad, att de gjorde sig möda, hafva i ordr ning af träd förfärdigade vapen, liknande muskölter m. m.; således detta utan att gravera skoloskyddsafgiften ; hvad handtverk angår, vore lids nog, att vid slutade läseår, som väl bör inträffa vid 14:de eller 15:de året, då sjelfva välja hvad yrke de bäst hafva lust och fallenhet före.
Hr Hammarhjelm om återremiss af ifrägavar. punkt.
På sätt Utsk. anfört, har Hr Hammarhjelm icke anfört några skäl för sin föreslagna förändring och då jag icke hört några nya skäl af honom nu andragas, tillstyrker jag bifall till betänk.
Jag tror mig tillräckligen hafva utvecklat skälen för mitt förslag, så att jag derom icke behöfver vidare orda.
Landtm:s härefter förnt till bifall och sedermera till återremiss af förevar, punkt framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Landtm, ånyo hemställde ora R. o. Ad. bifölle denna punkt, och sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade att han funnit ja härvid hafva öfverröstat nej. 5:te punkten, anglie yrkad rättighet för Pastorer i Gö - 176 Den 29
Maj. theborgs stift att vid tillsättning af folkskolelärare beräkna lika rösträtt, som rikets öfriga pastorer; 6:te punkten, ang:de väckt fråga om inskränkning af den åt kyrkoherde vid folkskolelärares tillsättning lemnade rösträtt; och 7:de punkten, ang:de ifrågasatt förbud för sökande till folkskolor att samtidigt ingifva sina ansökningar på flere ställen. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. 8:de punkten, ang:de bestämmande af laga af- och tillträdestid för folkskolelärare.
Mig synes, som hade Utsk. i detta förslag mera afsell lärarnes än skolornes fördel.
Jag befarar likväl, att genom det ifrågavar. beslutet, lärarnes fördelar icke heller iakttagas; men jag fäster mindre afseende derpå, ty den kontanta aflöning, folkskolelärare erhålla, torde dock vara ringa mot de varor och persedlar, som lemnäs dem.
Hufvudsaken är naturligtvis, att skolans angelägenheter blifva vårdade, men månne sådant sker derigenom, ali flyttningstiden för lärarne inträffar under pågående hösttermin?
Del är klart, allden afgående skolläraren behöfver tid, omkring 14 dagar åtminstone för alt bereda sig på sin förestående flyttning; likaså att undervisningen lider på lärareombytet; ty det är naturligt, att en lillllyllande skollärare icke eller kan, omedelbart, efter sin ankomst, nog införlifva sig med sin nya befattning för att göra rigtigtgagn under terminens återstod.
Följaktligen, och derest icke läsningen upphört föreden 1 maj, kommer skolan att lida i sin verksamhet åtminstone en månad eller mera.
Man har velat rätta denna flyttning efter klockarnes, men der skollärarebefallningen är förenad med klockarebefattningen, synes den sednare snarare böra rättas efter den förra och icke tvertom.
För socknen kan det vara likgiltigt, om klockaren tillträder sin tjenst den ena eller andra månaden, men så är icke förhållandet med skolan.
Vid elementarläroverken haiman antagit den lista maj såsom flyttningstid och följden deraf har blifvit, alt en afflyttande lärare vanligen icke läser den sista terminen utau skaffar sig en vikarie eller också uppskjuter han sin flyttning intilldess terminen är slut, hvarigenom olägenheterne af denna olämpliga flyttningstid undvikes.
Då den visat sig så otjenlig der den finnes, hvarföre skall den då införas på andra ställen.
Jag anhåller om ålerreraiss af betänk, i denna punkt.
De olägenheter, Hr von Hartmansdorff, anfört, ronde skollärares flyttning den 1 maj, hafva icke undgått Utskis uppmärksamhet.
Men del var nödigt, att en viss tid för till- och aflyttningarna bestämdes, emedan sådane skollärare antingen genom transporter till andra för dem förmånligare beställningar eller ock, om de åro prester, genom befordran till sasellani eller pastorat, stundom ombytas.
Utsk. ansåg således att någon tid borde vara bestämd för flyttningen och Dt! n 29 Maj. 177 och densamma icke böra ske olika tidigt på olika ställen, hvarigenom ännu större svårigheter ån dem, Hr von Hartmansdorff uppgifvit, kunna uppkomma, i allmänhet då en lärare blifver anställd vid en folkskola och der finnér sin utkomst, qvarblifver han der, sä länge krafterne det medgifva, men i annat fall måste lian söka sig till en annan skola, hvarest inkomsterne kunna vara högre.
