Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skulle få det bygdt efter de ritningar, han vill skaffa sig, och icke riskera, hvad raan här ser på lilla Nygatan, att husets väggar blifva sneda som qvarnvingar, och annat fusk, hvarpå man här har exempel nästan dagligen.
Jag förstår ej mycket i dessa saker; men så mycket vet jag, att om jag ville bygga, skulle jag uppskjuta dermed, tills jag kunde begagna andra än dessa byggmästare istockholm.
Det är en löjlighet att se, huru de tillverka sitt bruk.
Man kan blifva sjuk, då man ser ett sådant fusk.
Jag tror, att om man sökte sig arbetare bland sådana soldater af Svenska indelta armeen, som vunnit öfning vid canalarbetena, skulle man få hus af en solid beskaffenhet, byggda utau något fusk.
Om Stockholms mästare ville begagna sådana arbetare, hade jag mindre att anmärka; men att hvar och en, som vill bygga hus i Stockholm, må få taga arbetare hvar han behagar, synes mig dock vara en billig fordran, så att icke husägare må behöfva vidkännas en grof beskattning af dessa skråmästare, hvilka, på sätt Gr.
Cronhjelm nämnt, disponera sina arbetare och ej förstå hvarken det ena eller andra.
Då jag sist hade äran yttra mig, förglömde jag att nämna ett talande skäl för bifall å Utsk:s betänk., det nemi., att i fråga om Kronans hus och byggnader äro skråförfattningarna upphäfda, så att hvar och en, som ställer borgen för sådan byggnad, får åtaga sig den.
Om man haft skäl till en sådan förändring i afseende på Kronans byggnader, så tror jag, att den vore förmånlig äfven för enskilda.
Hartmansdorff nämnde äfven, att det torde bero på stadens styrelse att rätta de missbruk, som föröfvas, och undanrödja de olägenheter, som drabba dem, hvilka begagna sig af ifrågavar. mästare.
Det vöre visserligen lätt att göra; men om uppkomsten till dessa missförhållanden hafva sin grund i sjelfva författningarna, så är det författningarna, som i första rummet böra ändras.
Om, på sätt Utsk. i dess nu föreslagna und. anmälan hos K. M. hemställt, skråförfattningarna ang:de murmästare-, timmermans- och byggmästare-handtverken skulle upphäfvas, skulle sådana mästare upphöra att finnas, d. v. s. att det upphör att finnas inom städerna personer, som skola hafva ådagalagd skicklighet i dessa yrken.
Det är likväl ett ovilkorligt
Den 2 Juni c. m. 9i behof, att sådana personer finnas äfven för Kronans arbeten på entreprenad, hvilka skola undergå besigtning af erfarna personer.
En sak ar att afskaffa missbruken, och en annan sak är att så helt och hållet upphäfva de nu gällande författningarna i ämnet, att icke några personer komma att finnas, som genom ådagalagda prof i theori och practik visat sig hafva skicklighet i dessa yrken.
Jag tror, att man bör göra någon skillnad deremellan.
Det finnes icke någon stad, som ej har behof af sådana personer med bepröfvad skicklighet; ty utan en sådan garanti kunna byggnader ej med tillförlitlighet bedömas.
Det blir dock icke någon följd, att dessa personer, som böra antagas till besigtningsman, skola hafva uteslutande rätt att verkställa allt sådant arbete; men vi kunna icke umbära dem, ej en gång i våra mindre städer.
Utsk:s förslag synes således vara alltför vidsträckt.
Den reservation, som af flera BorgareSt:s ledamöter blifvit gjord emot betänk., önskar den förändring, att It.
St. matte anhålla, det K.
M. täcktes höra städernas invånare; de hafva icke sagt borgerskapet, utan önska således, att städernas samtliga invånare måtte blifva hörda i frågan.
Jag tror, såsom jag vid 182^ års riksdag i fråga om näringsfriheten hade äran yttra, att en väsendtlig omarbetning af våra skråordningar bör ske, men anser nödigt att deraf bibehålla vissa stadgar, för att i hvarje stad försäkra sig om personer, sorn äga tillförlitlig skicklighet.
Jag tror för min del, att, äfven 0111 R.
St. ville bifalla förslaget i det halft outredda skick, hvari det sig befinner, vi ej hafva att befara ett sådant totalt upphäfvande af skråförfattningarna; ty hvarje stad skulle skaffa sig åtminstone någon, och de större städerna nödgades förskaffa sig flera handtverkare, som visat prof på sin skicklighet.
