Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, frågade derpå om diskussionen kunde anses fulländad, hvilket besvarades med ja.
Jag tror således att vi utan vidare diskussion böra om dessa artiklar skrida till beslut.
Landtm, yttrade att nu förevar, punkt blifvit i sin helhet föredragen och ofverläggningen derom förklarats fulländad innan propos. till bifall derå blifvit framställd, samt att Hr Den 31 Maj e. m.
255 Landtm, till följd deraf trodde tiden att göra anmärknrr vid denna punkt böra enl. god ordning anses tilländalupen.
Om vi nu komma att afhandla många särskildta punkter, så måtte detta vara Frih.
Raabs fel sora framkallat en sådan öfverläggning och uttryckligen begärt att få yttra sig.
Men då måtte det vara mig och andra tillåtet att jemväl få ordet.
Ar det Frih.
Raab allena som äger säga hvad vi skola göra och låta, så må Landtmarskalken det förklara, så att vi veta hvad vi hafva att rätta oss efter.
I annat fall torde vi fä behålla värt ord fritt.
Har jag nu försummat mig så skall jag vara desto uppmärksammare härnäst och vid de öfrige punkterne söka göra min mening gällande.
Men jag tror icke att någon må söka genom öfverraskning genomdrifva sin åsigt, utan att en hvar bör få afgifva sin röst i de frågor hvari han är berättigad att yttra sig.
Jag får fråga Hr Landtm, om det är mig tillåtet, att tala om detta ämne?
Är det mig förbjudet, så är det bäst att jag slutar genast.
Häruti instämde Frih. Falkenberg, Carl Axel.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke uppfattat huruvida Hr von Hartmansdorff önskat att för artikelu ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne oell obrukbare, eller stilskrot” serskild propos. måtte meddelas, hvilket naturligtvis vore Hr von Hartmansdorffs rättighet, om sådant äskades, förklarade Hr von Hartmansdorff att han i sådant fall begärde det; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf alt lill följd deraf propos. först skulle blifva framstäld, till bifall ä den förrslagna tullfriheten för de i denna punkt omförmälde artiklar, med undantag af ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare, eller stilskrot”, hvarom serskild propos. blifvit yrkad.
Om det är mig tillåtet att tala om bokstafsstämplar, så måste det väl också vara tillåtet att tala om andra artiklar.
I anledn. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm., att hans nyss framställda förfrågan icke varit om Hr von Hartmansdorff ville fortsätta diskussionen, utan om han yrkade, att sedan anmärkmr blifvit gjorde i afseende på en del af det föredragna ämnet, serskild propos. derom jemlikt 54 § Riksd.Ordn. skulle framställas.
Såsom jag uppfattat Landtm:s propos. och R. o. Ad:s svar derå, är diskussion afslntad rör:de artiklar hvilka Utsk. föreslagit böra äga tullfrihet vid införsel.
Således kan icke någon vidare diskussion deröfver äga rum eller någon annan anmärkn. hvarken vid de efterföljande eller föreg:de artiklarne som i denna punkt äro innefattade.
Hr von Hartmansdorffs anhållan att den artikel hvaremot han gjort anmärkn. måtte innefattas under serskild propos. vill jag icke motsätta mig blott de öfrige artiklarne innefattas uti en gemensam propos.
256 Den 31 Maj e. m.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., med undantag af artikeln ”hokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare, eller stilskrot, hvarom serskildt beslut komma att fattas, bifölle Utsk:s tillstyrkande att tullfrihet måtte medgifvas för åtskilliga pag. 10 i betänk, uppräknade artiklar äfvensom Frih.
Palmstjernas förslag om tullfri införsel af chinabark, omalen, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade att han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. på sätt Utsk. tillstyrkt, bifölle tullfri införsel af bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslilne och obrukbare, eller stilskrot, samt förklarade sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, ali han funnit ja äfven härvid hafva varit öfvervägande.
2:dra punkten, ang:de artikeln hampa.
A artikeln Hampa är i nu gällandfe taxa salt ett tullvärde af 50 r.-dr och en införseltull af 1 r:dr för skeppund.
Utsk. har föreslagit att med bibehållande af berörde tullsats för deu häcklade hampan, tullen å den obäcklade måtte nedsättas till 24 sk.
