Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och gifva vi efter för det förfärliga skriket, så kommer en dag, då de frie å nationens vägnar fordra vår förmögenhet och neka oss trampa den jord våra fäders lif och hlod helgat.
Fordrar Sveriges väl en eftergift af vår representationsrätt?
Jag tror det ej, aldraminst i denna stund, då sinnenas förvillande kallas patriotism, och tidningslögner gälla för ärlighet.
Historien bevittnar tillräckligt hvart sådant leder.
Och skall R. o. Ad., ättlingar af Sveriges ära och sjelfständighet, gå i led med några lycksökande äfventyrare och lättsinnigt kasta fäderneslandet i gapet på den drake , som lurar på hvem han uppsluka månde?
Nej, mine herrar! R. o.
Adts pligt är att nu icke gifva vika för tidens oro, och dertill uppmanar jag eder!
Låt den fria pressens skändande bannstråle ljungås emot Riddarhuset, R. o. Ad. skall med lugn värdighet möta det korståg, som predikar mot Ståndet.
Och för min egen del må tidningsåskan dundra öfver mitt hufvud , — jag föraktar henne, ty mitt Svenska hjerta krossas ej af det liberala tyranniet.
Jag anhåller om propos. till afslag å förevarande betänkande.
Några ledamöter hördes härtill yttra deras bifall.
På det sätt discussionen hittills fortgått, ser jag för min del ingen möjlighet att komma till slut med öfverläggningen om ifrågavar. betänk., enär denna öfverläggning är helt och hållet på sidan om de former, som grundlagarna för sådana öfverläggningar bestämma, Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den tydliga föreskriften i 56 §:n 2 mom.
Reg.Frn.
Det innehåller nemi., att nationens representanter väl öga att öfver ett Const.Ulsk:s förslag vid samma riksdag öfverlägga, men ej derom besluta.
Nå väl, mine herrar! vi må då öfverlägga om förslaget, men ej framkasta nya emot Utsk:s förslag stridande grunder, att, såsom gemensamma tankar, med åsidosättande af Utsk:s förslag och dettas upphäfvande till Utsk. öfverlemnas; och det utan att yttra ett enda ord öfver frågan, som är föremål för vår öfverläggning.
Hr Frih. o. Landtm, har framställt Const.Utsk:s betänk.
N:o 38, medförslag till grunderna till representationens ombildning, till föremål för vår öfverläggning.
Det måste således vara detta förslag, hvarom vi skola öfverlägga , för att tillse, om det ulan jemkningar kan godkännas att hvila till nästa riksdags pröfning, eller ej behöfver i redactionen jemkas, jemlikt af Ståndet uttryckta gemensamma tankar, innan öfverläggningen leder oss inuti de labyrinter, hvarutur vi icke åter komma ut; ty den Landtmarskalk är icke ännu skapad, som kan uppgöra resultater af hvad här nu blifvit yttradt till jemk - 48 D en 21 October f. m. ning i Utsk:s förslag; ty för att bilda gemensamma tankar till rättelse i Utsk:s förslag, måste talaren bålla sig vid ämnet och bestämdt uppgifva i hvad afseende rättelse äskas.
De talare, som hittills yttrat sig, hafva icke hållit sig till bestämda frågor, — Frih.
Klingspor likväl undantagen; ty han framställde Gr.
Spens’ förslag , såsom det, hvilket borde antagas, förgätande dervid, lika med Const.Utsk., 84 §:n Reg.F:n samt den föregående 8i; hade den förstnämnde af Utsk. blifvit iakttagen, så hade Gr.
Spens’ förslag aldrig varit synligt i sammanhang med Utskts förslag; och hade Frihtn betänkt 8i §:ns innehåll, hade han måst finna att frågan om ändringar i grundlagarna icke få i Ståndens plena väckas.
Utsk. hade bort lemna Gr. Spens Öppet att genom trycket, jemte Utsk:s utlåt.
, öfverlemna förslaget till allmänhetens kännedom, om han så skulle vilja, men icke kan det lagligen blifva föremål för R.
Jag anhåller om propos. till R. o. Ad., att vi måtte få öfvergå till öfverläggning om sjelfva lagförslaget, då jag ber, att detsamma måtte paragrafsvis föredragas och tjena till grund för öfverläggning; hvarefter jag anhåller alt vid i §:n få yttra mig.
