Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle likväl tro, att den förändring i ett ord, som af motionären föreslås, nemi. den, att i stället för att i lagen står: ”talar "någon lasteliga om Konungen”, det borde heta: ”talar nå”gon smädeliga om Konungen”; att detta utbyte af ord skulle vara fördelaktigt, ty det är lättare alt bestämma, hvad som är smädeligt, än hvad som är lasteligl.
— Ilvad åter Den 14 Mars. i83 4:de punkten angar, sa innebar <len ett stadgande, som är alldeles i enlighet med nya lagförslaget, att angifvelse och ransakning af brott af crimen hesse mujeslatis natur skall icke fä upptagas, utan att Konungen dertill gifvet- sitt bifall.
Till detta förslag skall jag tillstyrka bifall derföre, att derigenom komme man tydligen från all fråga, när 1777 års K. bref borde användas eller icke.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar, så väl sorn det skriftliga anförande, jag uppläst, måtte åtfölja remissen af denna motion till Utskottet.
Ilr Cederschjöld, Robert Theophron:
Jag hör icke till ileras antal, som ifra' för dödsstraffets användande; Jverlom tror jag, att det icke kan utur någon rättsgrund försvaras, men jag vill, alt Konungens person skall hållas i helgd, och att hvilket våldförande som
Deist å det höga föremålet skall beläggas med det största stralf som lagen bjuder.
På denna grund skall jag aldrig med min röst biträda den mening, alt lindrigare straff än dödsstraff må följa på våld å Konungens person, så länge ett sådant straff qvarstår i vår lag.
Helst skulle jag likväl önska, att delta brott icke komme att omnämnas i den nya lagen, likasom det icke finnes nämndt i nu gällande lag.
Jag föreställer mig icke, alt det är möjligt och knappt tänkbart, alt en förnuftig menniska skulle kunna begå ett sådant brott, och den vansinnige skulle derigenom endast bereda sig ett rum på dårhuset.
Boyes råd till LagUtsk., att låta denna motion hvila, får jag, i min egenskap af ledamot i Lag Utsk., förklara, att jag icke ämnar följa detta råd, derföre att jag icke anser mig äga rättighet dertill enligt grundlagen.
Det är LagUtskts skyldighet att besvara alla ärender, som tillhöra dess handläggning, så fort tiden medgifver.
Innan jag går att yttra mig i hufvudsaken, vill jag. fästa uppmärksamheten på hvad Hr Cederschjöld sagt.
Han nämnde bland annat, att våld å Konungen icke skulle finnas omnämndt i vår nuvar. lag. 4 cap. 1 §.
Missg.b:n innehåller likväl ett stadgande i afseende derå, då det heter: ”Förer någon afvog sköld emot Riket eller gör någon våldsgerning å Rikets Konung” etc.; och alt våld å väre framfarne Konungar existerat, derå lemnar oss historien, tyvärr, vittnesbörd.
Med hänsigt åter till hufvudsaken, får jag yttra, att då Gr.
Anckarsvärd med sin motion åsyftat förändring i 5 cap. 1 §:n Missg b:n, så måste ändring äfven i 4 caP- af samma balk göras, ifall motionen bör gå igenom, ty det är egentligen i 4 cap., som våld emot Konungen förekommer.
Att nu reformera,, utan att helt och hållet borttaga dödsstraffen för alla andra fall, torde likväl vaia olämpligt och aldrahelst alt borttaga det för det grofsta brott, sorn- inom ett iagbundet samhälle kan 184 Den >4 Mari. begås, hvartill ostridigt måste räknas våld mot Konungens person.
Dessutom skulle, ifall denna §. ändrades, men andra, som anses under denna subordinerande, bibehöllos vid det strängare ansvaret, följa, att för begången våldsgerning mot Konungen kommer brottslingen på fästning, men för förgripelser mot Hans embetsman vid vissa tillfällen, såsom t. ex. emot domaren under utöfningen af sitt domarekall, dömmes han till döden.
