Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så t. ex. vågar jag uästau påstå, alt den icke finnes i någon af Östergöthlands alla städer, bestämdt icke i Norrköping, icke i Söderköping, icke i Linköping.
Jag kan icke se något skäl hvarföre denna afgift skulle bibehållas för Westerås.
Att icke afgiften är behöflig, synes deraf, att K.
M. år 1823 borttog denna afgift för Stockholms stad, nemi. för sådaue varor, som icke vägas och mätas.
Att, på sätt Hr Arnell anfört, betala en sådan afgift derföre att man genom staden för säd till förmälning på annan ort, är ju alldeles orimligt.
Jag fortfar alt anhålla om bifall till Betänk.
Om Utsk. hade föreslagit, att man måtte göra en undersökning i delta fall, så kunde det hafva haft skäl för sig.
Men nu lager
Disk. för afgjordt, alt afgiften skall uphäfvas.
Kan sådant vara räll?
Kan det vara billigt all låta enstad vidkännas dylika förluster sorn den i fråga var :de ?
Ar del rätt att pä förhand yttra sig i hufvudfrågan innan man undersökt hvad som må vara lämpligt eller icke?
Här slår: ”alt uti underd. skrifvelse anhålla det K.
M. läcktes vidtaga ålgärder lill beredande deraf, att våg- och mätare-penningar för de lill Westerås ankommande landtmannavaror icke mätte erläggas i andra fall elc.” Hvilken annan åtgärd skulle Konungen i sådant fall vidtaga, än att möjligen bereda ersättning ät staden Wesleiäs?
Sl. Har man någonsin förut gått sä tillväga?
Jag är ledsen att ytterligare nödgas be svära med några ord, lill bemötande af mine motståndares inkast.
Det mycket omtalade lidande, som skulle tillfogas Westerås stad, blif ver i sjelfva verket icke serdeles stort, ty då den del af våg och mätare-penningar, som belöper för landtmannavaror, sannolikt är den minsta, men de varor, som ankomma till Westerås sjövägen, hvilka otvifvelaktig! äro de mesta, fortfarande skulle vara underkastade denna afgift, finnes alltid utväg att höja våg- och mätarepenningarne för dessa sednare.
För öfrigt kan K. M., om en statsutgift lill ersättning skulle ifrågakomma, derom göra framställning till R St., så att jag tror att man kan vara fullt trygg att icke nå gon orättvisa skall ske Westerås stad genom bifall till denna skrifvelse, hvarom jag ytterligare vågar anhålla.
Propos. till bifall å Utsk:s förevar:de Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Besv. och Ekon.Utsk:s den 2 och 6 dennes pä bordet lagda Betänk.
JV2 124, i fråga om förbättrad lagstiftning iör:de sinnes-sjukas vård och behandling. 304 Den 9 September.
Jag har ingenting alt in vända emot. att en sådan underd. skrifvelse, som Utsk. föreslagit, afgår till K. M,, under förutsättning, det den Ulsk:s Betänk, i aftryck infogade Norrska lagen för sinnes-sjukas behandling och förplägning icke bilägges denna skrifvelse.
Det är visserligen icke i skrifvelsen något nämndt derom, men icke heller i Betänk., hvarföre den lagen är bifogad.
Om den bifogas det ena dokumentet, så skalle måhända, om ingen anmärkn. dervid göres, den äfven kunna bifogas del andra.
För öfrigt kunde mycket vara att säga i afseende på hvad som motionären anfört.
En del deraf eger icke grund.
En annan del eger visserligen någon grund, men endast deruti, att de författningar, som äro gifna, icke vid alla hospitaler blifva följda och fullgjorda, hvilket säkerligen i första hand beror på Läkaren, till hvars vård hospitalet är anförtrodl.
