Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall å Utskottets frarns ställning.
Jag förbigår med stillatigande, de anmärkningar, som blifvit gjorde rörande en, åsyftad beqvämlighet vid taxeringar; de åro ej, hit lämplige; äfvensom jag ej eller vill besvara deni, hvilka innehåll^, att Utskottet icke upp,tagi, t de gjorde anmärkningarna.
Jag skall blott hålla mig vid hufvudsaken.
Dpn år, att skaffa en jemnlik beskattning emellan Medborgare.
Jag får anmärka, att icke jorden allena år underkastad en Minimi-tabell, det linnés äfven en sådan på BruksEgendoma.r efter de orimligaste grunder, sedan förordningen först mycket siratUgen, stadgat, att de skola beskattas efler sin belägenhet och afkastning rn. m., såges det sedan i en annan §. perexntoriskt, att de skola .beskattas efter ett vjsst minimum.
Således åro. äfven Bruk underkastade Minimi-tabell.
Detta har Utskote.t ej, velat fråga, och ett sådant stadgande, ehuru tnodifieraf, finnes upptaget i det särskilta b.etåa - 44 Den 2 Julli /, ml kandet.
Äfven Ståderne hafva en Minimi-tabelf, ty det står i Författningen, att de lius i Ståderne, hvilka åro brandförsåkrade, ej få uppskattas under brandförsäkring-värdet.
Som man sagt mig, skall det vål icke inträffa i Stockholm att detta år högre ån det verkliga värdet, men i fleye småstäder intråffar det, gtt branförsåkrings-vårdet vid flera tillfållen öfyerstiger det verkliga.
Afven denna fråga har varit före, och skulle behöfva samina modiflcation, som i afseende på jorden år behöflig.
Ytterligare åro.
Stådernes innevånare äfven underkastade en Minimj-tabell, ty de skola taxeras i classer, likväl icke under den eller den summan.
Jag frågar derföre, om Minimi-tabellen för jorden skall borttagas, om det icke bfifver en billig och rättvis följd, att alla andra Minimi-tabeljer äfven skola försvinna, och hvar skall man då stanna med beräkningen af Bevillningen, Det har blifvit anmärkt af Herr von Becker, att,, om ali jord uppskattas efter samvete, taxerings-summorna böra uppgifvas till Committerade i Stockholm, peli procenten derefter bestämmas; dock att denna procent borde fördelas ej blott på jorden, Utan äfven på andra hfäringar, Dervid förekommer en liten omständighet, Af de beräkningar, sorn, i anledning af förra BevillningsFörordningar, blifvit gjorde, kan Utskottet med skålig säkerhet b.edömma, huru, mycket,, som bör inflyta af alla andra artiklar, utom jorden.
Man, kan tåmmeligen säkert veta, hvad sorn, skall inflyta af löntagare, af öfverflödsafgift, och aldeles bestämdt, hvad som inflyter af Capitationsafgiften.
För dessa har man. en beräknings - Den 2 Julii f. ml 45 grund, efter de modificationer som göras, men det är endast af jorden, som man ej med säkerhet kan beräkna inkomsten.
Jag hemställer, om det då instämmer med rättvisa, att, sedan Riksens Ständer bestämt en viss Bevillningssumma, och med säkerhet kunna beräkna, att så och så mycket skall utgå af löner, så och så mycket af capitaler, o. s. V.j och det endast återstår den del, sorn tillhör jorden, man då skulle stadga, att deri brist, Som rippköminer i bevillningen af jorden, skåll kastas på de öfrige Nåringarnö. jag år äfven jordägare, mig skadar det ej; men år det vål riktigt och billigt, ätt når man först uppgjort en calcul, huru mycket hvarje del skall utgöra, man sedan tillägger, att, om den på jordbruket faststålde bevillning icke utgår till den umrrtä, som blifvit beräknad, bristen skall fördelas icke blott på jorden, utan Siven på öfrige skattskyldigé.
