Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man har 2 eller 5 timmars deliberationstid, kan man upplysa hvarandra och hvars och ens öfvertygelse blir lättare bestämd.
Så sker det nu når Electorerna skola välja UtskottsLedamöter; de tala först förtroligt om dem de skola välja och votera sedan med hvar sin slutna lista.
Så tror jag att det också borde tillgå med Electorsvalen.
En liten fördeliberation kunde hållas, och valet sedan ske inom skranket» 42® Oen 17 April e. m.
Men den frågan bör först vara afgjord, antingen de i RiksdagsOrdningens 4i §. nämnde ansvarige Embetsmån äga eller icke äga rättighet att deltaga i de val som fordras till Utskottens bildande.
Äga de denna rättighet, så tror jag att de nu brukliga Bånkmansval böra bibehållas.
Herr von Hartmansdorff; De skäl Grefve von Schverin anfört, synas tala för, att valen må ske inom afdelningar, de må då vara flere eller färre, men ej bland hela massan.
Det år naturligt att då rösterne inskränkas inom ett mindre antal, år hvarje röst mera vård, och att den aktas bättre.
Når valet deremot sker inom hela mängden, år utgången osäkrare, hvarföre man anser sina röster med mera likgiltighet.
Skedde valen till Electorer uti afdelningar, så skulle dessa tälla med hvarannan, att göra goda val, och ändamålet sålunda säkrare vinnas.
Den frågan som jag i början ef Riksdagen väckte, i anledning af 4l §.
Riksdagsordningen, huru långt de ansvarige StatsRådens och JustitiaeRådens rått att deltaga i val skall sträckas, torde vål först och en gång böra afgöras, och jag får vördsamme-; ligen hemställa, om det kan synas vara för mycket begårt, att de medlemmar af Ridderskapet och Adeln som frågan rör, täcktes bestämdt förklara, om de anse sig berättigade att i valen deltaga, eller om man får anse RiksdagsOrdningens 41 $. »åsem klar och tydlig. r / ' > , Den 17 April t. m. Hans Excellence Herr Grefve af IHet-*, terftedt, Gujiafi I anledning af den fråga en vård Ledamot Herr Grefve von Schverin ställt till Konungens ansvarige Rådgifvare i afseende på deltagande i val af Electorer, kan jag visserligen blott enskilt yttra rnig; men jag anser mig likvål skyldig, att inför Högloflige Ridderskapet och Adeln förklara, att då detta ämne hunnit få den form, att frågan kan anses sorn ett Ridderskapets och Adelns beslut, och icke blott som en enskilt fråga hvarigenom, oaktadt all aktning för den Ledamot som framställt henne, dess hufvudföremål får en hel annan och förändrad vigt, ån den en enskild mans öfvertygelse förmår gifva och fordra, skola de personer som nu blifvit tillsporde, visserligen icke underlåta att derpå gifva ett lika öppet sota med Grundlagen enligt svar.
Guftaf:
Jag borde icke begära ordet och förlänga discussionen, då jag redan uti ett långt yttrande till Utskottets Pro. tocoll anfört mina tankar.
Jag anhåller dock ott få lemna åtskillige smärre upplysningar, i anledning af den hår förefallne debatten.
Hvad först angår det Herr Riben anfört angående Suppleanter, så har jag trott mig böra erinra, att orsaken hvarföre Utskotten bestämt antalet till blott 25 Electorer och ej omtalat några Suppleanter, utan i stället föreslagit nytt val år den, att om Suppleanter väljas på samma gång, så år Electorsvalet, sedan det en gång skett, en norm för hela den blifvande Riksdagen, och om under dess lopp opinionen skulle ändra sig, får den icke tillfälle att yttra sig.