Inga Läkare och inga föreskrifter lära blifva tillfylleslgörande, såvida icke Läkaren har insigt och tillika med insigt förenar förstånd att tillämpa sina insigter och nit att använda alla sina bemödanden för det ändamål, som med hospitalet år afsedt.
Vid de inrättningar, der Direktionen icke med upmärksamhet, noggrannhet och verksamhet fullgör sina åligganden och Läkaren icke upfyller hvad honom tillkommer, så hjelpa inga föreskrifter.
Hvad serskildt angår motionärens yttrande, alt de sjukas förskaffande till hospital bör ske så tidigt som möjligt och alt felande föreskrifter derom är en brist i våra författningar år grundlöst, enär år 1831 af Serafimer-Ordens-Giilet äro utfärdade icke en ulan två serskilda föreskrifter i afseende på denna omständighet och i dessa fö reskrifter förehålles att åt de sjuka skall, så fort som möjligen ske kan, anskaffas vård å hospitalet.
Den s, k. profkuren, som klandras af motionären, den får efter samma år utfärdad föreskrift genomgås på hospitalet, så vida vederbör:de, som begärt den sjukes mottagande, vill skicka in honom till hospitalet.
Flere andra omständigheter vore alt anföra, men då de icke böra verka på den skrifvelse, hvars afgifvande jag ingalunda vill motsätta mig, så skall jag nu innehålla med hvad jag eljest anser kunde vara alt anmärka.
Hr von Hartmansdorff, Au g: Jag vill icke motsätta mig det slut, hvartill Utsk. i detta mål kommit, men skulle hafva önskat, att Utsk. framställt saken till Stånden vid Riksdagens början.
När ett Utsk., som bär namn af hushållning, kan tillåta sig att, utan begäran hos R.
St., och sålunda utan alt StatsUlsk. heller lemnat något yttrande deröfver, göra den utgift, som erfordras för tryckning af ett annat lands lagstiftning i ämnet, så hade äfven Serskildta Utsk. kunnat bespara sig hemställan ang:de den Norrska bränvinslagsliftningens tryckning.
Vi hade då kunnat låta göra det på eget bevåg, och hade sluppit de mångo anraärkn.-r, som vi fått blott derföre, att vi framställt önskan oro denna trycknings företagande.
EkonUtsk. har deremot vågat verkställa tryckningen utan alt, ens i sin framställning, säga ett ord om tillstånd dertill, och utan att någon annan gör anmärkn. dervid.
Jag beklagar blott att Serskildta Utsk. ej hade detta hushålllnings-prejudikat att taga lill efterrättelse vid sin framställning rör:de bränvinslagstiflningen.
Den 9 September. 305 Frill.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Om Hr von Hartmansdorff genomläst Betänk., skulle Hr von Hartmansdorff funnit anledhm, hvarföre denna bilaga inkommit, nemi. att den varit motionen bilagd.
På grund deraf ansåg sig afdelnm, hvilken jag tillhörde, både oförhindrad och pligtig alt meddela R.
St. denna lag, hvarom i Betänk, också är åberopadt att densamma såsom uplysande i sak fanns motionen bilagd och af sådan anledn. blifvit aftryckt.
Detta torde vara tillräckligt skäl för Ulsk:s klandrade förfarande alt meddela R.
St. en uplysning, som icke pä annat sätt kunnat blifva tillgänglig för Ståndens ledamöter.
Att förhållandet skulle vara enahanda med den Norrska bränvinslagstiflningens tryckning, är ett misstag, ty sistnänmnde handlingar voro icke bilagda någon motion i ämnet.
Dessutom var här icke fråga om någon öfversätlningskostnad.
Jag kan icke neka alt, när förevar:de Betänk, jemte den dertill fogade bilaga ankom till Exped.- Ulsk., för att genom dess försorg tryckas, så väckte det hos mig icke ringa förundran att finna LagUtsk. hafva till tryckning sålunda öfverlemnat en på ett annat språk än vårt eget författad lag.
