Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och LanätMarJlialken gjorde proposition till bifall af LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Herr Halman, hars Johan, upplåste följande; (Se Bilagan N.o 3.) Friherre Anckarsvärd, Carl Hendric:
Jag hemställer huruvida en reservation, under form 232 Den 12 Maji e, mi af reservation, hår kan framställas, då discussion öfver ämnet ej varit förd, och om icke snarare, då ingen tält hvarken för eller emot saken, man må anse, att den värde talaren försummat ögonblicket att framställa sin anmärkning och att den heldre på sådant sått upptages, än såsom en reservation.
Herr Dalman:
Sedan beslutet blifvit tagit har jag ej kunnat framföra min enskilta öfvertygelse, på annat sått, ån under form af re-; servation.
Meningen har talat, hvarken för eller emot saken, och jag hemställer då till Herr Grefven och LandtMarskalken, om det-icke skulle gå an, att anse beslutet såsom icke fattadt.
Hår sättes i fråga huruvida någon mening borde yttras emot hvad Herr Dalman anfört, eller huruvida någon vore af samma öfvertygelse som Utskottet.
Derom torde ej behöfva talas, då ingen mer ån Herr Dalman gjort invändningar emot Betänkandet, och då flere
Ja men inga Nej hörts till svar på Herr LandtMarsfcalkens Propositioni Likväl vill jag yttra, hvarföre jag anser Utskottets Betänkande vara rigtigt.
Det vore må hända enligt med strängaste grundsatts, att man borde få åtala sin Domare, når man ansåge sig af honom orätt dömd.
Men söm
Domare derigenom mera skulle blifva sysselsatte med att värja sig sjelfve, ån att skydda andra och pen 12 Maji e. m. 233 varda jåfviga till att emedlertid befatta sig med afgörandet af åklagarens öfriga mål, så år det vål nödigt att den, som anser sig af Domaren förfördelad bör genom allmän åklagare, söka upprättelse.
Denna utväg skulle kanske icke vara tillfredsställande om det blott funnes en åklagare på Regeringens sida; åtminstone har jag i tryckte skrifter sett såttas i fråga, om Hög-* ste Domstolen kan granska JustitiaeCanzIerens åtgärder och ålägga honom åtal, som han icke velat åtaga sig.
Men då Riksens Ständer äga en egen Ombudsman, hvars bibehållande beror på folkets förtroende, så synes tillfredsställande säkerhet finnas för den enskildte, att, når han tror sig förorättad, kunna vånda sig till Justitiaa Ombudsmannen* Skulle denne vägra sitt biträde, så år det troligt att klagan icke förtjenade afseende; och om han gjorde det utan skål, så skulle Riksens Ständer visserligen icke lemna det utan anmärkning och påföljd.
Jag tror således att man utan fara kan låta förblifva vid hvad nu i detta afseende finnes stadgadt.
Friherre Anckarswårcl:
Jag anser mig icke kunna eller böra ingå uti någon fortsättning af discussionen , förr ån Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, om Han tillåter discussion eller icke.
Jag anser möjligt att genom det föregående beslut redan år fattadt, ehuru omotiveradt.
Min hemställan år blott huruvida Herr Dalmans anmärkning bör anses såsom en reservation eller såsom en anmärkning, hvilken för sent blifvit anförd. 2 35 Den 12 Maji c, m. Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade , att om Herr
Dalman önskat någon ändring i LagUtskottets Betänkande, hade han helt visst förut, framställt sitt yttrande, då Ridderskapet och Adeln, äfven haft tillfälle att pröfva om det samma bordt föranleda till återremiss eller icke; men Herr Dalman hade icke förr ån efter det Ridderskapet och Adeln redan fattat sitt beslut, upplåst sin reservation; hvilket, efter Herr Landt Marjkalkem omdöme, ingalunda kunde honom förvägras.
I afseende åter å sjelfva saken, så enär Ridderskapet och Adeln derutinnan tagit sitt beslut, ansåg Herr Grefven och Landt Marjkalken dervid böra förblifva.
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 8 sistledne April under N:o 55 afgifne, samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga om de så kallade planpenningarnas utgörande.
Företogs till pröfning Allmänna Besvårsoch OeconomieUtskottets den l4 sistledne April under
N;o 5f3 afgifne saint den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående låmpeligaste tiden till Allmänna vågarnes grusning.
