Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afgår Elector under Riksdagen, välje ded Afdelning, som utvalt honom, en annan i dess ställe, på sätt redan stadgadt är, hvilket nya val efter derom dagen förut gjordt anslag alltid in Pleno ske bör.
Skulle vid ett sådant tillfälle antalet af en afdelning* Ledamöter finnas vara ider än till hälften förminskadt, mot det som varit antecknadt vid första valet, fylles bristen i primitiva antalet utaf den näst föregående och näst efterföljande afdelningen, som hvardera lemna hälften af det felande an; talet, utaf sådane
Ledamöter hvilka i enNurnmerföljd närmast föregå och efterfölja den afdelning, som välja skall.
Börandes i händelse en sådan brist skulle uppstå i den 25‘.te
Electors afdelningen, densamma ersättas från den 24:de och i:sta Afdelningen, äfvensom då Ledamöter saknas i Lsta Afdelningen det felande antalet Ledamöter tages ur den 25:te och s:dra Afdelningen; hvilket dock allt, jemte Tvenne Ledamöters serskildte mening Höglofl.
Ridderskåpet och Adelns vidar* ompröfvande vördsamt underställas.
Stockholm den 6 Maji 1823.
På RiddarhusUtskottets vägnät C G. Spens-' N.
Den i5 Maji e. m.
Utdrag af Protocollet, hållit i Riddarhusutskott den 13 Maji 1823.
S. D, Efter fulländad justering af Utskottets Utlåtande i anledning af de anmärkningar, som vid Utskottets Betänkande angående Bänkmännens afskaffande blifvit inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde, yttrade Grefve Spens, Carl Gustaf, sig skrifteligen sålunda:
Jag anhåller, att vid Justeringen få till Protocoljet anmäla, att för min del är bifallet till det nu upplasta Betänkandet icke grundadt på ändrad opinion om olämpligheten af val i massa med 25 namn på hvarje ValLista, utan åberopar jag i det afseendet, min samt Friherre Posses emot sista Betänkandet gjorda reservation, men det af Utskottet nu tiljagde nya Förslaget till val af Electorer genom listor, med blott ett namn på hvarje, anser jag deruti äga ett mycket stort företräde framför Utskottets förra.
Häruti instämde Friherre Posse, Christer:
Ex Protocollo N.
Snoilsky, Den 11 Maji /, m, Bilagor till PleniProtocollet för den 21 Maji, förmiddagen* Nto i< Herr Montgommerie, Gu (Inf i Ehuru jag icke för första gången går atii föra en olika strid, känner j»g ändå, att hvad man vågar mot öfverlägsenheten är redan blott derföre svårt, att man tror sig se den misslyckade utgången i förhand.
Om jag icke blottställde mig för nya anmärkningar, nya anfall, skulle jag nu för lörsta gången i min lefnad hylla den af Friherre Björnstjerna med rättvisa klandrade Tyskarnes nya mörka philofophie för att omhvärfd deraf, kunna, utan atfc se, gå, med den bliädcs lugn, de bländande eller afskräckande föremålen till mötes.
Utom Friherrens mångartade kunsk3per, rika erfarenhet, upphöjda plats, hvarifrån man med en snillets blick så lätt kan öfverskåda det hela och i sammanhang dermed alla dess delar, utom dessa fördelar säger jag, har Friherren haft en icke mindre vigtig i den 2 och en half Månader långa tiden att begrunda uppå och omständligt utvickla det ämne, som, ehuru magtpåliggunde jag med en vida inskränktare förmåga tilljålliglvis uppfattade och nu
Den 10 Maji e, m. *99 niera tillfälligt, snart sagdt ögonblickligt, för-, anlåtes mot Friherrens vidlyftiga anmärkningar, att försvara, dock så kort som möjligt.
