Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Man besinne att till exempel ro mantal haswa bade ert större amal af kreatur att framföda, följakteligen ett större behof af drank, och tillika en större prodnccion att förädla, hwarföre billigheten bör tillägga dem en mvtswarande tillwerkningsrätk»
Om det otwjlwelcrqtigt är af mycken nytta för Jordbruket akt till BräiiwinS'Bränningen hafwa en fri och odekermincrad tid, hwarigenom Jordbrukaren kan inrätta ben ester sitt behof, och dertill anwända lill förädling, annat än den stridaste span» nemäl hwilkett senare oimsts medtagitö wid de nu i flere är anbesalde inskränkningar; sä dä erfarenheten - Den 4 December. ten beklagligen styrkt, atk inom Riket ofta inträffar misswäpter, mer eller mindre allmänna, blefwe det för mängden Medborgare, som mäste köpa brödfödan sör den fattige, som altid har ondt efter brödkakan, högst betänklig! och wädligt, om ej Regeringen ägde rättighet akt indränka Bränningen, till och med förbjuda den, hälst uti Rikets och Europas nuwarande läge, dä möjligen utländsk tillförsel blesweswär torde hända omöjlig.
Af rine onda mäste mät det Minsta wäljaS, och dä möjligheten as anförde händelse ei kan bestridas, sa pakallar mängden Medborgares deraf oundwi» kligen följande nöd och förtryck Ridderskapct och A» delnS omtanka och behjertande.
Jag medger att Lönn» bränningen swärligen kan förekvmmas, men sä är det ostcidigt att detta ej kan werka alt det onda som den fria.
Akt Regeringen dä endast skulle hafwa rättighet ätt insörskrifwa utlänfft bränwin synes ej wara tillräckligt, del kunde möjligen hända att det ej kunde erhällaS.
Det är dessutom en erkänd sanning, att jämna och uti ett billigt förhällande till hwarandka stä« ende wahru priser, är för ett Land det lyckligaste — det kan ej äga ruin uran att Regeringen äger magt att dertill medwerka — och» denna magt bör wäi aldrig wara inskränkt Misstag uti OecönöMifka författningar medföra allid skadliga följder, än mer uti ett ämne, som har en sä nära gemenskap med det helas wälsiänd, och dä den projecterade författningen synes gifwa stora anledningar till oberäkneliga oredor, sedeförderf och egennnt» lige specularionei:, tror jag mig böra till Högloft.
Rid» derskrpel och Adelns uplysta pröfning underställa, om icke Den 4 December. 197 icke den af Utskottet söresiagne Författning till sine wäsändleiigaste delar bör ogillas. Hwad Städerne widkolnnia, sä emedan de ej kunna betraktas som Jordbrukare, dä de ej hafwa nägon egen öfwerlopps spannemäl att förädla, sä bör älminstone deras tillwerknings rättighet iiiffränkas inom ekt matteligt egir behof, pä der ej Landtmannens naturliga och billiga rättighet, akt förse de behöfvande med en landrmanna wara, ej mä honom betagas
De uti 1802 ars sörfattning tillatne sammansatte Brännerier, hafwa otwiswelagkigt inedfört en sorl monopolium, till förlust för en stor del Städers Jnnewänare.
Da nu Städerne reduceras till mantal efter 12 mankalsffrifne Personer pä hwar» je, och de derefter fä rättighet att lika med Landet idta Bränwins bränning, sä synes deras behof wara lill fullo upsyllt; och emedan en panna om §2 kannors rymd swarande emot ett helt mantal kan pä dagen aswerka 12 kappar eller pä 9 mänader 84 Tunnor spannemäl, och deras minst blifwer 1,262 kannor bränwin, som gjör öfwer 102 kannor pä person, fa tyckes denne pannerymd wara den högste, som bör bliswa Städerne tilläten.
Att Stockholm, Götheborg och kanflke äfwenledcs Carlscrona härifrän böra undanta, gas, har sä wäl
Utffottet uti sitt sörsta Betänkande, som Herr Handelsman 8cglrsek, i min ranka, un sine af trycket utgifne anföranden grundeligen bewist, och hwilka Städers Bränwins bränning har ett oskiljaktigt sammanhang med en Magcizins inrättning, hwars fortfarande under en annan organisation för det Allmänna är as högsta nödwändighet.
