Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvenså ligga vi i våra näringar och commerciella förhållanden mera i beröring med Tysk1 II. 59 40G Den 24 Augusti e. ra. landan med Frankrike.
Jag tviflar likväl icke derpå, att ut i en väl organiserad skola undervisningen bör bringas derhän, att begge språken kunna hjelpligt läras både att tala och skrifva; men om så icke skulle vara händelsen, så tvekade jag icke i valet emellan Tyska och Fransyska.
I afseende på Christendomen, vill Hr Westerstrand börja undervisningen med catechesen och derefter fortgå med bibliska historien.
Jag skulle likväl tro, att bibliska historien bör gifva catechesen sin förklaring, och icke catechesen förklara bibliska historien.
Sålunda har man äfven förfarit i nya elementarskolan.
Der börjar undervisningen med bibliska historien och sedan kommer catechesen.
Cateehesens dogmer äro i sig sjelfva svärfatlliga nog för det åttaåriga barnet; det kan väl behöfva ett eller annat är uppöfva sin faltningsgåfva, innan det börjar dermed.
Jag vill icke vidare trötta R. o. Ad:s tålamod, utan blott angifva hvad jag anser vara den största bristen i Hr Westcrslrands motion.
Ilan har icke åsyftat något annat, än att spheren för denna skola, som vi vanligen kalla apologistskola, men som han benämner elementarskola, må blifva utvidgad och lemna mera rum för den medborgerliga bildningen, innan den lärdare bildningen vidtagit.
För att viuna detta ändamål har han ökat nederskolan med en dass, meu vid denna 5 dass afklipper han all realistisk undervisning.
Åtminstone har han icke i sitt organisationsförslag uppgifvit huru den bör inrättas, och likväl tyckes det vara lill den realistiska bildningens fromma, som hela den stora förändringen är föreslagen.
Hvartill skulle då hela projectet tjena?
Sä god, som Hr Westerstrands elementarskola, är i det närmaste hvarje fullständig apologistskola.
Ilda ändamålet med Hr Westerstrands förslag synes sålunda nästan endast reducera sig till ett försök att vilja utrota Latinet och de gamla språken; i fall eljest något bestämdt ändamål med detsamma varit åsyftadt.
En annan besynnerlighet ligger äfven i Hr Westerstrands inrättning af hans särskilda elementarskola, till följd hvaraf föräldrar, i st. f. alt, såsom nu, blott skicka sina barn till 2:ne undervisningsverk, nemi. trivialskolan och gymnasium, kunde få ofia nog skicka dem lill fyra särskilda skolor.
Först linge man skicka dem lill en skola med två elementarclasser.
Sedan, om njan icke bodde i en stad, der skolan bade 3 classer, så finge man skicka barnet till en sådan; derefter till en skola med 4 classer och slutligen till gymnasium.
Hr Westerstrands motion skulle visserligen leda till ganska menliga följder för universitetsstudierna; men dessa följders angifvande vill jag öfverlemna åt universitetets lärare, viss alt de nog, när motionen kommer till deras kunskap, uppträda deremot och andraga, hvad som derom kan vara att nämna.
Jag anhåller nu endast, att mitt yttrande måtte få åtfölja Hr Westerstrands motion till Ekon.Utsk., och tillstyrker Utsk. att på Hr Westerstrands motion fästa intet afseende.
Den 24 A u g u 3 l i e. m. 407 Hr Tham, Carl Wilh. Au g.:
Då jag lill del mesta i sak öfvcrensslämmer med Hr Lagergren, då jag å andra sidan erkänner och tror, alt hvar och en som iniresserar sig för skolbildningen och äfven för universitetsbildningen, måste med tacksamhet erkänna en sådan uppmärksamhet, iemnad åt skolväsendet, som Ilr Wcsterstrands motion visar, — emedan man måste önska, att hvar och en som har något inflytande i Staten, må med deltagande följa skolan och universitetet—; så vill jag icke vidare uppehålla mig vid Hr Westerstrands motion, så vidt den angår skolverket i och för sig sjelf.
