Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Discussionen har verkeligen erhållit en utsträckning utöfver det ämne, som nu egenteligen är för hand, så väl till frågan om Reglementariska stadganden för Odlingslånens fördelning, hvilket redan af Riksens Ständer är afgjordt, som äfven till hvad angår Sillfiskets understöd, hvilket jag trodde icke hörde hit, emedan jag ej kände, att Bancoötskottets Betänkande i det målet redan var afgjordt.
Då jag nu åter hör, att sig så förhåller, förstår jag icke annat, än att de värda Ledamöters mening, som åsyfta bidrag af allmänna medel till Sillfiskets befordran, också blifvit bifallen; ty Utskottet hade verkeligen tiLstyrkt, att ett sådant biträde skulle vid inträffande behof kunna äga rum.
Jag ber nu, att få återkomma till det egeDteliga ämnet.
Stats- och BancoUtskotten antogo såsom generelgrund, att MyntCapitalet för epoken emellan denna Riksdag och den följande skulle blifva i det närmaste oförändradt.
Denna grundprincip ledde tili en annan, nemligen den, att allt hvad som till Banken inflöt, skulle derifrån åter utgå.
Dessa båda hufvudgrunder, bestämd*, påkalla naturligtvis i fortsättning den frågan: ^huru »kall 362 Den 8 Junii /. m. detta eke? det hade visst varit lättare, att få stanna vid de 2:ne första hufvudgrundernee bestämmande; men det hade utgjort blotta theorien af ämnet , icke tillämpningen.
Det var den, som påkallade frågan om de tillgänglige medlens fördelning, och det var då man kom i nödvändighet, att urskilja de serskilt» Näringsgrenarne emellan, då man ej kunde eller ville göra hela tillgången till en Låneklump under Discont-vilkor, såsom olämpligt och skadligt.
Det är den omsorg man i denna del iakttagit, som nu klandras.
Man måste tillse, huru förlägenheten genast kunde afhjelpas; men penningarne derföre icke på osäkra händer bortkastas.
Det ges en ansvarighet inför det allmänna i denne del, som är vigtig.
Med Odlingslån får man ej betala gammal skuld: man skall dermed göra ny odling.
Odbngslånet allena bör ej utgöra fonden för Odlingsföretaget, utan blott en dekderaf.
Sålunda, i det samma man erhåller ett nytt Odlingslån, ingår man i en affair, som kräfver nya tillgångar och förlager, som sålunda ökar, men icke minskar ögonblickets förlägenhet.
Huru kan man då vara så ifrig i påståendet om desse låns nytta, att afböja det närvarande onda.
Utskotten, sorn insågo tidens kraf, sökte de vägar, hvarigenom afsättning kunde betryggas, såsom i Utskottens tanka det rätta*te medlet att mildra förlägenheten.
På det - Den 8 Junii /, m. 363 ta sätt skulle Jordbruket lämpeligast understödas.
Bergshandteringen, understödd af Lån, kan uppköpa den säd, som redan produceras, och icke dela sin omsorg till jordodling med sina Brukssrbetare, sorn åstadkomma en starkare production i den handtering, dervid de äro vane.
Manufacturerne, understödde af lån, uppköpa Ull och Lin af Landtmannen, och verka lika med de föregående, rakt till Landtbrukets förmon: hvarföre då påstå, att Landtbruksrörelsen blifvit förnärmad?
Penningarne circulera från den ena till den andra, och stanna i synnerhet icke länge i dens hand, som hehöfver låna.
Man bör sålunda icke mäta förhållandet efter fördelningen; man har tillsett såsom det angelägnaste, att penningarne skulle komma ut: de dela sig efter hand på serskilta vägar.
Det är bäst att hämta krafter, innan man ger sig ut till nya företag.
Mången egendomshafvare hade mindre bekymmer före sine odlingsföretag, än sedermera, emedan de ej företogos efter hand i rätt ordning, i mon af samlade krafter, utan i anticipation på framtidens kraft, som uteblifvit.
