Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att undersöka wärdet af Herr Baron Ltsist, hemstälda grunder skulle mahända föra osi för längt ifrån mälet — men hwad mig beträffar får jag förklara, «tt jag fullkomligen anser pligten af Fäderneslandets förswar härflyta fran egenskapen att wara en Samhalls-mcdoorgarc, och oberoende af den grad af förrnögtnhct eller rikedom lyckan kunnat länma at rndividuen.
Desi - 42 Den 2 Sprik.
Desiutom tror jag, att denna af Herr Baron 5tsLI projekterade grund hästar för ett uti utförandet äfwentyrligare fel, det nemligen att blottställa sjelfrva den Rike att ej för dest penningar finna den, som atogo sig uppfyllandet af desi Zligganden. Swensta Folket äger mindre känsla för Penningar än för ära och pligt.
— Det är ef nog att älägga den Rike anskaffandet af stridsmän, när ingen älägges att för den rikes penningar ikläda sig denna egenskap.
— Ett sädant förhällande wore att pä allt för osäkra grunder bygga det wigtjgaste af alla beslut, som forewarit Riksens Ständers pröfning — och jag tror ej att detta förhällande pä nägot sätt skulle wara enligt med dct föremäl Herr Friherre Lrsol afwensom wi alla äsyfta — nemligen Fäderneslandets försmår.
Swärighcten af indelta Armäens eomvlettcrande äfwcnsom den ännu större af Warfwade Armens bcwisar huru litet man uti dylika fall kunde förlita sig pä penningens wid andra tillfallen sä oswikcliga warde — isynnerhet nar frägan är om ett sä stort antal stridsmän» som det i fräga warande.
Jag fär sälcdes förklara, att jag till alla delar in, stämmer med de af Herr Friherre kuäölk Lehrström framställde grunder.
— Skulle likwäl Högl- Ridderffapct och Adeln upplyst finna, att orden Lonscriblion eller National-Arinermg hwilka redan gjort ett sä obehagligt intryck pä wisia Clasier medborgare, möjligtwis nu borde undwikas, sä kunde hufwud-ändamälet lika wäl winnås, om, med bibehållande af Friherre Eelleiströms uppgifna grunder, hwarje Län, Stad, Härad eller Socken i mohn af desi folk-nummer älades att wid inträffande krig utöfwer den wanliga roteringen anffaffa ett emot behofwet lsmpadt antal Soldater, tjcnligl kjädde, hwilket äfwcn 'som - Den 2 April.
4Z sou, ben öfrige krigsmagten wid inträffad afgänga borde complctteras och ersättas.
Grefwe ve la varllie, ^acvd:
Knappast hade jag förniodat akt sedan Riksens församlade Ständer i iner, an ii mannder haft sig uppdragit en mängd angelägna mäl, ännu ett af den största wigt skulle äterstä, skulle komma till företagande och afgörande nästan i ögonblicket, dä Ständcrne stola ätstiljas.
Det är ej en enskild mans gagn eller förlust, som är i fraga, det är det allmännas wäl, det är Fosterlandets beständ, det är bibchällandet af »rar sjelfständig, het, som stals afgöras, och jag skulle anse mig straffbar, om jag ett ögonblick kunde twcka om Ridderstapcts och Adelns tänkesätt wid ett sädant tillfälle.
Hwcm är wäl dcn Riddersman, som i Rikets wada wid uppmanandet as sin Konung, ett ögonblick skulle wägra att strida för sikt Fosterland, förswara dest gränser och äterhälla en trottsande fiendes försök mot wär frihet?
Ldppnoni Fosterlandets häfder, igenomögnom tidcböckerne, kunna de framwisa ett enda tillfälle, dä Regentens eller Rikets wäda päkallatSwenstc Ädsingars wärn mot inkräktande-fiender eller hotande wäldswerkare och det ej otwungit lernnädcs?
Nej det giswcs ej en Ädling, som twekar, dä Konung och Fosterlands wäl gemensamt bjuda honom taga wapen, kalla honom att förswara bada.
