Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som öfverlefvat den tid, då den grundlag stiftades, som nu är gällande, kan ej undgå att beundra det lugn, den hofsamhet och de djupa åsigter om hvad stat klafver, som då rådde inom den lagstiftande församlingen, onk - 34 3 D e n 7 April, tadt tiden var föga egnad till lugn efter en skedd revolution och lidna krigsolyckor af manga slag.
Det är tillfredsställande att påminna sig , huru desse lagstiftare icke förbisågo nödvändigheten af att ej taga intryck af ögonblickets förhastande vid lagstiftning, utan höja sig öfver den nuvar. tiden till tider i allmänhet och till hvad det rätta begreppet om stat klafver och fordrar.
En Konung hade kort förut, 20 år förut, infört en förändring i Svenska regeringssättet, som utvidgade konungamakten; detta blef ej med välbehag upptaget af nationen.
Yi känna alla effecten af den s. k. förenings- och säkerhetsacten, men likväl hade 1809 års lagstiftare det lugn och den klokhet att införa i den nya grundlagen allt hvad som var godt och bra ur säkerhetsacten, samt utesluta allt som deruti var orätt och skadligt.
Så skedde det också i allmänhet med de bestämmelser, som vid denna riksdag uppgjordes, och ibland åsigter, som der gjorde sig gällande, var äfven den, att den granskning, sorn åligger Const.Utsk. att verkställa, icke skulle urarta till att blifva ett medel lill förtryck och ett medel att hämma Styrelsens verksamhet under riksdagstiderna, genom att inmänga sjelfva den granskning , sorn bort äga ruin för en förfluten tid , med de ärenden, som under riksdagens gång af Regeringen afgjordes.
Det var derföre man i ansvarighetslagen, på sätt redan blifvit upplyst, stadgade, alt hvad som var skedt intill en riksdags början, det skulle utgöra föremål för granskning, men icke mera.
Ännu en orsak härtill var den, som visst icke på den tiden utgjorde någon hemlighet , nemi. att man kom ihåg hvad det ville säga att hafva styrande Ständer.
Det var minnet af den gamla s. k. frihetstiden, då Ständerne växte konungamakten öfver hufvudet , sorn var orsaken dertill, att man ej ville likasom inbjuda Ständerna att tillrycka sig en del af regeringsmakten, genom att medgifva granskning af konungaåtgärder eller rådgifvareåtgärder under den tid sorn ägde rum då riksdag var samlad.
Vill man undvika maktägande Ständer såsom styrande Riket, hvilket jag, så länge jag lefver, skall med min röst bjuda till att motverka, så bör man också bibehålla sådana lagar, som förhindra granskning af ärenden, hvilka under riksdagarna förefalla, emedan man eljest i tidernas längd inbjuder Ständerna att inträda på ett område , der de som lagstiftare icke böra sig befinna.
Jag tillstyrker bibehållandet af den 1 1 §:n i vår nu gällande ansvarighetslag, emedan jag älskar maktägande Ständer i lagstiftningsväg, men ej i regeringsärenden, emedan jag älskar Ständers makt, icke uti att regera, men väl uti att regeringen controjlera.
Jag medgifver alt PresteSt:s tillägg vid 11 §:n är onyttigt, och instämmer således i deras mening, som vilja att 1 1 §:n i ansvarighetslagen helt enkelt bibehålies.
Spens: Man liar sagt, att en conflict af den art, som jag för en stund sedan omnämnde, mellan grundlagen och ansvarighetslagen icke skulle kunna aga rum.
Ett sådant påstående tvingar mig att inträda på suppositionernes område.
Man kan supponera, då Statsrådsprot.-na öfverlemnas till Const.Utsk., alt något enstaka prot. ej skulle vara upptaget på den förteckning å prot:n , som lill Const.Utsk. afgifves, och man kan supponera, att sådant icke upptäcktes af Utsk.
