Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ikes-statsmiuistern en uppgift verkligen blifvit meddelad StatsUtsk. rör:de den uppkomna bristen i cabineltseassan och nödvändigheten för nämnda cassa att erhålla medel utaf Ständerna till skuldens godtgörande för att komma på redig fot.
För rnig var detta obekant, och bekänner jag att jag ej utan förundran hört denna uppgift , då intet af StalsUtskts betankln med ett enda ord har omnämnt detta vigtiga ämne, så vidt jag åtminstone kan erinra mig.
Mången med mig har i anledn. af denna tystnad trott , att upplysning om cabinetlscassans stallning icke blifvit StatsUtsk. meddelt på sätt som jag nu dock hör rätteligen hafva skett.
Under detta förhållande synes mig åtminstone som om R.
St. hade kunnat vänta, alt StatsUtsk. redan uti sitt betänk, om ordin, slatsreglerin funnit sig böra upptaga en sak af denna vigt såsom den blifvit för Utsk. framlagd , eller ock, ifall de inlemnade upplysningarna voro ofullständiga, infordra alla de upplysningar i ämnet, som Utsk. ansåg erforderliga.
Utsk. hade då bort, efter min oförgripliga tanke, först redigt och bestämdt uppgifva hvad sorn erfordrades för utrikes-departementsärcndenas fortsatta gång, hvilka naturligtvis icke kunna ligga neder för det cabinettscassan nödgats skuldsätta sig under förhållanden , som jag måste beklaga, men som höra till en framfluten tid ; och sedan' departementets verkliga behof, efter noggrannaste undersökning af detsamma och med iakttagande af all med Rikets värdighet förenlig besparing, blifvit fy lell, hade
Utsk. deref ter bort föreslå på hvad sätt den skuld, som åsamkats, borde betalas antingen genom årligt anslag dertill, eller genom öfvertagande på en gång af densamma såsom statsskuld.
Jag ar öfvertygad att samtliga Stånden då pä ett helt annat sätt hade omfattat denna fråga, sedan genom de tneddelta upplysningarna det dunkla moln blifvit sk ingra dt , uti hvilket denna fråga alltför lange varit dold uti ett till hälften kändt och till hälften okändt förhållande.
Jag förenar mig till alla delar uti den af Hr Ihre framställda anhållan till StatsUtsk., att, derest de nu meddelta upplysningarna icke aio för Utsk. till fy lleslgörande, Utsk. behagade infordra alla de uppgifter, sorn Utsk. kan anse behöfliga för att försätta saken uti ett fullständigt klart och utredl skick, och att StatsUtsk. sedermera behagade föreslå Ständerna ett ändamålsenligt och lämpligt sätt lill skuldens betalande; hvarvid jag likväl för min del önskade att StatsUtsk. mätte föreslå Ständerna att, såvida de öfvertaga denna skuld, med bestämda ordalag ut - De ii 28 November f. m. 445 trycka deri tanke, att sådant icke må anses gälla såsom ett proejudicat för framtiden.
Jag har icke kunnat låta tillfallet gå mig ur händerna att göra några anmärkn:r vid det välklingande försegel nit på lanen utdela vissa summor till partiel t eller individuell nvltiga företag.
Det ar från en högre synpunkt man hör betrakta ett Rikes behof.
Den goda andan församlar och den onda förskingrar.
Vill man väcka intresse blott för länen inom sig, i stället för alt Svensken borde hafva intresse för Sveriges Rike, så handlar man rätt.
Månne man vill göra oss till ett nytt Amerika?
Eftersom man försökt alt i Sverige (å en communal-styreise (hvilken jag dock i många fall skulle önska), och vill hafva landtråd för landshöfdingarna, så supponerar jag, alt man önskar förvandla länen i Sverige till särskilda stater, och således kommer man att åtskilja i stallet lör att sammanföra intresset för ett gemensamt fädernesland.