Hwarcnda (jag är derom försäkrad) äger dcn fasta kswcrtpgelse, att Fosterlandets förswar är hwarje Swensk mans första pligt, att Fosterlandet hotadt, äger rätt att kräfwa hwarje medborgares arm; de känna lifligt dcn sanning, att det är bättre dö som fri Swensk, än lefwa staf under hwilken främmande magt som hälst, och att Ridderstapet och Adeln med ökade förbindelser är pligtig föregå fine med-undersatare med efterdomen af en ökad häg af ett ökadt nit.
Kongl. 44 , D-lr 2 Äpeik.
Kongs. Mai:? har i Sitt lämnade bifall kill Riksens Ständers pä rätt och billighet stadgade beslut, rörande WargeringcnS upphörande, gistvik dem ett synbart wedermälc af Sin rättwisa, sina ömma tänkesätt och Sitt hjtrta för Swensta folket.
Dä Kongl. Majit derjemte öfwcrlamnat täll Ständerna att sjeifwe inkomma med förstag, att uppge utwggar Ull WrnMns förökande, dä framdeles Rikets försmår der kan fordra, har Kongl. Mafit wisat Ständtrna ett förtroende, sam kraswer af ost ett swar enligt med Konungens höga önskan och lämpadt efter svära tillgängar.
Men jag anser ej möjligt att nu här irnrom Ständen bereda ntwägarne dertill. Zag tror, att Regerings-Formcn föreffrifwer och sjelfwa naturen af sarén fordrar en remist till ett Utskott.
Jag har afwcn hört detta af flere marda Ledamöter prkaS men med olika meningar till hwilket; Constitutions, Oeeonomie - och Stats - Utstottcn äro ömsom nämde.
Dä Kongl. Maj:t rättwist ansett det wara StändcrZ rätt att i detta mål förestå och besluta, synes mig ej, att det pä nägot sätt kan tillhöra dek förstnämde Utskottet.
Att ater remittera det ensamt till Leconomie- och Beswärs-Utstottet anser slag sä till wida origtigt, att dä alla mäl som tillhöra detta Utskott äro endast understallniNgs-mäl, wore det närwarande ej af en sadan natur; jag häller Medes före, att detta mäl tillhör Stats - och .Oeconomic-Ukskottens gemensamma handläggning, och önskar, att sä snart sse kan, det mätte remitteras.
Jag instämmer fullkomligen i hwad en wärd Ledamot Herr Friherre beckerström här yttrat om Sweriges lyckliga läge, som han ansett i afseennde pä anfall, nast England, wara ett af de förmon lig aste, men jag tror ej att hwarken denna locala fördel, den Armöe wl hafwa eller cck fördubbling deraf rvorc tillräcklig:
Mot fiender, till styrka - T)LN 2 April.
4Z ka vch mita! osi Lfwerlägsne fordras ett förswar, som ej winnes af ett bestämdt antal Lroupper, men med säkerhet ernäs r känslan af Fosterlandets kraf, i den opinion man äger om Åliggande pligtcr, med den man inger fienden om en oryggelig föresatts att till sista man förswara fin sjelfständighet, att ingen uppoffring är för stor till sadant ändamål, och att en Nation, der enighet vch samdrägt räder, der hivar man strider för ett g mensamt wäl, der första känslan ägnas friheten och hela Nationalstyrkan, Len förswarande kan ej underkufwas af öfwermagtcn, och hämnas grymt försöken emot desi sjelfbesiänd.
Mä Swerige an en gäng wisa hwad det warit, hjeltars fosterjord, och denna chfwertygelse, genom tankar och gerningar, gjfwen wära fiender, stall antingen tillbakahälla deras anslag eller med segren kröna wära wapen, om försök göres mot Swcriges ära, mot Sweriges sjelfständighet.