Att en hwar betalar till Staten i mohn af den fördel han njuter är en erkänd billighet.
Den förestagne progressiv» asgiften för pannerymden är i följe - 193 Dm 4 December. je deraf ganska rättwis; men deremot med den före, singne mantals ofgjften, i synnerhet den oräktwisa, att den kommer att drabba äfwen dem hwilka aldrig bran, na.
Det lynes obilligt, alt dehe förut magklöft blis, wa betungade med någon utgift , som ehuru obetydande dcn än sunes wara, är för manga känbar»
Den inkomst af 562,000 R:dr. som Stats Catzan fordrar as Brä nvins killm rkuingen, ffulle säkert, och kanske säkrast inflyta, om afgisren kommer arr utgöras ester hwarje HemmaiiSbrukares och Skadsaarddäaares agan, de rällnchet kill pannerymd uri M
Räa efter markegång, enligt den progrestiva afgift Herr Handelsman 8rsI,Lelr forestagit.
Denne taration syncö wara förenad med rättwisa och billighet; och i den händelse att Bränwins tillwcrkare skulle tilläraö art bruka större pannerymd, än för en hwar efter Hemman tal warit tillätit, sä tyckes ock det wara rättwist och billigt, alt hwar och en derföre bör betala, i den mohn, som hans, endast pa winning rickrande specularion drager en större förde! än cn annan, som ej har räd eller tillfälle dertill.
Dä til!
>x mpel cn Hemmansbrukare af z
Mantal äger rättighet att hofwa en panna om 22 k-mnors rymd, och dermed kan aswcrkas 4 kappar om dagen, eller omkring 57 Tunnor pä 9 mänadec, samt erhåller deraf omkring 400 kannor bränniln, wida öfwer dest egit behof, och egen fpannemä! att dertill anwända; sä om denne snille för milli,iagölystnad kö, pa sig en panna sware.nde eniok ^ mantal eller 94 kannor, hwarigenom han kan afwerka nära 7 kappar om dagen eller omkring s7 Tunne-- >äd pä lika tid, sä tyckes ekl billighet fordra att han för differencen af dcsia ro Tunnor bör betala till Staten nägot af sin winst, och synes 24 st. afgift ver Tunna ej wara för, mycket, och sä widare i lika förhållande för alla, till och Dcn 4 Derember.
199 och med för 92 kannors pannor.
— Större pannor af 120 kannor och deröfwer widare, hafwa otwifwelagrigt den nytta med sig, akt de gifwa mera bränwin och draga mindre wed, men de consumera deremot mycken säd, och kunna ej begagnas af andra än Eor, porarioner eller någre dertill förmögne fä enffilde, allid riktade pä den mindre förmögnes bekostnad, hwars lilla förtjenst de borrttaga.
De synas således aldeles böra blifwa sörbudne.
Men om de ffulle killätas bör äkminstone en sa hög taxering päläggas, atk Staten får dela någor as dcn stora winsten.
Den af Bewill» nings Utffottet föreflagne progressiva afgift, synes mig wara nog lag, och lärer wara för pannor in uppå LO2 talet mindre än efter 1802 ars Författning bordt erläggas; och som warit i LG Rag för hwarje Bränn» tunna, som kan aswerkas, en panna om 220 kannor är uti tariffen upkagen att om dagen afwerka i Tun» na 8 kappar
Jag ffulle derföre ödmjukast förestå, en i progression tilltagande afgift, per tunna säd, som uti dygnet kan afwerkas, och hwaröswer en tillförlitelig, och af sakkunnige författad tariff kunde upgöraö.
