Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton upräknat, hafva ett stall upsatt med en kostnad af åttatiotusen R:dr.
Jag instämmer icke med dem som klandra att K.
M. framkommit med begäran om detta anslag under upgift af den summa som önskades; det tycker jag är öppet och lojalt handladt, och vida bättre än att låta enskild motionär framträda; — men jag anser att R.
St:r kunna Den 21 Mars e. m.
259 med samma öppenhet säga huru de anse saken, och de skäl som kunna gälla för ett mindre anslag.
Det är icke längesedan man hörde en fras nämnas, som visserligen af somliga mycket klandrades, nemi. om en monarki med republikanska institutioner; en fras som dock eger mycken rättsenlighet, emedan den innehar att monarkien i vår tid för att lämpa sig efter tidens fordran och af klok beräkning för sitt framtida bestånd har skäl att icke göra afståndet mellan sig och folket i afseende på lefnadssätt och vilkor allt för stort.
På nu anförda grunder får jag förena mig med Gr.
Anckarsvärd i den åsigt att ett anlag af 70,000 R:dr E:mt må åt Prins Oscar beviljas. Hr Stjernsvärd:
Jag är öfvertygad att R. o. Ad. har f. m:s discussion i tillräckligt friskt minne för att finna, det Frih.
Tersmedens mig gjorda tillvitelse saknar fog för sig.
Under öfverläggningen om Usta punkten af StatsUtsk:s Betänk, vidrörde jag icke det ringaste sjelfva anslagets belopp, utan endast de principer, hvarefter lista HufvudTiteln borde regleras.
Medan jag har ordet ber jag få uprepa hvad jag nyss yttrade, nemi. att jag icke kommer att deltaga uti den möjligen blifvande voteringen öfver den större eller mindre summa som af E. o. Ad. kommer att beviljas såsom anslag åt Prins Oscar.
Men som jag är öfvertygad att det belopp som kommer att bestämmas i hvarje fall blifver tillräckligt, hemställer jag, huruvida det icke vore skäl, att vid dess beviljande fästa det vilkor, att de personer som komma att anställas vid det nya hofvet icke må upbära lön och inkomster på andra HufvudTitlar.
Vid slutet af det anförande, hvarmed jag i f. m. uptog Ståndets tid, yttrade jag att ingen hade här yrkat någon ändring eller minskning af den summa K. M. begärt för Prins Oscar, och att jag sålunda saknade anledning att vid det tillfället tala något derom; men att, om denna fråga varit under discussion, jag väl skulle ansett att ett mindre belopp än det föreslagna kunnat vara önskligt.
Detta, emedan jag trodde att en ung Furste af det K.
Huset skulle kunna vara belåten med en summa något närmare den som kommer att anslås till våra högre embetsman.
En talare har under discussionen anfört, att det högsta anslag som är begärdt och troligen äfven det högsta som kommer att gifvas, nemi. till Utrikes StatsMinistern, vore blott 24,000 R:dr E:mt, som i alla fall är betydligt högre än det nuvarande, och att 3 gånger denna summa borde vara tillräckligt för en yngre Prins af det K.
Jag ber likväl att härvid få fästa upmärksamheten derpå att StatsMin. för Utr.
Arend, har bostad, möblerad på Statens bekostnad, samt betydligt bordsilfver och porslin, m. m.; men det oaktadt, redan för 21 år sedan, då Excel!.
Wetterstedt dog, som dock under sitt innehafvande af detta embete kanske lefde med mera glans än landets representanter önskade se, befanns det, att hans utgifter gått till flera gånger den lön han af Staten 260 Den 21 Mars e. m. upbar.
Han fick äfven — hvilket jag icke tror kan vara indiskret att omnämna — något enskildt bidrag af den aflidne Konungen.
