Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn, i den förra händelsen, när åt Jerncont. beviljades eli creditiv, man hade nedsatt det med ett eller annat 100,000 r:dr, så hade desse funnits användbara för spanmälsbelåning; men, i stället att så göra, har II. o. Ad. ökat det förra anslaget med 200,000.
Hvar skola då medel tagas för det sednare ändamålet?
Jag vet ingen annan utväg, än att nedsätta creditivel ät hypolheksföreningar, och öfverlemna den summa, som derigenom blefve begagnelig, lill sådane privatbanker, som ville sig med spanmälsbelåning befatta.
Men här förekommer ännu en annan omständighet, som bör tagas i betraktande.
Hermelin har omtalat huruledes man får belåna spanmål i Finska Banken.
Dervid förekommer likväl den stora skillnaden, alt Finska spaumälen är ritorr.
Alldeles motsatt.
Det torde således vara äfventyrlig! och ovisst, i hvad mån privalbankerne våga inlåta sig i spanmälsbelåning.
Saken är hos oss ännu ny.
När nu Sländerne beviljat nedsättning af räntan ifrån 5 lill 3 proc., så hafva de gjort hvad möjligen göras kunnat, för att tillse huruvida delta slags belåning verkligen låter sig verkställa.
Men innan man erfarit att ens någon begynnelse dertill blifvit gjord, anser jag det vara en öfverdrift att dertill anslå större summor än tillförene, hvilket egentligen vore ett skryt, utan verkställighet.
Först när en sådan belåning blifvit varaktig, eller åtminstone är börjad, kan liden vara inne att anslå större summor.
Men alt innan någon enda lunna blifvit belånad, öka anslaget pä föreslaget sätt, det synes mig vara förhastande.
Vill man likväl göra ett sådant, och tro
Hrr landtman sig dermed göra en tjenst ät landtbruket, dä må man minska anslaget lill hypotheksföreningarne.
Cederström föreslagna tillägget, att, i mån af tillgångarne, kunna öka anslaget, är visserligen icke vådligt för Banken, men deremot anser jag alltid för äfventyrligt att åt Bancofullm:s beptöfvande öfverlemna afgörande!, huru mycket Banken tål; ty min erfarenhet är, all hvarje gäng fråga varit, huruvida Banken tål större sedelutsläppning, så har pluralitelen alltid svarat ja.
Om de äfven hädanefter skulle dermed fortfara, så anser jag det kunna blifva farligt, och således vara försigtigare att i detta hänseende hellre inskränka Fullmäktige, än att gifva dem lösa tyglar.
Den siste talaren har förklarat, alt det visserligen icke vore vådligt för Banken att i mån af tillgångar öka creditivet för spanmälsbelåning, i händelse en sådan rörelse skulle komma att äga rum, men deremot ansett vådligt att öfverlemna ett sådant bedömmande åt Bancofullm., med hänsigt till de öfverläggningar ibland dem, som deraf skulle uppkomma.
Jag har icke haft tillfälle att bedömma dessa öfverläggningar och orsaken lill det förhållande, som den värde talaren framställt som 406
Den 15 April. ett factum; men jag skulle tro, att om sådane associationer, som de ifrågavar., skulle kunna befordras i Sverige, så måste det vara i den större scala alt någon betydligare vinst för dem kunde uppkomma, som i en slik belåningsanslalt ville fästa sina capitaler.
Om en sådan association skulle komma i behof att af Banken äska eli creditiv aK flere millioner, emot det att säkerhet lemnades för ett dubbelt antal millioner, än som begärdes i lätt realisabla papper, skulle jag tro, att Bancofullm., långt ifrån alt finna sig befogade att afstå en dylik begäran, borde vara de förste alt, med hänsigt lill Bankens säkerhet, framtida bestånd, och, under tillstyrkan af Konungens stadfästelse å oclrojen, meddela det begärda credilivet, på del alt associationen skulle kunna etablera sig.