Då författningen medgifver, att klockarebefattningar fä med skollärarebefattningar förenas och inom de fleste församlingarna skollårarnes inkomster äro inskränkte, och föreningen således af behof, så påyrkade PresteSlåndets ledamöter inom Utsk., alt den 1 maj skulle bestämmas såsom flyttningstid för skollärare för att blifva samtidig med den för klockare bestämda.
Hitintills har väl vid redan befintliga folkskolor, svårigheter uppstått, vid lärarnes inträffade sjukdomsförfall eller dä de af andra orsaker varit hindrade att sin tjenst bestrida, all kunna erhålla en person, som med erforderliga kunskaper kan bestrida tjensten under ordinarie lärarnes förfall; meu dylika svårigheter upphöra likväl med tiden i den mån folkskolelärare-seminarierne hunnit så vidga sin verksamhet, alt vikarier ifrån dem kan erhållas.
På dessa skäl har Utsk. föreslagit d. 1
Maj såsom af- och tillträdesdag och jag anhåller, att R. o.
Ad. ville bifalla Utsk:s förslag.
Gr. G y I d e n st ol pe:
Hr von Hartmansdorff har begärt återremiss på denna punkt, men jag bekänner, att jag icke kan inse, hvartill sådant egentligen skall tjena, enär Hr von Hartmansdorff icke bestämt någon tid för skollärares flyttning; ty om meningen är att flyttning blott skulle ske vid läselerrainens slut, så bör man besinna, att läseterminerna sluta vid högst olika tider inom rikets alla församlingar.
Dä Hr von Hartmansdorff således icke uppgifvit något annat egentligt förslag, blir Utsk. derigenom i okunnighet om hvad, som är Ståndets mening i händelse af en återremiss. Den af Utsk. föreslagna tiden eller den 1
Maj anser jag vara den lämpligaste just med afseende derpå, att dessa folkskolelärarebeslällningar äro mångenstädes förenade med klockare- och orgelnislbefaltningar.
Inom Utsk. hafva ledamöterne af det Stånd, som böra mäst nitälska för undervisningens framgång, ansett den af Utsk. föreslagna tid icke vara pä något sätt otjenlig.
Dessa personers omdömen anser jag fullkomligt uppväga de skäl Hr von Hartmansdorff framställt emot antagandet af d. 1
Maj såsom flyttningstid för skollärare.
Anser man tiden olämplig, är det bättre, alt begära afslag på betänk., än all låta fortfara den obestämdhet, som hitintills förefunnits och hvilken genom Utsk:s förslag är afsedd att afhjelpas.
Jag kan icke gå så långt i konservatism, att jag vill bibehålla äfven det obestämda, hvarföre ock jag tillstyrker, all man i delta afseende stadgar den tidpunkt, hvilken af dem, som torde bäst förslå saken, icke blifvit ansedd skadlig.
Skolstadgan, såsom bekant är, bjuder, att hvarje skoldirektion liar, alt uppgöra förslag lill reglering af läse— lerminerne inom hvarje skoldistrikt, och alt skoluuderstyrelseu 5 h. n 178 Dea 29 Maj. lyder under konsistorii vård och inseende, och då det år att förmoda, att inom hvarje skoldistrikt olika reglementen uppgöras i afseende på lästei minerne, skulle jag tro, ali tiden för iärarnes afflyttning icke kan utsättas lill slutet af hvarje termin.
Jag tror, att den ena liden på ett ställe är mera lämplig i och för skolan än en annan pä ett annat ställe, så vida man ej vill bestämma sig för slutet af december oell jultiden, dä gemenligen undervisningen upphör; men härvid är likväl att ihågkomma, att de flesta skolorne inora riket äro ambulatoriska och fortgå nästan hela äret, så alt ganska fä mcllanlermiuer finnas, åtminstone sommartiden.
Pä grund häraf, tror jag, att Ekon.Utsk. icke kunnat bestämma någon annan årstid som blir mera lämplig för hela riket, än den föreslagna, och jag anhåller alltså all K. o. Ad. ville bifalla förevar, betänk.
Hr von Hohenhausens anmärkn. att en viss för hela riket gemensam flyttningstid för skollärare bör antagas, är ganska riklig; ty då en skollärare söker, att frän ett stift för Hyttas till ett annat, skulle eljest betydliga olägenheter uppstå.
Gyldenstolpe har äfven rätt derutinnan, alt jag underlåtit uppgifva den tid, jag dertill ansåge lämplig, men jag skulle hafva godtgjorl denna förgätenhet, äfven om jag dertill icke blifvit uppmanad i några spetsiga ord.
Min öfvertygelse är, att, ehuru olika regleringar af läslerminerna inom särskilda orter och skolor kunna uppgöras, (innes likväl tvänne tider af året, då undervisningen allestädes afbrytes, nemi. vid Midsommar och Jul, eller för att räkna efter jenina månader, d. 1 Juli, och d. 1 Januari.