Jag beklagar, alt de öfverläggningar af alla RiksSt:n gemensamt, som ägt rum här på Riddarhuset, blifvit afbrutna, och att de ej blifvit efterföljda af en så beskaffad mera concenlrerad discussion inom några få personer, hvilkas discussion, afhörd af Ståndets alla ledamöter, kunde leda till någon sammanjemkning af de särskildta förslagen.
Då emedlertid nämnda gemensamma öfverläggningar ej vidare komma att äga rum, och vi nu här äro församlade för att, om möjligt, förena oss om s. k. gemensamma tankar, hvilka i form af återremiss skola öfverlemnäs till Const.Utsk.; så anser jag för min pligt att vidare utveckla den ide'e jag vid ett af förenämnda sammanträden haft äran framställa.
Då jag går att göra det, så sker det utan särdeles förhoppning att man ens deråt skall lyssna.
Jag kommer att uti mitt anförande helt och hållet undvika allt, sorn kan framkalla några slags declamationer, eller gifva anledn. till sådana bravorop, som nyss hördes.
Jag kommer endast alt framställa ett sådant förslag, som står i sammanhang med den grundsats jag yttrade om nödvändigheten af allmänna val, och med förbigående af alla ståndsintressen och slåndsskilnader, hvilka jag, på sätt jag förut yttrat, anser ej böra finnas i vårt land, åtminstone vid riksdagarna.
Andre ledamöter må kalla ett sådant förslag för en abstraction, för theoretiska griller o. s. v.; de må säga, att jag alltför mycket åsidosätter den historiska synpunkten; men att åberopa historiska synpunkter, hvilket förutsätter alt man skall hafva läst historien och deraf hemtat resultater - Den 21 October f. m. ter för sina omdömen, är ett så allmänt argumentationssätt, ntt man Iwan använda det i allting.
Att fördömma theorier är ett lika allmänt talesätt, och man kommer dermed icke det ringaste närmare saken eller att bestämma hvad som är det rätta.
Jag har förut yttrat mig ogillande af den af Const.Utsk. framställda grundsatsen af samfällda val, men vill deremot erkänna den af allmänna vaL Skilnaden, mine herrar! ligger deruti, att ehuru jag för min del ansett mig ej böra fördela folket uti classer efter stånd, har jag dock ej kunnat förbise, alt det finnes i verkligheten, utan alla abstractioner, två stora classer, nemi. de förmögnare och de mindre förmögne.
Jag har funnit öfverallt, att de förmögnare äro benägne alt umgås med hvarandra och i samhällslifvet handla gemensamt, och på samma sätt, å sin sida, de som ej kunna anses höra till denna dass.
Denna slags classification af medborgare har jag så mycket mindre kunnat anse böra fördömmas, på den grund, att man derigenom skulle draga ett streck emellan medborgare, som detta streck eller denna demarcationslinie är af den beskaffenhet, att den år från år kan öfverstigas åt den ena eller andra sidan.
Det är nemi. lätt insedt, att den som det ena året, då riksdagsmannaval äro i fråga, äger en summa af t. ex. 2.0,000 r:dr eller hvilken summa man har bestämt såsom den erforderliga förmögenheten, kan ett annat år hafva mindre, så att hans förmögenhet understiger den bestämda summan och han till följe deraf kommer att tillhöra den mindre förmögna classen.
Valrätt har jag ansett böra tillkomma alla Svenska medborgare, men tillika trott, alt deras valrätt borde utöfvas på två olika sätt, med afseende på de tvänne olika classerna , nemi. af de mera förmögna, genom directa val, och af de mindre förmögna, genom indirecta val, d. v. s. genom electorer.
Jag har så mycket hellre fästat mig vid denna fördelning, som, ehuru dervid kan invändas, att äfven den innehåller en fördelning i classer, dessa classer likväl äro så få som möjligt, nemi. tvänne, och jag tror att skilnaden emellan de båda classerna bortfaller, så att jag förmodar det ingen förebråelse från den ena classen till den andra kan uppstå.
Jag har desto hellre i detta fall anlagit denna grundsats, som jag finner alt Ulsk. har föreslagit att bestämma en valcensus af a5o r:dr, enl. hvilken grundsats alla de personel-, som ej äga dessa 2.5o r;dr, skola vara uteslutne från valrätt.
I denna calhegori finnas, snart sagdt, hela landsorter, som nu äga valrätt inom BondeSlåndet.