Den värde talaren bar sagt, att belåning på spanmål kunde äga rum i Finland, emedan säden derstädes ri-torkades.
Jag skulle tro alt det kunde låta sig göra, all äfven i Sverige använda lorkinrättningar, och att säden sålunda kunde göras belånbar lika väl som medelst begagnande af lior, hvilka äro ypperlige för det mindre jordbruket, men ej kunna begagnas vid ett större, ty man behöfde då allt för många rior, och i sjelfva Finland ri-torkas icke eller säden på de större egendomarne.
En annan ledamot har yttrat, att Utskis grundsats all i hvarje fall hafva bestämda summor uppgifna för Bankens funclioner, borde icke i detta fall frånträdas derigenom, alt man lemnade ytterligare en summa för möjligheten att associationer skulle kunna bilda sig för belåning af spanmål.
Jag beklagar alt detta småsinne för Bankens ordnande alt vilja hafva bestämda riksdalerstal för hvarje särskild rörelsegren kunnat vidhållas äfven vid denna riksdag, men hoppas alt någon gång eli BancoUtsk. matte komma alt bildas, nog upplyst för alt finna, del Banken ej ändamälsenligen för framtida bestånd och förkofran kan förvaltas med sådana restrictioner, som bestämma riksdaler, sk. och r:st.
Jag yrkar bifall till § 45 med del tillägg jag förut haft äran framställa. H. Ex. Hr Gr.
Den nytta jag åsyftar med spanmåisbeläning är icke bestämdt riors anläggning.
När man i Sverige ser huru bonden är tvungen att betala liela grundskatten på en gång om hösten, och i följd deraf är tvungen, för att erhålla penningar, att sälja sin spanmål till f af värdet, för alt sedermera pä våren nödgas återköpa den af de handlande för flere proc. högre pris, än han sjelf erhöll, sä hemställer jag, om ej det vore en stor välsignelse, i synnerhet för BondeSt., att få belåna sin spanmål på 6 månader, hvarigenom en hvar, som ville låna penningar på ett ägande spanmålsförräd, kunde undgå den förlust, sora nu uppkommer genom tvånget att försälja, för att åtkomma penningen.
Hvad angår torkning af spanmål, sä kan jag upplysa, att hvarken i Danmark eller England torkas säden, men belånas lika väl.
Men för att nu återkomma till hufvudsaken om anslaget, så tror jag att det lådligaste vore, för att ej öfverskrida den fastställda summan af 1,200,000 r:dr, att samma beslut nu fattades som vid den §, hvilken handlade om belåning af metaller och publika papper, alt nemi.
Bancofullm. skulle äga rättighet att använda hvad som icke åtgår för den ena lånerörelsegrenen, för den andras behof, samt Ben 15 April. 407 alt II. o. Ari. sålunda ville besluta, alt den af Utsk. föreslagna summan af 1,200,000 r:dr användes till crediliv för hypolheksföreningar och sådane associationer, som vilja belåna spanmål, men med lillägg att ät Fullmäktige lemnäs rättighet att, dä ena delen af samman icke åtgår till det dermed afsedda ändamålet, (som hittills varit fallet med anslaget till hypotheksföreningar) öfverskottet måtte kunna användas för det andra, eller till beläning af spanmål, i händelse en sådan industrigren komme i ordning, hvarigenom ingen rubbning i Ulsk:s förslag och beräkningar komme at äga rum.
Hr Rosenblad: Till Frih.
Cederström, som tyckes önska att ett förhöjd t anslag lemnäs till belåning af spanmål, hemställer jag, huruvida han icke skulle vilja gifva litet närmare akt på Hr von Hartmansdorffs sednast afgifna yttrande, innefattande alt man ”utan våda kunde bifalla Friherrens förslag,” och att under delta yttrande verkligen låg mera än hvad som detsamma syntes innebära.
