Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således detta Betänkande, N:o 32, är i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut år 1823, och med den återremiss vi för några dagar sedan beviljade, samt ej har något att göra med Bevillningen, Bevakningsstadgan och stadgar mot oloflig införsel af varor, så tillstyrker jag bifall å Betänkandet, Sen g Jun i i f, ni. 263 desto hellre som Ridderskapet och Adeln då handlar i conseqvens med hvad Ståndet förut heslutat.
Lika med Herr Tham anser jag denna diskussion afvika långt från hufvudfrågan.
Jag tinner, att man här vill förnya den strid, som vid sistlidne Riksdag börjades, för att lägga hinder mot handels-och näringsfriheten, hvilken i 20 år varit önskad af pluraliteten af Nationen.
Herr Lefren sökte då, likasom nu, att till en vigtig formfråga göra, hvilket Utskott rätteligen borde handlägga ärendet.
Hans hemliga skäl, härtill, som han tyckes med flit dölja, mäste vara att få målet af Rikets Ständer heliandladt såsom ett önskningsmål, och sålunda beröfva deras fattade beslut i saken den kraft, som det redan i 5 år ägt, och hvars följder, om de visat sig svaga och kanske till och med mindre nyttiga, härrört, icke af detta Ständernas beslut, utan af det sätt, hvarpå näringsfrihets-frågan blifvit af Regeringen behandlad.
Om Herr Lefren öppet erkänner, det hans afsigt är, att saken måtte gifvas egenskapen af ett Önskningsmål, i stället för en beskattningsfråga, som Rikets Ständer äga afgöra, så bar han rätt att söka göra denna afsigt så gällande han förmår; men att. söka inbilla oss, att det föröfrigt är af någon vigt, antingen Bevillningseller Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet täger befattning med saken, förefaller mig rätt besynnerligt, helst båda Utskotten äro Den g Junii f. ra. afdelningar af Rikets Ständer.
Hvad äter sjelfva saken angår, så inskränker jag mitt yttrande derom till endast näringsfriheten, som är egenteliga föremålet för ifrågavarande Betänkande.
Härmed har handelsfriheten icke något sammanhang, vidare än genom Herr Lefrens motion, att vederbörande Utskott måtte uppgöra, och Rikets Ständer besluta, ett fullständigt system för handeln och näringarne i allmänhet.
Jag bestrider nu, såsom alltid tillförene, att Rikets Ständer böra framlägga några systemer j dylika fall, sådant tillhör Regeringen, sorn är bättre i tillfälle att bedöma alla tillhörande detailer, än Rikets Ständer, för hvilka det är omöjligt, och hvilkas sammanträden icke rimligen kunna hafva dylikt till föremål.
Jag vädjar till den värde Ledamoten, huru han sjelf behandlar dem, som vågat fordra systemers uppgörande i andra afseenden, och jag hemställer, om han ens kan tro det vara möjligt, att här vid Riksdagen uppgöra systemer, som på en gång omfatta allt hvad för folkets arbete och underhåll är vigtigast.
Den gamle Says här åberopade ord, om han någonsin yttrat sig öfver detta ämne, på annat sätt än dess skrifter innebära, vågar jag påstå, äro misstag; ty det är nedifrån, icke uppifrån, näringarnes förkofran skall beredas.
Allt tvångsmedel uppifrån är i detta fall skadligt, och motverkar ändamålet.
Der man städse måste fråga , hvad Förordningarne bjuda och tillåta, der hand - Den 9 Junii f. ra. a65 lar man ej med den frihet och kraft, som då, när man vet, att man icke är bunden af något sådant tvång.
Det är den fria utöfningen af egen förmåga, sorn skall upphjelpa näringarne; och den starkes och utvecklas genom medvetandet, att man ej handlar mot andras bättre rätt.
Regeringen må leda näringarnes utbildning och upplysa deras framsteg; men icke genom ständiga förändringar i tvångsförfattningar söka inverka på dem.
Den 8 Mars, zor ökad Notering utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande Vestm kan utkomma, och anställer at 80 som innefattar detta stadgande, mätte upläsas, och Ridderstapet och Adeln derefter besluta ar densamma mätte i Verkställighet sättas. 80 §. af Regeringsformen uplästes.