Då skulle, efter grundlagens tydliga oid, genom tillsatsen af orden ”efter granskning,” det vara precaveradt, att när en gång bristen af ett sådant prot. upptäcktes, skulle vid en efterföljande riksdag ansvar kunna äga ruin.
Deremot vore genom den andra lagen precaveradt, att ansvarslöshet vore gifven på den grund, att anmärkn. icke i rättan tid vore framställd, oaktadt det vore tydligt, attanmärkn. ej kunnat framställas, emedan man ej haft idde om att ett prot. saknades.
Men jag vill gå ifrån suppositionernas område och vända mig till det som ej kan nekas att grundlagen föranleder.
Deri nuvar.
Reg F:n talar om ministeriella prot:r, hvilka ej öfverlemnas till Const.- XJtsk., såvida de icke i uppgifna fall begäras.
Nu torde det ej kunna nekas, att ministeriella prot. kunna finnas och hållas uti sådana frågor, om hvilka allmänheten icke förr än framdeles får underrättelse; och då torde det vara omöjligt för Const.Utsk. att kunna uppgifva det fallet och begära det prot., som handlar derom.
Ansvarslöshet skulle således i sådant fall kunna äga rum, såvida Riksrätten skulle domina efter den 11 §:n i ansvarighetslagen, och skall den det icke, önskar jag alt §:n icke heller må finnas.
Det är delta, som i min tanke mer än något annat bevisar nödvändigheten af att borttaga denna t i §.
Hr Lager lie i m :
Jag önskar bibehållandet of den i r §:n i ansvarighetslagen, sådan den förut befinnes, utan det lill densamma af PresteSt. fogade tillägg, ty antingen är denna it § öfverensstämmande med 76 §:n Riksd.Ordn.
, och då är tillägget öfverflödigt, eller ock finnes emellan dem någon stridighet, och då skulle möjligtvis i en framtid portärne kunna öppnas till en tummelplats för Ständerna och deras Const.Utsk., der stridiga partier skulle med hvarandra kämpa, till föga båtnad för fäderneslandet.
Spens har trott innehållet af 76 §:n Riksd.Ordn. vara så vidsträckt, att, 0111 ett Const.Utsk. läst protm, men förbisett något begånget fel, så skulle Utsk. en annan riksdag kunna upptaga samma ämne till granskning, urskuldande sina företrädare med ärendets förbiseende.
Om så vore, finner jag intet hinder för Const.- Utsk. att förklara hvilket ämne som helst, vid hvilket ett föregrde Const.Utsk. ingen anmärkn. gjort, vara förbisedt.
Skulle det således stå öppet att göra unmärkn:r vid allt 344 Den 7 April. livad e!t föregfde Const.Utsk. med stillatigande förbigått, så skulle de aldrig taga någon ända.
Derföre är nödigt, att hvad soin en gång är till granskning öfverlemriadt måste anses vara godkändt, när aiunärknrr icke blifvit inom viss tid gjorda deremot.
Jag tror icke att 76 §:n Riksd.Ordn. i detta fall bör gifva Uuk. någon vidsträcktare rättighet än den i 1 §:n i ansvarighetslagen.
Grefvens anmärkn. i afseende på de ministeriella och commandomålen, liar jag måhända ej rätt förstått; men om den innebär, att, som 2g §:» 2 moni.
Riksd.Ordn. säger— ”Consl.Utsk. åligge alt äska de uti Statsrådet förda prot.
, utom dem , som angå ministeriella ärenden oell commandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända och af Utsk. uppgifna händelser må kunna fordras,” — ville Grefven af ordalydelsen sluta att Consl.Utsk., i afseende på dessa mål, skall hafva en längre tid för deras än för de öfriga prot:ns infordrande; då måste jag det bestrida.
Hvarken för det ena slaget af mål eller för det andra- står i denna § någon viss tid utsatt, icke heller i den 76 §:n.
Fördelen af den 1 1 §.
n ansvarighetslagen är just den, att en bestämd tid är utsatt, efter hvilken anmärka:!' ej få göras.