Det torde ej behöfvas mera, än att kasta en blick' på den nuvarande Bancostyrelsens sammansättning, i förening med hvad som vid denna riksdag inom BancoUlsk. passerat, för att finna, att icke, utöfver de bestämda summorna för hvarje särskildt ändamål, 100 i :dr komma att utsläppas.
Jag hemställer således att man mätte bestämma, att siffran 800,000 ändras lill 900,000 och 400,000 till (»00,000 r:dr. Frih.
Jag är’tacksam för de förslag, som af åtskillige Herrar blifvit framställde i samma anda som det af mig väckta, men ber att få fästa Hr Gr.
Björnstjernas uppmärksamhet derå, att det kunde hända, alt en ny hypoteksförening uppträdde, sorn borttog hela anslaget, eller så mycket att associationerne för spanmålsbelåning fingo högst obetydligt.
Jag skulle envist vidhålla mitt första påstående, alt. summan höjdes till (»00,000 rull- för spanmålsbelåningen och lill 900,000 r:dr för hypcteksföreningarne, om jag ej nyss blifvit underrättad derom, att BorgareSt. fattat beslut alt icke bifalla Olsk:s betänk., utan att nedsätta summan ifrån 1,200,000 r:dr, som var föreslaget för begge slagen af nyssnämnde inrättningar, till 900,000 rulr.
Om vi nu falle ett annat beslut än Preste- och BondeStm, så kunde frågan komma till förstärkt BancoUlsk., för hvilket Utsk., vid denna riksdag, jag dock hyser mycken respect, och hellre än att till detsammas afgörande hänskjuta frågan, nöjer jag mig med litet mindre.
På sådane grunder afstår jag ifrån mitt förslag, förklarande mig nöjd att bifalla hvad Utsk. hemställt.
Raab nu leranade upplysning, anser jag mig tvungen att med honom instämma, anhållande om bifall till Utsk:s förslag.
Efter den lemnade upplysningen, så är jag också nödsakad alt afstå och instämma i Utsk:s förslag. H. Ex.
Björnstjerna anmälde, att han nu äfven ville afstå från sitt yrkande och anhöll om bifall till Utsk:s förslag. 40S Den 15 April.
Öfverläggningen förklarades na vara fulländad, hvarefter propos. å bifall till denna § af 11.
Ex. flr Gr. o.
Landtm, framställdes samt af R. o. Ad. besvarades med ja.
Sedan R. o. Ad. nu bifallit § 45, hemställer jag, om ej Ståndet skulle vilja besluta öfver det tillägg, som jag proponerat.
I anleda, häraf yttrade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm , att då R. o. Ad. vid pröfningen af 9 § af förevar, utlät, beslutat, att för hvarje gren af den lånerörelse, som bedrifves genom Banken eller Disconterne, borde bestämmas ett maximum, samt nu ifrågavar. creditiv desto hellre måste hänföras till sagde lånerörelse, som detsamma i Ulskts utlåt, blifvit upptaget under rubriken ”låneunderstöd medelst creditiv från Banken;” så ansåge H. Ex. att Frih.
Cederströms förslag vore stridande emot R. o. Ad:s i afseende på 9 § fattade beslut.
Härefter förekom och lades till handlingarne det af Etsk. framställda sammandrag öfver den föreslagna bine- och creditivrörelsen jemte den dervid fogade tabell. § 40.
Ulsk. säger väl, att Bankens tillgångar icke medgifva dessa credilivers beviljande; men jag tror, att de varit bättre använde, om de till betydligare del anslagits till credi ti ver, och discontrörelsen blifvit till motsvarande belopp förminskad.
Då emedlertid Etsk. nu icke linderstedt det förslag jag tog mig friheten att göra, då denna fråga förra gången förevar, och detsamma följaktligen icke eller inom de öfriga Stånden kunnat vinna något gehör, så, och alldenstund R. o. Ad. längesedan fattat sitt beslut i afseende på beloppen af de summor, som i discontlånerörelsen skola användas, kan jag icke påyrka något fullföljande af det förslag jag framställt, utan vill endast hafva yttrat dessa ord, på det alt prot. måtte visa, att jag ej kunnat finna riktigheten uti vederläggningen af detsamma.
