Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
.Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt de derunder gjorda yrkanden om bifall till och återremiss af TJtskits i fråga vide Betänk, blifvit af H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagne, framställde H. Exc. propos. å bifall till Betänk, och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskifs den 2 och 6 dennes bordlagde Betänk.
N:o 96, i anleda, af vackt motion derom, att lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman samt om ersättning till AmiralitetsKrigsmausKassan för de inkomster, hvaraf Kassan derigenom skulle gå i mistning.
Man måste erkänna den goda meningen i denna motion, men likväl vågar jag att betvifla, huruvida det åsyftade ändamålet någonsin kommer att genom den nu föreslagna åtgärden vinnas.
Då ersättning till AmiralitetsKrigsmanskassan blifvit tillstyrkt, så lärer uti det hänseendet icke något hinder för förslagets genomförande kunna möta; men beträffande sjelfva saken, tror jag att man kan anmärka ett och annat.
Ekon.Utskit har nemi. förbisett skillnaden mellan soldatens och båtsmannens ställning uti den omständighet, att då soldaten i allmänhet - Den 9 JhiiI e. 111 m
Sid oell egentligen icke har unnat iin sitt möte att göra, så upfor* dras deremot båtsmannen för större delen af sin tid, dels för tjenstgöring å stationen, dels för sjötjenst.
Låtorn oss nu tillika oss att detta förslag bifalles.
Vi föreställa oss att ett större antal af våra båtsmän kommer att, bestå af lagstadde drängar, hvilka icke inställa sig lörsta gången de upbudades.
Detta torde kunna medföra betydliga olägenheter, för deri händelse, omedelbart efter deras antagande, krig stöde för dörren, enär, uti så fall, vår båtsinansstvrka skulle kunna blifva långt svagare iin påriiknadt varit.
Hittills har det icke funnits någon lockelse för rotehållaren att företrädesvis till båtsmän fä lagstadde drängar antagna, emedan rotehållarne ej deraf haft någon fördel; men genom det nu föreslagna stadgandet skulle en ej obetydlig vinst kunna dem tillskyndas till skada för det allmänna.
Jag befarar nemi. att det skulle blifva särdeles svårt vaka deröfver att båtsmannens rätt uti ifrågavide fall honom tillkomme och fruktar att den omhandlade lönen oftast skulle stadna uti rotehållareus fieka.
Man skulle således liksom komma att utfästa ett prremium för den, som undandroge K. M:t och Kronan ett års tjenst.
På dessa skäl anhåller jag om afslag å Utskits Betänk.
Den siste talaren vttrade, att det skulle vara osäkert, huruvida det med ifrågavide motion åsyftade ändamål komme att vinnas.
Jag lår, för min del, tillstå, att då det blifvit föreslaget, att lönen, i stället för att gå till Amiralitets-Krigsmanskassan, skulle tillfalla båtsmannen sjelf, så kan jag icke fatta, hvaruti deli befarade osäkerheten skulle komma alt bestå, ty om karlen erhållit rättighet att upbära hela sin lön, så lärer det viii ieke derigenom beredas rotehållaren mer möjlighet att beröfva honom den sednast tillkomna delen af lönen, än händelsen varit med den af båtsmannen förut åtnjutna delen af samma lön.
Förutsätter man detta, så skulle det bero på någon föregule öfverenskommelse; men, efter den kännedom jag har om ställningar och förhållanden uti förevide fall, lärer icke rekryteringen nu för tiden låta så lätt värk» ställa sig, att det icke snarare skulle vara rekryten sjelf, som komme i tillfälle att göra en öfverenskommelse till sin förmån, än den andra kontrahenten eller rotehållaren.
Jag tror icke heller att det skulle vara så särdeles att befara, det Kronans manskap, i följd af detta stadgande, skulle komma att förminskas, ty det händer väl temligen sällan, att så många nummer komma att på en gång inom ett kompani på detta sätt rekryteras, att man deraf skulle kunna draga den slutsats, att kompanierna komma att blifva inkompletta.
I öfrigt får jag tillägga att det i alla händelser väl svårligen låter tänka sig, att rotehållaren för denna enda lilla fördel allenast skulle rekrytera med sådana personer, som nyss inträdt i årstjenst.
