Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru, medelst ett noggrant iakttagande af en omtänksam poli 2 * 20 Den 23 A pril f. m. tiks föreskrifter, de förenade rikena kunna undgå att med andra Stater dela dessa vådor, torde det ej undfalla någons upmärksarahet och lugna omdöme att, om äfven den emellan vänskapliga hof städse iakttagna grannlagenhet kunde medgifva indraguingen af en eller annan Diplomatisk post, hvilket jag dock på det högsta bestrider, Europas politiska ställning i allmänhet och den för Sverige och Norrige mer och mer inträdande nödvändighet, att med värdighet och vaksamhet bevara deras plats uti det stora samhället, onekligen påkalla bibehållandet af de förenade rikenas nuvarande, med måttliga löner försedde, representanter vid främmande hof.
Jag är derom öfvertygad, och jag underställer det med fullt förtroende en hvars sansäde bepröfvande huruvida icke, under nuvarande politiska förhållanden, de förenade rikenas värdighet skulle förnärmas och deras verkliga fördel åsidosättas, om en dylik inskränkning ägde rum.
Pä grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsammast anhålla om II.
Landtnäs propos. på bifall å Utskts betänk., så vida del rörer sjelfva anslagsfrågan, men på afslag å del uti samma betänk, förekommande förslag till underd. skrifvelse.
Efter det anförande vi här hafva afhört af H. Ex. Hr Statsministern för Utrikes ärenderne torde det vara öfverflödigt att vidare yttra något i denna fråga; men efter jag redan hade anmält mig innan anförandet föredrogs, så torde jag få tillägga några ord.
Den framställning, som StalsUtsk. har föreslagit, är, lindrigast sagdt, mindre lämplig.
Vid sista riksdagen hade StatsUtsk. ord för ord samma begäran i samma sak, och, 0111 jag rätt minnes, rönte denna framställning ingalunda bifall hos R.
Man hade då skäl att förmoda alt StatsUtsk. icke skulle återkomma för andra gången med samma förslag.
Jag instämmer i Hr von Troils reservetion och ber att få tillägga att, eber hvad jag tror, det faller af sig sjelf alt K.
M. med sorgfällighet lärer af egen drift vidtaga sådana åtgärder, som leda till de inskränkningar, hvilka, med bibehållande af rikets anseende och fördel, äro möjliga att verkställa.
Jag tror att få Statsutgifter äro så svåra att bedöma för en representation, som de hvilka röra vården och nprätthållandet af ett lands anseende hos främmande makter.
Granska vi Staten, sådan den är i närvarande stund, då den blott är tillräcklig för fyllande af de aldra nödvändigaste behof och dertill lägga de många oförutsedda utgifter, som vid Kongl, dödsfall, vid kröningar och andra högtidligheter förekomma, så finner man att det begärda anslaget är det minsta man kan fordra.
Af den jemförelse med andra länder, som H. Ex. Hr Frih.
Stjerneld framställt, linnes, alt hvad R.
St. gifva till hela denna Titel jemförelsevis understiger hvad andra länder för dylika ändamål erlägga och att vårt belopp ej är högre än hvad flera af de stora makterna anslå för en eller högst tvänne ambassader.
Jag anhåller om bifall till den Den 23 April f. m. 21 första delen af Utsk:s förslag, men afslag på den af SlatsUtsk. föreslagna skrifvelsen.
Jag gör det icke allenast på de skäl, som Frih.
Stjerneld anföll, ulan äfven på de grundliga skäl, som af Hr von Troil blifvit framställda i dess reservaiion.
Jag kan icke föreställa mig alt R. o. Ad. tillåter sig utlrycka ett sådant misstroende mot Regeringen, som det, hvilket framstår i SlalsUtskts utlät.
Jag tror att man bör ega så mycket förtroende till Regeringen, att den icke slösar med Statens medel hvarken i det ena eller andra hänseendet.
Här hafva dessutom R.