Likaledes är den, som bär våldsam hand å fader eller moder, underkastad dödsstraff; och jag hemställer väl, huruvida det är rättvist, ali mindre brott skola qvarstå med högre straffbestämmelser, än det högsta tänkbara brott.
Jag anhåller att få erinra Hr Cederschjöld derom, att icke en gång, utan mångå gånger under föregående riksdagar, hafva motioner af lagnatur blifvit nedlagda, derföre att man velat afbida nya lagförslaget.
Jag ser icke alt häruti ligger något mera grundlagsstridig! nu än förr, så mycket mindre, som jag förmodar, att den nya lagen kommer före vid denna riksdag; och jag öfverlemna!- till Hr Cederschjöld att sjelf bedomina, huru pass belåten han skulle vara att förut hafva bundit händerna på sig.
Såvida jag fattat rätt de 3:ne talarnes, Frih:ne Boyes och Cederströms samt Hr Cederschjölds yttranden, så hafva de alldeles misstagit sig om motionens syftemål.
Boye anförde nemi., att som det vore fråga om våldsam förgripelse mot Konungens person, och det straff som derföre borde följa; så ansåg han sig böra afstyrka motionen och afvakta den nya criminal-lagen, och de öfrige talarena hafva utgått från samma förutsättning: men motionens syftemål är att förändra nuvar. lagar ang:de lasteligt tal om Konungens person.
Cederström har förekommit mig uti hvad jag ville anmärka mot Hr Cederschjölds framställning, att i gamla lagen icke finnes något stadgadt ang:de den, som på något sätt förgriper sig emot Konungen, så att jag dervid icke har något att tillägga. — Gr.
Anckarsvärd börjar sin motion dermed, att han önskar en förändring i 5 cap. i §:n Missg.btn.
Detta 5 cap. handlar om den, sorn lasteliga talar om Konungen eller dess och Rikets Råd; och om denna rubrik är riktig, derom man kan öfvertyga sig genom capitlets genomläsning, så finnes, att detta cap. icke handlar om handgripliga förbrytelser, utan endast om tal.
Nu har väl Gr.
Anckarsvärd föreslagit, att 5 cap. i <j:n Missg.bn skulle ställas i [öfverensstämmelse med nya lagen, ,neml. io cap. Straff-b:n.
Detta io cap. afhandlar icke allenast hvad som finnes i den gamla lagens 5 cap. af Missg.b:n, utan äfven 4 caP- • samma balk.
De båda första §§:na i io cap.
Straff-b:n i nya lagen handla om ansvaret för dem, som begå våld emot Korn nun - Deh 14 Mar»» i85 nungen och Drottningen; men i den 3 J:n förekomma stad-, gnnden 0111 ansvar, hvilka nu utgöra föremål för R. o. Ad:s bedömmande, nemi. om ändring i 5 cap.
Missg.b:n i gamla lagen om lasteligt tal.
I 4 §'n af förbercirde io cap. S t raff-b: n af det tny a förslaget förekommer hvad sorn förut är stadgadt i 1777 års bref 0111 anmälan och svar, när sådana mål, som nu blifvit omförmäldta, få upptagas.
Således kan jag icke, på de skäl, som de värde talarne anfört, —;att det nemi. skulle vara fråga om att förändra lagarna, i afseende på begåendet af våldsamheter mot Konungens person, — afstyrka motionen, emedan något sådant deri icke kommer i fråga.
— Föröfrigt innehåller Gr.
Anckarsvärds motion intet annat, än hvad Konungen sjelf för 17 ur sedan proponerade R.
Vid 1823 års riksdag, då jag hade äran att vara ledamot af LagUtsk., och sålunda bör något minnas hvad som då tilldrog sig, inkom till Utsk. från Ständerna K. M:s nåd. ppopos. om lindring i dödsstraffet för den, som talade lasteliga om Konungen.
Denna propos. återgick till Ständerna från Lag.Utsk, med förklaring, att en ändring i det gamla stadgandet för ett dylikt brott skulle innefatta en rubbning i systemet på det liela, och att af sådan anledn.