Då man anställer jemförelse mellan soldatens och båtsmannens åligganden, måste man ock ihågkomma, att om äfven soldaten i allmänhet, har en kortare tids tjenstgöring på roten än båtsmannen, så inträffar det så mycket oftare för soldaten att blifva skickad på arbetskommenderingar, hvilka visserligen vid åtskilliga tillfällen kunna VII H. 1 2 178 Den 9 Jani e. m. vara lönande, men understundom äfven äro ganska besvärliga ocb plågsamma för truppen.
Ehuru man således äfven vid arméen skulle kunna förutsätta, att, vid ett regementes upbud till en besvärlig arbetskommendering, olägenheter, i följd af en slik rekrytering, skulle kunna förete sig, så har dock, oaktadt man vid rekryterings-tillfället ganska lätt bör kunna förutse, när en dylik arbetskommendering är att vänta, någon klagan icke försports deröfver, att vederb:de rotehållare begagnat ifrågav:de stadgande till egen vinning.
Jag kan icke inse, hvarföre man uti berörde hänseende skulle frukta större vådor, om detta stadgande tillämpas på sjöhn landt-folk.
Lämpligt och rättvist synes mig vara, att båtsmannen icke beröfvas de fördelar, som soldaten åtnjuter —, en fordran, hvilken iir så mycket billigare, som båtsmannen i allmänhet verkligen är sämre lottad än soldaten.
Det kan väl icke bestridas att rekryteringen blir lättare att verkställa, om rekryten erhåller en större än en mindre fördel, och att ifrågav:de stadgande således äfven kommer att bereda en, om oek ringa, lindring i rekryteringsåligganderna.
På dessa skäl och då de befarade olägenheterna bevisligen icke förefinnas, men deremot mycken billighet talar för förslagets antagande, anhåller jag om propos. på bifall till förev:de Betänk.
Det. tillhör nutiden att vilja mästra och ändra alla lagar, utan att närmare undersöka de redan förut bestående och bepröfvade lagarnes rätta orsak och grund.
För att emellertid komma till någon säker kännedom, huruvida i verkligheten den der öfverklagade olämpligheten -och obilligheten i den nuv:de lagen förefinnes, måste man göra sig bekant med förhållandena på den tiden, då såväl båtsmansroteringen som roteringen vid den indelta arméen infördes.
Då, likasom nu, hade den enskilde lagstadde tjenare.
Lagstiftaren gjorde emellertid den skilnad mellan rotering vid arméen och rotering vid båtsmanshållet. att då den lagstadde drängen, som ingått i arméens leder, skulle från och med den dag. han blifvit antagen till soldat, få åtnjuta sin rotelön; — så ansågs deremot en sådan dräng, hvilken blifvit antagen till båtsman, icke böra tillerkännas samma förmån, förrän han inträdt i kronans tjenst.
Ett sådant stadgande hade sin grund uti de olika förhållanden, hvilka för dessa särskilda slag af krigsmän voro för handen.
Jag tror ock, att om man vill eftersöka de skäl, hvilka härför lågo till grund, så skall man utan svårighet kunna finna dem.
Den indelte soldaten upfordras under fredstid egentligen endast till möten, hvilka fortgå i några veckor, samt möjligen, vid ett eller annat särskildt tillfälle, till s. k. »läger», som kan uptaga nå got längre tid.
1 öfrigt kan soldaten, med K.
M:s dertill gifna Nåd. bifall, kommenderas till arbeten för allmän eller enskild räkning, samt, i följd af det nyinrättade fängelsesystemet, till vaktgöring vid fängelserna, hvilken uptager 3 eller högst 4 månader.
Arbetskommenderingarne åter vara visserligen sommaren ut; men bereda derjemte soldaten en icke obetydlig inkomst medelst dagspenning eller annan elter bestämdt arbete betingad ersättning, sorn I) e n 9 J ii ni e. m. 17» ofta ställer en arbetsam oell hushållsaktig soldat i tillfälle att till de sina kunna hemföra en icke så ringa summa.
Då man således af dessa förhållanden finner, dels att soldatens tjenstgöring utom roten i allmänhet är under fred inskränkt till en kortare tid, dels ock att den på någon längre tids kommendering beordrade soldaten ofta derför åtnjuter skälig ersättning, så torde man inse, att någon rimlig anledning icke gifves för soldaten, att söka uti årstjensten ett skydd för inställelse till krigstjenst.
Hrad åter båtsmannen vidkommer, så är förhållandet, att de dertill antagna personer ofta uplordras till kronans tjenst för hela året och således äro skiljda från sin rote icke allenast i 4 månader, som soldaten, utan i åratal.
