Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det enklaste och mest rättvisa vöre onekligen, att lösen med contant vid alla tillfällen borde ega rum»
Men då medgifva® måste, att
Landtmannen vid inträffande af flera på hvarandra följande goda sädesår kan vara ur stånd att realisera sin spannmål och sålunda icke kan lösa den med contant, hvaremot skäligen antagas bör, att, då årets markegångspriå är högt, afsättningeii med Spannmål är både möjlig och lätt, så hafva Utskotten trott det rätta och billiga i denna fråga vara, att räntepérsedlarne ovilkorligen lösas med contant, då årets markegång är lika hög eller högre, än 5 års markegångspriset, men att deremot
Räntegifvaren ensam skul* le ega uppsägningsrätten till persedlarnes leverering in natura, då årets markegång är lägre, än det uträknade lösningspriSet, likväl med skyl* dighet att derjemte contant erlägga skillnaden emellan det löpande årets lägre markegångspris och det uträknade fem års rnarkegångspriset, och Bih. till R.-St.
Vrot. i8a8-i83o, 4 Sami.
2 A/d, a Band. %\:st<i Haft. a j® Stals- Bev.- samt Oee.-Vtsh. Uti.
N:o 128. att Räntegifvaren i båda' fallen betalar fors-1 lingslöneri.
Denna ensidiga uppsägningsrätt i detta enda fall hafva Utskotten ansett oundviklig till ernående af det syftemålet, att all anledning till stridighet emellan Räntegifvare och Räntetagare ina aflägsnas, men derjemte godfgjord medelst den tillagda forsel-Iönen, hvarförutan härvid i betraktande bör komma, att Räntegifvaren icke sannolikt blottställer sig för obehagligheterna utaf en leverering in natura, då dermed jemväl är förenad en contant utgift, om icke en verklig nöd, i anseende till bristande möjlig afsättning, nödgar honom dertill; och då Jordbrukarens bestånd och välstånd är grundvalen både för Statens upprätthållande och Indelningshafvarens utkomst, så synes billigheten i detta fall högt påkalla hvad den stränga rättsgrunden icke skulle vilja medgifva.
Fördeiarne af detta förslag, sålunda förändradt, synes omisskänneligen varas att de stora olägenheterna, man nu har utaf de betydliga fluctuationerne uti markegångspriset, det ena året emot det andra, undvikas derigenom, att extremerna af det ena årets allt för höga och det andra årets allt för låga markegång fördelas på 5 år, hvaraf icke någon tillskyndas den ringaste vinst eller förlust i zifferberäkningen; att
Räntegifvaren undgår att betala en vida hegre skatt under missväxtåret, då han Stats- B ev.- samt Osc.-TJtsA.
11 ofta sjelf behöfver köpa spannmål, tnen deremot får en i samma' proportion ökad skatt de goda åren, då han har spannmål att aflåta; att Löntagaren, så väl sorn Stats-Verket, kail påräkna en jemnare årlig inkomst, hvarmed båda bora vara mera belåtne, än att det ena året erhålla hälften, eller mindre, emot hvad man åtnjutit det föregåehde året; och att alla anledningar till stridigheter emellan Räntegifvare och Räntetagare härmed upphöra.
Men äfven ifrån en allmännare synpunkt betraktadt bör man vänta fördelar af detta förslag.
Den större jemnheten uti iösningspriset, sorn uppkommer deraf, att ett medium alltid tages af 5 års gängse priser, skulle sannolikt leda dertill, att varuprisen i. allmänhet blefvo jemnare, hvilken erfarenhet åter icke endast bör lätta den länge Önskade och nu ifrågasatta förenklingen i grundskatternas beräkning, utan äfven uppmuntra enskilda att antaga och tillämpa enahanda grund vid arrendens uppgörande om Jordegendom.