Men då i samma § står — ”Statsrådsprot. intill den dag”; så lärer Grefven deraf vilja sluta, att som de ministeriella- och commandomåls-prottn icke äro desamma som de egentliga Statsrådsprotjn; så skulle Const.- Utsk. iiga en vidsträcktare rätt i afseende på de förra än på de sednare.
Jag skulle deremot tro, att samma prsescriptionslid så mycket mera bör gälla för de ministeriella protm, som den största skada kunde drabba Riket, om man , genom deras framdragande, comprometterade Regeringen i förhållande till utländska makter.
Man ser att då, inom parlamentet i England, eller inom hamrarne i Frankrike, en minister uppmanas alt yttra sig öfver det ena eller andra förhållandet till utländska makter, så svarar han nekande, just för det alt saken är under afhandling.
På samma sätt ungefär lärer det böra förhållas med commandomålen.
De aro af den grannlaga beskaffenhet, alt, derest det icke stöde i Konungens makt att beordra trupper, utan alt sådant kunde blifva föremål för tvist under sjelfva commenderingen, så skulle måhända en verkan, alldeles motsatt den man med commenderingen åsyftade, kunna uppstå.
Jag tillstyrker på dessa skäl, att R. o. Ad. mätte bibehålla den 11 §:n oförändrad.
Jag är egentligen icke i behof af att utlåta mig öfver mer än ett yttrande af Gr.
Spens, som förklarat, att om Const.Utsk., då det emottog Statsrådets prot., skulle blifva för I listig t af något eller några deraf, deri lagöfvei trädelser tilläfventyrs förekomme; så skulle allt ansvar derå uteblifva derföre, alt Consl.Utsk. ej fått sig tillhandasända meranämnda protocoll.
Om det skulle hän - Den 7 April. hända, alt på den förteckning, sorn åtföljer till Utsk. å de dagar, då prot. blifvit hållna, något prot. för en eller flera dagar saknades, så blir det Utsk:s fel , om ej sådant genast nnmärkes och de felande prol:n infordras, och kominer det att ligga della Utsk. till last, sorn ej håltre eftersett alt alla prot. äro behörigen tillstädes.
Detta är Utsk:s ensak och Sländerne hafva dermed ingenting att skaffa; det är Utslcs enskildta tillgörande.
Const.Utsk är en grnndlagsenligeri tillsatt myndighet, som på sidan om Ständerna beslutar laga åtal inför riksrätt, som på sidan af dessa samma Ständer beslutar, huruvida anmälan i afseende på Konungens rådgifvare skall göras efter 107 §:n, och då först inträder Ständernes rättighet att pröfva huruvida
Rikets väl klöfver att begära de anmälde rådgifvarnes entledigande.
Om Const.Utsk. icke följer sin pligt, icke granskar Statsrådsprotm, lemnar oanmäikta och opälnlda veikliga lagöfverträdelser, stridande så väl mot grundlag som allmän lag, så är sådant ganska illa handladt af Const.Utsk., men kail ej hjelpas; ty lagen har en gång gjort detta Const.Utsk. till en alldeles enskildt beslutande myndighet, från hvars beslut ingen appell äger rum.
Ständeroe få då, sedan de erfarit att ett sådant förhållande, som jag nu nämnt, inträffat, tillse att förnuftigare ledamöter till detta Utsk. väljas för en annan gång , och dermed är processen slut.
Att borttaga denna 11 § skulle medföra ingenting mer och ingenting mindre, än att Const.Utsk. skulle få rättighet att i evighet granska StatsrådsproCn allt ifrån införandet af vårt nya statsskick och framgent.
Jag frågar ödmjukligen huru detta skulle komma att se ut?
Frågor skulle kunna väckas om redan långt för detta afslulade mål, frågor skulle kunna väckas 0111 rådgifvare, om Konungar, som längesedan voro döda och begrafna.
Jag frågar, hvad detta är för historier.
Jag ber att Gr.