En annan an* 422 Den 17 April c. m. märkning är den motsägelse Friherre
Björnstjera na funnit emellan praemisserne och conclusionen, då Utskottet sagt att valet borde vara ett uttryck af majoritetens opinion, och dock i framställningen af förra tiders förhållanden, såsom ett missbruk anfört, att det rådande partiet sökte styra valet; sorn dock aldrig kunde ske utan ined majoritetens vilja.
Det är visserligen sannt, att huru valen ställas, år det alltid, att jag så må såga, det materiella af majoriteten för ögonblicket som beslutar; men derföre är det ej sagt, att det år majoritetens verkliga opinion, och blir det allt mindre och mindre, ju lättare det år ett för ett ögonblick leda majoriteten.
Det år detta som Utskottet åsett, når det sagt, att under frihetstiderne Bänk— mansvalen styrdes af parti, och då ansågos för en högst vigtig sak, såsom ock Herr Riben omtalt.
Sedermera anhåller jag att, i anledning af Grefve von Schverins yttrande rörande de ansvarige Ministrarnes undantagande från valen, få anföra en ursågt, hvarföre Utskottet ej ansett sig böra nämna något derom.
Först och främst voro vål många debatter härom hos Ridderskapet och Adeln, men de blefvo ej remitterade; för det andra ansåg Utskottet sig icke tillståndigt att deröfver yttra sig, emedan antingen år saken constitutionsfråga, eller är §. i Grundlagen klar; och om äfven tvenne partier inom Ridderskapet och Adeln funnos, som hvar för sig ansågo §;n klar, men ändock sinsemellan voro af stridig tanka, tror jag likväl icke •tt något omdöme derom kunde af Utskottet framställas.
Ridderskapet och Adeln bör au - Den 17 April c, m. 425 tingen i detta afseende taga ett bestämdt beslut, eller ock med Grefve von Schverin förena sig uti en anhållan till ifrågavarande personer att yttra sig, huruvida de anse sig åga en sådan rått eller icke; i fall nemligen ett sådant person-' ligt yttrande afhjelper svårigheten.
Friherre Anckarvård., Carl Henric:
Den förevarande frågan har sitt ursprung från den erfarenheten, att de dubbla valen af Bänkmån och Electorer, åro ett öfverflöd.
Betänkande går derpå ut, att rättaste medlet vore att välja ur massan.
Jag bör ej neka att min tanka varit att valet till Electorer skulle ske af Ståndet samfällt; men bland de yttranden, jag hår hört anföras, bekänner jag, att jag snarare skulle ingå på den idée, som af Grefve von Schverin blifvit yttrad, nemligen att Electorerna directe skulle väljas af 25 afdelningar af Ridderskapet och Adeln.
Jag tror att då Bänkmansvalet år det första val tili Utskott, och detta kunnat ske vid Riksdagnrnes början, kan ingen olägenhet uppstå derigenom att det andra Utskottsvalet, eller valet af Electorer, på samma sått förrättas.
Den enda olägenhet vore, om ett så ringa antal af Ridderskapet och Adeln vid Riksdagens början vore på hvar Bänk, att man deribland ej kunde finna någon Elector.
Jag röstar således för Grefve von Scbverins förslag, och jag gör det egentligen derföre, att då förfaller af sig sjelf den sednare frågan, om de ansvarige Ministrarne åga rått att deltaga i valen.
Ty i samma stund Electorerne väljas di. recte af Ståndet, kan ej fråga om otydlighet /p4 Den 17 April e. m, mera uppstå.
Jag har förut vid Riksdagens början förklarat att jag ej anser frågan vara otydlig; men det år utan tvifvel, att om Electorerne directe våljas, kan någon fråga om bemålte Embetsmåns deltagande i valet icke uppkomma , ty då är §;n alldeles tydlig.
Jag anhåller således om återremiss af Betånkandet.
Björnjtjerna:
I anledning af hvad Grefve von Schverin framställt, att valet af Electorer skulle ske genom utseende af en Elector inom hvarje tjugufemtedel af Ridderskapet och Adeln, får jag anmärka att då Bånksmansvalet vid innevarande Riksdags början blef företaget, var antalet af Ståndets Ledamöter ej fullt 5oo.
