Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste derföre, i afseende på Gr. Wachtmeisters förslag, fästa uppmärksamhet derpå, att, om denna anslagssumma förhöjes, en nedsättning ovilkorligen måste komma att ega rum i afseende på de särskilda anslagen.
Hvad sedermera vidkommer Hr Fahnehjelms förslag, nödgas jag h. o. h. motsätta mig detsamma.
Det är visserligen sannt, att R.
St:r vid förra riksdagen sönderdelade det till K.
M:s disposition ställda anslaget, så att ^:del tillföll de norra länen och de öfriga ij:delarne det södra och mellersta Sverige, men det vill likväl synas mig mera lämpligt, om denna fördelning öfverlemnas åt K. \1:s pröfning, som, med ledning af Styrelsens öfver Väg- och Vattenbyggnads-korpsen förslag, bör kunna komma till en säker öfvertygelse om summans rätta användande.
Det förefaller mig dessutom ganska besynnerligt, att man just liksom vill skilja Norrland från det öfriga Sverige genom denna fördelning.
Räst måste derföre förhållandet blifva, om K. M. får pröfva, hvarest behofven äro störst och hvarest anslag kunna göra största gagnet, och får jag derföre anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan, såväl i afseende på summans belopp, som att densamma odelad måtte ställas till K. M:s disposition.
Emedan jag anser det vara bättre att ställa summan hel och hållen till K.
M:s disposition, då man har större opartiskhet att vänta, sedan förslagen blifvit af Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnads-korpsen granskade, än om summan förut sönderdelas af Stats-Utsk:t, hvarest enskilda intressen måhända kunna göra sig gällande, får jag till alla delar instämma med Gr. Wachtmeister.
Wachtmeister:
Med anledning af Frih. af Ugglas’ yttrande, får jag till Frih:n hemställa, om K.
M. kan få en bättre ledning för sitt omdöme än de förslag, som landstingen för de olika orterna komma att utarbeta.
Frih. af Ugslas: I fall R. o. Ad. skulle anse bättre att förhöja hela anslagssumman, än att bifalla Utskds förslag i denna punkt, och dessutom bevilja de förut omnämnde särskilda anslagsbeloppen, vill jag icke alltför strängt hålla på min mening, Den 5 September f. m. 167 ehuru jag ännu en gång får upprepa att, enligt min öfvertygelse, Norrlands sanna intresse bäst befordras genom att särskilda anslag utgå.
Men jag vill dock till Gr. Wachtmeister hemställa, huruvida han icke skulle vara villig att nedsätta den af honom yrkade förhöjningen till 600,000 rdr; och om han ej skulle medgifva detta, får jag, med frånträdande af mitt förra yrkande om bifall till punkten oförändrad, nu anhålla om Hr Gr:s o. Landtrms propos. på bifall till densamma, med anslagssummans förhöjning till 600,000 rdr.
Ehuru jag på det aldra högsta skulle önska att Norrlands intresse blefve tillgodosett, och att så stora väganslag som möjligt må blifva för detta ändamål anordnade, måste jag likväl motsätta mig den af Gr. Wachtmeister föreslagna förhöjningen, då jag anser den öfverskrida den tillbörliga gränsen.
Jag anhåller i stället att Utsk:ts förslag i denna punkt till alla delar må blifva godkändt.
Sedan öfverläggningen häreftar förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o.
Landtm, att derunder hade yrkats dels af Frih. Stjernstedt bifall till Utstr.ts hemställan oförändrad, dels af Gr.
Wachtmeister att samma hemställan måtte bifallas, med den förändring att summorna 150,000 rdr och 450,000 rdr utbyttes emot summorna 250,000 rdr och 750,000 rdr, dels af Frill, af Ugglas att punkten måtte bifallas med förhöjning af summorna 150,000 rdr och 450,000 rdr till 200,000 rdr och 600,000 rdr, och dels slutligen af Hr
Fahnehjelm att punkten måtte bifallas med den af Gr. Wachtmeister föreslagna förändring och med det tillägg, att en tredjedel af det årliga anslaget skulle, utom den andel af det öfriga årsanslaget, som, efter hittills tillämpade grunder, å rikets fyra nordligaste län sig belöpte, till vägars anläggning och förbättring inom dessa landskaper uteslutande användas; och finge Hr Gr. o. Landtm, hemställa, att beslut först skulle fattas öfver Utsk:ts hemställan, med förbehållen rätt för B. o.