Spens ville betänka denna sak litet närmare, och han skall säkert finna allden i 1 §:n bör stå qvar.
Denna § är oförlydlig, att hvad emot Statsrådsprot. intill den dag då riksdagen börjas, under då påstående riksdag, icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande riksdagar åtal icke äga rum, och således får ej ett Const.Utsk. fuska med några försök att rätta hvad ett föregtde Utsk. genom fusk möjligen förbisett, utan detta måste vara och förblifva som det är; må Ständerne till en annan gång se bättre upp med sina val, så att de få förståndiga och ordentliga personer i sitt Const.Utsk. , hvilka icke förbise alt skalla sig underrättelse om de dagar, då prot. i Statsrådet blifvit hållna, så att de må erhålla ett deremot svarande antal Statsrådsprot., och ej något vara borlsmussladt.
Detta är Utsk:s eget tillgörande efter grundlagen.
Jag förnyar min begäran om propos. till bibehållande af den 11 §:n i ansvarighetslagen, sådan den nu befinnes, utan att antaga det tillägg, som PresteSt. dervid fästat. 23 fl. 44 346 D c ii 7 April.
Jag bekänner, att af de talares framställningar jag här bort till besvarande af livad Gr.
Spens anfört, bar jag ej funnit alt han blifvit i allo vederlagd, nemi. icke i det fall, alt en expedition möjligen vore olika eller helt annan än hvad Statsrådsprot. derom innehåller, och alt i anledn. deraf således brottsligheten hos er> minister icke kunde af Utsk. upptäckas, derföre att sjelfva brottsligheten icke fanns i protocollet.
Jag medgifver att detta skäl står ovederlagdt; men jag utber mig att få fästa uppmärksamheten vid den afvägning af skälen för och emot, sorn här ovillkorligen erbjuder sig.
A en» sidan, hvad äfventyra!' man med borttagandet af denna 1 1 §?
Ingenting mer eller mindre, än hela statsskickets förryckande, ingenting mindre, än att öppna dörren för framtida passioner; att rycka under Ständernes välde sjelfva konungamakten.
Mig synas dessa farhågor så grundade, att jag icke kan annat än upplaga dem på den ena sidan; och hvad har jag då att i afvägning upptaga på den andra, äfven då jag gör rättvisa åt alla de skäl, som Gr.
Spens framställt?
Hvad annat har jag väl att upptaga anett fel, som blefve ostraffadt?
Är det någon jemförelse mellan äfventyret, att en rådgifvare blir ostraffad, och de farhågor dem jag nyss nämnde?
Bör jag väl, för alt undvika äfventyret alt se en rådgifvare gå fri från ett möjligen rättvist straff, kasta fäderneslandets framtid, kasta sjelfva statsskicket i äfventyr att förryckas?
Jag tror det icke och förmodar att de fleste skola dela min tanke.
Jag tror icke, äfven då jag antager Gr.
Spens’ skäl, att jag derföre bör låta hänföra mig ända derhän att inträda på en så vådlig bana som den , att sätta i äfventyr det regeringssätt, som jag besvurit, och hvilket jag är lika villig som skyldig att vidmakthålla.
Jag förnyar min anhållan om propos. till godkännande deraf, att 1 1 §:n måtte qvarstå, men utan del af PresteSt. dervid gjorda tillägg, hvilket jag anser obehörigt.
Discussionen i delta ämne har visserligen så långt framskridit, att jag måhända tröttar R. o. Ad. med att vidare yttra mig, och att jag derföre borde inskränka mig till att, när fråga om bifall på Utsk:s betänk, förekommer, äfvensom på den motsatta propos:n om bibehållande af det gamla eller att 1 1 §:n måtte qvarstå, göra min tanke gällande, såvidt den kan delas af R. o. Ad., genom begäran om votering.
Detta skall jag icke heller underlåta, men innan dess och medan denna discussion fortfar, anhåller jag att få anföra några ord i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande.