Det är blott detta, jag velat yttra, utan afseende på, huruvida opinionerna äro för den ena saken eller för den andra, då jag blott afsett nyttan och nödvändighetens föreskrifter.
Jag hade önskat en förändring i Utsk:s betänk., på det ej ett totalt upphäfvande af nu gällande författningar må ifrågakomma, utan att några andra sättas i stället.
Det är af sådan anledning, sorn jag skulle önska en återremiss af förevar, betänk.
; men jag skall ej vidare upptaga R. o. Ad:s tid i denna redan tillräckligt discuterade fråga.
Det är synnerligen med afseende derpå, att, i fall dessa skrän blefve upphäfna, inga andra skickliga personer skulle komma i still let, som 2:ne värde ledamöter ogillat Utsk:s betänk.
Att icke något sämre kan uppstå, än de mästare vi nu hafva, derom är jag öfvertvgad; och jag tror således, att yi ej kunna förlora på I vtet.
Jag skulle tro, att om åtskilliga ledamöter lade tillsammans de upplysningar, de kunde lemna, skulle en ganska stor, men föga recoinmenderande meritlista för våra mästare uppkomma.
Jag ber att få påminna, att nya bancobyggnaden, sohl o3 Den s Juni e. m. nr uppförd af en professor^ ur så rakt oduglig, att den måste ombyggas; att garnisonssjukhuset, också af en professor, blifvit byggdt så, att trappan ramlat, innan huset var färdigt; att posthuset af en conductor blifvit uppfördt så , att murarna redan i början rernnade;j att det vackra Pihlska huset ej var färdigt, innan de utmärkt stora bjelkarna måste uttagas och voro bortruttnade i följd af byggmästarens slarf att lägga vått grus till fyllning.
Jag ber att få påminna, att samma person, som byggt posthuset, uppfört ett annat åt sig sjelf, och att det remnade, innan första våningen var färdig.
Jag skulle derföre tro, att vi intet hade förlorat, om sådana mästare ej funnits.
Men äfven i denna del har jag ingen förhåga, emedan jag är öfvertygad, att K.
M. skall veta att utfinna sådana correctiver, som kunna vara behöfliga, på det vi ej må blifva utan skickliga personer i dessa yrken, och det tror jag vi i intet fall skola blifva, så länge man behöfver dem, så framt täflan blifver fri.
Jag anhåller derföre om bifall å Utskts betänkande.
Iir von Hartmansdorff:
En värd talare har sagt, att om man finge söka byggmästare och arbetare öfver hela Riket, hvar man behagar, skulle ingen brist på skickliga personer uppstå.
Jag får dervid erinra, att ehuru en sådan rättighet finnes för dem, som bygga kyrkor i landsorterna, hindrar den icke, att kyrkorna ramla.
Man har äfven omtalat, att soldater vid Götha canal gjort bättre murarearbete, än här kan erhållas.
Men jag tror ej, att de lärt sig sjelfva, utan att de första arbetarne vid canalen erhöllo undervisning af skickliga Engelsmän.
Man har sagt , att kunskapers oumbärlighet bevisades genom entreprenadbyggnader i hufvudstaden, hvilka finge af andra än mästare uppföras.
JDå de flesta allm. byggnader uppföras genom entreprenad och äro dåliga, synes just detta förhållande tala för min sats.
Särskildt får jag nämna, att då jag var fullmägtig i Riksg.eont. oell en reparation skulle företagas, var entreprenadsumman så stor, att en af Riksg.cont:s commissavier utförde arbetet efter räkning för lindrigare pris och till bättre beskaffenhet, än entreprenadanbudet utlofvade.
Uti sjelfva entreprenaden ligger således visserligen icke nån gon hemlighet förborgad.
Tvenne värda talare hafva tyckts vilja trösta oss dermed, att det gjorde Ingenting, om R.
St. i detta hänseende begärde för mycket, emedan K. M. i alla fall skulle vidtaga sådana correctiv mot Ständernas öfverdrift, att de skadliga följderna fÖrekommes.
Man medger således, att man ej väl betänkt, hvad man gör, men att man hoppas större försigtighet hos den andra Statsmagten.
Jag hemställer, om ett sådant förfarande är R.
St. värdigt?
Man bar anfört, att bancohuset och flera byggnader inom hufvudstaden hafva blifvit dels illa reparerade, dels illa byggda af personer, som haft till och med professorstitel.
Hvad Den 2 Juni e. ra. bevisar det väl annat, än att dessa personer ej haft kunskaper, motsvarande deras titlar.