För min del kan jag ej antaga den Öfvertygelse, att våglagningen om hösten år förmonligare ån om Den 12 Maji e. m, 2 35 sommaren.
Det år möjligt att förhållandet kan vara sådant på vissa ställen, men i den ort jag bor, år förhållandet tvertom.
Sommartiden år bäst för Kronobergs
Jag yrkar således att Betänkandet ej måtte nu antagas, utan återre* mitteras till närmare skärskådande.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner \
Adolph Goran:
Jag vill endast hemställa, om icke Utskottets Betänkande kunde rent af afslås.
Den Författning som, i anledning Riksens Ständers önskan vid sista Riksdag, blef utfärdad, innehåller i allmänhet att vågarne skola lagas om sommaren; men den medgifver äfven, att för hvarje Landsort, överenskommelser få ske efter localen, om den tjenligaste tiden.
Når förhållandet år sådant, tyckes ändamålet vara vunnit utan någon ny Författning, och skål icke vara att göra någon ny proposition.
Herr Ehrenborgh Casper:
Det förhåller sig visserligen så som Hans Exellence Grefve Mörner har yttrat, att sista Författningen i detta ämne lemnar rättighet att ingå öfverenskommelser om vågarnes lagning på en annan tid än sommaren, men likväl år det ej på alla orter som menigheten år benägen att ingå sådane, ehuru de kunna vara låmpelige för vågarne.
Det har nemligen funnits våghållnings-skyldige, som mera gjort afseende på fördelen af lättheten att laga vägarne, ån på vågarnes bestånd, och som funnit att om sommaren, då bristerne icke så lått kunna upptäckas, de lättare korn.
Den 12 Maji e, mi mit ifrån väghållningen, ån om vår och höst, då bristerne åro mera synbara.
Derföre har Utskottet, då fråga härom blifvit våckt, trott sig icke böra undanhålla sin öfvertygelse, att i allmänhet hösten år den låmpeligaste tiden för våglagningar.
De skål som derföre i Utskottets betänkande blifvit anförde, har jag ånnu ej hört vederlagde.
Det tyckes vara påtagligt att, då våglagningen i Junii månad verkstålles, vågen blir hård och tung om grofve åmnen påföras, och att om lösare åmnen nyttjas, de damma borrt; deremot, om lagningen sker höstetiden, packas de ihop och förena sig med den gamla vågen.
Utskottet har anmärkt, att endast i de Norra delarne af Riket, dår vågarneom hösten åro snöbetåckte och i den södra, dår de åro alltför blöta, sommartiden kan vara låmpelig; men då den deremot för den största delen af Riket vore olåmpelig, har Utskottet trott, att undantagen borde gälla för de färre Provincerne och att sjelfva stadgandet borde vara lämpadt efter den större delen.
I öfrigt har nu varande Förordning den olägenhet, att äfven dår hösten vore låmpelig till väglagning sådant ej kan stadgas, om icke öfverenskommelse derom sker med de våglagnings-skyldige.
Skulle åter, på sått Herr Hulberg föreslagit, pröfningen deraf lemnäs åt Konungens Befallningshafvande, har jag visst icke något deremot; men då väg. hållningen år en allmän, och ej enskilt sak, sy. nes den ej böra bero endast af en Embetsmans godtyckliga pröfning.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric; Jag Den 12 Maji e. m. kan ej annat än till alla delar förena mig med Herr Grefve Mörner deruti, att Utskottets Betänkande bör alldeles förkastas på den grund lian angifvit, att hvarje ort, efter nu gällande Författning äger öfverenskomma om lämpligaste tiden till väglagning.
Jag kan ej med Herr Ehrenborg instämma uti den tanke, att hvar ort icke skulle kunna inse och öfverenskomma om den lämpligaste tiden.
Då i Sverige våglagningen år ett så betydligt onus för hemmans-ågare, så tror jag att man icke blott bör fästa afseende på den högsta möjliga fullkorn-: lighet af vågen, utan ock på jordbrukarens förmåga att kunna bidraga tili det åsyftade ändamålet!
Då olikheterne i localen hos oss åro så stora, att det år omöjligt bestämma något som utan undantag blir passande från Torneå till Ystad, så tror jag den Författning vara låmpH ligast ock bäst, som åt hvarje ort öfverlemnar att bestämma hvad för densamma år tjenligast.
Jag torde endast få åberopa förhållandet i Stockholms Lån.