Jag vill blott anföra några få ord ur den erfarenhet jag har såsom academisk lärare.
Denna erfarenhet är visserligen ganska kort, blott sedan några få år, men jag har haft tillfälle höra hvad äldre kamrater tänkt i dylika frågor.
Den förnämsta representanten för det nya skolsystemet är som man vet elementarskolan i Stockholm, hvartill kunna läggas de realskolor, som blifvit bildade i Upsala och pä åtskilliga andra ställen, samt slutligen äfven den å Barnängen, hvilken hittills är af helt och hållet enskild natur, men i hvars styrelse det vore önskligt att, genom Styrelsens egen försorg, Staten komme alt deltaga, så att den derigenom komme i åtnjutande af statsanslag, och klefve tillgänglig icke blott för rike mäns barn.
Dessa skolor hafva hittills skickat till academien ganska fä lärjungar, men de som blifvit ditskickade hafva aflagt utmärkt vackra examina.
Man har visserligen velat påslå, att under de sednare academiska studierna, vid hvilka eget arbete och sjelfstudium kommer i fråga, mera än återgifvande af de läxor man i skolan inhcmtat, elementarskolans lärjungar icke skulle uppgå emot de gamla läroverkens lärjungar; men jag tror likväl, att hvarken i afseende på elementar- eller de öfriga uppräknade skolorna man har nog erfarenhet, för att rätt kunna uppfatta lärjungarnes framsteg så väl i studentexamen som de högre examina.
Det nya systemet behöfver kanske ännu ett om ej flera tiotal af år innan striden med det gamla kan afgöras.
Dä man besinnar, att elementarskolans lärjungar inskränka sig till 100, och att de öfriga skolorna, som räknas till det nya systemet, hafva ett annu mindre antal lärjungar, sä att frän dem alla tillsammans icke flera lärjungar försändas till academien än olla från ett eller några större gymnasier; så mäste man erkänna, alt en tillräcklig erfarenhet ännu icke kan vara vunnen.
Och om den också vore vunnen, fruktar jagalt Staten icke gjorde väl, om den ville för mycket reglementera för skolan.
Dermed menar jag icke, att icke
Staten har både rätt och skyldighet att bestämma hufvudgrunderna, mea den bör ej ingå i detaljerna.
Hvartill ett sådant reglementerande kan lända, skall jag upplysa genom ett talande exempel af den största reglementator, som kanske i sednare tider funnits, nemi.
Napoleon sjelf.
Ilan emoltog de Fransyska skolorna ur revolutionens hand i ett nästan förslördt tillstånd, han återupprättade dem och ordnade dem alla efter eli system, det som 468 Den 24 Augusti e. m. den tiden hade allmänna meningen för sig, och hvari hufvudsakligt företräde lemnades åt de realistiske studierna.
Han gick så långt i detta afseende, alt lian icke blott inskränkte läsningen af de gamla språken, utan äfven af andra, för skolorna ej de minst vigtiga studier, de philosophiska och historiska.
Ilan reglemenlerade i detalj, och lade tunga band på lärarnes sjelfverksamhet.
Följden blef, att han lemnade skolorna och universiteten efter sig i ett visst icke önskvärdt tillstånd, i ett tillstånd, der de hafva svårt alt uthärda striden emot Catholska kyrkan.
Jag tror, att det i allmänhet bör öfverlemnas åt skolan sjelf att bestämma detaljerna.
Och hvad särskildt angår Statens deltagande i deu nu hos oss pågående striden emellan de gamla och nya skolorna, bör Staten ännu icke vidare lägga sig deri, än alt den genom anslag söker uppehålla och befordra dem håda: att deu söker upphäfva de yttre olägenheter, hvaraf deu gamla skolan, enligt hvad dess försvarare sjelfva erkänna, lider, såsom att valet af lärare är inskränkt inom stiften, att de yngre lärarnes inkomster äro för knappa m. m.; samt slutligen, att Slaten utvidgar de nya skolorna.