Men med afseende å denna bilagas ringa omfång, och då Exped.Utsk. i sin ställning såsom endast verkställande en af annat Utsk. äskad tryckningsåtgärd, svårligen kunde finna sig liefogadtatt ingå i någon controvers med LagUlsk. härom, har jag icke heller trott mig böra framkalla några svårigheter deremot, helst som R.
St. under Riksdagens lopp gillat tryckningen af t. ex. Norrska bränvinslagen, om hvars spridande till RiksStms ledamöters kännedom, Serskildta Utsk. gjorde hemställan.
Skiljaktigheten i förfarande blifver visserligen Serskildta Utsk. till heder, enär del först frågade sig för hos principalerna, R.
St., och derefter besörjde öfversättningen på Svenska.
Deremot och som det omfång, dessa få af LagUtsk. bifogade blad hafva, icke billigt vis kan jemföras med den vida större omfattning i volym, som af den Norrska bränvinslagstiftningen utgöres, och då tryckningskostnaden är jemförelsevis ganska obetydlig för LagUtsk:s bilaga, trodde Exped.Utsk. sig heldre böra genast till trycket befordra närande bilaga, än föranleda tidsutdrägt genom en lika kostsam förfrågan.
Föröfrigt är jag öfvei tygad att den aktade motionären, om icke det vore första gången som han bevistade Riksdag, och således förklarligt vis kan vara mindre bekant med våra bruk och plägseder, villigt hade dragit försorg om en öfversättning, hvilket visserligen, efter mitt förmenande, varit det lämpligaste, och hvilket åliggande han säkert gerna fullgjort, så vida LagUlsk. honom derom anmodat.
Palmstjerna, som med anledn. af bilagans nuvar:de skick yttrat den önskan, att densamma ej må än vidare åtfölja skeende framställning i ämnet, behagade vara öfvertygad, alt Exped.Utsk. ingalunda skall föreslå R.
St. att bilägga den underd. skrifvelse, som af delta Betänk, kan blifva en följd, med något aftryck af den Norrska lagen, hvilkens innehåll Utsk. är förvissadt vara så väl K. M. som Dess Rådgifvare nogsamt bekant. 11 H. 20 300 Den 9 September.
Rehbinder, Fredr. Wilh.: Den anmårkn., som träffat Utsk., derföre att Ulsk. skulle hafva gjort en serskild kostnad för tryckning af den Norrska lagen i detta hänseende, har redan Frih.
Alströmer hufvudsakligen besvarat.
Förhållandet var det, alt denna lag var åberopad i sjelfva motionen och äfven densamma bilagd.
Redan afdeln:n hade bifogat denna (örfattn. och, då frågan förekom hos Utsk., ansågs det vara skäl att äfven låta densamma medfölja till R.
Sl:s plena.
Alt lagen är författad på Norrska språ ket har jag icke ansett vara något hinder, då detta språk rätt väl förstås af alla Svenskar eller åtminstone, efter hvad man anser böra kunna antagas, af R.
Att det skulle kunna komma i fråga att Exped.Utsk. skulle kunna medföra denna lag i den underd. skrifvelsen anser jag omöjligt och förenar mig i allo med hvad Frih. Palmstjerna och Utsk:s Ordfcde Frih.
Cederström i detta fall yttrat.
I afseende på Frih. Palmstjernas anmärkn. rör:de motionen, vågar jag visst icke bestrida, att ju några misstag kunna vara af motionären begångna, men jag har mig serskildt bekant, att motionären har rådfört sig med en Läkare, som har med sådane saker att skaffa, och det är otvifvelaktig! att han har sina upgifter ifrån den Läkaren.
Således bar Ulsk. icke saknat anledn. att hysa förtroende lill motionärens upgifter.
Jag anhåller serskildt om propos. på bifall till Utsk:s Betänk.