Friherren börjar nied att yrka: ”det yng-, lingen, som ämnar sig till KrigsStåndet, ej bör uppfostras lika med den som egnar 6ig till det andelig» Ståndet, att beslutsamhet och djerf, het skola inplantas i den förres sinne, saktmod och fromhet i den sednares &c.»men,' anmärker jag, hvem kan i förhand bestämma att den ynglingen är danad till eller har anlag för KrigsStåndet i den andra för det cmdeliga. och det är dennji enfdighet hos Föräldrar och Lärare, och i Afseende på den ädla välgörenhets åsyftning hos Staten, hvad angår FriCadetterne, som jag klandrat och aldrig kan undgå att klandra, ty derigenom hafva så mångfalldiga mer och mindre skadliga misstag skedt och ske ännu, att denna enfidighit försvarad af hvem som helst påkallar det högsta behjertande.
Jag erinrar mig, ifrån ungdomsåren, en händelse som kraftigt ådagalägger de ledsamma följderna deraf att man uppfostrar och danar ynglingar till ett
Stånd, som icke öfverensstämmer med deras naturanlag.
I mia födelsebygd inträffade, att föräldrar 6om hade en enda Son, bestämde honom genom ensidig uppfostran för det andeliga Ståndets Sonens fallenhet undersöktes, rådfrågades, pröfvades icke blott af omsorg för säker utkomst och i öfverensstämmelse med Föräldrars cmhet, uppfostrades han till prejl, och han blef det, men mot hans inre anlag, hans naturliga böjelse, JO* Den 21 Maji f. m. som man till en tid lyckats att genom ensidig bildning qväfva, utan att dock tillintetgöra, Ehuru man gjort allt för att hos honom inplanta fakt mcrd och fromhet jemte efter domen hemtade från Kyrkofädren, och utan att man i hans sinne väckt bejlntfamhet och djerfhet genom exempel ur KngsHif orien inträffade likväl i församlingens närvaro inom helgedomens murar, att vid det hart förrättade altartjenften, hans q väfda känsla för krigsyrket hastigt uppflammade lik en vådeld.
Och hänförde honom till den brottslighet att, vid det ett Compagnie Soldater med Befäl i Kyrkan inträdde, att säger jag i stället att måsfa utsäga med en hög och säker röst." halt, front.
Denna händelse har gjort djupa, outplånliga intryck hos mig, och i sanning, deri bevisar hela höjden af den enfidiga uppfostran^ olycka och onaturlighet; den bevisar vådan af att åsidosätta menniskans verkeliga fallenhet, origtigheten af att icke pröfva ynglingens naturanlag, falskheten af föräldrars och lärares nuvarande grundsattser att gifva barn och ynglingar eo enfkildt, och icke en allmän uppfostran och bildning
Och vidare de obehagliga
Och till och med för Statens bestånd farliga följder, som derigenom kunna uppstå att man blir hvad man icke har fallenhet för eller duglighet till.
Vore det icke derföre af högsta nödvändighet och nytte t att ynglingar meddeldtes grunderna till allmänna kunskaperna för hvarje yrke, för att lätta möjligheten att antaga det
Stånd, hvartill en hvars olika anlag i framtiden anvisade?
Och med denna aler,- Den 21 Maji /. m. farenheten bestyrkte nödvändighet och med sä kerhet förutsedde nytta, kan väl icke en KrigsAcademie äga bestånd eller vara af nöden.
Dess enjidightt i uppfostran ligger för hvar och en opartisk i öppen dag?
och kan af inga ensidiga argumentationer bortblandas.
Jag vet icke om mitt yrkande i detta fall, är, såsom Herr
Fri herren tror ^öfverensflammande med allmänna opinionen eljer med allmänna lynnet, hvars impulser jag icke rådfrågat, om också jag skulle erkänna dess Semiramis välde, dock utan att slafviskt böja mig derunderj men hvad jag vet och lifligt känner är att ali ensidig bildning icke öfverensstämmer med dea stigande upplysningens kraf och icke eller med el> fri Statsförfattnings fria anda, som mera borde befordra än förhindra dess medlemmars fria intellectuelln dier materiella utveckling och fullkomnande i hvad afseende som helst, blott det icke kränker lag och moral.
