Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den bädd, på hvilken leran hvilar, är lerskiffer, ej kalk, som af motpartiet blifvit uppgifvet och StatsUtsk. supponerat, och denna lerskiffer är lös och genomtränglig.
Öfver Wisingsöjordens förträfflighet för ekplantering har jag tvenne bevis i mina händer.
Det ena, landtmätaren J.
Al vins beskrifning, som säger, att ”Wisingsö är beläget på ett berg, bestående ”af lerskiffer.
Skifferberget träffas vid brunnsgräfningar allestädes på södra ändan.
Jordmånen tyckes hellre bära löf”träd än barrskog.
De förstnämnda växa fort och resligt; ”men de sistnämnda i allmänhet trögt, blifva qvistiga och ”tjocka vid roten, qvalliga och ruttna, förrän de mogna.”
Det andra, tvenne ekprof; af dessa är det ena från Wisingsö, med 5 safringar på en decimaltum, det andra från KungsNorrby, hvars ek är bättre, än den från Bispmotala, med 3o safringar på en decimaltum.
Den förra blir tjockare på fem år, än den sednare på 3o år.
Wisingsö-profvet är af splinten eller ytan, således omogen, och har derföre icke ännu den täthet, som den vid högre ålder erhåller.
Det bör härvid upplysas, att ek af stark växt blir starkare än ilen af trög växt, i motsats af hvad som inträffar med barrträden.
Wisingsö har väl på några ställen grund jord, men detta är i sydöstra kanten; och ju längre upp man kommer på ön, desto djupare blir jorden, och på den norra och vestra halfliden saknas alldeles skifferlagret och man linner en - De» i5 April f. m. dast leran.
Wisingsöjorden liar mycken likhet nied den midt öfver sjön på Grenna-sidan varande, och då denna, såsom belägen vid stora landsvägen , är mera känd, får jag vördsamt hänvisa på de der växande ekar, hvilka för deras höga växt äro utmärkta och bevisa, att jorden är passande, fastän dessa ekar genom en omild behandling blifvit vanställda, qvistade eller, sorn det kallas, bandade; men de qvarstående stammarna visa dock, hvad de med bättre skötsel kunnat vara.
Jag medgifver gerna, att ännu en undersökning må göras, pä det intet tvifvel hädanefter måtte äga ruin och intet afbrott ske i företagets jemna gång; men för att dessförinnan lugna, får jag vördsamt upplysa, att jag nu under riksdagens lopp, och sedan jag hörde nämnas farhågorna, låtit anställa förnyade gräfningar, öfver hvilka jag tagit bevis, som härjemte bifogas och lyda sålunda:
På begäran af Hr Jägmästaren Berg hafva undertecknade undersökt jordens djup å Kungsgården Wisingsborgs ägor sålunda, att å nämnde
Kungsgårds gärden 5 gropar till 2 0 3 alnars djup blifvit gräfda på särskilda ställen, der man förmodat att kunna träffa berg närmare jordytan, äfvenså i ängarna på 3 särskilda ställen till samma djup uppkastat jorden, utan att berg anträffats.
Likaledes har jorden å hemmanet Aspby Pelirsgårds ägor blifvit genom gräfning undersökt på 3:ne ställen, der berg förmodats vara närmare jordytan, utan att på ofvannänmde djup kunna anträffas.
Dessutom intyga undertecknade, att vid brunnars gräfning på ön, jorden allmännast varit 4; 6 till 18 alnar djup, på få ställen grundare, såsom på Näs hemmans östra gärde, äfvensom Stigby hemmans ägor samt på ett eller annat ställe på östra sidan af ön, der berget går närmare ytan. Wisingsö d. iq
Mars i834* C. F. Uggla, Kronolänsman.
Jöns Jönsson i Kumlaby.
Johannes Jonsson i Aflösa.
Nämndemän.