Ad. att sedermera särskildt pröfva det af Hr Fahnehjelm föreslagna tillägget.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många ja. blandade med nej, sedermera propos. på bifall dertill med den af Gr.
Wachtmeister föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej, jemte några ja, och vidare propos. på bifall till merberörde hemställan med den förändring Frih. af Ugglas föreslagit, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej och några ja, hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring förnyades samt besvarades med många ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. tes Den 5 September f. m.
Sedan propos. pä antagande af det utaf Hr Fahnehjelm påyrkade tillägg härefter blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på afslag derå och besvarades med ja. 2:dra punkten.
Utsk:ts hemställan bifölls. 3:dje punkten.
Då jag för min del skulle önska att anslag i st. f. lån för detta företag lemnades, enär icke allenast bolaget deraf vöre förtjent, utan äfven staten af detsamma har fördel, får jag, för åstadkommande af ett sådant resultat, anhålla att återremiss af denna punkt måtte komma att ega rum.
Då motionären i denna fråga ej förutsatt något annat understöd än lån, ansåg Stats-Ulsk:t sig sakna anledning att ingå i pröfning, huruvida ett anslag borde i stället beviljas.
Den siste talaren säger, att det vöre bättre, om staten lemnade ett anslag; men jag får i anledning deraf göra den värde talaren uppmärksam derpå, att ifrågav:de bolag ej är hjelpt med ett så litet anslag, som 17,000 rdr, enär detsamma är skyldigt enskilda banker mera än 70,000 rdr, samt att bolaget, som blifvit uppsagdt på denna summa, derföre måst vända sig till staten med anhållan om dess bistånd.
Ad. behagade bifalla Utsk:ts förslag.
Hr Paykull:
Om bolaget nu erhåller ett anslag på 17,000 rdr, tror jag icke det skall möta så stora svårigheter att anskaffa det öfriga penningebeloppet från enskilda långifvare; och får jag fortfarande anhålla om återremiss af punkten.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställdes propos. på bifall till densamma och besvarades med ja. 4:de punkten.
Hr von Knorring, Oskar:
För några år sedan — kort före .början af 1859—1860 årens riksdag — uppgjordes planer och kostnadsförslag till tvenne väganläggningar, den ena mellan Fredrika kyrka i Westerbotten och Hjörna i Norra Ångerman - Den 5 September f. m. 16!)
Iand, och den andra från Öhrträsks kyrkoby, genom Fredrika socken, fram till Åsele kyrka i Åsele lappmark af Westerbottens län; och beräknades kostnaden för hvardera af dessa väganläggningar till omkring 150,000 rdr rmt.
Sedan ärendet blifvit genom Konungens Befhtde hos K. M. anmäldt, samt kostnadsförslagen och planerna i vanlig ordning undergått granskning uti K.
Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, befallde K.
M. att vederbörande vägbyggnadsskyldige skulle höras, huruvida de, derest anslag af allmänna medel erhölles till belopp af 100,000 rdr för hvardera vägen, ville förbinda sig att för denna summa anlägga och utan vidare bidrag af staten framgent underhålla ifråga vide tvenne vägar.
Detta skedde, och häradsboerne afgåfvo den äskade förbindelsen, hvarefter ärendet ånyo anmäldes hos K. M., som deröfver i nåder resolverade: att K.
M. ansåg de föreslagna väganläggningarne vara för orten ar vigt och förthy böra komma till verkställighet; men som riksdagen då redan långt framskridit, ville K.
M. icke vid samma riksdag till R.
St:r göra särskild framställning i ämnet, utan anbefalldes Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen att, derest tillgång till utförande af merberörde arbeten icke på annat sätt kunde beredas, derom före nästa (d. v. s. nu pågående) riksdag hos K.
M. göra förnyad underd. anmälan.
I anledning af hvad sålunda föregått, vågade man göra sig den förhoppning, att K.
M. vid innev:de riksmöte skulle begära anslag till såväl den ena, som den andra af ofvannärnnde vägbyggnader.
Detta inträffade likväl icke, och uti den Nåd.