Men för att öfvergå till den fråga, som utgör föremål för dagens discussion, så har jag erhållit rättighet att delgifva eder mine Hrr, det svar som jag fått af en person, bekant med saken och som behagat lemna mig några uplysningar efter derom framställd begäran, föranledt deraf att jag ville göra för mig sjelf klart hvad som möjligen legat till grund för det begärda anslaget, och hvad som efter gjord beräkning kunde vara behöfligt till upsättningen af det
Furstliga hofvet och till bestridande af dess lefnadskostnad.
Jag har då erfarit, att reparationen på palatset, efter OfverlntendentsEmbetets eller den artists kostnadsförslag, som dermed har att göra, upgår till 100,000 R:dr R:mt; att möbleringen med iakttagande af den yttersta tarflighet som för en Furste kan ifrågakomma, — jag anser det icke olämpligt att exempelvis anföra, det endast 2:ne rum komma att möbleras med siden — icke desto mindre upgår till 25,000 R:dr; att till uppsättning af stallet, ehuru med ganska mycken besparing, ansetts nödigt 80,000, men hvartill icke mera än 70,000 finnas att disponera; således tillsammans 275.000
R:dr lt:mt.
Skilnaden mellan de begärda 150,000 och de erfordeliga 275,000 betalar K.
M. af egna tillgångar.
— Hvad åter den lysande Hofhållningen beträffar, så uptager den upgjorda Staten endast en Hofmarskalk, eller huru han kommer att benämnas, men som émedlertid skall hafva högsta inseendet öfver det Furstliga hushållet; 2 kavaljerer hos Prinsessan, på det i händelse af den enes insjuknadde eller annat förfall den andre måtte kunna inträda i tjenstgöring; likaledes tvenne damer.
För dessa kavaljerer är, likasom för damerna, lönen bestämd till 400 R:dr.
Huruvida denna lön är så betydlig, att den, som mottager densamma, bör derföre afföras ur Statens tjenst, det lemnar jag till edert eget bedömande, mine Hrr.
På Prinsens sida är beräknadt, att Han skall hafva en upvaktande Officer, men som denne icke kan ständigt vara tillstädes, så är meningen att 2:ne sådana skola anställas med den måttliga lönen af 400 R:dr.
De öfriga kostnader, som medfölja ett sådant hof, uptaga så nära återstoden af det äskade anslaget, att endast 12,000 R:dr kunnat årligen beräknas för välgörande ändamål, såsom till fattiga, till artister, o. s. v. samt till en mängd andra ändamål, som en hvar efter sin samhällsställning måste bidraga till, och en Furste mera än andra.
Efter denna beräkning skulle det årliga anslaget icke lemna större öfverskott än 10.000 R:dr E:mt, det enda som kunde första året besparas tills dess Familjen — det Gud gifve! — förökas.
Som jag har allt skäl att anse dessa upgifter riktiga och tillförlitliga, måste jag frångå hvad jag på f. m. yttrade, då jag saknade kännedom om verkliga förhållandet; och kan nu icke annat än anhålla om bifall till Utsk:s Betänk.
Då jag redan förklarat mig anse att något särskildt anslag till hofhållning för Prins Oscar icke bör beviljas, utan ingå i det som till K.
M:ts Den 21 Mars e. in. 8(51 disposition ställes, så anser jag mig nu, sedan detta vilkor förfallit, befogad att vägra allt anslag, och förenar mig derföre med Frih. Cederström.
Vid jemförelsen mellan de inkomster som kunna anses nödige för Prins Oscar och den lön som är begärd för Utrikes StatsMinistern, har Frih.
Hamilton bland annat anfört, att den sednare har möblerad våning på Stat.
Jag tror likväl icke att detta möblemang går till så stor summa som nu är begärd för Arffursten.
Hamilton har lemnat noggranna upgifter om det blifvande hofvets inrättning, och derigenom besannat den fruktan jag nyss uttalade att det icke skall blifva nog med detta anslag, utan att äfven andra HufvudTitlar, såsom den 4:de, skola få kontribuera till hofhållningen.
