Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad näringsfriheten beträffar, så har jag talat emot densamma icke för alt hålla ned den fattige, utan för att hjelpa honom upp, ty det var de förkastade skråförfattningarnes åsyftning att genom den personliga konstfärdighetens framhållande bringa den fattige till oberoende och heder.
De nya förfaltningarne om näringsfrihet deremot gynna den rike på den fattiges bekostnad.
Må det vara mig förlåtet, att jag gör denna afväg från ämnet, men för alt besvara ett sådant anfall som Hr Hjertås, torde det vara ursäktligt.
Genom de nya näringsförfattningarne blifver, säger jag, den fattige blottställd för att hällas ned af kapitalisten.
Olyckan ligger just deruti, alt man bildar ett rikedomsförtryck, en mammonism, såsom man i sednare tiden kallat den, hvilken jag ej velat gynna, utan bestrida.
Hvad folkuppfostran beträffar, så torde väl andra, om icke Hr Hjerta, veta, att jag för densamma användt en betydlig del af min lefnads verksamhet och alt jag gör det ännu i dag.
Man bör frångå terrorismen äfven i beslraffningarne, säger Hr Hjerta.
Ja, det är ganska vackert sagdt, men hvad betyder det?
Det betyder kanske att husagan t. ex. skall utbytas emot tjenarens ögonblickliga afflyttning.
Jag frågar hvad som är farligare för en sådan eller för en torpare eller hvad arbetaren må heta, antingen att blifva kroppsligen bestraffad för sina förseelser, hvilket, såsom Hr Cederschjöld nyss har sagt, medför en ögonblicklig smärta, eller att förlora sin tjenst?
Hvilken våda uppslår icke derigenom för dessa personer och för samhället i det hela!
— Men så är det med våra nya fdantroper, blott skinnet skonas, så är allt godt, äfven om menniskan för öfrigt må gå under.
Hr Akerman har i anleda, af milt förslag anmärkt, alt då 544 Den 29 December e. m. man måste antingen bygga fängelser utan lag, eller antaga lag utan fängelser, så vore det väl bättre att börja med det lindri gare nemi. att antaga lag ulan fängelser.
Men jag frågar om följden då icke skulle blifva, att när brottslingen dömdes efter lagen, men bestraffningsfängelser saknades, så måste han blifva strafflös och samhällets rättskaffens medlemmar fortfarande blottställas för hans ogerningar?
Det är just denna påföljd af den nya lagens antagande, som jag vill förhindra och hvarföre jag bestrider den.
Det är äfven derföre, jag föreslagit alt, då de nu gällande straffen äro lama och vanmäkliga att hindra brotten, man måtle göra försök med de nya straffen innan man lika obetänksamt och oförsökt införer dem.
Att det är möjligt göra försöken på det säll, jag föreslagit, har Hr Cederschjöld nyss omförraält såsom redan verkställd!.
Om man tvekar huruvida brotten i sednare tider ökats eller icke, så torde det komma deraf, att sedan man erfarit det de lama slraffen icke skydda, så undviker man, så vidt möjligt, att genom illgerningsmännens tilltalande blottställa sig för deras hämd, när de med det första återkomma på fri fot och icke rädas att förnya sina våldsamheter.
Jag ber Ståndet om tillgift att jag ännu en gång tager ordet i detta ämne, men jag är nödsakad dertill, då jag hör, att mina ord icke blifvit förstådda.
Jag vill icke tro, att de varit förtydda, utan måste antaga att jag blifvit missförstådd, härrörande derifrån att jag uttryckt mig otydligt.
Hr Cederschjöld, och sedermera äfven Hr von Hartmansdorff, med åberopande af den förstnämnde, har upprepat, såsom ett yttrande af mig, att det icke skulle gå an att, med bibehållande af vår nuvar. lag, gifva brottslingar ensamhetsfängelse i nådeväg.
Jag har visserligen icke sagt annat än alt det kan gå an, men trodde det endast komma i fråga i afseende på förhärdade brottslingar, samt att man icke af deras val kunde draga någon bestämd slutsats om dessa straffs stränghet eller icke.
Det är delta jag har sagt och ingenting annat.
Hr von Hartmansdorff har äfven påstått att jag har sagt, att man icke borde bygga fängelser utan afseende på att lagen blefve antagen, och att således det vore ett sätt att låta brottslingarne gå strafflösa, om man antoge lagen, innan man hade några fängelser.