Må man derföre icke finna all fördel ligga uti odlingslån med nya papperspenningar, ty i sanning det är icke så.
En Ledamot har sagt det vara en förvillelse, stt räkna MagazinsDirectionens Creditiv bland Jordbrukets fonder.
Det är sannt att ett direct Lånebiträde är det ej; men rätt användt, 3^4 Ben 3 Juni i f. rit. ar det just derföre nyttigare.
Ksn vål ett director?
understöd gffyas än då den behöfvande
Landtmannen erhåller utsädeskorn att beså sina Åkrar, samt då, genom en försigtig upphandling, vanpris å sädén förekommes? i B i 2 års understöd 1815 års upphandlingar i Södra Provittcerne må bevittna det: erfarenhetens vittnesbörd är ej att jäfva Hvad Sillfisket sngår, så hvilar det på hopp, ej på visshet.
BancoUtskottet har tillstyrkt att, i lycklig händelse af inträffande Sillfiske, en del af Discont-rörels^n skulle få användas till dess understöd.
Denna näring reder sig sjelf gansk* snart; och då, som häri dag blifvit yttradt, förlaget på några månader omsättes, visar detta mera än allt annat att förlägenheten ej kan bli stor, då en Växel ofta utställes på 3 månaders tid och köpmannen sålunda, med en laddning af varan kan betäcka sin .trassering till förskottet.
Hvad åter angår frågan om att gifva förskott af allmänna medel, för att köpa och inreda Båtar till Sillfiske, så anser jag det nog betänkligt att inleda fattigt folk uti sådane företag på blotta förhoppningar.
Jag tror vi hafva ännu så mycket qvar fränden lyckliga Sillfångsttiden, att man dermed kan börja, och gifva understöd till mer. då man verkeligen får Sill.
Vi hafva redan å många vägar ställt våra Financeimättnlngar i sammanhang med förhoppningar i stället för vissheter; och utsträckt oss till företag på en lång framtids ersättning.
Utskotten kunde omöjligen afsätta några medel för Den 8 Jun i i f. m. den osäkra Sillfångsten, ty då hade de bort förvänta den rättvisa anmärkning, att om Sillen uteblir, komma dessa penningar icke i rörelsen.
Om åter så lyckligt vöre, att Sillen skulle gå till, verkade detta så väsendtligt till Vå?t pappersmynts värde, att det vöre snart sagt barnsligt känna något befarande, att för Sillfångstens befordrande utställa några Hundrade Tusen Riksdaler på korta terminer, derest de behöfdes.
Herr von Haufawolff:
I anledning af Herr Grefve Mörners, emot den af mig föreslagne fördelning af OdiingsLånefonden Provincerne emellan, nyss gjorde anmärkning, att det icke skulle vara för Ständerne möjligt, att samma fördelning verkställa, torde mig tillåtas åberopa hvad Herr Mannerstsm och Friherre Wirsén nyss tillkännagifvit, stt en slik fördelninn redan blifvit af Bancoötskottet i det reglementariska uppgjord, hvilket såiund» nogsamt ådagalägger möjligheten deraf, Jag har nu icke något vidare att tillägga, utan anhåller blott, att när det reglementarisk* till pröfning förekommer, man noga roå tillse, att ifrågavarande fördelning kommer att äga rum, helst då vi alla styras af en mild Konung, det ock synes billigt, att landtbruket i alla Provincet matte lika understödjas.
Herr Cederfelt åld:
Jag vill blott ödmju kast förnya min redan gjorde hemställan, att först mätte afgöras, huruvida Bankens inkomster skol» bibehållas vid deras nu varande be - 566 J)tn 8 Jun i i J. m. lopp, eller om de icke för att bereda en nedsättning uti Bevillningen, kunde få minskas med 250,000 R:dr.