Detta har jag ansett ej allenast orättvist, utan äfven alldeles inpractieabelt.
Uti mitt förslag är denna oriktighet undanröjd.
Jag bar dessutom ansett de tvänne af mig uppställda classerna såsom storheter af olika slag, hvilka ej kunna mätas med hvarandra, men sorn mycket väl kunna trifvas tillsammans i5 H. 7 5a Den 21 Octolicr f. m. susom sammansätta af medborgare i samma land.
På denna grund har jag ansett, att hvardera af domsagorna inom Riket, derunder inbegripna de smärre städer, som snart i afseende på jurisdiclionen torde sammanfälla med domsagorna, hvilka jag tror i sådant fall komma att uppgå lill omkring 120, — hvarom icke så må denna siffra förändras, — borde välja en riksdagsman genom electorer af alla dem, sorn tillhöra den mindre förmögna classen.
Den förmögnare classens riksdagsmän skola väljas till ett visst antal inom hvarje län, efter en fördelning länen emellan, sådan som den finnes upptagen uti ett till allmänhetens kunskap längesedan lemnacft förslag, underlecknadt af Anckarsvärd och Richert.
Vid detla förslag finnes bifogad en tabell, som visar pä hvad sätt de särskildta länen skulle bekomma två eller tre representanter o. s. v.
Uti detta förslag finnas dock upptagne endast 55 riksdagsmän, hvilka skulle tillkomma genom dessa val.
Jag har trott mig böra i stället föreslå 6o, på det att 5 representanter ytterligare må kunna fördelas på de större länen, som äga en öfvervägande folkmängd, isynnerhet en större del förmögnare innevånare, såsom Stockholms län, Skåne, o. s. v. Desse nu omnämnde representanter, nemi. 120 för den lägre classen och 6o för den förmögnare, borde tillsammans utgöra den nedre kammaren, som sålunda skulle komma att bestå af 180 riksdagsmän.
Den öfre kammaren har jag ansett böra bildas genom val af den nedre, dock så att den andra kammaren endast hade rättighet alt inom sig sjelf välja 6o ledamöter, men derjemte ägde att utom sig välja 3o ledamöter, tillsammans 90.
De som lemnat någon uppmärksamhet åt Gr.
Anckarsvärds och Hr Richert» förslag, finna, att jag i detta fallet gjort den förändringen, att jag utvidgat ledamötcrnes antal i den öfre kammaren, och att jag lemnat nedre kammaren rättighet att välja en del ledamöter utom sig.
Dessa äro de egentliga grunderna för mitt förslag.
Något vidare behöfver jag nu icke upprepa.
Jag har eljest här i korthet skriftligen uppsatt grunderna för mitt förslag, och om det ur någon af R. o. Ad:s ledamöter, som vill upptaga dem till framställning af Hr Landtm, såsom förslag till en Ståndets gemensamma tanke, så är det naturligtvis tillgängligt.
För min egen del anser jag mig ej böra detsamma yrka.
Frölich» tillika aflemnade skriftliga förslag var följande :
Uti nedra kammaren väljas genom electorer, på sätt här nedan säges 120 Dito genom directa val ^°i8o
Uti öfra kammaren inträda genom val af nedra kammaren inom sina ledamöter ..... 60
Dito utom densamma 3o 9°- Hela Representationen 270.
Den 21 O c t o b c r f. m. 5i Indirect valrätt inom hvarje prestgäll vid sockenstämma äger hvarje välfräjdad 25 år gammal och myndig mansperson utöfva genom elector, utsedd inom prestgället, utan afseende på förmögenhetens ringhet.
Electorerne välja riksdagsmän vid häradsrätt och rådstufvurätt, med rätt att utse hvilken Svensk medborgare de för godt finna, som, jemte ägandet af god fräjd och myndighet, fyllt 3o år.
Till directa val äro endast de berättigade, som erlägga bevillning för ägande förmögenhet icke under 20,000 r:dr b:co eller inkomst af minst 1,000 r:dr b:co.
Valen ske länsvis, äfvenledes med rätt att välja hvilken Svensk medborgare under förenämnda qvalificationer, de finna för godt.
Ledamöternes fördelning å hvarje district göres på sätt den Hrr Anckarsvärds och Richerts förslag vidfogade tabell utvisar.
Det i detta mitt förslag tillagda antal af 5 representanter för de direct väljande är ämnadt såsom tillökning för ett och annat af de folkrikare länen.