Vet ej, hurti detta skall kunna redas; måhända har jag ej rått fattat meningen, men jag ser, ej rättvisa deruti.
Med dé grunder, uppå hvilka Svenska BevillningsSystemet hvilar, och hvilkas förmåner i min tanka öfverstiga olågenheterne, tror jag icke, att Minimi-täbellen kan undvikas.
Inom Lånen controlleras de särskilta intressena inom hvarje difttrict af PröfningsComitéerne, som förena ailä Lårtens districters intressen, men inom PröfningsComitcerne finnes ingeri, sorn bevakar de andra Lånens intressen.
Dertill fordras en sådan af älla nationella intressen sammansatt Comité, soot 4* Den 2 julii f. r>n Riksens Ständer* eller deras Bevillningsutskott^ utgöra.
Jag tror väl, att Minimi-tabellen ktinrle tåJ la någon jemkning, och om icke RiksensStånder tilltro sig att nu göra en sådan fullkomlig, klinde dock någon rättelse vinnas derigenom* att, i stället för det närvarande Minimi-tabell utgör ett medium af Länens unpskattningS-vårde för åren i8iå iS16, den tillkommande UppgjOrdéä äf ett medium af Samma Värde för åren i8i5 : 1820, eller det senaste året* för hvilket vi ägd fullbordade räkenskaper.
Att icke
Ståderne för sine näringar och industrier åtx> frie från ert Minimi-tabell, har Herr Thani redan visat.
Jag vill endast tillägga, att den betydliga skillnad föVelinnes, att jorden svårligen underkastas någor! betydlig förändring till beskaffenhet och värde, då deremöt industriernes värde är obestämdt^ och dessa lått kunna flytta sig från en ort till fen annän, eller ofek alldeles upphöra, samt så" ledes ej Lånevis kunna bestämmas.
Herf Lefren, Johan Pehr:
Då jag vågar förlänga discussionen, sker det med så mycket mera ledsnad* sorn jag anser mig böra försvara en sak * soth jag finner orättvis.
Jag anser desit tillvarelse vara fen följd af en falsk grundsats; den nemligen 1, att Uri ett landj der det heter ^ att man sjelf skall beskatta sig, der arbetar mart emot denna grundsats, då rhan ej skaffar ti 11 — fåckiigt"statistiska Uppgifter, för att kunna följa ett annat system.
Minimi-tabellen år en följd derutaf, att man ej vill öfvergå från fett sy - ben 2 Julii J, »it 47.
Mern, som år gruridfalskt till ett, som är grundenligt och rättvist, att man vill draga kappan på båda axlarne.
Denna tabell år ett försök, att få en jemn beskattning öfver hela landet^ och att försäkra Staten derom, att BeVillningen skall utgå.
Den gör således tjenst, sorn en gej nerel dividend på hvarje Lån.
Om en generel dividend funnes, så vissteman ock, huru många hufvuddelar gå på hvarje Lån- men då man ej ens vill söka denna dividend, så har man antagit ett annat Correctif, och hittat på Minimi-tabellen.
Jag tillstyrker, att man bibehåller denna tabel], på den grund, att systemet) ehuru falskt, fordrar dem Man måste bibehålla det falska, intill dess man går öfver till ett båttre, nemligen att inom hvarje Lån uppgöra grunder, som åro låmpelige, och derigenom komma derhän, att kunna localisera, och få den stora grundsatsen antagen, att hafva localkånnedom att råkna på i sådane saker, som i sig sjelfve åro local-åtgårder.
Man bör icke bi* behålla den principen, att vilja ifrån Stockholm styra sådane saker, som ej låmpeligen kunna styras ifrån central-punkten.
Jag vill visserligen icke frånkänna Styrande makten, att styrft det hela, men ehuru Riksens Ständer iiU ej velat antaga ett, på riktiga grunder fotadt, Bevill-' nings-system, hoppas jag dock, att man i framtiden skall komma till ett sådant, der fördelningen karl öfverlämnäs åt personer, som åro i tillfälle att kånna de local-förhållanden, uppå hvilka en bevillning alltid mäste grunda sig.