Så vidt jag vet, är också i fråga att utsträcka elementarskolans antal af lärjungar ganska betydligt.
Det vore önskligt, så att den nya skolan kunde i stone skala fä försöka sina krafter.
Onskligt vore jemväl, alt dylika skolor inrättades i flera större städer.
Om den gamla och nya skolan, under så vidt som möjligt lika yttre förhållanden och med tillräckligt understöd, finge utkämpa siu strid sinsemellan, tror jag att Staten sedermera med mognare omdöme skulle kunna gifva utslaget; och det så mycket mera, som det icke lär dröja länge, förrän skollärarne sjelfve på ett allmänt möte, kanske här i Stockholm, komma alt discutera alla de vigtigaste frågorna i detta ämne.
Denna discussion kommer säkert att föras ej såsom hittills skett vid våra skolrevisioner, nästan blott af läroverkens styresmän, utan ock af lärarne sjelfva, äldre och yngre.
Den tiden är visst ej långt borta, då stora reformer skola inträffa både vid skolorna och de högre läroverken.
Dessa reformer skola visst äfven omfatta universiteten, som utan tvifvel komma alt undergå en ganska väsendtlig förändring, hvarigenom studierna skola mera ändamålsenligt än hittills riktas dels på blifvande embetsmäns bildning, dels på vetenskapernas framsteg.
Vid företagande af denna reform, skall visserligen den comité, som lill dess förberedande blifver nedsatt, finna sig föranlåten att lemna tillbörlig uppmärksamhet åt alla förslag, som hittills blifvit väckta, eller genom dess egen uppmaning, som ej kan uteblifva, kunna framkallas.
Utom del ofvannämnda medlet, alt, med sä vidt möjligt lika yttre förhållanden, lemna ät de båda skolorna att sig emcllan utkämpa siu strid, gifves det för Slaten ännu ett annat ej mindre vigtigt, i afseende hvarpå jag öfverensstämmer med det af Hr Lagergren i förra plenum väckta förslag om skollärare-seminarier.
Jag begärde dä icke bans motion pä bordet, Den 24 Augusti e. m. 4G9 emedan motionären sjelf sade det vara lika lydande med det han väckte vid förra riksdagen ; och jag anhåller nu blott alt dervid få göra en anmärkn.
Han har nemi. föreslagit, att dessa seminarier skulle förläggas i uuiversitets-släderna, hufvudsakligen derföre att de skulle kunna sältas i beröring med dervarande cathedralskolor.
Jag skulle likväl tro, att man kunde hafva ett tillräckligt surrogat för dessa i Stockholms alla lärdomsskolor samt härvarande gymnasium.
Här vöre dessutom tillfälle för skollärarue att i nya elementarskolan skaffa sig underrättelse' ont det nya systemet.
Jag anser nemi. lika med Hr Lagergren att, för vinnandet af det med skollärare-seminarier åsyftade ändamål, och för utvecklingen af hela vårt skolväsende, är nödigt alt skollärarne inhemta kännedom af både det gamla och det nya skolsystemet, sältas i tillfälle alt sjelfva bedöma och att använda båda.
Annu ett skäl, hvarföre det vore tjcnligare alt hafva seminarierna förlagda i Stockholm än i universitetsstäderna, är det allmänt kända förhållandet, att vid vära universiteter de theoretiska studierna äro så alldeles öfvervägande, alt de icke lemna tillräckligt rum för tillämpande öfningar.
Jag tror, att dessa kunna för skollärarne blott inom Stockholm vinnas i tillräcklig utsträckning, genom den ofantligt stora mängd af skolor af alla slag, som här finnas.