Också m*dgifvet Herr
Friherren åtminstone till en del sanningen deraf, men hemställer, huruvida m<*l verkeligen ”kan vinnas medelst ryckandet afen enda länk ur uppfostringens hela kedja, sorn vore upphäfvandet af det enda med militairisk tendens i Riket befintlige uppfostringsverk, då 12 Gymnasie? och än flere Trivialskolor qvarstå med en lika ensidig theologisk tendens, som den förres är militairisk 6tc.” Jag vågar svara derpå; att om Milit air Lector er anställdes vid Gymnasier och MilitairProfesforer vid Academierna, skulle den Militairijka och Theplogiska tandens smalgameras och derigenom få en mindre ensidig syftning tillsammanstagna, än de nu 302 Den 21 Ma.jif, mt hvar och en serskildt.
Såsom bevis derpå att min conclusion icke öfverensstämmer med mia premiss i afseende på den tlementaira och den opplicatiua uppfostran, anför Herr Friherren att ”KrigsAcademiens nedra afdelning är elementari/k och dess högre är applicatiu; men jag tror mig kunna ådagalägga att den mära afdelningen ehuru må hända till någon del? eiementarisk i Ulromethoden, likväl till sin anda och hela åsyftning är likaså ensidig sorn den öfra, nemligen genom Militqmjk extrem, Uniform, Kamrat [kap, Exempel, discjpline med få ord: alltsammans bringar ynglingen uteslutande, ©vilkorligt o,ch utan val till Krigsyrket: något undantag lärer näppeligen kunna anföras.
Således har jag icke i minslutsatts motsagt premisserne, och icke eller ®ökt nedrifva ett hus utan att hafva ett annat att £o teti, ty jag har vördsamt blott föreslagit KrigsAcademiens förenande med Gymnajierne och Ä~ tademierne och dervid tillika yrkat varsamhet och ett noga bepröfvande.
Under erkännande af dertill bristande kunskaper och erfarenhet, förbigår jag det omständliga af Friherrenskritifka undersökningar af Uni~ verfiteternas, Gymnafierms, Trivial och ApologiftjkoJornas samt enfiildta uppfojlrans, beskaffenhet och mer eller mindre ändamålsenlighet med tidens anda och 6amhällets fordringar, och vågar blott, äfven af skyldighet att icke för mycket upptaga Ridderskapets och Adelns tid med långa anmärkningar och reflexioner, fästa mig vid det sorn ovilkorlig! hör till mitt ämne, säker derom att någon mera skicklig och sakkunnig
Den 21 Maji f. m. ?o5 ån jag skall bepröfva och bedöma det bela , också af hvad Herr Friherren i detta afseende så detailleradt utvecklad.
Den jemnförelse
Friherren gör emellan låsetimmarne vid Gymnajierne och Krigsslcadeuätti tyckes vara mycket otördeiagtig för de torra, om man icke dervid med erfarenhetens vittnesbörd kunde göra det inkastet: att öfverhopade ut an läxor gagna vida mindre än efter förståndet och tankeutvecklingen atpassade studier, och i synnerhet uppöfvad sjelfreflexion hos de studerande; och efter denna förutsättning torde 12 timmars studier i veckan under loppet af 5 månader, ej sällan, kunna svara emot 30 timmars öfverhopande studier i veckan under loppet af x 1 månader, hvilket senare lärer vara fallet på Carlberg-, men hvarigenom yngling gen blir brådmogen och hastar till målet, nemligen Fändricks fullmagten, utan att besinna vigten och nyttan af hvad han för att snart hinna detta lockande mål, öfverhopande lagt på minnet och sedan ofta icke vidare ämnar begagna och utveckla, eftersom omdömet tilläfventyrs mindre blifvit uppöfvadt än minnet.