Delta är hvad jag har att anföra i afseende pä sjelfva förslaget.
Hvad executionen angår för de medels användande, hvilka skola utdelas på länen, så får jag lästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att åtskilliga lan äga cassör, hvilka icke kunna få sina tillgångar utlånta mot första inteckningen, samt alt äfven, om beviljade inteckningar i och för ändamålet komma alt postpöneras, i alla fall endast ett obetydligt belopp kunde behöfvas; så att den stora summan, hela länet erhölle, omöjligen kunde placeras.
Vill man hålla sig till sanningen och tillse förhållandet med ilen mindre hemmansägarens stallning, så skall man finna, att den allmoge, som vill låna på sina hemman, redan har gjort det oell kan ej låna mer samt följaktligen icke begagna den ili ågastallda tillgången; rilen att deremot andra, som icke hafva lant på sina hemman och följaktligen kunde erbjuda första inteckningen, icke vilja låna.
Det der s. k. mindre kunniga folkel är ofta klokare än vi.
Det vill icke komma i trassel och omständigheter, såsom det kallar det.
Jag anser derföre orätt att fördela medlen pä länen.
Eli klok
Regering öfverskåda!' lättast oell bedöuimer bäst hela landels behof och framställer sina förslag i öfverensstämmelse dermed, dess kloka förslag mötas alltiil med beredvillighet af samtiden och nied välsignelse af ellerverlden.
Man torde icke äga skäl alt ogilla den öfverlastning, af hvilken jag känner mig öfverväldigad vid Gr.
Horns förklaring af glädje och tillfi edslällelse, hvartill
Hr lines motion hos honom lemnat anlednir, då den hos mig åstadkommit de mest motsatta känslor, när jag icke kan frånträda min förundran att, efter snart to månaders liksdag, genom enskild motionär finna frågan väckt, att för Svenska folkets räkning ingå uti åtagandet af skulder, hvilka, utan R.
St:s medverkan, och sålunda på det mest grund - 446 Den 28 November f. ra. lagsvidriga sätt, blifvit åsamkade.
Horns förmenande, att. det (elaktiga härutinnan redan vöre af Const.Utsk. till laga åtal helordrudt. innefattar så till vida äfven en oriktig uppgift, alt Hr Grefven sjelf nämnt cabineltscassans skulder såsom högst betydliga, då Const.Utsk. deremot, till (öije af StatsUlskts anmärka,memorial, blott bandlagt ett mindre betydligt skuldbelopp oell ända hitintills saknat all kännedom om det högst betydliga skuldbeloppet, hvars gnidande Gr.
Horn här så ifrigt förordat.
Jag kan icke lemna Oanmärkt , lnirmom Hr
Ihre förklarat detta cabineltscassans högst betydliga skuldbelopp inom en tid af 5 ä 6 år kunnat amorteras, om cassan tätt blifva bibehållen vid sitt förra höga anslag.
Det torde icke komma alt undfalla hvarken R.
St:s StalsUtsk. el er R.
St., att anslagsfordringarne för ininislercassan hitintills va 1 il så rundligt tilltagna, ottile medgifvit medlens användande till belt andia föremål och på helt annat sätt, än R.
St. med detta anslag afsett, och just derigenom lemont tillfälle lill sä beskaffade transactioner , som uti grundlagen äio bokstafligen förbjudna.
En vard talare har här yttrat sin förhoppning, att StalsUtsk. måtte på ett sätt, som egnar Svenska män, behandla denna fråga, och jag instämmer i denna mening med den förklaring, att jag i detta hänseende och i denna fråga anser det värdiga uti Svenska mäns handlingssätt ofelbart blifva, att, utan ringaste afseende på hvad som kan vara makten behagligt, handla i öfverensstämmelse roed hvad grundlagarna föreskrifva och roed uppmärksamhet å de anspråk
Svenska folkets representanter äga, att blifva behandlade med det förtroende och med del afseende, hvarå Regeringsmakten icke ensam äger anspråk.
