Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter närvar, författningar har den skattskyldige tryckt debetsedel.
Med samma debetsedel försedd inställer han sig vid uppbördsstämma», erlägger sina utskylder och får kronofogdens qvitto jemte häradsskrifvarens annotation å detsamma.
JJå har han ju sitt tryckta, behöriga qvittens sjelf i handom.
Betalar han deremot icke sin skatt vid delta tillfälle, får han underkasta sig de påföljder, som genom försummad betalning uppkomma.
Dessa äro, att när restlängden blifver uppläst på predikstolen, får han sitt namn jemväl uppläst såsom den der icke betalt ; alt när sedermera utmätning sker, följer af sig sjelf att häradsskrifare!! icke dervid kan vara följaktig och anteckna betalningen; samt slutligen att om fogden rymmer eller kommer på balance, så får man betala örn igen, och allt detta med rätta, ty hade man varit ordentlig, hade delta icke kunnat ske.
Likväl kan man undvika denna återbetalning, om man är försigtig och tager med Den 7 November f. m. 15 3 med si;?
2:ne vittnen vid betalningen.
Det gäller lika såsom häradsskr'ifvarens annotering.
Spens: Jag bär egentligen icke begärt ordet för att vidare försvara detta betänk., hvilket jag icke väntar bifall lill, efter de yttranden, som bär blifvit afgifna; jag har blott velat möta ett af Hr Printzenskölds skäl.
Han uppfattade mitt förra yttrande, såsom jag ansåg det vara ett gyckel med den skatt sky
I cl ige, om lian fick betala om igen sina utskylder; så var icke min mening.
Det jag ansåg såsom ett gyckel, var, att man erbjuder den fattiga en säkerhet, som kostar mera än den skuld han skall betala.
Jag har alldeles icke uppfattat Gr.
Spens’s yttrande, såsom han (örmenat, ulan jag har ganska väl funnit hans mening vara den, att den skattdragande genom ifrågavar. stadgande kunde blifva nödsakad att betala om igen.
Jag begagnar detta tillfälle för alt med ett factiskt exempel styrka hvad jag förut anfört, alt betydligt mindre balancer inträffa för fogdarne af sådana medel, som äro underkastade häradsskrifvarens controll, un af sådana, som icke äro det.
De förut af mig gjorda uppgifter utvisa nemi. att på en ordinarie uppbörd af omkring 7 millioner i:dr Kronan, under loppet af 10 år, icke förlorat mera än 7,864 rtdr 41 sk. 2 r:st genom kronofogdars balancer, hvaremot kronofogdarnes balancer på andra medel, som icke varit underkastade häradsskrifvarens controll, utgjort vida betydligare summor, hvilka i sjelfva verket äro jemförelsevis ännu större, då man betänker att dessa uppbördsmedel icke motsvara -jLtdel af den ordinarie uppbörden, samt för öfrigt äro af densamma oberoende och alldeles tillfälliga.
Detta förhållande visar, att när kronofogden är åt sig sjelf leornad, att, utan häradsskrifvarens controll, uppbära medel, är han mera utsatt för frestelsen alt tillgripa desamma, än när han controlleras af häradsskrifvaren, och må såsom ett talande bevis härpå anföras, att af den balance, som en kronofogde uti Elfsborgs län vid namn Rabe för några år tillbaka sig ådrog, utgjorde endast 6o3 r:dr 10 sk. 4 rist. ordinarie uppbördsmedel , hvaremot 8,761 r:dr 1 sk. voro förskingrade af sådana medel, hvilka fogden uppburit utan att dervid af häradsskrifvaren vara conlrollerad.
6:le punkten blef af R. o. Ad. afslagen.
Förra d e I e n a f 7: d e punkten i utlåt. N: o 170 till och med förslaget om uppskof med redovisningen af uppbörden å Gottland.
I början af denna riksdag väckte jag en motion, åsyftande redogörelse-terminens framflyttande ifrån den 1 M;ij lill den 1 Juni.
Jag redovisade då äfven för mina skäl lill detta förslag, men Utsk. anför helt enkelt, att 16 H. 20
Den 5 N o v c m b c i' f. m. några lunder icke hädanefter mera än hittills synas möta alt indrifva uppbörden till den i Maj.
De skäl, jag vid motionens afgifvande åberopade, voro fullständigt utvecklade, och jag skulle önska att dermed icke behöfva nu upptaga R. o. Ad:s tid, men frågan är verkligen för vigtig, att jag bör underlåta att ånyo upptaga tiden i och för denna fråga.
Man förklarar sig i allmänhet här åsyfta de skattskyldiges bästa, och jag delar denna mening, då det kan och bör iakttagas.
Sedan numera första uppbördsslämman upphört, oell den enda, sorn nu finnes, inträffar under Februari eller Mars månader, är det naturligt att de restantier, sorn af fogden böra indrifvas, för att den i Maj kunna redovisas, erfordra mycken tid; men allmogen har under April månad i allmänhet icke tillfälle att få försälja sina effecter.
Mankan visserligen hålla auction på varorna, men svårighet uppstår dock alltid, att under denna månad få dem försålda; deremot finnas i Maj månad, åtminstone i vissa delar af landet, en mängd marknader, der allmogens produeter vinna afsättning, och det blir då icke så svårt för den skattskyldige alt kunna anskatfa tillgång för gäldande af utskylderna.