Dessa mina anmärkmr så väl i afseende på Ilr Wcsterstrands motion om skolverkets organisation, sorn angående Hr Lagergrens förslag om skollärare seminariers inrättande, torde fä åtfölja remissen till vederh.
Jag anser mig ej höra upptaga R. o. Ad;s lid med ali besvara alla de detaljer, som emot milt förslag till förändrad reglering af läroämnena i de allmänna elementarläroverken blifvit anförda, och jag anhåller blott att få nämna följande.
Man har antingen ej förstått eller ej velat förstå milt syftemål med förslaget, som är en bättre hushållning med ungdomens tid och ett tillfälle för alla alt få lära hvad som för det allmänna medborgerliga lifvet hlifver dom nyttigt.
Derföre har jag föreslagit, alt de nu särskilda lärdoms- och apologistskolorna må förenas lill en elementarskola; men jag har dermed ej velat från den allmänna elementar-undervisningen utestänga lärdomen, för hvars bibringande tillräckligt utrymme skulle finnas i gymnasium.
Om, med de tvenne särskilda skolornas bibehållande, t. ex. en gosse insättcs i lärdomsskolan och, efter hans genomgående af densamma, det utrönts, att han för lärdomen ej haft någon fallenhet och fruktlöst skulle försätta cursen deri, är det ej då illa bestäldt, att han, såsom äldre, måste börja en ny curs i apologistskola!), för alt få lära hvad i lifvet hlifver honom nyttigt?
Jag har sagt, att det vore önskligt, att en fullständig elementarskola kunde komma att finnas i hvarje stad ; men då Statens tillgångar ej medgifva sådant, har jag velat bibehålla de 470 Den 21 Augusti e. m. redan inrattade skolorna med 2 eller 3 classer och blott få läroämnena i desamma reglerade till likhet med de lägre clasernes i fullständiga elementarskolan.
Härmed har jag ej åsyftat den orimligheten, sorn påbördats mig, att flyttning från en mindre elementarskola med 2 classer forst skulle ske till en annan mindre med 3 classer och derifrån sedan till fullständiga elementarskolan.
Jag trodde det vara klart, alt till denna skolas 3 class flyttning kan ske från 2 classen i en mindre skola.
Men för mången yngling inträffar det, alt han, utan att flyttas till en större skola, från den mindre utgår till det allmänna lifvet.
Af denna orsak har jag föreslagit, att, näst efter modersmålet, bör i 2 classen begynnas med Fransyskan, på det att i detta, det nyttigaste af alla främmande språk, någon kunskap för de utgående ynglingarne måtte vinnas.
Ilr Lagergren har behagat säga, att jag i vissa afseenden genom förslaget visat mig vara en ultra.
Jag skulle med skäl kunna gifva honom denna titel, i afseende på hans förkärlek för de gamla språken, i hvilkas studerande, företrädesvis framför allt annat, lian anser ligga all lycksalighet.
Jag hade deremot trott, att studium af de lefvande språken, såsom behöfliga för alla, borde föregå det af de döda språken, såsom hufvudsakligen behöiliga för de lärda.
Hr Lagergren har, såsom stöd för sin mening, citerat ett yttrande af Fransmannen Thiers.
Denne store tänkare kail, som mången annan, ha öfverspända ideer.
Hvad han sagt kan passa för Frankrike, men icke för Sverige.
I Frankrike har den i skolan inträdande lärjungen redan undangjort ett studium, som i andra länder för skolan återstår och fordrar mycken lid, nemi. af det Fransyska språket.
Man vet dessutom, att Fransmän i allmänhet icke mycket vinnlägga sig om kännedom af andra länder samt deras språk och litteratur.
De hafva så mycket mera tid alt studera de gamla språken.
Landet ar rikt och kan underhålla så väl många slags skolor, sorn fattiga ynglingar under studietiden.
Så är förhållandet ej hos oss.