Jag tager mig friheten alt i allo förena mig med hvad Frih.
Palmstjerna anfört, troende, att Etsk. väsendtligen misstagit sig, då det afstyrkt kanske den lämpligaste af all lånerörelse för en Bank, som mycket skulle hafva gagnat det allmänna, åtminstone trakterna kring Stockholm, hvarest inga privatbanker finnas.
Afven jag är ibland dem, som anse, alt enskild creditivrätt pä Banken är oändligen nyttig; den utgör äfven systemet för de Skottska bankerne, som deraf hemta dc största fördelar.
Likväl fordras, att denna creditivrält, för att sprida nytta, icke är inskränkt endast till Stockholm, der så många utvägar linnas att få låna penningar; men blir en sådan rättighet allmännelig öfver hela landet, skulle den säkerligen vara af högsta nytta.
Detta är hvad jag för min del velat till prot. anföra. u Den 15 April. 409 Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad* biföll R. o. Ad. 4G §. § 47.
Stånd redan hafva bifallit denna § med högst obetydliga förändringar, så vill jag visst icke begära propos. pä en mera omfattande förändring af densamma; men jag anhåller ali såsom min reservation fä lil! pröt. nedlägga den förklaring, att jag anser § vara både felaktig till sin grund och overkställbar lill sin bokstaf.
Jag anser § vara felaktig derföre, alt den ännu skarpare än förut till sedelstock räknar hvad som icke är sedelstock; den är det så mycket mera, som det är allt för möjligt, att äfven bancovinsten kommer alt slå bland cassabehållningen.
Jag anser vidare § så illa redigerad, alt den icke är till bokstafven verkställbar; ty man kan visserligen förstå, alt då § såsom sedelstock upptager ”alla i omlopp varande bancooeh riksgäldssediar samt utelöpande insättningsbevis och attester^* etc. etc., att, säger jag, man derifrån skall draga, hvad i § nedanföre upptages; men det hade dock i min tanka varit en skyldighet af BancolJtsk., att hafva så redigerat reglementariska föreskrifter, hvilka skola vid ansvarsskyldighet för Fullmäktige efteriefvas, att de kunde efter bokstafven tydas.
Det torde vara tvifvelaktigt ännu hvad Vällofl.
BorgareSt. i denna punkt beslutat; dock anser jag för min del ganska likgilltigt, huruvida man vill i sedelstocken inberäkna allt hvad Utsk. deruti upptagit eller icke; hufvudsaken blifver närman skall bestämma beloppet af den utelöpande sedelstocken.
Om delta belopp skall rättas efter §:s innehåll, så är det i min tanka icke på något sätt olämpligt att bibehålla detta stadgande, på sätt det nu står, såvida icke af ordalydelsen skulle inträffa den följd, att beloppet af Bankens årliga vinstmedel, som icke åf Banken aflemnas till något annat verk, kunde komma att anses såsom i omlopp varande sedelstock.
Skulle detta kunna inträffa, så mäste jag erkänna, att § icke öfverensslämmer med hvad man bör förvänta, eller åtminstone att ordningen i Banken i afseende på classilicationen af medlen är af en sä egen beskaffenhet, alt man måste dervid fästa särskildt afseende, och i denna händelse skulle jag vilja med Hr Rosenblad instämma om en annan redaction af denna g.
Den af Disk. föreslagna beräkning af sedelstocken är i så måtto strängare, än hvad i delta afseende vid sisth riksdag biet' fastsläldl, som, med undantag af creditivet till Riksg.- cont., intet afdrag skett från hela summan af redan beviljade creditiver. filen det är utan tvifvel det rälta för en bauk att beräkna sina förbindelser sä strängt som möjligt; och då en uppställning göres, är det väl då bättre att såsom sedelstock upptåga så väl alla sedlar, hvilka redan äro utelöpande, som hvilka kunna vid anfordran utgå, än alt från densamma göra afdrag, sora möj 9 II. 58 410 Den 15 April. ligen ej komma att äga rum?