Jag anhåller, att Ers Excelience täcktes genom serskild proposition häröfver inhämta Ståndets tanka, innan regleringen af de vägar, på hvilka Bankens inkomster åter böra utgå, företages.
I anledning af hvad Herr Friherre Wirsén nyss yttrat om tillfälle för idkare af Sillfiske att här i Disconten kunna erhålla låne-biträde, torde jag få erinra, att desse Fiskare, hvilka vanligen äro utan all slags förmögenhet, ej eller hafva sådane hypotheker, hvilka kunna göra dem berättigade att i ögonblicket, när så behöfves , bekomma Discont-iån.
Jag fruktar således, att denna låne-tillgång icke blir för dem att påräkna.
Det är visserligen enliga** re med princip, att afgöra inkomsterna, förr än man bestämmer utgifterna; och jag förenar mig derföre i den proposition Herr Cederschjöld föreslagit.
Angående de nu ifrågavarande Odlingslånen hemställer jag, om det icke finnes ett sätt att komma ifrån debatten, att nemligen Eders Excelience föreslår antagande af anslaget 334,000 R:dr med vilkor, att, örn indragning, på någon af de andra fonderna inträffar, det då må vara öppet, att dermed ytterligare öka OdlingsLånefonden.
Hant Excelience Herr Friherre af WeU Ben 3 Juni i f, m. 3S7 terftedt, Guftaf:
Jag skill ej länge" uppehåll la Höglofl.
Jag hat hört stridiga meningar i frågan om att öka OdlingsLånefondeo.
Somliga hafva yrkat,att det till MetallLånefonderne gjorde nya anslag borde till OdlingsLånefondens förstärkning användas.
Andre åter hafva ansett Sillfisket böra, genom ett visst bestämdt line'anslag, understödjas.
Jag hemställer för min del, om icke den jemkning kunde äga rum, att OdlingsLånefcnde» finge förblifva sådan Utskotten den föreslagit, samt att ef de 600,000 R;dr, hvilka blifvit till MetallLånefonderne anslagne, 200,000 R:dr måtte afsättas till Sillfiskets behof.
Jag är öfvertygad , att icke någon Bruksägare finnes, som ej gerna afstår en tredjedel af ett opåräknadt lane-understöd, till förmon för en Näring, som för landets välmåga ostridigt är af högsta vigt.
Grefve Frölich, David'.
Jag instämmer så mycket heldre med Hans Excellence Wetterstedt deruti, att
Bruksägarne måtte afstå en tredjedel sf den till MetallLånefonderne!anslagna summa, som jag för min del anser lämpeligast att afstå hela summan, helst jag hört så många Ledamöter yrka, att jordbruket behöfvar ytterligare låne-understöd.
Brukghmdteringen äger en säkrare borgen för sitt bestånd i Regeringens beskydd och omvårdnad.
Vi känna att Kongl. Maj:t af Sin egen handkassa nyligen understödt Wermland med ett lån af 100,000 R:dr.
Då nu, i hän-, delge hela den till MetallLånefonderne anslag-i Den o Junit f. m, ne summa~6oo,ooo R:dr för Bergshandtering gens räkning bibehölls, derigenom endast skulle uppkomma en årlig iänetiilgång al 12000Ö
R:dr intill nästa Riksdag, för hela Riket, hvilket åter, för det dermed afsedde ändamål, vore högst otillräckligt , så hemställer jag, om icke Brukshandteritigen heldre kunde afstå hela MetallLånefondernes ifrågavarande anslag till de andra Näringarne, under förklarande, att man således icke hade något, i detta afseende, att tacka dem för.
Hans Excellence Herr Grefven och Landti Marjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropodes Ja.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, orri Ridderskapet och Adeln önsksde, att de till Odling»- och MetallLånefonderne af Utskotten tillstyrkte anslag, borde i ett sammanhang afgöras.
Herr Cederfchjqld:
Jag vigar förnya mitt vördsamma anhållan om den proposition jag föreslagit, att beslut om minskning af Bankens årliga inkomster med 350,000 R.dr måtte fattas, innan fördelningen af Bankens inkomster uppgöres.