Uppå härefter framstäld propos. hlef förevande Betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Besv. och Ekon.Utskis den 2 och 6 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 125, i ani. af väckt motion om uphäfvande af den tvungna tackjernsblåsningen inom Rikets Bergslager, eller frihet att från jorden skilja hytledelarne.
Att de band, hvilka f. n. före finnas vid tackjernsblåsningen, i många fall verkat hämmande för dess utveckling, har icke en gång Utsk. nekat, men Utsk. har lika väl kommit lill den åsigt, alt icke någon åtgärd borde vidtagas på den grund, att det numera icke går så strängt till vid författmns tillämpning.
För min del tager jag det för gifvet, alf fabrikationen af tackjern, likasom all annan fabrikation, för att kunna med största fördel och på bästa sätt verkställas, bör så vidt möjligt är lemnäs till den fria omtankan.
Alt binda den, såsom nu är fallet, vid jorden och vid de tillgöranden, hvilka delaktighet i hyttelaget medföra, alstrar betydliga svårigheter och hinder i näringens förkofran.
Jag skulle derföre trott, att Utsk. bort mera behjerta det verkligt behöfliga, som kan förefiunas i och för tackjernsblåsningens frigörande.
Man har visserligen deremot anmärkt, alt en mängd Bergsmäns bestånd skulle derigenom kunna sättas i våda.
Detta skäl bör naturligtvis verka hvad det kan, men icke bör det verka derhän, alt för näringens förkofran alldeles ingenting skulle (illgöras.
Vill man betrakta saken ifrån alla sidor och trygga näringens bestånd på samma gång som man lemnar den erforderlig frihet, för att nå den högre utbildning, hvaraf den är niägtig i vårt land, der kanske Den 9 September.
307 de rikaste
Och bästa malmtillgångar i hela verlden finnas, så är det väl icke skäl att lägga hinder i vägen för utvecklingen af en näring, som för oss är så naturlig.
Jag anhåller derföre alt R. o. Ad. måtte återremittera delta Betänk.
Jag får tillägga, att, enl. hvad jag har mig tillförlitligen bekant, så har BorgareSt. denna förmiddag med afslag af Utsk:s Betänk, bifallit motionen.
Jag skulle visserligen helst önska, att Utsk:s förslag må blifva af Ståndet bifallet och vågar således hos Ståndet anhålla om bifall till detsamma.
Jag vill likväl icke för min del hålla mycket derpå.
Jag har sjelf varit ganska tvehågsen om det beslut jag bort fatta, men efter de uplysningar, jag erhållit, ätt man i Bergslagen är mycket rädd för framgången af motionen och befarar alt en stor del af Bergslagen skulle deraf röna mycken skada, så förenar jag mig slutligen med dem, som rösta för afslag å motiouen.
Lagerbjelke utgår från den förutsättningen att en fullkomlig frigörelse från nu gällande band skulle förmånligt inverka på bergshandleringen.
Jag är icke i förevar:de fall af hans tanka.
De hyttelag, som f. n. existera, bilda inom sig en sammanhållning, som för Bergsmännen och för sjelfva bergsrörelsen mångenstädes är af all den nytta, som smärre spridda krafters förening till gemensamt mål i allmänhet gifver.
Om, i följd af hyttelagens på vissa ställen mindre tjenliga indelning, några olägenheter kunnat upstå, synes sådant vara af en mera partiell natur och kunna partiellt afhjelpas, men icke böra föranleda till en total förändring af hela institutionen.
Utsk. har rätteligen anmärkt, att Bergslagarne ega vissa och icke obetydliga fördelar sig tillförsäkrade till ersättning för de skyldigheter som de, vid bedrifvande af denna näring, äro underkastade.
För min del anser jag, på grund af dessa och öfriga af Utsk. anförda skäl, det icke vara tjenligt alt afvika från den af Utsk. framställda åsigt i ämnet, ulan får jag således vördsamt anhålla om bifall till detta Betänk.