För öfrigt är hela tvisten om sedelstocken temligen onödig, enär, i min tanka, lifligheten i allmänna rörelsen mindre beror af dess större eller mindre belopp, än af förtroendet till (mandelia åtgärders ändamålsenlighet och bestånd.
Oriktiga åtgärder väcka ett misstroende, som äfven för de lånebeliöfvande kunde verka menligt.
Men icke kan jag finna, att en tillökning af några hundra tusen r:dr gör till eller från i saken.
Jag anhåller om bifall till §.
Härmed förklarades öfverläggningen vara slutad, hvarefter 47 § af R. o. Ad. bifölls. § 48.
Då Riksg.cont. lärer behöfva dessa medel, oell då de i alla fall i Utsk:s förslag äro inberäknade till sedelstockens tillökning, skulle jag för min del anse Uisk:s tillstyrkande i denna § vara mindre nödigt, och hemställer derföre, alt det måtte få förblifva vid hvad Utsk:s förra betänk, i detta afseende innehöll, nemi. att Bancofullm. måtte förständigas att återbetala lill Riksg.cont. det derstädes upptagne lån.
Ehuruväl jag tror mig veta, alt 3 Stånd hafva bifallit denna punkt, anser jag likväl densamma vara af beskaffenhet att icke gerna kunna af R. o. Ad. bifallas, enär R. o. Ad. både äger kännedom af Riksg.cont:s behof samt dessutom inser det verkligen ovänligen förhållande, som af denna § skulle blifva en följd* i det att Banken skulle nedsätta räntan på det lån, som Banken gjort i Riksg.cont., återtaga de räntebärande obligationer, som Banken såsom säkerhet för samma lån lemnat, men det oaktadt låta lånet qvarstå.
Jag torde först få lemna del af min mening i afseende på Riksg.eont:s behof af ifrågavar. summa.
Riksg.cont. har att af R.
St. emotse ganska betydliga anvisningar i och för en hel hop extra ordin» anslag, hvilka uppgå till det ganska betydliga beloppet af 900,000 r:dr för hvarje år, hvartill kommer ytterligare åtskilliga mindre lånesummor, dem R.
St. beviljat, så att under året 1845 troligen öfver en million r:dr förutan statsbristsumman kommer att utgå.
Riksg.contis conlanta tillgångar beslå uti 402,000 r:dr, utgörande £ af den delen af bancovinsten, som R.
St. vid sisth riksdag till Riksg.cont. anslog, samt 300,000 r:dr af 1844 års bancovinst, eller tillsammans 762,000 r:dr.
För öfrigt har Riksg.cont. icke några contanta tillgångar, med undantag af nu inflytande bevillningsmedel, hvilka äro afsedde, dels att betäcka öfrige Riksg.conl:s utgifter, dels ock statsbristsumman.
Således skulle i min tanka Riksg.cont. nu behöfva 3 ä 400,000 r:dr af den summa, som Banken är Riksg.- cont. skyldig och det öfriga nästa år.
Att nu fatta ett beslut till förändring i villkoren i afseende på det lån, för hvilket Banken hos Riksg.cont. häftar, torde icke kunna inbringa Banken någon - Den 15 April. 411 ting särdeles betydligt, äfven om det eljest skulle anses vara en riktig operation.
Simplare och enklare vore väl då, om nemi.
Banken är i den ställning att kunna liqvidera sitt lån, att Banken nu fullgjorde liqviden, och derigenom insparade liela räntan, eller ock, i händelse detta icke skulle för Banken falla sig lägligt, att Banken läte saken stå till dess att Riksg.cont. sjelf uppsade sin fordran.
Onder förutsättning att Bancofullm. skola vidtaga denna åtgärd, tillstyrker jag afslag å denna 49 § i Utsk:s utlåt.