Detta ffulle tillbakahälla för mycket utsträckte speculationer a det Allmännas bekostnad; och som de sä kallade Skottffa pannor aro upsundne att ännu hastigare förstöra mycken säd, sä i händelse de ffulle blifwa lil» lätne, böra de erhälla en beräkning kill afgift i för» hällande till deras aswerkmngs sörmäga, hwaröswer äs» wcn en utförlig tariff kunde uprättaö
Skyldigheten för en hwar, att, i händelse det till mantals skrifningen ej kan medhinnas, wid inträffande taxerings Berednings Comitsen, upgiswa sine ägande Bränwins pannox, har wäl blifwit söreffrif» wen, men till erhällande as en nödig kontroll, torde Ayy
Den 4 December, det bllfwa nödwändigt, att de nuwarande klefwa, ä Landet af en Krono Betje»! med kirräde al en Nämdeman, samt i Staden af en Radman och Stats Betjent upmätte, och kamitale! dera ristadr, hwarsöre dc§? böra answara mid ett lämpeljgt wike och att genom en Nådig Författning Kopparslagare Klifwa älagde, alt pa hwarje panna de hädanefter förfärdiga, kill fällt halla, eller omlaga, pästämpla innehållet jämte Kopparslagarens namn.
Det enda sätt att möjeligen kunga förekomma lönnkrogar, är att eg mara för sparsam med tillåtelsen, samt att ej börja afgistcn söx högt.
Hill minsta asgiften ffulle nedsättas till 2 N:d och sa i tilltagande, tili och med ZO R:d alt efter taxerings Comitöens kepröfwande, sa är mycket troligt att Staten vern kas skulle erhälla en ej obetydande inkomst, utöfwcr hwad för Krögerier i allmänhet ulf Bewillnings Förordningen är antagit, Sluteljgen och da Slars Vberket ej kan umbära de paräknade Z6o,ooo R:d blir ock en följd, atk ehuru BränwinS bränniiigens inffränkning eller instälning för något gr ffulle äga runi, mäste der oaktadt dcn manliga asgiften ucga, om ej Stats Werket skall WidkäimaS en betydande brist, hwilket förhållande äfmen lärer böra utsättas.
Alt denna afgift, erlagd pa sätt nu är sörestagic, ffall komma att Utgöra öfwer den paräknade summan, är mer än troligt.
Dä i längre rider, äfwen wid innervarande Riksdag, den önffan biismit wäckt, att Jordbruket ffulle erhälla en Discont sond, hryars medförande nytta blefwe oberäknelig, i betraktande gf wär mnckna ödeliggande cultivabla jord, men beklaqUigen inga medel äro att dertill ansta, sä kunde likwist öfwerffotte! as denna afgift bliswa med ciden kill detta nyttiga ändamål anwändt, om Den 4 December. sor om Riksens Högloft.
Ständer finna för godt förordna, plt finnman i Riksens Sländers Banque inlätteS i sädant ändamål, och hwarom wi,h instundande lagtima Riksdag närmare kunde regleras.
Brännvinsbränningen bleswe da i dubbelt.afseende för jordbruket inom Fäderneslandet wälgörande.
Högwälberne Herr Grefmen och Landt Marskalken sann Högloft.
RiddeNlkapet och Adeln lärer - pröfwa akl den delen as mitt ödmjuka anjörande, som rörer Bewillningen med hwad dermed har sammanhang ffall lii! deria Utskott återremitteras; men hwad som rörer rillwcrknings rättigheten lärer, i afseende att detta ämne blifwir as Oeconomie Utskottet omarbetadt, nu böra af Ridderskapet och Adeln afgöras och stadgas.
I följe deraf har jag ä'wen trott mig Åligga att ödmjukast till Ridderlkapet och AdelnS uplysta pröfning med anledning af UtjkottelS ingifne förslag framställa ett annat i enlighet med 1800 ärs Författning, hwilken wiherligcn äsyftat Jordbrukets fördel och befordran, med afseende ä sä wäl Spannemäls consumtion, som bränwinS tillgängen och b?s hofwel, Pcojecf.