Jag sade likväl, hvilket man icke hörde eller icke ville höra, alt lagen i allt fall iclie kunde komma lill verkställighet förrän fängelserne blifvit byggda.
Således behöfde man icke frukta för, alt man skulle hafva en lag, hvilken icke kunde tillämpas.
Ilemitterades till LagUtsk.
Hermelins, A u g.
Söd erli ng, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, om ändring af de lagrum och för - Den 29 December e. m. 545 författningar, som föreskrifva undersöknings hållande af häradsrätt i åtskilliga ekonomi-mål.
Det är endast för att få ett nogare bestämmande uti den ifrågavar. motionen, som jag tager mig friheten att anföra några ord.
Då det är fråga om den förändring i en lagparagraf, som här åsyftas, så trodde jag att domhafvandes åliggande borde nogare bestämmas, men_bibehållas vid hvad den nu är i afseende på ekonomi-mål, jemte det att lagen deremot skulle i så måtto utsträckas, att, då K:s bef:des lid medgåfve och i sådana mål der de skulle pröfva det vara af nytta, det skulle vara K:s bef:de medgifvet alt handlägga målet i sin början, medelst undersökningars hållande och öfverenskommelsers träffande med menigheter.
Del vore ganska mycket att säga om den föreslagna förändringen, men jag inskränker mig till begäran om delta förtydligande och anhåller, alt detsamma måtte få åtfölja motionen till Utsk.
Remitterades lill Lag- samt Allm. Bosv.- o. Ekon.Ulsk:n. Föredrogs och remitterades lill Stats-och LagUtsk:n Hr Rosenblads, Bernh., d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, röride pröfningcn och afgörandet af de s. k. äldre kronofordringarne.
Hr Re uter svärds, Per Adam, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, angtde hortarrenderande af prestboslällen.
Föredrogs Hr R eu ters vä rd s, Per Adam, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, om upphörande af rättighet för Riksmarskalks-embetet, att från Stockholms station af K. M:s Holla reqvirera manskap till handräckning vid K. hofvet. [ afseende på denna motion hade Frih. Gyllengranat, Carl Aug.
Burchard, inlemnal ett så lydande anförande:
På det StalsUtsk. måtte lättare blifva i tillfälle att pröfva behörigheten af förevar, motion, utbeder jag mig att i afseende på densamma få lemna några upplysningar.
Motionären förmenar alt de ä Stockholms station uppfordrade båtsmän i st. f. att användas vid flottans arbeten endast biträda i de Kongliga köken och vid hofvets möjligen inträffande flyttningar.
Om så förhölle sig, vore sannerligen behofven i de K. köken och för hofvets flyttningar ganska stora, enär bätsmans-uppfordringarne i Stockholm i medeltal utgöra omkring 400 man; men verkliga förhållandet deremot är, att det endast är ganska sällan och vid mera utomordentliga tillfällen som några båtsmän begagnas till handräckning för hofvet.
I H. *5 546 Den 29 December e. m.
Motionären säger vidare, att, då Konungen liar en bestämd liofhållningssumma sig anslagen, så bör ock af densamma alla hofvels utgifter bekostas.
Så sker också hvad båtsmännens handräckning beträffar, emedan då de till sådan äro kallade, undfå de af K. M. 16 sk. b:co hvardera för dag, eller ungefär dubbelt emot hvad dem af Kronan bestås.
Räcker handräckningen utöfver dagen, undfå båtsmännen 32 sk. per man.
Ehuru motionären icke nog tydligt sådant antydt, lärer dock meningen vara, alt Kronan genom denna handräckning skulle lida någon förlust.
Detta är icke förhållandet, ty håtsmännens aflöning och bröd innehälies dä de göra handräckning vid hofvet.
Jag anhåller att dessa upplysningar må jemte motionen till vederbör.
Ulsk. varda remitterade.
Då härefter föredrogs
Hr Reutersvärds, Per Adam, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, angule indragning af s. k. ordonnanser eller stuguvaktare hos befälet vid K.
M:s flotta, upplästes följande af Frih. Gyllen gra na t, Carl Äng.