Han fästade sig vid det af mig framställda fall, ang-.de ett ministerielt protocoll.
Det äger sin riktighet med Hr von Hartmansdorffs citation af 29 §:n 2 mom.
Riksd.Ordn., men det är io5 §:n afReg.F:n, som jag afsett, der det heter: ”R.
St:s Const.Utsk. äge att äska de Den 7 April. prot., som uti Stalsiild-et blifvit förda, ulom deni som angå lili ii isterie
I la ärenden och comrnandomål, hvilka endast i det sorn rörer allmänt kända och af Utsk. uppgifna händelser må kunna fordras.”
Nu är det väl temmeligen klart, att en granskning af prot:n ej kan inträffa, innan de äro infordrade, och att man lika litet kan bedomina allmänt kända och uppgifna ämnen, då de ännu äro fullkomligen okända.
Det måtte väl äfven uiedgifvasatt ministeriejla prot. kunna finnas, om hvilkas tillvaro aningar först erhållas långt efter sedan den riksdag är slutad, inom hvars utgång anmärkn. bort vara gjord.
Rike skuldsattes genom beslut, fattadt uti ett ministeriel! prot., och underrättelse om en sadan skuldsättning ej erhölls förr, än när fråga vore alt betala denna skuld; då skulle vid ett sådant tillfälle kunna åberopas, att här hafva 2 eller 3 riksdagar förbigått sedan skulden gjordes , oell derföre är icke vidare 76 §:n Reg.Fln i cas att kunna medföra ansvar på den statsminister för utrikes ärendena, som icke afstyrkt skuldsättningen.
Jag hemställer, om ej dessa och dylika anomalier visa faran utaf att nyttja en ordalydelse i den ena lagen och en annan i den andra.
Det var på denna grund jag föreslog, i den motion som gilvit anledn. till detta LagUtskts betänk., att i 1 §:n af ansvarighetslagen antingen skulle borttagas eller också erhålla följande ordalydelse: ”Öm gränserna för R.
St:s granskning af Statsrådets prot., stadgas för öfrigt i Rikets grundlagar.” — Jag förnyar min förut gjorda anhållan om propos. till bifall å Utsk:s betänkande.
Ehuru borttagandet af 11 §:n ansvarighetslagen, efter mitt omdöme, icke kan medföra någon af de vådor, som Frih.
Boye förespeglat, så länge 76 §:n Riksd.Ordn. finnes qvar; anser jag likväl att förenämnde 1 1 § bör finnas, af det skäl, att jag anser, att samma lag, som innehåller straffbestämmelser för Konungens rådgifvare elfer det dem åliggande ansvar, äfven bör innehålla något stadgande om tiden, efter hvilken de äro ansvarsfrie; men då den 1 1 §:n i nuvar. ansvarighetslag ej står i öfverensstämmelse med 76 §:n Riksd.Ordn., hvilket den likväl bör göra, så får jag föreslå alt i samma 11 § må intagas alldeles enahanda stadgande, som finnes i den nyssnämnda 76 §:n, hvarigenom ändamålet vinnes och all tvetydighet undvikes.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, alt det under discussionen blifvit föreslaget, att den hittills i ansvarighetslagen för Statsrådet varande 11 §:n måtte införas såsom 11 § i det lagförslag, sorn nu varit under R. o. Ad:s behandling. §:n lydde sålunda: ”Hvad emot Stalsrådsprot. intill den dag, då riksdagen börjas, under då påstående riksdag icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande riksdagar åtal icke äga rum;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. an - 348 Den 7 April. såg alt en så lydande § borde såsom i i § i förslaget inforas. / Ropades ja och nej.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att den ifrågavar. ii §:n icke borde i föi singel införas.
Hr Landtm, framställde ånyo den först gjorda propos:n till intagande i del nya förslaget af en t i §, lika lydande med den nu gällande i i §:n.
Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna, att ja öfverröslat nej.
Spens: Jag anhåller om votering.
