Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de reducerade CavallenRegementernea återuppsättande, stint om ser - Z)c.i i4 Junii f rn, 309 skildte Löne-anslag för Befälet vid Smålands InfanteriBataillonj N:o 220.
Rörande Institutet för Blinda och Döfstumma.
N:o 021.
Om anslag till väganläggoing emellan Hemmanen Åstrand och Sölje i Wermland.
N:o 222.
Om en Fyrbåks anläggande p& den s& kallade Björnklippan.
Frän Lag-Uikottet\
Maj: N:o 75.
Angående förändring 1 strafFet för Hållkarl, som fordrar drickspenningar eller med otidighet bemöter Resande* Frän Expeditions-Utskottet i ,Af den 2 dennes; Angående förslag till Controll derå, att Riksens Ständers beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:ts expedierade.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den s6 sistledne Maj under N:0 211 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen på bordet lagde Deri. i4 Junii /. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, om Reglering af Remisslaget för Kongl.
Herr Berghman, Ambroius Magnus:
LandtRäntmästaresysslorne hafva alltid varit ansedde såsom förmonlige.
Likväl hafva deras inkomster tid efter annan blifvit ökade, derigenom att remisslaget blifvit upphöjdt i samma mohn, remissernes belopp tillvuxit.
Så skedde det vid 1809 års Riksdag, och vid den si-, sta, på samma sätt.
Det tyckes i sanning vara rätt mycket för innehafvaren af en syssla utan rang, att hafva lika lön som en Capitaine med Compagnie eller 200 Daler Silfvermynt på Carl Xl:s Stat , i synnerhet då remisslaget dertill lägges.
En Räntmästare hade hos Landshöfdingen i Länet uppgifvit sitt Remisslage upp. gå tili blott 250 R:dr Banco, men då man controllerade hans uppgift, befanns att han hade 800 R;dr Bancoj en annan i Götheborg hade 1200 R:dr.
I samma mohn inkomstsummorne för dessa tjenstemän, blifva runda, förlorar äfven Staten.
Jag tror för min del, det vara bäst att låta Remisslaget stadna vid hvad det nu är.
Om LandtRäntmästarne nöjde sig med titeln af den tjenst, de verkligen innehafva, i stället att som nu vanligen sker, heta Kongl. Räntmästare, KammarRåder etc-, så vore deras inkomster tillräckliga och vida bättre än en Capitains, som i och för tjenstgöringen har män, ga kostnader:
Räntmästarne deremot inga.
Den i4 Junii J, m, 311 Jag hemställer derföre, om ej Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att afslå Statsutskottets ifrågavarande Betänkande.
Cederjlr öm , Jacobi Jag är' långt ifrån att dela Herr Berghmans opinion om LandtRäntmästaresysslome.
Den som har en rigtig kunskap om desse Embeten, vet att de äro bland de trägnaste och ansvarsfullaste, ehuru på sina ställen i anseende till Lönevilkor hittills icke svarande emot det med dem förknippade ansvar och magtpåliggande göromål Dessa Tjenstemän hafva under sin vård hela den contanta uppbörden; och den Landshöfdingen åliggande controllen blifver ytterst svår, om en sådan Uppbördsman saknar utkomst.
I betragtande häraf, synes mig billigt att man är betänkt på reglerande af dessa Tjenstemäns löner, så att de ej löpa fara att sakna sin utkomst, eller deras omtanka drages ifrån tjensten till främmande yrken eller biförtjenster.
Af sådan anledning hafva äfven deras inkomster tid efter annan blifvit förbättrade, och det var, i min tanka, ganska väl öfverlagd! af sä väl Konung sora Ständer.
En annan anmärkning af mera väsendtelig beskaffenhet kan emedlertid emot Betänkandet göras.