Burchard, inlemnade anförande:
Hr Reutersvärd har i sin förevar, motion omförmält, hurusom det högre befälet vid flottan i Stockholm sedan längre tider haft sig tilldelade bålsmans-ordonnanser eller stuguvaktare i och för budskickningar i flottans ärenden, men att dessa numera begagnas att borsta kläder, biträda i kök o. s. v. Att Kronans manskap bör användas för Kronans arbeten och icke lill drängsysslor, lärer ingen vilja bestrida, men icke kan deraf härledas den slutsats, att alla ordonnanser och stuguvakter böra afskaffas; jag hyser tvertom den öfvertygelse, ali det högre befälet verkligen har behof af ordonnanser och det just för budskickningar i flottans ärenden.
Hvad åter stuguvakter beträffar, torde äfven de vara behöflige för vården af Kronans hus.
Desse sednare äro likväl ej från ali tjenstgöring befriade, ty de begagnas turvis till patrullering både å Skeppsholmen och i staden.
Emellertid, om eli sådant missbruk verkligen förefinnes, som det motionären påpekar, lär det nog vara lika gammalt som sjelfva saken; men det måtte väl kunna afhjelpas utan att R.
St. behöfva derom lill K.
M. göra und. hemställan.
Likväl vore det icke billigt att förhindra den stackars båtsmannen, som i detta fall står i samma kategori med garnisonssoldaten, att på sine fristunder genom ärligt arbete, det må nu vara vedupptagning, mangling eller t. o. m. borstning, förtjena några skilling utöfver den knappa aflöning honom af staten bestås.
För öfrigt har jag mig bekant, alt för några år sedan anbefalde slations-befälhafvaren en betydlig inskränkning i ordonnansers och stuguvakters antal å Skeppsholmen.
Den 29 December e. m. 547
Alt detta anförande må få åtfölja motionen till vederbör.
Ulsk., anhåller jag vördsamt.
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. Föredrogs Ridd.Ulsk:s d. 18 dennes e. ra. på bordet lagda mern.
N:o 2, ang:de en särskild uppgång till läktaren i Ridd.- salen för corps diplomalique m. 11.
Rr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag hemställer, om icke delta betänk, bör punktvis föredragas, efter del innehåller flera särskildta tillstyrkanden.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att delta mern. punktvis företogs till afgörande, men dervid anmälde sig och yttrade:
Cederström, Jakob: Jag har svårt att förslå Ridd.- Ulsk:s afstyrkande af den enkla motion, som blifvit gjord, för alt skaffa uppgång till läktaren, icke ensamt för corps diplomalique, ulan jemväl för ali bereda tillfälle ät de slats-råds-ledamöter, som icke äro af frälse Stånd, alt besöka läktaren, ulan att behöfva trängas med den allmänhet, som pä läktaren har inträde.
Det skäl, som blifvit anfördt, att dessa personer skulle komma in i Riddarhussalen, år icke riktigt, ty de komma icke in i salen, utan stadna utanför der vid dörren lill trappan, och gå derifrån upp på läktaren.
För öfrigt kan man äfven göra gången hälften så bred, så får man en särskild uppgång till läktaren och en ingång tili salen.
Att följden skulle blifva nyttig, anser jag vara gifvet.
Att deremot slå hål på muren och göra en trappa från förstugan upp till den ändan af läktaren, som är åt torget till, anser jag mindre lämpligt, derföre att det skulle skämma den archilektoniska stilen uti förstugan och för öfrigt skulle det icke här, såsom vid den andra ändan aT läktaren, låta sig göra, ulan att hindra ingången till salen.
Att genom numerering undvika trängsel, är icke heller möjligt, emedan man icke kan hindra de personer, som inkomma , alt slå stilla och de samlas vanligen vid trappan, sorn förer ned ifrån läktaren, för att, när de behaga, kunna komma ledigt ut och icke blifva instängda af alla andra.
Jag kan icke annat än för min del tillstyrka bifall till motionen.
Uppå härefter förnyad propos. beslöt R. o.
Ad. att detta mern. skulle punktvis pröfvas. i:sta punkten, hvaruti Utsk. anmält sig sakna anledn. att understödja Frih. Koskulls motion, blef af R. o. Ad. godkänd. i-.dra punkten, innehållande hemställan att numerering af alla platser å läktaren må af Ridd.Direkt, föranstaltas, samt alt biljetter af olika färg hädanefter såsom hitintills måtte lemnäs till den del af läktaren, hvars platser disponeras af Hr Landtm. 35 * 548 Den 29 December e. m.