Utskotten tveka sålunda icke, att, såsom i flera afseenden välgörande, framlägga följande förändrade förslag til! grunder för bestämmande af förhållandena emellan Räntegifvare och Räntetagare: r:o Såsom grund, vid utgörande af så val Krono-Tionde- och Afradsspannmål, som äfven alla andra å Hemman ock Lägenheter indelta Räntor, St&ts- Btv,~ samt Occ.-Utsk, Uti.
N:o 128, då de icke in natura utgå, antages, att lösningen sker efter ett medium af senaste 5 årens rnarkegångspris, sålunda uträknadt, att, sedan årets markegång blifvit satt, hopsummeras samma års rnarkegångspris med de nästföregående 4 årens rnarkegångspris; blifvande femtedelen af denna summa det pris, hvarefter liqviden emellan Räntegifvare och Räntetagare bör ske. 2:0
Vid de tillfällen, då löpande årets markegång uppgår till lika belopp, eller ojuerstiger det sålunda uträknade medium af senaste 5 årens markegångspris, får ingen uppsägning till leverering in natura ega rum, utan skola räntorna ovilkorligen lösas med contant efter den i irsta punkten stadgade grund, 3:0
Då den händelse inträffar, att löpande årets rnarkegångspris understiger medium af senaste 5 årens markegångspris, är det väl Räntegifvaren öppet att före Thomse-dag tillsäga, om han vill utgöra praestationerne in natura, men i det fallet åligger det honom, att vid levereringen contant till Räntetagaren betala skillnaden emellan löpande årets lägre rnarkegångspris Pil, t, Stats- Bev. s, Oec,-UtsJt.
N:o 128. i3 och det ofvanstadgade 5 års markegångspriset. 4:0
Ehvad lösningen 6ker med contant, eiler Räntegifvaren levererar Spannmålen in natura, skall han till Räntetagaren erlägga 16 sk. för hvarje hel tunna Råg och Korn, samt 12 sk. för hvarje hel tunna Hafre, utöfver det stadgade lösningspriset, svarande emot forsel-lönen.
Stockholm den 10 Februarii 1830, Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, Jacob: E-> mot förenade Utskottens beslut, angående räntespannmålens utgörande, reserverar jag mig och anser detta beslut stridande emot hvad Rikets Ständer redan vid denna Riksdag afgjort, angående årliga maikegångssättniogar och derefter skeende liqvider af Kronans Räntespannmål, medförande minskning i Rärjtetagarens inkomster, då forsel-lönen blifvit nedsatt till hälften emot hvad Utskottens förra förslag innehåller, och möjligen ledande till orättvisa och förluster, dels för Löntagare och dels för Räntegifvare, i händelse flera goda år eller flera missväxtår i råd skulle orsaka en fortsättning af i ena händelsen låga och i den andra höga mar* *4 Bil. t.
Stats- Bei).* s. öee.-VtsJt.
TJtl.
N:o ia8. kegångar; hvarföre jag tillstyrker afslag å detta och bifall till Utskottets förra Betänkande.
Dermed förenade sig Herr Tham, Wollrath. Af Herr Prosten Astrand:
Da förenade Utskotten, på giltiga skäl, frånträilt sitt förra tillstyrkande, angående optionsrätten vid Afradsoch Kronotiondens utgörande, har jag ingenting att deremot invända; men, då Utskotten derjemte tillstyrkt antagande af Friherre Palmstjerna! förslag, får jag deremot reservera mig, så väl på de skäl, som i Utskottens förra Utlåtande deremot anföras, som ock emedan samma förslag innebär en stor ensidighet och orättvisa emot Räntetagaren, då det i vissa fall bibehåller
Räntegifvarens optionsrätt utan reciprocitet för Räntetagaren.
Utan bibehållande af denna reciprocitet är omöjligt att stadga några andra, än nu gällande, rättvisa grunder för Afrads- och Kronotiondens utgörande, så länge nu varande stadganden om Markegångssättningarne ega laga kraft.