Motivet för Hr Ekholms ifrågavar:de framställning om uphäfvande för framtiden af den tvungna biåsningsskyldigheten skulle derivera sig ifrån en serdeles ömhet för denna handtering och dess nuvande idkare.
Förhållandet är likväl icke sådant, , att någon tvungen blåsnings-skyldighet numera för hytteägare existerar, utan endast skyldigheten att underhålla hyttan och att biträda vid den s. k. upvärmningen d. v. s. första upeldningen af hyttan.
Något annat onus hafva bergsmännen icke dervid, utan biåsningsrälten kunna de aflåta åt någon annan, om de så önska.
När denna framställning kom till BondeSt:s kunskap, så framlemnades af åtskilliga ledamöter af Ståndet ifrån Bergslagarne petitioner, deruti Bergsmän just ifrån de orter, sorn Hr Ekholm omförmäler, utbådo sig för all del och i ödmjukhet, att slippa den förmån, som Hr Ekholm genom motionen velat dem förvärfva, under förklarande tillika, alt om icke syftet vore sådant, skulle dock följden af mo 20* - 308 Den 9 September. lionen blifva den, att jorden komme att småningom frångå de ifrågavaride hytte-delegarne och desse derigenom slutligen blifva ingenting annat än backstgusittare, torpare och nådehjon under de mägtigare och rikare jernbruksägarne; och, om detta än kunde för dessa anses förmånligt, vore det dock i motsvarande måtto skadligt för nuvaride bergsmän.
Utsk. senterade också i fullt mått detta skäl och det är anlednm, hvarföre Utsk. har afstyrkt motionen, destoheldre som den grund, hvarpå Hr Ekholm fotade sin motion, d. v. s. den tvungna blåsnings-skyldigheten, numera icke existerar.
Jag har icke haft tillfälle alt förr än just i detta ögonblick taga kännedom om denna motion.
Jag anser likväl, i likhet med Gr.
Lagerbjelke, att det är skäl att återremittera detta Betänk, till Ekon.Utsk,, på det att Utsk. ännu en gång måtte få tillfälle att taga frågan i öfvervägande.
Det kan icke bestridas alt, i hvilken Bergslag man reser, man får höra många klagomål öfver den författning, som ålägger samtlige delegare i hyttelag alt, antingen dessa vilja eller icke vilja, deltaga i hlåsningen för det att en enda önskar begagna sig af blåsningsrätten, och obilligt synes väl vara att, för det en enda önskar begagna sig af denna blåsningsrält, de öfriga, antingen de vilja blåsa eller icke, nödgas deltaga i både underhållet och värmningen af hyttan.
Jag tror åtminstone att, innan man afslår motionen, hvilken jag, i likhet med Gr.
Lagerbjelke, äfven vet vara i sin helhet af BorgareSt. bifallen, så bör man åtminstone lemna Utsk. tillfälle att ännu en gång granska Betänk.
På grund af dessa skäl anhåller jag, lika med Gr.
, De härefter först till bifall och sedermera lill återremiss af förevar:de Betänk, framstälde proposme besvarades med blandade
Landtm, ånyo hemstälde,'om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s Betänk., samt, efter denna proposms besvarande med starka
Ja blandade med Nej, förklarade att han ansåg
Föredrogs ånyo Serskildta Utsk:s den 2 och 6 dennes på bordet lagda Betänk.
M 18, i ani. af motion, dels om användande af tillverknings-skatten och införsels-tullen för bränvin till premier för anläggning af porter- och öl-bryggerier, dels om skyldighet för gästgifvare att till salu hålla öl, porter och svagdricka jemte skattefrihet för sådan försäljning, så framt han ej tillika försäljer egentligen s. k. starka drycker, dels ock om rättighet för hvarje välfrejdad person att skattefritt sälja öl, porter och svagdricka.
Gr. Lagerbjelke.