Hr Gr. o. Landt m. framstälde propos. lill bifall ä Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan, samt förklarade, sedan denna propos. med starka ja och åtskilliga nej blifvit besvarad, att ja dervid varit öfvervägande.
3:dje punkten, innehållande att, derest R. o. Ad. funné för godt, att en särskild uppgång bereddes för corps diplomalique m. il., sådant väl kunde låta på åtskilliga säll verkställa sig, äfven utan alt uppgången hehöfde ske genom Ridd.salen, och Utsk. i sådant fall torde erhålla uppdrag att, med biträde af någon architekt, dertill uppgöra förslag, men att en dylik förändring svårligen kunde under denna riksdag vidtagas, utan syntes böra upppskjutas tills efter riksdagens slut.
Jag fästade redan förra gången, då detta ämne förevar, Ståndets uppmärksamhet på olämpligheten af en ingång till läktaren, genom samma dörr, som
Ståndet för sitt inträde begagnar.
Hvar och en lärer finna, att det vo re otjenlig!.
Ville man åter låta den ena af vära dörrar vara öppen för de utländska ministrarne och den andra för oss; så biefve ingången för träng, särdeles då deputationer emotlagas.
Detta förslag lärer väl således icke af R. o. Ad. antagas.
Ett annat förslag, nemi. all slä häl pä muren utifrån och der anbringa en uppgång till läktaren, har Frih.
Cederström sjelf förklarat vara otjenligt.
Jag hemställer derföre, att Ståndet mätte låta äfven denna fråga förfalla.
Sedan, om jag hört rätt, R. o. Ad. numera beslutat, att platserne pä läktaren skola numereras, hvarigenom de som inträda komma att sitta hvar och en på sitt ställe, och den olägenhet af trängsel, som motionären afsett, kommer att undanrödjas, så tyckes mig, alt hufvudändamålet är vunnet och att denna 3:dje punkt om en särskild uppgångs beredande efter rådföring med någon architekt är alldeles öfverflödig och kunde få förfalla.
Utsk. har i 3:dje punkten föreslagit, att R. o. Ad. ville uppdraga åt Utsk., att med tillhjelp af architekt uppgöra ett förslag med ritning öfver en särskild uppgång från förstugan lill läktaren.
Det är delta som de hegge talarena motsatt sig.
Nu har visserligen R. o. Ad. förut beslutat, att icke den ingång, som motionären föreslagit, skall få begagnas, samt att platserne på läktaren skola numereras.
Cederström anmärkte deremot, att om också hvar och en får en numererad plats, så kan ingen binda honom på den, eller hindra att personer stadna nära trappuppgången och der åstadkomma trängsel.
Jag erkänner riktigheten af denna anmärkn., den jag vid denna punkt vill åberopa.
Slån kan ju äfven i detta ögonblick se, att vid trappan, som går ned ifrån läktaren, är mycket trångt för dem som vilja gå upp eller ned, så alt de som en gång fått plats på andra ändan af läktaren, äro likasom tili arrest; här är nu fråga om att ställa så till att corps diploma - t) e n 29 December . m. 5*9- tique, Norrska oell egna stats-råder samt damer skulle liafva nå gon utväg att komma till och ifrån läktaren, utan att behöfva tränga sig dit, eller riskera att blifva instängda der.
I detta afseende har Utsk. ännu icke uppgjort något förslag, utan endast erbjudit sig, att, med biträde af en architekt, uppgöra och lill K. o. Ad. inlemna ett sådant, för att visa R. o. Ad., huru detta skulle tillgå och tillika uppgifva kostnaden, i händelse R. o. Ad. skulle derefter vilja besluta alt låta afhjelpa de anmärkte olägenheterna.
Jag hemställer om det icke vore mödan värdi att låta Utsk. lill R. o. Ad. ingifva eli sådant förslag.
Icke innebär sjelfva förslaget någon särdeles kostnad, och icke medför det något stort besvär att än en gång taga saken i öfvervägande; icke heller binder förslaget till någon åtgärd.
För min del tror jag likväl att någon åtgärd bör vidtagas, så vida man vill göra allvar af anbudet, att ät de ifrågavar. personerne bereda tillfälle att bevista vära öfverläggningar; ty del kan ingen neka alt det nu verkligen är allt för svårt alt komma till sina platser.