Friherre Cederfl rom: jag skulle med Herr
Den i Junii f. ml von Becker och Herr Ehrenborg instämma deruti, att bevillnings-procenten borde vara generel för alla titlar, i händelse nemligen grunder.» ne voro lika emot hvad de nu åro.
Om alla betalte bevillning efter en viss behållen inkomst^ då vore det låmpeligtj att ock en viss allmän procent beitåmdes; men då nit den Minimitabell, sorti år satt för indiistrie och rörelse, ej år annat ån en bestämd bevillning i och för rörelsen * så inträder ej detta förhållande.
Mari lika sorn säger, att bevillning af handel, rörelse med mera dylikt; åt någon ting särskilt.
Hår år blott fråga om minimi-afgifteri för jord, och hurti den skall fördelas; och deri kan lått bestämmas; då hela surriman år känd; nemligen genom fördelning af Fullibåktige i Banken och RiksgåldsContoiret.
Jag begagnar äfven detta tillfälle att reservera mig emot grunderne för BevillningsFörordningen.
Jag har förra gången; då årnnet förevar; anfört motiverne för denna reservation.
I anledning af hvad här; af andre Ledamöter, blifvit yttradt; ville jag göra några erinringar.
Må härida har jag fattat Herr Lefréns mening orätt; mert om den varit, ätt hvarje Provirice borde få beskatta sig> så ser jag sannerligen icke, hurti det Skulle verkställas.
Med de Ledamöter, sorn trott; att deri bevillning, som jordägaren ej lriägtade utgöra, borde läggäs på de andra riäringarne , kari jag ingalunda instämma, emedan jag anser den be vi II* riirig, som lägges på jorderi; och kallas Hemmans - Den 2 Jutii f. m. 49 afgift, oell för livars belopp en viss summa vid b varje Riksdag beräknas, saint Minimi-beskaltningen är anlagen, icke vara för hög, utan alF deles proportionerlig med de öfrige naringarnes bevillning; och vid detta förhållande, synes mig naturligt, att jorden också utgör hvad henne är ålagdt.
Men belt annat är taxeringssätfet ef.- ter Minimi-tabellen; ett sätt, för hvars bibehållande inan egenteligen framställer farhågan för osäkeihet, att bevillningen annars icke utgår.
Men ännu en gång frågar jag, utgick icke bevillningen alltid förut, innan detta påfund, vid sista Riksdag, antogs? eller kan man neka till den sanning, att man förut aldrig hörde talas om osäkerheten?
Nej, om i frågan om säkerhet, erfarenheten blir grund för omdömet, så hänlöres man lätt till den tanka, att den föreburne osäkerheten tjenar här mera såsom pretext, än sorn skäl; och min öfvertygelse är, att man liar ofantligt orätt, då man glömmer den största af all säkerhet, som ännu aldrig svikit, den nemligen, att Svenska Folket alltid med beredvillig-, het utgör hvad Staten behöfver. och betalar skyndsammare Krono-utlagorne, ån någon annan skuld.
Herr Tham har, åt ett bristfälligt skål, velat gifva stöd af ett annat lika bristfälligt.
Om man också skulle antaga, att de andra nårin -, garnes beskattning åfven har en minimi-grund,' så år dock skillnaden sådan, att skålets tffect försvinner för urskillningen.
Den minimi grund,; som i öfrigt år antagen, har den förtjensten att, vara generel, och lika för alla, och har således Ridd. o. Ad.
VI Band. 4. •#
Ben 2 Juli i f. m. rättvisan med sig; då deremot miniini-beråkningen för hemmanen, kan, vid hvarje Riksdag, blifva olika; derigenom, att ett Lin kan af slumpen, eller omsorgen, blifva lindrigare beskattadt, ån ett annat; och det år just denna möjliga olikhet, denna möjliga orättvisa, som utgjör orsaken, till Folkets klagan öfver saken; emedan råtta såttet att göra beskattningen oangenäm, vore just, att gifva den möjligheten till orättvisa.