Hans Dsji~ 3 Junii f. rn. 369 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att den af Herr Cederschjöld begärde proposition nu borde framställas.
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar/kalken yttrade, det han trodde, att tillfälle torde finnas vid någon annan Artikel att åstadkomma den af Herr Cederschjöld önskade minskning af 250,000
R;dr i Bankens årliga utgifter.
Herr Ceder/chjöld:
Jag medgifver val, att, på sätt Ers Excellence yttrat, tillfälle till afventyrs framdeles kan blifva att minska Bankens utgifter, och såmedelst bereda den nedsättning i Bankens inkomster, hv rom jag väckt fråga: men tror dock, att, om vi nu gå in i detailler, och på 2iffran bestämma hvarje anslag, det sedermera torde blifva svårt att vinna det af mig åsyftade ändamål.
Mig synes det således vida lämpligare, att först afgöra frågan om Bankens tillgångar, innan dess utgifter bestämmas.
Jag hemställer, om ej den at Herr Cederschjöld väckte fråga kunde uppskjutas, intill dess frågan om Silfveruppköp förekommer, då man, vid pröfningaf detdertiil bestämda anslag, Ridd, 0. Ad> Prot, VII B.
I Aid. 24.
Den 8 Junii f. m» torde kuno* finna tillfälle att gå Harr Ceder - schjölds önskan till mötes.
Då ingen yrkat minskning af det till OdlingsLånefonden, hvarom nu egenteligen öfverlägges, af Utskotten tillstyrkte anslag, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes å berörde anslag meddela proposition, så att vi snart må kunna komma till ett annat ämne.
Jag skulle blott tro, att man har sig möjligheten bättre förbehållen, att kunna minska Bankens utgifter till det af mig uppgifne belopp, om man först bestämde, hvad tillgång man har att fördela, och till utgifter använda.
Jag tror icke, att Herr Cederschjölds Motion bör uppehålla öfverläggningen i denna punct af Betänkandet.
Jag förminskar icke motionens värde derföre, att j*g anser densamma böra afgörss i sammanhang nud en annan punkt af Betänkandet, samt förenar mig i det yttrande Grefve Mörner afgifvit.
Hans Excellence Herr Grefven och handtMarjkalken hemställde, om icke Herr Cederschjöld behagade tillåta, att med pröfningen af hans motion finge anstå, intill desa frågan ora Silfveruppköp förekomme.
Jag finner alltförväl, att, vid granskning af anslaget till Silfveruppköp, tillfälle torde beredas till den af mig å - Den 8 Juni i f, ml 371 syftade minskning i Bevillningen, men da fråga redan uppstått om nedsättning i de af
Ut-2 skotten tillstyrkte nya anslag, hvilket jemväl torde kunna med minsta olägenhet verkställas, så hemställer jag, om det ej vöre lämpligast, att aldraförst afgöra, huruvida Bankens inkomster böra till det af mig föreslagne belopp nedsättas, eller icke.
Hvad som ej kan till Silfveruppköp användas, torde, enligt hvad flere ledamöter synas önska, böra till OdliogsLånefondens förstärkning användas.
För öfrigt, om Ridderskapet och Adeln ej vill minska på någon annan titel, än den om SilfyerJ uppköp, bar jag ej emot, att den afmigväckd te fråga må, intill dess nämnde titel förekommer, uppskjutas.
Men om Ridderskapet och Adeln skulle finna tillfälle, att vid någon annan titel bifalla den af mig begärde minskning, förbehåller jag mig endast, att vid hvarje titel få förnya min derom gjord» anhållan.
Grefve von Lantingshausen, Albrect: Om Herr Cederschjöld icke utan allt förbehåll af— står från sin motion, så utber jsg mig att få framställa en annan, den nemligen: att det af Utskotten till OdlingsLånefonden tillstyrkte anslag, mitte, såsom alltför högt tilltagit, nedsättas; derå jag torde få anhålla om Eders Excellences proposition.'