Hår finnes de som hafva 7 mil till våglagningen, som måste passera vikar fara från öar, för att fullgöra detta onus.
Om nu våglagningen, utsåttes till hösten, blir det för dem omöjligt att fullgöra den.
Ty de kunna ej köra gruset utan om vintern , och sedan utskölla det om Våren eller Sommaren.
Således anser jag Hösten icke vara lämplig.
Jag inser visserligen att vågarne om Hösten åro mest inpracticabla och då behöfva mest lagas; men jag tror och att det då för våglagarne blir svårast att tillfredsställa fordringarne, och vid vågsynerne undvika betydliga chicaner, hvilka 23^ Den 12 Maji c. m. icke kunna göras om Sommaren; man kan i alla fall äfven då se huru vågarne böra lagas.
Om de sommartiden åro uti.fuligodt stånd, så får man göra mindre afseende uppå om de höstetiden icke skulle vara så goda.
På denna grund förenar jag mig i begäran om förkastande af Utskottets Betänkande.
Grefve, tiora Platen, Baltzar Bogislans :
Då fråga år om en så vigtig oeconomisk omständighet, som coinmunicationer beroende af goda vågar, så år dessas underhållande ett ämne som med varsamhet bör behandlas; men jag kan ej neka att då man ser de olika förhållanden som i anseende till detta onus äga rum uti vårt land, så måste man låta dem ingå uti consideration vid frågans betraktande.
Icke blott vågens beskaffenhet öfver hård eller sank mark, tillgången på, materien till vågarnes lagning, afståndet för deras transporterande, och sådane saker, utan äfven orternes olika handteringar , hvarigenom somliga hafva brottom Sommaren, andre om hösten eller våren, måste tagas i betraktande, men kunna ej förutses uti en allmän Förordning.
Då man nu har en viss tid utsatt , men denna kan jemkas genom överenskommelser som inom Lånen kunna träffas, synes mig allt vara uppfyldt som kan fordras och derföre instämmer jag med Hans Excellence Herr Grefve Mörner uti begäran om afslag å betänkandet.
Friherre Cederström., Jacobi Det har visst icke undfallit
Utskottets uppmärksamhet det besvär sorn Landtmannen måste vidkännas i och Den 12 Maji f m.
239 för vågarnes underhållande, men man bör icke heller förgäta att vågarne då de åndamåls-enligt underhållas, just derigenom kosta mindre, ån om de vårdslöst lagas.
I denna öfvertygelse och då vågarne mer vinna genom grusning om hösten, ån om sommaren, har Utskottet tillstyrkt denna tid och att, om locala förhållanden för något särskildt ställe sådant fordra, öfverenskommelser då må kunna göras.
Jag får fästa uppmärksamhet deruppå att då den nu gällande Författningen bestämt Sommaren och blott genom överenskommelser en annan tid kan utsättas , så har allmänheten derigenom fått tillfälle att såga Nej dertill, äfven i de trakter dår en annan årstid för våggrusningen år nödig och man får således hålla sig vid Sommaren.
Derigenom försämras åter vågarne till allmogens stora tunga.
Jag talar nu ej i afseende på det mig i nåder anförtrodde
Lån, ty der har Allmogen enhälligt öfverenskommit, att våggrusningen skall ske emellan den i och iö October; men jag talar i öfverensståmmelsé med dem som uti Utskottet yrkat förändringen, I afseende på grusets framkörande år det ingenting som hindrar att det ju kan %ke om vintren; det kan sedan ligga öfver Sommaren, och spridas om hösten.
Om Sommaren kan ej så mycket grus spridas som om hösten, så framt icke vågarna skola blifva tunga och svåra.
På dessa skål har Utskottet tillstyrkt den uti Betänkandet förslagne förändring.
Grefve Mörner, Carl Stellan-.
De som passerat de Smålånska Lånen torde hafva funnit 24o Ben 12 Maji e. m, att väghållningen dår, ej blifvit försummad.
Likväl nyttjas endast Sommaren till vågarnes grusning, och om någon annan termin utsattes, skulle den blifva ganska betungande.
Jag tror , att om frågan afgöres såsom Grefve von Platen, Hans Exellence Grefve Mörner och Friherre Anckarsvärd yrkat, alla skolat blifva belåtne.
Lika med Grefve Mörner, Friherre Anckarsvärd, och Grefve von Platen tror jag, att frågan om våghållnings-skyldighet år fullkomligen local och att ingen Författning i detta ämne kan blifva passande för alla Orter.