Jag har ej interesserat mig för titlarna, utan för kunskaperna, som icke vinnas derigenom, att man borttager de redan nog ringa fordringarna derå hos dem, som skola åtnjuta allmänhetens förtroende i detta fall.
Jag förnyar min anhållan om återremiss af betänkandet.
Om i en stad antalet af byggmästare är inskränkt, om de således genom ett monopolium på alla byggnadsföretag draga en betydlig vinst och hafva så många arbeten, att de ej kunna tillse dem, så är det gifvet, att det allmänna lider deraf.
Jag har ej velat utesluta en nyttig täflan, emedan den länder till bättre pris och bättre verkställighet; men jag har fästat mig vid nödvändigheten och behofvet af att skickliga personer finnas, som ådagalagt prof på både theoretiska och practiska kunskaper för att vara besigtningsman öfver andras arbeten, som de ej kunna cassera, utan att derför anföra skäl.
Detta är således ett stort behof, som bevisas just af misslyckade byggnadsföretag; och jag medger, att klagan i Stockholm såväl öfver arbetets beskaffenhet som dyrheten är allmän och grundad.
Äfven om jag vill taga exempel från Gottland, der hvar och en äger rättighet att mura, faller detta behof i ögonen.
En sak är, huru arbetet göres, och en annan sak är, att kunniga personer finnas, som besigtiga det.
Äfven deraf har man behof i Wisby stad, hvarest man har en byggnadsinspector, sorn äger alt undersöka, huru arbetet blifvit verkstäldt.
I Frankrike, der skrän äro upphäfna, finnas dock sådana besigtningsmän, ehuru de icke alltid anlitas.
I Lyon ramlade nyligen ett stort hus.
Under det jag var i Paris inträffade, att der en Engelsk societe' var samlad till bal, och midt under dansen ramlade trossbotten och den befann sig i ett ögonblick nere uti källaren; några bröto af sig benen, men ingen förlorade lifvet, hvilket dock icke var byggmästarens förtjenst.
Det kan således hända, att sådant inträffar äfven der den största näringsfrihet finnes.
Jag vill visserligen icke utesluta täflan, men anser nödigt och nödvändigt att bibehålla personer, goin äro skickliga att bedöma det verkställda arbetet; och det är detta, sorn jag tror att Utsk. borde yttra och icke begära skråordningarnas upphäfvande, utan att sätta något annat i stället.
Då jag nu tyckt mig finna, att Hr v.
Hohenhausen endast åsyftar, att något slags besigtningsmän skola finnas för att granska arhetet, isynnerhet i de stora städerna, får jag upplysa, att i Stockholm finnas en s. k. mechanisk aflönad stat, som har byggmästare med militärisk grad och kan lemna besigtningsmän.
Af denna mechaniska corps finnes äfven en afdelning i Carlskrona och en 94 Den 2 Juni e. m. i Götheborg.
Således finnas på flera ställen examinerade personer af flera grader, sorn kunna utöfva den surveillance, som kan vara nödig.
Jag vill dessutom påminna Hr v.
Hartmansdorff oin hvad han säkert sjelf minnes, att detta hus är repareradt för omkring hälften af den summa, Stockholms mästare derför begärde, och att det verkställdes under ledning af en gesäll från Gefle och enskild uppsigt af en Ridd.directör.
Denna reparation bevisar, att då man ej behöfver anlita stadens mästare, kan man få godt arbete och vida bättre pris.
Jag får slutligen i afseende på Hr v. Hartmansdorfls förklarande, att mitt yttrande vore obetänkt derföre, att jag önskat till K.
M. öfverlemna verkställigheten, erinra, att det är olika att yrka en princip och att bestämma de åtgärder, som blifva nödiga vid verkställigheten.
Jag skulle visserligen ådraga mig denne värde ledamots skarpa klander, om.jag sade, att de och de försigtighetsmått måste tagas och att K.
M. borde höra Technologiska Institutet och CommerceColkm.
Principen är likväl ej mindre riktig.
— Jag aphåller om bifall till betänkandet.
Hr Lefre'n. Jag ber om ursägt för det jag ännu anhåller att få yttra några ord i detta ämne; Här är sagdt, att det kunde blifva brist på sådana personer, som skola verkställa besigtningar, i fall Utskts förslag skulle gå i verkställighet.
Det behöfver man ej befara; men hvad man behöfver frukta för, är de oskickliga arbetarne.