Såsom stöd för min mening om den nya methodens, eller språkstudiets början med de moderna språken, företräde framför den gamla, eller språkstudiets början med de gamla språken, åberopar jag ytterligare exemplen från nya elementarskolan i Stockholm.
Denna skola bör ej mera anses för en försökskola.
Det förtroende den vunnit, så väl pä högre ort som hos allmänheten, talar häremot. K. M. har, i sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, förklarat denna skola böra utvidgas för ett fördubbladt antal lärjungar, eller från 100 till 200, och i nåder äskat anslag så väl till dess ständiga årliga underhåll som till inköpande och inredande af nytt skolhus, rymligare än den förut härtill hyrda localen.
Jag vill ej längre trötta R. o.
Ad. med förlängande af den preliminära discussionen i detta ämne.
Jag anhåller vördsamt om remiss, väl vetande, att det är Utsk. och ej motionären, som har alt skilja emellan de olika meningarne.
Den 24 Augusti e. m. 471 Hr Lagergren:
I afseende på hvad Ilr Tham anmärkt vid min motion om lärareseminarier, vill jag blott tillkännagifva, alt min önskan visserligen varit, alt dessa seminarier i allo förlädes till hufvudstaden; men då skolrevisionen hade tillstyrkt den praktiska curscns förflyttande till universitetsstäderna och dess sammanbindande med cathedralskolan, ansåg jag det vara häst alt föreslå det seminarium inrättades der.
Det enda tillägg jag gjorde, var, att de som genomgingo den praktiska cursen, skulle jemväl tillförbindas att vid nya elementarskolan likaledes genomgå en sådan curs.
Ständcrue deremot hellre vilja föreslå, att seminarierna i allo förlädes till hufvudstaden, så vore det visserligen mest med min önskan öfverensstämmande.
Hr Westerstrands yttrande beträffar, får jag bekänna, alt det förefaller mig sällsamt, dä han vill skjuta tillbaka på mig beskyllningen att vara ultra för de gamla språken.
Jag har likväl varit med från elementarskolans första inrättande och dervid deltagit i mångfaldiga öfverläggningar huru långt de gamla språkens studium skulle uppskjutas.
Der voro ganska allvarliga öfverläggningar om
Latinet ens borde uppskjutas till tredje classen.
Flere vore för, andre emot, men man stannade slutligen vid det förslag, som jag gjorde, hvilket har visat ett godt resultat; men jag vill låta Hr Westerstrand gå till elementarskolan och fråga dess lärare, om de tro att man längre skulle kunna med lycklig påföljd uppskjuta Latinet, och jag är öfvertygad, att han får höra ett odeladt nej.
Mitt bemödande har alltid varit att hålla medelvägen.
Jag tror, att det går an att icke börja med Latinet i första classen, men jag tror icke, att det går an alt uppskjuta dermed till gymnasium, isynnerhet om detsamma uppflyttas i en ännu högre dass, såsom Hr Westerstrand föreslagit.
Det är den betydliga skillnaden i våra åsigter.
Ilr Westerstrand har vidare berömt elementarskolan.
Jag är verkligen också en af dess berömmare, med den åtskillnaden likväl, att jag berömmer elementarskolan och vill hafva läroverket åtminstone i det närmaste liknande densamma, och Hr Weslerslrad berömmer elementarskolan och vill hafva läroverken i allo åtskilda derifrån.
Remitterades lill Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. Lades på hordet LagUtsk:s d. 23 dennes afgifna utlåt, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositions- och jordäganderält lill de s. k. kyrkohemmanen i Halland; samt Const.Utsk:s mern.
N:o 3, med uppgift å hvilande förslag till grundlagsförändringar.
Slutligen lades på bordet följande från Ridd.Utsk. inkoinne 472 Den 24 Augusti e. m.
Hörsamste memorial.
Från H. R. o.