Också vore det icke onyttigt om man komme litet långsammare till nämnde mål: derigenom skuta ]e många fördelar, efter min tanka, vinnas. 1:0
Hunne ungdomsvärman afsvalna, och med detsamma många deraf härrörande utbrott och förhastanden förekommas. 2:0
Finge tjensten derigenom iner anseende, då den med mognadens värdighet blefve utöfvad. 3:0 BJefve derigenom mera likhet med den trögare civila 304 Den 21 Maji J. m. banan, hvarpå man icke sä hastigt hedras med en Kongl. Fullmagt; 4:0
Skulle kunskapernc medhinna att blifva grundligare och 5:0 sjelf— pröfningen af ens anlag vara utvecklade och således ett säkrare val af yrke blifva möjligare.
Om man derefter, i följd af utmärkande egenskaper, vunne hastigare framsteg, skulle det mera öfv*erecstämma bäde med rättvisa och billighet, än nu då så mycket afseende göres på ålder i tjensten eller åtminstone såsom förevändning begagnas, då serskildte recommendationer eller favoritskap saknas.
Ibland redan af en annan anmärkte och ådagaiaggde misstag, som Friherren gjort, hör ptt i ApologistSkolorna verkligen läses Ma~ them atik, och att Friherrens, ifrån motsattsen utgående slutföljder, således helt och hållet ramla, hvarigenom äfven ApologiftSkolorne, skulle kunna begagnas för mera medellösa barn , såsom Element arJkolor också för dem, hvilka en dag Romme att egna sig åt Krigsyrket, eftersom i desamma enligt nya skolordningars bokstaflig» lydelse Mathematik skall läsas och förmodligen äfven läses.
Vid betratgtandet af den enjlildta upp/oflrctn motsäger också fri herren sig sjelf, emedan Friherren vid ffåg«n om den Academiska bildningen klandrar den der rådande friheten Och sjelfverksamheten, men deremot yrkar nu; **att man i tid måste söka mennisko qch verldskännedom, sorn blott medelst conflicten afegaa idéer med andras kan stadga dem, och som Dea 21 Maji f m, 205 lång mäste vänjas att leda sig sjelf till målet.*’
Vidare tillägger Friherren; ”Den enskildta uppfostran hat dessutom felet af bristande täflan, af veklighet i Föräldrars hus, ochafsaknadt umgänge med jemnårige hvarunder dessa vänskapsband tillknytas, hvilka starkast af alla, lifvande ynglingens glada minnen uti en mognare ålder, gifva stöd åt den på tjenstemannabanan eller i samhällslifvet inträdande ynglingen, och då i synnerhet ärö af vigt för den medellösa och på Faraillerelstioner blottade, sorn eljest flår en/dm och förlorad i den nya krets hvari han inträder.”
I sanning, dessa tvenne tankeperioder, tala högt för den offentliga uppfostran, och bevisa huru litet man pä tjenstemannabanan har att hoppas utan Familier elationert då man icke endast kommer att stå enfami mert äfven är förlorad.
Huru magtpåliggande blir det icke derföre att dessa lyckliga relationer, söm kamrat/kaperi och vänfkapsbanden åtminstone gifva, Utsträckas, äfven i afseende på Militairer utom KrigsAcademien på Carlberg till de öfriga Academiéfna, och ännu bättre till Gymnasierna och om möjligt ända till ApolögistSkolorna, hvarigenom uppfostran för alla stånd* blefve så allmän och utvidgad, sorn är görligt, på det att dessa band må bli desto större och starkare och dess trådar komma i gemenskap med alla samhällschsser, 6å öfverensstämmande med en Coostituttonel Statsförfattnings anda och kraf, och Så välgörande för hvarje individs framtida lycka, om man icke skall stå ensam och förlorad, Ändå tror Friherren att Universi - 2 o5 2>é« 21 .Mz/i f mi teferne äro olämplige för Cadetter; ”att
Gytrimjieierne ej äro tjenlige för andra än de som egna sig till Lärdomsståndet, att