Den nemligen , att för befordrandet af noggrannhet i tjenster, det vilkor hade bordt fästas vid bevilljandet af den föreslagne Lönetillökningen , att om ej Remisser af uppbörden skett inom föreskrifven tid, då , enligt nu gällande författningar intet remisslage be - Den i4 Junit f. m. räknas , vis1?» procent i det stället afdragas lönen.
Ett sådant medel af t befordra uppbördens ordentliga insändande, har Utskottet icke föreslagit om LandtRäntmästarens inkom» st.er utgöras af, till visst belopp bestämd
Det är likväl nödigt, att StatsUtskottet uppgör ett förslag uppå, huru stor del af Lönen som borde afdragas, i händelse Remisserne icke ordentligen afgå.
I afseende åter på sjelfva summan af LandiRäntmästarnes Löneinkomster, är det ett factum, att de på flere ställen blifva större, på andra mindre än förut; och defc vill synas mig, sorn, om fördelningen skedde i mohn af uppbördens storlek, den skulle blifva jemnare fördelad i afseende på så väl arbete som ansvar, helst göromålen för desse Tjenstemän äro relatift till uppbördens belopp, större och trägnare, eller mindre och lättare*
Och vid ett sådant förhållande, synes det billigt, att den som har trägnare göromål, kominer i åtnjutande af större
Lön, och icke inskränkes till relatift mindre inkomster än en vederlike i hänsigt till deras ömsesidiga mer eller mindre trägna göromål.
På dessa grunder anhåller jag att Betänkandet måtte återremitteras, hvarigenom StatsUtskottet må blifva i tillfälle att förslaget jemka och rätta, samt inkomma med uppgift på huru stor del af Lönen, som bör afdragas vid de tillfällen, då remisser icke af LandtRäntmäsfarne insändas inom bestämd tid; hvilket så väl för Statens, som Landshöfdingarnes säkerhet, är nödvändigt.
Den i4 Junii f. m.
Herr Bergman:
Det är verkligen ej för sta gången det blifvit satt i fråga, att LandtRäntmästarne skulle mista remisslaget, när Remissen ej blifvit inom betsämd tid afsänd.
I egenskap af Revisor har jag haft tillfälle inhämta detta förhållande i afseende på Bevillningsmedel i RiksgäldsContoiret.
Jag har sjelf der sett en lång Correspondance emellan Konungen, Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, och cn Landshöfding , deruti denne understödde LandtRäntmästarens ansökan att få beräkna remisslage, ehuru han icke inom föreskrifne tiden, insändt de uppburne Bevillningsmedlen.
Det finnes få Tjenstemän så väl lönade, som LandtRäntmästarne.
Man vill tro, att osti de hafva bättre vilkor, 6kola de med mera redlighet göra deras tjenster; men erfarenheten har visat, att Embetsman som varit väl betaldte, sådant oaktadt, begått dåliga handlingar.
Betalningen återhåller ingen från u4öfningen af en elak gerning.
Herr von Hartmansdorff, Augit fl".
Jemte det jag förenar mig med Friherre Cederström uti den af honom yttrade åsigt, får jsg ytterligare till stöd för densamma fästa Högloft.
Rid^ derskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att StatsUtskottet i detta fall föreslagit ett dubbelt aflöningssätt, lämpadt efter göromålens äntal och beskaffenhet.
Det ena är bibehållandet af en bestämd årlig merändels indelt, lön, med ett visst tillägg, i penningar, på det LandtRäntmästarne, såsom andre Tjenstemän, må hafva något säkert att räkna på om äret.
5i4 Den i4 Junii f. m.
Det andra är remisslage hvars större eller mindre belopp bör utgöra vedergällning för ett tillfälligtvis större eller mindre ansvar och arbete.
Detta olika och förenade löningssätt är efter mitt omdöme, alldeles riktigt.
Statsutskottet har derjemte för uppbörden af remisslaget föreslagit ett ordentligare och jemnare sätt för uppbörden hädanefter än hittills, hvilket ock synes mig böra antagas.