Sedan byggnaden är färdig, är det ej lätt att se, hvar arbetaren Iurendrejat in sitt fusk.
Arbetets godhet beror på, att han har lust för sin sak; och har han ej denna känsla för arbetet, så fuskar han.
Men der man får taga riktigt dugliga timmermän från landsorterna, hvilka con amore utföra sin sak, riskerar man ej det lurendrejeri, som nu lägges in i arbetet.
Hvad åter beträffar våra större arbeten, är man dagligen i tillfälle, att se de stora spektakel af ställningar, som uppföras vid husen och kosta flera gånger så mycket som sjelfva arbetet.
I Frankrike, der jag vet, huru det går till, fastän jag icke varit der, ser man, huru 7 våningars hus färgas af personer, som hänga på en tåt, och muraren rappar huset utan alla dessa ställningar.
Slott är försedt med särskilda hål för att utsticka sparrar, då huset behöfver målås.
Vi hafva dock sett Jo,000 r:dr åtgå endast till ställningar, då det blifvit måladt.
Detta är allt följden af skråordningarna, och det kommer att stå qvar, intilldess dessa förlegade ordningar, hvilka tiden vuxit öfver hufvudet, blifva begrafna, Oecon.Utskts betänk.
N:o 61 blef af R. o. Ad. bifallet.
Jag vill blott anföra, att jag reserverar mig emot beslutet och tror på uppståndelsen äfven af de näringar, sorn på detta sätt blifva afdagatagna.
D e n a Juni e. m. 95 Ånyo foredrogos och biföllos Oecon.Utskrs d. 24 sistl.
Maj på bordet lagda utlåt:n: ]N:o 62. i anledn. af väckt fråga om befrielse för allmogen på Gottland från skyldigheten att bygga och underhålla boställshus åt tullbetjeningen vid landthamnarna derstädes ; N:o 6å. i anledn. af väckt fråga om ett förändradt användande af den proc., som af sterbhus inom Wermlands län erlägges; N.'o 64- i anledn. af väckt motion, att något ansvar, utöfver hvad lagen bestämmer, icke måtte, medelst särskilda vitén, kunna åläggas vägbyggnadsskyldiga för försummad inställelse vid vägsyn; N:o 65. i anledn. af väckt fråga, att till allmänna landsvägarnas underhåll en viss lämplig afgift mätte af resande erläggas; _ . , .
N:o 66. i anledn. af väckta motioner, ang:de åtskilliga ändringar uti föreskrifterna om allmänna våghålIningskyldigheten.
Då nu ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 24. sistl.
N.'o 67, i anledn. af väckta motioner ang:de ryttares, soldaters och båtsmäns dagsverksskyldighet till församlingarnas pastorer, blef detsamma ånyo begärdt på bordet af Hrr Gunther, Carl Gust., och Rothlieb, Axel Fredr.
Föredrogos ånyo och biföllos nedannämnde d. 27 sistl.
Maj på bordet lagda utlåttn från StatsUtsk., nemi.:
N:o go. i anledn. af väckt fråga om förändrade organisationer till inskränkning uti kostnaderna för Rikets försvarsverk ; N:o gr. ang:de försäljningen af Kronan tillhöriga krigsskepp och redogörelsen för derför influtna medel; N:o g2. angrde indragning af de för saltpeters emottagande anställda tjenstemän; N:o g4- i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå Sala bergslags underd. ansökning om förändring af beräkningssättet för afgifterna å bergslagets till förmynlning inlemnade silfver; N:o g5. angrde Kållands härads invånares rättighet till utsyning på kronoparken Råda Ås; W:o g6. i fråga om begärdt anslag af allmänna medel till en brobyggnad i Carlskoga härad; N:o gy. i fråga örn begärdt anslag för anläggningen af en ny väg inom Calmare län; N:o g8. i anledn. af Hr Montgommeries motion om belöning åt Kammarrättsrådet Ekholm för utarbetandet af ett förslag till fältförvaltningsreglemente; N:o 100. i anledn. af väckt motion om inrättande af ett curhus i Sundsvall för Medelpad; Bea a Juni e. m. N.‘o 101. i anleda, af Hr Linns motion om anslag till upprensning af norra inloppet till Gefle; N:o 102. i anledn. af väckt motion, att det åt nybyggare förunnade understöd, under benämning af uppfostringshjelp, må i missväxtår fördubblas och utsträckas; N:o io3. i anledn. af väckta motioner om ersättning för bestridda quarantaines-kostnader; N:o io5. i anledn. af Sven Jonssons från Jemtlands län motion om anslag för anläggningen af en ny väg i Jemtland.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
N:o g3, i anledn. af väckt motion om nedsättning i priset å det krut, som för bergsprängningsarbeten utlemnas från Kronans förråd m. m., blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Grefvarne Cronhjelm, Otto A u g., samt von Fersen, Fl a n s. Ånyo föredrogs och bifölls SlatsUtskts d. 27 sisth
Maj på bordet lagda utlåt.