Antingen lösen er lägges efter Friherre Palmstjernas eller Utskottens förra förslag, och således är beroende af en på inga säkra grunder baserad markegångssättning, skall Räntetagaren nödvändigt vidkännas svåra förluster, då den händelse inträffar, sorn icke är sällsynt, att gångbara priset vid levereringstiden, i Januarii och Februarii månader, är vida högre, än det i början af November satta markegångspriset, såsom verkligen för» BiL t.
Stats- Bev- s. Oec.-Vtsh. XJtl.
N:o »28* jS hållandet i min hemort i ar befinnes; ty gångbara priset ä spannmålen är derstädes för det närvarande nära 3 Edr Banco öfver markegången, hvarvid jag, till vederläggning af de emot Räntetagares prejeri anförda klagomål, får anmärka, att
Räntetagarnes lösningspris derstädes allmänt uppgått endast till circa r
Banco öfver samma markegång.
Ett ytterligare skäl, till afstyrkande af Friherre Palmstjernas nu genom Utskottens pluralitet understödda förslag, hemtar jag deraf, att Rikets Högloflige Ständer vid denna Riksdag redan beslutat, att Kronans behållna Afrads- och Tiondespannmål skall lösas, icke efter medium af sammanslagna fem års markegång, utan efter inarkegången för dc-t löpande året.
Det synes mig olämpligt att bifalla så olika grunder för Utgörande af en och samma prestation.
Dessutom anser jag, lika med öfriga Högvördige Preste-Ståndets medlemmar, på skäl, som i reservationerne vid förra Utlåtandet anfördes, det framställda förslaget helt och hållet stridande emot den fria dispositionsrätt, som, genom Presterskapets Privilegier af år r 7 2 3, är Lärarepersonalen vid Rikets Undervisningsverk, i afseende på dess anslagna löningsspannmål, medgifven och försäkrad.
Af Herr Prosten Forslind:
Hög loflige
Utskottens beslut reserverar jag mig, emedan det borttager uppsägningsrätten ifrån Räntetagaren, men bibehåller den hos Räntegifva - )6 Bil. t.
Stats- Beti.- s. Oec.-litsJu Uti.
N:ö r28. ren.
Såsom skal för den förra åtgärden åheropar man möjligheten af missväxtår; för den senare vissheten om ymnigai
Om likväl ifrån dessa motsatta förutsättningar ett rättvist resultat skall följa» sylies uppsägningsrätten till leverering in natura böra för båda reciprokt afskaffas; hvaraf Kronotionde- och Afräds-Spannmålens liqviderande med penningar blifver en följd.
Oå Räntetagären med Staten contraherat om emottagande af spannmål i stället för lön i penningar, svnes det med billighet och rättvisa oförenligt, att så ensidigt tyda detta contract» att Räntetägaren det ena. året påtvingas en vara, som ej kan föryttras, och ett annat ar» under ändrade förhållanden, nödgas för samma vara åtnöjas med en lösen, sorn ej motsvarar dess fulla värde.
Man må icke eller utur sigte lemna, att Spannmålslöntagaren först i Februarii månad, efter det år han tjenat» erhåller sin Lönings-spannmål, hvilken han åter icke förr än derpåföljande September kan till penningar förvandla; att han således måste under tjenste-året upptaga förskott för denna spannmål; att omkostningarne för dessa förskotts erhållande blifva större och mer betungande, då förskottsglfvaren icke mer kan med visshet påräkna, att äfven j det mer vinstgifvande året erhålla in natura deri spannmål, på hvilken han förskottsvis lemnat penningar; samt att uppbärandet af natura-persedlar alltid sätter Räuteta* garen Bil. t.
Stats- Bev. s, Oec.-TJtskts
N:0 123.
17 garen i behof af en viss afnämare dertill, hvil* ken ater icke kan erhallas utan visshet, att varan eller räntan in natura årligen utgöres.
Derföre kari man icke af Räntetagaren, såsom skyldighet, fordra samma eftergifter, dem Staten någon gång af välvilja medgifver.