Utsk. alldeles icke kunde medgifva, att straffet för nämnda brott mildrades eller förändrades.
Jag hade likväl bifogat en särskild reservation mot samma betänk., som här föranledde votering, och innehöll hufvudsakligen hvad Sländerne vid sista riksdag antogo, nemi. att, med bibehållande af dödsstraffet, detta dock kunde mildras och i stället fästning kunde ådömmas.
— Detta ar historiken af hvad som i denna fråga passerat sedan år 1821, och här är nu fråga om detta samma 5 cap. och ingenting annat.
Huruvida samma skäl, som 1823 förefanns hos dåvar.
Lag.Utsk. att icke vilja rubba det hela af brottmålslagstiftningen, bör följas eller icke, öfverlemna!* jag till Utsk. alt afgöra; jag bar blott velat upplysa och reda sakens rätta sammanhang, hvilket jag icke trott vara uppfaltadt af talarne.
Hr Cederschjöld: Då Frih. Cederström och Ilr Ribbing bestridt min uppgift derom, att ett så beskaffadt våld, som afses i Gr.
Anckarsvärds motion, icke skulle finnas omtaladt i 1734 års lag, sä hafva de värde talarne icke gifvit riktigt akt på eller åtskiljt 4 och 5 cap. Missg.b:n. Det är i 5 cap., som Gr.
Anckarsvärd föreslagit förändring, och deri omniimnes icke något våld.
Det våld åter, som näranes i 4 cap., är förräderi, och derom har jag licke kunnat fatta, att motionen handlar.
Ett sådant våld kan ej ske genom annat än förräderi, och då bestraffas det också sorn sådant.
I afseende äter å hvad Frih. boye erinrat, att jag icke borde hafva förklarat, att motionen icke kunde hvila hos LagUtsk., derföre att LagUtsk. hade alt förvänta den 4 H. 24 Den 14 Mars. nya criminal-lagen till behandling vid denna riksdag; så får jag gifva tillkänna, att om jag det vetat, skulle >jag afven hafva tillstyrkt att motionen borde hvila: men jag trodde ej alt förhållandet var sådant, eller att vi ägde något grundadt hopp, att. under denna riksdag fa den nya lagen till behandling.
Boye, sorn säkerligen är väl underrättad, gifvit mig anledn. att förmoda motsatsen; så får jag vördsamt anhålla, all 11. o Ad. ville med det snaraste lemna LagUtsk. anlhentik upplysning, huruvida den nya criminal-lagen verkligen under deritia riksdag kommer till LagUtskrs behandling, helst LagUtsk., i sådant fall, icke kan på förhand laga någon befattning ined motionen.
Jag anhåller på det högsta, att Standerne måtte förena sig derom, att en underd. anhållan mätte till K.
M. fa afgå, i ändamål att få veta, om den nya lagen är att snart förvänta; ty Utsk. kan icke göra det ringaste, förrän man äger visshet derom, — arbetet skulle åtminstone vara öfverflödigt.
Först får jag till Hr Cederschjöld famställa, om ej misshandling af Konungens person eller väld emot Konungen är ett och detsamma, och för det andra hos Hr Frih. och Landtm, anhålla, att då här yttrats, alt det blott vore fråga 0111 förändring af stadgandet i 5 cap. 1 §.
Missg.b:n, Gr. Anckarsvärds motion mätte blifva -uppläst, så att hvar och en må vara i tillfälle alt sjelf dömma derom.
Anckarsvärds förslag upplästes.
Sedan jag nu hört, att det är fråga om misshandling af Konungens person, hvarom 5 cap. icke handlar, men sådan förgripelse förekommer i det 4 cap.; så tror jag, att hvad jag yttrat har sin riktighet, alt ändring bör äga rum så väl af 4 sorn af 5 cap , ifall Gr.
Anckarsvärds motion anses böra gå igenom; emedan i annat fall contradiction i straffbestämmelserna mellan lägre och högre brottslighet skulle uppstå.