Tham har rått deri, att lör hus i Ståderne, utgjör försäkrings-summan grunden för bevillningen; men om man vill deri finna en likhet med Minimi-tabellen för jorden; så visar sig dock deremellan en skillnad, som borttager jemförelsen.
Utom att försåkrings-grunden endast gäller, i anseende till de hus, som åro försäkrade, men icke i anseende till det större antal hus, som icke åro försäkrade, då deremot
Minimi-tabellen gäller för all jord j så år försåkrings-tagandet en husägares frivilliga handling; och han år således mästare att taga högre, eller lägre försäkrings -summa, hvarigenom han sjelf bestämmer sin bevillnings-summa; då deremot Jordägarens bevillning icke beror af honom, utan beror af den anpart, som Länet, hvari han bor, fått att utgöra, i bevillnings-beloppet: och det år detta bestämmande vid Riksdagarne, som gifvit förhatlighet åt Minimi-tabellen.
Må man antaga den förklaring jag uppriktigt och frivilligt ger, att jag ingalunda befarar någon orättvisa af nuvarande Bevillningsutskott; och må jag alltså stå fri från allt misskännande af min afsigt, då jag uppfyller den pligt jag tror tillhöra hvarje Lagstiftare, den nemligen, att också förutse alla Dtrt g Julii f, m, 5* mÖjliga följder.
Ja, innan vi gå att, genom en antagande fortsättning, gifva häfd åt denna Minimibeskattning, så påminnom oss den våld, som kan äga rum vid bevillnings-summans repartiserande emellan Länen.
Alla Landshöfdingar kunna ej blifva Ledamöter af alla Bevillningsutskott; men det vöre dock möjligt, att de, som der vore Ledamöter, använde nitet för sitt Lån, till en lindring, på de andra Lånens bekostnad; och slumpen, eller Landshöfdingarnea mer eller mindre nit och verksamhet sins emellan, skulle då komma att blifva af en särskild påföljd för Jordägaren.
Denna tanka verkar vi it icke på mig, som också år Jordägare; men på Allmänheten verkar den, till missnöje med utvägen; och för att göra hvad jag kan, för att få den afskedad, har jag nu den äran, att, på förhand, hos Herr Grefven och LandtMarskalken deponera min anhållan om votering.
Jag har vid flere tillfällen yttrat, att det icke år nog att skatterna utgå, de böra ock med rättvisa och billighet fördelas.
BevillningsUtskottct har nu, likasom de trenne sist förflutne Riksdagar, raisonerat så hår:
Det behöfves en så och så stor Summa, den tages lättast ut på det och det sättet, derföre föreslås det sättet.
Men jag tror att man bör göra lika mycket afseende deruppå, att bevillningen med billighet fördelas, som deruppå, att den med lätthet utgår, ty annars rättfärdigar man den grundsattsen, att ett godt ändamål rättfärdigar medlen till dess ernående.
Herr Tham har sagt, att en Minimi-tabell äf« 53 Den g Julii J. m. ven finnes för Ståderne, emedan hus ej få vår» deras under brandförsäkrings-värdet.
Men dervid får jag anmärka, att de fleste hus, åtminstone i Skåne, icke åro brandförsåkrade: åfvenledes har han yttrat, att en Minimi-tabell finnes för andra utskyider, emedan de ej få understiga en viss summa.
Då kunde man äfven såga, att för Capitations-aigiften år stadgadt Minimi-tabell, ty den får ej understiga ett visst belopp.
En vård Ledamot har ansett inga vådliga följder uppkomma af Minimi-tabellens bibehållande.
Detta kan vål vara möjligt, i synnerhet så långe de skattdragande hafva tillfälle, att jemt öka sina skulder, men jag tror att man åfven bör fästa afseende på principen, och ej antaga den, om ock den icke skulle hafva några farliga följ* der.