/ Hr Ced erschjöld:
Då jag tagit mig friheten görn dit förslag, alt 76 §:n Riksd.Ordn. måtte intagas som 1 1 § i ansvarighetslagen, anhåller jag att äfven detta förslag må i coutra-proposm uttryckas.
Rifalles ej denna min begäran, finner jag mig föranlåten alt först begära votering 0111 contraproposition.
Spens förut yrkat , att hela 1 1 §:n icke skulle i det nya förslaget införas, och han begäit votering, så uppkomme 1111 flaga all bestämma hvilkendera meningen, Gr.
Spens’s eller Hr Cedersehjölds, borde blifva contra-proposition.
Jag nödgas bestrida lagliglieten af den contra-propos.; som Hr Cederschjöld begärt.
Om i ansvarighetslagen, hvilken stiftas af Konung och J:ne Stånd, skall införas en § ur Riksd.Ordn., hvilken åter såsom grundlag stiftas af Konung och fyra Stånd, så skulle följden blifva, att det funnes en § i ansvarighetslagen, hvilken mäste behandlas på annat sätt, än alla andra deruti befintliga §§.
Denna enda § skulle nemi. behandlas sorn grundlag och de öfriga såsom brottmålslag.
Det är således klait, alt om Hr Cederschjöld vidhåller sitt förslag , så kan Ur Frih. o. Landtm, ej framställa propos. dera, utan torde llr Cederschjöld behaga förändra det så, alt lian blott begär ett åberopande af 76 §:n.
Hr von Qvanten, Carl Gust.:
Jag hemställer, om icke, för att få frågan utredd, Hr Frih. o.
Landtm, skulle täckas göra propos. först på antagande af Utsk:s förslag i sin helhet, och att, om denna propos. besvaras med nej, contra-propos:n matte blifva, att i det nya förslaget lill ansvarighetslag 1 1 §:n i den nuvar. ansvarighetslagen bör inryckas.
Jag tillstår, alt jag icke De ii 7 April. lii 11 Ht t tu t
Ilr von Harlmansdorffs set! n.iste framställning.
Icke liirer det blifva något äfventyr under kastad t, att man i en annan lag inför ordagrannt en § ifrån grundlagen; ly derigenom förundras viii icke grundlagen; och skulle denna § i ansvarighetslagen förundras på still Ilr Cederschjöld hegart, så blefve ju ingen annan förändring i den §:n gjord, ii 11 sorn vore förenlig med grundlag.
Jag kan omöjligen se huru propus, kan vägras på ett oföriindradt införande af en grundlugs-§ uti en annan lag; icke har derigenom någon olaglighet skett : tverlom mäste det väl vara höjden af laglighet alt införa endast hvad grundlagen bjuder.
Det lärer väl vara otvifvelaktig!, att grundlagssladganden icke kunna införas i andra civil-lagar, så framt man icke vill medgifva, att de kunna komma alt antagas med förändringar på del ena stället och stå oförändrade på det andra.
För öfrigt får jag blott ytterligare påminna, alt i i §:n ansvarighetslagen alls icke angår Sländernes granskningsrält, hvarom åter 76 §m Riksd.- Ordn. handlar, utan förstnämnde § rörer deremot Coust.- Ulskts granskningsrält allena, och det är två särskilda saker, sorn man ej får förblanda.
Hr Cederschjöld: Enl. hvad jag af Frih. Cederströms, Anders, yttrande förnummit , lärer Hr von Hartmansdorff ifrågasatt Hr Frih. o. Landtinrs rättighet att framställa propos. på min begäran.
Jag får med anleda, deraf återkalla i Hr von Hartmansdorffs minne, alt grundlagen endast tillåter Landtm, eller talman att vägra propos., då den begäran, som derom framställe?, är emot grundlagen stridande; och någon begäran enligare med grundlag lärer väl ej grina kunna framställas än att äska propos. just på hvad sjelfva grundlagen innehåller.