Den öfre kammaren undergår utlottning af bland det liela antalet vid andra och tredje riksdagen, men vid den fjerde och sedermera utgår den tredjedel, som längst fungerat.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, anförde skriftligen till prot. följande:
Mine herrar! vi gå att afgöra öfver ett helt folks öde; vi gå att besluta öfver det vigligaste ärende, hvilket kan komma under folkombudens pröfning; det gäller samhällsbyggnadens grundvalar.
Hvar och en af eder känner helt visst i denna stund liela tyngden af sitt svåra, sitt vigtiga kall; mången, kanske ännu villrådig i sjelfva afgörandels ögonblick, framlägger med darrande band det votum, hvarmed lian vet sig afgöra ej blott öfver samtida medborgares väl, lugn och förhoppningar, utan ock öfver kommande slägters lycka, fosterlandets väl, dess frihet, måhända dess sjelfständighet.
Jag vågar hoppas, nej! jag är öfvertygad, att vi komma att fatta vårt beslut utan afseende på den individuella ställning vi hafva i samhället, utan partisinne, oberoende af allt annat utom egen öfvertygelse om fäderneslandets väl, lika känslige för hvad fäder gjort, som för hvad efterkommande skola dömma, nog faste att ej för den närvar. tidens måhända tomma förespeglingar uppoffra en kommande tids lycka, men också nog beslutsarame att ej bibehålla det gamla endast af villrådighet, och framför allt eftersinnande att vårt handlingssätt kommer att bedömmas ej blott af hela Svenska folkel utan af hela den verld, som utgör vår samtid.
Må de fälla den dom, att vi uppfyllt våra medborgares och vårt fäderneslands fordringar.
Då jag har begärt ordet, har det ingalunda varit för alt lala 5 a Dcii ai Octobcr f. ra. till andras öfvertygelse; jag har endast velat framlägga de skäl, hvarpå jag grundar min egen, för att visa, att jag icke lättsinnigt fikar efter något nytt, innan jag gjort mig förvissad om dess företräde framför det redan pröfvade gamla.
Det förslag Const.Utsk. nu framlagt till vår pröfning, åsyftande nationai-representationens ombildning medelst ståndsindelningens upphörande, och densammas bildande genom allmänna val, utgår från en princip, som ingalunda nu första gången framlägges till pröfning.
Såsom vi veta, uttalades denna princip redan af iSog års Const.Utsk.; den har således redan en hel mansålder kunnat pröfvas; om den hållit detta prof, måste den vara fast och säker.
Ståndsrepresentationssättets olämplighet och skadlighet framstod klarast vid 180g års riksdag, då det ena Ståndet fann sig nöjdt, blott det erhöll egna fördelar på del andras bekostnad, och alla glömde fäderneslandets.
Jag kan aldrig föreställa mig, att en national-representation, bildad genom allmänna val, skulle lill den grad kunnat blifva glömsk af sin pligt, en lekboll för partierna, att man så ilia begagnade en conjunctur, som bade bort ersätta allt hvad ett sekel förspillt, att man såg sig tvungen att svika nationen i sina förhoppningar att gifva efterkommandes oberoende, att ej säga sjelfständighet, tili pris, att uppoffra seklers ära och en tredjedel af Riket, för att endast få öfverlefva sin blygsel på spillrorna af dess storhet.
Det oberoende, den makt, Svenska Adeln visade då, bevisar huru långt den öfverlefva^ sin tid.
Jag förstår icke hvarför detta Stånd, sedan det låtit fråntaga sig allt utom namnet, ej jemväl kastade detta åt sina plundrare; eller måhända man tänkte sig hafva behållit nog för att kunna göra anspråk på efterkommandes tacksamhet?
Det förundrar mig alt man, kännande den svaghet delta
Stånd visade redan då, ännu i besittning af stora privilegier, nu skulle vilja förespegla någon möjlighet att i Sverige bilda en kraftfull representation, hvaruti ingick aristocratiska elementer liknande Englands öfverhus.
Jag har hört, att en värd ledamot af detta Hus, en viss Stael von Holstein, redan vid 1809 års riksdag yttrade, att Svenska Riddarhuset kunde liknas vid en döende fogel, som endast viftade med ena vingen; den slog säkerligen vid samma riksdag sina sista vingslag — och nu må man förgäfves bemöda sig med att söka gifva den ett nytt lif geno/n att gifva den en ny form; ty da har man endast trädt fågelskinnet öfver en kloss, eller gjort en s. k. bulvan, men andan och lifvet blir borta.