Stael von wolstein förnyade härefter sitt yrkande pa det sätt, at hos Kongl. Maj:t mätte i undsrdänighet anhällas, vet denna tydliga H. mätte i afseende pa Wargeringen sättas i Verkställighet.
Friherre lkuäbecle, ^Isxairäer.
Wargeringen räknar jag för en politisk nytta, men en oeconomist förlust.
Jag skulle heldre önsta en Landtsiorm elter kgational-^rmerinz, än Wargeringens medgifwande.
Den förra träffar alla lika, da den sednare betungar endast et mindre antal Medborgare, de mäst närande.
Jordbrukarena, som Wargeringens upsättande och underhäll i synnerhet belastar, äro i denna tidepunkt förur nog härdr bestartade, och den nya Bcwillningen älagger nu .en mängdubblad tyngd, just dä deh groäuLier blifwit nedsatte under er relativt wärde emot andra nödVändighetsrwaror.
Om Sweriges Välmåga stall beredas, men ej aflägsnas, sä mäste Jordbruket, understödjas och upmunrras, och ej berungas öfwer sin sörmäga; och dä jag tror ar Jordbruket föxtjenar et sädant afseende, sä tror jag elfwen at alla Medel och Författningar böra skyndsamt widtagas til befrämjande af HuNvudnaringens upratthällande och förkofran: i annar fall under - Zo2 Den 8 Mars. gräfwer Swerige sig sjelf, bereder sin wanmagt, och Bewi lin ingens utgörande stannar pä papperer.
Grefwe körner, ^äolpll Loran.
Jag för min del erkänner fullkomligen rigtigheren af de anmärkningar, hwarigenom denna staga framställes såsom er beffaktningsmal, och tror derföre ar proposition j anledning af Grefwe
L^llenborZs anförande skulle wara den som ginge ändamälet närmast:
Herr Grefwen och Landtmarfkalken yttrade sig til en början wilja göra proposition lil bifall af Betänkandet.
Herr Lerkman begärde, at propositionen matte göras i anledning af der OiÄamen han upläst.
Herr Grefwen och Landtmarfkalken urbad sig fa lemna den uplysning, ar de trenne andra Standen hade bifallit OeLonomie-Nrjkottets utlärande.
Härefter talades Åtskilligt, som icke til krotocollet kunde fattas.
Grefwe Lövenhjelm, Larl
Hxel, Utbad sig fa weta, hurnwida ftagan wors, om en Wargering framdeles kUNde existera?
Dä Herr Grefwen och Landrmarjkalken bärtil jakade, yttrade sig Gref - Den 8 Mars. zoz Grefwe ^övc-nbjelm.
Jag tror ej det wara förenligt med RiDderffapecs och Adelns wishet, at betaga Kongl- Maj:t ar, i fall af behof, upsatta Wargering.
Det ar omöjligt ar föreställa sig altid Fred: och i händelse et Krig skulle inträffa, lärer Högloft.
Ridderffaper och Adeln firma, ak Kongl.
Maj:r icke kan umbära en sauan utwag til Landets förswarande.
Erindrades, at fragan icke nu wore om upsättande af en Wargering, utan om bibehållande af den sorn förur exilerna Herr ^laimer kel t, Lrustkk.
Efter min tanka ar den första fragan den, huruwida detta ärende ar er Oeconomiffc eller et Beffattnings-mal.
Jag för min del, anser detsamma som Beffattningsmal.
Redan före 1788 ars Krig hade Swerige nrihsamja med Utländske Magter, men aldrig hörds jag under 1756 ars Krig Wargeringen proMcrn.
Jag för min del anhaller hos Herr Grefwen och Landrmarffalken om xropositiou, huruwida detta ffall såsom en Occouomiff eller såsom en Beffatrnings-fraga anses.
Såsom Occonomiff kan den aldeles icke anses, uran mäste behandlas efter 8v §.
Friherre von wolstein.
Det ar mig aldeles obegripligt, huru någon öibcussion kan upkomma öfwer denna fragg, da Regeringsformen sa tydeligen säger, at ingen ny Rotering kan utkomma utan Konungens och Ständernes sammanstäm - Z04 Den 8 Mars stämmande Vestm: och Wargeringeu är ju klarligen icke annat än en tilökad Rotering.