Om detta delats med 25 , hade inom hvarje afdelning ej blifvit mer ån 19 å 20 personer, och det hade ju ganska lått varit möjligt, att ibland dessa ingen funnits som varit passande till Elector.
Herr Cede rf chjåld, Pehr Guftafi En vård Ledamot har trott att den framställning Grefve von Schverin gjort, om utlåtande af Utskottet huruvida Konungens ansvarige Rådgifvare böra i valen få deltaga, vore öfverflödig i händelse valet skedde directe af Ståndet.
Jag för mia del tror att med samma skäl som de kunna göra anspråk på att deltaga i val till Bånkmån, med samma skål kunna de äfven göra det att deltaga i val till Electorer, då det blott står att de ej få deltaga uti val till UtskottsLedamöter, Att do böra vara uteslutne från alla Dtn 17 April t. m. 425 dessa val, det har jag redan vid Riksdagens början sökt bevisa.
Jag anhåller derföre att Utskottet måtte anmodas, att, i anledning af de öfverllggningar som öfver detta åmne då ägde rum, bestämdt yttra sig, huruvida Utskottet anser dessa Embetsmin kunna deltaga uti något val, som hör till val af Utskotts-Le-: damöter.
Ej delande den tanka som Grefve von Schverin yttrat, att hvarje val blott är en slump, kan jag ej eller med honom instämma i den önskan att
Bänkmansafdelningarne skulle förvandlas till 2b Electorsafdelningar.
Rörande de uti 4i §.
Riksdagsordningen omnämnde Konungens ansvarige Rådgifvare, har Utskottet, såsom Grefve Spens nämnt, icke kunnat ingå uti något Utlåtande öfver detta ämne, då ingen remiss derom till Utskottet blifvit beslutad.
Jag får nämna, att enligt deras mening, som anse 4i (jj.
Riksdagsordningen tillåta nämnde Herrar deltagande i Bänkmannavalen, i hvilken mening jag för min del fortfar att instämma, ej eller något hinder finnes för samma Herrar att deltaga i val till Electorer.
För öfrigt om än RiddarhusUtskottets
Betänkande skulle återremitteras, anser jag likväl ej Utskottet äga rätt ingå i förklaring af en §. i Grundlagen, denna §. må anses vara klar eller ej.
I anledning af hvad Friherre Björnstjerna nämnt att inom någon tjugufeintedel af Ridderskapet oell Adeln det möjligen kunde hända, att ing^jj funnes sorn man Den 17 April c. m. ville anmoda att blifva Eiector, så får jag yttra att ibland i5 eller 20 personer alltid en lärer finnas, som när han sammanträder med de öfrige Eloctorerne kan lära känna de personer hvilka kunna vara passande till Ledamöter uti Utskotten och som derefter kan bestämma sin voteringssedel.
Deraf, att en Eiector funnes för liyarje serskilt tjugufemtedel inom Riddarhuset, skulle följa att Electorerne blefvo jemnt fördeltes genom hela Riddarehuset.
Vid de förra Riksdagarne har jag tyckt mig finna, att det varit de fem, sex första oeh de fyra fern sista Eänkarne som haft besväret att tillsätta Utskotten, och på dessa sitta mest sådane personer, som äro bosatte uti hufvudstaden.
Jag tror att detta skulle vara corrigeradt, om valet skedde genom hela Riddarehusetj på sätt jag föreslagit.
Beträffande hvad Herr Rosenblad yttrat öfver Utskottets tanka om RiksdagsOrdningens 4i j§., skulle jag tro att undersökningen icke behöfver bli juridisk, utan blott grammaticalisk.
Det är fråga blott om hvad partiklarna af ut och lill betyder.
Der står icke; i val af Utskottets Ledamöter, utan i val till Utskotts Ledamöter.