St. redan vid 1840 och 1841 årens riksdag gjort så betydliga inskränkningar i anslaget, att del är renlaf en omöjlighet att misshushålla med detsamma.
Jag instämmer i allo uti det yttrande, som H. Ex. Hr Frih.
Stjerneld här för R. o. Ad. låtit upläsa, och derjemte uti hvad reservanten i samma syftning framställt.
Jag får blott anmärka, alt jag gör detta med så mycket mera hopp om framgång (i detta Stånd har jag icke ansett någon vara tvifvelaktig), som äfven inom de andra Stånden en mängd reservanter finnas, ibland hvilka Hr Petré, hvilken icke är känd för alt reservera sig emot indragning af Slals-ulgifter.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade alt R. o. Ad. torde linna, all denna punkt, med afseende å dess innehåll och de derom framstälde olika yrkanden, borde blifva föremål för 2:ne serskilda propos:r, samt hemstälde derefter om R. o.
Ad. bifölle Utsk:s i första delen af denna punkt gjorda tillstyrkande, att ifrågavar. hufvudtilels anslag må varda oförändradt till de belopp, som å utlåt, bifogad tabell finnas upförde, af R.
St. bifallne.
Efter sedermera till bifall å Utsk:s i sednare delen af denna punkt gjorda hemställan, i fråga om en underd. anhållan till K.
M. framstäld, men med nej besvarad propos,, afslog R. o. Ad.
Ulsk:s berörde hemställan.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande SlalsUlskts d. 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 85, angrde reglering af utgifterne under RiksStatens Fjerde hufvudtitel, lista punkten, ang:de 2:ne af Hr Stjernsvärd väckte motioner om ett förändradt system för försvarsverket till lands. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan.
2:dra punkten, ang:de den ordning i hvilken Utshn uplagit och besvarat de föreslagna förändringarne uti förevarande hufvudtitel.
Lades till handlingarne. fi-.dje punkten, ang:de lönereglering för Krigs-eolhm. 22 Den 2'i April f. m.
Då della embetsverk liar fåll emottaga en betydlig förökning i sina göromål genom öfverllyltning från Siats-kont. af de göromål inom detta Verk, som höra till 4:de hufvudlileln, så borde en så ringa sak, som öfvert!yttning af en Kammarskrifvarelön från det verk, som blifvit befriadt från dessa göromål som fått emottaga dem, icke väcka motvilja; men i betraktande af den tidsutdrägt, som återremiss altid medför och måhända äfven i betraktande af den mindre benägenhet att bifalla äfven det minsta för 4:de hufvudlileln, hvilken tyckes vara rådande, så yrkar jag icke återremiss.
Jag hoppas att detta verk skall visa R.
St. och kanske inom kort tid nog att den nya organisationen skall medföra verkliga fördelar till vinnande af reda och enkelhet i redovisningen af 4:de hufvudtitelns anslag.
Då jag lill det mesta är förekommen af den siste värde talaren, har jag föga att tillägga.
Jag får likväl gifva elt ytterligare skäl, hvarför jag icke yrkar återremiss.
Krigs-colhii organisation är ännu så ny all det torde vara för tidigt ali med säkerhet bedöma huruvida den motsvarar sitt ändamål.
Staten behöfver måhända ännu ett eller annat års erfarenhet för att vara säker på huruvida icke en eller annan ändring kan vara alt önska, ehuru man visserligen icke f. n. har någon den ringaste anledn. att tro att den icke motsvarar sitt ändamål.
På grund häraf får jag instämma med den siste värde talaren och yrkar icke återremiss.
Utsk:s i förevar, punkt afgifna yttrande blef uppå härefter framsläld propos. bifallet.
4:de punkten, ang:de ett äskadt tillökningsbelopp af 434 r:dr 40 sk. i anslaget f ör Ingeniör-korpsen.
Jag skall icke heller motsätta mig bifall till denna punkt.