Då hampan är en vara som inom landet kan frambringas, synes mig skäl icke vara att nedsätta tullen derå, emedan den naturliga följden skulle blifva att den hampodling som redan påbörjats, komme att aftyna.
I detta fall tror jag att Bevilln.- Ulsk. rätteligen förfarit, då det föreslagit att en skillnad skulle göras emellan den häcklade och ohäcklade hampan, samt ansett den sednare varan böra åsältas en lägre tull än den nu å artikeln hampa i allmänhet gällande.
Den ohäcklade hampan är en råvara, hvars förädling till häcklad, lemnar tillfälle till arbetsförtjenst åt månget fattigt folk och lemnar råämnet till segelduksfabrikationen.
Jag tror då att den icke bör påläggas en alltför hög tull, isynnerhet då hampan icke inom riket till erforderlig mängd odlas och det är af vigt för den Svenska sjöfarten att priset på segel icke blifver för högt.
Af dessa skäl godkänner jag hvad Utsk. föreslagit.
Raab: Lika med Hr von Hohenhausen tror jag att Utsk. i detta fall förfarit välbetänkt då det tillstyrkt nedsättning i tullen å hampa.
Införseln af denna vara, i så väl häcklad som ohäcklad form, har i medeltal utgjort 10,000 SkS".
Den är onekligen en råvara för våra segelduksfabriker och således af stor vigt för våra skeppshvarf.
Jag hemställer huruvida icke den förmån vår skeppsfart skulle vinna genom en lättad tillförsel ochettminskadt pris fullt uppväger den minskning i inkomst Staten möjligen kan lida genom den föreslagna nedsältningen.
Detta är den enda synpunkt ur hvilken jag vill betrakta denna fråga, ty ordnandet om den förlust jordbruket skulle kunna lida, fäster jag mig icke vid.
Hvar och en vet nemi. att hampa i ringa skala odlas i Sverige, att derom icke är värdt att tala.
För min del kän - Den 31 Maj e. m. 257 kanner jag åtminstone icke någon jordbrukare, som odlat denna produkt.
Jag anhåller vördsamt att R. o. Ad. malle bifalla den nedsättning i tullen Utsk. föreslagit för den ohäcklade hampan.
Hr von Troil', Emil:
Lika med de tvenne föreg:de talarne anser jag hampa vara ett ganska vigtigt råämne för åtskilliga af våra fabriker.
Jag skulle således gerna medgifva att all tull på hampa nedsattes till 24 sk. och jag tror icke, att en sådan nedsättning skulle i väsendtlig mohn inverka på den inhemska produklionen.
Tullvärdet pä denna vara har hittills varit 50 r:dr pr Skf?.
Allmänna priset derå har dock under de sednare åren varit vida högre och uppgått ända till 70 ä 80 r:dr.
Jag tror dock icke att det kan verka mycket på spekulanter å denna vara och på dem som inom Sverige odla hampa om de få 24 sk. mer eller mindre och således betyder det föga om man sätter en särskild tull för den häcklade och ohäcklade hampan.
Det är visserligen rätt i princip att den mera förädlade varan drager en högre tull; jag fruktar dock att den föreslagna fördelningen skulle kunna föranleda underslef i tullbehandlingen, emedan skillnaden emellan häcklad och ohäcklad hampa icke är så lätt att iakttaga, då hampan kan vara mer eller mindre häcklad.
Jag tror derföre lämpligast vara att enahanda lull stadgas för all slags hampa och af ofvan anförde skäl tillstyrker jag att densamma måtte sättas till 24 sk. pr Skfö.
Jag ämnar att göra alldeles samma anmärkn. emot Utsk:s förslag i denna del som den siste värde talaren framställt.
Förekommen, förenar jag mig således med honom uti det yttrande han afgifvit derom, att det icke bör vara någon skillnad emellan häcklad och ohäcklad hampa.
Jag stödjer min åsigt på de grunder Utsk. sjelft pä ett annat ställe framlagt i fråga om tullbestämmelserna för grof och fin ull.
Om jag icke allt för mycket misstager mig har Utsk. just af det skäl, altman icke kunde kontrollera huruvida den importerade ullen vore grof eller lin, föreslagit att man borde på sätt förut ägt rum sammanslå dessa afd:r under en gemensam rubrik.
Denna grundsats tror jag äfven här böra tillämpas.
