Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag af denna anledning på det lifligaste får protestera mot ett sådant grundlagsvidrigt sätt att gå tillväga, anhåller jag om återremiss; uttryckande jag tillika den förhoppning, att R. o. Ad., som måhända befinner sig nära gränsen af Den 2 December. 373 sin politiska tillvaros slut, åtminstone måtte lemna åt sina efterkommande det arf att hafva bevarat grundlagens helgd.
Jag har vid detta tillfälle ingalunda någon rättighet att förundra mig öfver att Hr Sjö-Ministern icke begärt något extra anslag till flottans ökande.
En sådan begäran skulle nemi. å hans sida hafva rit att handla alltför mycket inkonseqvent, ty, så vidt jag kan se, var, när den 5:te hufvudtiteln afgjordes, den politiska himmeln icke ljusare än nu.
Det var till och med då mången som trodde, att kriget vid vårens inbrott skulle stå för dörren.
När Gr.
Platen då lät, utan den ringaste protest å sin sida, 600,000 rdr afprutas på det af honom begärda anslaget till materielens förbättring, anser jag det vara fullkomligen följdriktigt, att vid detta tillfälle icke begära något extra anslag till flottans behof.
Till en flottas nybyggande fordras tid, längre än den, som ligger mellan detta nu och sommaren, och i afseende på uppköpet af en pansarfregatt, delar jag Sjö-Ministerns åsigt att detta ej bör ske.
Af de sednaste skjutförsöken i England har man nemi. funnit, att 100-pundiga kanoner af smidt jern med bomb kunna genomskjuta ett pansarfartygs sida med lika förfärlig verkan som om detsamma varit af trä.
Detta tyckes bevisa, att träskeppen ännu icke utspelat sin röle, utan att de äfven fortfarande torde komma att till en viss grad utöfva sitt välde på hafvet, t. ex. vid blokader, transporter och äfven vid strid.
Naturligtvis hafva pansarfartyg, på ett visst längre afstånd, en större motståndsförmåga, men om träfartyg göras ytterst snabbgående, kunna de snart intaga det afstånd, på hvilket deras kanoner göra full verkan mot ett pansarfartygs.
Man bör derföre, enligt min tanke, icke för den ringa fördel ett pansarfartyg eger på ett större afstånd, uppoffra de stora fördelar, som ett träfartyg i allmänhet erbjuder.
De jernfartyg, som bäst komma att uppfylla sitt ändamål, blifva troligtvis snabbgående monitorer, och jag är öfvertygad om att en Svensk flotta i en framtid bör blifva sammansatt dels af dessa, dels af snabbgående träfartyg med grof bestyckning.
Jag skulle nu vilja till Hr Sjö-Ministern framställa den frågan— jag ber om ursägt att jag ej följer det Engelska bruket, men jag anser frågan vara af sådan beskaffenhet att en Minister kan besvara densamma — huruvida Hr Sjö-Ministern stadgat sina åsigter om beskatfenheten såväl i afseende å konstruktion som pundtal af de kanoner, hvarmed han ämnar bestycka vår flotta, eller om detta ämne ännu ligger doldt under den tjocka mist, som alltför länge hvilat deröfver.
Slutligen måste jag yttra min förundran öfver den värde Gr:ns yttrande, att regeringens ansvar skulle blifva mindre derigenom att R.
St:r framställa vissa andra åsigter eller attR.
St:r gifva regeringen vissa större anslag än regeringen har framställt och begärt.
Jag vill tro att regeringens ansvarighet endast beror af en sak, nemi. det rätta.
Ar en Minister öfvertygad om 374 Den 2 December. att han handlar rätt, är han åtminstone i den allmänna opinionen oansvarig.
Gr. von Platen sitter för närv:de just bredvid den af sina kolleger, som nyligen visat att ansvarigheten ej har med Ständernas beslut att göra, i det denne medlem af konseljen förklarat, att han ansett sig handla rätt, oaktadt det var raka motsatsen mot Ständernas beslut.