Skulle åter Herr Cederschjöld fullkomligt afstå, afstår äfven jag från min berörde motion.
Hans Excellence Herr Grefven och Landi) Marjkalken förnyade sin förut gjorde hemstäl - 372 Den S Junii /, m.
Ian, om icke Herr Cederschjöld ville medgifva,' att med pröfningen af dess motion finge tills vidare anstå.
Ehuru jag för min del är af dan tanka, att man borde minska Bankens utlåningar, utan att nedsätta de till Ban^ ken redan fastställde inbetalningar} hemställer jsg dock till Herr Cederschjöld, om det är möjligt att kunna hoppas någon minskning uti de af Banken utgående låne-anslag.
Man hör ju ständigt äskas nya låne-tillgångar från alla sidor.
Jag gör mig således icke något hopp om minskning, utan anser mig böra åtnöja mig med reservation mot de beslut, som fattas
I öfrigt kan jag icke frångå, att sedan Riksens Ständer allt ifrån 1809 troget följt den grundsatts, att årligen genom en viss bestämd afbetalning minska StatsVerkets skuld till Banken, det skulle synas mig mindre lämpeligt, att nu i och för Bevillningens nedsättning, minska berörde afbetalning , och således uppskjuta godtgörande! af StatsVerkets skuld.
I alla lall hemställer jag , om icke Herr Cederschjöld skulle behaga tillåta, att med pröfningen af hans motion finge anstå , intill dess Nionde punkten, som handlar om Silfveruppköp, förekommer.
Herr Cederfchjåld förklarade, det han för närvarande medgaf, att pröfningen af dess motion finge tills vidare uppskjutas.
Hans Excellenee Herr Grejven och Landt - Den 8 Junii f. m. 373 Marfkalken hemställde derefter, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla . att, pl sätt Utskotten föreslagit, 334,000 Riksdaler måtte snslås till OdlingsLånefonden, utom inbetalte fastighets-lån, som särskildt skulle tillfalla denna fond.
Jag anhållar att, om till gång framdeles blifver genom minskande af något annat anslag, det då må var» Bppat, att öka OdlingsLånefonden.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtb Marjhalken tillkännagaf, att Utskotten till MetallUånefonderne anslagit 600,000 Riksdaler, samt hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla nyssnämnd* summa, med förbehåll likväl, att af densamma måtte afsättas 200,000 Riksdaler till understöd för Sill—. fiskerierne i Riket.
Friherre JFirsén:
Jag underställer vördsamt, om icke propositionen må sålunda jemkas: med förbehåll likväl att ett Creditiv på 200,000 R:dr deraf må kunna »fsättas för Sillfiskets understöd, derest ej, under vidare pröfning af fördelningen, skulle finnas lämpligare tillgång dertill.
Af samma orsak, som Herr Friherre Wirsén anser böra gälla, för att nu icke bestämma, hvar anslaget till Sillfångsten skall tagas, tror jag oss icke eller böra bifall» 374 Den 8 Junit f. m, att det tages på RiksDiacontens fond,- emedan, om andre tillgångar kunna finnas , Discontens fond ej synes vara dsn, som bör tillgripas, enär vi veta, att, genom FiliaiDisconternes bortgång
, Discontens fond redan är alltiör otillräcklig för sitt ändamål.
\ N _ ' Herr Påhlman:
Jag tror, att, på sätt Friherre Wirsén föreslagit propositionen, det ändamål Friherre Boije söker, jemväl skall blifva uppfyldt; Om man nu ej förbehåller sig , att, i händelse tillfället- så medgifver, få öfverflytta Sillfisket» anslag å err annan titel, skulle man derigenom ovilkorligen hafva minskat det till MetallLånefonderne gjorde anslag med 200,000 R:dr.
