Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förhåller sig nemi. så, att sökanden jemte andra personer i hans ort blifvit tilltalade för innehafvande af för stor redskap, och då ansökningen lill K.
M. inkom, var målet ännu icke afgjordt.
Hade denne man blifvit för sin redskaps beskaffenhet dömd lill ansvar, så hade den under tiden honom medgifna rättighet till pressjäslberedning äfven uphört.
Derföre, och sedan detta raisonnement föregått, såsom uttryckande en tvekan, om sökanden borde hafva rättigheten eller icke, har K. M. sagt: tills vidare får han denna rättighet, hvilket utvisar, att orden ”lills vidare'''' icke åsyfta annat, än blott afbidan af utgången utaf det emot honom anställda åtal, i fråga om redskapens beskaffenhet.
Jag skulle allt för mycket missbruka R. o. Ad:s lid, om jag här skulle ingå i vederläggning af alla de skäl Hr Hjärne anfört.
Jag vill blott med få ord besvara hans yttrande, alt pressjästbered - Den 1 Juli. 35 ning kan ske med fördel, utan att bränvinsbränning dermed är förenad.
Den frågan hör lill en början icke hit.
Dessa fabriker hafva, enl. min åsigt, en orimlig vinst för det närvar:de, men, såsom nämndt, detta hör icke hit, utan frågan är: äga dessa fabrikanter sådan rättighet, att den icke kan dem afhändas, eller äga de den icke?
Vinsten af fabrikerne må vara stor eller liten, men äga de icke rättighet till deras bedrifvande, så bör rättigheten äfven frånhändas dem, eller rättare, de böra förbjudas att utöfva den, och härom är just frågan.
För min del måste jag bekänna, att jag anser farligt, om den åsigt skulle göra sig gällande, hvartill beklagligen en viss tillstymmelse finnes, alt om en eller annan näring visar sig gynnsam för dess idkare, en viss missnndsamhet deremot uppenbarar sig.
Det må äga rum, men det må icke gå längre, än vi med våra former kunna och böra gå.
Hr Hjärne har sagt, att missbruk skulle ske, och alt på grund deraf inskränkning i rättigheten borde göras.
Jag får likväl fästa hans upmärksamhet derpå, att de K.
Resolutionerne icke innehålla annat vilkor, än ali pressjästfabrikanterne skola oafbrutet hålla köpare till handa god jäst, vid äfventyr af rättighetens förlust.
Hvad åter angår storleken af de kar, som för jästens tillverkning begagnas, så finnes derom icke något sagdt i de K.
Resolutionerne.
Jag tror sannerligen icke, att det kan hafva något inflytande på saken.
Någon medelväg, såsom Hr Hjärne förmodat, finnes icke; och att tillsätta kontroller, förorsakar endast onödiga kostnader, utan att något ändamål dermed vinnes.
Jag tror således, att vi böra stanna vid lTtsk:s förslag, emedan något annat icke återstår att granska.
Hr Braunerhjelm:
I anledn. af Hr Hjärnes anmärkn., att Utsk:s beslut tillkommit derför, att så få ledamöter varit inom Disk. tillstädes, får jag bekänna, att jag varit en bland dem, som icke kunnat biträda del fattade beslutet.
Vidare har han påbörda! mig det yttrande, att jag ansett pressjästberedning kunna drifvas med fördel, utan sammanhang med bränvinsbränning.
Jag har likväl endast sagt, att pressjäst kan beredas oberoende af bränvinsbränning.
Huruvida förlust dervid upkommer, beror åter af den kalkyl man upgör öfver möjligheten, alt med största möjliga fördel tillgodogöra sig det recidium, som upkommer vid pressjästberedningen.
Detta är en serskild fråga.
Hufvudsaken är bär att afgöra, huruvida pressjästberedarne hafva rättighet att tillverka bränvin.