Till grunderne för BränwinS bränningen. 1:0
Landet kommer ali BränwinS bränning att åtfölja jorden, pä det säll att inga andra än de, som äga eller bruka hemman eller hemmansdelar undfä rättighet att tillwärka bränwin, esker den panne» rymd som enligt Kongl. Författningen af den 15 Ju» nii iZvo Z. 2 blifwit stadgad. s:o, « 202 Den 4 December. r:s Städeme hofwa äfwen rättighet till Bränwins tillwerkning i likhet med Landet, och komma 12 Mantalsskrifne personer all räknas såsom swarande emot ett helt mantal ä Landet.
Flere af innewänarena äga rättighet att förena sig om en panna, som likwäl e> sär öfwerstiga hwad för ett helt mantals pannerymd är utsatt. z:o Malek ä Bränwms pannor beräknas till bröstet, och skulls någre nu finnas eller hädanefter förfärdigas, hwilka innehålla 6 kill 7 pst utöfwer den utsatte storleken till och med 92 kannor, mä detta öfwermäl ej kunna ätalas. 4:0 Hemmans ägare pä
Länder hafwa rättighet att enligt med izoo ärs Författning och med det wik, kor den söreskrifwer sammanslå de flere hemmansdelar, som med eget Folk och dragare brukas, äfwen i härr» delse att deras innehafwande jordbruk af flere det ware sig egne, arrende eller Boställs hemman, skulle befinnas belägne uti 2:ne särskilda
Län som äro angränsande. 5:0 Skulle någon, det ware sig pä Landet eller uti Städeme, wilja uti sine werk nyttja särskilde pannor till afwerkniug och klaring, mä det wara tillätit, men den tillsammanräknade pannerymden får icke Utgöra större belopp, än hwartill han här osman är berättigad., Distiller pannor, som endast dertill nyttjas as 8 till ic> kannors rymd, ma hwar och en wara tillätit särskildt hofwa och begagna.
6:0 Bränwms bränningen skal! för Skader och land wara tilläten ifrån Januarir månads början till Maij » Den 4 December. soz Maji manads sim, samt isrän den i September till cch med den sista December.
Men uri den olyckliga händelse ait >ui Riket ffulle inträffa mistwäxr, sä att Rägcn cswtcstege 6 R:dr.
Z2 si. samt kornet 5 R:dr. 16 si.
Banco, samt anledning more till ett sädant fortfarande pris uri Stockholm, Urlaka och Wästerås Läner, dama BränwinS Bränningen efter Konungens nådiga ompröfmng mställas till gme mänadcr om äret sä i Siad som pä Land, i hwilken händelse Vränwms bränningen, killätcs isrän den i§ Nowembcr till dcn IZ December och om wären ifrån den 1; Martti till den 15 Maji, ester med den förändring som Lä» nenö olika behof kan fordra.
Skulle sä olyckligt in träffa att spanncmäls prisen till 2 R:r öfwerstege oswanuämnde priser, dä n ä all Bränwins-bränning för» bjudas.
— Enär BränwinS-bränningens inffränkning eller inställning kommer alt äga rum, bör dek minst en manad förut kungöras. 7:0 Landbo som äger rättighet att tiklwärka bränwin, äger cch rättighet att fritt och obehindradt för» pasta och forsta sä distillera!)! som odistilleradt bränwin, hwart hälst inom Riket honom godt synes, ingen Stad eller ort undantagen.
Rättigheten att sälja bränwin tillhör hwar och en, som äger rättighet att tillmärka, men ej under en kanna, och widare hwad Författningen as igoo. § 6. stadgar. 8:0 I Städerne ma Magistratcrne och Taxerings» männen, samt ä Landet wederbörande Landehösdingar, eller dem De i sitt ställe förordna, jenne de ärliga taxerings Comitserna ägo rätt, att tillära wiste bränwins minulerings ställen eller krogar, dock an hwad Landet angar derwid iagkagas, att fadant ej förr ma sc>4 Den 4 December, ske, än jordägaren dertill lämnat tillstånd, samt ej läggas närmare än ^ wäg,frän Kyrkan och Gästgsfwericr.
Alla krogar och minuteringS'ställen komma i behörig ordning att taxeras.
Men Wärdshus, Marquetenterier och sa kallade Näringsställen, jämwäl k?