N:o 99, i anledn. af väckt motion om lönersättning åt AmiralitetsRammarrådet Strandberg.
Jag har visserligen ej velat begära ordet för att afstyrka bifall till detta betänk., emedan jag finnér saken vara af den kinkiga beskaffenhet, att den svårligen kunnat behandlas på annat sätt; men jag får säga, att StatsUtsk. på ett både fintligare och knapphändigare sätt, än jag hade väntat, kommit från en ganska svår omständighet.
StatsUtsk. har nemi. sagt, att det var i J anuari månad 1825, som AmiralitetsKammarrådet Strandberg begärt att få afgå ur tjensten samt att med sin innehafvande kamererarelön vai'da på expectance-stat öfverflyttad, och Utsk. har sedermera omtalat, att det var d. 11 i samma månad, som han erhöll tjenstledighet.
Utsk. har förbigått, att han erhöll tjenstledighet 3 dagar förrän han begärde den.
Det är blott detta jag velat anmärka, och jag tog liflig del i discussionen derföre, att han utan egen begäran blifvit skiljd från sin tjenst.
Jag finner, att vidden saken nu intet står att göra, och beklagar endast, att den stackars mannen blifver lidande.
Detta anförande har jag velat afgifva endast derföre, att man ej må tro, att det nu anmärkta förhållandet undfallit mig, som så lifligt deltog i discussionen vid motionens remitterande till StatsUtsk.
Föredrogs ånyo StatsUtskts d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
N:o io4, i anledn. af väckt fråga om anslag af 2000 tunnor säd åt de nödlidande i de norra länen.
Hr von Törne, Mich.: K. M:s nåd. propos. till R.
St. af d. t2 sisth April har en så nära gemenskap med de fram - Den 2 Juni e. ni. 97 framställningar, som Hr Biskop Franzéns motion innefattar, att jag vördsamt anhåller, det StatsUtsk:s nu föredragna betänk, må få hvila, tills K.
M:s förberörde propos. kommer till bordläggning.
Gr. Cronhjelm, Otto A«g., samt Hrr von Hartmansdorff, Aug., och Rothlieb, Axel Fredr., förenade sig med Hr von Törne.
I anledn. häraf beslöt R. o. Ad., att StatsUtsk:s utlåt.
N:o 104 skulle hvila, tills utlåt, inkommit i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de f. d. allm.
Magasinsfonden samt betalningsvilkoren för erhållna spannmålsunderstöd.
Lades till handlingarna BancoUtskrs den 27 sisth
Maj på bordet lagda memorial N:o 11, i anledn. af från V. BorgareSt. erhållen anmodan att inkomma med utlåt, öfver de nu var.
Bancofullmägtiges förvaltning.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. 27 sisth
Maj på bordet lagda memorial N:ris 6 och 7, det förra rörande StatsUtsk:s anledn. till anmärkning vid afskrifningen af convoj-medel, använda, emot deras bestämmelse, för om* byggnad af .Svenska consulathuset i Tanger, och det sednare, rörrde StatsUtsk:s anmärkningsanledn. i fråga om lönereglering för Lifgardes-reg:terna, blefvo de begärda ånyo på bordet af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, samt Gr. Horn, Claes Fredr.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsTJtsk:s d. 28 sisth Maj f. m. pä bordet lagda utlåt.
N:o 106 i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för anläggning af en ny väg i Jemtland.
Då nu till pröfning skulle företagas StatsUtskrs d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt.
JN:o 107 i anledn. af K.
M:s nåd. propos., angtde utmyntningsgrunderna för tillverkning af kopparskiljemyntet, blef samma utlåt, hegardt ånyo på bordet af Hrr Gunther, Carl, samt Rothlieb, Axel Fredr.
Föredrogs ånyo StatsUtskts d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlät.
N:o 108, i anledn. af väckt motion om ett årligt anslag till upprättande af sockenchartor.