Serskildta Utsk. har i detta för slag gått långt utom gränsen af sin befogenhet.
Utsk. har fått sig updraget att behandla frågan ang:de tillverkning och försäljning af Den 9 September. 309 bränvin, men ingenting annat.
Nu har Utsk. företagit sig icke något mindre än beskattning af sådana ställen, der öl och dricka försäljes.
Beskattningen å sådana ställen är redan genom Bevillntsförordmn afgjord, och Sersk.
Utsk. har lika litet att göra med denna fråga, som om Utsk. företagit sig att säga: ”man super ofta bränvin för att hålla sig varm om vintern, och, för att förekomma detta onödiga supande, föreslås tullfri införsel på pelsverk.”
Jag anser således för min del, att delta Betänk, hvarken kan bifallas eller afslås, utan måste läggas till handlingarne, hvarom jag vördsamt anhåller.
Utsk:s förevar:de Betänk, blef, uppå härefter framställd propos., lagdt till handlingarne.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter Exped:sUtsk:s den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
N:o 8, i anledn. af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 98., Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
N:o 259, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
N:o 209.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 6 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 260, i anledn. af erhållen återremiss å Betänk.
Åkerhjelm, Carl: När R. o. Ad. återremitteradeStatsUtsk:s Betänk.
M 109, så var det i afsigt att få tillerkänna Hr Professoren Nykander en ersättning af 687
R:dr 13 sk. 4 rst. för de kostnader han haft för en rösträknemachins förfärdigande, enl. för Utsk. företedda räkningar.
Utsk. har till följd af den praxis, som eger rum, vidblifvit sitt förra utlåtande, enär detsamma blifvit af 2:ne Stånd gilladt, men jag tager mig friheten hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja besluta att tillerkänna Prof. Nykander ersättning med 687 R:dr 13 sk. 4 rst. för de kostnader han i och för machinens förfärdigande fått vidkännas.
Jag anhåller att få in stämma med Frih.
Åkerhjelm och hemställer alt R. o. Ad. ville bevilja en ersättning lill Prof.
Nykander af 687 R:dr 13 sk. 4 rst. b:ko.
Efter först till bifall å förevaride Utlåt, framställd, men med Nej besvarad propos., fann R. o. Ad. för godt att, såsom Frih.
Åkerhjelm föreslagit, med afslag å Utsk:s Utlåt., åt Professoren B. 0.
Nykander bevilja ett anslag af 687 R:dr 13 sk. 4 rst., såsom ersättning för koslnaderne vid förfärdigandet af den af honom upfunna rösträkne-machin.
Föredrogs och lades till handlingarne StalsUtsk:s d. 6 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
JY2 261, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
JY2 206. 310
Den 9 September.
Föredrogs StatsUtskrs den 6 dennes på bordet lagda Utlåt.
Jtä 262, i anledn. af väckt motion om anslag till bildande af en teknisk undervisnings-anstalt i Borås.
När man betager närin garne det skydd, som de förut haft genom högre tullafgifter, så har man icke något annat att till deras uprätthållande sätta i stället, än kapitalstyrka och större konstfärdighet.
Att anskaffa kapital åt de personer, som nu blifva lidande, kommer ej i fråga.
Då återstår icke något annat, än att bereda dem tillfälle till större konstfärdighets förvärfvande.
Dertill skulle en teknisk skola naturligtvis vara serdeles tjenlig.
Jag anser således SlatsUtsk. hafva haft orätt alt åt en trakt, hvilken är så slöjdidkande som den ifrågavar:de, vägra den begäran, motionären framställt.
Jag finner detta så mycket mera obilligt, som Utsk. tillstyrkt anslag för dylika slöjdskolor på åtskilliga ställen, och, om jag rått påminner mig, jemväl i Orebro, ehuru denna ort tillika blifvit hugnad med en annan fördel, som man vägrat Borås.
Jag anhåller derföre vördsamt, att R. o. Ad. ville återremittera detta Betänk.