Styrelsens ordres af d. 11 dennes har gräfning till utrönande af jordens djup å Kungsgårdens ägor äfvensom å Asby Pelirsgårds ägor skett, hvaröfver bevis härjemte ödmjukast öfversändes.
Äfvenledes får jag ödmjukast anmäla, att jag mätit några af de ekar, som linnas å Kungsgårdens ägor, deraf 2.'ne vid grindvaktarestugan, hvaraf den ena håller 20 tums diameter, 1 alu öfver roten, är 6 alnar hög till kronan och omkring 22 alnar från roten till toppen; den andra 16 tums diameter, 7 alnar till kronan och lika höjd till toppen, samt 2:ne i Kungsgårdens s. k. hästhage, deraf den ena håller 18 tums diameter 1 aln ofvan roten, med 11 alnars höjd till kronan och omkring 34 alnars höjd från roten till toppen; den andra deremot har 8 tums diameter med circa 20 al - Den i5 April f. m. i5i nars liög stam, nästan qvistfri ända emot toppen, alla med till utseendet friska stammar.
Wisingsborg d. 21 Mars 1834- Gustaf Berg.
Jag hoppas härigenom hafva ådagalagt, att jagjcke lättsinnigt, som några få synas tro, behandlat denna vigtiga sak, af hvilken jag endast skördat bekymmer och besvär, men efterkommande skola draga nyttan.
Det är genom vår nuvarande Konungs kraft och visa anordningar allt detta blifvit satt i verket.
Klandret har väl äfven trängt ända till thronen; men det har lyckats mig att der rättfärdiga mitt förfarande, och jag hoppas att äfven hafva gjort det inför E. Ex. .och H. R. o. Ad.
Jag anhåller, att ifrågavar. betänk, måtte blifva återremitteradt, icke derföre, att jag vill bestrida denna undersökning, som Utsk. föreslagit till utrönande af jordmånens å Wisingsö tjenlighet äfvensom af localens lämplighet till ekplantering, utan derföre, att jag anser denna undersökning böra utsträckas längre, än Utsk. begärt.
När Ständerna vid förra riksdagen beslöto att upplåta ekskogarna åt skattemän, som ville tillösa sig desamma, beslöto de tillika, att större ekplanteringar skulle anläggas till betryggande af Kronans behof för framtiden; för hvilket ändamål de jemväl anvisade medel och öfverlemnade åt K.
M. att härtill använda de först disponibla Kungsgårdar, som dertill kunde finnas tjenliga, eller att utbyta dem mot andra platser, som kunde finnas tjenligare; hvarvid Ständerna tillika fästade K.
M:s uppmärksamhet derpå, att dessa planteringar företrädesvis borde anläggas i Rikets sydligare del.
För min del anser jag det vara utom allt tvifvel, att eken har sin större växtkraft i R/ikets södra del, hvilket Hr af Ströms sakrika betänk, jemväl bekräftar; äfvensom det lärer vara af naturforskare utrönt och bestämdt gifvet, att eken egentligen icke trifves ofvanför södra delen af Sverige och att de bästa ekskogarna finnas i Tyskland, Danmark, Skåne och Blekinge.
Vill man således komma till det resultat, som åsyftas, tror jag, att man dertill bör använda den provins, som i alla afseenden är den bäst passande.
Detta är Skåne; och jag tror derföre, att Styrelsen företrädesvis bör fästa sin uppmärksamhet pä denna provins.
Öfverste af Borneman, hvilken var en af de första, som behandlade detta ämne, har tillstyrkt, att vissa delar af Skåne borde inköpas för att användas till ekplantering.
Jag har undersökt förhållandet med ekens växtlighet i Rikets norra och södra delar, och jag vädjar till Hr af Ström, örn icke i södra delen eken växer åtminstone 23 år fortare, än i den nordligare delen.
Jag hemställer då, om icke, när man vill ett så stort ändamål, som det ifrågavarande, man hör välja den ort, der eken växer fortast och der man kunde inköpa så beskaffade rymder, hvarest för flottans behof Den i5 April f. ra. finnes tillgång på espings- och krum virke.