Likväl vill jag ej bestrida, ätt den såsom lön anslagna Spannmålsräntan må med penningar liqvideras, blott det sker efter rättvisa grunder, ehuru, enligt min enskilda åsigt, jag verk* ligen betviflar nyttan af en sådan förändring för Räntegifvaren.
Denne klagar öfver skenbara lidanden, men förbiser verkliga fordelar af den för handen varande ordningen.
Lyckligtvis räknar han 3 om icke 4 ymniga år emot 1 missväxtår.
Hvarföre samlar han icke, under ds förra, besparingar, att dermed utgöra det senares ränta?
Hvilken fördel för honom sjelf att på så sätt utan penningar alltid kunna utgöra den största af dess skattebördor?
Hvilken fördel för det allmänna, att på så sätt i ett svägare år kunna påräkna tillvaron af en Spannmålstillgång, vida större än den, som genom Spannmåls-Creditivet kan erhållas.
Också är uti de orter, der Krono-Tionden om hösten intages i Tiondebodarne, denna spannmål alltid påräknad såsom en säker tillgång för fyllandet af det korn* mande årets behof af tjenlig frösäd.
Bilt. till R.-St. Prat. 1828-1830, 4 Sami. 2 Afd* 2 Band. lissta Filif t. d lS Be'!).- Lag-s. Oac.-Utsh.
N;0 lif.
IS:o l ig.
Ankom till Exp. Utsk, d. 17 Febr, 1830.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, j\:o n8) rörande Kongl. Majrts Nådiga Proposition samt enskilde inom Riks-Slånden väckta motioner om förändrade grunder för Lego- och Salu-Sågars samt Valk- och Slampverks beskattning.
Nämnde Betänkande, som af Högvördige Preste-Ståndét och Vällofiige Borgare-Ståndet blifvit godkändt, har af Höglofiige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt, af den gemensamma anledning, att högstberörde Nådiga Proposition, deruti Kongl. Maj:t, med föranledande af Bonde-Ståndets flera gånger förnyade hemställan om förändring och jemkning i Mjöl- och Sågqvarnars beskattning, föreslagit, att alla å Sågqvarnar förut Verkställda Skattläggningar matte förfalla, och dessa Verk, i likhet med Fabriksinrättningar, till viss bevillning taxeräs, ansetts hafva bordt i sin helhet till antagande framställas, och att Utskottens tillstyrkande af bifall derå endast med afseende på de högst få Sågqvarnar, som hädanefter kunna komma att anläggas, ledde till en åtgärd af alltför ringa och ändaniålslös omfattning, hvarigenom de öfver - Stats- Bcv.- La%~s.
Oeo,-Utsk, Uti.
N:o 1*9.
19 klagade olägenheterna icke skulle blifva afhulpne.
Till vederläggande och undamödjande af de skäl, Utskotten i förra Betänkandet anfört, för deras afstyrkande af den Nådiga Propositionen i hvad den rörde såväl de före 1787 tillkomne, sorn efter denna tid provisionelt skattlagde Sågqvarnar, har blifvit yttradt; att anläggare af Sågqvarnar svårligen skulle kunna erhålla rättvis ändring i det lidande, sorn genom ågången skattläggning honom drabbat, då grunderna för sjelfva skattläggningsmethoden äro orättvisa och nästan omöjliga att tillämpa ; att den i Författningarna medgifna utväg, att söka förmedling i räntan å ett Sågverk, hvars värde genom inträffade händelser blifvit förminskadt, medför dryga kostnader och sällan af någon begagnas, emedan äfven grunderna derföre äro obestämda och olika tydning underkastade; att de af hela Bonde-Ståndet, under de senare Iliksdagarne, i äinnet anförda klagomål bevisade, att icke endast några få önskat den åsyftade förändringen, hvilken ock, med stöd af Konungens och Ständernas rätt, att gemensamt besluta förändring eller afskaftände af grundskatt å fast egendom, kan verkställas, utan att enskildes eganderätt dervid rubbas eller lider, enär, enligt det i den Kongl. Propositionen förekommande uttryck, att
Bevillningsafgiften skulle bestämmas till ett belopp, som root»varade bå - ao Stats-B»v.-Lag** s, Oec.-ZJtsA.