Då nu de utfärdade tillståndsresolnlionerne medgifva begagnande afbränvinspanna om en viss rymd, så lärer man svårligen kunna påstå, att jästberedaren missbrukar sin rättighet.
Helst hade jag naturligtvis sett, att ett sådant bränvinspannans begagnande icke varit tillåtet, men då nu så är, kan innehafvaren icke beröfvas sin rätt, och jag kan icke kalla det missbruk, som icke är det.
FIr Hjärne har sagt, att jag icke omnämnt orden ”tills vidare'''', som förekomma i en af dessa resolutioner.
Jag får förklara, alt jag icke förbisett dessa ord, hvilka icke finnas i de öfriga resolutionerne, utan de lyda en 3* - 30 Den 1 Juli. dust derpå, det pressjäst fur tillverkas under den lid, då bränvinsbränning icke är tilläten, och så länge nuvartde bränvinsförfattning gäller.
Utsk. bar således, enl. min åsigt, icke kunnat handla annorlunda än det gjort.
Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag.
Jäg ämnar icke fästa mig vid de missbruk af pressjäst beredningen, som möjligen egt rum, icke heller vid den större eller mindre fördel, som tillverkarne af denna jäst kunna hafva af den dermed förenade bränvinsbränningen, likasom icke heller vid möjligheten att tillverka pressjäst ulan bränvinsbränning.
Jag fäster mig blott och bart vid den frågan, huruvida en inskränkning i denna rättighet möjligen kan ske.
Jag tror, att den saken icke är så alldeles tydlig, som de Hrr, hvilka här yttrat sig, lyckas förmena.
Hvad innefatta de ifrågavar. resolutionerne?
Jo! en tillåtelse att begagna bränvinsbränningsredskap.
Jag vill icke advocera.
Jag vill icke söka alt gifva en skef tolkning åt dessa ord.
Dessa resolutioner, säger jag, innehålla en tillåtelse för vissa personer att bränna bränvin, då sådant eljest är förbjudet.
Men hvilken rättighet åter tillkommer K. M. ?
Jo! K. M. har en genom häfd och en genom bränvinsförordningen sig tillerkänd rättighet, att då högst vigtiga omständigheter inträffa, förbjuda "bränvinsbränningen i riket.
Kan det vara K.
M:s mening att, då han för desse fabrikanter utfärdar tillåtelse, att i och för pressjästberedningen bränna bränvin, då andra personer i Diket dermed icke få sysselsätta sig, att, säger jag, beröfva sig sin rättighet, alt i vissa fall förbjuda brärtvinstil!verkningen.
Hvad skall resultatet häraf blifva?
Jo! det, att om den missvext, hvarmed vi hotades 'sisth år, och som äfven förespeglades oss under vintermånaderne, i verkligheten förefunnits, skulle likväl desse fabrikanter oförhindrade få till bränvin förvandla de få smulor af spanmål, som i landet funnos, och K.
M. skulle icke emot dem kunna utöfva den rättighet, K. M. enl. bränvinsförordningen tillkommer, att inställa bränvinsbränningen.
Kan sådant hafva varit K. M:s mening.
Jag medgifver visserligen, att ordalagen i de K.
Resolutionerne icke åro lyckligt valde, men jag mäste, såsom tolkare af lag, söka att göra mig reda för, hvad meningen må hafva varit. K. M. kan, genom utfärdande af dessa resolutioner, omöjligen hafva velat endast i fråga om dessa näringar afhända sig den rätt, han i allmänhet äger, att förbjuda bränvinsbränning?
Om detta varit K.
M:s mening, om lian i fråga om dessa bränvinsbrännare icke skulle kunna utöfva den rätt han äger, så skulle lian icke heller under Nov. och Dec. månader sisth år kunnat begagna denna rättighet.
Jag vänlar mig den invändningen häremot, att förordningen säger: under de tider af året, då bränvinsbränning i allmänhet är tillålen.
Den är i allmänhet icke tillåten under halfva Nov. och bela Dec. innevar:de år, och jag skulle således, om jag vill conseqvent följa den satsen, kunna påstå, alt K.