Jag vet, att inom Skåne icke finnes någon kronolägenhet, som dertill kan användas; men deremot vet jag, att jordmånen och klimatet i Skåne och den delen af Blekinge, som är belägen närmast hafvet, gifva ett exstant bevis derpå, att dessa provinser äro tjenligast för ekplanteringar, hvarom flottans officerare kunna lemna det bästa vitsord; ty från Skåne och Blekinge har man för flottans behof hemtat det virke, som icke blifvit iuförskrifvet från Tyskland.
Af dessa skäl får jag fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att i händelse Wisingsö, efter föregången undersökning, skulle finnas tjenlig för ekplantering, borde, enär 10,000 tunnland äro bestämda alt härtill användas, men fråga icke är att använda mer än hälften af denna jordrymd, eller 5,000 tunnland å Wisingsö, planteringar å de återstående 5ooo tunnland verkställas i Skåne, så mycket hellre som om äfven det skulle finnas, att eken till följd af jordmånens beskaffenhet å Wisingsö, såsom bestående af kalkberg med ringa jordlager deröfver, derstädes hastigare utvecklar sig, den likväl i Skåne skall finnas starkare och följaktligen mera användbar för flottans behof.
Det är derföre, som jag tror, att, i fall det är angeläget, att en sådan ekplantering företages, den bör ske i Skåne samtidigt med den å Wisingsö; ty för min del finner jag det vara orätt att uppskjuta densamma i Skåne, intilldess man fått se resultaterna af försöken å Wisingsö.
På dessa skäl anhåller jagom återremiss af betänk., med begäran, att StatsUtsk. för planteringen ville företrädesvis afse Skåne.
Det är icke min mening att begära återremiss af StatsUtsk:s ifrågavarande betänk., emedan jag icke vill motsätta mig de ytterligare upplysningar, som StatsUtsk. föreslagit böra inhemtas, huruvida Wisingsö finnes af den tjenliga beskaffenhet, att den derstädes påbörjade ekplanteringen anses böra företrädesvis der fullföljas.
Jag har väl icke haft tillfälle taga kännedom af den undersökning, som å Wisingsö föregått, rörrde dess tjenlighet till ifrågavarande ändamål, emedan frågan om ekplanteringars anläggande derstädes redan var af K. M. afgjord, innan jag från KrigsExpeditionen öfvertog föredragningen af ekplanteringsärenderna; men jag är öfvertygad, att då denna undersökning blifvit verkställd af Hr af Ström, en person, som ådagalagt fullkomlig kännedom i skogshushållningen samt nit och drift i hvad han sig åtager, densamma varit så grundlig och pålitlig, att något tvifvel numera icke bör uppstå om Wisingsös företräde till ekplantering framför Bispmotala kungsgård; och ehuru jag således tror, att StatsUtsk. kunnat undgå att tillstyrka ytterligare undersökning härom, vill jag likväl icke bestrida densamma, emedan jag
Den i5 April f. m. i!)3 är öfvertvgad, att den skall gifva ytterligare styrka åt det redan upplysta förhållandet.
StatsUtsk. har hufvudsakligen fastat sig vid de af Hr af Borneman och Öfverjägmästare!!
Ebert, såsom undersökningsmän, samt framlidne Hr Gr. v.
Platen och Hr Gr.
Hamilton, såsom sakkunniga män, gjorda förslag om Bispmotala Kungsgårds användande till ekplantering.
Hvad Hr af Bornemans yttrande härom innehåller, känner jag icke; men hvad jag vet, är det, att Hr Ebert samt Grefvarna v. Platen och Hamilton äfven föreslagit Ombergs Kronopark till ekplantering, ehuru det af hvar och en är kändt, att den, såsom innehållande kalkberg, är olämplig dertill, och att något yttrande af dem ronde Wisingsös användbarhet dertill icke blifvit afgifvet förmodligen derföre, att de icke ansett elen böra för ekplantering komma i fiåga, såsom, med Undantag af Wisingsborgs Kungsgård, icke Kronan tillhörig.