Propos:n ang:de statsverkets tillstånd och behof, deruti flera andra dylika allmänna arbeten särskildt förordas, förekommer ingenting om meranämnde tvenne vägar.
Vid sådant förhållande, och på det frågan om bidrag ^åtminstone för den jemförelsevis mest angelägna vägen mellan Öhrträsk och Åsele, hvilken skulle anläggas i fortsättning af redan varande väg mellan förstnämnde ställe i Lappmarken samt Nordmalings lastageplats och Umeå stad, måtte blifva föremål för behandling vid denna riksdag, väcktes af ortens riksdagsmän motion i detta ämne; och har Stats-Utsk:ts Riksgälds-afdelning tillstyrkt, att ett anslag af 100,000 rdr må för sistnämnde väganläggning anvisas, dock med förbehåll att anslaget skall fördelas på tvenne statsregleringsperioder och sålunda utgå, med viss andel årligen, under den långa tiden af 6 år.
Någon annan anledning för bestämmande af omförmälde besynnerliga vilkor torde svårligen förefinnas, än den föreställning, en eller annan Utskotts-ledamot lärer hafva gjort sig och äfven uttalat derom, att Åsele häradsboer, i anseende till ortens glesa befolkning m. m., icke skulle mäkta åstadkomma ett så beskaffadt arbete på kortare tid än 6 år.
Denna föreställning är emellertid oriktig och ingalunda öfverensstämmande med verkliga förhållandet; och i allt fall synes det mindre lämpligt att R.
St:r, i strid mot hvad vanligen eger rum, afgöra på huru lång tid ett allmänt arbete af denna beskaffenhet kan eller bör fullbor - 170 Den 5 September f. m. das, hvilket deremot här torde böra, enligt den ordning, som hittills varit följd, bestämmas genom i laga ordning upprättadt kontrakt mellan K. M. och kronan, genom Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen å ena och kommunen å andra sidan.
Det är för öfrigt uppenbart, att, om arbetet skulle fördelas på en mängd år, sålunda att endast en mindre del af vägen årligen bygges, kostnaden måste blifva betydligt större, än om arbetet får utföras i ett sammanhang så skyndsamt, som omständigheterna medgifva.
Slutligen bör det ej heller lemnäs oanmärkt, att, då statsregleringsperioden egentligen omfattar endast 3:ne år, så kunde det möjligen inträffa, att sedan nämnde tid gått till ända och vägen derunder blifvit till dess halfva längd fullbordad, R. näst sammanträdande St:r vägra fortsatt utbetalning af det erforder liga anslaget för den följande statsregleringsperioden.
Skulle så hända, blifver följden icke blott att det påbörjade arbetet måste afstanna, utan ock att häradsboerne blefve frie från sitt åtagande att bygga och framgent underhålla ifrågav:de väg, hvilken är för orten af den största vigt.
Jag får derföre anhålla om bifall till den af mig föreslagna förändring i Stats-Utsk:ts Betänk., att hela summan må under denna statsregleringsperiod utgå.
Den siste värde talaren har endast last sig dervid, att Stats-Utsk:t tillstyrkt, det anslaget skulle utgå under tvenne statsregleringsperioder, eller med endast 50,000 rdr under den nu kommande.
Såväl af de handlingar, hvilka till Utsk:t ang:de denna sak inkommit, som ock med ledning af socknemännens intyg, har Utsk:t omöjligen kunnat förutsätta att detta vägarbete, som innefattade en sträcka af nära 10 mil, kunde åstadkommas på mindre än 6 år.
Vi skola nemi. taga i betraktande att befolkningon derstädes är mycket ringa, likasom att detta arbete endast sommartiden kan företagas, under hvilken årstid vigtiga landtmannaarbeten taga arbetskrafterna i anspråk.
Under sådana förhållanden ansåg Utsk:t sig endast böra tillstyrka 50,000 rdr; och då inga skäl blifvit anförda, som tala för sannolikheten af detta arbetes fulländande på mindre än den af Utsk:t antagna tiden, får jag vördsamt anhålla om bifall till Utsk:ts förslag.
Då denna fråga före riksdagens början hemställdes till K.
M:s bepröfvande, föranledde den då ej någon K. Propos., emedan de summor, inom hvilka K.