M„ genom utfärdande af desse resolutioner, afsagt sig rättigheten att inskränka bränvinsbränningen, äfven under dessa månader.
Jag tror alltså, att det icke är så alldeles klart, att en inskränkning eller ett förbud icke på något sätt kan medgilvas.
Billighelen af en sådan åtgärd i fråga oni dessa bränneriet', har icke ens försvararne af Utsk:s Betänk, kunnat bestrida, nemi. alt det är orimligt, att, dä jordbrukaren beröfvas rättigheten att tillverka bränvin, icke destomindre 6 eller 7 personer, hvilka fått dessa privilegier under andra förhållanden, skola deraf få sig begagna; och dä man icke dragit i betänkande att, med den rätt bränvinsförordningen tillägger K. M., inskränka bränvinsbränningen under de 2 nämnda mänaderne, synes mig, att man kan betaga dessa 6 eller 7 personer rättigheten till bränvinstillverkning.
Tvifvelsutan afsågs nemi. icke med orden ”högst vigliga fall” i bränvinsförordningen den omständigheten, att R.
St. skulle belägga tillverkningen med en hög skatt.
Då man nu i fråga om bränvinsbrännare i allmänhet gjort en deduktion af K.
M. rätt, som troligen aldrig varit afsedd, anser jag skäl förefinnas, att åt desse resolutioner gifva eo tolkning, som jag icke kan finna med meningen och andan af dem vara så uppenbart stridande, att den ju icke kunnat göras.
Jag får hembära min tacksamhet till den siste talaren, som så tydligt och klart framställt de juridiska skäl, som tala för min åsigt i denna fråga.
Såsom jurist har han varit i bättre tillfälle, alt djupare intränga i ämnet, än jag kunnat göra.
Då jag begärde ordet, ämnade jag göra eu sådan framställning.
Jag vill fästa upmärksamheten derpå, att Disk. bar antagit såsom gifvet, alt K.
M. afsagt sig rättigheten att återkalla dessa resolutioner.
Det har blifvit leiuligen klart utredt, att man icke bör taga detta för så alldeles gifvet.
När frågan nu står så, ser jag icke annat, än all då man medgifver, att i sjelfva sakens beskaffenhet skäl funnits för motionens väckande, det äfven vore lämpligt, att R.
St. yttra sin åsigt i frågan, och anmäla den hos K. M., som då kommer att i sista hand pröfva, huruvida något i Saken kan åtgöras eller icke.
Sedan en sådan skrifvelse till K, 51. ingått, deri raan begärt återkallande af dessa resolutioner, hade raan att afvakta K. 51. yttrande i ämnet, och först då detta blifvit kändt, har Utsk:s majoritet kunnat bestämdt säga, hvad som är K. 5I:s åsigt i frågan; men då man nu ser, alt olika meningar göra sig här gällande, är det väl mera skäl att fästa sig vid sjelfva saken, än vid formfrågan, som är en bisak.
Derföre kan jag icke frångå den öfvertygelsen, alt det är af stor vigt, alt, om man önskar saken, man uttrycker sin tanke inför K. 51., och sedan afvaktar K. 51:s svar.
Jag anhåller om bifall till del af Frih.
Cederström framställda förslag.
Jag skulle önska, att jag lika med Hr Hjärne kunde finna Gr.
Sparres anförande så klart och tydligt, att jag kunde frångå de åsigter i ämnet jag redan yttrat.
Sparre har sagt, alt K. 51. förbehållit sig rättigheten att aflysa bränvinsbränningen, så väl under 6 månader, sora endast en månad.
Bränvinsförordningen säger, att bränvinstillverkning är tillåten under 6 månader.