Herr räblmLn.
Jag får den äran förklara min tanka wara enlig med de wärde Ledamö- ters, hwilka ansett förewarande amne såsom et Bestattnings-mäl; men derjemte wägar jag ödmjukast underställa Högloft.
Ridderstapets och Adelns ompröfning, huru politiskt det kan wara i det stick Swerige nu befinner sig, ac afskaffa et redan infördt förswars-medel, innan man widtagir et nytt, som nägorlunda kan ersatta detsamma.
Hade man för någon rid sedan ingått uti de da förestagne mätt och steg til framtida förfwar, sa stulle jag nu wara färdig at genast samtycka til Wargeringens uphörande; men sedan detta icke stedt, kan jag icke annat an anse et sadam samtycke sakna klokhet.
Friherre 8tael von lckolstein.
Dä jag nu hör medgifwas at Wargeringens nphörande blott stulle wara opolitiskt, sä bewisas deraf, at rättigheten, at lata den uphöra,, är efter Regeringsformen medgifwen: således kan detsamma besturas; och jag för min del bifaller myckec heldre, at i eu trängande nöd alla wapenföra upkailas til Rikets förswar, an at en inrättning stulle sokxismni, hwars tyngd endast drabbar en enda Folk-Liass, den som brukar och odlar jorden.
Grefwe Hamilton, />xel.
Jag för min del anser Riksens Ständer nu kunna afgöra, ak Wargeringeu, såsom pä origtigt sätt tilkommen, bör uphöra; och at sädam afgörande hindrar pä intet sätt Riksens Ständer, at gemensamt med Den 8 Mars. Z05 Konungen wid näfta Riksdag besluta, atenWargering bör upsättas.
Da jag för någon stund sedan hade den aran at yttra mig/ war dek blott öfwer den fragan, huruwida Verta ärende är et beskattningsmäl, hwilket det wifferligen efter min öfwertygelfe är; men huruwida det skulle wara klokt, at Wargeringen nu uphörde, eller om en nödwandig försigtighet icke åtminstone ffulle fordra det stadgande, ar Wargeringen wid pakommaude
Krig borde upsättas, äro helt andra frågor, hwilka fordra särskildta beflut af Riksens Ständer.
Grefwe kövenbjelm yttrade sig anse
Herr kLblmans yttrande sä klokt och rigrigt, ar han för fin del icke kunde annat än deri instämma.
Herr Lock ansäg detsamma innefatta en ny fräga, hwilken han begärde mätte hwila pä bordet.
Häruti instämde H err klingspor, 6 er 6 t.
Friherre 8tae! von wolstein- Första frägan ar om den gaurla Wargeringen bör i kraft af Regerings-Formens lydelse i 80 tz. uphöra.
D-M kan efter min öfwertygelfe icke annar an beja/kas.
Andra frägan är, huru den förlust af Försvarsmedel som härigenom upkommer, skulle, i händelse af inträffande
Krig kunna ersättas: och derom är min tanke den, at aile man böra i sädan händelse anses skyldige ar personligen deltaga iLandetS förswar.
N:o 20, ^ Zo6 Den 8 Mars. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition om Ridderskapet och Adeln bi» solle at Wargeringen borde uphöra.
Herr Grefwen och Landtmarskalken proponera widare til Ridderskapets och Adelns bifall, at, i händelse af Krig, alle man skulle anses skyldige at deltaga i Landets förswar.
Ja och Nej. Herr Grefwen och Landtmarskalken:
Detta ar ock utan twifwel en annan fraga.
Stael von wolstein:
Min mening war, at i fall af behof skulle skyldigheten, at förswara Landet, icke allenast åligga den jordbrukande Folk-class, sorn förut upstallt Manskap, utan alla andra, som njuta skydd af Staten afwen wara förpligtade, at deltaga i förswarer.
Denna fraga kan icke för det narwarande upta. gas, den utgör et särskildt amne. Hwad Wargeringens fortfarande angar, är det af Ridderskaper och Adeln afflagit.