Vid sådant förhållande kan det väl icke bestridas, att en större frestelse finnes för båtsmannen än för soldaten att söka undandraga sig kronans tjenst; och att raan genom nu föreslagna stadgande skulle gifva en slags upmuntran åt lagstadd dräng, som tagit lega som båtsman, att, medelst förblifvande i den enskildta tjensten, undgå den mer besvärliga och långvariga sjötjensten.
En sålunda nyantagen båtsman skulle nemi. derigenom, att han tagit årstjenst, få samtidigt upbära lön både af husbonden och kronan.
Jag hemställer, huruvida det kan vara skäl att gifva den, som låter lega sig till båtsman, ett premium derföre, att han undandrager sig tjenstgöring sedan han tagit lega?
Det gifves dock ännu ett skäl, som synes hafva legat till grund för ifrågavale lagstiftning, hvilken ännu i våra dagar har gällande kraft.
Det är den öfvertygelse, att om man gifver den lagstadde drängen rättighet att upbära sin lön från och med den dag han blifvit till båtsman antagen, så bereder man derigenom en husbonde tillfälle att med en tjenare öfverenskomma derom att åtaga sig den enskildta tjensten för lägre lön än förut.
Det låter ganska väl tänka sig, att en husbonde yttrar till sin tjenare: »Du slipper att under denna tid tjenstgöra vid flottan, men »erhåller dock båtsmanslönen; och derför bör du kunna nöja dig »med en mindre dränglön».
Sådana läll kunna inträffa och skola ofelbart inträffa, om denna motion vinner framgång.
Jag liar blifvit något utförlig, emedan jag vekt tydligt ådagalägga, att fordna dagars lagstiftare icke saknat skäl för de af dem gillia bestämmelser; och jag tror att man ganska väl kan våga uttala den öfvertygelse, att desse legstiltare hade lika godt förstånd som nutidens, ehuru man, medelst försök att i alla riktningar ändra våra lagar och författningar, synes vilja göra en annan åsigt gällande.
Jag tror således att man handlar klokast, om man bibehåller detta stadgande, som i ingen mån förnärmar båtsmannens lagliga rätt; ty då denne inträder i tjensten, erhåller han ock sin lön, hvilket är allt hvad han har rätt att fordra.
Med jemväl fästadt afseende deruppå, att AmiralitetsKrigsmanskassan skulle genom detta förslags antagande beröfvas en inkomst, sorn nämnda kassa behöfver och till hvilken den är lagligen berättigad, anser jag mig ega all anledning att afstyrka bifall tili 180 Don 9 Juni e. m.
Utskits, på lösa grunder och utan föregången tillräcklig undersökning om orsaken till denna lagstiftning, meddelade tillstyrkan.
Den enda omständighet, som i min tanke skulle kunna föranleda några betänkligheter i afs:de på antagandet af förev:de förslag, vore, om det anslag, som fordras att ersätta Amiral i UtsK rigsman sk assan den förlust, som genom ifrågav:de stadgandes uphäfvande skulle densamma tillskyndas, upginge till något betydligt belopp; men då den utgift, som för betäckandet häraf, drabbar statsverket, . verkligen är högst ringa, tror jag att det skälet åtminstone icke bör framkalla något afslag å Bet:det.
För öfrigt får jag, med ali aktning för den siste talarens kända insigter i kameral-lagfarenhet och ekonomiska författningar, med anledning af den utaf honom upställda jemförelse mellan de fördelar, som åtnjutas af rekryten vid indelta arméen och båtsmansrekryten, likväl nämna, att denna tablå icke är fullt öfverensstämmande med verkliga förhållandet samt nu gällande författningar.
Efter min öfvertygelse torde bådas fordringar uti förev:de fall böra vara alldeles lika.
Det kan lika väl hända för den, som blifvit antagen till rekryt vid indelta arméen, att lian icke kan eller behöfver inträda uti krigstjensten, förrän 10 eller 11 månader efter den tid, då han blifvit dertill antagen.
Det är dock just denna omständighet, som man åberopar såsom skäl derför, att båtsmansrekryten icke skulle få upbära sin lön, då nemi.
Kronan under tiden skulle vara uti afsaknad af karlen, ifall han tjenar ut sitt år i den enskildtes tjenst.