Jag torde få åberopa efif del af Örebro Lån, der vågfyllningen framköres om vintren och utbredes om våren; ingenstädes har jag sett båttre vågar ån dår.
Deremot har jag i Skaraborgs
Lån sett huru genom påkörande af grus på lervågar, under en våt höst desse hafva blifvit sämre.
På andra ställen finnes ej grus på flere mils afstånd, så att vågarne måste lagas med sönderstött Alunskiffer eller oduglig sand på mylla.
Jag har sjelf varit ute på sådane vägar påfyllda om hösten, och jag höll på att icke komma fram.
Om man på sandvågar 4 kör lera om hösten- så blifva de odrägliga, men sker det vårtiden mot torkan, så blifva de goda.
Jag lemnar derhän den theorie jag har hört, att om påfyllningen sker flere höstar å rad, vågarne då blifva bra, men jag tror det vara båttre att bibehålla hvad tillförne blifvit stadgadt och att det sålunda må blifva Landshöfdingarne tillåtet att med Låneng innevånare öfverens - Den 12 Maji e. m, 24i öfverenskomma och afgöra hvilken tid sorti är lämpligast.
Jag anhåller om återremiss af Betänkandet.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus'.
O.n dén vågbyggnads-skyldige jordbrukaren skulle behöfva genom ÖeconomieUtskottet underrättas otti hvad till hans nytta länder, så befarar jag att gagnet sorti lofvar sig af nårings-friheten, långe blir förgäfves att förvänta.
Redan vid sista Riksdag var denna fråga före och då yrkade jag lika med Grefve Carl Stellan Mörner, att det åt Landt höfdirigarne borde öfverlemnas, att hvar inom sitt Lån öfverenskomma om den tid sone till vågarnes lagning vore låmpeligast.
Jag har ansett den båsta tiden vara om Sommaren, emedan vågarne då åro hårda.
Våra vågar åro mestadelen anlagde på högländt mark de gå i Getternes spår och åro derföre ej kostsamma att underhålla.
Den lämpligaste tiden att förbätrra vågarne år om sommaren , ty då kunna de riktigt skötas, sanden utkrattas och bråddarne afskoflas för att få rundningen.
Detta kan ej ske om hösten , då vågarne åro nästan inpraeticable.
Når grusning sker på det sätt , sorn åtskilliga Ledamöter nåmnt, att gruset framköres om vintern och ligger öfver sommaren, så bildar sig gropar vid högarne, och å många ställen blir det så trångt att man kanske på löo alnars sträcka, icke kan köra om hvarandra.
Skall det finnas en allmän termin för vågförbåttringen, så tror jag att Sommaren är lårnp Ridd. o. Ad.
Frat IV.
Band. 16
Den 12 Mafi e, m. ligast; men det hindrar icke Konungens Befallningshafvande, om vågarne på andra tider åio felaktige, att ålägga de väglagningsskyldige att sätta dem i stånd.
Hvad dammet beträffar, år det en obetydlig omständighet; deremot kan om Sommaren det större gruset bortkrattas, livilket ej kan ske 0111 Hösten, ty det later icke kratta sig när vågen år mjuk.
Af desse skål instämmer jag med Grefve Mörner uti afslag å Betänkandet.
Herr Grefven och Län dt Marjk a Ilen frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconorniUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmårkrlingar, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LancltMarJkalken gjorde proposition till bifall af OeconomiUtskottets Utlåtande:
Ropades äfven Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarA cilken hemställde, om Ridderskapet oell Adeln behagade afslå berörde Utlåtande.
Ja, jemte några Nej. Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, sistnämnde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Den ia Maji e. rn. 2^3 Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och Qeconomie-Utskottets den 52g sistledne April under N-.o 80 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yrkad befrielse för Gottlands hemmansägare, att underhålla LastageBryggor vid de på
Ön varande landthamnar samt de för Tullbevakningen inrättade såkallade StrandridareBostållen.
Jag tror mig med visshet kånna att en äldre handling finnes, som förbinder Allmogen på Gottland att underhålla den ifrågavarande Hamn- och Brobyggnaden vid Wisby hamn och som berättigar Wisby Stad att ensam disponera de afgifter, som erläggas i och för Fartygens laddning och lossning.
Till denna handling har Utskottet icke haft tillgång då betänkandet afgafs; men jag tror mig säkert veta, att en Ledamot af BorgareStåndet fogat anstalt om anskaffande af berörde handling och anhåller derföre att Betänkandet måtte få hvila intill dess den kan hinna ankomma.