I min tanka hafva R.
St. redan beviljat anslag för alltför många slöjdskolor, icke derföre alt jag icke inser nyttan af dessa inrättningar, att jag icke lifligt underslödt de frågor, som derom blifvit väckte, men derföre att jag tror, att, om en undervisningsgren skall ändamålsenligt utvecklas, bör man icke alltför mycket brådstörta med för många anstalters inrättande i samma syfte, förrän man är förvissad derom, alt skicklige och lämplige lärare finnas, hvilka vid dylika anstalter kunna bestrida undervisningen.
Jag tror derföre, att man gjort vida bättre om man vid denna Riksdag, i st. f. att bevilja anslag till de tekniska undervisningsanstallerne både i Norrköping och Orebro, hade inskränkt sig lill att lemna dylikt anslag för en sådan anstalt i Norrköping.
Att nu inrätta ännu en tredje, vore i min tanka att förfuska idéen, emedan det då blefve alldeles omöjligt att få skicklige lärare till dessa skolor.
Hvad nu serskildt beträffar den, som af Hr Rydin här blifvit föreslagen för Boråstrakten, och som skulle blifva endast en s. k. teknisk skola i väfnads-industrien, så får jag anmärka, att förutsättningen, att det skulle blifva en teknisk skola, innebär något vida mer omfattande än hvad Hr Rydin har tänkt sig.
Det är nemi. en anstalt för att bibringa landets ungdom de förberedande kunskaperna för all slags slöjdskicklighet.
Dessutom delar jag med Utsk. den tankan, att det ingalunda är gifvet att, derföre att tullsalserne äro nedsatta, förlägenhet skall upstå för en eller annan näring.
Detta är dock ett serskilt ämne, som icke hör hit, och frågan är här endast huruvida, om R.
St. bevilja ifrågavar:de anslag, det dermed åsyftade ändamålet kunde vinnas.
Jag tror att det åtminstone f. n. icke kan vinnas, och jag afstyrker beviljande af anslag för flera tekniska realskolor än dem vi redan beslutat inrätta.
De äro redan alltför mångå, och jag önskar, ali de icke må sträckas
Den 9 September. 311 utöfver hvad som i detta fall är bestämdt.
Jag anhåller derföre om bifall lill Betänk.
Jag är till den hufvudsakligaste delen förekommen af Hr von Troil, med hvilken jag instämmer.
Med anledn. af det yttrande, som Hr von Hartmansdorff hade, anser jag mig böra uplysa, att, när SiatsUtsk. behandlade alla de öfriga frågorna, rör:de inrättning af tekniska anstalter, så kunde icke SiatsUtsk. behandla denna motion, enär den är sednare afgifven med anledn. af de beslut, som R.
St. vidtagit i afseende på tullbevillnm, och Utsk. således icke hade denna motion, dä öfriga likartade frågor behandlades, och på grund deraf kunde föreslå en teknisk skola i Borås.
Hr Rydins yrkande slöder sig hufvudsakligen på verkan af de nya tullsatser, som R.
St. antagit, och att nu kunna bedöma deras verkan, torde vara alltför tidigt, hvarföre man åtminstone torde böra upskjula med anordnande af den der skolan i Borås intill dess resultatet af förenämnde tullsatser kommer alt visa sig.
Jag anhåller derföre örn bifall till Utskzs förslag.
Då man instämmer i slutresultatet af ett Ulsk:s Utlåt., så är man tyvärr icke alltid noga upmärk6am på upställningen af hvarje del af motiveringen; och då denna upslällning nu blifvit föremål för anmärkn. af en ledamot inom R. o. Ad., så må jag gerna medgifva, det besagde motivering kunnat i della fall vara mera bindande, såsom den borde vara, för att ensam förskaffa Utsk. bifall lill sitt utlåt.
Härvid stadnar dock milt medgifvande.