Jag öfverlemnar dessa mina tankar, med full tillförsigt att af StatsUtsk. tagas i betraktande, äfven så väl som de yttranden, hvilka uti en motsatt mening blifvit återrernissen vidfogade ; och torde lemnäs mig tillfälle att vid frågans slutliga afgörande ännu ytterligare få anföra skäl, hvilka nu för ögonblicket kunnat undfalla mig.
Det är i ariledn. af Frill.
Ridderslolpes yttrande, som jag begärt ordet, för att förklara att jag icke kan dela den ädle Fribrns åsigt.
Jag tror deremot, att Hr von Hartmansdorfifs förslag, riktigt ulfördt, skall medföra välsignelserika löljder för landet.
Jag tror, att det tål att begrundas så väl i StalsUtsk. som inom RiksStm
För min enskilda del instämmer jag uti den värde talarens åsigt.
En värd talare har medförundran hört mig yttra, säger han, att StatsUtsk. säkerligen skulle inkomma roed förslag till Sländerna alt öfvertaga ministercassans skuld.
Jag vet icke, om mina ord föllo sig så positivt som den värde talaren förmodat; roen jag ret, att jag ämnade uttrycka D«n aS No»omLer f. m.
447 min tillfredsställelse deröfver att SfatsUtsk., såsom jag förmodar, i följd af tjenstförrättande Utrikes-statsministerns förklaring blir i tillfälle att reglera ett förhållande, som måste regleras.
Huru del skall ske och hvad StatsUlsk. i det fallet kommer alt votera, kan jag naturligtvis hvarken förutsäga eller garantera , emedan jag rar min egen röst; men jag kan ingalunda anse för likgilltigt, att den person, som nu upplrädt och fork larat sig i frågan-, är den sorn nu har under sin vård just det departement, hvilket bestämdt lider af minislercassans brist.
Förhållandet är, såsom Hr Ihre uppgifvit, att StatsUlsk. utaf förra Statsministern Hr Frih.
Stjerneld emotlågit en skrifvelse, med upplysning derom att under de i5 år, som föregått Frihms inträde i embetet, en högst betydlig brist i cabinetiscassan uppkommit genom sådana utgifter , som hade afseende på handelsli actater, på ambassader, och genom hemliga utgifter, hvilka sistnämnda voro af egenskap att blott kunna föreläggas ett hemligt Utsk.; men alt denna brist troligen skulle kunna fyllas, derigenom alt cabinettscassan finge tillgodonjuta samma anslag som deri hittills ägt, då det förmodades att bristen skulle kunna ersättas inom 5 ä6 år; men StatsUlsk. har icke i den uppgiften erhållit sådana upplvsningar, som StatsUlsk. ansett behöfliga för att hos RiksSt:n kunna framlägga naturen af denna brist.
Det har åtminstone varit majoritetens åsigt af frågan.
SlalsUtsk. har icke kunnat betvifla verkningarna af denna brist på utrikes deparlementels belägenhet ; och jag är derföre öfvertygad, att en stor del af StatsUlsk:s ledamöter, som nitälska för ordning i statshestyren, skola med glädje emottaga upplysningar, som leda till sakens fullständiga utredning.
Den är underkastad en ganska strang constitutionel ansvarighet, och jag tror att R.
St. i det fallet genom Coust.Utsk. vidtagit alla de mätt och steg, sorn kunna påfordras; men oberoende af all ansvarighet och den restitution af medel, som möjligen kunna anses för-pillda, torde vi något hvar inse nödvändigheten deraf, alt sådant allt oaktadt sätta utrikes departementet uti sådan ställning, att det kan fullgöra sina åligganden och sålunda motsvara dess i grundlagen afsedda bestämmelser; och är det af sådan anleda, jag förklarar min förbindelse lill Hr Ihre, sorn upplrädt på ett sätt, som jag skulle önska att hans företrädare hade gjort, då denna (Våga redan kunnat vara hragt på den fot, jag skulle önska att den varit från riksdagens början.