Frilen har nemi. nämnt lönen för de Officerare som skola blifva hos H. K. H. upvaktande.
Om man tager den i betraktande, så är det klart att den ingalunda är tillräcklig för dem att lefva på, utan det felande få de väl söka sig på 4:de HufvudTiteln.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att då ingen af de talare som yttrat sig, yrkat någon förändring i hvad StatsUtsk. föreslagit i afseende på DD. KK. IIH.
Hertigen af Dalarne och Prinsessan Eugenie, särskild propos. borde framställas rörande det för H. K. H. Hertigen af Östergöthland tillstyrkta anslag af 106,000 R:dr R:mt årligen, i afseende hvarpå blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag och dels anslagets bestämmande till 70.000 lt:dr; hvarjemte propos. till bifall å denna del af förevarande punkt nu framställdes.
Hr Gr. o. Landtm, upläste sedermera sednare delen af förevide punkt, deri Utsk. tillstyrkt, att med uphäfvande af det i nu gällande RiksStat för DD. KK. IIH.
Arffurstarne upförda anslag af 20.000 R:dr B:co eller 30,000 R:dr R:mt en årlig summa af 20.000
R:dr sistnämnde mynt, anvisas att utgå med 10,000 R:dr till H. K. H. Hertigen af Dalarne och med samma belopp såsom handpenningar, till H. K. H. Prinsessan Eugenie; hvarefter propos, till bifall å Utsk:s Utlåt, i denna del framställdes och besvarades med Ja.
De härefter förekommande 3:dje till och med 8:de punkterne blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Slutligen förekommo Utsk:s tillstyrkanden rörande de å lista HufvudTiteln äskade anslag för en gång, och yttrade sig derom ^ Hr Stjernsvärd: Hvad StatsUtsk. i denna del af sitt Utlåt, omnämnt, nemi.: »att Utsk. icke erhållit något kostnadsförslag i afseende på reparationsarbetet, så att all ledning för bedömande af det erforderliga beloppet saknats,» så anser jag ett dylikt förhållande ensamt för sig böra föranleda återremiss af den föredragna punkten.
Härvid kan jag dock icke lemna oanmärkt det besynnerliga deruti, 262 Den 21 Mars e. m. att dessa upgifter • sorn Utsk. sagt sig icke kunna erhålla, har emedlertid en medlem af detta Stånd, Frih. Hamilton, nyss meddelat oss.
Jag tycker att Utsk. icke bort hafva haft svårare att få dem än han.
Men vid frågan om det s. k.
Arfprinsens palats förekommer ett annat förhållande som förtjenar upmärksamhet.
Det är nemi. ovissheten om hvem det ifrågavarande palatset tillhör.
Genom befintliga handlingar ådagahigges att det blifvit af H. K. H. Prinsessan Sofia Albertina inköpt från en handlande vid namn Piel för 40,000 K:dr. Sedermera upgjorde H. K. H. följande testamentariska disposition, nemi.: l:o Att
Hon skulle i sin lifstid bebo denna egendom, och att efter hennes död, den aldrig skulle gå i arf, utan tillfalla Hertig Carl Gustaf, och efter honom den äldste manlige Arfvinge, man efter man; utan att af någon, få till mer eller mindre del, söndras eller abalieneras, eller mera än af en, på samma tid ägas. 2:o Skulle Hertig Carl Gustaf dö, utan manliga arfvingar, tillfaller egendomen den äldste Svea Eikes Arffurste, som näst efter Kronprinsen, äger rätt till Kronan. 3:o Om ingen Arffurste är, tillfaller egendomen den äldsta Kronprinsessan, som är ogift; och om ingen är, tillfaller den K. M. och Kronan, till dess Piket hugnas med Arffurste eller Prinsessa. 4:o Alla möbler, för egne medel köpte,, begripas icke derunder. 5:o Skulle Prinsessan blifva gift, och af sådan anledning, blifva utrikes vistande, skulle Hon af K. M. och Kronan återfå köpeskillingen 40,000 E:dr, och sedan icke hafva befattning med detta hus. 6:o Lärer K.