Uti de ifrågavande resolulionerne, hvarigenom bränvinsbränning i sammanhang med pressjäslberedning tillätes, säger K. 51., ali denna bränvinstillverkning får fortgå, äfven under den lid af äret, då bränvinsbränning eljest icke är tillåten 3#
Den 1 Juli. K. M. har ju således afsagt sig rättigheten att inskränka bränvinsbränningei) i sammanhang med pressjäst beredningen, ty denna bär hillils, med undantag af ett enda fall, aldrig varit tillåten för någon viss lid.
Jag har här icke uplrädt till försvar för pn-ssjäslberedningen i sammanhang med bränvinstillverkning, ty jag anser det hafva varit vida bättre, om den aldrig blifvit tillåten, utan jag har endast åsyftat alt försvara enskild mans rätt.
Jag kan således icke genom någon slags advokatur komma till den slutsats, att R.
St. förfara rätt, om de ingå lill K.
M. med en sådan sktifvelse, Hr Hjärne föreslagit, hvarföre jag anhåller om bifall till lltskss förslag.
Jag har aldrig sagt, all K. M. lili Resolutionerna förbehållit sig atl förbjuda bränvinsbränningen, men deremot har jag sagt, att K.
M. icke frånkänt sig den rättighet, som bränvinsförorduingen tillägger K. M , atl i högst vigliga fall inställa bränvinsbränningen, och jag påstår, all om K.
M. utfärdar en resolution för en person, som derigenom medgifves att idka en näring, och en allmän författning tillägger K.
M. rättighet, all under vissa förhållanden inställa denna näring, så lägger denna resolution icke hinder i vägen för K.
M. alt utöfva denna sin rätt.
Näringsidkaren får begagna sig af den honom lemnade tillåtelsen, intilldess sådana förhållanden inträffa, ali K.
M. anser det allmännas väl kräfva inställandet af näringen, d. v. s. att genom näringens utöfvande, lilsmedlen fördyras, och jag påstår, atl om, före utfärdandet af en sådan resolution, man hade tänkt sig del fall jag nu nämnt, och man tillfrågat conlrasignanten, kan det vara K. M:s afsigt, alt genom en sådan resolution afsäga sig en rättighet, som lagarne tillerkänna K. M., att inställa näringens utöfvande, pä det alt undersåtarne icke skola svälta ihjäl, så skulle conlrasignanten hafva svarat nej.
Mina fnotståndares här förfäktade åsigt är således stridande emot all tolkning af lag.
Är del skäl alt gynna 6 eller 7 fabri kanter på hela landets bekostnad?
Är det skäl att öka det missnöje, som redan visat sig öfver de åtgärder, som representationen i bränvinslagsliftningen beslutil, derigenom all 6 eller 7 personer gynnas på alla andras bekostnad.
De lagklokes förmåga alt tolka lagar må vara stor, och Gr.
Sparres större än mängdens, men jag får bekänna, alt jag icke blifvit af honom öfvertygad.
Gr:n har likväl icke sträckt sig längre, än att Gr:n trott sig hafva lemnat en tolkning, hvilken, såsom Gr:ns ord folio, skulle utvisa, alt K.
M genom de ifråga var:de resotutionerne icke afsagt sig rättigheten att förbjuda äfven bränvinstillverkning i sammanhang med pressjästberedning, i hvilket afseende Gr:n åberopat bränvinsfftrfattningen, som i allmänhet tillerkänner K.
M. att förbjuda bränvinsbränning.
Jag anhåller då, alt få upläsa 1 § i 1851 års författning så lydande: ”bränvinsbränning af hvad tjenligl ämne som helst, skall med den panoerymd, sami emot de afgifter och öfriga vilkor här nedan föreskrifvas, vara tillåten under 6 månader af året, nemi. Jan., Fehr., Mars, April, Nov. och Dee., så vida icke högst vigliga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning.”
Hvilken bränvinsbränning?
Jo! den som får Den i Juli. 31» äga rum under de 6 mänaderne af året.
Således har K. M. i denna författning ieke satt i fråga inskränkning af brånvinsbränningeu under andra månader.