Hi' Lefren, Joli.
Jag har med tillfredsställelse af hört den siste värde talarens sednaste yttrande, äfvensom jag icke missföi slått hans första anförande, utan finner det vara fullkomligen öfverensstämmande med det sednare.
Jag tillstyrker alt StatsUlsk. malte, såsom foster - 44* D t n iS N o r t m b e r f. ra. ländska män egnar och anslår, taga denna sak i öfvervägande.
Jag får likväl anmärka, alt Frih. Stjerneld, vid återremissen af betänk. rör:de ordin. slalsreglertn, afgaf de upplysningar här blifvit nämnda, och att StatsUtsk. således erhållit dem på riklig vag vid återrernissen, föranledda af det yttrande uti betänk. ang:de ordin, statsreglerm , att saken vid exlra-slatsreglerlu ånyo kunde komma under öfvervägande, i händelse särskilda omständigheter så fordrade, eller huru orden (ollo sig.
H. Ex. Hi’ Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Gr. Anckarsvärd tyckes mig sammanföra grundlagsfrågan och slatsbehofsfrågan.
Den förra, nemi. behörigheten af de å cabinetlscassans vägnar ingångna förbindelser, afgöres nu snart af Riksrätten; men efter dess dom, hvilken som helst, qvarstår statsljensten som måste hestridas.
Det kan ju ej antagas, såsom behörig påföljd af hvilka pri» ter i ta som helst, att Rikets diplomatiska betjenande skall in filturo blifva omöjligt.
Hvad åter angår att målets återupptagande nu af StatsUtsk. skulle vara formstridigt såsom föranledt af enskild motionärs framställning, bestrider jag denna åsigt af en utsk:s-ålgärd föranledd af en K. propos. och af a:ne Utrikesstalsministrars successiva framstallningar, hvaraf Hr Ihre nyss åberopade den äldre, då han i dag förrättade den sednare.
Med anledn. af en värd talares, Gr.
Lövvenhjelms yttrande , alt (len af Hr Ihre nu väckta fråga, om reglerandet af någon cabinet tscassans skuld, grundade sig på en K. M:s nåd. propos., bör jag taga mig friheten erinra, alt någon sådan propus, icke blifvit lill R.
Samme värde talare har äfven yttrat, alt det vore ett R.
Sl:s åliggande, att så för foga alt s t a l s t j e n s t e n förblefve bibehållen uti en orubbad gång. hvilket, efter mitt förmenande, icke ägde minsta gemenskap med cabinettscassans skulder, för hvilkas gäldande R St. åtminstone ännu icke fått emottaga sådana meddelanden, hvilka af mig ens kunna erkännas såsom lagliga anledn:r för R.
St:s StnlsUtsk. att taga frågan uti öfvervägande, elior för R.
St. att deröfver rådpläga och besluta.
Sl:s StatsUtsk. irar föreslagit, och R.
St. bifallit hvad som för de diplomatiska agenternes behof visat sig behöflig!, och detta ulan afdrag al de 10 eller 1-5 proc., hvilka af dessa statsfunetionärers lönebelopp blifvit af Utrikes-ministern R.
St. ovetande innehållet.
Den värde talaren torde således benäget behaga inse , att statstjensten icke i minsta mån blifvit rubbad genom R.
St:s tillgöranden vid denna riksdag.
Den värde talaren torde äfven medgifva, att statst jensten i första rummet kräfver verkställande maktens oller styrelsens förtroende till folkombuden; och det torde då tillåtas, alt man filmer anmärkningsvärd!, alt ännu här den såsom högst betydlig antydda cabinetts cas - Den 28 November f. m. cassans skult! icke med ett enda ord blifvit omnämnd uti K, M:s nåd. propos. till R, St. om Rikets tillstånd och behof.