Ehrenborgh anfort, att ekplantering för Kronans räkning i Skåne företrädesvis borde företagas, får jag anföra, att enär, på den grund, att R.
St. vid förra riksdagen beslutade, att till ekplantering tjenliga Kronoparker och Kungsgårdar skulle för behofvet användas, och så beskaffade Kronoparken och Kungsgårdar icke finnas i Skåne, Wisingsborgs Kungsgård blifvit till ekplantering af K.
M. anslagen och planteringen redan der påbörjad, lärer den der icke längre böra afbrytas, utan äfven, om, som jag tager för afgjordt, jordmånen på ön finnes till ekplantering tjenlig, å inköpt jord derstädes böra fortsättas.
Det torde vara lämpligast att för närvarande inskränka sig till ekplanteringens fortsättande derstädes, enär för planteringens utsträckande jemväl till
Skåne fordras att derstädes inköpa tjenliga trakter, hvartill medel af R.
St. erfordras, jemte det förvaltningskostnaderna på 2.*ne skilda localcr blifva betydligt högre.
För min enskilda del är jag af nära samma öfvertygelse som Frih.
Ehrenborgh i afseende på Skånes och Blekinges lämplighet för ekplantering.
Visserligen icke hela Skåne, men vissa delar deraf, äro i anseende till ekens växtlighet de mest tjenliga orter för ekplantering i stor scala; men uti i fråga var. afseende har StatsUtsk. icke haft att yttra sig Öfver denna fråga, eiler hvilken den lämpligaste orten för ekplanteringen vöre.
Här hal* endast varit fråga om en jemnfÖrelse emellan Bispmotalas och Wisingös tjenlighet dertill.
StatsUtsk. bär Utgått från den synpunkten, att Ständerna vid sisth riksdag öfverlemnade verkställigheten af ekplanteringen i Riket tili den verkställande magten ock anslogo medel dertill.
StatsUtsk. hal* ansett, att i denna, såsom i alla andra frågor, hvarje
Statsmagt bör hålla sig inom den i grundlagen densamma anvi 5 II. 20 i54 Dea i5 April t. m. sade verkningskrets och icke, utom då omständigheterna det påkalla, ställa sig på yttersta gränsen deraf.
Jag tror, att sedan Ständerna till Konungen öfverlemnat så väl medel till planteringarna som gillande af förslaget i sin helhet, och Konungen äger fria händer att såväl inköpa den jord, som kan vara tjenlig, sorn att genom utbyte af Kronans nu ägande jord anskaffa någon sådan, ärendets fullbordande hörer helt och hållet till administrativa magten och att det icke står så bedröfligt till med administrationen, att lagstiftandemagten behöfver öfvertaga denna del af statsbestyret.
Ur denna synpunkt har StatsUtsk. endast ansett sig med afseende på den outredda frågan, huruvida Wisingsö eller Bispmotala är tjenligare för ekplanteringen, trott sig böra tillstyrka, att en fullständig undersökning må ske, innan det afgjordes, hvilketdera stället härtill skulle väljas, och att, såvida Wisingsö linnes så tjenlig, att den började ekplanteringen bör företrädesvis der fullföljas, Konungen måtte låta vidtaga de derstädes för sådant ändamål nödiga åtgärder.
Dermed har således Utsk. icke tillstyrkt, att ekplantering uteslutande må ske på Wisingsö; ty ekplanteringen derstädes hindrar icke en ekplantering i Skåne och ej heller inköp af jord i denna provins, i händelse Styrelsen vill der låta verkställa ekplantering; och, till bevis att medel dertill finnas att tillgå, tager jag mig friheten att erinra om de 127,000
R:dr, som till följd af R.