För öfrigt vidblifver jag hvad jag förut sagt, att så länge dödsstraffet qvarstår, skulle det vara besynnerligt, om det grofsta brott, man kan tänka sig, skulle kunna beläggas med något lindrigare straff.
Jag vill nu icke upptaga tiden med något vidlyftigare yttrande i detta ämne, men skall, när betänk, i ämnet från Utsk. inkommer, söka gifva skäl för den åsigten, att domaren äger ett för vidsträckt fält, då han äger rätt att välja mellan dödsstraff och fästning från 2 till io år.
Jag hoppas, att af den skedda uppläsningen blifvit styrkt hvad jag anfört.
Jag linner ganska väl hvad många andra också mena, alt i motionen åberopas lagstudganden från den föreslagna nya lagen i 10 cap.
Straffb:n, som handla 0111 ansvar för våldsam förgripelse emot Konungens person; men detta har skett,—så vidt jag för - D e n 14 Mars. slått motionären rätt, — för att upptaga lagstadgandena i sitt sammanhang oell icke lösrycka (len 3:<lje oell 4-de från den irsta och 2:dra, som naturligen böra läsas i ett sarninanlia 11g.
Nu förekommer i 4 cap. af gamla lagen stadgande om ansvar för den, som begår våldsamhet mot Konungens och Drottningens personer; således, när detta lagstadgande skall stå qvar, — neli det mäste det, så vidt jag fattat motionären rätt, ty han har icke föreslagit någon ändring af 4 cap. gamla lagen —; så är det endast det lagrum som i början af hans framställning upptages, eller 5 cap. r §:n om lasteligt tal mot Konungen, som motionären vill bringa i öfverensstämmelse med den nya lagen i dess io cap. Slralfb:n.
Sådant kan ej ske annorlunda, än att detta lagrum bringas i öfverensstämmelse med de §§., som motsvara detsamma, nemi. de, sorn handla om lasteligt tal, icke de om handgripliga gerningar; ty man skulle eljest och med lika skäl, för det att man föreslår någon ny lagförändring, vare sig hvilken som helst i den gamla lagen, och säger, att jag yrkar att den eller din §:n i gamla lagen mätte bringas i öfverensstämmelse med hvad deri nya lagen stadgar, lunnia påbördas att, genom ett sådant förslag, vilja införa liela den nya lagen, då blott meningen varit att tillegna sig en eller annan af dess §§:r.— Hr Cederschjöld har yttrat, att de sorn anse, att det finnes ett stadgande i gamla lagen om våld mot Konungens person, misstagit sig derföre, att hvad derom kan vara stadgadt i 4 caP- upptages under rubrik af förräderi, och derföre endast är att betrakta som sådant och icke som våld.
Likväl lyda orden i r §:n af samma cap. så här: ”eller gör någon våldsgerning ä Rikets Konung och Herre, ”Drottningen och Deras barn ”
— Att bär således är fråga om våld är gifvet; och att uppsåtlig! våld mot
Konungen måtte fortfarande få anses vara förräderi mot Riket, skulle jag hoppas.
Jag har egentligen begärt ordet, för att gå Hr Cederschjöld till mötes i den önskan lian yttrat, då han begärt, att, genom Hr Frih. o. Landtm, samt Ståndet, LagUtsk. må få veta, huruvida det nya lagförslaget vid denna riksdag förekommer eller icke; en begäran, som, stalld till Hr Frih. o. Landtm, och Ståndet, likväl svårligen lärer af dem fullgöras.
Jag deremot, såsom ledamot af den comité', som fått sig uppdraget att framlägga skilnaden mellan den gamla och nya lagen, kan upplysa derom, att hvad civil—lage n angår, hafva comiterade fullgjort sitt åliggande, och redan före riksdagens början till Konungen ingifvit sittarbete; hvaraf jag slutar, att så väl Konungens skrifvelse i ämnet, sorn comiterades arbete torde vara att snart förvänta.