M. gifvit en bestämd tillåtelse åt enskilde personer att utöfva bränvinshränning under loppet af de 6 månader af årel, då bränvinsbränningen i allmänhet är förbjuden, så kan, enl min åsigt, annan slutsats icke dragas, än att, då K.
M. icke förbehållit sig rättigheten, att äfven inställa denna bränvinsbränning, de, som fått denna licence, skola ostörda få begagna densamma.
Jag hemställer, om dessa resolutioner kunna annorlunda tydas.
Om det är skäl att genom en hårdragen tolkning söka inkomma på det gebiet, att, med åberopande af föreskriften i 90 § Reg.F., som bjuder alt Konungens Domar och Utslag icke må göras till föremål för öfverläggning i RiksSlånden eller Utsk., vilja förhindra eller tillintetgöra de rättigheter enskildte fåll, hvad skall man då säga om dem, som fått ett patent, men icke kunna vara förvissade att få tillgodonjuta patehträlten under den tid, för hvilken patentet blifvit ulfärdadt.
Anse R.
St. beredarne af pressjäst hafva en allt för stor vinst, kunna de ju öka beskattningen.
Jag anhåller om bifall till Betänk.
Raab har till stöd för sina åsigter lagt Ulsk:s anmät kn:r, deri 90 §.
R.F. åberopas till hinder för motionens bifallande.
Först och främst får jag förklara, att jag finner det högst besynnerligt, alt Serskilda Utsk. gör sig till ett slags Const.Ulsk., som det eljest, enl.
Riksd.Ordu., ensamt tillkommer att utreda eller behandla grundlagsfrågor.
I stället för att trygga sig vid lagligheten af motionens väckande, hvartill Utsk. haft deslomera skäl, som icke blott det Stånd, hvarinom motionen blifvit väckt, utan äfven det Ståndets Talman ansett den vara af beskaffenhet att den borde lill Serskilda Utsk. remitteras, har Utsk , genom sitt förnekande af denna laglighet, undvikit att fästa sig vid den nytta eller skada för det allmänna, som den föreslagna åtgärden månde innebära.
Det är dock ur denna synpunkt Särskilda Utsk. bordt se frågan.
De förstnämnde Ivifvelsmålen böra likväl nu vara häfna, sedan Gr.
Sparre fullkomligt tydligen ådagalagt, huruledes den allmänna rättighet K.
M. uti förevar:de fall enl. den för hela landel gällande författning äger, icke kunnat K.
M. frånhändas genom de utfärdade partiella resolutionerne; men om Utsk., såsom vi se, haft en motsatt åsigt, huru har då Utsk. kunnat med någon följdrigtighel i åsigter, på samma gång det förklarar, att ifrågavaride resolutioner gifva pressjästberedarne en oinskränkt rättighet alt utöfva besagde näring, likväl föreslå inskränkning i denna rättighet?
Detta kallar jag inconseqvent.
Man talar om mannamån, som skulle tillskyndas desse pressjästberedare, om motionen bifölles och K.
M. deråt behagade gifva sitt samtycket men man tänker icke på den långt större förlust, som tillfogas öfrige bränvinstillverkare, hvilkas näring nu får utöfvas endast under 14 dagar i st. f. 2 månader, hvartill de enl. hittills gällande författning varit berättigade; och detta på samma gång man enl.
Ulsk:s förslag skall lemna pressjästberedarne tillfälle, att under månaderne före den 1 Nov. fortfarande tillverka bränvin. 40 Den I Juli. Wen dessa föl l lisler liar författningen velat, att de enskilde måste underkasta sig, när samhällets gagn det fordrar; och utur denna synpunkt Ilar K.
M. äfven tillämpat sin höga rätt i detta afseende.
Del synes mig då verkligen ganska obilligt, all sedan hela menigheten fått vidkännas olägenhelerne deraf för del helas väl, fortfarande bereda några fä personer fördelar, om de än skulle lända lill hela samhällets förfång.