Ad. har till Ridd.Utsk. blifvit remitterad en af Ilr Aminoff, Johan Fredrik, d. 3 innevar. månad vackt motion derom, alt, till afhjelpande af den öfverklagade olägenhet, som inträffat genom ofta skedde afsägelser utaf de R. o. Ad:s ledamöter, hvilka blifvit i Ulsk. invalde, och genom deraf uppkomne förhållande att Utsk:n icke varit f u 11 ta lige från R. o. A:ds sida, suppleanter till Const.-, Stats-, Bevilln.-, Banco-, Lag-, Allm. Besv.- och Ekon.- samt Exp.Utsk:n måtte väljas; hvarjemte motionen äfven innefattade framställning om särskilde föreskrifter ang:de ordningeu för desse suppleanters inträde i ulöfningen af deras befattning och hvad för dem skulle vara att iakttaga, om de önskade ledighet eller ville från riksdagsorten afresa m. m.
Detta förslag, sådant detsamma under den hos R. o. Ad. i ämnet förde discussion blifvit af motionären närmare bestämdt, inskränker sig till val af suppleant för de händelser, att ledamot i Utsk., hvilken icke frånträdt nämnde sin befattning eller särskildt erhållit ledighet, blcfve af inträlfadt förfall hindrad att vid Utsk:s sammanträde sig infinna; och har Utskottet jemväl fått lill sig öfverlemnade särskilde yttranden af de R. o. Ad:s ledamöter, hvilka vid frågans föredragning inom Ståndet uttalat sina åsigter, och dervid varit mot hvarannan sk i Ija k lige från 2:ne synpunkter, nemi. ang:de motionens luglighet och dess ändamålsenlighet.
Vid pröfning af hvad sålunda förekommit har Ulsk. i förra hänseendet funnit, alt dä motionären, enligt leornad förklaring, med ifrågavar. förslag icke afsett ändring eller tillägg till Ridd.- Ordn., ulan utgått från den åsigt, alt de ifrågakomne stadganderne, så uppställde att de icke omfattade andre förhållanden än dem, hvarom föreskrift uti Ridd.Orda. saknades, vore alt hänföras till ordningsmål och att åtgärden skulle till följd af särskildt heslut genast kunna vidtagas, samt H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm., med hänsigt lill den sålunda iemnade förklaringen, hvarken i grundlagarne eller Ridd.Ordn. funnit skäl till vägran för propos. å remiss, och remiss jemväl blifvit af R. o. Ad. beviljad, skulle måhända frågan om motionens laglighet egentligen icke vidare utgöra föremål för Ulsk:s bedömmande; men dä motsatta åsigter i delta fall varit af flere ledamöter inom R. o. Ad. understödde, och hinder för åtgärdens vidtagande ansetts ligga uti befintlige föreskrifter egentligast i 79 §.
Riksd.Ordn. samt 19 och 23 §§ Ridd.Ordn., torde Utsk., som delar dea mening, att de föreslagne bestämmelserne lagligen kunna beslutas, böra redogöra för de skäl, som för denna mening legat lill grund.
Desse äro hufvudsakligast:
Då 79 § Riksd.Ordn. bestämdt hänvisar till Ridd.Ordn., har grundlagen sjelf föreskrifvit, att Ridd.Ordn., för de i § uppräknade frågor, är enda gällande lagen.
Den skall, enligt 12 § Riksd.Ordn., vara i öfverensstämmelse med grundlagarne författad.
Detta laghud vore endast i det fall öfverträdt, om alla be - Den 24 Augusti e. m. 473
Ridd.Ordn. stadgar i dess 19 §, att
Electorerne vid inträffande ledigheter inom litslen, således icke dessförinnan och i förväg, skola, efter anmodan af Landtm, in pleno, ”välja andra ledamöter i de afgångnes ställe”.
I 23 § stadgas, alt ”dä ledighet beviljats, sker val till ny Utsk:s!edamot under lediglietstiden.” Således efter ledighetens beviljande och icke på förhand.