Hvad åter tullbeloppet beträffar, förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff.
Den grundsats, som hittills gjort sig gällande i vår tull-lagstiftning, har icke visat sig hafva någon menlig inverkan på våra näringar, men väl vela vi att en högst betydlig produktion af hampväfnader äger rum i de norra orterna, der således hampan måste odlas i en ej obetydlig proportion emot hvad som möjligen köpes utifrån.
Jag anser derföre att det nu gällande tullbeloppet bör få fortfarande gälla.
Det var ganska intressant att få förnimma Hr Printzenskölds åsigt i fråga om ull.
Jag hoppas att han söker göra den gällande när nämnde artikel förekommer till pröfning, Hvad artikeln hampa beträffar så har inom Utsk, den upplysning 5 H. 17 258 Den 31 Maj e. m. lernnats att oaktadt den låga tullen i allmänhet endast ohäcklad hampa blifvit till riket införd.
Det betyder således i sjelfva verket föga om man sammanslår dessa serskilda slag under en rubrik eller antager den af Utsk. föreslagna fördelning, i synnerhet då man, på sätt Hr von Troil yrkat, vidblifver den lägre tullbestämmelsen.
Men dä, såsom jag redan tagit mig friheten nämna, oaktadt den låga tullen nästan ingen häcklad hampa inkommit, hemställer jag till de af Eder mine Hrr, som önska varans sammanslående, huruvida de icke finna lämpligast att låta förblifva vid Utsk:s förslag hvilket har mera chance för sig att blifva bifallit af de öfrige Stånden än något annat förslag.
Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Etsk. i afseende på artikeln hampa föreslagit att den må fördelas i ohäcklad med 50 r:drs värde och 24 sk. införseltull, samt häcklad med 60 r:drs värde och 1 r:drs införseltull pr Skf?, men att deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit bibehållande af 1845 års tulltaxa, hvari för all hampa vore stadgadt ett tullvärde af 50 r:dr och en införseltull af 1 r:dr pr SkU.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr von Troil:
Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, täcktes till ståndet framställa propos. derom huruvida det bör vara någon skilnad emellan häcklad och ohäcklad hampa.
Hr Gr. o. Landtm, hemslällde om R. o. Ad. ansåge artikeln hampa böra, såsom Utsk. föreslagit, fördelas i ohäcklad och häcklad, men härvid ropades starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge denna artikel böra upptagas tinder blott en rubrik, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade att han trott sig finna alt härvid ja öfverröstat nej.
Då härefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, införseltullen å hampa bestämdes till en r:dr per Sk&, anmälde sig och yttrade:
Det kan visserligen i sjelfva verket vara likgiltigt hvilkendera meningen som blir ja-propos., men då bifall blifvit yrkadt till Utsk:s förslag, hemställer jag huruvida icke rättast vore att låta denna sednare åsigt blifva ja-propos.
I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm, att Utsk:s förslag redan blifvit förkastadt, hvarefter Frih.
Raab afstod från sin hemställan, och Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. ansåge införseltullen å hampa böra bestämmas till en r:dr pr SkSf.
Härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarföre Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge ifrågavar. införseltull böra bestämmas till 24 sk. per SkU, och sedan svaret å denna propos. utfallit med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit att härvid ja varit öfvervägande.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, öfvergick till föredragning af Den 31 Maj e. m. 259 nästföljande punkt af de till serskild pröfning hänskjutne frågorne, anmälde sig och yttrade Frih.
Jag hemställer huruvida icke Ståndet bör upptaga frågan om tullvärdet och föreslår för min del värdet å detsamma till 50 r:dr.
Jag vill i allmänhet underställa Ståndet om det är skäl att här behandla frågan om tull värdet?
Ora, såsom jag tror, i flere fall nödigt vara, rättelse i de föreslagna tullvärdena bör äga rum; så skall väl frågan derom återremitteras till Utsk.; för att af detsamma behandlas.
Att här omedelbart bestämma tullvärdet torde blifva något svårt, emedan vi här ej kunna ingå i den närmare utredning och öfverläggning derom som för ett Utsk. är möjligt.
Jag hemställer derföre om ej denna fråga bör till Bevilln.Utsk. återremitteras?
Jag hemställer huruvida det är behöfligt att återremittera artikeln hampa.