Det har inom Huset blifvit besti idt, att Hr Ihre, och före honom Hr Ministern för utrikes ärendena här uppträdt såsom enskilde motionärer i denna fråga ; men jag kan sådant oaktadt icke frånträda min mening, att ifrån och med Just.statsministern , om någon sådan lunnes, ända ned till min obetydliga person, vi lika mycket här äro enskilde motionärer; och hvad den högst betydliga ministereassans skuld ännu ytterligare vidkommer, så måste den, efter mitt sätt att se, vara en statshandling och sålunda påkalla en Regeringens communication eller propos. lill R St., för den händelse, alt
Regeringen kan för en sådan tilltro sig kunna anföra en motivering så tillfredsställande , att den af R.
St. godkändes, då för den motsatta händelsen folkombudens förtroende lill Styrelsen möjligen kunde komma att ännu ytterligare äfventyras.
Jag-återupprepar, att jag för ingen det kan instämma uti Gr.
Horns glädje och tillfredsställelse i afseende å det lika oförmodade som öfverraskande sätt, hvarpå denna fråga efter nära 10 månaders riksdag blifvit inledd.
Med anledn. af Statsrådet Ihres m. fl. talares yttrade klander deröfver att StatsUtsk. icke tillstyrkt anslag lill afbetalande af cabinettscassans skuld, får jag till R. o.
Ad. hemställa, huruvida R.
St. skulle hafva varit belåtne med ett StatsUtsk., som till den grad slösade med Svenska folkets penningar, att det tillstyrkte anslag till afbetalande af skulder, som hvarken till sitt ursprung eller belopp äro kända af Utsk.
Val har jag här hort en Kronans minister säga, att StatsUtsk. af Frih.
Stjerneld emottagit fullständiga uppgifter i denna del, men så vidt mig är bekant hafva de icke kommit StatsUtsk. tillhanda.
Jag ser icke att det är af stor vigt. i formelt hänseende, om denna fråga betraktas såsom framställd af enskild motionär eller af en person, sorn bestrider det embete som med ämnet äger sammanhang.
Jag kan visserligen icke förutse hvad StatsUtsk. kan besluta; men så mycket lior jag mig tinna, alt, derest tillräckliga upplysningar förebringas inom StatsUtsk., Utsk. anser sig förbundet tillstyrka skuldens betalning, på det att Riket må komma i det skick hvaruti det bör befinna sig; ty jag mäste antaga för säkert hvad Hr
Ihre uppgifvit, att anslaget är oundgängligen behöfligt; och när det kan visas, synes det vara klart, att det äfven måste beviljas, oberoende af frågan om ansvar eller skadestånd för cabinettscassans skuldsättning.
Medan jag har ordet, utber jag mig att få yttra några ord i ett annat ämne, som äfven förekommit under dagens plenum, nemi. ang:de Hr von HartmansdorfFs förslag om medels utdelning t7 H. 57 45o Don 28 November f. m. till länen för att användas till bepröfvade ändamål.
Jag erkänner nyttan deraf, då beloppet är måttligt; men jaggilJar icke en utdelning, sorn medtager allt livad man har att disponera. H. Ex,, llr Gr. Löwenhjelm: Gr.
Anckarsvärd har i så måtto riktigt anmärktmitt uttryck: K. proposition, som min ordställning förblef ofullständig.
Jag hade bort säga K.
M:s nåd. propos. ronde statsverkets behof.
Dock var min mening tydlig.
Att någon speciel K. propos. i ämnet icke sedan inkommit, kunde ej vara mig obekant; men det förslag till riksstat, som i början af hvarje riksdag till Stånden aflemnas, heter på titelbladet K. proposition, och hvarje artikel deri, således också den som angår ministerstaten, är en K. proposition.