Jag får likväl dervid erinra, alt den som på det bifallet kommer att mest förlora, så är det Calmar Dom kyrka.
Del är likväl på Ecklesiastik föredragning af K.
M. afgjordt, att Calmare Domkyrka skulle få upbära vissa inkomster af Fästningsvallarne, derest R.
St. ville bifalla det anslag som K. M. i Dess nåd. propos. föreslagit för Ingeniör-korpsens komplettering på Stat.
Anser R. o. Ad. det skäl, som jag nu förebragt vara af den art att det bör föranleda till återremiss, så instämmer jag visserligen deruti.
Måhända har detta förhållande icke varit för StatsUtsk. bekant; men för Ingeniör-korpsens bestånd är det i öfrigt temligen likgiltigt om punkten nu återremitteras eller bifalles.
Utom att jag delar den tankan, att ordningen fordrat i och för sjelfva sakens skull att bifalla den föreslagna tillökningen för Ingeniör-korpsen, så tillstår jag att jag tillhör dem, som sälta ett stort värde på de stora minnen, sorn äro fästade vid Calmare Domkyrka, nemi. af Carl X Guslaf, som Den 23 April f. m. 23 gjorde den största landvinning, Sverige någonsin liar gjort, oell af den man, som på hans befallning gaf ritning lill kyrkan, nemi.
Gr. Erik Dahlberg.
Då jag, såsom ledamot af BankoUlsk. vid 1830 års riksdag, då lån beviljades denna kyrka, känner hurusom dess inkomster äro otillräckliga för att underhålla denna vackra byggnad på ett sätt, som är nödigt och som stämmer öfverens med kyrkans eget värde, då denna kyrka är en af de vackraste byggnader i vårt land, så anser jag detta vara en god anledning alt tillstyrka återremiss på denna punkt.
Mörner, Carl Göran Detlof: Frågan om Calmare Domkyrka skulle jag tro icke f. n. lämpligen utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Då denna fråga förekommer torde vara lids nog att se till huru dermed skall tillgå.
Den siste värde talaren tyckes emedlertid hafva fästat sig mera vid detta än vid det ämne, som är föredraget.
Det är derföre jag tager mig friheten anhålla att R. o. Ad. nu täcktes icke sysselsätta sig med Calmare Domkyrka, utan endast med den punkt, som nu är föredragen. II.
Ex. Hr Frih. o. Landlm:s härefter lill bifall å Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt, framstälde propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 5:te punkten, ang:de ajlöni/igen för en Materiel Bokhallare vid, Kungsholms fästning.
Jag har icke begärt ordet för att motsätta mig SlatsUtsk:s förslag.
Kommer dag, kommer råd, plägar man säga.
När fästningen en gång blir färdig, så får man se om man behöfver eller icke, likasom vid alia andra fästningar en redogörare; men jag vill anföra att ett misstas i åsigt ligger lill grund för StalsUtsk:s förslag i detta fall, K.
M. har aldrig sagt, att denna redogörare icke skulle behöfvas längre än arbetena pågå.
Den ifrågavar. tjensten har funnits på stal upförd för Carlskrona och behöfves der fortfarande.
Den flyttades år 1820 lill den 5:te hufvudtiteln derföre att befattningen med fästningsverkens ombyggnad, nemi. öfverupsigten öfver denna byggnad, öfver fly ttades ifrån Ingeniör-korpsen i administrativt hänseende lill flottans öfverstyrelse, hvilken behagade indraga denna lön till 5:te hufvudliteln vid en lönereglering, och i stället begärde att få en redogörare-befattning ställd på arfvode.
När nu ifrån öfver-befälet i Carlskrona är återflyttad till Ingeniör-korpsen och K.
Krigs-colkm befattningen i det hela med fäslningsbyggnaden och dess administration, så är det naturligt att Material-Bokhållare-lönen hade bordt följa med, hvilken 1820 öfverflyttades.