Aktning för lagliga rättigheter är en ganska rigtig sats, och Utsk:s nil i detta afseende förtjenar visserligen beröm, men man måste tillse om satsen hår äger tillämplighet; det är häruti Utsk. synes hafva misstagit sig.
Haab har föreslagit en ny utväg att hjelpa saken, nemi. att föröka skallen på pressjåstberedningen.
Sådant synes mig icke lämpligt.
Det är ungefär enahanda förfarande, sorti när man lägger hög bevillning på ordnar oell karaktersfullmakter o. s. v., i afsigt att beröfva K.
M. lättheten, eller försvåra möjligheten att med dylika nädebevis belöna utmärkte medborgare.
Denna utväg leder, såsom man kan förutse, icke med någon säkerhet lill ändamålet.
Den är klandervärd just genom del slingrande i dess syftning; derföre, och såsom i annat fall endast illusorisk, bör den icke begagnas.
Raab har trott sig finna, alt jag förmodat Ulsk:s förslag hafva tillkommit af en öfverdrifven vördnad för konungamakten.
Jag ber om förlåtelse, att jag icke medgifver någon ledamot att genom origtiga upgifter eller origtig upfattning af mina ord vilseleda det Höglofl.
Ehuru jag visserligen betraktar detta Frihtns åtgörande såsom hell och hållet ofrivilligt, må erinras det jag icke haft ett sådant yttrande.
Det är ingalunda vördnaden för konungamakten jag klandrat, men väl den skefva tillämpning, Utsk. deraf sig tillåtit.
Jag anhåller således om afslag ä Ulskis, enl. hvad jag sökt ådagalägga, mindre följdrigtiga Betänk:, och om bifall till reservanten Hr Hjärnes förslag, sådant lian del pag. 5 framställt.
Det blir sedermera, i fall de öfriga Stånden fatta enahanda beslut, Exped.- Utsk:s omsorg att ombesörja motiveringen för R.
St:s underd. skrifvelse, hvartill ledning kan af motionen hämtas, ty Hr Hjärnes reservation innehåller endast en förtjenstfull polemik emot Utsk:s förslag oell torde således icke lämpligen kunna uptagas lill motivering af samma underd. skrifvelse; men den saken hjelpes på sätt nyss nära tidt är.
Raab har jemfört ifrågavar. resolutioner med patenter.
Jag medgifver, att förhållandet är alldeles detsamma, sorn om personer erhållit palenter å en näring, hvilken K. M., då högst vigtiga omständigheter inträffa, äger inställa.
Pressjästberedarne hafva erhållit tillstånd all tillverka bränvin, då sådant är alla andra förbjudet ; men K.
M. har rättighet att i allmänhet förbjuda bränvinsbränning, dä högst vigtiga omständigheter inträffa, och således har K.
M. icke afsagt sig rättigheten, att när oraständigheterne det kräfva, förbjuda denna näring, såsom för Riket skadlig.
Om det funnes andra fall, der K.
M. ägde rättighet alt förbjuda vissa näringar, sorn tillfälligtvis blifva för Riket skadliga, så skall detta fall vara fullkomligt homogent, men jag kan icke påminna mig, att det Den 1 Juli. 41 finnes, ulom ifrågavartde, andra sådana fall, och derföre är della ensamt i sill slag.
Jag har redan sagl, all ordalagen i dessa resolutioner äro högst illa valde, och alt de kunna gifva mycken anledn. till den tolkning man här gifvil dem.
Jag erkänner della, men frågan förefaller mig likväl icke sä tvetydig, som mine motståndare velat finna den, och jag påslår, alt man begår en inconseqvens, om man tillstyrker inskränkning i dessa fabrikanters bränvinsbränning under Nov. och Dec. månader, ty är mine motståndares mening, ali den rättighet, K.