Trivialskola*'- na äro för en yngre ålder än den på Carlberg befintliga; att ApologiftSkolorna icke kunna upp* fylla ändamålet af en solid vettenskaplig bild» ning, och att den enskildta uppfostran är mera gjord för det milda könets stilla dygder* än iör mannen:” och frågar i följd deraf* ”hvarest skall ungdomen som ämnar sig till Krigsjlåndet inhemta de förberedande kunskaper, som dertill erfordras om Carlberg förstöres?” och utan tvekan svarar jag: der hvarest så mänga andra eller rättare de fleste andra, inhemtat deras kunskaper, hvilka icke bevistat någon KrigsAcademie och ändå äro eller hafva varit utmärkt skickliga Militairer* och må hända gfundligare vetenskapsidkare äfven i Krigsyrket, än de som åtnjutit en ensidig Militamfk uppfojlran•. der hvarest en Guflaf den bste, Gujiaf Adolph den Store, Axel Oxen/tjerna, Baner, Tor fl enjon, Helmfeldt, Wrangel, Stahlberg; m. fl., att förtiga sednare tiders mån-, ga utmärkte män, hvilka utom
Carlberg hemtat så väl deras förberedande som opplicativa hmjhaper: och när man betänker hvilka män äfven i andra än krigsyrket utgått från Upfala och Lund, sedan de förberedande blifvit b idade vid våra Gymnafier, Trivial- och ApologiftSkolor, män sådane som, Linneér, Linnerhjehn, Wargentin, Polhem m. fl,; så frågar jag, kanske med mera rättvisa tillbaka: om denna Lärdomsbana kan anses så ändamålslös, så förs nuftsstrid:g, !Jsom att anbefalla ynglingen lä-; Gen 21 Maji f. trt.
207 fa simma der intet vatten finnes.”
I sanning denna slutsats hade icke jag väntad ifrån Friherre Björnfjerna, hvars omdöme jag åtminstone vetat värdera såsom rikt, klart, och opartiskt genomträngande till det ganna och rätta.
Icke eller att Friherren gör en jämförelse med Birger Jarl, Torkel Knntfm\|och Maits Kettilmundfon i afseende på läsa och skrifva, hvilket de icke kunde och voro likväl flore män, men man bör, vid denna jämförSlse, ocks! taga i beräkning olika tider, olika upplysning, olika fordringar och då torde min slutsats ej bli såsom Friherren söker missmisstyda den nemligen: ’7att 1nan ej bör hinna läfa och Jlrifva får att blifva en för man.” Såsom må hända mera träffande, motstycke skulle kunna tilläggas: att man ock/a rut för tiden icke är en Jior man, blott derföre att man kan läfa och Jlrifva.
På samma sätt anmärker Friherren och namngifver Napoleon Bonaparte såsom den hvilken, äfven någorlunda skicklig Anförare, vid Krigsskolan i Brienne gjort sin uppfostran: detta exempel skulle kunna anses blott som ett någorlunda talande undantag, om man betänker den mängd af Napoleons samtida, hvilka utan att hafva bevistat någon Krigs-* Academie voro 6tora undran väckande Härförare och deribland må jag blott namngifva en enda såsom närmast oss och kärast för hvarje Svenskt hjerta, och kanske ypperst bland dem alla efter sorn han besegrat dem alla, nemligen Cart XlV Johan* Här borde jag sluta så snart jag uttalat detta namn, ty det enfamt hade varit åtminstone för So3 Den ai Maji /, m. mig nog att öfvertygas huru öfverflödig en Krigs Academi är, men jag har föresatt mig att följa den Chrzoologiska uppställningen af Friherrens anförande, och, så vidt jag förmår ha den äran att besvara detsamma.
NU kommer Friherren till beräkningen af Arméeni årligen afskedtagande Officerare; sorn uppgifvas vara i medeltal 90, då ifrån KrigsAcadenilen uppgifves årligen utgå blott 20 å 25 Cadetter att intslga de afskedades ställe.
Vid Flottan är missförhållandet ändå större.