Om Utskottet betragtar frågan från denna synpunkt, tror jag det ej skall blifva svårt att linna hvad lagstiftaren menat.
Då det är fråga 0111 hvad orden uti 4i §.
Riksdagsordningen betyda, så är det ej RiddarehusUtskottet, utan ConstitutionsUlskottet som deröfver bör Dt* 17 April c, m. yttra sig, och det skulle således vara fåfängt att remittfra denna fråga till det förra af dessa Utskott, som ej äger befatta sig med Grundlagsfrågor.
På samma grund anser jag ock förgäfves att af Konungens Rådgifvare begära någon afsägelse af deras förmenta eller bestridda rättighet, emedan de blott kunna afstå den för deras egna personer, men icke förändra lagen.
I afseende på de särskildte afdelningar, sorn af Grefve Spens och Grefve von Schverin blifvit föreslagne, instämmer jag i deras åsigt, äfven af det skäl, att om en faction vid början af en Riksdag vöre rådande i det hela: så kunde det likväl hända, att den icke vöre det på en eller annan afdelning, och att Electorernes sammansättning derigenom blefve mera oväldig.
Således vunnes det ändamål Friherre Björnstjerna åsyftat, just genom det medel, han bestridt.
Då jag nu finnér meningarne vara så mycket delade, skulle jag önska, icke som förra gången, jag yttrade mig, att saken genast blef afgjord, utan att den till Utskottet måtte återremitteras.
Jag kan ej med den siste värde talaren dela den öfvertygelse att frågan om förståndet af 4 i §■ Riksdagsordningen, skulle behöfva remitteras till ConstitutionsUtskottet, emedan jag tror att §:n är klar och till— räckeligen tydlig, för att visa att de ansvarige Embetsmännen icke böra få deltaga i något val, som leder till val af UtskottsLedamöter.
Hvad äro väl Bänkmansvalen, hvad äro Electorsvale» annat än preliminaira åtgärder för att facilitera ralén af UfekottfLedamöter, JlondeStåndet får 4*8 Den 17 April e, m. enligt Grundlagen valja directe sine Utskotts Ledamöter, de andra Stånden skola göra det genom Electorer; och Bänkmansvalen äro ej annat ån första instancen af val till UtskottsLedamöter.
Jag tror det således vara klart, att intet Förtydligande behöfves för att se att de ansvarige
Embetsmånnen äfven från detta val böra vara uteslutna.
Jag beder om ursågt, för det jag så ofta pröfvar Ridderskapets och Adelns tålamod i detta åmne.
Jag vill blott anmärka, att annat år grundsatsen, som Herr Cederschjöld anfört, huruvida de ansvarige Rådgifvarne böra vara berättigade att i valet deltaga, hvarom jag i början af Riksdagen yttrat min mening; annat åter år huru lagens ordalydelse bör förstås, sedan praxis varit stridande mot hvad som synes vara det råtta, och följaktligen vunnit ett slags kraft af häfden.
Grefve von Schverin: Sedan Herr von Hartmansdorff'talat om praxis, anhåller jag att Utskottet må pröfva hvarifrån denna praxis kommit.
Den synea mig härleda sig ifrån en ytterst felaktig redaction af Riddarhus-Ordningen.
Hela frågan tyckes bero på att veta om Electorerne äro ett Utskott eller ej.
Äro de det, så år §:n tydlig, och det år den saken sorn jag anser vara af vigt att Den 17 April e, m. få afgjord om Bänkmånnen och Electorerne utgöra Utskott eller ej.
Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att då, under loppet af discussionen, fråga blifvit våckt om råtta förståndet af 4i §.