Herr 'Grefwen och Landtmarskalken lät upläsa en lii honom nyss ankommen hillet, hwar uti - Den 8 Mars. 307 Uti Hvf-Cancelleren honom underrättade, ar i morgon Fredag den 9 Mars, klockan z 2 eftermiddagen jkulle blifwa ?le,um kchnoium a Rikssalen/ da Kongl.
Majus Nådiga Bifall och 8riiLtion til den i underdänighec foresta g,a Tryckfrihets-Lagen, komme at Riksens Slända nlkannagifwas.
Grefwe 6^II?nbo,^, jokan enning, begärde at i frägan om Wargeringen kioporition, i anledning afhansuplafte anförande, marce göras.
En och annan Ledamot af Ridderstapek och Adeln hördes härur, instämma.
Friherre 8,ael von wolstein. Zag erhåller just nu underrättelse, at Kongl. Maj:c redan i Nader behagar uplösa Wargeringen, hwilket torde tjena til bewiS, at Kongl. Majer äfwen ansett den wara pa et origtigt fatt rilkommeU, dä den saknade Riksens Ständers samtycke.
Någre Ledamöter yrkade ytterligare kropop tion pa Grefwe (HIlenkorg8 Oickätnen.
Andre ropade härtil Nej^ Herr Grefwe» och Land tinar skal ken.
I anledning as Oeconomi - Utjkocters Betänkande, har jag redan gjort proportion ar Wargeringen matte uphöra: denna ^ropo8i,ion är af Ridderffapet och Adeln bifallen; och da kan jag icke pa en enstild Ledamots lE-unen göra en ny kroposiuon.
Herr zo8 Den 8 Mars.
' Herr Igoräenstolpa, ^näcrs.
Sedan Ridderjkapet och Adeln för en kort stund sedan afgjort et mål ifrån Stats-Utskottet, rörande
Ko» nungens rättighet at bedöma och göra
Nåd tvid frågor om kalancer, endast i likhet med Herr vice presidenten lersiuerlens lVlemorial, och Utan at Herr Grefwen och Landtmarjkalken gjorde proposition uppå sjelfwa Betänkandet, sa får jag ödmjukeligen hemställa, om nu dä Ridderjkapet och Adeln uppå ordentlig proportion af Herr Grefwen och Landtmarjkalken förklarat Oeconomi - Utskottets Betänkande, rörande Wargeringen; men Grefwe Amilton, jag och flere aflat proposition pä Grefwe 6^ller>bor.tz8 öickamen i samma ärende, wi ej af Herr Grefwen och Landtmarjkalken kunna och böra erhålla den begärte propositionen: eller manne arenderna böra sä mycket och olika behandlas.
Da jag gjorde proposition pä
Herr lersmellens ^lemoriLl, skedde sadant med Ridderjkapets och Adelns bifall. Herr Loci;.
Ja, mänga Ledamöter hafwa ock bifallit proposition om Wargeringen i anledning af Grefwe L^IlenkorZs Dickamen» Friherre ku 6 keck.
Sedan Herr Grefwen och Landtmarjkalken, genom sin gjorde och bifallna proposition, nu Utrönt Ridderjkapets och Adelns tanke wara at assia Wargeringens fortsättande, och Friherre Stael behagar föresiä, det densamma, i händelse af behof, mätte med en allman Armering ersattas, sä torde Herr Grefwen och ^ Landt - Den 8 Mars. Z09 Landtmarffalken behaga til Ridderffapets och Adelns bifall afwen framställa verta tillagg ril propositionen.
Grefwe von I^LNtinAsbausen, Albrecht.
Ridderffapet och Adeln enligt sin rättighet besimat, ar Wargeringen icke ffulle komma at fortfara, i hwilket besiur )ag äfwen instämt, sä får jag nu ödmjukeligen foresta, at at Kongl- Maj:t i underdånighet mätte updragas, at i händelse Krig ffulle imraffa, upsiitta en ny Wargering, och a c til nästkommande Riksens Ständer mätte öfwerlännäs, at clctermiu--t» dest aflöning.
Grefwe lövenhjelm.
Jag för min del har ropat
Nej ril propositionen om Wargeringens uphäfwande.