Farligt vill man nu för tiden ej anse, att penninge-förlaget medtages till skada för productionen, genom skatternas ej blott öfverdrift, utan ock oråtta fördelning.
Om StatsUtskottet kommer att föreslå någon betydlig minskning år det naturligt, att Minimi- tabellen blifver mindre tryckande, men den blifver ändå till principen lika orättvis.
Jag förenar mig med de flere talare, sorn yttrat sig i likhet med mig, och, yrkande afslag å Utskottets förslag, instämmer jag tillika i Herr von Beckers mening, så vida nemligen procenten behörigen fördelas på alla skattdragande.
Likså förenar jag mig med Friherre Cederström, uti dess reservation emot grunderne för bevillningen, emedan jag år af samma tanke, som vid Riksdagen år j 800, att bevillningen bör utgå efter behållen inkomst eller åtminstone af behållen förmögenhet.
Då Den 2 Julii f. m.
53 uppgaf jag ett project, till bevillningens utgörande efter nämnde princip, hvilket till sina hufvudgrunder blifvit vid Riksdagen 1809, som jag dock ej sjelf bevistade, antagit, och vid Riksdagen 1815, af Herr von Törne ånyo framståldt.
Herr von Qvanten, Carl’ Orsaken hvarföre Minimi-tabellen biel införd, var den brist, som uppkom i bevillnings-summan och angelägenheten att för framtiden förekomma den.
Jag skulle visserligen förena mig med Herr Ehrenborg å den åsigt, att hvad som brister i bevillningen borde fördelas på alla till bevillning bidragande, men detta lärer svårligen kunna verkställas, ty sedan Tullen, Postmedlen, Chartae-Sigillatae-afgiften, Löntagare, in. m., erlagt sine andelar, så måste hvad som brister, fyllas af Jordbruket.
Sedan förhållandet år sådant torde man äfven finna, att Minimi-tabellen ej år så förfärlig, som man föreställer sig.
Ty om den nu bestämda afgiften af Jordbruket, 2 per mille, ej räcker till, måste denna afgift ökas.
Om Minimi-tabellen borttages och vårdet på jorden nedsåttea till hälften, men samma summa måste utgå, blifver naturligtvis Fyra R:dr per mille afgiften i stället för Två.
Kunde en nedsättning af jördens Capital-vårde medföra en lindring i bevillningen, skulle jag vara den första ait rösta för Minimi tabellens upphåfvande, men det förhåller sig icke så.^'
Derföre tillstyrker jag vördsamt, att intill nästa Riksdag antaga förslaget sådant det år, ty jorden måste i alla fall utgöra hvad som brister; till den tiden torde möjligen något båttre sått till jordens värdering kunna utarbetas, 7 Shh t Julli J. ni, hvarigenom en rättvisare fördelning af beviUningen skulle vinnas, äfven sorn det goda ändamål, som med Minimi- tabellens borttagande nu tros kunna årnäs, då på sådant sått ej skulle förfela».
Jag har ej funnit mig öfvertygad af den vederläggning Herr Tham lemnat å mine anmärkningar om orättvisan deraf, att Jordbruket ensamt skulle fylla den brist, •om i bevillningen kan uppkomma.
Först får jag nämna, i likhet med Friherre Boije, att jag ej tror, det afskaffandet af Minimi-tabellen skulle åstadkomma någon brist.
Jag har fullt förtroende till Svenska Menighetens osvikeliga rättskänsla, och edsvurne Comitéers vilja, att uppskatta hvarje jordfläck till sitt råtta värde; jag tror alltså, det beskattningen icke skulle lemna någon brist; men, i händelse en sådan skulle uppstå, kommer riktigheten af min satts att pröfva».
Herr Tham har supponerat ett Minimum redan vara satt för Nårings-idkare med flere.