St:s beslut vid förra riksdagen finnas till Konungens disposition i Riksg.Cont.
Jag tior således icke, att detta StatsUtskts betänk, lägger något hinder i vägen för hvad åtgärd som helst, Konungen kan finna nödigt att vidtaga, eller för ekplanterings företagande på andra ställen, än de, som nu varit i fråga, och att således en återremiss å detta betänk, ej skulle åsyfta något ändamål utöfver det, som med ett bifall dertill står att vinna.
I anledning af den fråga, som uppstått om ekplantering i Skåne, har jag intet att invända; men jag hemställer, huruvida det kan vara lämpligt att arbeta på tvenne ställen på en gång.
Jag medger, att Skåne kan vara tjenligt för ekplantering; men hvad jag är säker om är, att Wisingsö är det, äfvensom att i hela Sverige och ej en gång i södra Tyskland finnes någon jord, som har den kraft att frambringa ek, som jordmånen på Wisingsö.
Om nu planteringar skulle anläggas äfven i Skåne, blefve det nödigt att organisera åtminstone tvenne localadministrationer, och det skulle icke gå an att utan stora uppoffringar till annat ställe flytta de inrättningar, som redan med betydlig kostnad blifvit gjorda på Wisingsö.
Jag anser ej Wisingsö vara tillräcklig för artilleriets och flottans hela behof, utan endast för hälften af detta behof; men innan Wisingsö är fullplanterad, anser jag skadligt att anlägga planteringar på andra ställen, såvida det ej visar sig, att jordmånen på Wisingsö ej är fullt tjenlig, hvilket jag hoppas ej skall inträffa.
Oell skulle efter de ioo årens förlopp resultatet af ekplanteringen på Wisingsö ej befinnas tillfredsställande, skall det ej vara emot min böjelse, att plantering företages i Skåne; men derförinnan tror jag sådant ej böra ske.
Det torde vara fruktlöst att ytterligare begära en återremiss å detta betänk.; men åtminstone skall jag icke låta min röst vara med om att hylla den hushållningsprincip, att man bör börja med ett experimentalfält, hvars tjenlighet icke med säkerhet kan beräknas.
Jag tror, att ekplantering kan lyckas på Wisingsö; men hvarken Hr af Ström eller jag kan mer än theoretice känna det.
Det är likväl factiskt, att Skåne och Blekinge hafva de bästa ekar, som finnas i Sverige; och att det kunde gå an att inköpa ekskogar i Skåne för bättre pris, än de kunna planteras på Wisingsö, är äfven factiskt.
Jag vågar derföre säga, att den statshushållningsprincip, som fordrar, att så stora kostnader, som man vill lägga ner på Wisingsö, skola användas på ett experimentalfält, icke är lämplig.
Jag tror åtminstone, att i bredd med detta experimentalfält borde man anlägga planteringar i den provins, der ekskogar redan finnas och der eken har sitt egentliga hemvist.
Jag kan icke undertrycka denna öfvertygelse, som delas af alla de sakkunniga män, hvilka tänkt i detta ämne med afseende på flottans behof; och jag vädjar till alla dem, som känna detta behof, huruvida de kunna gilla det förslag, att icke förr än ioo år härefter börja ekplantering i den provins , der eken blir starkast och växer 25 år fortare.
Jag har ej den lyckan, att såsom vetenskapsman kunna yttra mig i detta ämne, och kan endast citera andra vetenskapsmäns omdöme; men jag tror, att ingen af dem skall motsäga, hvad jag yttrat.
Jag vet äfven, att det, såsom Frih.
Palmstjerna yttrat, beror på Konungen att fatta hvilket be-t slut, Konungen kan anse lämpligt; men jag tror det tillhöra Representationen att, om möjligen i detta fall någon missledning skett, upplysa Konungen och Styrelsen derom, innan det blifver för sent att gå tillbaka till rätta vägen; och jag tager mig friheten yttra den öfvertygelse, att rätta vägen hade varit att i Skåne inköpa sådana egendomar, der ekskog finnes och snart kunde förökas; ty att vänta med skeppsbyggnaderna, tills ekar hinna uppväxa på Wisingsö, blir långsamt.