I det stället har 5:te hufvudtiteln fått vidkännas blott 200 r-.dr såsom arfvode och byggnadsfonden har fått draga 100 r:dr, oaktadt 4:de hufvudtiteln hade lemnat ifrån sig en komplett Bokhållare-lön.
Jag fortfar att säga hvad jag förut yttrade, alt jag icke yrkar återremiss; men att jag bar ansett mig böra uplysa förhållandet
Dea 33 April f. m. sådant som det är, på det att det må vara eli ord för den, sora innehar min plats framdeles, hvilket kan gifva klåfven dertill, alt om en fästningsbyggnad behöfver en redogörare under byggnadstiden, så kan äfven en färdigbyggd fästning icke undgå att fortfarande hafva en redogörare.
Propos. lill bifall å Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan blef härefter framstäld och besvarad med ja, blandade med några nej; hvarpå H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. 6:te punkten, ang:de anslag för bildande och underhållande af en serskild Ingeniör-trupp.
För att icke uptaga R. o. Ad:s lid och för tynga prot:s-föringen, får jag helt enkelt förena mig med reservanten i detta ärende och begär icke ens reservationens upläsande, emedan jag förmodar att ingen af R. o. Ad:s ledamöter har underlåtit att taga kännedom af densamma, väl tänkt, väl författad, och påpekande alla de skäl, som tala emot Ulsk:s afstyrkande utlåt.
Jag kan icke såsom krigsman, såsom den der i hela mitt lif sysselsatt mig med ärenden, som röra krigsväsendet, vid detta tillfälle underlåta att på det djupaste beklaga, alt man ännu i våra tider icke nog klart inser behofvet af en serskild Ingeniörtrupp, och i följd deraf kan jag icke underlåta att vördsammast begära återremiss på betänk., äfven om jag skulle förutse att dermed föga eller intet vinnes, emedan jag anser detta RiksStånd, som inom sig äger många sakkunniga Militärer, icke böra godkänna den, jag vågar säga, oriktiga grundsats, som ligger i StatsUtsk:s afstyrkande.
Taube, Gustaf Erik:
Fullkomligt instämmande iden reservation, som Frih.
Stjernstedt afgifvit vid denna punkt af betänk., och de yttranden derom, som Hr Lefrén nyss framställt, får jag anhålla om återremiss af detta betänk., då jag anser bildandet af en Ingeniör-trupp vara af behofvet högt påkalladt.
Instämmande fullkomligt med hvad Hr Lefrén yttrat i fråga om en återremiss, gör jag det med bättre hopp, än han tyckes hysa.
Jag tror, att om Utsk. lager i öfvervägande den sakrika reservation, som är utlåt, bifogad, torde det komma på bättre tänkar.
Del är utan all fråga en betydlig och verklig lucka i våra försvarsanstalter alt vi sakna en Ingeniörtrupp, och uti det botemedel, som StatsUtsk. trott sig frana dels genom
Regraes egande timmermän och dels äfven i allmänhet genom den indeldta soldatens vana vid yxan och spaden, ligger en verklig illusion, som äfven i nämnde reservation är så tydligt ådagalagd, att jag icke vill besvära R. o. Ad. med något vidare yttrande derom.
Denna lucka måste likväl förr eller sednare fyllas.
Jag önskar alt det icke måtte blifva för sent, d. v. s. när vi hafva krig.
Det är då icke möjligt alt i hast bilda en sådan trupp oell man torde bittert få ångra att man afslagit den obe - Den 23 April f. m. 25 tydliga summa, som här är för ändamålet begärd.
Dessutom är tidpunkten för upsäitandet af en sådan trupp måhända nu den tjenligaste, som på långliga tider kommer alt inträffa.
Jag önskar att här offentligen få gifva Ingeniör-korpsen ett sådant vittnesbörd, ehuru förhållandet icke är främmande för hvar och en, som deråt egnat sin upmärksamhet.