Jag hemställer derföre, all R. o. Ad. ville bifalla denna del af Ulsk:s betänk., hvarigenom R. o. Ad. ingalunda har antagit något bestämdt, utan endast emollagit
Ulsk;s erbjudande att anskaffa en ritning och se, huru det skulle se ut, samt få veta hvad det. skulle kosta alt bereda en sådan uppgång.
Jag hemställer lill.
Ståndet, ont icke man bör vidtaga den utväg, som Frih.
Höije föreslagit, nemi, alt försl se verkan af den ändring, som är öfverenskommen, innan man beslutar en annan.
Del vore tiog mycket begär efter reformer, om, i samma ögonblick en blifvit gjord, man antager den för ofullständig, för alt genast få besluta en annan.
Någon ro måste man väl vilja medgifva både sig sjelf och dera som sitta på läktaren, innan man kommer lill någon ytterligare förändring.
Den siste värde talaren har fruktat, att
,de som sitta der skulle blifva allt för stationära, synnerligen de som betinna sig längst bort på högra sidan.
Men det förhåller sig på läktaren, liksom i den verkliga verlden, att under det somliga älska rörelse, vilja andra sitta i ro.
De som på läktaren förnämligast vilja vara i fred, äro de som anteckna hvad här förefaller.
De skulle utan tvifvel blifva ganska mycket besvärade och misslynta om det vid högra ändan af läktaren, dit de tagit sin tilltlygt, blefve lika stort monvemenl som del redan är vid den venstra.
Jag fortfar således i min önskan, alt frågan måtte förfalla.
Visserligen har Hr von Hartmansdorff nu anfört giltiga skäl, då det varit af undfallenhet och välvilja för tidpingsskrifvarne, som Hr von Hartmansdorff fruktat för en ytterligare reform, om man skulle, jemte det all man vidtager den enkla åtgärden att numerera platserne, derefter äfven vidtaga den åtgärden, att infordra ett förslag, huru man skulle få en särskild uppgång till läktaren.
Jag ber i aoledn. deraf få fästa uppmärk - 550 Den 29 December f. m. samheten
Protocoll, . ' hållna hos Högloflige Riddcrskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Tjugonde/jer de Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, i83i.
Fredagen den 8 Maji 1829.
Plenum klockan half lill 6 eftermiddagen.
Justerades 19 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 7 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Herr Bergenstråle„ Georg Rudman:
Det smickrande förtroende jag erhållit att vara Ledamot i Lagutskottet nödgas jag ehuru ogerna afsäga mig.
Min tjenstebefattning i egenskap af t. f. föredragande hos Iiongl.
Maj:t, och hvilken med nästa månad åter börjar, sätter mig ur stånd att fullgöra de pligter, hvilka skulle åligga mig såsom Ledamot af Lagutskottet, och det är endast af detta skäl som jag afsäger mig förtroendet.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMår skalken anmodade Herrar Electorer, att sammanträda, för att utvälja en Ledamot i Lagutskottet efter Herr Bergenstråle.
Föredrogos å nyo och biföllos följande BankoUtskoltets den 25 sistlidne April 4 Den 8 Maji. afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N: 38.
Angående en serskild Gratification, för den förflutna tiden, till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs LåneContor; N:o 3g.
I anledning af väckt motion rörande eftergift af Intekningssäkerheten för återstoden af det Banko-lån, som vid 1812 års Riksdag beviljades Uddevalla Stad, för dess afbrända publika Byggnaders iståndsättande, till belopp af 2^000 R:dr; N:o 4°* Angående afskrifning, under vissa vilkor, af ett till Directeuren G.
Steffens år 1818 utgifvet odlingslån; N:o 41.
Angående afskrifning af ett till Bonden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs
Vid förnyad föredragning gillades följande Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 25 nästlidue April aflåtne, och den 3o derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkanden: N:o 23.
I anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande mot oloflig Landthandel i Norrland; N:o 25.
I anledning af väckte frågor om ändringar i 26 Cap.
ByggningaBalken, angående skyldighet att deltaga i allmän - D e ft 8 IVf a j i-. na Byggnaders uppförande och underhållande.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 25 sistlidne April under N:o 24 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om öfverseende och granskning af nu gällande Författningar angående Laxfisket i Riket, Herr Ribbing, Arvid:
Författningarne om Laxfisket i Riket skulle jag tro vara i behof af förtydligande eller öfverseende; åtminstone gifva de rättegångar, som derom yppas, mycken anledning dertill.