Detta ådagalägger ytterligare att KrigsAcademien ; oaktadt dess kostsimma inrättning för Staten och enfkildtaj icke på långt när, motsvafar ändamålet; och hvarifrån får då Arméen och Flottan den drygare mängden af Officerare, om icke från Academierna i XJpfala och Lund eller frän Rikets andra LäröanstalterP Har icke Friherren äfven i detta afseende motssgt sig; och är icke det således för hvar Och éh öpar«j tisk i öppen dag, att KrigsAcademien är öfverflödig; ty kan Arméen och Flottan vara belåtne med mer än |:delar af deras Officerare; sorn icke bevistat KrigsAcademien, så måste deraf följa att Jldelen äfven kunde utgå från de öfrige Academierna, i synnerhet då, med ökad fördel, om vid desamma anställdes MilitairP ro fe sfor er, hvarigenom äfven för Milit air yr ket förberedande och applicativa kunskaper vid GymnaJier och Academier, såsom sig borde, stöde, att erhålla- Är icke alltså KrigsAcademiens upplösning och förening med de öfrige Academierna, och till och med Gymna/iernaJ så myc - Den 21 Maji j. ni. fhycket mer nödvändig och nyttig, som der| (jväldiga och fria uppfostran derigenom upp™ kornme, öfverensstämmer äfven med vår Stats* författnings- och samhällsskicks syftning och kraf, nemligen i anseende till National Beväringen.
När hvar och en Mansperson, utan un* dantag, är född till krigare; så bör man ock, utan undantag* jemte den allmänna uppfostran*
Så vidt fallenhet och anlag det yrka, äga tillfälle at(4förskaffa sig kännedom af, åtminstone det väsendtligaste i ffrigsyrket, Då skall icke än en gång hända, hvad sorn under 180$ Och 1809 arens krig till Regeringens och Nationens föga heder, men stora grämelse hände, att nemligen den käcka ungdom som under namn äf landtvärn
Och fricorps e,r uppsattes, i brist af dugligt öfver-och underbefäl, vanvårdades eller okloktochändamålslöst uppoffrades, och af handtverktgefäller och utsupna, okunniga personer till Pfficerareoch Underofficerare snart sagdt såsom kreatur haödterades.
Denna smärtande erfaren-^ het har gjordt djupa intryck hos mig, ehuru undfcr denna olyckstid, ännu oerfaren och ung, Och det är derföre det forde förlåtas mig att jag nu med så mycken ihärdighet och värm* ifrar för en allmän oväldig, ändamålsenlig militair—bildning.
Hvad åter uppgiften om de olika kostnaderna vid Academievne och vid Carlberg angar; så förstår icke jag åtminstone huru en Cadett endast kan kosta i underhåll iooo Ridf Bil. till Ridd. o. Ad. Pr* IV Band, 14 210 jBen 21 Maji f. rit, såsom Friherren anför, om icke Friherren mc^ nar circa 1000 R:dr årligen, ty efter hvad som KrigsAcademiens nu varande Styresman, på detta rum vid sista Plenum uppgaf, kostar hvar Cadett utom 50 R:dr til] Böcker 5 å 60O R dr årligen, oberäknadt hvad underhållet af hela Inrättningen kostar Staten och personligen Hans Majtt Konungen.
Hvad en Student kostar är icke siler nog säkert uppgifvit, mendet är säkert, att om LandtCadelterna flyttades till Vpfala och SjöCadetterne till Carlscrona de icke der kostade mer än på Carlberg, hvarigenom likväl de icke ringa fördelar för dem i många andra »fseenden skulle vinnas, äfven, hvad Herr
Fri herren sjelf medgifver i afseende på Carlbergs local nära Hufvud fladén, sorn fäster uti ynglingarnes hjertan och sinne så många intryck för flärd och fåfänga för Spectacler, Dineer och Soupéer, och borttager med detsamma ihärdigheten och allvaret för Studier och redbara sysselsättningar, att förtiga många andra förförelser och olyckor för ynglingarnas framtid, som Hufvudflcfden mer än någon annan Stad* vanligen medför.