Wärdshus, som tvid Hrrregardar för ägarens betje, ning, Handtwerkare och Arbetsfolk samt ankommande Främmande kunna inrättas, och der spisning gisweö, mage ät de spisande försälja bränwin utan att derföre taxeras.
För alla, som hofwa rättighet till minutering ware bet sörbudit att utborga antingen bränwin eller andra starka drycker tvid förlust af ali rättighet till betalning derföre.
All Bränwins minutering af andre än ofwannämndt är, ware wid ett lämpeligc wits sörbudit.
Uri Stockholm kommer dermed att förhallas ester som derom särkildt kan stadgas. 9:0 Uti de Städer der MagazinS Directionen hasrva Lager, ma ej bränwin tillätaö till utförsel ä Landel af större qnantiret än i;r kanna, i annan händelse än da bränwinct ä Landet i pris skulle öfwerstiga 28st. kannan, härifrån Aporhekcns behof af Franfft bränwin samt Sillstlkericrnes behof af Swenskt undantagit. ro:o Hos Konungen anhälles i underdånighet, att ingen enskild mq fä tillstånd att för annan ätt MagazinS-Dircctions räkning införskriswa utlänskt bränwin, samt att i allmänhet införskrifningen mä rättas ester det behof, som kan halla bränwinSpriset till ett billigt förhållande emot sädcs-prisen. n:o
Konungen lärer nadigst behaga wid utfärdandet as Dest Författning om Bränwins-bränningen - ,'Den 4 December.
205 Hen widare förordna, hwad till detzs grunders obrottsliga och werkfamma efterlefnad mä blifwa nödigt.
Och mä del wara alla och en hwar tillätit akt brott emot denna Författning atala, undantagande Tjenstefolk i mål mot deras Husbönder, hwarnli de hwarkcn fä wara angisware eller wittnen, men något atal kan ej ske sedan ett är sörlidit:
— Ali sörbrutcn redskap och de böter hwatkill nägon blir förfallen, tillfälle ^ angifwaren och ^ pioS Usus i den Socken der förbrytelsen skett.
Om Bränwins-branningen Uti Stockholm, Gös theberg och äswcnledes Carlscrona sedan arrendet der tilländalnpit, äfwen som om större pattnor än 90 kannor skall tillätas, samt nyttjande af de fä kallade Skottska pannor torde böra blifwa tn af Ridderfkaper och Adeln föregående pröfning, hwarefter det kommer atk förordnas.
Under läsningen af detta Dictamen ankom en Deputation frän det Wällofl. Borgare-Ständer, anförd as Herr Santesson, RikLdagS-Fullmägtig för Götheborgs Stad, hwilken tillkännagaf att Borgare-Stänr det afgjort de förenade Utskottens Förslag rörande Bränwins bränningen, med åtskilliga förändringar, men hwad anginge Bränwins-BewillningenS fördelning, hade Ständet äterremikterat frägan derom till Bewillnings-Utjkoltet.
Depukationen tttbeledsagades pä manligt sätt, Se - 206 Den 4 December.
Herr klemsrlclftolä fulländat läsningen af sitt Victamcn tillkannagaf Herr Grefwen och LandkMarskalken, art enligt cn nytz ankommen bulletin, Hans Majus hälsa och krafter moro i dagligt tilltagande.
Herr von LLlisrsclt, Liing, Upläste följande dicramen:
Dä Högloft. BcwillningS och Eeconomiae Uls skottens Berednings afgifi:e Betänkande om Bräm wins-bränningen, nu är under öfwerläggning, torde mig rillätas att oaktadt ali der förtroende jag äger, till detza Utskotts Ledamöters större uplysning, derwid göra »agra anmärknuigar.
Wi behöfwa ej gä långt tillbaka i Swenska Bränwins-Historien, för arr finna detta ämners be» handlande n>edwerkandc till Rikets olycka.
Sedan BränwinS tillwärkningen dies ansedd, höra till sädank inrättningar, jom skulle bero af Regeringens och Riksens Ständers tillåtelse, sa har derwid föregått manga förändringar.
Regala BrännericrnaS inrättande medförde wal någon inkomst för Staten; men riktade i synnerhet witza personer, som dermed hade befattning och ökade fylleri^ j Landet.