M. besörja om tillbyggnaden vid detta hus, samt 7:o Anslå en viss summa till dess underhåll, m. m.
Nu hafva vi likväl oss bekant, att K. Förordmn d. 27 April 1810 i så måtto förändrar 16 Kap. 1 g ÅrfdaBm, att disposition af fastighet icke får äga rum längre än till emottagaren och dess efterträdare, hvarefter fastigheten erhåller natur af vanlig arfvejord.
Efter Prinsessans år 1829 inträffade död, har palatset haft 2:ne innehafvare, nemi. H. K. H. Prins Carl, n. v. H. K. H.
Kronprinsen, och efter honom, II. K. H. Prins Gustaf.
Under förutsättning att Prinsessan Sofia Albertinas testamente blifvit lagligen bevakadt, borde således palatset efter Prins Gustafs död hafva tillfallit Hans höga Föräldrar; i annat fall är det Danaarf och tillfaller Staten.
Sådan är min upfattning af frågan.
Det finnes inom detta
Stånd ett stort antal jurister, och jag upmanar de Hrr, som ega större kunskap än jag i detta ämne, att rätta mig, om min slutledning icke är riktig.
I alla fall anser jag denna fråga vara af natur att böra återremitteras, för att af Utsk. blifva vederbörligen utredd.
I förmiddagens plenum motsatte sig ingen summan, då ville man endast hafva en annan form för anslagen.
Nu deremot vill man motsätta sig sjelfva sum - Den 21 Mars e. m. 263 man.
Att den nu ifrågav:de dock icke är för högt tilltagen, har Frih. Hamilton, genom anförande af kostnadsförslagets slutsumma, redan visat.
'Jemte det att jag, enl. upgift af tillförlitlig person, är i tillfälle att vitsorda riktigheten af de utaf Frih.
Hamilton lemnade uplysningar, vill jag äfven tilltigga att
Uti detta förslag äro alla sådane arbeten intagna som redan sedan länge varit af behofvet påkallade och hvilka afse dels byggnadens försättande i det skick som Byggnadsordmn för Stockholms stad, med afseende å eldstäder och rökgångar, föreskrifver, dels ock byggnadens bevarande emot förfall.
Vid förra Riksdagen ingick K. M. till R.
St:r med begäran om anslag för afhjelpande af åtskillige saker, hvilka kunde anses eldfarliga i såväl Stockholms ResidensSlott som ock i ArfFurstens Palats.
Till det förra beviljades då anslag, men till det sednare ej.
Hufvudvilkoret för eldfarans afhjelpande i nu ifrågav:de Palats var Entresolernas borttagande och skorsstenarnes ommurande.
Såsom ett exempel på huru dessa entresoler äro upförda, må tillåtas mig att anföra: att öfver den stora sal, Musikaliska Akademien begagnat, blifvit indelta 8 rum med eldstäder samt 2:ne förstugor, och att dessa rums eldstäder, bjelklag och skiljeväggar äro upburne af en hängstol af träd, liggande öfver brandbottnen.
Skulle nu eld utbryta på vinden och detta lilla hängverk afbrinna, måste ovilkorligen rummens väggar, bjelklag och eldstäder nedramla i ofvannämnda stora sal, hvarifrån elden obehindradt kan sprida sig omkring till öfrige delar af huset.
Det är nu denna, jemte flera entresoleringar som borttagas.
Då sålunda nytta och nödvändighet bjuda reparation å Palatset och då man kan, genom ett bifall till den äskade summan, hvilken icke är för högt tilltagen, och genom att gå K.