N:o 12g. de nu varande grundränta och bevillning, af-, sigten icke varit att förhöja förut bestämda utskylder, men tvärtom att bereda tillfälle till en skälig jemkning för de Qvarnar, hvilkas ränta verkligen vore för hög; att, på sätt Herr Danckwardt inom Ridderskapet och Adeln föreslagit, till förekom-, mande af all farhåga för någon förhöjning i nu varande Sågqvarnsräntor, endast fordrades det bestämda förbehåll: att den del af Revillningsafgiften för qvarnarne, som öfversköt beloppet af samma afgift efter den allmänna grunden för bevillning af fast egendom, icke i något fall fick öfverskrida beloppet af grundräntan för qvarnen, beräknad efter medium för åren från och med år 1819 till och med 1828; att af de i den Nådiga Propositionen om förmälde undantag icke något annat än det, som i afseende på indelta eller till rustning eller rotering anslagna
Qvarnar blifvit föreslaget, kunde anses medföra någon fortfarande olikhet i beskattningsgrunderne, hvilken olikhet, när de indelta räntorne i allmänhet en gång upphöra, äfven skulle, i afseende på de, till antalet få, indelte Sågräntorne försvinna.
Uti Hedervärda Bonde-Ståndet har derjemte serskildt blifvit yrkadt, att den ifrågavarande förändringen skulle utsträckas äfven tili Mjölkvarnar, med iakttagande af ofvanberörde, för bevillning å Sågqvarnar, föreslagna förbehåll i afseende på bevillningsafgiftens högsta belopp, Stats* Bev.- Lag- s. Oec.-UtsÅ.
Ull. N:o 12g, 21 Förenade Utskotten, hvilka det nn aligger att öfver förestående anmärkningar deras Utlät tande afgifva, fa dervid först förklara, att hvad angar det inom Bonde-Ständet gjorda yrkande, att grundräntan, äfven i afseende pä Mjolqvarnar, borde upphäfvas och ersättas genom från dessa verk utgående bevillning, sä anse Utskotten sig så mycket mindre kunna ingå i pröfning af detta påstående, som Kongl, Maj:t, i dess Nådiga Proposition, förklarat
Sig icke anse någon tillåtelse till en allmän jemkning eller nedsättning i de Mjölqvarnar åsätta räntor kunna rnedgifvas, ej eller någon ny method för dessa
Qvarnars skattläggning vara af närvarande förhållanden påkallad, och dessutom någon motion i detta, ämne uti Riks-Standen icke vid denna Riksdag blifvit väckt inom den i Grundlagen föreskrifria tid.
Hvad dernäst angar beskattningen af Sågqvarnar , Valk- och Stampverk, få Utskotten, under åberopande och vidhållande af de i förra Betänkandet, N:o 78, anförda skäl, än ytteiligare nu tillägga, att förslaget, att genom bevillning gifva Staten ersättning så väl för den grundränta, hvilken genom skattläggningar blifvit Sågqvarnar, Valk-och Stampverk ålagd, som .äfven för den egare-bevillning, som hittills af dylika lägenheter utgått, icke kan verkställas på annat sätt, än att
Comitéerna skulle hvarje år för dessa verk uppgöra tvänne Bevillningstaxeringar, en, sorn borde motsvara den gamla 22 Stats- Bev.- Lag.-s. Osc.-Utsh.