— Detta vare sagdt om odugligheten af det gamla.
Jag vill ett ögonblick fästa mig vid det tvåkammar-systeme, hvilket somliga önska, emedan de icke kunna föreställa sig en representation utan aristocrater; andra, emedan de måhända sett något godt uti vår fyrdelta representations ständigt stridiga åsigler och icke kunna föreställa sig en representation
Den 3i October f. ra. 53 af enhet och enighet.
Man har framställt såsom ett hufvudsakligt företräde hos en tvådelad representation, att de lägre samhällsclasserna kunde uti den ena kammaren inrymmas en sådan öfvervigt, att skatters beviljande med mera skulle blifva helt och hållet beroende af desamma; på dessa enda classers nidskhet skulle således kunna komma alt bero alla de andras, hela samhällets, fäderneslandets ve eller väl.
Jag finnér mest öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att alla samhällsclasser få lika del i representationen och statsangelägenheternas afgörande, i den mån de bidraga till Statens bestånd; jag anser således, att om tvåkammarsystemet skulle hvila på en sådan grund, vore det icke blott skadligt utan ock obilligt och orättvist.
Jag anser åter det återhåll, som man förmenar skulle finnas uti en tvåkammarrepresenlation derigenom, att de särskilda kamrarne skulle stanna uti olika beslut, vara skadligt och alls icke något att söka bland förbättringar; delta kan vinnas genom de fyra kamrar, vi nu hafva, mer än tillräckligt.
Jag har sett vår nuvar. representation liknas vid ett skepp med spända segel på torra marken; om vi antoge en sådan tvåkammar-represenlalion, kunde det liknas vid att spänna en häst vid hvardera ändan af en kärra och sedan drifva på, mouvementet blef nog likasom skeppets i mullvadelementet, undantagande då den ena hästen fick öfverhand, och den andra således fick gå baklänges.
Några förslag i detta systéme, jag har hört, hvilka endast gingo ut på alt splittra representationens krafter, helt och hållet göra den till en machin, sorn skulle drifvas medelst Styrelsens ångkraft, såsom Ilr von Ilartmansdorffs, med valda medlemmar ur fem Stånd, vissa sjelfskrifna, deribland embetsmän och Konungens rådgifvare, synes mig mera passande för t. ex. Konungen i Preussen, om han en gång uti sin landsfaderlighet skulle vilja skänka sina goda Tyskar en constitution, än för Svenskarna, då de vilja förbättra den de hafva; ty det vore verkligen att göra representationen ända till löjlighet beroende af Styrelsen.
Jag har, efter noga öfvervägande med mig sjelf, funnit att någon annan representationsförändring än en sådan, hvars hufvudprinciper äro— s t å n d si n d e
I n i n g e n s upphörande, allmänna val och en kammare, hvilka också äro hufvudprinciperna uti Norrska grundlagen och Const.Utsk:s under pröfning varande förslag, icke skall vara nyttig för fäderneslandet.
I värde dernäst sätter jag visserligen det förslag, hvars fordringar äro upptagandet af ett femte
Stånd af hittills orepresenterade, hvilket Stånd indelas uti valkretsar och efter dessa inväljer sina representanter; bibehållandet af de öfriga fyra, bildade på sätt sorn hittills; samt ett skyndsammare och ändamålsenligare sätt för riksangelägenheternas afgörande.
Men detta är dock det förra vida underlägset; det femte Ståndet kom troligen ej att inbegripa alla orepreseuterade medborgare, säkerligen blott de s. k. stånds - 54 Den 21 Octobcr f. ra. personerne; snart skulle en ny sarahiillsclass göra anspråk på att blifva det sjette Ståndet.
Det bibehöll oell än mera utvecklade den nationens krafter så mycket splittrande ståndsindelningen, kastskilnaden, sista arfvet af forntidens barbari; det gaf icke representationen den enighet, sorn skall vara dess styrka; det var väl tillfyllestgörande för den hittills orepresenterade samhällsclassens eller de s. k. ståndspersonernes fordringar men icke för fäderneslandets.
Dessa äro de skäl, som göra det ringare värdt än det förra förslaget; — det, som gör alt jag ej skulle vilja tillsvidare antaga ett sådant förslag, är, att det skulle tjena till att i sekler undanhålla oss det bättre.