— Sedermera fann Regeringen akt cn allmän Vränwinsbränning skulle wara sörmänligare, om en witz afgift af Hemmanen derfö, re crtades, 06) detta förslag wcrkstaldes genom det os rvantiga Beskattnlngssättet, att tvid Sockne» stämmor derom besiuta.
Hwar och cn ägde likwäl rättighet att neka inga häruti, äswen Militaire-Jndelningshafware, mm ingen Officer feck oaktadt sin tour och sina för - Den 4 December. förtjenster, blifwa befordrad kill ctk annat Boställe nian akk derföre erlägga Bränwins afgifren. Wid Igoo ärs Riksdag stadgades siureligen, den nu gällande Författningen, som bland andra brister, äfwsn obilligt fördelar Bränwins afgiftcn, dä mindre hemmans delar betala mera i proportion än de större.
Uti det nu förswarande Betänkandet förestås en i alla afseende fri och allman Bränwins bränning, eniot 2 R:dr. afgift pä
Hem manck, och särskildt för pannerymden i progressivt förhållande.
Bränwins till» werkningen här i landet är egentligen endast en förädling af Spannemal, kill erhällande af Bränwin, som nu mera är en ncdwändighetS wara; men del torde derjemte endast för Jordbrukaren wara ett sätt, att förwandla dest spannemäl i penningar.
— Säledes borde efter min tanka, ingen annan äga rättighet att tillwcrka bränwin, än den, som pä egen eller andras jord producerar spannemal.
Härigenom winner jordbrukaren bade afsättning pä sitt bränwin och förbättrar sin boskaps skötsel, hwilket bidrager till en bättre utkomst, Landels odling och möjligheten för den arbe» tande Classen att utgöra drygare utffyldcr till Skaten.
Till tvinnande as detta ändamål, i den mohn Bränwins bränningen härtill mcdwerkar, behöswcs icke sä stora pannor som Ullkottet förestagit.
Fär deremot hwar och en, som dertill har förmåga och industris inrätta större Bränneriet, sa saknar Landtinannen nödig afsättning pä sitt bränwin, emedan sadane Bränwins brännare, som genom större pannor och inrättningar erhälla mera bränwin utur en runna säd, alriv kunna undersälja Landtmannen, hwilken dessutom ej a!» tid har tillfälle, att haswa sin wara osäld, till dest den stiger i priset, hwliket i sadant fall styres af do 208 Den 4 December större VränwinS^ tiliwerkarena.
— Matt torde inwättda att spannemälen, kil! jordbrukarens fördel, härigenom skulle stiga i priset, men om sädanr någon gang skut, le, af denna orsak inb öst,;, sa bliswer förhållandet oftast annorlunda emedan jordbrukare!;, söm salunda saknar tillfälle, att genom förädling afyttra sin svattnemäl, nödgas taga för dcMäwma hwad dcsta nya spannemäls
Handlare i samråd
Med de öfrige behaga derföre gifwa.
— Drt inkast som är art sörwänta af dem, som hastva stora Bräunevier, eller tala för dem, all ber ät en National winst, att Utur ett lika quantttm säd kunna fa mera Bränwin, genom större pannor, är lätt att wedcrlägga, blott man will göda nägst afseende pä äkerbruketö och boffapS ffjötselnö uphjelpande.
— Hwarje omtänksam jordbrukare behöfwer akid kosta mer eller mindre spannemäl pä sine kreatur, men ta han får tillwerka bränwin, bliswer detta behof i samma mohn mindre, och hwad as en tunna säd sas mindre i bränwin, biifwergagneligt för kreaturen, genom ett mera kraftfull föda as det quarbliswande.
Härigenom för Landtmamirn äswen ett större behållning af spannemäl, fullkomligt swarande mot nägot mindre quantum bränwin han af sitt säd erhåller, och dä dek besiutom är en af ersakenhekett bestyrkt sanning, arr jtt större tillgängen är pä bränwin, ju större är a.gängen deraf i allmänhet, sä later ingen kunna medgifwa, ark det är en winst för Niket, att öfwer werkeliga bchofwet utwidga Vränwins tillwcrkningen, i synnerhet lill jordbrukarens försäng, och endast till wista brättwinS Vrännarcs riktande.