Slutligen har StatsUtskottet visat, att sedan de personer, hvilka nu innehafva ifrågavarande tjenster, och som icke utan obillighet kunna, så länge de vederbörligen förrätta sina sysslor, beröfvas någon del af sina nu innehafvande inkomster afgått, skall, oagtadt flera Räntmästarelöners förhöjning, en besparing för Staten framdeles uppkomma af 5,700 R:dr årligen.
Jag tillstyrker således att Betänkandet måtte i hela dess vidd, bifallas.
Friherre Hjerta, Lars'.
I förevarande ämne har jag hört Herr Bergman beskrifva förmonligheten af LandtRäntmästare sysslorna, i hvilkas inkomster han till och med föreslagit minskning.
Jag bestrider detta helt och hållet , och tror att jost dessa tjenster äro för Staten af den största vigt.
LandtRäntmästarne hafva om händer den största uppbörd, sorn inom Sveriges Rike finnes, och måste för den på bestämda tider redovisa.
Om sådant skall ske med behörig noggrannhet, böra de vara så lönade för deras möda och ansvar, att både omtanka och tid oafbrutit användas till fullgörande af hvad utaf dem fordras.
Det har Deri i4 Junii f. m. blifvit sagdt, att de skulle vara i parité med Capitainer och LandtRäntmästarne innehafva en syssla utan rang.
Det sednare är väl ganska sannt, och de hafva till och med helt nyligen erhållit Kongl. Fullmagter på sina tjenster; men hvad göromålens beskaffenhet vidkommer, så, ehuru jag icke vill bedöma dam, som borde åligga en Capitaine, vågar jag likväl försäkra, att LandtRäntmästarens äro både trägnare och vigtigare.
Han måste nemligen af Kronofogdarne oftast på en gång emottaga 60 å 70,000 R:dr Banco uppbördsmedel för att dem till behörigeVerk, inom bestämd kort tid af< sända, samt utom all annan tjenstebefattning emottaga andra inflytande större och mindre summor, och efter anordningars lydelse ständigt vara färdig att utbetala beloppet.
Uti hvad Friherre Cederström anfört om den controll, han funnit nödvändig i anseende tili penningeremissers ordenteliga afsäna dande från Ränterierne å bestämda tider och hvarom Utskottets Betänkande icke innehåller något förslag, instämmer jag fullkomligt; men hemställer tillika om icke tiden borde förlängas och Räntmästarne derigenom lemnäs behöfligt rådrum för att med erforderlig noggrannhet och tillsyn ombesörja nämnde Remissers afsändning.
Uppbörden, som vanligen lefvereras i mindre sedlar, hvilka oftast äro utslitne, ja till och med stundom förfalskade, böra sorgfälligt genomräknas och åtskiljas; ty genom bristande uppmärksamhet i detta fall, äfventyra Räntmästarne en ound - Ben i4 Junii «. viklig förlust.
Tidens förlängning lämpide efter göromålens mängd och beskaffenhet synes mig ej medföra minsta osäkerhet eller olägenhet.
Cederjh-öm:
I anledning af sednare delen af Friherre Hjertås yttrande, eller utsättande af rymligare tid, inom hvilken remisser från LandtRäntmästaren borde, ske, kan jag icke underlåta den anmärkning, att en sådan utsträckning af tiden, vore betänklig, helst remisseme mäste ske i enlighet meds-StatsContoirets och RiksgäldsContoirets, på bestämda terminer, påräknade utbetalningar.
Någon förändring härutinnan, kan således icke äga rum, utan i sammanhang med en förändrad tid för dessa Verks utgifter.
* Såsom svar åter till Herr von Hartmansdorff, som ansett Betänkandet böra bifallas, får jag förnya min erinran, huru högst maktpåliggande det är, att en viss del utaf den contanta lönen bestämmes såsom afdrag i hän: delse LandtRäntmästaren försummar att afsända Remissen inom den föreskrifna tiden.