Jag kan icke neka till, att det förefaller mig främmande att, uti BancoUtsk:s betänk, ronde reglemente för Banken, finna föreskrifter för Riksg.cont-.s förvaltning.
Hvad åter beträffar återställandet af hypolhekerne till Banken, så lärer detta komma att bero af hvad StatsUlsk. i denna del beslutar; ty enligt det reglemente, som nu finnes, har Riksg.cont. icke rätt att lemna lån utan hypotheker, hvarken åt Banken eller någon annan.
Banken har visserligen fått ett lån utan hypothek, men orsaken dertill var, all Banken icke ansåg sig kunna lemna Riksg.confis egna obligationer sorn hypotheker, och några andra ägde Banken icke.
Det var således emot reglementet, som det sednare lånet blef beviljadt; dock ansåg majoriteten inom Fullmäktige att, då lånet gafs till ett annat R.
St:s verk, borde risken icke vara så särdeles stor.
Nu är emedlertid, på sätt bär rätteligen blifvit anmärkt, beloppet 1,143,750 r:dr inberäknade uti Bankens sedelstock, vid hvilket förhållande det mäste vara mera än obetänkt, att Banken skulle af sin egen sedelstock låna dessa penningar och derå betala ränta, på det att de skola få ligga qvar i Bankhuset, och derigenom minska den vinst, som Banken på sin rörelse äger rätt att fordra.
Palmstjerna har rätteligen upplyst, att det icke kan dröja länge, innan Banken får uppsägning frän Riksg.cont., i händelse icke Banken sjelf uppsäger penningarne.
Dessa uppsägningar anser jag ä ömse sidor vara onödiga; och då principalerne äro tillstädes, synes ingenting vara lämpligare, än alt Banken till Riksg.cont. inbetalar dessa 1,143,750 r:dr, mot återfående af de 725,000 r:dr i arméens accords-amorlerings-fonds obligationer, hvarefter räkningen blifver ren.
Jag begär afslag å denna §.
Afven jag begär afslag å denna §.
Jag ber R. o. Ad. komma ihåg, att dessa lån upptagas af Banken endast och allenast såsom en bokföringsåtgärd, och att det skedde derföre, att Fullmäglige inom sig icke voro rätt ense om rätta tydningen af 120 § i bancoreglem.
Man ville nemi. från
Depositionsafdelningen få afskrifven den ifrågavar. summan, på det att sedelstocken derigenom skulle synas så mycket mindre; men som delta förhållande numera kommer att upphöra, yrkar jag, att Banken genast måtte uppsäga lånen.
Hr von Hohenhausen: Inom BancoUtsk. ansågs det icke vara skäl att fortsätta det förra yrkandet, nemi. alt lånen nu skulle till Riksg.cont. återbetalas, enär, i händelse af behof, des stod Riksg.cont. öppet alt deraf taga mer eller mindre.
Att un - 412 Den 15 April. der R.
Sl:s frånvaro de obligationer, som Banken hade, blefvo till fullgörande af reglementets föreskrift hos Riksg.cont. pantsatte, kunde vara i sin ordning; men då nu R.
St., som äro principaler såväl för Banken som för Riksg.cont., voro tillsammans, ansåg icke Ulsk. någon förnärmelse för Hrr Fullmäktige i Riksg.cont. ligga uti den enkla framställning, som Ulsk. bär gjort, utan trodde man att delta förhållande numera borde upphöra och Banken återfå sina obligationer.
Jag vet således icke något skäl, hvarföre man nu skulle afslå Utsk:s förslag, och får jag derföre vördsamt yrka bifall ä detsamma.
I allmänhet är det en betänklig åtgärd för en bank, att upplåna penningar på kortare tid, för att utlåna dem på ett obankmessigt sätt och pä längre ålerbetalningstermiaer.
Detta har nu emedlertid skett, och jag tror det vara skäl att detta förhållande rättas så fort som möjligt.