I Betänkandet är tillstyrkt krögars inrättande, hwilka mot rn wist afgift stulle äga minuterings rät - Den 4 December.
.209 Dä jag äswen under betraktande af detta ämne frän en annan synpunkt, är af olika tanka med Högloft.
Utffoltek/ Utbeder jag mig fä anföra de Ml hwarpä den samma grundas.
De vlyckliga werkningar pä sederne, och syfteriets märkeliga tilltagande, som wörö följden af de under Regula Bränneriernes pcriöde inrättade Krögö, vier, ärs ännu hos Ost i sciM winne.
Krogarne woss nästan vageligsn, åtminstone Söndagar och Män, dagar, tipfylde af äldre och yngre personer, som under fylleri, eder och Mgsmäl der förnötte tiden — Föräldrar och Husbönder wörö nödsakade, .att pä sädane ställen igeuleta sine Varn och Tjenstehjon, och osca för ra dem hem uii den ömkanswärdaste belägenhet.
Mängen jordägare förstörde sig sjelf samt siri hustrus och barns sista nödtorsköpenning, pä Vesta atla ster och brott helgade stallen.
Sedan Veste olyckliga kroginrättningar uphäsdes, har fylleriet ansenligen /ista git, öm man Undantager Ve ivid större Städer och Landswägar belägne trakter.
— I sadane Församlingar der nitiske och ordning älMnde Prester finnas, är det föga märkcligt.
Mille kunna häraf citera slete exempel.
Men vek wöre säkerligen inför detta itplysta Samfund öfwerflödigt.
— Att fylleri är en last, dch i alla afseende skadligt, kan lika sa litet bestridas/ som att trägener dertill bidraga^ och dä Stais-WerketS inkomst ej lärer böra deraknas pä tiftäkande af Mdeljga inrättningar, och vensamma Vefiniom i dei hela, blefwe Mnska obetydelig, sä kan jag icke finna något gällande Ml, hwarsöre man skulle tillåta krog inrättningar pä Landet. — Skars-Werket bör ej riktas pä sedernes förfall.
— Att derigenom endast kart Fjerde Baird. 14. söre - Lio Den 4 December. förekommas lönnkrogar, uti det hopp, att de privili-' gierade krögarne skulle läkare kunna controllera och an, giswa de förre, är ett sätt arr upmunkra enskilde perr söner till Fiskaliska actioner, medförande oenighet emel» län grannar och medborgare, och möjligen lika obehageliga nplrädcn som förut åtföljt oloflig BränwinS bränningS angifwelscr, dä man till och med nödgakS sammandraga Troupper arr förekomma Wäldswerkan.
— Lönnkrogarne mätte »val icke i andra afscenden anses wara skadligt, än i anseende till det tillfälle derigenom lämnas till fylleri, ty i moraliskt afseende kan det ej wara wärre att sälja ^bels än z.kels kanna bränniln; da förtärandet af ett större quantum af denna wara, har en ännu wadeligare »verkan pä förständer, och dä detta ej kan bestridas, medföra ju alla krogar, de Mä wara hemliga eller uppenbarliga, lika skadliga följder, och äro ett ondt i Samhället.
— Att lämna ett Priwiligium exclnsivum ät wista publika krögare, med berättigande att till egen bämad hämma och angifwa lönnkrögeriet kunde hos någre föranleda till den stutsattS, alt som andra fcl och brott, till exempel stölder, ej kunna förekommaS, oaktadt al!
Police ordning, och Krono-BetjentcS angiswelsi rättighet och skyldig, hst, sä skulle del säkrast leda till förekommande af tjusweri, om man inom wista districker tillät nägra stortjufwar, att mot en witz afgift till Staten idka denna näring, da deras egen fördel skulle föranlåta dem, att förekomma, och till straff angifwa och befordra dem, som idkade ett sädant oförläteligt tjnfwe, ri i smätt.