Denna vara har förut haft sig åsatt ett tullvärde af 50 r:dr, ett värde som jag nu föreslagit måtte fortfarande detsamma åsättas, äfven oaktadt tullen derå blefve nedsatt.
Jag tror icke att det är värdt att för en så ringa sak som frågan om tullvärdet besluta återemiss utom för de få fall der värdet icke kan af Ståndet utrönas; och jag bestrider således att man bör såsom allmän grundsats stadga, att då tvist uppstår om tullvärdet, man bör besluta återremiss; jag fortfar således att yrka bifall lill mitt förslag.
Jag hörde icke första gången hvad tullvärde Frih.
Raab föreslog.
Alen har han icke föreslagit något annat än det som 1845 års taxa utsätter, så behöfver intet beslut derom fattas; ty uti alla de delar af berörde taxa, der någon förändring icke antoges, kommer hon att gälla hädanefter såsom hittills.
Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att det visserligen i afseende på de artiklar, hvilka icke blifvit undantagne, förhölle sig såsom Hr von Hartmansdorff framställ, men att i fråga om de artiklar, hvarom R. o. Ad. förbehållit sig alt serskildt besluta, det måste vara hvarje ledamot öppet att yrka ett förändradt tullvärde.
I detta fall, då samma tullvärde, som förut varit stadgadt, blifvit yrkadt, blefve dock resultatet detsamma ehvad en propos. derom framslälles eller icke.
För min del har jag föreställt mig att det är Utsk:s förslag som utgör föremål för öfverläggning.
Utsk. har föreslagit olika tullvärden för häcklad och ohäcklad hampa. R. o. Ad. har nu beslutat att dessa artiklar skola sammanslås till en enda.
Det torde således vara nödigt att Ståndet jemväl bestämmer hvad tullvärde som bör åsättas denna vara, enär hvarken tullvärdet å häcklad eller ohäcklad hampa lärer vara 17* 260 Dea 31 Maj e. m. passande för den sammanslagna artikeln af häcklad och ohäck* lad hampa.
Uppå härefter framställd propos., beslöts att tullvärdet för hampa borde bestämmas till 50 r:dr pr Sk#. 3:dje punkten, ang:<le upphörandet af införseltullen å de sidan 12 i Utsk:s betänk, upptagne varor.
Bland dessa varor äro upptagna fiågra artiklar, hvarvid jag skulle vilja göra anmärkn., nemi. bomber och kulor, champlunerade lill visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre lavetter.
Jag hemställer huruvida afgiften å dessa varor, hvilka uti nu gällande tulltaxa äro upptagne till en utförseltull af 4 sk. för Sk# stapelstadsvigt icke måtte få bibehållas?
Att borttaga den vore enl. min förmening, att endast göra en skänk åt utlänningen på Svenska statsverkets bekostnad.
Jag inser icke huru man kan påstå att tullens borttagande vore en skänk åt utlänningen.
Mig synes det vara klart att fördelen deraf tillkommer våra fabrikanter och då man i allmänhet antagit såsom princip att för allt färdiggjordt fabrikat bevilja tullfrihet, så skulle ett undantag i fråga om kanoner utgöra en orättvisa emot dem, som tillverka denna vara.
Ur denna synpunkt är det också som Utsk. tillstyrkt ifrågavar. tullfrihet och som jag äfven anser att den här bör beviljas.
Om det vore såsom Frih.
Raab yttrat, att ulförseltullen skulle drabba tillverkarne af kanoner och dertill hörande effekter, så skulle jag instämma med honom uti bifall till Utsk:s förslag.
Denna exporttull utgöres af den makt som har beställt kanonerna och låter utföra desamma härifrån.
Jag är också öfvertygad att ingen af de främmande makter som vid härvarande styckebruk göra beställningar af kanoner, fästa något afseende vid 4 sk:s tillökad kostnad pr Sk#; och jag tror derföre att om än denna exporttull borttages, ej derföre flere beställningar komme att äga rum än som blefve fallet om tullen stöde qvar.
Vanligen uppgöras kontrakterna emellan den som beställer kanoner och ägaren af styckebruket, så att ägaren åtager sig att leverera kanonerna vid en viss Svensk hamn, der de sedermera mottagas af vederbönde eller dess ombud, som jemväl betala exporttullen.
Så är åtminstone min erfarenhet om huru det tillgår vid Norrköpings tullkammare deri en mängd kanoner årligen undergå förtullning för export.