Något hinder möter alldeles icke att j civillag intaga ett stadgande , öfverensstämmande med grundlagens ordalydelse, och deraf följer icke att man ej derföre skall kunna förändra samma civillags stadgande.
Grundlagen blir oförändrad, ty pä samma sätt som i civillagen intages ett med grundlag lika lydande stadgande, kan äfven förändring häruti ske.
Om nu nödvändigt en olikhet skall finnas mellan den 1 1 §:n ansvarighetslagen och stadgandet i 76 §:n Riksd.Ordn., så begär jag propos. på en så lydande redaction å den blifvande 11 jj:n i nya ansvarighetslagen: ”Allt hvad R.
St. efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade och ingen ny, Statsrådet till ansvarighet förbindande granskning af nya Ständer i samma mål vara tillåten.’’ Dermed kan §:n vara slut.
Jag har tillagt Statsrådet, emedan denna lag angar Statsrådets ansvarighet.
Jag skulle tro, att, utom det missförhållande, som redan är anmärkt och som möjligen kan uppstå om eu gruudlags-§ ordagrannt inflyttas i en annan lag, 35o
Den 7 April; den omständigheten äfven dervid möter, att 76 §:n Riksd.- Ordn., som afser revisorernes granskning, omtalar allt hvad som efter granskning blifvit godkändt eller lemnadt oanmärkt. 11 §:n ansvarighetslagen angår Stalsråds-prot., dem icke Sliinderne utan Const.Utsk. äger att granska.
Om således möjligtvis lill contra-propos. skulle kunna antagas hvad Hr Cederschjöld i sådant ändamål föreslagit, borde densamma lyda så: att allt hvad Const.Utsk. godkänt eller lemnat oanmärkt etc. etc.
Med denna ändring torde Hr Cederschjölds förslag kunna antagas, ifall R. o. Ad. skulle så linna för godt.
Då Hr Cederschjöld nu nogsamt lärer hafva erfarit, att tvifvel uppstår derom, huruvida den framställda af honom begärda conlra-propos:n verkligen innefattar ett inträdande på grundlagslagstiftning eller icke; så skulle jag tro att han ej kan misstycka, att vi skilja frågorna åt, och först afgöra den ena samt sedan, i Guds narnn, öfvergå till discuterandet af den andra.
Jag anhåller således, att Hr Frih. o. Landtm, ville gifva oss propos. på bifall eller afslag till bibehållande af den nuvar. 1 1 §:n i gällande ansvarighetslag.
Må sedan Hr Cederschjölds förslag blifva föremål för öfverläggning, alltför gerna, men vi hafva då åtminstone afgjort den ena frågan.
Jag har icke begärt ordet; men då jag blifvit uppropad, begagnar jag tillfället alt förklara, det jag vidblifver mitt förra yttrande.
Frih. Cederström, Jacob: Hr Cederschjöld har föreslagit en förändring i 76 §:n Riksd.Ordn., den han vill hafva införd i ansvarighetslagen, att nernl. den till ansvarighet förbindande granskningen skulle angå Statsrådet.
Hr Cederschjöld har då alldeles förbisett, att det icke är Ständerne sorn döinma om Statsrådens ansvarighet, att det är Const.Utsk. som granskar dessa prot., och att oftanämnda Stalsråds-prot. aldrig komma till Ständerna. 1 i §:n innefattar endast ett Const.Utsk:s tillgörande och ej ett R.
St:s. Jag hoppas att Hr Cederschjöld måtte finna den propos. vara riklig, huruvida 1 1 §:n i ansvarighetslagen bör bibehållas eller borttagas.
Spens: Jag kan visserligen icke bestrida Hr Cederschjölds rättighet att få en särskild votering om contra-propos:ns lydelse; men vid detta tillfälle kommer min röst att skilja sig ifrån hans, af den orsak, att jag fruktar för uppställningar under en plenidebatt af en så vidlyftig §, som denna, efter hans förslag, skulle blifva.
Här är redan en svårighet framställd, på den grund deraf, att man trott alt R.