Jag har endast begärt ordet för att, med anledning al Gr. von Plåtens yttrande att endast ett pansarfartyg funnes lämpligt för våra behof, och att detsamma kostade 120.000 pund st., få lemna den upplysning att det finnes tvenne pansarfartyg i Liwerpool, och att det mindre af dessa blott kostar 80,000 pund st. eller 1,400,000 rdr.
Ehuru det för R. o. Ad. icke kan vara särdeles angenämt att i denna fråga höra talas om grundlagens rätta mening, och fastän jag är öfvertygad att icke få behålla sista ordet, anser jag mig likväl både berättigad och pligtig att med några ord få bemöta det skarpa anfall, som Hr Cederschjöld mot Utsk:t slungat, då han förklarat att det handlat i strid med grundlagen.
Det svåra brottet skulle, enligt Hr Cederschjölds förmenande, bestå deri, att Stats-Ufsk:t icke tagit del af den ifrågav:de diskussionen. 49:de §:n R.
O. innehåller visserligen, att det står hvarje ledamot, som i sitt Stånd fällt ett yttrande ang:de en motion, öppet att få detsamma i sammanhang med motionen tiil vederb:de Utsk. remitteradt, men jag kan icke af grundlagens bokstaf finna att ett Utsk. icke sjelf må cga att pröfva, huruvida motionen anses innefatta tillräckliga upplysningar i och för frågans afgörande, utan att behöfva afvakta den inom det eller det Ståndet förda diskussionen i frågan.
Frågans afgörande skulle nemi. i sednare fallet alltid blifva beroende af den snabbhet, hvarmed yttrandena af Ståndens kanslier blefve uppsatta och af vederbörande talare justerade.
Man har också i allmänhet åt Utsk:n öfverlemnat att afgöra, om upplysningar, utöfver motionens innehåll, erfordras; och då grundlagen icke ålägger Utsk:t att afhöra afgilna yttranden, ja icke ens att låta uppläsa dem, kan jag icke finna att Utsk:t, derest grundlagen tolkas efter ordalydelsen, gjort sig skyldigt till ett grundlagsbrott.
Efter denna korta förklaring ämnar jag icke återkomma till detta ämne, ehvad min värde antagonist än derom må säga — och öfvergår nu till sjelfva saken.
De motioner, som här blifvit besvarade, afse alla ett ordnande af vårt försvar.
Då Utsk:t samtidigt med dessa motioner fått emottaga en Iv.
Propos. i samma syftning, ansåg Utsk:t sig hvarken kunna eller bora gå längre än den K.
Proposm, och då R.
St:r bifallit allt hvad K. M. begärt, förefaller det mig, som om Stats-Utsk:t äfven förfarit rätt uti att afstyrka de enskilda motionerna.
Den 2 December. 375
Då för öfrigt, efter hvad jag tror mig med visshet veta, 3 Stånd redan bifallit Utsk:ts förslag, anhåller jag att afven R. o. Ad. må deri förena sig, helst ett annat beslut under dylika förhållanden ej kan leda till någon åtgärd.
Då jag alltid ifrat för att få en stark och tidsenlig flotta byggd, må det ej förundra R. o. Ad., om jag äfven nu vill ytterligare fortgå på samma bana och förorda bifall till en motion, som afser en dylik flottas anskaffande på möjligaste korta tid.
Jag anhåller emellertid att få redogöra för hvad som under denna riksdag blifvit i afseende å vårt sjöförsvar åtgjordt.
Till en början beslöt regeringen uppå Chefens för SjöförsvarsDep:tet förslag att den nu befintliga flottan till större delen måtte slopas, d. v. s. att endast tvenne linieskepp, några fregatter och kanonbåtar skulle behållas.
Regeringen begärde derefter af R.