Dä nu ej fräga kan wara om annat, än att finna medlet, som leder till detta stora ändamäl, akt utse sättet, som med största rättwisa förena det wisiaste resultat, fär jag, i anledning af hwad jag förut yrkat, ödmjukast anhälla, att detta mäl, tillika med de flere till ämnet i dag här gjorde yttranden, genast matte till Stats - och Oeronomie-Utstottcn blifwa remitterade , de andra Standen underrättas om wart beslut, och Utskotten anmodas att med all den skyndsamhet, som kan förenas med ämnets wigt, säkra upplysningars winnande, och uppgörandet af ett moget förslag , det behandla, samt till Ständernas sluteliga ompröfrvandc och stadgande Återlemna.
Friherre LIsss.
Under en l-fnad, merendels agnad ät fredlina yrken, och snart wid en alder, da man ätstar att stisias ifrän allmänna och bullersamma ärcndcr, torde jag kanske ej tala i detta ämne.
Men bet är känslan af min medborgerliga wärdighet, af aktning för Riksens Ständer och för det Ständ, hwaraf jag har den äran att wara en medlem, af 46
Den 2 April. of innerlig kärlek för ett Fosterland, hwars möjliga faror bör wäcka allas nit och omtanka, som förmär mig att förena min röst med deras, hwilka pttrat sin fukomliga bcrcdwillighct och sin fasta föresatts, att till landels förswar maga alla uppoffringar.
Jag kan ej föreställa mig ett skönare och wärdigare sint pä detta af Sweriges frälsning ntmärkta Riksmöte, än att wid äsynen af en möjlig framtida wada, Riksens Stander gemensamt inför Konungen tillkannagifwa, att de stola tweka och dö till förswarct af Sweriges sjelfbestånd, att de med en sädan försäkran beswara Konungens Nädiga omwärdttad och lemtur detaillerna att i wänlig ordning utredas och fö^esiäs.
Till detta Friherre riominss yttrande hördes kring hela rummet ert högljudt bifall.
Friherre Legerström, I-cnd.
Mänga hafwa redan sä grundligt och sä wäl talatst detta ämne att saken ej widare behöfwer mitt förord.
Det ar endast i anledning af nägra ord i Herr Koi-lenstvlpes yttrande, jag anhäller att nägot fä tillägga, emedan eljest hos en och annan, någon twekan torde kunna uppsta, huruwida detta ämneafRidderstapek och Adeln kan upptagas.
I början af Riksdagen beflöts, akt ingen ventilation deröfwer skulle aga rum, förr än Konungen till en sädan gäfwe anledning.
Det skedde genom Konungens proposition om en allmän NarionalArmering, nägot widare beslut är icke fattadt, utan ventilation deröfwer är allenast tills widare förklarad hanlande.
Nu har Konungen af Riksens Ständer begärt ett frostag huru de wilja förswara Landet, och Lenna begäran är en tillräcklig autorisation för Riksens Ständer att till Konungen afgifwa hrvad förslag de till ändamälet kunna finna tjenligast.
Sluteligen förenar jag mig till alla delar med Friherre.
Kallvik L-ll-r^röm och Friherre ?Iemir>s.
M-, Den 2 Aprtt. 47 Anmälte? och infördes en Deputation ifräv det hederwärda BondcStändet, anförd afNiksdagsmannen ifrän Upland, ^n6ei-s Is»!ison ökert, hwilken meddelade Ständets föreställning till fina MedStänder, rörande en yrkad jemkning i Clartä Sigillatä Författningen, sä wal som WondeStändets beflut, rörande den Allmänna Wewillnins gen, samt att till Nämnden? afgörande remittera frägan om medel till Saltkällor? upptagande
Deputatisnen afträdde, efter manligheten utbeledsagad.
Friherre 8trsl von kgollstein.- En wärd Ledamot Herr Grefwe levenheim har ansett mitt yttrande i denna sak säfom stridande emot den skyldighet, som äliggcr en i war att bära wapen för Fäderneslandet, dels ock outförbart i werksiälligheten.
Det fordras wäl icke mycket bewis dertill , att det egentligen är den, som äger förmögenhet i ett land, som är pligtig till besörjandet af landets förswar.