M:s önskan till mötes, äfven bereda staden Stockholm en fördel, sfi finner jag tillräckliga skäl för att bifalla hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit, hvilket jag också hoppas blifver R. o. Ad:s beslut och hvarpå jag vördsamt anhåller om Hr Gr:ns och Landtm:s propos.
Då K. M. i Sin Nåd.
Propos. för ifrågavar:de ändamål begärt en summa af 150,000 R:dr för en gång, och StatsUtsk. icke kunnat bestrida hvad nu af Frih.
Hamilton blifvit med faktiska bevis ådagalagdt, att denna summa, långt ifrån att vara öfverflödig, är för ringa tilltagen, för att försätta Prins Oscars palats i beboeligt skick, samt förse det med möbler och inventarier, så hade jag också trott att Utsk. skulle utan alla slags vilkor tillstyrkt R.
St:r att bifalla detta anslag, men så är icke förhållandet.
Utsk. har vid sitt tillstyrkande af anslaget jemväl fogat ,2:ne förbehåll, det ena att en specificerad räkning öfver reparations-kostnaden skall aflemnas till granskning i likhet med Statens räkenskaper, och det andra, att en förteckning öfver inventarierna skall uprättas, med bestämdt förklarande att dessa inventarier skola blifva en Statens egendom.
Hvad det förra förbehållet angar, sa måste jag, med den kännedom jag äger af en revisions natur, bekänna att detta blott är ett spegelfäkteri.
Ändamålet med en så - 261 Den 21 Mats e. m. dan revisions-åtgärd är det att den granskande myndigheten skall äga rätt att tillse huruvida summorna blifvit på behörigt sätt använda.
Då emellertid inga vissa föreskrifter för medlens användande äro gifna, och ingen anmärkning emot användandet således kan äga rum, så frågar jag Eder, mine Hrr, hvartill den ifrågasatta revisionen skall gagna. 11.
Stms Itevisorer kunna ju icke åberopa någon bestämd föreskrift, huruvida det ena rummet skall vara försedt med sidentapeter och det andra med annat slags tapeter, o. s. v. En dylik revision är således i sig sjelf ändamålslös, och jag hade icke trott, att StatsUtsk. skulle tillstyrka en åtgärd, som rentaf icke kan medföra någon påföljd.
Hvad åter angår Utsk:s tillstyrkande, att inventarierna skola förklaras för en Statens egendom, så får jag, med åberopande af hvad Erih.
Hamilton uplyst, hemställa till E. o. Ad., huruvida det låter — som man säger — rimma sig att förklara för en Statens egendom möbler och inventarier, som upgå till dubbelt större värde än den summa som dertill blifvit af R.
St:r anslagen.
Det är af Erih.
Hamilton uplyst, att reparationerna af palatset komma att upgå till 150,000 R:dr; men K.
M. har icke upgifvit huru mycket sora skulle af den äskade summan användas för detta ändamål och huru mycket till inköp af inventarier.
Det måste således vara vederbörandes rättighet att använda alltsammans till reparationer och ingenting till inventarier.
Sålunda skulle det kunna genom räkningar styrkas, att af möblemanget ingenting är för allmänna medel inköpt; men ändock skulle det förklaras vara en Statens egendom.
Detta kan icke vara rätt.
För min del skulle jag tro att, när K.
M. utan att upgifva huru mycket som åtgår till reparation af det Hertigliga palatset och huru mycket som erfordras till inventarier, i ett för allt begärt 150,000, hvilken summa, som jag nyss sade, är så ringa, att den knappt utgör mera än hälften af det eiforderliga beloppet, så vore representantens pligt att svara ett enkelt ja till K. M:s Propos., och icke genom småaktiga föreskrifter söka intränga i förhållanden, som icke bör blifva föremål för undersökning eller granskning.
Jag tillstyrker således att K. M:s Propos. måtte bifallas och att StatsUtsk:s vid dess beviljande föreslagna förbehåll måtte af E. o. Ad. ogillas.