Förslaget till ett sådant stadgande blir lätt att uppgöra, efter infordrade upplysningar från Stats- och RiksgäldsContoiret.
Herr Hjerta, Gttjlafi Herr von Hartmansdorff har redan så tillräckligen utveckladt ämnet, att jag endast anser mig böra tillägga det Utskottet funnit förhållandet så ojemt, att somlige LandtRäntmästare blott haft ^dels procent Dm i!
Junti f; ml i remisslage, under det andra njutit till och med f;deis procent, hvilket förorsakat en öfverdrifven olikhet, i synnerhet sedan talrika extra medel ökade Remisserne från Länen.
Af sådan anledning har till exempel Räntmästaren i Malmö tjenat för en enorme lön.
För att jemna dessa förhållanden , har StatsUtskottet gjort ett förslag, som innefattas uti dess i fråga varande Betänkande, hvarvid Utskottet äfven velat bibehålla Remisslaget, såsom ett band på LandtRäotmästarne, att ordentligen insända uppbörden.
Skulle Ridderskapet och Adeln, lika med Friherre Cederström, icke an-; se förlusten af f:dels procents remisslage tillräckligt stor, för vinnandet af den honom åsyftade controll, så finner jag visserligen äfven den gjorda anmärkningen föranleda till återremiss; men om man anser mistningen af jpdels procenten göra till fyllest för ändamålet, så kan jag ej inse, hvad som genom en återremiss skulle vinnas.
Herr Berghman åter, har icke saknat anledning till de anmärkningar han gjort, då man nemligen funnit löneregleringen mest gå ut på löneförhöjning; men härvid måste man dock besinna, det fråga är att för framtiden tillvägabringa en årlig besparing af 5 till 6000 R dr; Jag tillstyrker således att Betänkandet må bifalla», om icke Ridderskapet och Adeln anser förlusten af |:dals procent vara ett allt för ringa correctiv emot dröjsmålet med remissernes affärdande.
Jag hemställer likväl om detta, sora hufvudsakligen synes vara ett administrativt 3x8 Den i4 Junti f, m. ämne, km af Riksens Ständer behandlas.
Fin. ner Kongl. Majit ett strängare ansvar för LandtRäntmästarnes försumlighet härutinnan böra äga rum, så äger Konungen ju i alla fall att derom förordna.
En värd Le» damot har yttrat, att Landt Räntmästare-syss» lorne voro mindre vigtiga och mindre besvärliga i utöfningen än en Capitains tjenst.
Jag deremot anser de förra vara på en gång, både vigtiga för Staten och besvärlige för Tjsnstemännen; men önskar likväl ingen tillökning i deras löneinkomster, utan endast ett rättvist bibehållande af hvad dem redan är vordet beviljadt.
Jag skulle derföre allt för gerna vilja bifalla Betänkandet; men jag har ej eller något emot att detsamma återremitteras, hvilket torde blifva en följd af de anmärkningar, som flera Talare redan gjort.
Cederjlröm:
Den omförmäldte ■jj:dels procenten svarar icke emot det afdrag på remisslaget, som tillförene ägt rum, då LandtRäntmästarne försummat att inom behörig tid afsända Remisserne.
Af sådan orsak anser jag det vara oundgängligt nödigt att en tariff upprättas på hvad som vid dylika tillfällen bör afdragas
Jag kan ej instämma uti Herr Hjertås åsigt, att ansvaret för försummelsen bör stadgas genom partiella författningar.
Den erfarenheten är dessutom min, att af alla correctiver emot uraktlåtenhet af tjenstepligter, minskning af inkomsterna utgör det bästa j ty
Den l4 Junii f m.
319 det är den verksammaste sporre att fullgöra sina skyldigheter, då i motsatt fall försummelsen medför en direct förlust af påräknade inkomster.