Denna korps, är ifrån Chefen ända igenom hela Befäls-graden så beskaffad att man kan vara fullt säker, dels med afseende på den hushållsamhet, och den pålitliga beräkning, hvilken utmärker alla kalkyler, som utgå ifrån denna korps, dels äfven på den utmärkta nit och skicklighet, som linnes hos alla dess medlemmar, alt den bifallna summan blifver både tillräcklig och väl använd.
Som det måhända kan vara af vigt alt vid en blifvande ålerremiss SialsUtsk. får kunskap om de Ingeniör-trupper, som andra länder ega i deras arméer, anhåller jag att fä upläsa ett yttrande, som en Ingeniör-Officer, Frih. Klinkowström vid sisla riksdagen här hade.
Det lyder sålunda: ”Österrike har för en krigshär af 454,065 man 6,250 man genietrupp, hvaraf 944 Sappörer, 880 Minörer och 4,426 Pionierer; Preussen med 216,000 man nemi. den stående hären och landtvärnels första upbåd 2,606 man genie-trupper af alla blancher; Bäijern med 56,600 man, 618 man genie-trupp; Wurtemberg med 11,371 man, 129 man genie-trupp; Hanover med 21,800 man, 19S man genie-trupp; Danmark med en aimée af 24,823 man, 295 man genie-trupp, Nederlähderna med 54,492 man, 698 man genie-trupp, och Frankrike med en aimée af 314,982, 5,000 man genie-trupp.”
Deraf ser man att förhållandet i alla arme'er är detsamma ungefär som en Ingeniör-soldat på hvar 100 man.
I den Svenska arméen skulle, om det framställda förslaget antogs, det endast blifva en på livar tusende man.
Jag får förena mig med de Hrr, som yrkat ålerremiss.
Afven jag får instämma med de ledamöter, sorn här förut yttrat sig under anhållan om propos. på ålerremiss af ifrågavar. punkt.
Jag skulle tro, alt det är nödvändigt att
Ståndet i denna fråga uttalar sin opinion, ehuru jag befarar att påföljden inom Utsk. icke kommer att blifva den önskvärda.
Alla de skål, som här finnas i reservationen uptagna hafva inom Utsk. vid den mundlliga öfverläggningen blifvit framställda; men det oaktadt har inora detsamma voteringens utgång icke varit sådan att jag vågar hoppas ett bättre resultat än som då vanns.
Jag kan likväl icke annat än förena mig med de ledamöter, som yttrat sig, och vill icke förlänga diskussionen, utan anhåller om propos. på ålerremiss af denna punkt.
Det kan anses vågadt af den, som icke tillhör Krigsståndet alt inom detta hus yttra sig uti en fråga af den beskaffenhet, som den förevar., men då de skäl, hvarpå Utsk. har slödt sitt betänk., här blifvit motsagda, tiar jag trott mig böra söka, att åt dem gifva en vidare utveckling, och tillåter jag mig 26 Den 23 April f. ni. i sådant afseende alt fästa upmärksamheten derpå, att i hela Europa är Sverige det enda land, som har en indeldt aimee.
På denna omständighet har Ulsk. fäslat synnerligt afseende, enär denna omständighet synts föranleda dertill, att Svenska armeen skulle hafva tillfälle, alt genom lämplig öfning bilda en Ingeniörtrupp, utan att behöfva hafva densamma värfvad.
Att nödgas hafva en Ingeniörtrupp värfvad, torde just vara en af de olägenheter, med hvilka Krigsadministrationerna i andra länder hafva alt kämpa.
Jag hemtar denna min åsigt icke från mitt enskildta tycke, utan ifrån yttranden, som hos utländska förfaltare härom finnas framställda.