St:r 2,208,000 rdr för de
Irenne närmaste åren. under tillkännagifvande af Chefen för Sjöförsvars-Dep:tet, att fråga vore att bygga den nya flottan, hvaraf vi vore i behof, på 6 i st. f. 9 år.
För att äfven få materielen färdig, tog jag mig då friheten väcka en motion, att den af regeringen äskade summa af 2,208,000 rdr skulle ökas med en million.
St:r då beviljat denna tillökning, hvilket ej var händelsen, skulle ifrågav:de motion ej behöfts att väckas.
En motion var äfven väckt af Riksdagsfullimgen C. A. Larsson, alt inga medel för närv:de skulle till flottan anslås.
Härpå svarade deremot Utsk:t, att medel ofördröjligen skulle anslås, för att skaffa oss en flotta, och för att Sverige, som icke kan mäta sig med de stora sjömakterna, likväl borde kunna vara så rustadt, att det åtminstone skulle kunna motstå en mäktigare fiende bland de mindre.
Utsk:t sade vidare att vi böra vara beredde, icke allenast på luistförsvar, utan äfven på att kunna utgå på omgifvande haf.
Det är visserligen ganska berömvärdt att inom ett Utsk. få frågorna hastigt afgjorda, men det hade måhända i förev:de afseende varit mera önskligt, om Utsk:t tagit en närmare kännedom om, icke allenast den diskussion, som i ämnet förevarit på detta rum, utan äfven om sjelfva frågan.
Hade nemi.
Stats-Utsk:t nu tänkt sig in i frågan och icke brådskat med densamma i riksdagens sista timma, hade resultatet möjligen kunnat blifva något annat; ty huru har nemi.
Stats-Utsk:t nu tänkt sig att det skulle gå, om vi finge krig?
Kan vår flotta utgå med trupper?
Kan den ens hjelpa oss att försvara vår neutralitet?
Hvarenda monitor kan ju skjuta hela vår flotta i sank.
Då förhållandena äro sådana att vi ingalunda hafva någon tidsenlig flotta, hade det enligt min tanka varit skäl, att StatsUtsk:t sökt att afhjelpa bristen, genom att begagna det initiativ, sorn R.
St.-r i dylika frågor hafva lika väl som regeringen, helst opinions-vinden för närv:de blåser så förmånligt.
Då, till följe af riksdagens nära slut, jag ej anser den påyrkade återremissen särdeles lämplig, skulle jag hellre på rak 376 Den 2 December. arm vilja anslå en rund summa; och får jag derför föreslå att ett anslag af 2 millioner rdr må ställas till K.
M:s disposition, för att användas i och för vår sjömateriels tillökning.
Då jag vid motionens afgifvan de yttrade mig, må det äfven nu tillåtas mig att säga några ord.
Hade motionen varit en famslällning, att R.
St:r skulle anslå en million tili inköp af ett pansarfartyg, skulle jag hafva tvekat att med min röst understödja densamma; men då så ej är förhållandet, utan motionären afser att denna summa bör till K.
M:s disposition öfverlemnas, för att påskynda vår flottas nybyggande, tror jag verkligen att R.
St:r icke gått längre än de i en dylik fråga bort göra.
Då jag gjorde en resa förra sommaren i den mening att se, hvad andra nationer i afseende å sitt sjöförsvar gjort, blef totalintrycket af min uppfattning härutinnan på långt när icke så ofördelaktig, som man här gjort sig föreställning om.
En föreg:de talare har här ordat om pansarfartygs olämplighet.
Enär de skjutningar, som af denne värde talare blifvit åberopade, likväl icke hafva hindrat ett fortsatt byggande af pansarfartyg, ,, då nemi. man för närv:de håller på att såväl i Triest för Österrikiska regeringens räkning bygga sådana af en något större storlek än den hittills brukliga, som äfven i Frankrike i Bordeaux, Nantes, med flere ställen, synes dessa förhållanden ingalunda gifva något stöd åt det antagandet, att de sista skjutförsöken i England utdömt alla pansarfartyg.