Utan att våga på förhand afgöra det mer eller mindre värde, Friherre Hjertås framställning äger, anser sig densamma likväl vara af den beskaffenhet, att en återremiss i följd deraf blifver nödvändig.
Utskottet bör åtminstone lemna ett tillförlitligt yttrande, om tiden för Remisserneg afsändande i Utskottets tanka är för korrt eller icke.
Friherre Cederström kan hafva ganska rätt, att tiden i afseende på Gottland, kan vara tillräcklig; men det är ju möjligt, att på andra orter en och annan veckas tillägg erfordras?
Jag anhåller på sådan grund om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på återremiss af Getänkandet.
I öfrigt torde det tillåtas mig att göra en erindran, att då jag å ena sidan visserligen anser bestraffningslagarne behöfva Konungens sanction, tror jag likväl å den andra , att då Riksens Ständer bevilja tillökta löneanslag, de ock äro berättigade att vid beviljandet deraf fästa vilkoret af ett straff för uraktlåtet uppfyllande af tjenstepligter.
Jag tror icke att Konungens myndighet härigenom förnärmas; ty kunna Ständerna öka lönen, så måtte de ock kunna stadga sådane förbehåll dervid, som de anse af nytta för Staten. 520 Den i4 Junit f. m.
Jag skall ej söka hindra återremiss af Betänkandet.
Den torde vara nödig, sedan flere sakkunnige Ledamot ter af detta Stånd yrkat densamma.
Men i anledning af hvad den sista värde Talaren yttrat, om utstakandet af viss tid för remissernas afsändande, bör jag anmärka, att detta är ett Regeringsärende, sorn efter olika omständigheter måste afgöras, och hvarmed Riksens Ständer icke böra befatta sig.
De kunna blott fästa sig vid det vite, det är den förlust af lönen eller remisslaget, som borde drabba Räntmästrarne, i händelse de uragtläte den af Regeringen dera föreskrifna tiden.
Må hända har jag ej rik tigt uttryckt min mening, men mig förekommer det klart som dagen, att samma makt, sora äger bevilja anslaget, äfven kan bestämma vilkoret, hvarunder anslaget får utgå.
Visserligen måtte det vara Riksens Ständers rätt att säga: den LandtRäatmästare som inom den eller den tiden insänder sina remisser, får åtnjuta den eller den förmonen; men annars icke.
Jag tror ej att detta ingriper i de administrativa göromålen.
Herr Grejven och Landt Mars kalken hemstälde om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja.
Grefve tint 14 Junit J, m.
Grefve Spens, Carl Gitjlafi Den framställhing jag nu arnar göra är föranledd af den utaf Herr Grefven och LandtMsrskalken meddelade underrättelse, att val till förstärkt Statsutskott nästa
Måndag kommet att för sig gå.
Det har ofta varit anmärkt och är af erfarenheten vitsordadt, att detta
Val medför stör tidsutdrägt j men man har mindre fästat uppmärksamhet på nödvändigheten att vidtaga Rådane mått Och steg, att förekomma cassation afen mängd val-listor* hvarigenom hinder uppstått för utrönande af pluralitetens önskan.
Åtskillige Ledamöter af RiddarhusUtskottet hafva jemte mig varit betänkte* att i deri nya RiddarhusOrdningen intaga något stadgande i detta afseende- men som detta i alla fall icke för det närvarande kan blifva gällande*
Och detta likväl är ett ämne af mycken Vigt* anhåller jag att få yttra mina tankar om saken, jag tror nemligen att cassatiori af Val-listor till en stor del skulle förekomtnas , om RiddarhusCanzliet tillsades uppgöra en förteckning på de Ledamöter af Ståndet till hummer och namn, som äro förhindrade att blifva uti den Så kallade stora Nämnden invalde* och hvilkas upptagande på en Val-lista Ovilkorligen medför cassation deraf.
Denna förteckning borde sedermera antingen anslås i pieoum iriöan Valet skedde, eller kanske hellre dagen förut Vara i Läsrummet att tillgå.