Då den lagstadde drängen i November eller December månad efter flyttningstiden blifvit antagen till rekryt vid indelta arméen, så har reg:tet icke någon rättighet att kommendera honom till någon tjenstgöring, icke ens ali göra rekrytmöte, lort' än efter flyttningstiden året derpå om hösten.
Likväl kan han icke förnekas att genast, då han antages till rekryt, tillträda sin lön och sitt boställe.
Vid sådant förhållande kan jag icke finna, hvarföre icke rekryt, tillhörande det andra vapnet, äfven skulle få samma rättighet.
Man kan icke förundra sig deröfver, att detta förhållande, sora icke stöder sig på några jemlikhetsgrunder, ådragit sig upmärksamhet och framkallat en motion i ämnet, hvilken föranledt det förslag, som blifvit af Utsk:t framlagdt.
Då jag finner detta förslag i alla als:den billigt och rättvist, tillstyrker jag, att li. o. Ad. måtte bifalla detsamma.
Ehuruväl jag anser, aft denna frågas utgång icke är af någon stor betydenhet, så kan jag likväl icke undertrycka den åsigt, att förslaget är billigt och rättvist, emedan Utsk:t endast velat bereda båtsmannen en fördel, till hvilken denne är lika berättigad som öfrigt manskap af indelta arméen.
Anställer man nemi. en jemförelse mellan omsättning af båtsmän och soldater af indelta infanteriet, så kommer man till en bestämd visshet derom, att båtsmans'-rekryteringen inträffar ojemförligt oftare än soldat-rekryteringen.
Härtill bidrager i väsendtlig mån att båtsmannen är uti långt strängare tjenstgöring än solda - Deli (i J un i e. m. 181 ten och sålunda utsatt för en mängd olägenheter, som icke drabba den sednare; men derjemte måste man till någon del härleda detta förhållande derifrån, att båtsmannen, detta oaktadt, är vida sämre aflötiad.
Då man ytterligare tager i betraktande, att båtsmannens tjenstgöring så ofta pålordras, att han följaktligen måste beröfvas tillfälle att använda sina arbetskrafter till sin egen och de sinas utkomst, så synes det så mycket mer obilligt, att göra honom af denna lilla fördel förlustig.
Men, frågar man, hvarifrån härleder sig då till en början, att denna s. k. »förverkade båtsmanslön» ingår till AmiralitetsKrigsmansknssan?
Skälet härtill är helt enkelt, att då man, i likhet med hvad vid arméens pensionskassa egt rum, fann sig i förlägenhet att utfinna medel för understödjande af förstnämnde kassa, så tyckt.e man att detta var ett ganska nära vid handeu liggande sätt, att, då den lagstadde drängen visserligen-' blifvit såsom båtsman inskrifven, rilen icke- i tjenstgöring inträdt, han icke skulle komma i åtnjutande af sina löneförmåner förrän inträde i tjénsten egt rum.
Det vore i öfrigt en verklig vinst, att komma i/fån denna debitering af s. k. »förverkad båtsmanslön», hvilken icke medför obetydligt besvär samt den ytterligare olägenhet för rotehålhwen, att om denne finner sig oriktigt debiterad, så måste han öfver debiteringsåtgärden anföra besvär.
På dessa skäl och då afsigten är att bereda båtsmännen en rättvis likställighet med indelta arméens soldater, utan att den institution, som hittills åtnjutit denna inkomst, genom lörslagets antagande blir lidande, så anser jag att man obetiugadt bör rösta för bifall till Utsk:ts Betänk.
Oaktadt en föreg:de talare yttrat sin öfvertygelse vara, att det icke är någon skilnad mellan soldaten och båtsmannen, måste jag likväl fortfarande bibehålla den mening, att det är en ganska väsendtlig skillnad dem emellan.
Det är visserligen en sanning, att båda dessa personer, så vida de tagit enskild tjenst, icke inträda uti krigstjenst förrän påfölj:de Nov. månad.
Hvad den indelta infanteri-soldaten beträffar, sä är dock denna omständighet icke af så mycken vigt.
Följden är endast, att lian kommer att göra sitt första rekrytmöte ett år sednare.
Vidkommande åter båtsmannen, kan verkligen med ani. häraf hända, att, för den händelse kompagnierna för tillfället äro upbudade, K. M. och Kronan går miste om hans arbetskrafter under loppet af ett helt år, eller just den tid han varit påräknad; och, detta oaktadt, upbär karlen sin lön.