Friherre Wirsén har alldeles icke ^rrkat, att Sillfiskets anslag borde tagas af den till
DiscontLåningsfonders bestämde summa, utan endast anmält sin enskilda öfver, tygelse, att man i allmänhet borde förbehålla sig rättighet, att utse Sillfiskets anslag å dea titel} där omständigheferne kunde sådant lämpeligast medgifva, och jag instämmer för min del häruti fullkomligen med Friherre Wirsén.
Jag har antingen illa uttryckt mig, eller blifvit illa förstådd.
Min mening har ej varit att bestrida, det anslaget till Sillfångsten må tagas på den fond, där sådant lämpeligast kan ske, utan blott att hindra, att det ej må tagas på RiksDiscontens fond, såsom redan derfotinnan otillräcklig.
Innan proposition göres, Den g Junii f m\ 3 75 ber jag om en upplysning.
Jäg tyckte mig för en stund sedan höra Friherre Wirsén yttra, att om Sillfiske skulle inträffa, vore en utsträckning _at
Discont-rörelsen åt den orten föreslagen.
Är meningen att låta denna utsträckning blifva ett teroporairt anslag af ny fond, så förfaller frågas oro minskning i JernContoirs-anslaget; i sig sjelf, äfven innan vi annu fått se det reglementariska, synes det mig vara omöjligt att uppgifva någon method, att nog hastigt och nog direct hjelpa den ortens behof, dit Sillstimmen anländt, så framt det skall ske genom indragning af Discont-rörelsen på ett annat håll.
Friherre TVirsén:
Då dst kommer till fragan om Discontfonden, vill jag härom yH tra mig.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarjkalken gjorde proposition till bifall af det till MetallLånefonderne af Utskotten tillstyrkte anslag 6oo,coo Riksdaler, med förbehåll likväl, att af berörde summa måtte afsättas 200,000 Riksdaler, för att, i händelse någon annan utväg dertill framdeles ej skulle finnas, såsom ett Creditiv till Kongl. Majus
Nådiga disposition öfverlämnäs till understöd för Sillfiskerieree i Riket.
Kerr Munck af Rofenjkjold:
Jag anhåller få veta , hvartill de för Sillfisket nu an - Etn 8 Jun ii f. m. slagne medel skola användas, ifall någon Sillfångst icke skulle inträffa.
För min del anser , jag, att Sillfisket» anslag af 200,000 R:dr i så« dant fall bör tilläggas OdlingsLånefonden.
Hans Excellence Herr Grejven och LandtMarjkalken yttrade, det han ansåg sig böra hemställa , om icke det till Sillfiskerierne nu afsatte Creditiv måtte, i händelse Sillfiske ej skulle inträffa, till MetallLånefonderne återgå.
Hans Excellence Herr Grejven och Landtfflarjkalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 5 i eftermiddag att fortsättas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt— Mar/nallen anmälte vidare, att Utskotten till ManufactuiLånefonderae anslagit 400,000 Riksdaler.
Adelf vård, Eric Reinhold:
J*g anser mig skyldig att, såsom Ledamot i StatsUtskottet, hafva äran anmäla den skiljaktighet, som i afseende å nu ifrågavarande anslag ägt rum.
Stais- och BancoUtskotten hafva nemligen uti det Betänkande, som nu utgör föremål för Ridderfikapets och Adelns pröfning, till ManufscturLånefonderne anslagit endast 400,000 R:dr.
Stat-Utskottet här d- refter, uti ett särskilt Betänkande, *f anförde skäl, ansett no - T) en g Junii /, m. S77 digt, att detta anslag borde till 500,000
R:dr bestämmas.