Det är emellertid gifvet, att ett eller två pansarfartyg för oss icke är så mycket, men det är dock mycket mera än intet.
Enligt min åsigt skulle man nemi. utan något sådant stå alldeles redlös mot en nation, som har ett enda; och tror jag detta kunna rättfärdiga mig till det tillstyrkande, jag nyss gjorde.
Samme talare har vidare sagt, att monitorer hittills befunnits vara osårbara.
Detta strider likväl mot erfarenheten, då nemi. flere stycken blifvit skadade vid Gharlestons belägring på ett afstånd af 700 yards.
Afven dessa hafva således, liksom Achilles, en häl, som kan såras.
Slutligen har man här äfven talat om kanoner.
Må det tillåtas mig att härom äfven yttra ett par ord.
Jag kommer just från en komité, som haft denna fråga under öfverläggning.
Att det ingalunda kan vara så lätt att konstruera kanoner, då man vill skynda sig, visar sig af en bok, som jag nyligen erhållit från sjöförsvaret, hvilken bok på 700 sidor innefattar en redogörelse inför underhuset af en komité, som blifvit tillsatt i England i och för kanontillverkningen.
Jag önskar begagna detta tillfälle att uttala min tillfredsställelse öfver att min mening delas af en man med så mycken värma och med en så fast tro på sina åsigters riktighet, som Hr Brakel, helst som jag derföre vågar Den 2 December.
377 hoppas att af en gammal motståndare finna bistånd.
Den nyssnämnde talaren har till mig framställt en så lydande fråga: »Jag får hemställa till Chefen för Sjöförsvars-Dep:tet, huruvida han ännu stadgat sin åsigt om de kanoners beskaffenhet, hvarmed vår flotta skall bestyckas.»
Jag skulle likväl anse det föga grannlaga, om jag, då en komité är nedsatt för detta ändamål, och under det denna komité ännu är sysselsatt med försök, samt icke afgifvit sitt utlåt., skulle på denna fråga lemna ett bestämdt svar.
Samma talare har äfven fällt ett yttrande, som är mera riktadt mot mig personligen, ang:de ansvarigheten.
Min mening är att den åtgärd, deri jag sjelf tagit initiativet, för den måste jag bära mera ansvar än för en åtgärd, som blifvit mig af en annan ålagd.
Mig synes att ansvaret — det moraliska ansvaret — är åtminstone dubbelt så stort i förra som i sednare fallet.
Förstå vi icke nu hvarandra, beklagar jag det, men kan icke gifva någon mera tillfredsställande förklaring.
Hr von Francken har påstått att de pris, jag uppgifvit på de båda omnämnda fartygen, icke skulle vara riktiga.
I afseende å det ena har han redan vederlagt sin uppgift, man äfven i afseende å det andra grundar sig hans uppgift på ett missförstånd.
Om han läser i tidningarne skall han se, att det ena fartyget värderades till 120,000 pund st. och det andra till 80,000 pund st. vid den värdering, som Engelska kronan lät verkställa å ifrågav:de fartyg, när fråga var att för samma kronas behof inlösa dem, och anledningen till det mindre priset på det sednare fartyget, var att detsamma icke var färdigt. 1 afseende å Frih.
Stjernstedts anmärkning att jag skulle hafva låtit förstå att fråga vore att bygga vår nya flotta på 6 i st. f. 9 år, ber jag, om någon skulle tycka att man dervid icke gått tillväga med tillräcklig skyndsamhet, endast att få fästa uppmärksamheten på det ord, som begagnas i den K.
Skrilvelsen, »så vidt sådant finnes öfverensstämmande med god hushållning.»
De effekter, som vinnas vid den gamla flottans slopning, måste försäljas, och hvar och en finner, att om jag öfversvämmar marknaden med en vara, kan jag icke påräkna det pris, som man annars kunde fordra.