Om denria åtgärd åtföljdes af en utaf Herr Grefven Och LandtMarskalkens yttrad önskan, att Rid - Fidd o. Ad.
V, Band. al J2» v pen 14 Junti /. m. derskapets och Adelös Herrar Ledamöter ville författa sina vallistor uti Alphabetisk oidning, skulle sådant lända till mycken lättnad vid sjelfva valet.
Jag var vid sista Riksdagen bland deras antal, som sutto vid bordet och förde anteckningen.
Jag käDner derlöre af er-, farenhet, huru besvärlig denna befattning var, då den af mig föreslagna method ej följdes.
Om deremot de väljande iakttaga den Alphabetiska ordningen, blir besväret ansenligt minskadt.
Detta kan dock naturligtvis endast såsom en önskan från Herr Grefven och LandtMarskalken framställas till Ridderskspet och Adeln.
Hufvudfrågan här är hvilka personer böra anses vara hindrade att uti det Förstärkta StatsUtskottet inväljas.
Hit höra först de uti 41 §.
Riksdagsordningen uppräknade personer.
Sedermera torde äfven pä listan få uppföias Fulimägtige uti Riksgäldskontoret, på grund af slutet af nyss åberopade §., der det heter:
Ej må någon af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och etnbetsåtgärder kan förekomma.
Härvid anhåller jag äfven att få i Ridderskapets odi Adelns minne återföra , att en ansenlig mängd listor blefvo vid ett Nämndval, under sista Riksdag casserade, endast af det 6käI, attén Riksgälds— ContoirsFullmägtig KammarRättsRådet Ugglas namn der fanns uppfördt.
Vidare kan fråga uppstå om Bevillningsutskottets Ledamöter må kunna inväljas, enär just detta Utskottets för - Gen i4 Jiinii f. Hl. slag skola, så snart RiksStånden derom stadna i olika beslut, af Stora Nämnden bedömas och afgöras.
Jag har ännu ej kunnat bestämdt stadga min opinion i denna omständighet; men då jag trott mig finna, att meningarne härom äro delade, vore det ganska nyttigt att få bestämdt veta, hvilket det rätta är.
Ehuru mindre magtpåliggande anser jag likväl Siatsötskottets nu varande Ledamöter älven böra uppföras påförteckningen, ty det är icke utan exempel , att äfven sådane nämn funnits på vallistornej och ju mindre anledning man lemnar till dylika misstag desto säkrare blir pluralitetens mening genom valet uttryckt.
Dessutom har jag hort berättas något, sora Herr RiddarhusSecreteraren torde kunna upplysa, att nemligen Högloflige Ridderskapet och Adeln skall under sista Riksdagen vidtagit det beslut, att låta den till förstärkning af Statsutskottet utsedda Nämnd, äfven förstärka andra Utskott, sorn enligt
Grundlagen behöfde en tillökt personal för vissa ämnens afgörande.
Om. så förhåller sig, lärer åtminstone denna gång böra uttryckligen tillkännagifvas, att något dylikt nu ej kommer att inträffa, ty jag tror för exempel skull, att med de delade åsigter, som i afseende på financefrågan äga rum, helt andra personer kunna blifva föremål för valet om det sker blott till förstärkning af Statsösskottet än om det äfven har afseende på de sammansatta Stats- och BancoUtskotten.
Allt detta är nyttigt att nu få afgjordt, på det Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamö - 324 Dt» |4 Juni i f. m. ttr sedermera må hafva tillräcklig tid att be* stämma sitt val och uppsätta listorne.
Tvenne frågor återstå att få besvaradei Nemligen om de hvilka sedan sista Riksdag varit Riksens Ständers Revisorer och de som äro Ridderskapets och Adelns Electorer kunna inväljas uti Stora Nämnden.