Detta Betänkande har redan förevarit hos alia fyra RiksStånden, samt blifvit af ett Stånd bifallit , och af de frenne öfrige återremitteradt, Då likväl inom sistnämnde
Stånd någon anmärkning icke blifvit gjord vid den föreslagne summans belopp, torde det, på sådan grund, jemväl kuno* anses såsom bifallit, och jag får i inledning häraf anhålla, att anslaget till ManufacturLånefondeme må, på sätt StatsUtskottet tillstyrkt, till 500,000
Jag instämmer så mycket heldre med den siste värde taliren deruti, att anslaget till ManufacturLånefondarne må till 500,000 R:dr fastställas, som åtskilige nya Manufscturgrenar, bland hvilka Glasbrukghandteringen i synnerhat bör nämnas, i senare tider tillkommit.
Jag skulle likväl härvid önska det tillägg, att nyssDämnde anslag hädanefter må användas till låne-understöd åt alla slags Manufacturier af hvad beskaffenhet sorn helst.
Jag underställer, om det af Friherre Cederström föreslagne tillägg må anse# behöfligt, enär fråga nu endast är om beloppet af den summa, #om bör till ManufacturLånefonderne anslås, samt StatsUtskottet afgifvit ett särskildt Betänkande, deruti fördelningen af anslrget emellan de särskildta Manufacturierne förekommer.
Vid granskning af detta Betänkande, synes mig först rätta tiden 378 Den 8 Junii f. m, vara inne, att pröfva Friherre Cederström* nyssberörde tillägg.
Herr Munck af Rosenschild:
Jag förenar mig så mycket heldre med Friherre Cederström, som dess tillägg fullkomligen öfverensstämmer med Kongl. Maj:ts, vid Riksdagens början, rörande Financeregleringen, aflåtne Nå-i diga Proposition.
Jag kan dessutom ej finna annat, än att Glastillverkningen förtjenar lika mycket understöd, som andra slags ManufacT turier.
Jag torde* i anled ning af Herr Påhlmans anmärkning, blott få upplysa, att om Ridderskapet och Adeln bestämmer anslaget åt ManufacturLånefonderne till 500,000 R:dr, utan att dervid bifoga det af mig föreslagne tillägg, eå kunna icke andra Manufacturier än de, som enligt nu gällande stadgar och författningar dertill äro berättigade, af detta anslag erhålla Låne-understöd.
Man har, bland andre slags Manufacturier,- omtalat Glastillverkningen, och ansett den berättigad, att af nu ifrågavarande anslag bekomma låneunderstöd.
Denna Glastillverkningena förmenta rättighet är fullständigt upptagen i det vidlyftiga Betänkande StatsUtskottet rörande fördelningen af ManufacturLånefondernes anslag, särskildt af* gifvit- Skulle man nu ingå i pröfning af Glastillverkningens låne-räitighet, borde en lika beskaffad piölciog jemväl af aila andra slags
Ma - Den 8 Junii f. m, 379 nufacturgrénar aga rum; men desse ämnea aro, såsom jag förut nämnt, särskilt afhandlade uti ett af S<atsUtskottet deröfver afgifvet Betänkande, hvadan de samma först, när detta Be™ tänkande förekommer, lämpligen kunna pröfva*.
För närvarande är åtminstone en sådan pröfning, till det minsta sagt, alldeles öfverflödig.
Ifall det nu gällande Reglementet för ManufacturLånefonderne medgåfve lånerättighet åt alla slags Manufacturier, vore visserligen mitt tillägg öfverflödigt; men då, enligt berörde Reglemente, endast vissa Manufacturier äro till lån berättigade, så anser jag för mia del, det vara högst nödigt, att just nu, när summan af anslaget bestämmes, jemväl stadga, det lånebiträdet mä utsträckas till alla slags Manufacturgrenar.
Jag anhåller attfå fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att den fråga, som nu utgör föremål för Ridderskapefs och Adelns pröfning, endast och allenast angår beloppet af den summa, sorn bör till ManufacturLånefonderne anslås; i hvilket fall man har att välja mellan 400,000 R.dr, som Stats- och BancoLJtskotten gemensamt föreslagit, eller 500,000 R:dr, såsom StatsUtskottet särskildt till* styrkt.