Det är stadgadt, att Kungsådran skall
Vara öppen i större strömmar.
Strid uppkommer likväl om, hvarest och i hvilka valten skall vara Kungsådra, och man har till och med ansett, att i stora strömmar Kungsådra ej bör utsättas.
Så händer, att i åen vid Falkenberg, der den mesta så kallade Halmstadslaxen fångas, man om hösten instänges åen aldeles tvärs öfver, så att ingen fisk kan komma till de högre upp belägna laxfisken , hvilka likväl äro skattlagde.
Lagens stadgande är bestämdt, att Kungsådran skall vara öppen.
Huruvida särskilta privilegier berättiga det omtalte laxfisket att stänga Kungsådran, vet jag ej med säkerhet; jag har endast anfört detta såsom ett 6 Den 3 Maji. exempel.
Det är ganska skadligt för fiskafveln och fiskerierne, att så får tillgå.
Man har exempel, alt goda fisken i mindre vattendrag aldeles försvunnit derigenom, att man under lektiden fångatupp all fisk, som gått uppföre strömmen, medelst uppförande af en mjäla tvärsöfver vattnet, som upptagit hela brädden af vattnet, och man. vet, att dessa fisken förr varit betydliga, och nu gifva alldeles intet.
Orsakerne dertill äro olika ansedde; en del har trott, att då ingen fisk fått gå tillbaka ut i sjön, stråket derigenom förlorats, så att vägvisare saknats för fisken att gå från sjön upp i det rinnande vattnet.
Huruvida icke ett likadant förhållande är orsaken till Laxfiskenas försämring, vill jag ej afgöra, men jag tror, att det förtjente undersökning, och att Förfaltningarne borde få mera bestämdhet.
Om Landshöfdingen i Halland är närvarande, §åsom jag förmodar, lärer han ej underlåta att upplysa ett förhållande, som jag endast under några års tid haft tillfälle att på stället inhämta, men hvarom han kan gifva Ridderskapet och Adeln på en längre erfarenhet grundade upplysningar; dessa upplysningar torde då föranleda återremiss, hvilket jag, för min del, önskar.
Såsom tillförene ägare af ett stort laxfiske, torde jag vara i tillfälle, att lemna några upplysnin - Den 8 Maji. 7 gnr, i anledning af den begärde återremissen af den siste talaren.
Det förhåller sig icke så, att de strömmar, der Kongsådra finnes, äro obestämde.
Lagen är bestämd, att Kungsådra skall vara öppen, der den af ålder varit häfver.
Att nu bestämma, livar den skulle vara öppen, eller sluten, går ej an, efter nu gällande lagar.
Der den förr varit öppen, der skall den, enligt lag, ännu hållas öppen till f:dels bredd, och der vattnet Sr djupast.
Detta lemnar all rätt för de ofvanföre belägne, att få fånga den fisk, som tillkommer dem, i den mån som laxen kan komma upp genom Kungsådran.
Hvad åter angår, att man genom lag skulle förekomma laxens minskning, på det en ägare, sorn kan stänga tvärtöfver en ström, icke för sådan orsak skulle få göra det, så ligger det inom gränsen af den enskilta äganderätten, att härvid göra det, sorn anses nyttigast, och jag tror ej, att man mera kan föreskrifva den en särskilt lag i detta afseende, än om man ville föreskrifva någon, att ej för mycket utbruka en åker, derföre att han sedan deraf finge mindre god skörd.
Jag anser således Betänkandet riktigt, och tillstyrker bifall derå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Lag- och Ekonomiutskottens ifrågavarande Betänkande böra, på 8 Den 8 Maji. grand af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 16 sistlidne April under N:o io4 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sofia Albertinas begrafning, blef berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Å nyo föredrogs och remitterades till Stats- och BancoUtskotten Hans Excellence Herr Grefve von Plåtens j Baltzar Bogislaus j den 24 nästlidne April f. m. på bordet lagde anförande, angående nödvändigheten att genast utbekomma det af Rikets Ständer, till förberedande åtgärder för fortsättningen af Götha Canal-arbete, beviljade bidrag af 100,000 R:dr B:co.