M. ansåg sig böra begränsa sin framställning om anslag till allmänna arbeten, måste blifva af mindre omfattning.
Sedan Stats-Utsk:t emellertid vid denna riksdag, i sitt Utlåt. ang:de medels anskaffande för jernvägars anläggande i riket, ansett bankovinsten, utgörande omkring 5 millioner, böra för utgifter under statsregleringsperioden användas, torde en rikligare tillgång för allmänna arbeten vara beredd.
Den 5 September f. m. tri DS ostridigt är, att den af Hr von Knorring gjorda framställningen är behjertansvärd, emedan sådana företag, som det ifrågav:de, om de med fart och ekonomisk beräkning skola utföras, måste taga större summor i anspråk under de första åren än sedermera, samt då inga särdeles olägenheter kunna uppstå, äfven om fullbordandet af detta arbete skulle medtaga någon längre tid än statsregleringsperioden, och sålunda skrida in på det fjerde året, tager jag mig friheten till R. o. Ad. hemställa, om icke R. o. Ad. ville bifalla Hr Knorrings framställning på det sätt att slutet af punkten, från och med orden »att under instundande statsregleringsperiod» etc., uteslutes.
Sedan Hr Stats-rådet Lagerstråle haft den godheten att understödja mitt förslag, torde allt vidare ordande å min sida vara öfverflödigt; och får jag endast vördsamt förnya min anhållan om propos. på bifall till mitt nyss afgifna förslag.
I en tid, då ansökningarne om statens bistånd i alla riktningar äro så talrika, är det representantens pligt att tillse det de äskade statsanslagen uppfylla de dermed åsyftade ändamålen, samt att statsmedlen ej alltför hårdt må anlitas.
Hvad särskildt nu beträffar det ifrågav:de företaget, förefaller det mig, som om detsamma ännu icke fått sin tillbörliga utredning.
Då Utsk:t säger »att det, som icke förbisett behofvet af^ vägens fortsättande såväl från Fredrika till Hjörna, som från Åsele till Wilhelmina kyrka, men likväl ansett att med sistnämnda båda väganläggningars utförande lämpligen kan anstå intill dess vägen mellan Öhrträsk och Åsele först blifvit fullbordad, funnit sig böra hemställa etc.», kan det synas för en hvar, som icke är med frågan närmare bekant, såsom skulle den rätta vägens riktning ännu ej blifvit afgjord, och att frågan ännu ej fått erforderlig utredning, hvilket otvifvelaktig! skulle hafva blifvit förhållandet, om den förut blifvit af regeringen handlagd.
Under sådana omständigheter synes mig detta förslag alltför väl kunna anstå till nästa riksdag, och anhåller jag derföre om afslag å punkten.
Frih. af Ugglas: Då Frih.
Tersmeden grundat sin begäran om afslag å denna punkt derpå, att en fullständig utredning ang:de denna väganläggning saknades, ber jag att i detta hänseende få lemna några upplysningar.
De hufvudsakligaste skiljaktigheterna hafva förefunnits mellan dem, som vilja hafva väg öfver Åsele till Öhrträsk, och dem, som önska en dylik mellan Björna och Fredrika.
Dessa båda vägar hafva både af Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen och K. M:s Beflude blifvit framhållna.
Då ärendet förekom hos K. M., infordrades yttranden från de särskilda kommunerna, 172 Den 5 September f. m. och vid det sammanträde, sorn i anledning deraf hölls af samtlige sockne-ombuden, förklarade Dorothea och Wilhelmina församlingars ombud att de af deo båda vägarne ej hade den ringaste nytta, hvaremot de från Åsele och Fredrika tillkännagåfvo, att desamma vore för dem af största gagn.
Det synes sålunda, som om ortens egna innevånare förklarat båda vägarne angelägna; men då blott en kunde komma i fråga, ansåg Utsk:t den väganläggningen, hvarigenom en kommunikation med residensstaden skulle åstadkommas, af vida större vig än den, som ledde till ett främmande län.
Då denna sak, enligt mitt förmenande, ej saknar tillräcklig utredning, vågar jag derföre motsätta mig Frih. Tersmedens yrkande.