Mina åsigter i denna anslagsfråga hafva genom E. o. Ad:s majoritet blifvit undertryckta, och jag får naturligtvis underkasta mig detta.
Men jag kan likväl icke underlåta att instämma i Hr Printzenskölds sednaste yttrande, då jag nemi. anser att, sedan summan är en gång af E. o. Ad. bifallen, ingenting kan uträttas med räkningarnas upvisande och reviderande.
Men utom det att jag icke anser det fullt lämpligt att med ett sådant anslag förena ett dylikt vilkor, tillkommer för mig äfven ett ekonomiskt skäl, då jag föreställer mig, att med samma som E.
St:r förbehålla sig rättigheten att öfverse och granska räkningarne, hafva de äfven förbundit sig att fylla bristen, för det fall att summan icke skulle räcka till.
Mig synes lämpligast att, när summan nu en gång är beviljad, icke vidare befatta sig dermed.
Dessutom an - D en 21 Mars e. m.
265 ser jag det olämpligt att förklara stolar och bord och soffor i ett palats för Statens egendom, ty med samma man det gör, har man äfven åtagit sig skyldigheten att underhålla dessa möbler.
Jag får på dessa skäl förena mig med Hr Printzensköld, och skulle önska, att de af StatsUtsk. föreslagna vilkoren blefve, om sådant låter sig göra, uteslutna.
Hr Stjernsvärd, som öpnade discussionen öfver detta ämne, har yrkat återremiss af denna punkt, hufvudsakligen på grund af ovissheten hvem det ifrågavide palatset tillhör; och har till stöd för sin åsigt upläst ett testamente af Prinsessan Sofia Albertina, samt redogjort för förhållandena med detta palats.
Det är nemi. först af Henne inköpt och sedan af Gustaf III tiilbyggdt, hvarefter det af Henne borttestamenterades.
Detta testamente är att anse som ett kontrakt mellan Henne och Staten eller Statens Chef, Gustaf III, som vid den tiden obestridligt representerade
Staten och vidtog de åtgärder
Han ansåg lämpliga.
Ifrågavar:de öfverenskommelse innehåller det stadgande, att palatset skall tillfalla den Arfprins, som var närmast Thronföljaren; den blef af Gustaf III godkänd, och Staten påkostade en stor del af palatset vid dess tillbyggnad.
Jag tror således att man med all trygghet kan anse det ändamål Sofia Albertina afsåg, vara befästadt såsom det rätta.
I afseende å Hr Printzenskölds anmärkn. mot Utsk:s tillstyrkande, hvaruti säges att: de 150.000
K:dr tillstyrkas »dock med förbehåll, dels att en specink räkning öfver reparations-kostnaden framdeles afgifves och varder för li.
St:rs Revisorer tillgänglig, dels ock att förteckning å inventarierne, hvilka blifva Statens egendom, uprättas och till vederbörande embetsverk aflemnas»; så vill jag nämna att det på samma sätt förut tillgått vid likartade fall.
Till att börja med finnes en mängd inventarier på K.
Slottet, som äro bokförda såsom Statens egendom.
För det andra, då K.
M. bosatte
Sig särskildt, fästades dervid det vilkor, att då skulle särskildt Statens egendom uptagas, räkning aflemnas och förteckning göras öfver de inventarier som ansågos tillhöra Staten.
Deruti ligger således ingenting ovanligt.
En talare har här sagt, att kostnaderna blifva högre än det derför anslagna belopp.
Det är möjligt, och jag vill icke yttra mig derom.
Det är till och med troligt att K.
M. får släppa till något af egna medel.
När emellertid, såsom StatsUtsk. tillkännagifvit, något kostnadsförslag icke blifvit till Utsk. aflemnadt, är det så mycket mera skäl att man får se räkningarna efteråt.