Som det möjiigivis skulle kunna läggas mig till last, derest StatsUtsk. hnge uppbära förebråelse för någon felaktighet i arbetsordningen, med afseende på förment uraktlåtenhet af StatsUtsk. att pröfva erhållna upplysningar; så får jag äran tillkännagifva, att den af Baron Stjerneld till Utsk. inlemnade uppgiften grundade sig på en anhållan från Utsk. att få emottaga en sådan uppgift.
Den skrifvelse, som aflemnades, är ingifven af Statsministern för utrikes ärendena direcle till K.
M. och upplyser det af mig förut omnämnda förhållandet, nemi. att en betydlig brist åsamkats cabinettscassan under de i5 år, som förflutit nästföre Baron Stjernelds tillträde till einbetet.
Då det således är ett factum, att StatsUtsk. i officiel väg kommit till erfarenhet 0111 cassans tillstånd, torde det kunna ifrågasättas att Utsk.s vidare tillgörande i saken grundar sig på enskild motionärs framställning.
Utsk. ansåg likväl ej dessa upplysningar tillfyllestgörande, emedan deruti saknades bestämda sifferuppgifter.
Nu deremot har jag af Hr Ilires uppgift anledn. förmoda, att StatsUtsk. kommer i erfarenhet af dessa siffror eller af sådana upplysningar, att Utsk. kan för R.
St. framlägga sakens fullständiga sammanhang och tillika föreslå ett lämpligt sätt att reda den oordning, som uppkommit i utrikes departementet; ty jag upprepar ännu en gång, att jag förmodar, att SlatsUlsk., lika litet som R.
St., vill åse, att detta förhållande icke på något sätt ordnas.
I samma stund det blifvit kändt, är det en Statens tillhörighet ait afhjelpa den brist, hvaraf departementet lider med äfventyr för Staten. StatsUtsk:s utlåt.
N:o 354 återremitterades.
Jag ber alt få försäkra R. o. Ad., att jag uti mitt anförande på f. m. var så långt ifrån att åsyfta någon personlig förnärmelse, att jag icke ens förmodade att någon sådan af mitt ytlrande kunde föranledas; och är del mig så mycket mera okärt, alt sådant likväl kunnat
Den 28 November f. m. 45, hända, som jag, långt ifrån att vilja förnärma Gr. von Platen, tvertom skall med glädje omfatta hvarje tillfälle att förklara honom min högaktning och tillgifvenhet.
Gr. von Platen, B a 11 za r:
Då jag medgil ver att jag icke utan ett vist missnöje kunde höra det yttrande af Hr af Uhr, hvilket föranledde mig alt svara derpå, så ber jag att få tillkännagifva, att, efter den förklaring
Hr af Uhr nyss afgifvit, det är mig en fägnad att kunna försäkra den värda ledamoten, att jag icke vidare fäster mig vid samma yttrande.
Hr Munck af Rosenschöld,Nils
Rudolph:
Då den discussion, hvilken föranleddes af några utaf Hr af Uhr, Gustaf, fallda yttranden, ägde rum, begärde jag icke ordet, emedan jag afbidade, att Hr af Uhr sjelf skulle gifva några värda talare den förklaring, hvilken han nu afgifvit, att de misstagit sig, då de gilvit åt hvad han yttrat den tydning, som skulle han derigenom hafva velat angripa några personligheter.
Nu anser jag mig pligtig förklara , att såsom jag uppfattade dessa yttranden, åsyftade de ingalunda att kasta någon skugga på stora män, vare sig den ene eller andre; de åsyftade endast att kasta någon dager på det administrationssysteme, som i Sverige hittills varit följdt. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 4 e. m. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. rn.
Då ordform i Ridd.directm och den näst honom äldste ledamoten ej äro närvar., torde det tillhöra mig att göra R. o. Ad. uppmärksamt på , att den tid af två månader, för hvilken R. o. Ad. föreskrifvit Ridd.- direct.n alt engagera tvänne referenter, som här skola uppsätta öfverläggningarna, nästa Tisdag är tilländalupen, oell att således direct:n, så framt icke något plenum dessförinnan infaller, ej är i tillfälle att kunna qvarhålla dessa referenter, såvida icke R. o. Ad. skulle vilja gifva direct:n sin önskan tillkänna, att refereringen bör fortfara.