Svenska statsverkets tillgångar medgåfve beviljandet, af allt hvad, som kunde vara önskligt att få, för att sälta alla inrättningar inom landet i det fullständigaste skick, skulle jag visserligen icke motsätta mig det ifrågavar. anslaget; men då man måste välja emellan hvad som kan låta bevilja sig, och urskilja det nödvändigaste, skulle jag tro all man icke bör spänna bågen alltför högt och ihärdigt begära allt, som kan anses nyttigt, om äfven ej oundvikligen nödvändigt.
Vid denna riksdag har SlatsUtsk. tillstyrkt eli vid föreg:de riksdag nekadt anslag till Infanteriets inslruktionskompanier.
Om detta anslag vid denna riksdag kan vinnas, så torde det vara mera skäl att påyrka detsamma, än att jemväl fordra ett anslag, som, enl. min öfvertygelse, verkligen f. n. icke har utsigt att kunna vinna framgång.
Den nu föreslagne
Ingeniörtruppen är äfven tilltagen till så inskränkt antal att jag skulle tro, att man utan alt vara man af facket, kan förutse, att behofvet icke dermed bl ifver upfyldt, utan att det nu begärdta anslaget blott innefattar en början med syfte att sedermera utvidga truppen.
Det har icke heller undfallit åtskilliga ledamöters inom Utsk. upmärksamhet, att antalet af indeldt trupp är olika inom olika provinser, och icke öfverallt slår i lika förhållande till det manskap, som i händelse af krig är afsedt, att dermed införlifvas.
Deraf har man hämtat anledn. till den förmodan, att der en jemförelsevis större tillgång på indeld trupp finnes i förhållande lill beväringsmanskapet, det skulle låta sig göra, att kunna afskilja en del af det indeldta manskapet, för att deraf bilda en Ingeniörtrupp.
I sådana specialiteter har likväl Ulsk. icke kunnat inlåta sig.
Jag får för min del anhålla om bifall till Utsk:s betänk.
Hr Lefre'n: Jag kan icke underlåta att pröfva R. o. Ad:s tålamod med några ord, i anledn. af den siste värde talarens anförande.
Han säger alt den trupp som föreslås, skulle utgöra ett inskränkt antal, som sannolikt icke skulle upfylla ändamålet.
Detta är sannerligen ett besynnerligt skäl till afslag.
Erkännas måste väl, att man vid alla arbeten, de må vara af hvad beskaffenhet som helst, är i behof af mästare och förgångsman, såvida massan af handtlangare skall kunna begagnas. Trupperne i fält äro handtlangare åt Ingeniörofficerarne, när fråga blir om att utföra ingeniörarbeten, och då måste ingeniörofficerarne hafva förgångsman; ty vi hafva icke för många Ingeniör-Officerare; tvärtom de räcka D e n 23 April f. m. 27 vanligen icke lill.
Man mäste således ha förgångsman för de arbetare, som ställas under Ingeniör-Officerarnes befäl till utförande af dessa svåra arbeten, hvilka ofta mäste verkställas under fiendens skarpaste eld, t. ex. då broar skola slås för att anfalla fienden eller för alt draga sig tillbaka efter lidna förluster.
Huru vill man att sådant skall gå, såsom sig bör, fort och säkert, så att lOOCbde tals soldater icke må onödigtvis upoffras, om man icke har ett tillräckligt antal dugliga förgångsman vid dessa arbetens utförande.
Jag bar sett arbete, som kunnat utföras på en timme om man ägt 10 eller 12 skickliga förgångsman, dröja en half dag, ehuru skicklige yxförare inom de indeldla trupperna icke saknades lill handtlangare.
Lyckan gjorde att fienden vid detta tillfälle försummade att draga fördel af det menliga förhållandet, ty i annat fall bade vi dyrt fått betala denna brist i organisationen.
Palmstjerna vet, på hvilken händelse jag nu pekar.
Men jag förbigår della, och hänvisar till Frih.
Stjernstedts reservation.
Han bar framställt en tafla, sorgelig för Svenskar att skåda.