För öfrigt tror jag icke att jag skall göra mig skyldig till den förseelse att icke verkställa K.
M:s befallningar.
Hr vori Francken, Georg Wolfgang:
Inom Utsk:t har jag reserverat mig mot punkten d. af detta Betänk., samt önskat att den begärda summan måtte ställas till K. M:s disposition.
Jag gör det så mycket hellre nu, när jag hört Gr. von Plåtens yttrande, hvari han sagt, att regeringen icke borde begagna sig af ett ögonblick, sådant som detta, för att begära ett stort anslag.
Det tyckes mig nemi. som vid dylikt förhållande en lika grannlagenhet af R.
St:r skulle fordra, att denna summa ställdes till K.
M:s disposition, och får jag på grund häraf anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. på ett dylikt beslut
Hvad kostnaden af dessa fartyg angår, kan 378 Den 3 December. jag icke inlåta mig i någon diskussion derom, utan inskränker mig till att anhålla att den i motionen begärda summan måtte af R. o. Ad. beviljas.
Utan att ingå i några detaljer af våra försvarsanstalter, är det dock en sanning, att det finnes några sund och passager, hvaraf somliga äro försedda med stängsellinier, men de andra icke.
Detta är en brist, som nu icke kan afhjelpas, och, ehuru jag icke tror, att pansarbatterier kunna ersätta fast försvar, äro de dock i nödens stund af mycken vigt; det är i detta hänseende jag anser, att den begärda summan af en million bör ställas till K. M:s disposition.
M. äskade beloppet af 3,000,000 är alltför lågt tilltaget, men som R.
St:r af grannlagenhet icke velat bevilja något större anslag än regeringen begärt, vore detta ett vackert tillfälle att fylla bristen på ett sätt, som icke vore sårande.
Jag kan således icke annat än önska, att R. o. Ad. måtte bifalla motionärens förslag.
Anslagssumman behöfver ju icke användas till ett enda pansarfartyg, utan till flera flytande batterier.
För min del anser jag StatsUtsk:t icke hafva kunnat lemna de begärda upplysningarne om undervattensminor, pansarskepp m. m.
Det är ju ännu ej utrönt huru stor sprängkraft dessa minor ega, om de icke förstöras genom alt någon längre tid ligga i vattnet o. s. v.
Då för öfrigt deras anskaffande ej skulle komma att kosta mera än 250,000 rdr, så kunna nog dessa medel tagas af det redan beviljade kreditivet, om K.
M. finner dem motsvara det åsyftade ändamålet.
Att nu yrka återremiss, vore således endast ett rätt hafveri, ty det skulle aldrig kunna blifva af någon nytta.
Efter åhörandet af Hr Sjö-Ministerns förklaring vill jag icke heller tillstyrka bifall till Hr von Franckens motion, icke som skulle jag blifvit rubbad i min öfvertygelse om vår flottes dåliga skick, utan derför att jag strängt håller på den grundsatsen, att
Ständerna icke böra lägga sig i de administrativa åtgärderna, som h. o. h. tillkomma regeringen.
På dessa skäl anhåller jag således att R. o. Ad. måtte bifalla den föredragna punkten.
Hr Cederschjöld:'
Af Frih. af Ugglas’ yttrande vill det synas, som fästade den värde
Frilen ända till den grad ringa vigt vid grundlagens efterlefnad, att han ansåg frågan icke ens vara värd diskussion Jag får då förklara, att jag hyser en alldeles motsatt åsigt.
Jag anser nemi., att det ligger den allra största vigt deruppå, att grundlagens föreskrifter noga efterlefvas, och att hela vårt konstitutionella lif beror derpå.
Ingen statshvälfning kan verkställas hvarken ofvanifrån eller nedifrån utan grundlagens kränkande; derföre måste man noga tillse, att grundlagen hålles i helgd, ty hålles icke den i helgd, då har man förlorat starkaste värnet mot statshvälfningar.