Jag har ej hört an - 452 Den 28 November e. m - nat, än att R. o. Ad:s ledamöter varit belåtne med deras sätt alt uppfatta våra öfverläggningar; men som kostnaden är stor, så har Ridd.direct:n ej trott sig kunna fortsätta med dess utbetalande förrän R. o.
Ad. fattat sitt beslut i ämnet, hvartill likväl i min tanke ingen remiss till Ridd.Utsk. är behöflig.
Jag finner för min del, att referenternes uppsätter af våra discussioner varit så fullständiga som de behöfvas, för att lemna allmänheten-del af livad som förefaller; och af sådan anledn. hemställer jag, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja besluta , att med referenterna får fortfaras, och att kostnaden derför får gå på riksdagskostnadsmedleo, hvarigenom vid en blifvande riksdag protrna kunde komma att i sådant skick uppsättas.
Jag anhåller örn Hr Landtints propos. derå. fl.
Cederström uti den önskan, att med de af II. o. Ad. antagna referenter måtte fortfara.
Till en början anhåller jag få instämma i det vitsord, som af flera talare redan blifvit gifvet i afseende på den skicklighet vid refereringen af våra öfvei läggningar, som af referenterna blifvit ådagalagd; men hynd sjelfva saken angar, så då, såsom Frih.
Boye redan anfört, och som jag äfven tror vara det rätta, denna sak helt och hållet ankommer på R. o. Ad:s eget afgörande utan remiss till Ridd.Utsk., så skall jag taga mig friheten vördsamt hemställa, huiuvida icke frågans afgörande boide uppskjutas intill dess Huset blir meia fulltaligt.
För mig åtminstone bar det något motbjudande att, då det nr fråga om en afgift af Riddarhusets egen. cassa , Huset ej är mera fulltaligt.
Cederströins förslag beträffar , att inbjuda de andra Stånden alt äfven besluta så beskaffade referenters antagande och att uppföra dem på riksdagskoslnadsmedlen, så tilltror jag mig icke att biträda ett så beskaffad) förslag.
Jag anser att våra Stånds-cancellier liro så väl försedda med cancellister, att jag högeligen lie— tviflar att de öfriga Stånden skulle antaga förslaget att på 1 iksdagskostnadei na, hvilka beklagligen äro stora nog ändå, äfven uppföra särskilda referenter.
1 afseende på sjelfva refereringen, så tager jag mig äfven friheten att påstå, att denna särskilda referering ej har tjenat till någonting.
Jag tror att våra prot:r äro tillräckligt vägledande för omdömet, och hvad sjelfva refereringen i tidningarna beträffar, så harden ej mycket vunnit genom R. o. Ad:s egna refereringar, tv det gick mycket fortare när tidningsredaclionerna sjelfva ansågo sig förpligtade att i detta hänseende betjena allmänheten genom deras enskilda refereringar.
Jag tror dessutom alt medlen tagas från en .cassa, som jag betviflar vara ämnad till refereringar, utan hvilken jag, i likhet med hvad en an - Deri a8 November e. ra. 453 nan värd ledamot yltrade, då frågan förra gången förevar, anser vara ämnad lill repareringar, oell på denna grund, så, när beslut kommer alt fattas, blir åtminstone min röst afstyrkande i afseende på fortfarandet af en afgift, Ii varti 11 jag fruktar att Riddarhuscassan saknar tillgångar.
Den siste talaren har förmodligen ej förbisett den kostnad, sorn den nuvar. prot.tryck ningen medför för statsverket, men han svnes vara rädd för den ökade kostnad, sorn refereringarne för innevar. riksdag kunde komma att medföra.