Skulle en proposition af den beskaffenhet, som den Herr Grefwe lantlnLsKausen framställt, wägras, sä begär jag votering: ty ar Riket stall ställas utan förfwar wid pakommande Krig, hwilket ffer, da först den gamle Wargeringens fortfarande afflas, och sedan intet annat förswarsmedel sättes i ställer, derril kan jag för min del icke bifalla.
Grefwe lVl örner.
Jag tror at Högloft.
Ridderffapet och Adeln fullkomligen rigtigt handlat, da Ridderffapet och Adeln säsom en beffattnings-fraga afstagit Wargeringens fortfarande:
Men i detta asstag infer jag intet någor hinder, ar ju Riksens Ständer kunna i undersätsighet updraga Konuitgen, al i fall af Krig upsätta en ny Wargering. zic?
Den 8 Mars. geving, Et sädant beslut är lika säkert, som berörde afflag en utöfning af 80 H. Regerings-Formen , och sä mänga kloka och gällande stäl tala för dest widkagande, at jag pä der högsta skulle önsta, «t Ridderstapet och Adeln deruti behagade inga.
Grefwe Lövenbjslm förklarade, at om Grefwe von och Grefwe iViörnsi-8 begäran wunne bifall, sa afstode han fran sit yrkande 0M voccrmg.
Herr Lock ropade hartil
Och tilläde at delta wore en ny fraga, som borde hwila pä bordet.
Herr Lerkman.
Pä det icke mä sagas: at, igenom det jag updagat den olagliga ätgard, hwarmedelst Wargeringen tilkommit och föreflagit, at den samma för all tid matte indragas, jag kunnat wilja minsta Kongl.
Majus utwägar til Landels förswar; får jag åberopa hwad jag, sä wal i mit första iviemoi-i-U härom, som i nu uplaste viLl.nnen haft den aran anföra, at nemligen, om, igenom Wargeringens afstaffande, Krigsmagren blir otilrackelig til Rikets förswarande, Riksens Högloft.
Stander kunde widtaga en annan urwag til ArmLens förstärkande, som ej b.lefwe det ständiga Rothället ensamt til last; och derjemte förklara, hwad jag ock ä wederbörlig Ort upgifwir; at jag anser icke allenast Rust- och Rothällare, uran ock all ororerad Jords Innehafware, jemte Städer, Bruk, Näringar, LgpitLii8ter, Löntagare, med et ord alla Rikets Jnnewänare, böra, hwar s sin mohn, dertil bidraga, efter Bewillnings-grun dey - Den 8 Mars. zn verne; da pa hwarje In6ivi6u en obetydelig afgift skulle belöpa, för at underhalla en Drouppe, swarande emot indragne Wargeringen, och hwilken, såsom i Fredstid stående, ffulle wid pakommande behof, wara mera anwändbar, an i hast upsatt Wargering.
Härefter talades åtskilligt, som icke kunde til krotocollLt fattas.
Htffillige pastodo, at malek om Wargeringen wore afgjordt, och ar någon votering således icke kunde aga rum.
Herr Kotklisd yttrade sig, at Grefwe
Dövenii)elln hade begärt votering genast wid första swaret pä Herr Landtmarffalkens proposition.
Elter upkommo nägra blandade äiscurser, hwilka ej kunde antecknas. Grefwe De la LarZie.
Jag hemställer ödmjukeligen, huruwida det kan wara enligt med ordning, at en votering nu, pa Grefwe
Dövsni^elms begäran ffulle- äga rum, när voteringen icke begärdes, da Herr Grefwen och Landtmarffalken framstälde sin proposition til afsiag pä Wargeringens fortfarande.
Grefwe Dövenb^elm.
Jag för min del, får til Högloft.
Nidderffapet och Adeln hemställa, huruwida en Ledamors mer eller mindre fina hörsel kan äeterminer» om en annan Ledamot i rätta stunden begärt votering eller ej.
Om min yttrade begä - Zl2 Den 8 Mars. begäran icke allmänt hördes, sa förklarar sadank sig naturligen genom styrkan af bifalls-ropet til Herr Grefwcu och Landtmarffalkens proportion.
Efter densamma, lar Herr Grefwe» och Landtmarskalken upläsa billetten fran Hof-(^ncelleren.