Hvad åter brottmälslagen angår, så drager jag icke i betänk, att förklara, det jag hoppas, att om riksdagen icke alltför i 85 Den iij Mats.
Snart si ut as, stall ufven den komma Ständerne till handa.
Likväl, och för att denna upplysning icke må äga en mera bindande kraft än jag förmår deråt gifva, ber jag att få tillägga, att då comiterades åliggande är, icke blott att redovisa skiljaktigheterna mellan båda lagarna, utan äfven att redovisa för de anmärkningar, som [Jofrätterne och Högsta Domstolen afgifvit; blir deraf en följd, att som Högsta
Domstolen ännu icke afgifvit sitt utlåtande ang. nya criminal-lagen, så hafva af denna orsak comiterade för närvar, icke kunnat med den nya criminal-lagen sig närmare befatta.
Jag är ledsen, att R. o. Ad:s tid blir upptagen genom ett af 111ig ofrivilligt begånget misstag i uppställningen af min motion.
Jag har sökt, så mycket som möjligt är, att följa den grundsats att icke vid remiss-tillfällen försvara mina egna motioner; men jag anser också en motionärs åliggande vara, att lägga motiverna för sina anföranden i så tydlig dag, som i hans förmåga står.
Med anleda, af Frih. lioyes yttrande, skall jag genast söka undanrödja den väsendtligaste anledningen till en discussion, då jag utan betänkande förklarar, att, från en strängt juridisk åsigt betraktadt, jag begått ett misstag, då jag för i mom. i det nya lagförslaget, sorn ersätter nu var. 5 cap. 1 Missg.btn, upptagit det alternativa förslaget, sorn omfattar en lindrigare bestraffning, eller lifstidsfästning.
Jag har för ruin del ingenting emot, alt min motion får upptaga det strängare alternativet, eller nya lagförslaget till 10 cap.
Straff-b:n, sådant sorn det finnes i förslagets grundtext, med åsidosättande af det alternativa förslaget.
Jag skulle icke velat borttaga R. o. Ad:s tid med detta yttrande, om jag ej af Frih.
Boyes anmärkning ansett mig böra frukta, att förslaget, på grund af detta mitt misstag, skulle blifvit hvilande och icke kunnat upptagas.
Hvad som isynnerhet grundat mitt förslag, har varit ordställningen i vår gamla lag: ”Den som Iasteligen talar eller skrifver.
” De juridiska skådespel, sorn, i anledning af denna ordställning, vi sett inom vårt samhälle uppföras, hafva föranledt mig att söka deras undanrödjande för framtiden: och om jag skulle framföra någon lindrig klagan deröfver, alt inom detta Hus, som i sig innefattar så manga jurister, denna fråga icke af någon bland deni blifvit tagen i behjertande; kan del icke förås Inig till last, att jag, såsom icke bevandrad på det juridiska fältet, funnit mig af blotta medborgerligheten påkallad att göra förslaget.
Jag sätter mig således helt och hållet emot Frih.
Boyes mening, att min motion göres hvilande, derföre att 1 mom. varit oriktigt uppfatladt, och hoppas att Frih.
Boye måtte förändra sin mening, när jag eftergifvit min, och medgifvit, att 1 mom, får införas efter grundtexten i det nya förslaget. H.
Mig und faller alldeles nyttan af Missg.b:ns partiella revision nu Den 14 Mart.
189 1 då Rikets Ständers pröfning af förslaget till ny criminal-lag så nära stundar.
Skadan synes mig deremot påtaglig.
Codilication bör i ett sammanhang företagas.
Värdet af en lag är lika relativt som positivt, och bestämmes således aldrig af dess enstaka rationalitet allena; hvadan ide'en i hvarje Jag-§. kan vara högst berömlig per se, och lagboken i sin helhet ändå alldeles förkastlig, om nemi. icke samtliga dess §§. stå i fullt logisk conseqvens lill hvarandra; hvilket allt synnerligast gäller om straff-systemer.