Riksdagsordningen, hvarom remiss åfven i sammanhang med förevarande ånme blifvit begård till RiddarhusUtskottet, ansåg Herr Grefven och LandtMarJkalken sig böra förklara, att en så beskaffad fråga angående råtta tillämpningen och förståndet af ett stadgande i Grundlagen, icke kunde, efter Herr Landt Marskalkens omdöme tillhöra RiddarhuslJtskottets handläggning, samt att följaktligen någon proposition å den åskade remissen ej eller kunde af Herr LandtMarskalken meddelas.
Hvad åter angick RiddarhusUtskottets förevarande Memorial angående Bånkmåns afskaffande, hemställde Herr Grefven och Landt-Marskalken om icke med afseende å de utaf åtskilige Ledamöter dervid nu gjorde anmärkningar, Ridderskapet och Adeln behagade berörde Memorial till Utskottet återremittera.
Justerades PleniProtocollet för den 19 siat— ledne Mars förmiddagen.
Grefve Gyllenborg} Johan Henning, ha - å!?o
Den 17 Aprii e. at. de inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
Herr Treffenberg, Curry Gabriel, hade inlemnat följande, sorn upplåstes:
I sammanhang med de reservationer som nu blifvit gjorda, i anledning af beslutet rörande Hans Kongl. Höghet Kronprinsens deltagande i Regeringen under Hans Majit Konungens resor till Norrige, eller då Hans Majit går i fält, anhåller jsg att få göra en anmärkning.
I afseende på sjelfva ämnet tror jag mig hafva tillräckligt yttrat mig då saken förevar, och vill nu blott anmärka något vid den behandling sorn målet fick.
En följd deraf var att man befann sig uti den svåra nödvändigheten, att antingen skola göra orätt i saken, eller i formen.
Man valde det sednare; deremot år det som reservationerna blifvit gjorda och hvarom jag nu äfven vill tala.
Af Ståndens ProtocollsUtdrag öfver detta beslut ser man, att Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet undvikit åberopa ConstitutionsUtskottets Betänkande, utan att de tagit deras beslut, blott såsom en följd af Konungens Nådiga Skrifvelse.
Deremot hafva Pråste- och BondeStånden, det förra, enligt ProtocollsUtdrag af den 10 och det sednare, af den 11 Mars fattat de. ras beslut, med godkännande af Constitutions - 1 Den 17 April e, mi 45 i Utskottets åsigt, att frågan icke rörde någon verklig för alltid bestående Grundlagsförändring: utan ett personelt undantag, eller en tillfällig modifikation af Re gerings-Formens ho:dje §.
Således se vi ty värr, att tvenne Stånd efter ConstitutionsUtskotfets ledning, gjordt skilnad emellan verkliga och bestående förändringar, samt personliga undantag och tillfälliga jemkningar i Grundlagen, utan att man vet hvar gränsen för de sednare ligger.
Saken är nu förbi; men jag har dock icke bordt underlåta, att fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vådan af sådana Betånkanden, som ConstitutionsUtskotfets, och på de följder, som deraf kunna härflyta.
Detta anhåller jag måtte, såsom ett bidrag till de upplåsta reservationerna, blifva i Protocollet an-? tecknadt.
Börjades justering af Pleni-Protocollet för den 19 sisth Mars eftermiddagen.
Efter uppläsning af Friherre Cederström*, Jacob, deruti upptagne yttrande: att dd 56 Jf.
Riksdagsordningen ftadgade, att intet ärende finge nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut, Friherren anfidg deraf följa, att motionairens begifvande till ett måls nedläggande, icke vore behofligt, anförde:
Jag kan vid detta tillfälle icke underlåta att anmärka den tvetydighet, som lärer vidlåda våra Grund - Dtn 17 Jpril e, m-i lagar i afseende på en motionairs rättighet att få ett inlemnadt Memorial remitteradt till Utskott eller ej; och jag hör ej försumma att söka upplysning om hvad i detta afseende är en Riksdagsmans rått, då en Ledamot så utmärkt för kännedom af våra Grundlagar som Friherre Cederström, kan i detta ämne hafva rså olika åsigter.