Friherre Ceclerjtr6m} Jacob: Det var ej Utskottet bekant, att någon sådan handling fanns, som den nyssnämnde, oeh det är ånnn icke uppdagadt om den verkeligen finnes; men jag kan emedlertid vitsorda, att Riksdagsmannen frän Wdsby, Herr Ehinger skrifvit för att begära den.
Jag hemställer således afven om det icke kunde vara nyttigt, att låta Betänkandet hvila på bordet till dess svar hinner ankommaj på det att, i händelse ett sådant con - Den 12 Maji e. m. tract finnes, det icke af Riksens Ständer måtte blifva brutit.
Herr Grefven och Landt Mor skalken hemställde, att då flere Ledamöter begärt, att Oeconotnie Utskottets ifrågavarande Betänkande, måtte ytterligare hvila på bordet, detsamma ock kunde få derstädes tills vidare förblifva hvilande; hvilket bifölls.
Allmänna Besvårs och OeconomieUtskottets den 2g sistledne April under N;o 81 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagda Betänkande, rörande yrkadt uppliåfvande af de stadganden, hvarigenom böter föreskrifvas för dem, som förfallolöst uteblifva från KronoUppbördsStåmmor och de af RegementsSkrifvarne utsatte UppbördsMöten.
Grefve Gyllenborgi Johan Henning , hade inlemnat ett Memorial , hvilket upplåstes, så lydande:
(Se Bilagan N;o 4.)
För den Allmänna Ordningens bibehållande, åro visserligen vitén vid många^ tillfällen oumgånglige, men jag delar dock lika tanka med Grefve Gyllenborg, att i denna fråga åro de öfverflödig?.
Vi känna huru Nationen i allmänhet gerna uppfyller sina skyldigheter, och den som har till - Den 12 Maji c. m. 245 fälle betala sina Kronoutskylder, infinner sig säkert vid UppbördSvStåmman; hvaremot de som uteblifva, åro egenteligen af den fattigaste classen.
Hvarföre då ålägga dem vitén når de ej inställa sig, endast i afsigt att hos Uppbördsmannen tillkännagifva, att de ej kunna erlägga skatten.
De straffas nog , enär den försumliga undergår pantning; att derjemte plikta 12 sk., iifgör således 2;ne serskilta straff för ett och samma brott, som aldrig bör utgöra Lagens esprit.
Jag tillstår det vara af känsla för den fattiga, jag nu talat mot betänkandet, emedan jag sistledit år var satt i nödvändighet att pliktfälla öfver iooo:de tiggare, och sådant skulle utan ändamål inträffa ofta, om ej den nu gällande Författningen i frågan upphör.
Af denna anledning anhåller jag att Utskottets Betänkande måtte återremitteras.
Grefve Lagerbjelke, Axel-.
I det nu upplåste Betänkandet, har OeconomieUtskottf t äfven upptagit ett.
Memorial af Riksdagsmannen Berg, angående upphåfvande af de böter som, enligt BevillningsFörordningen , åläggas för uteblifvande från andra Uppbördsstämman; men då detta Memorial jemväl blifvit till BevillningsUtskottet remitteradt, hvilket sednare redan företagit målet till Öfverläggning; så får jag anhålla om återrerniss af OcconomielJtskottets Betänkande, på det båda Utskotten måtte komma i tillfälle, att med gemensamt Utlåtande häröfver inkomma.
Friherre Cederström, Jacob: Det. är en för 246
Den 1Maji e. m.
OeconomieUtskottet alldeles okänd sak, att denna' fråga äfven blifvit till BeviilningsUtskottet remitterad.
Hvad åter det beträffar, att i BevillningsFÖrorddningen det ifrågavarande stadgandet skulle intagas, anser jag sådant vara öfverflödigt, då det finnes uti en allmän Författning; jag tror det vara nog,, att denna åberopas.
I afseende på hvad Grefve Mörner yttrat rörande sjelfva saken, får jag fästa uppmärksamhet ten derpå, att
Utskottet just begärt att böterne måtte upphåfvas för dem, som ej äga tillgång att utgöra KronoSkatter, och att följaktligen förhållandet år sådant att tiggare ej kunna åläggas böter; men efter hvad Grefve Lagerbjelke yttrat, har jag visserligen ingenting emot, att Betänkandet återremitteras, för atå gemensamt med BevillningsUtskottet bearbetas.