Detta är ett bland bevisen för, att ingen regel är utan undantag och man kan gerna, utan att derföre kunna sägas frångå regeln i allmänhet, besluta, att den hittills gällande exporttullen på kanoner m. m. skall förblifva oförändrad.
Jag är alldeles af samma tanka som Frih. Palmstjerna.
När man åberopar en regel att följa vid alla tillfällen, bör man också tillse att det fall som manomnäm - Den 31 Maj e. ra. 261 ner är af beskaffenhet att regeln derå bör tillämpas.
Utskeppningen af de fabrikater som naturligen dertill lämpa sig böra visserligen på allt möjligt sätt underlättas: men med ifrågavar. artiklar äger det särskildta förhållande rum, att
Svenska styckebruksägare hafva ett slags monopolium på deras tillverkande och då bör visserligen regeln modifieras, isynnnerhet då det kan visas att tullen ingalunda faller producenten till last och densamma dessutom är så ringa att den alldeles icke verkar något på entreprisen eller beställningar af kanoner.
Jag inser då icke hvarföre man skulle bortkasta omkring 1,900 r:dr som tullen å kanoner m. m. nu inbringar Staten; utan anhåller med Hr von Hartmansdorff att dessa artiklar måtte borttagas från listan å dem som få åtnjuta tullfrihet vid införseln samt att den hittills gällande högst låga exporttullen måtte fortfarande få gälla.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade IIr Gr. o. landtm, alt serskild propos. komme att framställas i fråga om de artiklar, i afseende hvarpå serskildt förslag blifvit gjordt, och att Hr Landtm, derföre nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle att, med undantag af ”jern, gjutet, följande slag: bomber och kulor, champlunerade till visst mått och renfilade , kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och bonade, samt finare och gröfre lavetter” hvarom serskildt beslut komme att fattas, de uti ifrågavar. punkt omförmälde artiklar fingo åtnjuta tullfrihet och införsel.
Sedan härefter Hr Landtm, omförmält, att Hr von Hartmansdorff, i afseende på de ifrågavar. slagen af gjutet jern, yrkat bibehållande af nu stadgade utförseltull, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag anhåller med detsamma att R. o. Ad. måtte bibehålla det gamla tullvärdet af 32 sk. för Slef? och att således de nu gällande stadgarne derom måtte fortfarande tillämpas. Hr Gr. o. Landtm, förklarade alt då bifall till Utsk:s förslag blifvit yrkadt, propos. derå först borde framställas, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. bifölle Utsk:s, i afseende på ifrågavar. slag af gjutet jern, gjorda förslag.
Hr Landtm:s härefter framställda propos. om R. o. Ad. ansåge tullbestämmelserne uti 1845 års taxa böra i afseende på ifrägavar. slag af gjutet jern bibehållas, besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja härvid hafva öfverröstat nej. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 10 f. m.
262 Den 2 Juni f. m.
Lördagen den 2 Juni 1848.
Justerades pleniprot. för d. 22 sistl.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Liljecrantz, Gust. Fredr., såsom ledamot af Bankoötsk. erhållit 14 dagars ledighet ifrån d. 5 dennes, sarai anmodade fördenskull
Hrr Electorer, att utse en ledamot i Bankoötsk. under lediglietstiden.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Björnstjerna, Joh. Magnus, anmält sig vara af tjenstegöromål föranledd, att för en längre tid afresa från Stockholm, samt derföre anhölle att, med bibehållande af riksdagsmannarätt, få afsäga sig befattningen att vara Bänkman, biföll B. o.
Ad. denna anhållan, och tillkännagaf Hr Landtm, alt, till följd deraf, val af en Bänkman inom 13 Bänkm:s-afd:n komme alt förrättas i början af nästa plenum.
Företogs val af en Bänkman inom 24 Bänkm:s-afd:n, efter N:o 2181.
Hr af Segerström, fullm.
Hr Bruncrona, Olof Abraham; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2216.
Hr Murraij, Robert Gustaf.
Vid föredragning af Exp.Utsk:s under N:o 103 afgifna, d. 31 sistl.
Maj f. m. pä bordet lagda förslag lill R.