Enär jag den 18 sistlidne Februarii yrkade, att Grefve von Plåtens motion om TalemänsTafflarnes återställande borde förfalla, påstod Friherre Cederström, att den enligt Grundlagen först skulle remitteras.
Då åter samma fråga förevar den ig
Mars rörande min motion om ett sparsammare utdelande af Adeliga vårdigheter samt Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde den till mitt eget begifvande, yrkade Friherre Cederström att det icke till målets nedläggande behöfdes.
Antingen måtte nu Friherre Cederström hafva orätt emot Grefve von Platen eller emot mig; det vore således angeläget, att för framtiden veta hvilket som år det råtta.
Friherre Cedertröm\
Den enkla skillnaden är den, att i afseende på Grefve von Plåtens motion, var frågan om att afslå densamma, men vid den andra motionen var åter fråga om att låta den förfalla.
I afseende på afslaget, åberopade jag 56 §.
Regerings-Formen, och i afseende på det andra målels förfallande 56 §.
Herr'*>g#
Hartmansdorff; Jag skulle önska - Dtn 17 Jpril e. m. *33 ska att Protocollet för ilen 18 Februari måtte företes.
Deraf kan synas om jag påstod att Grefve von Flåtens motion skulle afslds.
.lag tror mig hafva yrkat att den borde förfalla.
Herr von Ifohenhaufen , Michael:
När jag här hört yrkas en sats, sorn kan hafva så vådeliga följder som den, att en motion skulle kunna förfalla utan motionairens samtycke, så må det tillåtas mig, att yttra mig rörande de paragrapher i Grundlagen, hvilka gifvit anledning till en sådan förmodan. 55 §.
Riksdagsordningen omtalar med hvad rätt Taleman kunna vägra proposition; den 56 åter talar om när ett ärende kan få nedläggas.
Detta har afseende på den föregående §, eller när Taleman kan vägra proposition. 44 §. åter säger, att Konungens propositioner, äfvensom allmänna frågor ej må i Riksens Ständers Plena till omedelbart afgörande upptagas, utan Jkola öfverlemnas till utredande af behörige Utskott.
Allmänna frågor skola således lemnäs till utredande af Utskott innan de afgöras.
En motion kan afgöras på trenne sätt; den kan antingen bifallas, eller antagas med förändringar, eller afslås; men att afslå eller låta densamma förfalla, är i sjelfva saken detsamma. 4q §. på hvilken man ytterligare sökt stöd, säger: uppjiar fråga om eller hvart remitteras bör.
Af ordet om har man sökt hämta den tydning, att vid hvarje motion skulle kunna sättas i fråga om remiss deraf bör ske eller ej, och att således Landt - Ridd. 0. Ad.
Prof. 5 Band. 28.
Den 17 April e. m.
Marskalkens proposition äfven bör innefatta hemställan huruvida den kan remitteras.
Men det är ej svårt alt finna rätta meningen af ordet om- frågan är blott till hvilket Utskott målet skall remitteras, så oek’ om den är af allmän beskaffenhet eller enskild, just i sådane fall är det som fråga kan uppstå om motionen skall remitteras.
Jag torde få återföra i Ridderskapets och Adelns minne den från ConsiitutionsUtskottet återlemnade frågan, som man till slutet fann, att det varit bäst att icke dit— remittera, Härefter upplästes Herr von Hartmansdorff, yttrande till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 18 sistlidne Februari eftermiddagen, så lydande:
Jag afftyrker fdledes Ilr Grefve von Plåtens proposition, och hernftåller, citt deri utan remiss mätte förfalla.
Ridderskapet och Adeln torde af hvad som nu blifvit uppläst- finna, att frågan var densamma för Grefve v. Platen sora för mig; och att det således ej kan vara annat än fullkomlig motsägelse i den olika tydning, Friherre
Cederström i bägge afseenden velat gifva åt Grundlagen.