Att det är den största orättvisa, att den som har Söner skall fe dem uttagas att förswara landet och de rikes egendvrnar, oä mänga af defia rika icke gifwa ett öre härtill, har Herr dlorllenrtolpe före mig tydeligen wisat.
Det inkast, att om ingen blir älagd till krigstjenst, den för. mögne med alla fina penningar skulle kunna ändock wara ur ständ att anskaffa Soldater, emedan Swenska folket icke för penningar läter förmå sig dertill, att det blott är den höga kansta af ära att fä strida för Fäderneslandet, som kan förmä dertill, tror jag icke wara Herr Greswens alfwar.
Jag tager mig deraf anledning göra Grefwe» en fraga:
Herr Grcfwcn har sjelf haft ett wärfwadt Compagnie, Grefwe» har af Kronan emottagit penningar att wärfwa Soldater till detta Compagnie, huru mänga mail har wäl Herr Grefwe» sätt utan penningar, och som endast - 48 Den 2 April.
Last af denna höga kansta af ara akt strida för Fäderneslandet lätit engagera sig?
I sädant fall, hwarpä Lag liktväl twiflar, mätte Herr Grefwcn samlat en artig förmögenhet under sin tjenstetid.
Mitt förra yttrande kan jag derföre icke frängä, att det ar de, som besitta landets fa, stigbler och landets statler, som böra emot lega anskaffa
Sen för Rikets förslår nödwänkiga tillökning i krigsmagt, men skulle emot förmodan nägonsin den händelse inträffa, att manskap ej genom friwillig öfwerenskommelse kunde anskaffas, dä skulle utan kanhända stor orättwisa emot en fixerad lega af 50 ä 60 Rd. sädane personer älaggas klgstjenst, hwarpä Staten har en närmare pretention, nemligen sädane, som pä barnhusen blifwit uppfostrade» eller barn af inhyses hjon, backsiugu-folk och smärre torpare, hwilka icke egentligen äro att anse såsom närande, utan snarare säsom tärande medlemmar i Samhället och hwars barn merendels uppwäxa under det de genom kring» strykande och tiggande sär sitt lifs uppehälle af de förmögnare.
Herr dlorstenstnlpe yttrade:
Som en ward Ledamot Herr Baron Legerström welat Vederlägga mig, att Nidderskapet och Adeln ej fattat nägot bestut, att ingen fräga om conscription här skulle mer fä proponeras, nödgas jag repetera förloppet, som förmodligen fallit honom utur minnet.
Sedan, flera fruktlösa projecter om en conscription till förökande af Arutten här war gjord, fattade Ridderstam t och Adeln det beslut, att en dylik fräza icke annorlunda än frän Konungen här skulle fä göras.
Konungen! har ock sedermera uppä BondeStändets underdäniga hemställan Nädigst förklarat, att Han icke ärnade detta proponera.
Dä nu mig wetteligt icke Rikets ställning med sine grannar blifwit ftdrrmera försämrad t men wäl genom - Den 2 Äpvil.
4Z nom de slutne frcds-tractater förbättrad; och da Konungens i dag upplasta Nädiga swar om Wargering n icke efter min tanka innefattar nägon sä stor förstärkning af Armeen, som nu af någre Ledamöter synes äsyftas, anser jag gansta tillräckeligt, om Wargcringen uppsätter?
och orotcrad jord ätagcr sig nägon billig rotering, da Riket med härsmagt anfalles.
Herr dlorllenstvlpe afbröts af ett allmänt rop att det ej more fräga om ersättning för Wargeringen, utan om medel att förswara ost.
Friherre rdillckerstolp-, llsrl.
När jag nu för andra gängen hör nämnas, att Konungen skulle hafwa samtyckt till Wargeringens upplösande, tror jag mig böra anmärka, att detta wäl icke kan wara rätta sättet alt Sanctionera ett beslut.
Konungen har t.wärtom begärt nya medel till förswar.
För min del ingär jag gerna deri, att den som ej har barn att erbjuda till Rikets tjenst, gerna mefill förmögenhet mä ersätta denna brist.
Grefwe lAörncr, 6öisn.