Jag klandrar icke detta experiment; men jag tror, att på samma gång med detta försök man bör göra det, som icke är experiment, nemligen inköp af jord i Skåne, der god ekskog finnes och med säkerhet kan fortplantas.
Detta anser jag enligt med en riktig statshushållningsprincip, och tills jag kan blifva öfvertygad om motsatsen, måste jag stå qvar vid min mening.
Ehuru jag visserligen tror, att StatsUtskis betänk, i ritt närvarande »kick kan antaga», 156 Den i5 April f. in. vill jag dock icke bestrida återremiss.
Jag anser frågan vara af stor vigt, och hvarje ny upplysning är således af värde.
Här liar utaf
Hr af Ström och andra talare blifvit lemnade upplysningar, och dessa äro förtjenta af att tagas i öfvervägande af Utsk.
Frågan är, såsom jag nämnt, af väsendtligt inflytande för framtiden och angår ett monument, som nutiden uppreser åt sig.
Utsk. har derföre trott, att grunden borde noga undersökas, och hvarken kunnat förbise den undersökning, som blifvit verkställd af Hofjägmästaren Ubert, eller de upplysningar, sorn blifvit lemnade af flera andra för grundlighet kända män.
Hr af Ström har yttrat, att hans förslag klandrats; men sådant har icke varit Utsk:s, åtminstone icke min enskilda mening.
Jag tror, att en hvar är öfvertygad om Hr af Ströms skicklighet och nit; men detta har icke bort hindra Utsk. att tillstyrka en ny undersökning, Efter ali anledning förmodar jag, att den, jemnlikt Hr af Ströms tanke, kommer att utfalla så, att Wisingsö finnes tjenlig för ekplantering; men Utsk. har haft all anledning för sin hemställan i betraktande af de upplysningar, sorn blifvit lemnade i frågan om nedsättning i lösen för de dagsverken, Wisingsöhemmanen utgöra till Wisingsborgs Kungsgård, hvaraf inhemtas, att jorden varit synnerligen mager, då säden blott gifvit 3:dje ä 4:c*e kornet.
Ehrenborghs vttrande, att Utsk. bort föreslå ekplantering äfven i Skåne, betviflar jag, att Utsk. för närvarande dertill baft anledning.
Utsk. har blott haft att behandla Konungens propos, i ämnet, som angår, huruvida Wisingsö bör företrädesvis framför Bispmotala utses till ekplantering; men måhända kan Utsk. efter den discussion, som nu ägt rum, komma i tillfälle att utsträcka sitt yttrande i ämnet.
Cronhjelm; Jag finnér visserligen Utsk:s betänk, väl grundadt, emedan den förra undersökningen och det beslut, fordna Ständer tagit i delta mål, stått i rak strid med hvad nu blifvit uppgifvet, nemligen, att Bispmotala icke vöre lämplig för ekplantering.
Het misstag, som i denna fråga på ena eller andra sidan ägt rum, måste genom ny undersökning utredas, så att den, som talat sist, icke må få rätt derföre, att han talat sist, utan måhända någon jemnkning äga rum eller något vissare resultat erhållas.
Bispmotala är en egendom af betydligt värde, der nästan hvarje turn af jorden är i högsta grad productiv.
Denna egendom skall således, antingen den kommer att användas till ekplantering eller .att försäljas, lemna en betydlig tillgång för denna plantering.
Utsk., som föreslagit en ny undersökning i ämnet och att Konungen sedermera må besluta, hvarest planteringen må ske, kan af denna discussion få anledning att begära, det undersökningen må utsträckas; och jag tror, att utan annan anledning Utsk. skall finna sig oförhindradt alt begära undersökning ej allenast på Wisingsö och Bispmotala, utan också, att den må utsträckas till de provinser, Den i5 April f. m. 157 som utgöra sjelfva moderlandet för de ekskogar, Sverige hittills haft.