Ändtligen yrkar Friherren, att ”alla våra offentliga undervisningsverk äro behäftade med lika stora om ej större bristfälligheter, och framför allt icke stå i det sammanhang med hvarandra, så väl för den medborgeliga, som för den lärda bildningen, man med skäl borde förvänta.”
Denna anmärkning tillkommer icke mig att lefv ar a, icke att jakat icke eller att nika} dertill fordras långt iner erfarenhet och Den 21 Maji f m :, kunskaper än jag beklagligen har; irnen daen omarbetad Skolordning, författad af Statens ut^ märktaste personer hvad lärdom och erfarenhet beträffar, nyligen utkommit och blifvit satt i verkställighet kan man latt komma i villrådighet hvad roan derom bör tro eller icke tro»
Men huru dermed än må vara, instämmer jsg likväl helt och hållit i Friherrens slutliga yrkaode, ”att Riksens Höglofl Ständer må hos Kongl.Maj;t i underdånighet anhålla, detffongh Majtt täcktes ej allenast låta undersöka Krig,- Acadniiitns nuvarande skick, mea äfven tillika alla
Våra offentliga undervisningsverk ifrån Och med Universiteterne till och med pedagogiernö samt af sakkunnige och redliga män (utan afseende likväl af hvad opinion de äro) till bästa Riksdag låta utarbeta ett
Förslag till deras förbättrande och ställande i system och Sammanhang med hvarandra, om nemligen Ri* kets Ständer emot min förmodan icke nu genast skulle finna skäl, att i underdånighet begära KrigsAcademiens upplösning och förening med de öfriga Acadmmrm och Gymnafierrte på sätt jag, i min motion under den 3 sistledne Mars, vördsamt föreslagit.
Äfven jag bör vördsamt anhålla öm tillgift om jag till äfventyrs-, dock utan afsigt, skulle stött någras opinion, emedan äfven jag äc van att tala öfvertygelsens och sanningens språk* öch äfven mina åsigter i ämnet härleda sig från den renaste källa* nemligen sännt nit och varm åtrå att i min ringa män kunna gagna, och då den svaga förmågan att verka upphör, atmina 2i2 Den 21 Maji j. m. stone alltid höja lifliga önskningar för mitf Constitutionella Fäderneslands ära, oberoende oell fallhet.
Grefve von Schiver in, Fredric Bogislaus'.
Herr Borgmästaren Ekstrand har uti sitt yttrande, som åtföljer Utskottets Betänkande ådagalagt: 1:0.
Att Statsanslaget af 58>öoo
R:dr årligen, fullkomligen godtgöres genom en årlig Krutförsäljning inom Riket, sorn tillskyndar
Statsverket en inkomst af omkring 60,000 R;dr. 2:o- Att Saltpetterfonden derigenom tillkommit, att Hemmansägare, hvilka det sedan år 1804 ålegat att hålla Staten Saltpetter tillhanda, nödgats i betalning derföre åtnöja «ig med en fjerdedel af det pris, som Saltpettern gällt man och man emellan, eller af det pris som de, hvilka icke funno sig i tillfälle att sjelf-* va tillverka Saltpetter, nödgats derföre betala dem, som till försäljning utbjödg denna vara.
Genom fondens éuccessiva tillväxt hade man kunnat komma derhän att Saltpetterskatten upphört, sålunda nemligen att Kronan ha*- t)en 2i Maji f, ni. de kunnat för Saltpettern betala hvad den i handeln galler.
Men denna utsigt skulle beröfvas örn på sätt som StatsUtskottet föreslår, en betydande del af fonden disponeras till ett för denna fond helt främmande ändamål.
Det är lätt att förutse, att, sedan man en gång banat sig väl till denna fond, den snart skall tömmas till sin sista fyrk, och att sedan förmodligen också en näringsgren skall förfalla, till hvars utbildande jordbrukaren allena bidragit, den ena derigenom att han hållit Kronan Saltpetter tillhanda för ungefär en fjerdedel af dess Verkliga pris; den andra derigenom att han i följd af Styrelsens anmaningar och i tron på Kungsord ingått i kostsamma anläggningar.