Dä det ej är min tanke akt widare uppehälla denna discurston, will jag endast söka att äterföra den till sitt egenteliga ändamäl, och anhällcr derföre hoS Herr Grefwcn och Landtmarstalksn om proposition till remiss.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde derefter följande proposition: bifaller Högloft.
Nidderstapet och Adeln, att Konungens Nädiga swar rörande Wargering ens upplösning samt de sä wäl munteliga, som striftcliga yttranden, hwilka här nu blifwit afgifna, mätte till Allmänna Berswars - och Oecvnomic-Utstottet remitteras.
Ropades ett allmänt och starkt Ja.
Räg - Ridd. och Av. prot.
L:t» Baad. ^-ra afd. r7:o 4.
So Den 2 April.
Nägrc hördes inwända, att remisi äfwen bords göras af denna fräga till Statsutskottet, men efter en korrt öfverläggning, beslöts att det wio den redan beslutne remisien skutte förblifwa.
Herr Grefwen och Landtmarskalken propone. rade dereitcr; att detta R-ddcrstapcts och Adelns beflut genom en Deputation mätte de öfrige Nespective
Standen kundgöras samt att i detta beslut äfwen mätte upptagas Ridderffapcts och Adeliis bifall till Friherre kleminZs pttrandc.
Friherre Ilullbeck, ^lcxsnller, önskade, att Utskottet matte anmodas att skyndsamt med sitt yttrande öfwer detta ärenden inkomma.
Grefwe kksmilton, -^xel, anförde:
Som ett tillägg till Herr Amiralen Friherre (legerström?
Memorial, med hwitken jag enligt min första fattningsgäfwa till alla delar förenar mig, fär jag anmäla att sag önskar att hädanefter en ärlig pension af Tio Rd. mä tilldelas en hwar Soldat, som förtjent Tappcrhets-incdaillcn och 50 Nd. för den som ar sä swart blesterud eller ock genom arms-eller bens mistning urständsatt att beqwämligen förtjena sitt bröd; Jag skulle önsta, att detta mitt förslag kunde äga en retroactiv werkan ätminstsne för de sistnamde, hwar» till jag för en,kild del skulle efter mina wilkor bidraga, sä wida ej Staten dertill finner utwägar.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde pro» position att detta Grefwe förslag mätte fä ät följa remisicn till Allmänna Beswärs- och Leconomie-Ut* flotte:.
Justes Den 2 April. 51.
Utdrag af Protokollet hållit i Högloft.
Ridderftapct och Adelns plenum den « April 1810.
Riddcnskapet och Adcln attt-ll Allmänna Beswärs- och Lceonomie-Utskottet remmitlcra Kongl. Majus Nädjga sivar till Riisens Ständer p dc» ras underdöiiiga ffrifwelse rörande Wargeringen, gisivit Stockholms Slott den zi Mars r8io, hwarj.mte dc åtskilliga dictamina och yttranden, fou, ivid tillfälle af desi uppläsande, till Ridderffapets och Adelns Piorocoll blsiwit aflämnade skulle denna rcmisi ötsölja.
RidLerskapct och Adcln beflöt äfwen att för sina Rese ctive MedLtänder förklara sin fullkomliga beredwilligh-t aligis Kongl. Maj:ts Nödiga önskningar till mötes, och sin söresatts att kill Fäderneslandets förswar wöga alla uppcsiringar, öfwerlämnades detaillerna att i behörig ordni g utredas och förcflös: hwarföre Allmänna Bcsivärs - och Lceonomie-Utskottet skulle anmodas att stpnd amt med si.t förslag inkomma.
Med detta ProtocollsUtdrag afgick deresier Dcputa, tioncn under anförande af Friherre dllcming, Lise-,-.
Justerades följande underdöniga strifwelser till Kongl. Maj:t.
Stormägtigste NllerNädigste
Med öfwcrtpgelse om den allmänna uppfostrans wigt för Samhällets wäl samt med kännedom om de i detta afseende inom Fäderneslandet widtagne anstalters mindre anwändbarhet till närwarande tid och de förändringar, hwilka fö wäl wetenskaperne som underwisnings-met o« den, genom en stigande uplpsning, undergätt, hafwa Riksens - 5L Dcn -2 April. sens Stunder ivid det förslag, som Rectorn Magister 6.