Sedermera yttrade sig ärstillige Ledamöter, men af alt detta tror jag icke den flmfatts kunna dragas, ar jag skulle hafwa förlorar min rättighet, åtgöra mit yttrande gällande.
Stgsl von kgol 8 tein.
Den fräsan ar Wargeringen bör uphöra, ar ju afgjord.
Friherre Stael fortfor, at nu öfwer denna fraga votera, wore at votera öfwer RegeringsFormen.
Her r 8il ver8toI pe, 6u8tak /^brabam, trodde at denna Friherre
Stael8 ranka härrörde deraf, ar han ej torde hafwa läst 8a §. i Regerings-Formen til flut.
Orden deruti lydde: kunnande ingen ny eller tiiökad votering, utan genom Konungens och Ständers sammanstämmande beslut rilkomma.
Wore Wargeringen en gammal inrättning, sä wore den genom de föregående orden i §. stadfastad.
Wore den ater en ny inrättning, kundseden i följe af sistnämnde, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut stadfästas.
At votera om et sadant beslut, wore således ej at votera om Regerings-Formens helgd.
Herr bergman fragade hurudan! besluter nu wore?
Att Den 8 Mars. ZiZ Zltt Oeconomie-Utffottets Betänkande ar afssagit, ar Wargeringen bör uphöra.
Herr Grefwe l.öven!
Helm förklarade sig hafwa sa mycket mindre at erindra emot detta afflag, som han hade sig bekant, at Kongl. Maj:l redan hade läckt uplösa Wargeringen, och Ridder» stapeks och Adelns Bessur således icke wore annar an en kexetition af Hans Maj:ts anstalt.
Men öfwer den frägan, som Grefwe körner yrkat, at at Kongl. Maj:: matte öfwerlemnas, at,i fall af Krig, upsatta en ny Wargering, hwilket upsattande blefwe med Regeringsformen fullkomligen enligt, sä snarr Riksens Stander detsamma beflöte, öfwer denna fräga önssade Herr Grefwen pä det högsta, at Herr Grefwen och Landtmarssalken mätte göra ^roxosition, Ätssillige ropade hartil
Friherre 8tael von ^ol8tein.
Öfwer frägan om Wargeringens uphörande, säsom redan afgjord, kan wal ingen widare cli8Lus8ion upstä.
Hwad äter angär frägan om er kraftigare förswar i händelse af Krig, fär jag anmärka, at tyngden Deraf icke bör drabba Jordbrukarn ensam, hwilket stuve sse, om detta förswar ästadkommes genom Rust- och Rorhällares förpligtande ar upsätta Wargering, utan bör i sädant fall hwar man deruti deltaga.
Herr Grefwen och Landtmarskalken frägade om ej Grefwe ck-övLnll^lm ssulle behaga gfstä frän sitt yrkande 0M Votering. » Gref - Den 8 Mars.
Grefwe ^övenkieim.
För at göra Herr Grefwe» och Landtmarffalken til wiljes, afstarjag
Derifrån, men begär urtryckeligen för min räkning regerverat til krotocollel, at jag ej kunnat bifalla, det Riket genom det i dag tagne beslut ffulle wid inträffande
Krig blottställas i brist pa tilräckligt förswar.
Herr Loclr, Herr klinZgpor 6erät, och Herr 6 er gm ÄN begärde, at i krotoLollet skult le intagas, der de gifwit sitt afflag til Wargeringens fortfarande, såsom til et Beffattningsmal.
Nidderffapet och Adeln atffiljdes kl. 2.
In iiclsm ?r»tOLoIIi 6.
Lilver8tolxe, Thorsdagen den 8:de Mars. klenum klockan 5 eftermiddagen.
Herr von Sckantz, Ifvan ?reäric 6a. briel, upläste et vickamen sä lydande:
Ridderffapet och Adeln redan til Högloft.
Stats-Utffottet ater--remitters( de§ Betän» tande angäende Löne-förbättring för Penninge-Lönragande Embetsman, torde de? tillamö mig at emot samma Betänkande göra någre erindringar, Hwilka jag anhaller ma til Utffottet öfwerlemnas.
Wid Den 8 U7§rs. ziz Wid er hastigt påseende skulle Lönernas förhöjande til 7 kunna anses såsom en betydlig winst. — Witzersigen gör ^ mer eller mindre någor til laken, men ej sä ar.Lömagarne dermed aro belätnc.