Ehrenborgh yttrat, är det bekant för hvar och en, som vistats i södra delen af Riket, att Skåne och Blekinge lemna mycket ek och af ganska stort yärde.
Ek införes dagligen till Carlskrona för ovanligt godt pris, och det är ej utan anledning, man kan förmoda, att sedan den fria dispositionen af ekskog fortfarit en längre tid, brist derpå skall uppstå.
Då planteringen alser kommande tiders behof samt det är möjligt, att Wisingsö om 60 å 70 år kan befinnas lika otjenlig som Bispmotala nu försäkras blifva efter samma tid, tror jag klokheten bjuda att på 2 ställen fördela både den kostnad och det arbete, som skall göras.
Också har redan förut varit tillstyrkt, att plantering skulle ske håde på Omberget och Wisingsö; men nu vill man inskränka den endast lill Wisingsö.
Jag erkänner och värderar högt Hr af Ströms skicklighet; men misstag kunna ske, och det är ej representanten tillåtet att tro på en enda persons uppgift, då fråga är om så stora kostnader för det allmännas framtida nytta.
Man bör således omfatta tillfället att hos Konungen anhålla om undersökningens utsträckande jemväl till de södra provinserna.
En värd talare har sagt, att Kungsgårdar icke finnas i dessa provinser; der finnes dock både Flyinge och Dalby.
Det är möjligt, att stuterierna icke kunna undvara deras inkomster från dessa Kun gsgårdar, och jag vill ej bestämdt tillstyrka deras användande till ekplantering; men jag har dock velat erinra, att Kungsgårdar derstädes finnas.
Jag tror, lika med Frih. Ehrenborgh, att det är klokare att söka målet på den väg, han omnämnt, och att det är större hushållning att inköpa en lämplig trakt i Skåne, der ek finnes, än att börja planteringar på en trakt, der ekskogar icke finnas.
I alla fall och på grund af de upplysningar, Hr af Ström lemnat, tror jag, att man ej bör försumma Wisingsö-localen, oaktadt man knappast kunnat förmoda, att Wisingsö kan lemna någon god ek, då man bestämdt vet, att Wisingsö är den sämsta trakt kring Wettern; att säden der endast gifver 3:dje och 4tde kornet och att dess grund utgöres af kalklager.
Hr af Ström säger sig hafva inhemtat den erfarenhet, att planteringen på Wisingsö skall komma att lyckas, och jag tror att man genom undersökning på jemväl andra ställen skall komma till bättre resultat, än man förmodat.
Jag anhåller derföre, att Utsk. må inkomma med förslag, som gifver anledning att utsträcka undersökningen längre än till Wisingsö, och det så mycket hellre, som då undersökning i alla fall skall ske, det är af obetydlig kostnad, om den ulsträckes till ett par provinser mer eller mindre.
Jag får återkalla i minnet, hvad mitt memorial innehåller , att ek nu finnes på Wisingsö med 8 ä 10 safringar på en decimaltum, hvilka deremot på andra ställen äro 30 å 3o.
Jag medger, att god ek möjligen kan Den i5 April f. m. växa i Skåne, hvilket jag icke varit i tillfälle att undersöka; inen jag har hört, att flera sådana förslag blifvit gjorda om planteringar i Skåne, såsom ekens hemvist, utan att något enda af dem låtit realisera sig.
Således måste något hinder finnas.
Vid Wisingsö deremot stå 5o,ooo ekar i full växt, hvilka slå to turas skott om året, då de komma i farten att växa.
Beviset på dess jordmåns lämplighet för ekars production grundar sig således ej blott på theori, utan också på praktisk sanning.
Ekar finnas der utan qvist till 22 alnars höjd; och då ft.