Silverstolpe meddelat till winnande af nödige förbättringar i Rikets Upfostrings-werk fastat den upmärksamhet, som ämnets wigt samt den grundliga kännedom hwarrned det bliswit afhandladt förtjenar; Ock dä Riksens Stär, hcr, sedan wärdén om den Allmänna Upfostran blifwit till wcrkställandc magtcn odeladt Lfwerlemnad, hysa den rmdkrdaniga Lfwertygelse, att Eders Kongl. Maj:t ät denna styrelsegrcn !
Räder lcmnar all den nplysta omsorg som stall underhälla närwarande ock bereda kommande siägtcrs förstånds - och kunskaps - odling , Patriotism' ock sedlighet, anse Riksens Ständer sig böra till Eders Kongl.
Nä iga pröfning härhoS öfwerlcmna berörde förflag med derwid gjorde anmärkningar, med underdänig anhällan, det täcktes Eders Kongl. Magt genom kunnige och erfarne män läta undersöka Läro-werkens närwarande tillstän", pä det deste inrättningar mätte erhälla ett efter tidens uplysning mera lämpadt stick.
Riksens Ständer framhärda, etc.
Stormägtlgste AllerNädigste Konung!
Sedan Bonde - Ständct wid denna Riksdag begärt, att Enstistes och Storstiftes Författningarne mätte ofwerses och lämpas efter bchofwcn och omständigheterne pä olika Orter samt Enfliftcs Fvrfa.tningarne, till förekommande af widare olägenheter deraf, emedlertid till deras kraft och werkan inställas, hafwa Riksens Ständer, wid bfimrwägai de häraf wäl funnit att
Enstiftcs förrättningar lika med alla siora företag i början pä sine ställen mött någon swärighkt och fordrat medel, som endast L framtiden kunna ersättas; men dä Författningarne i detta ämne bjuda, att wiste gode män walde af Iordagarm: sjelf» e
Den 2 April. 83 fjclfwe ock kunnige i Landthushäflningen skola bedöma vm ock huruwida det sökte Enstiftet är lämpligt och "yttigt, till följe hwaraf nägon särdeles olägenhet icke syneS wara att häraf befara ock Riksens Ständer för öfrigt arv Lfwcrtygade om den bätnad för Rikets Äkcrbruks-skötsel Enstiftcn i allmänhet medföra, hwilkcn äfwen redan fullkomligen »visat sig i de södre Provincerne, hafwa Riksens Ständer icke funnit anledning, art i underdänighet tillst»)rka deste Författningars inställande, utan med afseende pä Bonde-Ständets önstan, och enär
Storskiftes Fö ordningen af ar 1783 synes haftva flere brister, hivaribland kan räknas den för ett »väl inrättadt Jordbruk hinderliga omständighet, att Storskifte af äkcr är tillätit k flere stiften och tegor, endast ansett sig böra hos Eder Kongl» Maj t i underdånighet hemställa, om icke Eders Majit L ängst skulle täckas läta öfwerse de sä wäl för Storskiften seni Enstiften i allmänhet stadgade Författningar, pä det desamma i de delar deraf, som till »viste
Orter ej äro lämp ige, »nä kunna efter omständigheterna rättas och förbättras dä emedlertid och intill dest en sädan förbättring hunnit »verkställas de gällande Enstiftes Förordningarne förblifwa till efterlefnad ländande.
Ständer framhärda, crc. Stormägtigste MerNädigste Konung!