Men denna conseqvens i vår blifvande criminal-lag hade vi försvårat, om ej omöjliggjort, derest vi i förväg idkat partiel revision af den gamla.
Sålunda hade vi oss emellan en för lagstiftare högst obehörig ombytlighet, och ett tvång pä blifvande bättre öfvertygelse!', eller hade vi beredt de sällsammaste anomalier.
Nya lagförslaget uppställer ju alternaliver i fråga om dödsstraffets afskalfande eller bibehållande; och vi kunna ju alldeles icke förutse den öfvertygelse i denna fråga, sorn definitivt blifver vår eller nästa Ständers.
Men med hvad tankefrihet besluta vi framdeles om straff för våld å länsman i sitt kall, orri vi nu afskaffat dödsstraff för våld å Monarkens person.
— Fjerran är min närvar, afsigt att afhandla deri emellan högt ansedda juridiska auctoriteter så länge controverserade stralf-theorien.
Jag har blott velat yrka det företräde vi, framför parlielt behandlande af vår lagstiftning, böra lemna åt en omfattande, ät alla dess delar liktidigt egnande åtgärd.
Så efterkommes också hvad en vigtig grannlagenhet bjuder.
Så undgå vi att bry omdömet hos redliga menigheter, hvilkas sunda, men mindre öfvade vett icke skulle förmå uppfatta det purt objectiva i sådan lagmildring.
Utveckling af denna min åsigt vore alltför lätt och rikhaltig i detta amne!
Men jag röner dervid en motbjudighet, hvilken, om den, på säll jag tror, delas af de fleste bland oss, ensam bildar en verklig bevisning.
Att så måtte af Utsk. anses, är hvad jag åsyftat med detta anförande, om hvars läggande till remissen jag anhåller.
Cederström och ITr Ribbing hafva med envishet vidblifvit, att det af Gr.
Anckarsvärd i dess motion omnämnda våld å Konungens person redan finnes i lagen omtaladt.
Jag kan ej deraf draga annan slutsats, än att de icke kunna göra skilnad på våld, som innehåller förräderi, och annat våld; och hade Frih. Cederström och Hr Ribbing endast gjort sig mödan att läsa öfverskriften å 4 caP' Missg.b:n, så hade de funnit, att der står blott ”om förräderi”, och då är det äfven klart, att det våld, som della cap. afhandla!', tillika är förräderi.
Hade herrarne vidare läst i det nya förslaget till criminallag, så väl 9 som 10 captn Straff-b.'n; så hade de funnit, att de, som uppgjort det nya förslaget, äfven gjort denna distinction. 9 cap. handlar om förräderi, men 10 cap. deremot 0111 det slag af våld, sorn Gr.
Anckarsvärds motion 190 Den 14 Mars. omnämner; oell sfi vida ett sådant våld skall upptagas i lagen, hvilket jag ansett icke böra äga rinn, skulle det (å sin plats i 5 cap. gamla lagen.
— I afseende på hvad Frih. läoye sedermera yttrat, får jag nämna, att jag icke fattade lians första tillkännagifvande ang:de criminal-lagförslagets öfverlemnande lill LagUtsk. vid denna riksdag annorlunda, uti som eathegoriskt; men nu har han i så målto ändrat detta, alt han, i egenskap af ledamot i tableau-commissionen, hoppats alt så skulle ske.
Med all aktning för hans öfvertygelse i det fallet, skall jag åtminstone icke kunna trygga mig derlill, då jag tror, att denna, likasom många af hans öfriga förhoppningar, kunde svikas; men dä Gr. Löwenhjelm nämnt, att lagförändringar böra företagas i ett sammanhang, linner jag deraf en god anledn. till hvad jag nyss framställt, nemi. att R. o. Ad. matte förskaffa LagUtsk. upplysning, huruvida criminal-lagförslaget verkligen kommer till dess behandling vid denna riksdag.