Med dessa bestämda sladgauden är, för deri afsedde händelser, ett förut trälfadt val af suppleanter oförenligt och kan endast till förstärkta Utsk. — dä föranlcdt af Reg.F:s ordalydelse i 56, 69 och 71 §§ — äga rum; men enär likväl andra, i ofvananförde 19 och 23 §§ af Ridd.Ordn. icke omförmälde händelser esomoftast kunna och pläga inträffa, hvarigenom antalet af Adelns ledamöter blifver ofullständigt; nemi. när Utsk:slcdamot af inträffadt förfall afhålles alt sammaukomsterne bevista, och då Ridd.Ordn. derom ingenting stadgar, anser Utsk. det vara R. o. Ad. desto mera obetaget, att för sistnämnde händelser träffa nödig anordning, som 2:ne af Medståndeu, utan hinder af Riksd.- Ordn:s fullkomliga tystnad i detta afseende, redan hafva vidtagit enahanda åtgärd; hvilken, hvad angår Hederv. BondeSt., länge ägt runi, utan all veterligen deremot blifvit gjord anmärkn., som förändring derutinnan förauledt.
Enär Utsk. således anser, att emot åtgärdens laglighet icke någon grundad invändning kan göra sig gällande, återstår hlott undersökningen om dess 'ändamålsenlighet.
Då Utsk:s uppmärksamhet härvid varit fästad derpå, att, å ena sidan, klagan någon gäng försports öfver fåtaligbeten af R. o. Adis ledamöter i Utskär, hvarigenom, i vissa delar, arbetet för medlemmar af de öfrige Riksstånden kunnat blifva mera besvärande; äfvensom att, å andra sidan, enär i Ulskm röstas per capita R. o. Ad:s lagliga rätt att lill besluten lika med de öfrige Stånden medverka, genom någon ledamots förfall och utchlifvande, kan blifva emot billigheten inskränkt, har Utsk. ansett ändamålsenligheten af den föreslagna åtgärden vara sä afgjord, att de llcre mot denna åsigt gjorde invändningar desto mindre böra verka till afslag å motionen, som de synas kunna lätt nog vederläggas.
De väsendlligaste skola bär nedanföre punktvis upptagas och bemötas. l:o Möjligt ombyte af ordförande.
Lärer genom omtanka af Electorerne i alla de händelser förebyggas, då dermed någon olägenhet kunde vara förknippad. 2:o.
Uppkommande hinder för sednare anlände riksdagsmäns inväljande.
Då suppleanternes val icke afser verklig ledighet, som förmedelst afgång eller särskildt beviljande inträffat, utan endast tillfälliga förfall, som i brist af suppleanter nu lemna platsen alldeles tom, synes denna invändning sakna all vigt.
Ledamöter, som efter Utsk:ns första bildande anlända till riksdagen, kunna, äfven om förslaget antages, likasom hittills inväljas då ledighet inträlfar, och kunna icke eller efter nu gällande 1 IL 60 474 Den 24 Augusti e. m. bruk såsom suppleanter inträda i Utsk. vid tillfallen af kertare förfall för någon ledamot. 3:o.
Det, efter någras förmenande föga smickrande i fHrtroe/ulct, att endast vara stal/d likasom i reserve.
Men samma betänklighet skulle då inträda vid alla val af suppleanter, hvilka val dock redan nu äro för åtskilliga befattningar föreskrifna.
Mången, hvars tid eller böjelse icke medgifver en fortsatt verksamhet, lärer icke ogerna linnas villig alt. sig densamma för en eller annan gång åtaga; och då i allt fäll hvarje uppdrag, som för fäderneslandets båtnad af II. o. Ad. lemnäs till en dess medlem, icke torde kunna anses förringa atlemoltagas och utföras, lärer en ömtålighet af nämnde ari in arken vara riktig eller hos de Hesta kunna förutsättas. 4:o Ökad lätthet för Utsk:sledamiiter, att fran sammankomster uteblifva.