Hvad beträffar det ifrågavide ämnet, vill jag återkalla i Frihms minne, att redan då den K.
Den 2 December. 379 Proposm förevar, anmärkte jag samma fel i behandlingen deraf.
Frihm svarade då, att Stats-Utsk:t hade tagit det för regel, att, när remiss från 3 Stånd kommit utan diskussion, kunde ärendet företagas utan det 4:de Ståndets diskussion inväntadés.
Det är icke höfligt mot det 4:de Ståndet, men jag tog likväl fasta på Frih:ns yttrande för att tillämpa det vid detta tillfälle.
Frihm säger nu, då de väckta motionerne förekomma till behandling, att man icke tager diskussionen i öfvervägande, om det icke af någon ledamot i Utsk:t påyrkas.
Frihm säger att grundlagen väl föreskrifver att anförandena skola till Utsk:t öfverlemnas, men att deremot ingen föreskrift finnes, att ledamöterna äro skyldiga att åhöra deras uppläsning.
Nej, det gör det visserligen icke, och jag vet ej heller huru ett dylikt stadgande skulle taga sig ut, men jag kan icke heller tro, att grundlagen förutsätter, det Utskm skulle bestå af sådana ledamöter, som icke göra hvad de böra.
En domare kan väl afgöra ett instämdt mål, så snart han mottagit stämningen, utan att höra vederparten, men den domare, som så gör, anses icke för en rättrådig domare.
Huruvida Utsk:t så som vederbort uppfyllt sitt kall, det lemnar jag till en hvar att bedöma.
Det är emellertid ett faktum, att yttrandena remitteras till Utsk., och jag hemställer till en hvar, hvarför kanslierna skola dermed besväras, om diskussionerna icke komma under granskning.
Ugglas har anfort, att han icke vet hvilka upplysningar Utsk:t skulle kunna meddela.
Af mig har likväl blifvit uppgifvet, att tvenne sund finnas, genom hvilka en fiende kan framtränga till hufvudstaden.
Det tyckes sålunda som Utsk:t skulle kunnat förskaffa sig upplysningar och meddelat dem till R.
St:r, huruvida det är ett faktum att de båda uppgifna sunden hafva den bredd och det djup, att en fiende derigenom kan framtränga.
Om så är och man icke kan skaffa dessa dyrbara pansarfartyg, är det klart att man måste hitta på något annat sätt att skydda våra kuster.
Huruvida de af Nobel uppfunna minorna eller några andra dertill äro lämpliga, det kan icke jäg bedöma, men jag har länge hört talas om dem, och något bör göras.
Jag kan således icke se något hinder för Stats-Utsk:t att, om det velat, skaffa sig upplysningar om sundens bredd och djup, samt, om det skulle inse behöfligheten deraf, bevilja medel för minornas anskaffande.
Något måste bli gjordt för att hindra en fiende att framgå genom dessa sund.
Jag fortfar derföre i min anhållan om återremiss.
Derigenom skulle mari åtminstone vinna, att R. o. Ad. icke genom godkännande af Utslcts förfaringssätt sanktionerat detsamma.
Jag begärde ordet för att bedja Gr. von Platen vara öfvertygad att jag icke på något sätt ville såra den värde Gr:n genom mitt yttrande.
Jag vill icke yttra mig i saker, som jag ej förstår, och i alla händelser, i hvilken syftning jag yttrar mig, söker jag alltid att undvika hvad som kan såra.
Jag vill nämna att Stats-Utsk:ts ledamöter bort taga i betraktande Dep:ts-Chefens yttrande, att det dragit ut på tiden 380 Den 2 December. med förändringen af flottan.
Detta ställde jag i sammanhang med ett annat yttrande af Stats-Utsk:t, hvari säges att man ofördröjligen borde gå i författning om byggandet af fartyg.
Gr. af Ugglas har icke velat anslå den begärda millionen, derföre att han anser det som en inblandning från R.