Jag är icke nog bevandrad i riksdagsförhandlingar för ali veta, huruvida detta kan låta sig göra, sedan motionstiden numera är förbi; men jag skulle dock tro, att det är en riksdagsmans rätt att, med anledn. af hvad som passerat, väcka en dermed sammanhang ägande fråga, och följaktligen äfven min rättighet att i motionsväg anhålla, att LagUtsk. måtte beredas en bestämd upplysning, hvartill det kan trygga sig, om criminal-lagförslaget vid denna riksdag är att förvänta eller icke; ty, som jag förut nämnt, skulle LagUtskts åtgärder blifva omintetgjorda, ifall, sedan riksdagen fortgått 4^5 månader, Utsk. skulle erhålla förslaget, ulan alt derom förut äga kännedom.
Jag är icke rätt säker om jag riktigt uppfattat Gr.
Anckarsvärds yttrande; men jag trodde mig finna, att han missförstått mig, och för denna möjlighet uther jag mig få erinra, att jag i mitt skriftliga yttrande begärt, alt motionen malte hvila, intilldess Utsk. blir i tillfälle att företaga den i sammanhang med nya lagförslagets stadgande i to cap.
SIraIf-btn.
Sedan dess har, derest jag icke misstagit mig, Grefven förklarat, att han beger sig dertill, alt i :a §:n må förblifva sådan den i grundtexten står, och hvilken lyder så här: "'Förgriper sig någon emot Konungen, ”med våld eller annan misshandel å hans person, miste lif— ”vet.”
Om jag nu rätt uppfattat
Grefvens yttrande, så har han gått ifrån sin motion i första punkten, och då förfaller äfven min anmärkning, hvarförutan äfven behofvet upphör för Hr Cederschjöld att vidare sysselsätta sig méd mina förhoppningar.
Jag vill nu icke svara på Hr Gedersehjölds anmärkningar, ty de förfalla af sig sjelfva, utan blott mot Gr.
Anckarsvärd yttra några ord.
Han har föreslagit, att vissa straffbestämmelser skulle komma i fråga, hvilka ej äro förenliga med de uti vår nu gällande lag be - Den 14 Mars, >9* fintlign stiaff-nrler; ty lian liar föreslagit, att det i nya criminal-lagförslaget omnämnda bestraffningssätt, sorn består, förutan dödsstraff, i 5 särskilda grader fängelsestraff, skulle i förevar, fall tillämpas: men jag vill hemställa till motionären sjelf, om det är möjligt att tillämpa ett straff, som icke linnes omnämndl i nu gällande lag.
Jag får tillkännagifva, att Frill.
Boye liir ganska riktigt uppfattat mitt yttrande, och att jag linner mig fullkomligen belåten med bans förklaring, att, nar jag begifvit mig till den ändring i i:a moni., sorn lian yrkat, riga delarna af motionen.
Om det icke skulle låta sig göra alt, förrän det nya lagförslaget blifvit pröfvadt, andia vår nu var. lag i denna del, hvilket jag helt och hållet öfverJeinnar till LagUtskts bedömmande; så föreställer jag mig likväl, att det icke måtte vara någon omöjlighet att åtminstone bringa afsigten med min motion lill den verkställighet, alt kunna medföra den nytta, som jag för det allmänna åsyftat.
Jag uppstiger egentligen i anledning af Ilr Cederschjöld.? framställning om en åtgärd från 11. o. Ad:s sida, att visshet måtte erhållas derom, huruvida någon propos. från Konungen med den nya lagen vore vid denna riksdag att förvänta.
Del kan visserligen efter min tanka vara Ilr Cederschjölds, eller hvilken annan ledamots rätt att föreslå eii und. skrifvelse till K. M. i fråga om denria sak; men för min del tror jag icke, att något ändamål kan vinnas genom förslaget.
Icke heller tror jag, att något annat nu är att göra i anledn. af Frih.
Boyes framställning till Gr.
Anckarsvärd, och det svar han lemnat rör:de återtagande af en del af motionen, än att helt simpelt anhålla om propos. på remiss till Lagutskottet.