Det swarar icke til iner an en sjettedel emot hmad dg efter Star och Stats-pris borde hafwa,och förhäller sig ungefärligen som 66 lil 400.
Markwardigt ar, at da staga upstatt om Löner för Embetsmän, har konä pertil warit swar at utfinna, ehuru Riksdagschandlingarne uplysa, at denna swärighet sällan wisar sig wid andre anslag, förmodeligen derföre, at de blifwit först påtänkte, sä at alt blifwit uptagit. . Tyska Regementernes aflöning stall, da dehe Regementer komma päPommerst Stat, blifwa konä til den föreflagne Löne-förbättrinaen.
Tiden ar säledes obestämd, och kommer aldeles öfwerens med Srats-Utffottets i förra Betankandet omtalade framtida hopp.
Den lebell, som ätföljde Utskottets senare Betänkande, uplyser wäl icke sä fullkomligt, til hwilka tjenster förhöjningen skall sträcka sig; men dä den uptager ärskillige kvlilimiie -Stater til enahanda förhöjning med de civils, torde den anmärkning kanske ej uran skäl äga rum, at ätminstone en del af l^ilitsii-en til godo njuta ingvsrwrmA med ätföljande förmoner, hwaremot civile Embetsmän icke hafwa nägot swarande.
Uti wederläggning eller förklaring öfwer de -nmarkningar som wid den xw^ckersäs Riks-Sta ren - Zi6 Den 8 Mars. ten blefwo gjorde, har Stats-Utstottet lofwar särstiir beswara mitt yrkande ar Hof-Rätterne matte fullt ur återfå hwad dem blifwir frantagit.
Er sadant swar har mig werterligen sedermera icke ankommit.
Jag wagar säledes nu fordra der.
För HosiNatternes Tjensteman stall det blifwa §ntere88snt, och för Allmänheten troligen ej eller likgiltigt at se, pa hwad stäl Stats-Werker kan Libehallas wid och njuta frukten af inkomster, hwilka ifrån aldsta tider blifwit af Konungar och Stander anflagne ensamt til Hof-Ratternes underhall.
Om der hade kunnat förmodas, at detta RiksMöte stolat racka sa lange, hade i tid infordrade rrplysningar kanste kunnat meddela den, at utwägar möjligen kunnat finnas til indelce Löner åtminstone för de fleste Embetsman.
Det ar troligen Kongl.
Kammar-LoIIeZwm, som bäst kan utreda detta, och jag hemställer derföre, om icke Riksens Högloft.
Ständer stnlleiunderdänigher hos Kongl. Maj:t anhalla om befallning til nämnde Ooliexium, at ti! nästa Riksdag häröfwer afgifwa Utlåtande och Förslag, som dä af Riksens Ständer kunde fa granstas och antagas.
Herr von Vicken, polian klenric, hade inlemna! er viäiamen, hwilket uplästes, sa lydande: Ofwertygad at de fleste Ledamöter af detta uplysta och aktningswarda Samhälle mera fasta sin npmärksamhet wid ämnet hwarom talas, än wid tala - Den 8 Mars- Zi/ talarens mindre skicklighet at uttrycka sig/ magar äfwen jag pa detta ställe och det för första gången i min lefnad/ pa en liten stund systelsatta Högmålborne Herr Grefwen/ och Landunarskalkens samt Högloft.
Ridderskapets och Adelns upmärksamhet/ i anledning af det nyst uplaste Högloft. Stats-Utffottets Betänkande.
Stats-Utstotter har föreflagit
Lönernas förhöjning för LWcerare af ätabs-Lapitains grad och derunder lil ZZ^ procent, da deremot UnderOlticcrare blifmit bewiljat endast 2; procents rilökning.
Som af denna sednare Lorps för narwarande mig wetterligen icke sinnes någon person/ som i egenskap af Ledamot kan hwarken uti detta eller de öfrige Riks-Standen föreställa deras knappa / ja! obetydliga inkomster/ anser jag som min owilkorliga pligt, at ödmjukast anhalla, der Högmälborne Herr Grefmen och Landtmarstalken farm Högloft.