Hr af Forsell, Carl Gust., uppläste följande:
Det är icke för att utverka en återremiss, som jag begär att få aflemna nedanstående upplysningar, utan blott för att ådagalägga, att StatsUtsk. icke på goda skal motiverat sitt afslag på min motion om anslag af allmänna me 8 H 9« Den 2 Juni c. m. del till upprättande af sockenchartor.
Det säges, ”att Topographiska Corpsens arbeten, ehuru å dem ägoskillnader icke utmärkas, likväl kunna vara till mycken ledning i statistiskt och oeconomiskt hänseende.” Topographiska Corpsens arbeten äro ensamt ämnade till militäriskt bruk och få icke publiceras utan vid ett påkommande krig.
De äro dessutom uppfattade i alltför liten scala för att af dem kunna bedöma hemmans olika godhet jemte flera andra omständigheter, som man af utförliga sockenchartor har rätt att fordra, och således uppfylla de icke de ändamål, som med ifrågavarande sockenchartor åsyftas.
Hvad åter den af Utsk. anförda 5i §. 2 mom. af K.
M:s nåd. instruction för Iandtmäteriet angår, så föreskrifves deruti, att ingen vice commissionslandtmätare får hädanefter befordras till commissionslandtmätare, utan han upprättat en charta med beskrifning öfver någon socken i det län, der han Ur stationerad.
Den vanliga afgången inom landtmäteristaten är 10 å 12 på året, hvadan således 10 å 12 sockenchartor kunna årligen blifva upprättade; men nu finnas i Riket 2,490 socknar, hvadan det skulle fordras omkring 200 år, innan hela Riket blefve i följd af denna anstalt sockenvis affattadt.
Man kan taga för afgjordt, att långt innan de sista socknechartorna blefve fullbordade vore de äldre odugliga och till sammansättning med dem, en senare och mera upplyst tid tillväga.— bragt, otjenliga.
Utskts 3:dje skäl är, ”att dylika specialchartor böra af de enskilda sjelfva påkostas, såsom i första rummet varande för dem af väsendtlig nytta, och hvadan sådana dels på många ställen redan finnas, dels ock tvifvelsutan fortfarande komma att på sådant sätt anskaffas.”
Oaktadt jag sökt förskalfa mig kännedom om alla hittills utkomna sockenchartor, har jag dock icke funnit någon enda, som fullt motsvarar tidens kraf; och hvad åter angår den framställda satsen , att enskilda personer borde påkosta sockenchartor, är det emot sakens natur, ty dertill skulle fordras så mycken oegennytta och uppoffring, att man icke med fog kati vänta sådant inträffa annorlunda, än såsom sällsynta undantag.
Om en enskild person äger hela socknen, kan det vara enligt med hans interesse att öfver denna socken låta författa en charta; men så stora possessioner börja att blifva allt mer och mer sällsynta.
Det är just på den grund, att en så stor mängd af enskilda, spridda chartor finnes, som jag föreslagit, att desamma mätte sammandragas till sockenchartor, som blefve för både
Styrelsen och enskilda af ett stort och väsendtligt inflytande på en mängd ceconomiska åtgärder; och som den tidpunkten synes vara inne, då dessa chartor utan en alltför stor kostnad skulle genom Landtmätericontls försorg kunna upprättas, kan jag icke neka, att det varit mig oväntadt, att motionen blifvit afslagen på 3:ne skäl, af hvilket intetdera synes vara rätt väi grundadt.
Jag bsgär dock icke Den 2 Juni e. m. 99 återremiss, utan får blott beklaga, att Utsi. funnit motionen af en så underordnad beskaffenhet, att Uen icke förtjent något afseende.
De flesta andra stater använda årligen stora summor på landets bättre kännedom, emedan denna kännedom utgör grundvilkoret för administrationens säkra gång och folkets stigande välstånd.
Denna sanning är för påtaglig för att kunna förbises, och således är jag viss om, att någon kommande chef för landtmäterict blir lyckligare, än jag har varit, när lian vänder sig till R. II.
St. med begäran om ett modikt anslag till eli nyttigt och behöfligt ändamål.
Hvad jag dock skulle vilja bestrida honom är större håg att gagna än det, som lifvat mig vid ifrågavär. vördsamma motion, StatsUtsk:s utlåt.
N:o 108 blcf af R. o.
Till pröfning företogs StatsUtsk:s d. 28 sisth
N:o 10g öfver väckt motion om anslag af statsmedlen, att användas till pris vid ailm. taflingsöfningar.
Då detta betänk, omfattar en af mig väckt motion, täcktes R. o. Ad. ursägta, att jag med några ord upptager Utskrs framställning.