M. lemnat desse pressjästberedare, beslår i att tillverka bränvin å lid, då sådan tillverkning i allmänhet är förbjuden, så bör denna tillåtelse icke heller kunna omfatta den lid, då K. M., med afseende på serskilda omständigheter, förbjuder brånvinsbrånning i allmänhet.
Della har jag sagt, och påstår, all det ligger en inconseqvens i Utsk:s Utlåt, all tillstyrka del ena och afstyrka det andra.
Frih. af Ugglas, Curt Gust.:
Jag vill icke inlåta mig i någon granskning af det rätta i ali ingå med någon skrifvelse till K. M.
Jag har blott fästat mig vid ett uttryck af Gr.
Sparre, nemi. alt bifall till Utskis förslag skall upväcka ett serdeles hal inom landet och öka den ovilja, som förut skall funnits.
Kan detta verkligen vara Grins mening, då frågan angår inställande af bränvinsbränningen eudast under några månader; och, om än den föreslagna skrifvelsen bifalles samt inkommer lill K. M., den, i händelse K. M. å densamma fäster afseende, icke så snart bringas i verk samhet före d. 1 Nov.
Utsk. har endast föreslagit, alt i elen underd. skrifvelsen skulle begäras, att pressjästberedningen må inställas under tiden efter den, då all bränvinsbränning i höst är förbjuden.
Kan det då vara skäl att för den korta tiden af några månader lili den I Nov. anhålla om inställande af denna pressjästberedning.
Del vore ju detsamma, som om K.
M. lemnat ett tillståndsbref på en näring och sedan återkallade det.
Jag befarar, att delta skulle verka mera hat än bifall till Utsk:s Betänk., hvarom jag anhåller.
(Ifverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att under densamma blifvit yrkadt dels bifall till Utsk. Betänk., dels bifall till Hr Hjärnes vid Betänk, fogade reservation, samt derjemte hemställde, om B. o. Ad. bifölle förevande Betänk.
Denna propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg
Efter härmed af Hr Hjärne begärd votering uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den som bifaller Serskildta Utsk:s Betänk.
JVs 10, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser B. o. Ad. R.
St:r böra ingå till K. M. med 42 I) e n 1 Juli. en underd. anhållan, att K.
M. behagade i nåder pröfva, huruvida icke under nuvande förhållanden all bränvinsbränning i sammanhang med pressjäst-tillverkning borde uphöra, och att, i sådant fall, de tinder helt andra förhållanden utfärdade K.
Resolut., hvarpå dylik bränvins-tillverkning grundar sig, varda, sä fort ske kan, återkallade.
Ja — 14.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 28 sisth Juni på bordet lagda Betänk:n, Mern. och Utlåt., nemi. från Allm.
Besvärs- o. Ekon.-Utskottet: JY} 101, i anledn. af väckte förslag om vidtagande af förändringar inom den ekonomiska förvaltningen vid Universitetet i Upsala; A? 102, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, i fråga omförändrade föreskrifter, ronde åtgärder till förekommande af kolerasjukdomens införande och spridande i Riket m. m.; JYi 103, i anledn. af väckt motion, ang:de transito-handel emellan Sverige och Norrige; JYs 104, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut om utvidgning af de Mosaiska trosbekännarnes rättigheter; JY} 105, i anledn. af väckt motion om ändring i 12:te punkten af Instrukt:n för Postmästare den 16 Febr. 1707; Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: JY} 4, i anledn. af dels K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af
Decimal-system för mått och vigt, samt dels trenne serskilde hos Vällofl. BorgareSt. och Herderv. BondeSt., ang:de mått och vigt, väckte motioner.
Jag förmodar, att plenum nästkommande
Onsdag kommer att uptagas af ett annat mål, som redan är upfördt på föredragnings-listan; och hemställer derföre, om icke Ståndet ville besluta, att frågan om tiotals-räkningen sättes främst på föredragnings-listan för Lördagen d. 8 nästkommande Juli?
Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anled. häraf framställda propos. biföll R. o. Ad. att Lag- samt Allm.