Det är eljest vanligt att anslag lemnäs för vissa noga bestämda ändamål, och då synes det mig att, när R.
St:r nu likasom på god tro bevilja ett så stort anslag, det är mycket naturligt, att de äfven vilja se redovisningen deröfver.
Jag är i hufvudsaken förekommen af den siste värde talaren, men skall anhålla att få närmare utveckla de förhållanden hvarom han talat.
StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt, som förefallit åtskillige talare klandervärd, och åtminstone icke antaglig, är fullkomligt öfverensstämmande 266
Den 21 Mars e. m. icke allenast med E.
St:rs förut fattade beslut utan äfven med den praxis som i likartade fall alltid varit iakttagen.
Frågan upkom först vid 1840 års
Riksdag och börde icke vara obekant för en af de talare som sednast här yttrat sig, hvilken, ehuru ej ledamot af StatsUtsk., dock var en verksam deltagare i den Riksdagens händelser, vid hvilken E.
St:r fattade det beslut, att öfver alla vid de K.
Slotten befintliga inventarier, som icke vore de K. personernas enskilda egendom, skulle uprättas förteckningar för att aflemnas till KammarColhm.
Derefter skulle för de möbel- och inventarie-persedlar, hvilka dels inköptes för det till dessas underhåll anslagna 8000 E:dr b:ko, dels afskrefvos såsom utslitne, årliga upgifter till bemälde Colhm aflemnas.
Yid samma Eiksdag fattades äfven det beslut, att lista HufvudTitelns anslag skulle delas i 2:ne afdelningar, alldeles som det är i det Betänk, vi nu förehafva till behandling, och att den ena af dessa afdelningar skulle vara fritagen från all granskning, men den andra redovisas i den ordning som för Statens medel i allmänhet är föreskrifven.
Alt förteckning öfver persedlarne uprättas, är således fullkomligen i sin ordning, likasom att de anslagna medlen redovisas.
Jag kan icke finna någon anledn. hvarför Betänk, borde återremitteras, och det skäl man anfort, att om reparationskostnaden icke skulle kunna bestridas med den anvisade summan, E.
St:r kunde få vidkännas några efterräkningar, synes mig icke mycket betyda.
Det bör vara hela den Svenska allmänheten bekant att de summor, som K.
M. årligen använder för Slottens underhåll, betydligt öfverstiga det ringa belopp, som dertill är af E.
St.-r anvisadt, att man icke i detta särskildta fall har att befara någon arriérepensée.
Jag kan således icke finna något skäl att yrka återremiss af Utsfcs Betänk, i denna punkt, utan anhåller på nu anförda skäl att den måtte bifallas.
Hr Cederschiöld, Eob. Theophron:
Hvad Hr
Stjern svärd andragit i fråga om äganderätten till det Furstliga palatset, är af den beskaffenhet, att man icke nu på stående fot kan derom fälla något bestämdt omdöme, men sådant är icke heller af behofvet påkalladt för den fråga som nu utgör föremål för öfverläggning.
Jag har begärt ordet med anledn. af Frih.
Tersmedens yttrande, att eganderätten till palatset skulle vara genom handlingar ådagalagdt.
Ett sådant antagande bör icke läggas till grund för beslutet, ty i händelse det sedermera skulle befinnas att det icke förhölle sig så som man antagit, så skulle vederbörande sedermera kunna framkomma med det yrkande att, som det gifna anslaget icke ländt till .åsyftad nytta, ett nytt anslag måtte beviljas till iordningsättande af ett annat Palats.
Efter min åsigt bör den som får anslaget, sjelf se till huruvida äganderätten honom verkligen tillkommer, och huru han använder detsamma.
För E.
St:r är det tillfyllest att de hafva beviljat anslaget.
Jag har antagit, och troligen de fleste med mig, att det begärda anslaget 150,000 E:dr skulle vara tillräckligt för hela bosättningen.
Men då nu Frih.