Sl:s und. skrifvelse ang:de skyldighet för egare eller innehafvare af säterier m. 11. slags hemman, att i fjerdingsmannabestyret deltaga samt om utfärdande af instruktion för fjerdingsman; blef detta skrifvelseförslag, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Cederström, Claes Rud., ånyo bordlagdt, för att i den ordning, det inkommit, företagas lill pröfning.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 13, angtde tullbevillningen, hvarvid nu bland de punkter, hvarom R. o. Ad. förbehållit sig all serskildt besluta, förekom: 4:de punkten, ang:de artikeln bark.
Den i afseende på denna artikel af Hr Weslin vid Utsk:s betänk, fogade reservation uppplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade:
Ståndet har af de uppläste handlingarne förnummit, att 2 förslag blifvit gjorda, dels att förtulla barken icke längre efter mål, utan efter vir/t.
Detta förslag har Utsk. afstyrkt.
Det an - Den 2 Juni f. m.
263 dra förslaget är, att nedsätta tullen ifrån 24 sk., sora den för närvar, utgör för tunnan, till 16 sk. eller enl.
K. M:s nåd. propos. till 32 sk. för Sk$\
På den andra sidan har det varit fråga om att höja tullen till 28 sk. för tunnan.
Om man då förblifver vid den tullafgift sora för närvar, gäller, nemi. 24 sk. för tunnan, så har man hållit medelvägen, hvarken antagit det högsta eller lägsta som blifvit föreslagit.
Jag anhåller följagleligen att R. o. Ad. ville låta tullen på ekbark bestå sådan han i nuvar.
taxa är bestämd. R. o.
Ad. biföll att såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, tullbestämmelserne i 1845 års taxa skulle fortfarande blifva gällande för artikeln ekbark.
5:te punkten, ang:de artikeln ben.
Hvad beträffar den af Utsk. föreslagne förhöjde utförseltull på ben, äfven på de arbetade och krossade, eller s. k. benmjöl, så kan jag icke instämma deruti.
Jag inser visserligen, att benmjöl är en för landtbruket ganska vigtig produkt, och som med stor fördel kau begagnas, men den eger äfven i landtbruket för oss lika mycket värde, som den kan äga för utläudningen och således bör det här i landet kunna finnas de, som vilja begagna benmjöl till sitt jordbruk och betala det lika högt som utländningen betalar detsamma, hvadan ingen högre utförseltull derpå, i min tanka, behöfver läggas.
När dertill kommer att hopsamlingen af ben, sådane som här äro i fråga, utgöra en näringsgren för den fattigare delen af befolkningen, och att man således snarare än alt lägga någon tunga på denna näring borde uppmuntra den, så är det ej skäl att höja utförseltullen.
Innan efterfrågan utomlands blef så stark, som den förut varit på så beskaffade ben som dessa, så gällde denna råvara så godt som intet bär i landet.
Den förtjenst för den fattigare delen af befolkningen, som sedermera uppkom genom bensamling, existerade icke då.
När det lyckliga förhållandet inträffat, att man nu fått riktigt begrepp om den förmån vi ega af denna produkt, så väl i allmänhet till arbetsförtjenst som särskildt i afseende på alstringsförmåga, så anser jag att det icke är skäl att förändra de förhållanden, som bibringat oss detta begrepp, utan låta det fortfara, såsom det under sednare åren visat sig, ganska välgörande.
Förtjenslen för den fattigare delen af folket har fortfarit.
Mången jordbrukare har begagnat benmjöl till förbättring af sin åker, och då under sådane omständigheter det nuvarande förhållandet uppstått, tror jag icke att någon förändring deri bör äga rum.
Palmstjerna har vitsordat, att benmjöl är nyttigt gödningsämne, och jag instämmer häruti.
Användandet af ben, i detta afseende, har först i sednare tider blifvit kändt hos oss. Hvarföre ock detta gödningsämne, blifvit för det mesta såldt till England.
Men sedan man från detta land lärt känna nyttan af benmjöls gödning, har den allt 264 Den 2 Juni f. m. mer och mer tilltagit inom Sverige; synnerligen på de större herregårdarne, hvarefter de mindre jordbrukarne och en stor del af allmogen lärt sig användandet af benmjöl samt erfarit dess stora nytta.
Det är kändt, alt med 60
Lfä benmjöl kan man väl göda ett geometriskt tunnland, hvartill af vanlig gödsel åtgår 160 lass.