St:rs sida i administrationen.
Jag är lika rädd som den värde Gr:n att R.
St:r skola blanda sig uti frågor, som tillhöra regeringen, men jag kan icke finna annat än att R.
St:r ganska väl kunna säga: vi önska att flottan måtte byggas hastigare, än vi hittills afsett; nu vilja vi visa att vi önska hjelpa hvad vi förut brustit och ställa derför en större summa till K.
Jag har på intet sätt bestridt Gr. von Plåtens uppgift ang:de priset på de omnämnda fartygen; jag endast upplyste att, enligt Engelska tidningar, skulle fartygen kosta hvad jag nämnt.
1 lllustrated London News för den 26 September står, att det ena kostar 120,000 pund st. och det andra 80,000 pund st.
Deremot talas icke om, att det sistnämnda fartyget icke skulle vara färdigt; ett förhållande, som jag ej kan bestrida, emedan den värde Gr:n bättre än jag måste hafva reda derpå.
Rolf Krake har icke kostat Danmark 140,000 pund st., men det lär icke lyda rodret rätt val.
Upplysningsvis vill jag nämna att det byggdes på 3 månader.
Inom Stats-Utsk:ts utgiftsafdelning tog jag mig friheten understödja den af Hr von Francken väckta motion så godt jag kunde, och om mitt namn icke finnes bland reservanterna, så var det, emedan jag ansåg frågans utgång alldeles bestämd.
För öfrigt kan jag icke annat än vara tacksam för den omsorg om Sveriges försvar, hvarför motionen är ett uttryck, äfven om den icke kan leda till något särdeles resultat.
Stats-Utsk:t har erhållit ganska skarpa förebråelser för sitt förfarande, först och främst af Hr Cederschjöld, som påstått att Utsk:t trädt grundlagen för nära.
Jag tror icke att R. o. Ad. delar Hr Cederschjölds stränga åsigter, och jag tror att Frih. af Ugglas anfört tillräckliga skäl för Utsk:ts beteende.
Det hade visserligen icke varit svårt att meddela upplysningar i saken, och om äfven den nyssnämnde talarens yttrande icke varit för Utsk:t tillgängligt i afskrift från Riddarh.-kansliet, tror jag dock att de flesta af Utsk:ts ledamöter haft kännedom om den diskussion, som fördes vid remissen.
Det är icke något tvifvel underkastadt och den saken är tillräckligt känd, att Oxdjupet är försänkt och att sundet vid Rullarholmen vester om Waxholm är tillgängligt för fartyg, som äro 9—10 fot djupgående, men alla försök att stänga dessa sund med minor äro outlörbara, om icke minorna försvaras af en fästning eller flytande batteri eller dylikt, ty annars kan fienden på några få timmars tid plocka upp dem.
Man har redan vid ett föreg:de tillfälle talat om dessa undervattenmiiiors stora verkan; men denna, äfvensom den Den 2 December.
381 skada de förorsakat, har varit mycket öfverdrifven.
Huruvida det verkligen var de Ryska minorna, som afskräckte Engelska flottan från att gå till Kronstadt, ligger alltför mycket inom gissningarnes område.
Men i alla händelser torde Hr Cederschjölds motion böra inskränkas, emedan man har andra medel till samma ändamål, som kunna vara mycket lämpligare att använda, och ett anslag af så uteslutande natur som detta, skulle hindra summans användande till andra ändamål.
Om StatsUtsk:t möjligen i afseende å formen icke så strängt, som Hr Cederschjöld önskat, iakttagit hvad han anser hade bort ske, är jag dock säker, att hela denna sak är af föga betydenhet, och om Stats-Utslr.t icke tagit del af ett af alla dess ledamöter kändt yttrande, är derföre icke sagdt att Utsk:t med vanvördnad behandlat R. o. Ad.
Alven Frih.
Stjernstedt har klandrat Utsk:t för dess tillgöranden, dels nu, dels förut.