Han har lagt till grund, att Bevillningsutskottet påräknat ett visst Minimum af hvarje Corporation, i anseende till det värde, sorn af den åge», i vara eller arbetskraft.
Men jag hemställer, huru Utskottet möjligtvis kunnat rått uppgöra denna fördelning, då man ej känner jordens nuvarande värde annorlunda, ån i följd af en existerande Minimi-tabell, som hindrar detta värde, att på papperet sånka sig efter verkeliga förhållandet.
Är det för högt beråknadt, relativt till de öfrige skattdragande corporationer och personer, så bör det ju både nedsättas och localt jemkas, samt Den t fitlii /, m.
•s i samma mån en högre afgift uppbåras af do öfrige skattskyldige.
Sedan en jemlikhet sålunda år beredd, kan ju, i hSndelse af brist, en jemlik procent-förhöjning i alla afgifter, bereda fyllnaden.
Om jorden, efter fri och sann värdering, ensam skulle fylla denna brist, så rättades ej den felaktiga paralellen, utan missförhållandet förblef detsamma, i det jorden med en högre procent måste återgifva, hvad den vann i nedsatt värde.
Jag afstyrker alltså Minimi-tabellen, såsom orättvis.
Herr Grefve Mörner har yttrat, att uti dess Lån inga klagomål försports öfver värderingarne.
Lån har ett motsatt förhållande ägt rum.
Detta tyckes visa, att en behörig proportion i fördelningen emellan Lånen icke ågt rum, enär missnöje uppstått uti en del Lån, men icke i andra och detta förhållande talar alltså för min satts mera, ån för den Herr Grefven dermed velat styrka.
Grefve Lagerbjelke, Axel:
Sedan votering redan på förhand blifvit begärd, och jag dessutom icke har något hufvudsakligt i ämnet att vis dare anföra; får jag blott äran nämna, att inora BevillningsUtskottet, Ledamöterne af Vållofl.
Bor. gareStåndet yrkat, att deråst Minimi-tabellen för Landet afskaifas, Minimi-vårdet för hus i Ståderne och BevillningsClassificationen af Innevånarne likaledes borde upphöra.
Om så verkeligen skedde, blef för BevillningsUtskottet sedan ytterst svårt, ja omöjligt, att uppgöra någon beräkning, i enlighet med hvilken Bevillning, ej T)en 2 Tillit f. in. mindre af jord än af Ståderne, skulle verkelige a utgå.
Herr Lefrén.
Jag ber om ursäkt för det jig åter anhållit om ordet, för att besvara Friherre Boije.
Han har anmärkt, att mitt anförande hade den syftning, som ville jag isolera den ena provincen från den andra.
Jag tror tvärtom, att det helt simpelt består uti, att då Riksens Ständer åro samlade och skola uppgöra bevillningen, de böra hålla sig vid Iiufvudsaken,’ att nemligen till de särskilta regionerne fördela, hvad desse sårskilte regioner kunna bära, och att man genom erfarenheten af flere hundrade år kan få en norm för denna beräkning, då man sedan kan bestämma förhållandet inom Lånen.
Detta är ej att isolera, utan just att ordentligt uppgöra den fördelning, som sökes.
Det lärer vara Svenske Medborgare likgiltigt, om några tusende Riksdaler besparas, blott fördelningen icke år orättvis; men det år just denna, som år tryckande.
En million gör icke så mycket, om den år riktigt fördelt, som 100,000 R:dr.
Efter nuvarande bevillning.
Det år just det som år tryckande, når den ena för samma härligheter får betala 10, den andra 20 R:dr.
Svårighet upp; kommer äfven deraf, då man ej vet, hvad man skall betala.
Detta vore förekommit, om en viss local hade en viss dividend, då skatterna för hvar och en icke kunde mycket variera.
Jag anser mig för öfrigt icke böra uppehålla discussionen med en sak, som af BevillningsUtskottet ej blifvit godkänd, men jag hoppas, att den i framtiden skall gå igenom.