Han bar nämnt, huruledes Svenska veteraner, efter betydliga förluster i slaget vid Pultava måst gifva sig lill fångar, derföre att arme'en saknade trupper, som ägde vana vid sådana arbeten, som de ifrågavar.
Detta är då en Svensk krigserfarenhet, som visar klart, att oaktadt arme'en hade iudeldta trupper, som kunde föra yxan och spaden, den segervaQa och ännu modiga bären, likväl efter bataljens förlust måste sträcka gevär, derföre alt en sådan inrättning, som nu är föreslagen och afstyrkt, saknades.
Ar delta icke nog bevisande för nödvändighet af det anslag, som är hegardt, så vet jag sannerligen icke, hvarifrån bättre bevis skola hämtas.
Jag yrkar återremiss på betänk., utgången må blifva hvilken som heldst.
Må den, som nekar anslaget, se till huru han är till mods om krig inträffar, och följderne anklagande framträda.
Det vore visserligen öfverflödigt att då den siste värde talaren, hvars åsigter jag i denna fråga delar, så fullständigt besvarat hvad Gr.
Mörner i sjelfva saken yttrat, uptaga II. o. Ad:s tid med något vidare yttrande i frågan, såvida Gr:n icke, utom de skäl, som den siste värde talaren vederlagt, framkastat yttranden, som påkallade svar.
Gr:n har sagt, alt tillgångarna vore så otillräckliga, att StatsUtsk. med afseende derpå hade måst afslå anslaget, oaktadt Utsk. icke kunnat förbise nyttan deraf.
Jag ber då att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den tabell, som finnes 9:de hufvudlileln bifogad.
Den utvisar en behållning af 63,000 r:dr och några hundra, oaktadt inkomsten af tullen icke är beräknad högre än vid förra Statsregleringen, ehuru den öfverstigit denna summa för den förflutna tiden.
Gr:n har sedan tillagt, att denna trupp är aldeles för liten, och att det ingenting tjenar till alt gifva anslag för en så liten trupp.
Dessa båda yttranden stå ju i uppenbar strid med hvarandra.
Det hufvudsakligaste skälet, som Gr:n anfört, är alt timmermännen skulle kunna ersätta Ingeniörlruppen.
Men föreställer 28 Den 23 April f. m. sig Gr:n då, ali det icke behöfves något annat samband emellan Officer och trupp, än det som upstär, när Soldater första gången får se sin Officer, eller Officern får emottaga sin trupp, och att det icke är nödvändigt för befälet alt noga känna sitt folk, och att i farans ögonblick med afseende på hvarje individs beskaffenhet bedöma och anordna sina krafter.
Hr Lefrén har med lifiiga färger visat vådan af ett sådant sätt att bedöma saken och jag hoppas att R. o. Ad. derom icke hyser någon tvekan, alt hvad denne talare yttrat är fullkomligt rikligt.
Det har blifvit sagdt, att i olika län finnes olika antal af den indeldla arméens soldater, jemförelsevis emot det manskap, som är ämnadt att med dera införlifvas, hvilket gör att det finnes vid somliga Regtten mera stam i förhållande till beväringsmanskapet, än vid andra, och ali man vid dessa indeldla Regtten skulle kunna inöfva en del af manskapet till Ingeniörtrupp.
Det bör likväl icke vara obekant för någon, alt den indeldta arméen icke kan under nuvarande förhållanden användas annat än under en högst ringa del af året.
Huru vill man då att en indeldt trupp, som gör tjenst endast fjorton dagar af året, skall kunna vinna den öfning, som behöfves för en Ingeniörtrupp, att slå broar och göra fältarbeten af mångfalldig beskaffenhet?
Jag sätter mycket värde på den indeldta arméen; men jag hör icke lill dem, som föreställa sig att indeldla arméens soldater äro några tusenkonstnärer, eller att de skulle kunna med den öfning de nu äga ersätta en sådan trupp, som den nu ifrågavar.
Den utländska författare, som Gr.
Mörner häntydt uppå, är mig bekant.