Cederström: Af Herr von Hart mansdorffs yttrande till Protocollet för den ]8 Februari finner jag väl nu att han begärt att Grefve von Plåtens motion skulle förfalla.
Det var dock icke så jag då fattade saken, och jag använde 56 §.
RegeringsFormen i afseende på af - Den 17 April e, m. 455 görandet.
Det är blott ordet som har bestämmer saken, oell det har aldrig varit min tanke att en sak skulle kunna förfalla utan S!åndets beslut; men deremot har jag alltid trott, att frågor sorn Ståndet anser böra förfalla, ovilkorligen skola det.
I öfrigt får jag blott tillägga, att 85 §.
RegeringsFormen tydligen stadgar, att Grundlagen skall efter sin ordalydelse tillämpas.
Herr votz Hartmansdorff', Jag vill blott hålla mig vid denna fråga, emedan jag anser den hafva ett vigtigt inflytande på motionsrätten.
Då det förra Protocollet af den 18 6istlidne Februarii redan är justeradt och Friherre Cederström låtit älven detta Protocoll för den ig sisth Mars passera utan anmärkning, så måste hvar och en sorn af Ridderskapets oell Adelns Protocoll vill draga slutsatser till det riktiga i ärendens behandlingssätt, nödvändigt komma i tvifvelsmål om hvad som är rätt elier ej.
Cederström har sagt, att han åberopade 56 §.
RegeringsFormen, då det angick Grefve von Plåtens motion; men Protocollet innehåller, om jag minnes rätt, citation a£ 4g §.
Cederftrorn:
Det är ganska möjligt att jag åberopat 4g § Riksdagsordningen i stället för 56 §.
RegeringsFormen, helst dessa paragraplier i detta afseende, innehålla enahan, da stadgande, ehuru de befinnas i olika Grundlagar.
Uppå Herr von Hartinansdorffs begäran
Den 17 /ipr il e. rn. upplästes derefter Friherre Cederström* till Protoeollet för den 18 sistlidne Februari eftermiddagen afgifne ifrågavarande yttrande, hvaraf inhämtades, att Friherren deruti åberopat 49 §.
Jag har, utom hvad min egen upplysning beträffar, endast åsyftat att fästa Högloffige Ridderskapets och Adebis uppmärksamhet på ifrågavarande motsägelse i måls behandlingssätt- och öfverlemnar för öfrigt till Högloffige Ridderskapet och Adeln att å min anmärkning göra hvad afseende den kan förtjena.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han ansåg sig böra föra Herr von Hartmansdorff' till minnes, det Herr LandtJUarskalteUf på sätt Protocollet för den 19 sistlidne Mars eftermiddagen jemväl utvisar, först inhämtat Herr von Hartmansdorffs yttrande, huruvida han behagade medgifva att dess motion om ett sparsammare utdelande af Adeliga värdigheter finge förfalla, samt icke förr än Pierr von Hartmansdorff dertill lemnat sitt samtycke, till Ridderskapet och Adeln hemställt att berörde motion måtte förfalla; hvaraf således vore uppenbart, det Herr Landt Marskalken icke ansett en motion kunna utan motionairens medgifvande förfalla.
Jag har ej ve lat göra anmärkningar emot hvad Herr Grefven och LandtMarskalken den 1 g sistlidne Mars yt - Den 17 Apr il e. m. 457 trat; jag biföll då genast Herr Grefven* och EandtMarskalkens framställning, och jag fortfar att göra det.
Min anmärkning har blott varit ställd emot det olika sätt, hvarpå Friherre Cederström ville att min motion, och att Grefve von Flåtens skulle behandlas.
Fortsattes justeringen af Pleni-Protocollet för den ly sisth Martii eftermiddagen intill slut.
Justerades Pleni-Protocollet för den 21 sistledne
Marti samt för den a5 i samma månad förmiddagen.
Börjades justering af Pleni-Protocollet för den 25 sisth Martii eftermiddagen.