De förra äro bland deras antal , som kunna blifva ålagde ansvar af Riksens Ständer och hvilkas åtgärder granskas af StatsUtskottet.
Jag vet väl att Revisorerne förr varit invalde i Stora Nämnden och att man hvarken då haft, ej eller nu finge orsak att ångra ett sådant val; men till fö rekommande så mycket möjligt är af vallistors cassation, har jag ansett detta allt przelimenaiiter böra afgöras.
Det ankommer på Herr Grefven och LandtMarskalken, att antingen sjelf yttra sin tanka härom, eller framställa saken til!
Anledning till tvifvelsmål, huruvida en till förstärkning af Utskott vald Elecfor f derigenom upphörde att sin sednare egenskap utöfva, har jag väl egentligen ingen; dock likväl står det i RiddarhusOrdningen, sådan den nu är, att Elector, sora inväljes i Utskott, upphör att vara Elector; och en serskildt motion om förtydligande af denna stadga af Herr von Qvanten, är till RiddarhusUtskottet remitterad, på detta stället står väl icke direct undantag för NämndLedamöter, men sjelfva principen att samma person som är medlem af Utskottet, icke bör få invälja sina egna kamrater, tyckes icke applicabel till det Förstärkta Utskottet, ; Ven 14 Junii f. m. $25 hvilka i alla fall enligt Grundlagen väljas in Pleno.
Riddarhusordningen skiljer dessutom pä ett annat ställe tydligen emellan Utskott och Nämnd, eller förstärkt Utskott , nemligen der det talas om dem som svurit främmande Öfverhet trohet , att en sådan person , så vida han här i Riket är skattskrifven är berättigad att såte på Riddarhuset intaga; men att om der någon sak till öfverläggning och beslut förekommer , som det Herrskap angår i hvars tjenst han är, bör han ej öfvervara beslutets fattande, hvarken in Pleno, Utfkutt eller Nämnd.
Då således Nämndbefattning är skild från Utskottsbefattningen , och den förra icke är bestämdt stadgad att borttaga Electorsegenskapen, skulle jag således vela tro, att inväljande i Nämnden ej lagger något hinder i vägen för nämnde egenskaps fortfarande.
Jag har emedlertid velat framställa mina åsigter till mera sakkunniges bedömande.
Friherre Cednjlröm, Jacob; Jag instämmer fullkomligen med Grefve Spens i afseende på nyttan af en listas upprättande på de personer, hvilka ej kunna i Förstärkta StatsUtskotfet inväljas.
Härvid utbeder jag mig likväl att få fästa Ridderskapets och Adels uppmärksamhet på sednare momentet af 41 § Riksdagsordningen.
Det lyder sålunda: ”Ej må någon, af hvilken Riksens Stinder kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna gpromål och Embetsåtgärder kan förekomma.”
Det synes häraf klart, att ehuru Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, såsom an - $20 Den 14 Juni i /. ni. svarige inför Riksens Ständer icke kunna blifva Ledamöter af StatsUtskottet, der deras göromål undergå granskning, kunna de dock i Nämnden inväljas, emedan ingen fråga der kan uppstå, sorn rörer deras befattning- Samma förhållande äger älven rum med de personer, gom varit Riksens Stäoders Revisorer.
I StatsUtskottet, der deras åtgärder granskas och bedömas kunna de icke inväljas; men väl i Nämnden, hvars pröfning dessa åtgärder aldrig kunna blifva underkastade
Det förslag Grefve Spens i öfrigt. gjort, om listornes upprättande i alphabetisk ordning, år ganska vigtigt, och skall lända till flera timmars besparing, om Ridderskapet och Adeln antager detsamma.
Jag förmodar således att hvad Grefve Spens nu hemställt vinner bifall; äfvensom att Fullmägtige i RiksgäldsContoiret och Riksens Ständers f. d. Revisorer icke blifva ansedde oberättigade att i Förstärkta StatsUtskottet inväljas.