N:o 12g. grundräntan, oell en motsvarande egare-bevill-* ning af egendomsvärde; att, om Comité» ina skulle ega rättighet att ätlig» n, efter förändrade förhållanden, minska elli r höja den bevillning, hvilken skulle motsvara gamla grundiäntan, någon säker grund, som vid <n sadan åtgärd skulle utestänga godtycke. föga lärer kunna föreskrifvas; att salunda ej mindre Statens, än egarens rätt, genom en sadan nedsättning eller höjning, lätteligen kunde förnärmas, i synnerhet genom de olika begrepp om rälta förståndet af de för verkställigheten gifna föreskrifter, hvilka med visshet kunna förutsättas, skulle hos olika Comitéer göra sig gällande; att om, tvärtemot innehållet af Kongl. Majits Nädiga Proposition, man, utan att lemna ersättning för den stadgade grundräntan, aläde bevillning, såsom för annan Fabriksrörelse, med 5 procent af behållna inkomsten, Kronan erhölle liten eller ingen ersättning för den efterskänkta grundräntan, då den derigenom uppkommande förlust skulle falla andra medborgare till last; och slutligen att partitia öfvtrflytrningar från grundränta till bevillning för i haga vgrande verk, sorn skulle af; minskning i Kronans inkomster, vore i dubbelt als ;uie orättvisa, så vida Kronans derigenom uppkommande förlust skulle på andra medborgares bekostnad ersättas, och skattlagda Mjölqvarnar samt andra Vattenverk icke Bil.t.
Stals- Bev.-Lag-s.
Oec.-Utsk.Utl.m-.o 129. i) finge tillgodonjuta en lika förmon genom minskning uti deras grundskatter, hvilken minskning, hvad Mjölqvaruar beträffar, torde vara lika örn icke mer äf behofvet påkallad, an för de nu ifrågavarande lägenheter, sedan ständigä anlägg-' ningar af nya Mjölqvärnar mer och mindre beröfva de äldre den mald-tillgäng* sorn vid deras forntida skattläggning Varit påräktlad.
Pä alla dessa skäl hafva Utskotten ansr tt sig icke kunna förändra deras uti Betänkandet, Nio 78 > gjorda förslag, som derföre ater underställes Rikets Högloflige Ständers pröfning.
De häremot afgifna reservationer vidfogas VördSamt.
Stockholm den 13 Februarii 1830.
Reservationers af Herr Fiiherre Cederström, ^facob:
Dä vid flera serskilda tillfällen klagomål, dels hos Kongl. Majit, och dtls hos Rikets Ständer, blifvit framställda öfver de olägenheter, Sorn åtfölja den nu varande skattläggningen lör Sågqvarnar, Valk- och Stampverk, samt afhjelpandet af dessa olägenheter varit ändamålet med Kongl. Majrts Kådiga Proposition i ämnet, anser jag Utskotten hafva bordt, såsom tjänligaste medlet härtill, tillstyrka bifall å hvad Kongl.
Majit i högstberörde Proposition föreslagit, att nemligen, med de undantag, som deri omförinälås, all grundränta å Sågqvarnar, Valk- och Stampverk, må afskaffa®, och dessa Verk betraktas endast såsom a4 Bil, t, Slats- Bev.- Lag-s.
Oec,-UtsA.ZJtL!
S:o 12g, Fabriksin rättningar * deraf en ärlig bevillning borde utgå, sorn motsvarade ej mindre den nu -varande grundräntan än den eganderätts-bevillning, som af egendomsvärdet erlägges, eller framdeles kan till erläggande varda bestämd.
Häruti förenade sig Herrar Lefrin och von Hartmansdorff, samt Riksdags-Eullmägtige Nils Matisson från Malmöhus Län och Tufve Larsson fran Christianstads Län, Herr af Billbergh, J. P.:
Emot detta Ut-* skottens Utlåtande, sorn lemnar utan afseende de vid Betänkandet Nio 78, angående förändra» de grunder för Lego- och Salusågars samt Valkoch Stampverks-beskattningen m m., gjorda an» märkningar, nödgas jäg reservera mig, så vidt det angår Sågar, Valk- och Stampverk.