Liljencrants har uttryckt deg åsigt, att båtsmannens ställning är sämre än soldatens.
Detta medger jag gerna och skulle med största nöje se att någon väsendtligare förbättring i hans vilkor bragtes till stånd, men befarar att den genom förevtde förslag i båtsmannens ställning åsyftade förbättring, om den kan kallas så, blir högst obetydlig.
Af Utskits Betänk, finner mati nemi. att ifrågavtde inkomst till AmiralitetsKrigsmauskassan endast upgått till omkr.
1,500 rdr rint årligen.
182 f)« ii 9 J n n f e. m.
Med hänsigt till nu anförda förleden måste jag vidhålla mitt förut gjorda yrkande.
Sedan öfverläggningen. förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Grin o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å förevide Betänk., framställde II.
Exc. propos. om bifall dertill och, då svaren utlöllo med många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsknts den 2 och 6 dis bordlagda Betänk.
Nio 97, i ani. af väckt motion om nphäfvande af de stadgande!), enl. hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till AmiralitetsKrigsmanskassan.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskits d. 2 oell 6 dis bordlagda Betänk.
N.o 99, i ani. af väckt motion, att sökande till musiklärareplats vid lägre elementar-läroverk eller organistbeställning skall förete betyg om examen inför K. Musik.
Akadm.
Jag har icke reserverat mig mot förevide Betänk., emedan jag icke alltid finnér det vara behöfligt att reservera sig, då man stadnat i en bestämd minoritet.
Samma skäl har oek gjort, att jag icke reserverat mig mot åtskilliga efterföljande beslut, uti hvilka jag likväl, för min del, icke kunnat instämma.
Beträffande särskildt detta Betänk., är min åsigt, att Utskits afslag å motionärens förslag skulle, för den händelse R.
St:r icke fattade ett annat beslut, hafva ganska menliga följder, enär motionärens syftemål, dels att uphjelpa kyrkomusiken, dels att förskaffa skolorna skickliga musiklärare, sålunda omintetgjordes.
Bet är visserligen en sanning, att K.
Mis förnyade Nåd.
Stadga för Rikets allmänna Elementar-läroverk af d. 29 Juni 1859 säger: »att sökande till läraretjenst i musik vid de högre fullständiga elemen»tarläroverken bör förete betyg af K. Musik.
Akademien, att han eger »åtminstone godkända kunskaper såväl i harmoni och sång, som i »behandlingen af violin, violoncell och pianoforte»; men nämnde stadga inverkar icke på förhållandet vid de lägre läroverken samt Kautors- och Organistbeställningarne.
Det är just med hänsigt derå, som motionären väckt förevide förslag, på det att icke sökande till närande platser må anmäla sig, hvilka endast hafva att åberopa al enskilda personer dem meddelade betyg öfver deras musikaliska kunskaper, samt att hädanefter endast fullt qvalifieerade personer matte till dessa platser anställas.
Motionärens förslag lyder i »att alla, som hädanefter söka musiklärare-platser vid de »lägre elementar-läroverken eller organist-platser, ovilkorligen »böra hafva godkända betyg från K. Musik.
Akadin i de ämnen, »som erfordras i och för dessa platsers eihållande; sökande dock »obetaget att, hvarest de finna lämpligast, förskaffa sig denna musikaliska bildning».
Det uti nu uplästa förslag förekide tillägg, Den 9 Juni e. m. 183 att sökauderne skulle vara obetaget att. hvarest de vilja, förskaffa sig den musikaliska bildningen, synes mig böra undanrödja alla farhågor för de kostnader, det skulle medföra för en elev att en längre tid nödgas vistas här i Stockholm, för att förskaffa sig nämnda musikaliska bildning.
Den som t. ex. ämnar taga studentexamen, kan ju inhemta denna kunskap hvar som helst, allenast han sedan får till akademien för erhållande af betyg om sin egande skicklighet.
Detta är också redan praxis med åtskilliga elever, som taga examen vid Musik.
Akadtn.
Då jag ifrar för allt, hvad kunskaper och bildning heter, kan jag icke anse som oväsendtligt, att den, som erhåller en sådan musiklärareplats, jemväl bör hafva tillräcklig kännedom uti dithörande ämnen, samt, hvad organister och lfentorer beträffar, särskildt uti orgelverks underhåll och stämning m. m.
Af dessa skäl kan jag icke annat än på det varmaste förorda motionärens förslag.