Hvad slutligen vidkommer Hr von Knorrings, af Statsrådet Lagerstråle förordade förslag, så, och då jag icke, dels i betraktande deraf att Åsele och Fredrika församlingsboer begärt 5 års anstånd med vägens uppbrytande, och dels till följe af min egen erfarenhet ang:de vägarbeten i mellersta Sverige, kan frångå min tanke att detta arbete ej kan blifva fullbordadt på mindre än 6 år, anser jag det vara ganska olämpligt att under innev:de statsregleringsperiod anvisa större anslag, än som åtgår för de 3 årens arbeten.
Den upplysning, som af den siste värde talaren i afseende å förev:de fråga blifvit lemnad, är visserligen ganska fullständig och tillfredsställande, men jag har likväl ej i densamma kunnat finna något ytterligare stöd för beviljandet af ifrågav:de anslag.
Då jag instämmer med Frih.
Tersmeden, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på det skäl, som förmått mig att rangera mig på hans sida.
Det synes mig nemi., som om ett företag, hvilket kostar så pass mycket, väl borde, så vida det af staten skall understödjas, visa sig vara af någon vidsträcktare nytta, än som blifvit uppgifven enligt protokollet, som hölls vid det af K. M:s Beflede i Westerbottens län med vederbörande soekne-ombud utlysta sammanträde, hvarvid endast de omkring den nya vägen belägna tvenne socknar sade sig af densamma hafva någon nytta, under det de öfriga för företaget ej hyste det minsta intresse.
Att, för öfrigt, förbindelsen med residensstaden skulle vara af någon så särdeles vigt för den ifrågav:de delen al länet, som ligger helt nära länsgränsen, tror jag för min del icke, ty då det är kändt att i denna del af Norrland den naturliga kommunikationsleden går nästan från norr till söder, och att den väg, som blifvit föreslagen mellan Fredrika och Björna, för att der möta den till Örnsköldsvik ledande vägen, snarare går i denna riktning, än den mellan Öhrträsk och Umeå, samt slutligen, enligt de upplysningar, som jag inhemtat af personer från denna trakt, att den naturliga vägförbindelsen är en helt annan, nemi. den, som leder ner till Ångermanna-elfvens flod - Den 5 September f. m. 173 område, måste jag, i likhet med Frih. Tersmeden, anse denna fråga outredd, och såsom sådan lätteligen till nästa riksdag kunna anstå; och får jag således anhålla om propos. på afslag å ifrågav.de punkt.
I)å jag hör till dem, som äro varmt intresserade för att Norrland måtte erhålla sina billiga anspråk på lättade kommunikationer uppfyllda, torde detta vara ett tillräckligt skäl för mig att afgifva min röst för detta förslags antagande.
Hos dem, som för afslag af denna punkt anfört, att förevarande fråga ännu ej vunnit en tillbörlig utredning, kan jag omöjligen underlåta att förfråga mig, hvad de anse för en fullständig utredning af en så beskaffad fråga, om ej hörandet af kommunernas innevånare och granskning af på vederbörligt sätt upprättade och insända kostnadsförslag, hvilket allt här egt rum, kan så kallas.
Hvad beträffar de af Frih. af Ugglas anförda skäl, till följe af hvilka han strängt vidhållit det förslag, att det erforderliga anslaget borde utgå
Under 2:ne statsregleringsperioder i stället för under den nu kommande, kan jag icke finna annat än att detsamma stödjer sig derpå, att det skulle vara omöjligt att på 3 år anlägga en så lång väg, som den ifrågav:de.
Då jag tyckt mig finna, att
Frihm hyser intresse för att denna väg må komma till stånd, vill jag erinra honom om att det är ej blott på folkrika trakter, som man bryter väg.
Vi hafva t. ex. sett jernvägen mellan Gede och Fahlun, hvilken går genom de mest obebodda trakter, byggas färdig på ganska kort tid, och jag är fullt öfvertygad derom, att ifall ifrågav:de arbete kommer till stånd, tillräckligt antal arbetare genast skall tillströmma.
På så sätt tror jag verkligen, att jag kommer till ett motsatt resultat mot den värde Frihm, ithy att, om vi bara hafva penningar, vi ingalunda skola lida brist på arbetsfolk, och att således denna väg lätteligen kan blifva färdig inom 3 år.
Skulle emellertid ej så inträffa, vore det väl ej så farligt, om företagets afslutande dröjde in på det 4:de.
Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag, med den af Hr Statsrådet Lagerstråle föreslagna förändring.