Jag anser ett representationssätt, grundadt på allmänna val och en kammare, hafva företräde framför alla andra i tvänne afseenden; dels i afseende på inre förhållanden, dels i afseende på yttre.
Må detta representationssätt då vara enligt hvad Utsk. föreslagit eller med någon förändring, såsom t. ex. den Gr.
Frölich föreslog, att de som ägde under den af Utsk. fastställda förmögenhet skulle välja genom electorer, de andra genom omedelbara val.
Ja! jag skulle nästan vara böjd att gå så långt häri, att jag skulle önska, att alla af denna fattigare dass af medborgare borde icke välja ombud tillhopa med dem, som valde efter census, ty då blefve deras rösträtt ett intet, utan välja vissa egna ombud i mån af sin talrikhet; att de som icke hade den bestämda census och valde genom electorer borde vid dessas utväljande hafva rösträtt per capita, och, om det vore möjligt, att helst ett ombud för denna fattigare classen kunde komma från hvarje län, att man icke måtte mer säga såsom hittills, att den fattige medborgaren ingen röst äger uti lagstiftningen, de fattige inga representanter hafva, hvilka kunna skydda deras rätt.
Skälen, hvarför jag anser, att vi böra antaga ett representationssätt grundadt på allmänna val och en kammare, sade jag härleda sig, dels från inre, dels från yttre förhållanden.
De företräden, afseende inre förhållanden, som en representation, bestående af endast en kammare, liar framför en representation, fördelad på tvänne, äro följande enligt min öfyertygelse ganska vigtiga: no enhet uti representationen; bestod densamma af tvänne kamrar, skulle de, såsom ofvanför blifvit yttradt, ständigt stanna uti olika beslut med hvarandra, och representationens makt vara tillintetgjord genom sig sjelf; man skulle ingenstädes komma; man vore i samma ställning som när ett skepp har en del segel mot, en del med vinden; statsskeppet hade brassat back.
Vi skulle ännu oftare se de nu så obehagligt ansedda händelserna inträffa, då den ena hälften af representationen stannar mot den andra.
Antoges ett sådant förslag, hade folkets ombud sanclionerat sin egen vanmäktighel; tvåkammar-syslcmet är, såsom en representant redan yttrat, tve - Densi Octobcr f. ni. 55 drägtens icke blott symbol, utan tvedrägten sjelf.
Enighet anses vara önskvärd i allt annat, jag tror den synnerligast måste vara det i afseende på folkombuden, nemi. för alla dem, som vilja dessas och fäderneslandets väl. 2:0
Skulle en endast på ett håll arbetande representation skyndsammare afgöra ärendena, än då desamma skulle genomgås på (vänne ställen; man vann dermed icke blott den fördel, som skyndsamhet i och för sig sjelf är, utan äfven den af en mindre riksdagskoslnad. 3:o Hade en sådan representation mera folkets förtroende, med hvilket den vore ett, och hvars förtroende den aldrig skulle svika.
Hvad de yttre förhållanden angår, hvilka tala för ståndsindelningens upphörande, allmänna val och en kammare, hvilka tala för antagandet af Const.TJtsk:s förslag, så anser jag dem vara ännu vigtigare.
Norrige har redan en på så sätt grundad representation; Danmark söker tillegna sig en sådan.
Jag är öfvertygad, att om äfven vi antoge en dylik, skulle vi blifva ej blott närmare förenade med Norrige, utan afven komma uti ett närmare vänskapsförhållande med Danmark, hvilket måhända i en framtid kunde lägga grunden till ett Nordiskt förbund, likt det Tyska, hvilket inga diplomatiens intriger skulle förmå slita, då dessa trenne Rikens innevånare, som omisskänneligen äro barn af samma hus, brödranationer, som redan hafva samma språk och folklynne, lika seder och bruk, som alltid haft samma intresse, om de endast förstått det, äfven hade fotat samhällsbyggnaden på samma och lika grunder, att ej den ena stalén af den andras mera aristocratiska eller monocratiska styrelsesätt hade i en framtid något att frukta för sin frihet.
Den tid har, såsom jag förmodar, redan försvunnit, då folken voro slafvar under regenternes nycker, då blott ett ord behöfdes af dessa för att förvandla mot hvarandra vänligt sinnade folk till de bittraste fiender.