Herr Tham , Wollrath■ Jag anhåller endast att få uppläsa sjelfva Författningen, helst jag tror att Riksens Ständer äga lika rått -att i denna fråga kunna utsätta vite, som de kunna göra det i afseende på Mantalsskrifningarne.
Författningen lyder sålunda:
"Den skattskyldige, som vid Andra Uppbördsst amman sig ej inställer, och om han icke mäktar till störreeller mindre del sine utskylder afbörda, sådant personligen eller genom Ombud icke anmäler, vare underkastad den påf öljd, som UppbördsFörfatlningarne stadga.
Det år för underlåten anmälan, att de icke kunna betala, som de blifva plikt fällde.
Siånderne hafva åberopat UppbÖrdsFörfattningarna, men ei derföre frånsagt sig rättigheten att stifta Lagen, Jag Den 12 Maji e. m. anser derföre denna fråga höra till Bevillningsutskottet ; ehuru detta Utskott visserligen ej lärer vara angeläget, att nied densamma öka sina ej obetydliga göromål.
Herr Grefven och LandtMarJkalkcn hemställde, om Ridderskapet och Adelil ansåg OeconomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 5 dennes under N:o i3g afgifne samt den 7 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, om rättighet för Åboer, ä de till Upsala Academie donerade, äfvensom på Preste-, Klockare-, Annex- och MensalHemman , att lösa dem till skatte , m. m.
StatsUtskottets den 5 dennes under N:o i4o afgifne samt den 7 derpå följde eftermiddagen pä bordet lagde Betänkande , angående bidrag af Staten till PensionsCassa-inråttningen för Civile Embets- och Tjenstemän.
Om jag ej fattat StatsUtskottets Betänkande oriktigt, så löreslås deruti att
Landihöfdingar icke intagas ?48
Den 12 Maji q. m. i den nya PensionsRegleringen.
Dess.-» Embetsman hafva dock från längre tider varit berättigade, att yid 70, års ålder få åtnjuta hein lönen, oell vid sista Riksdagen gjordes den förändring att i dess ställe en Pension bestämdes, svärande emot de löner StatsSecreterarne inmhafva, det vill såga twgefår 5 å 4ooo R:dr.
Efter Utskottets Betänkande yisar det sig soni Lanshöfdingarne nu voro helt och hållit uteslutne, derföre att de kunna blifva sine tjenster förlustige utan dom och ransakning.
Troligen har det icke varit Utskottets mening att sålunda gifva tvenne slag på en gång.
Jag yrkar fördenskull att Utskottet måtte upplysa råtta förhållandet, i anledning hvaraf jag får anhålla om Herr Grefvens Och LandtMarskalkens proposition på återremiss, af Utskottets betänkande.
Friherre aj Nordin, Carl Johan; StatsUtskottet har. i sitt Betänkande, i afseende på det Reglementariska endast framställt, hyad Commiltéens förslag innehåller, af orsak ati Utskottet icke, med anledning af Remissen, ansett sjg dermed böra taga någon närmare befattning; men hvad åter penninge-ansiagen rörer, har Utskottet trott, det tillhöra dess handläggning
Och i följd deraf, föreslagit några ändringar emot hvad af Committerade var frarnståidt I den af Grefve Mörner nu gjorde' anmärkning instämmer jag för öfrigt, emedan Utskottets Betänkande icke upptager huru det skall förhålla sig med innehafvare af såkallade förtroende-}jenster; och då det år af vigt, att äfven detta blifver nen 12 Maji e. m. bestämdt uttryckt, förenar jag mig ock i begå, rån, om återremiss.
Herr von Hartmansdorff, August’.
I Utskottets Betänkande står omtaiadt, såsom ett förslag af Cornitcen, att innehafvare af förtroendesErnheten icke skulle deltaga uti Pensionslnrättningen för civila Emhetsmån, förmodeligen på den grund, att till sådane Embeten kunna omedelbart komma personer som ej förut varit i civil våg anställde, och som följakteligen icke öt Cassan lemnat några föregående bidrag.
Eu annan orsak torde vara den, att dessa Embetsmin kunna godtydligt afsåttas och att således förlust kan uppkomma för dem, om de oförmodadt skiljas vid Embetet, eller för Cassan, om hon skulle görn återbetalning af deras redan emottagna bidrag.
Men som 35 §.