W!d förchafd granskning af Taxorne öfwer sä »väl inkommande som utgäende Sjötullen haftva Riksens Ständer, utom de särskiltc förhöjningar, som blifwit wid det tagne beslutet om Landtullarnas afstaffande, päräknade, till ersättning för en wist del i Statens hittills genom bein upburne inkomst, funnit sig till ett dylikt »ytterligare bidragande böra beivilja lämplig Sjötull ä någre Articlar, som förut ej fäkt införas, men hwilka Riksens Ständer bär - Den 2 April. härmed i undcrdänighet anhälla mätte till fri införsel bluma tilärne, säsom dels, sadane, att de genom förändrade omständigheter finnas oumbärlige och dels of ren bcstaffenhct, akt det hittils emot dem gällande förbud icke ripfpllt ändamälet utan fastmera föranledt till Lurcndrägerier.
Bland de waror, pä hwilka Swerige otwifwelag, tigt befinner sig i saknad efter förlusten af Finland räkna Riksens Ständer Saltpctter och calcinerad Pottasta, af hwilka den förra är för Kronan'? behof högst nödwändig, mea för Hemmans - brukaren omöjlig, att anskaffa, om ej frihet lemnäs till desi införande frän Uirikes orter samt den sednare äter lika oumbärlig för Swensta Fabrikerne; och, nied afseende pä en skälig uppmuntran för till»oerfaren af desie behof inom Landet, hafiva Riksens Ständer ansett lämpligt, att fastställa den inkommande Tullen ä orafinerad Salthetter till 10 si Lisipvndct samt ä Callcincrad Pottaska till 8 si.
Lisipundet.
Ak de waror, pä hwilka ehuru förbudne, ändock warit tillgäng och consumtion, haswa Riksens Ständer egentligen fästat fin uppmärksamhet wid atstillige winer neml.
Bourgogne, Eanarie, Cap, Champagne, Pontac, Ztalienfla och Sicilianfla, samt wid nysi anförde förhållande trott det öswcrensstämma bäde med en god Lagstiftnings, princip och med Statens fördel, otc desie winer hädanefter frigiftvas till införsel einor följande Tull: för Bourgogne, Italienska, i likhet med hwad för Rhenfla betalas Tjugufem Nd. per äm; Canaric-winer lika med Portugisiska , Tolf Riksdaler per äm; men Cap, Champagne och Pontac, a 32 sikannan.
För öfrigt och i sammanhang härmed anhälla Riksens Ständer i underdänighct, alr den förhöjning L Den 2 April. 35 wiste waror, som, enligt Eders Kongl. Majus
Nädiga förordnanden under sistl.
Maji och September mäna» der, endast tillfallit Fattigwärden i Stockholm och Götheborg, mä isrän och med nästa ärs börian ripp, bäras och anwändas i hwarie Stapelstad till drst sats tige, sä framt nägon ordeiulig anstalt till deras föi°, sör-ande derstädes finnes antagen.
Riksens Ständer framhärda, etc. - O . . ' - Stormägtigste AilerNädigste Konung!
Uti den Nädiga proposition, sorn EdcrS Kongl, Maj t, under ben lS Oktober sistledet är i Näver be» hagar till Riksens Ständer afläta, a >gävNde hnruwida Instruktion mä wara af nöden för Riksens Ständers Fullmägtige eller Wederbörande Tjenstemän, hwilka böra warda hörde i frägor om eftergift af ädbmdc er» sättningar, som tillhöra Riksens Sländcrs penninge» wcrk, Stats-Werkct eller de under Collegicrnes eller scrffilde
Direktioners styrelse warande Castor, hafwa Riksens Ständer, med undcrdänig wördnad emottagit ett förnyadt dyrbart wedermäle af Eders Kongl. Maj ts
Landsfaderliga omwärdnad och mildhet uti ett ämne af sä mycket mera grannlaga beskaffenhet, som det nästan altid torde komma att röra Medborgares hela wälfärv.
Under öfwerläggning härom hafwa swärigheter och flere betänkligheter sig företett att bestämma föreskrifter lämplige till alla de händelser dä ersättningar af allmänna Medel kunna komma i fräga, enär de med hwarje sädan särskild händelse förenade omständigheter, hwilka ffulle tjena till grund och rättesnöre för wederbörandes underdäniga Mätande, kunna blifwa sä mängsaldige och olikartade, att de icke möjligen kunna i förwäg utstakas.