Till och med om en församling skulle få åtaga sig kostnaden för en elevs resa till hufvudstaden. anser jag dock att denna kostnad i rikt mått upvägdes af den fördel att samma församling framdeles kunde med någon säkerhet motse att erhålla en skicklig organist och musiklärare.
Denna säkerhet är för närv:de icke fullt betryggad.
Då man erinrar sig att t. ex. orgelverket i Jönköping kostar 18,000 rdr, blir det väl en tillräcklig ersättning för en sådan större utgift, för organistens bildning, hvarom man talat, att kunna förlita sig uppå att det dyra orgelverket tillbörligen blir vårdadt och icke af en oskicklig och okunnig organist vanskötes och förslö res.
På sätt jag förut nämnt, anhåller jag att B. o. Ad., rffed afslag å Utsk:ts Betänk., måtte bifalla Kyrkoherden Ternströms i ämnet väckta motion.
Jag anser mig böra till alla delar instämma med den siste värde talaren uti de af honom uttalade åsigter om olämpligheten utaf att afslä Kyrkoherden Ternströms i ämnet väckta motion.
Utsk:t har yttrat, att om, såsom nödvändigt vilkor för sökande till musikläraretjenster vid de lägre läroverken, blefve påbjudet att förete betyg om aflagd examen inför Musikaliska Akademien, skulle otvifvelaktig!, af brist på sökande, många af dessa platser komma att blifva obesatta samt tonkonstens förfall således såsom en följd häraf vara att befara.
Jag tror deremot att tonkonsten snarast och säkrast förfaller, om man får dåliga lärare till denna undervisning.
Kyrkomusiken kan hufvudsakligen indelas i 2:ne klasser.
Den ena, som rör psalmsången, för hvilken meddelas undervisning i koralmusiken.
Denna kan meddelas af personer, hvilka icke bthöfva vara examinerade af Musikaliska Akademien.
Den andra utgöres af instrumentalmusiken.
Jag tror det vara vida bättre att ingen sådan undervisning meddelas, än att den gifves af personer, som sakna kunskaper och förmåga att häruti undervisa.
Om t. o. m. denna instrumentalmusik skulle en tid bortåt rent af ligga nere, anser jag sådant skulle IS t Hen !/ 3 u n i e. m. vara långt lyckligare, lin följderna af en förvänd undervisning i denna konst.
Här iir endast för kompetens till lärareplatserna i musik vid de lägre elementarläroverken föreslaget, att de sökande skulle hafva betyg från Musikaliska Akademien.
Utsk:t har anfört, att detta skulle föranleda en inskränkning »i kommunernas beslutanderätt »i ett dem så enskildt rör-.de ämne»; men, Mine Hrr, en sådan inskränkning eger ju rum i afside ä många andra befattningar, hvilka kommunerna ega att tillsätta; och för att kunna bekläda sådana befattningar, måste dock de sökande hafva tagit examen inför någon auktoritet.
Jag vill, som exempel härå, nämna barnmorskor.
Då äfven, dessa måste hafva undergått en examen och hafva betyg, deröfver, innan de antagas, så lärer det väl icke vara så farligt med den der s. k. inskränkningen i kommunernas beslutanderätt.
Examen kunna sökänderna få undergå vid hvilken tid på året som helst; och kostnaden för resan hit till hufvudstaden lärer väl icke kunna blifva så betydlig, då resan kan verkställas med sjölägenhet under sommartiden.
Jag skulle vilja gå Utsk:ts önskningar så långt till mötes, att musiklärare vid de högre läroverken kunde berättigas af Musikaliska Akademien att utfärda dessa betyg; men befarar dock, att följden deraf skulle blifva ständiga yrkanden, att, på den grund att den eller den personen är dertill berättigad, jemväl andra skulle blifva med samma rättighet försedda.
Då vi nu hafva en Musikalisk Akademi och denna Akademi ådagalagt ett ganska berömviirdt sträfvande att upfylla sitt mål, så anser jag, att det skulle vara särdeles anmiirkningsvärdt, om man icke af denna Akademis verksamhet sökte draga all den nytta, som står oss till buds.
På dessa skäl anhåller jag vördsamt att denna fråga måtte af H. o. Ad. återremitteras; och anser så mycket större ani. härtill förefinnas, som jag har sport, att densamma redan blifvit återremitterad af Vällofl. BorgareSt:t.