Ej mindre äf Kongl. Majus Nådiga Proposi» tion, intagen uti ofvanberörde Betänkande, än af de vid samma Betänkande gjorda anmärkningar,- inhemtas: att fråga om förändring och nedsättning uti grundräntornc- för dessa Inrättningar ofta varit väckt dels hos Kongl. Majit och dels hos Bikets Ständer, samt vid flera Riksdagar af hela Bonde-Ståndet; att grunderna för dylika Inrättningars skattläggning äro orättvisa och nästan o-' möjliga att tillämpa; och att den i Författning garne rriedgifna utväg, att söka förmedling, medför dryga kostnader och sällan af någon begagnas, emedan äfven grunderna derföre äro obe» 8tämda och olika tydning underkastade.
Då Éih t.
Stais- B ev i- Lag- s. Oeo.-Utsi, Ull. N:o 12g, 2 a Då Kongl. Maj:t härå fästat det Nådiga afseende, att Kongl. Maj:t Sjelf föreslagit, att Sågar, Valk- och Stampverk endast ina betraktas såsom Fabriksinrättningar, deraf årlig bevillning bör erläggas, synes det mig nästan oförklarligt, att Nationens Representanter skulle vilja motsätta sig att antaga en utväg, hvarigenom mera rättvisa i beskattningen kan vinnas och den lidande Medborgaren på ett génare och mindre kostsamt sätt vinna rättelse uti ett orättvist förhållande, som tillkommit af svårigheten, otn icke omöjligheten, att bestämma några allmänna och rättser.liga grunder för dylika Inrättningars ordinarie skattläggning, hvilket å ingendera sidan bestridda förhållande ensamt bör väcka benägenheten att medverka till den föreslagna ändringen.
Deri invändningen , att förändring uti sättet för dessa inrättningars beskattning skulle i ett eller annat afseende verka på eganderätten, kan jag för ingen del gilla.
När, som sig bör, stadgadt blir, att den, i stället för grundräntan, bestämmande bevillningen aldrig får öfverstiga nu varande grundräntans belopp, öcu när nedsättning uti samma grundränta, svarande emot förmedling, endast bör kunna ske, på grund af egarens egna åstundan, samt med begifvande af opartiska och om locala förhållanden kunniga medborgare, visar sig häraf, att eganderätten härigenom icke på något sätt kan rubbas.
Bilt. lill Prot. i828-i83o, 4 Sami. 2 sljd, 1 Band.
Häjh \ 26 Bil. t.Stats- Bev,-Lag-s. Oec.-Utsk.Utl.N:o 12g.
Under förmodan, att Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bönder Ståndet icke lära godkänna Utskottens Utlåtande i denna del, och under förhoppning, att Högvördige Preste-Ståndet samt Välloflige Borgare-Ståndet, vid frågans nogare betraktande, och efter att hafva fatt sig förelagdt ett förslag, sorn ådagalägger möjligheten att bifalla Kongl. Majrts Nädiga Proposition, utan att någon af de vådor är att befara, sorn Utskotten föreställt sig, får jag vördsamligen föreslå de stadganden härom, hvilka böra i den blifvande Bevilinings-Föroidniugen intagas, för dera händelsen, att Pikets Ständer i hufvudsaken skulle bifalla Kongl.
Dessa liro: 1:0 all grundränta å Sågqvarnar, Valkoeh Stampverk kommer, ifrån och med år T83I, att, i egenskap af Ordinarie Skattemedel , upphöra, och dessa Inrättningar att hädanefter endast betraktas såsom Närings- och Fabriksinrättningar, deraf årlig bevillning på sådant sätt bör utgå, att grundräntans belopp förvandlas till Capital, hvilket Capital ökas med det Capitalvärde, hvartill en sådan Inrättning anses böra uppskattas, på grund af den behållna inkomst, egaren deraf njuter; blifvande det sålunda sammanlagda Capitalvärde den summa, hvarpå permilHe-afgiften skall beräknas; 2:0 såsom allmän grund för grundräntans bestämmande till Capital antages, att för hvarje fulla 3
Rdr af den nu varande grundräntan, Bil. t. Stats- B ev.- Lag-s. Oec.-Utsft.