Jag har endast begärt ordet för att, med anledning deraf att mitt förslag i någon mån afviker från Hr Statsrådet Lagerstråles, anhålla att helt och hållet få förena mig med honom.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan oförändrad, dels af Hr Lagerstråle bifall dertill med följtde förändrade lydelse: »att R.
St:r, för anläggning af den föreslagna vägen från Öhrträsk till Fredrika kyrka och vidare derifrån till Åsele inom Westerbottens län, måtte anvisa ett an - 174 Den 5 September f. m. slag utan äterbetalningsskyldighet af etthundratusen rdr»: och dels slutligen afslag å merberörde hemställan.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades mångå nej jemte några ja, sedermera propos. på bifall till samma hemställan, med den af Hr Lagerstråle löreslagna förändring, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, och vidare propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många nej och några ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, med den af Hr Lagerstråle föreslagna förändring, förnyades samt besvarades med mångå ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 5:te punkten.
Till följd af den åsigt, som vid den föregående punkten gjort sig gällande hos R. o. Ad., bör enligt min tanke en förändring äfven i denna punkt ega rum.
Jag skulle helst hafva sett, att denna punkt blifvit antagen oförändrad, men då jag mera håller på konseqvensen i Ståndets beslut, tager jag mig friheten hemställa, att K. o. Ad. behagade besluta, det slutet af ifrågav:de morn., som börjar med orden »med tjugufem tusen riksdaler» etc., måtte utgå.
Det synes vara förgäfves att vilja här på detta rum söka åstadkomma någon besparing, då äfven en fördubbling af det ifrågavide anslaget, som mindre än något annat synes vara nödvändigt, har blifvit påyrkad.
Jag anser deremot min pligt vara att motsätta mig alla sådana försök, så snart jag icke finner att det är fråga om ett företag, som ovedersägligen bör af R.
Hvad nu särskildt denna väg beträffar, så är den afsedd att anläggas i en socken, som är ganska förmögen, och jag är fullkomligen öfvertygad om, att densamma kan finna tillgångar, utan att R.
St:r behöfva bevilja medel dertill.
Jag borde visserligen sjelf vara deraf intresserad, men jag kan icke ingå på, att R.
St:r oupphörligen lemna direkta bidrag för hvarje företag och till förmån för hvarje motionär, som lyckas att inom Stats-Utsk:t vinna gehör.
Då R. o. Ad. för en stund sedan, i likhet med hvad Utsk:t föreslagit, beslöt att ett belopp af 450,000 rdr skulle anvisas till väganläggningar, samt att det tillika skulle bero på K.
M:s pröfning, till hvilka slags väganläggningar dessa penningar finge användas, frågar jag mig i afseende på denna punkt ovilkorligen, om det deri äskade anslag är af en så trängande beskaffenhet, att det ej har tid att undergå K. M:s pröfning.
Jag anser för min del att så bör ske, och förenar mig med Frih.
Tersmeden i anhållan om afslag å den af Frih. af Ugglas nu gjorda framställning.
Den 5 September f. m. 175 Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Frih. af Ugglas begärt ordet och förklarat sig afstå från sitt under diskussionen gjorda yrkande, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med flera ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
6:te—11 :te punkterna.
I2:te punkten.
Vid den tidpunkt, då motionen i detta ämne till Stats-Utsk:t öfverlemnades, egde äfven det förhållandet rum, att från K.
Norska regeringen en Propos. afläts till Norska Stortinget ang:de anslag till väganläggning från riksgränsen till Glommens dal.
I följd af dessa förhållanden har StatsUtsk:t nu tillstyrkt det erforderliga anslaget, under uttryckligt villkor, att fortsättningen af vägen å Norska sidan äfven komme till stånd.
Enligt en från Norska I)ep:tet för det indre till Svenska Civil-I)ep:tet ankommen skrifvelse, har emellertid blifvit upplyst, att ofvanämnda Propos. icke vid Stortinget blifvit fullföljd, enär man inom orterna understödt särskilda alternativer för väganläggningar från gränsen till Glommen.
Det lärer nemi. gifvas 3 särskilda anslutningspunkter, såväl å den Norska sidan som å den Svenska, nemi. vid lvaikelandstorp, Midlanderiforss, och ännu ett tredje ställe.