Dessutom förekommer här det egna förhållande, alt Banken betalar en högre ränta för det lån, sorn Banken emot hypothek hos Riksg.cont. upptagit, än för det som hos Riksg.cont. upptagits utan motsvarande hypothek, under det Riksg.cont. icke erlägger ränta å de försträckningar, Conloret af Banken erhållit.
Jag instämmer pä dessa skäl med dem som tillstyrka, att länet genast mätte återbetalas.
För min del kan jag icke inse något skäl, hvarför man skulle bifalla denna §.
Att skuld bör mot skuld qvittas är ganska lagligt, såvida nemi. båda skulderne äro förfallna; men då Riksg.cont:s skuld till Banken icke är af sådan beskaffenhet, torde den icke kunna qvittas emot den skuld, som Banken har till Riksg.cont., äfven om BancoUlsk, skulle vilja lagligen sätta sådant i fråga.
Ett stort skäl, hvarför jag yrkar afslag å denna g, är, att jag anser det vara en alldeles öfverflödig utgift af R.
St:s Bank, alt betala ränta lill Riksg.cont., då Banken kan betala hela skulden.
Om åter Riksg.cont. har någon fördel af denna räntas åtnjutande, så är det en annan sak; Riksg.cont. får se sig om huru det kan på annat sätt använda sina penningar.
Genom ett rent afslag å denna § slår saken på samma punkt, som den förut stod.
Således om R, o.
Ad. skall fatta ett specielt beslut, bör det väl blifva med det tillägg, som Hr Skogman m. fl. yrkat.
Då BancoUtsk. föreslagit bancovinstens öfverlemnande till Riksg.cont., så ehvad R. o. Ad. nu beslutar, blifver saken i alla fall densamma, enär Riksgcont. i ena fallet får ett större belopp af vinstmedel men mindre ränta, och i andra fallet större ränta, men ett i propos. mindre belopp af vinstmedel.
Uppå härefter af Hr von Hartmansdorff gjord begäran, att upplysning om de öfriga RiksStms beslut måtte meddelas, tillkännagaf underl.
R idd.secre t., att BondeSt., enligt ankommet prot.- ntdr. gillat 49 §, samt att enskilde uppgifter erhållits derom, alt Preste- och BorgareStm bifallit densamma.
Paragrafen är följaktligen bifal - Den 15 April. 413 len af 3 Stånd och dervid ingen förändring att göra.
Jag vill dock tillägga mot de ledamöter, hvilka här yrkat, att Banken skall genast betala sin skuld till Riksg.cont., alt Banken dertill icke har några medel, förr än R.
St. hafva upphäft nu gällande föreskrift om proportionen emellan silfver och sedlar.
Denna proportion är nyss upphunnen, och ännu linnes ej derutöfver en tillgång af 1,143,000 r:dr.
De skulle följaktligen komma att slås på credit, ulan någon motsvarande fond, i fall de borde genast betalas.
Jag vill för min del ej på något sätt medverka till ett sådant förfarande.
Men då R. o. Ad. förut förklarat, det
Banken icke skall använda sin vinst att betala sin skuld till Riksg.cont., utan borde skänka det sina penningar och likväl förblifva dess gäldenär; så måste jag erkänna, att det åtminstone visar Banken någon välvilja genom räntans nedsättning.
Hela detta förfarande visar likväl i hvad trassel och i hvilka sjelfmotsägelser man råkar, när man icke vill göra ren räkning, såsom jag tagit mig friheten föreslå.
Öfverläggningen förklarades nu vara slutad, hvarefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle 49 §.
Ropades nej jemte ett eller annat ja. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. behagade afslå 49 § och deremot besluta, att Bancofullm. skola förständigas alt till inbetalning uppsäga de 2:ne lån å tillhopa 1,143,750 r:dr b:co, för hvilka Banken hos Riksg.cont. häftar.
Ex. tillkännagaf, att han funnit ja härvid hafva öfverrösta! nej. g. 50.