Jag år således för jien t Julii /. >n, 57 Minimi-tabellen, icke såsom något godt, men såsom ett nödvändigt ondt.
Äfven jag har icke ansett Minimi tabellen såsom något godt, utan som ett nödvändigt ondt.
Äfven jag har från Riksdagens början sett det förslag uppgifvit, som Herr Lefrén omtalat.
Ett sådant skulle afhjelpa alla disputer i ämnet.
Efter min öfvertygelse var det det enda rätta, men som jag inom
Bevillningsutskottet var nästan ensam i den öfvertygelsen, så ville jag icke dermed upptaga UtJ skottets tid.
Boije har gifvit oss en målning af de olyckor, som skulle uppkom-t ina derutaf, att Landshöfdingarne framdeles uti BevillningsUtskotten skulle täfla om Mini-; mi-tabellens nedsättning för det ena Länet framför det andra.
Då skulle grunden vara helt annan ån nu, ty nu år blott frågä om bibehållande af den Tabell, som redan finnes utan ny jemkning
Lånen emellan.
Dessutom, om Landhöfdingarne så skulle förgäta deras pligt, och inom Utskottet vilja gynna det ena Länet framför det andra; skulle de vål äfven kunna förgäta den uti PröfningsComittéen inom Lånen, för att få högre bevillning ån som borde vara.
För min del fruktar jag hvarken det ena eller andra.
Friherre Boije har sagt, att Minimi-tabellen tråflar landet så olika; detta har ingen disputerat; men det år samma förhållande med de öfrige Minimi-tabellerne.
Jag har nämnt att BrandförsåkringsSumman skall i Städerna tagas till grund.
Detta år, som man sagt migj riktigt i Stockholm, tneq i Småstddernc år Brand - JDen t Julii J, m. försåkringsSumman, enligt hvad man berättat inig, högre än värdet.
Är då icke äfven detta olika?
Den Minimi-tabell. sorn är bestämd för Bruken, är än mera orättvis, oeh den , som opartiskt vill granska förhållandet, »kall ej kunna disputera denna sak.
Herr Rojenblad:
Jag vill ej vara vidlyftig i mitt yttrande rörande Hambréska systemet, som af Herr Lefrén blifvit omtaladt.
Jag har vid ett annat tillfälle fullständigt yttrat mitt omdöme derom.
Nu vill jag endast tillägga , att ett system, som innefattar, att en slumpvis bestämd bevillning fördelas först på alla Län och Städer och sedan på Socknar, corporationer, EmbetsmannaCorpser ni. m., med rättighet för hvarje af dessa Under-Bevillnings-afdelningar att sjelfva bestämma hvad sätt de behaga för utgörandet, kan i min öfvertygelse ej annat än rubba den säkerhet och enhet, som i hvarje beskattnings-system år första villkoret.
Det har också aldrig med den utsträckning Herr Hambraeus gifvit det, mig vetterligt, blifvit i något land begagnadt.
Äfvenledes vill jag nämna, i afseende på hvad Herr Lefrén yttrat om en Central-styrelse, att äfven jag finnér, att detaillerne ej af denna kunna uppgöras; men de uppgöras också icke hos oss af andra, ån Local-- styrelser, såsom Berednings, Taxerings- och PröfningsComittéer.
Boije har ansett Minimi-tabellen öfverflödig, emedan man kunde lita på Svenska redligheten.
Deruppå tror visserligen äfven jag.
Likväl får jag erinra, att efter samina principe hade man icke behöft sätta Btn a Julii f, m> 59 PröfningsComittéer, då Berednings- oell TaxeringsComittéer redan funnos; och lik vål åro Pröfnings-Comittéer förordnade, och utgöra jemte Minimi-tabellen oumbärliga lånkar i kedjan af Svenska Bevillnings-systemet.
Herr Ehrenborg:
Det år yttradt af flere Ledamöter, att Minimi-tabeller finnas äfven för Ståderne och Nåringarne.