Detta förhållande föranleder dessutom lill den osed, att kronobetjeningen härigenom kommer i tillfälle att preja allmogen; ty då redogörelsetiden är inne, liar den skattskyldige icke något att betala, och då blir uet alltid tillfälle för en kronobetjent, som är egennyttig, alt säga, ”jag skall betala din skuld emot den och den ersättningen,'’' och den skattskyldige går hellre in derpå, än att låta panta sig.
Man bereder således härigenom tillfälle till ett oskick, hvilket jag skulle önska kunde förekommas.
Jag vill icke säga, att det skulle till alla delar kunna förekommas genom den utväg jag föreslagit, men dock till en stor del.
Jag skulle derföre på det högsta önska, alt R. o. Ad. ville fästa afseende på min motion och medgifva att redogörelsetiden för kronofogdarne finge utsträckas till den i Juni, hvarom jag anhåller örn propo sition.
Jag kan icke understödja det förslag, som Gr.
Mörner framställt.
Det må visserligen vala sannt, alt en och annan skattskyldig ej för tillfället är beredd att betala sina utskylder och att uppbördsmaiinen således kan tillpreja sig någon ersättning af allmogen, genom att förskjuta penningar; men det felaktiga i detta förhållande skall komma att fortfara, om man också, huru långt som helst, framflyttade den summariska uppbördsterminen, enär erfarenheten besannat, att den enskilde just icke alltid är så särdeles nogräknad att i behörig lid och ordning göra rätt för sig, så snart det gäller Kronans fordringar.
Jag skulle äfven för min del tro, det framflyttningen af redogörelse-terminen, långt ifrån att föranleda någon fördel vid sjelfva uppbördsredogörelsen, tvertom konmie alt D c n ■; N o v e tn b o i- f. m. dervid medföra menliga följder, såsom ledande lill rubbning uli nu gällande ordning för redovisningen.
Det kan icke vara Gr.
Mörner obekant, alt enl. K.
Kammarrättens circulär-bref af år 1794 skall den lid, som infaller mellan den 1 Maj oell 3t Augusti, användas lill utredande af hvad som utaf kronouppbörden är utestående.
.Skulle således terminen för summariska redogörelsens afgifvande framflyttas till den 1 Juli eller 1 Juni, blefve deraf följden, alt måhända en ytterligare förlängd termin för special-redogörelsens afgifvande måste bestämmas.
Har den skattkyIdige intet att betala med, då uppbördsstämman inträffar, uppföres lian på restlängden; kan lian icke heller anskaffa medel till den summariska redogörelsen, oell utmätning således kommer i fråga, tror jag att det ligger inom K, M:s J3ef:h:des makt, att åtminstone kunna något leuterera den stränghet, hvarmed uppbörden skall indrifvas.
Jag tillstyrker derföre bifall lill Ulskrs betänk, i förevar, afseende.
Den fördel, som Gr.
Mörners motion åsyftat genom uppbörds-redogörelsens framflyttande till 1 Juni i stället för 1 Maj, kan visserligen vara önskvärd och beqvämlig för uppbördsmanr.en, men i afseende å controllen af Statens medel inträffar ej samma förhållande.
Grunden för bela vårt uppbördsverk ligger deruti, att uppbördsmannen ej må hafva uppbördsmedel] i sina händer mera än några dagar.
Efter det lian fått uppbördsorder och efter uppbördsstänimans slut, då restlängden blifvit upprättad och till uppbörd beordrad, åligger det honom att inom de i5 återstående dagarna hafva indrifvit resterna, så framt det kan ske utan pantförsäljning.
Det föijer ju af sig sjelft, att uppskjuter man den summariska redogörelsen till den 1 Juni, så måste i bredd dermed hela ordningen inom sjelfva debiteringen och uppbörden framflyttas; — så måste Taxeringscomite'en, Pröfnings-comite'en m. m. äfvensom slutligen tiden för räkenskapernes upprättande och afslutande, med ett ord, hela urverket framflyttas en månad.
Detta kan väl vara indifferent, men det är icke indiffeien! örn uppburdsmannen blir berättigad att qvarhålla penningarna hos sig 6 veckor i stället för i4 dagar.
Detta är icke detsamma, och derigenom skulle säkerligen balancer hos uppbördsman uppkomma, då de fingo hafva penningarna så länge bos sig.
Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk. i första deleu af denna punkt yttrat.
Jag kommer nu lill den andra frågan uti första delen af punkten, nemi. angrde Gottland.
Här inträffar ett annat förhållande.
Det är sanni, hvad Utsk. yttrat, att communicationen emellan Gottland och fasta landet är under vintern, då hafvet är belagdl med is, ofta längre tid hämmad, hvilket mäste äga ett menligt inflytande på rörelsen och äfven kan leda till svårighet alt under en sådan tid erhålla penningar. i5ö Den j November f. m.
Svårigheten ökas ännu mera deraf, alt kronnulsky Idema från Gottland uppgå till nära 100,000 r:dr, hvilket utgör nästan liela rörelseeapitalet. idet hör således äga ett undantag rum för Gottland, och då Ulsk. begagnat följande ordalag och föreslagit, ’’det R.
St. hos K. M. i underd. anhålla, att derest det äskade uppskofvet med redovisningen å Gottland anses nödigt och utan olägenhet kan medgifva?, den ifrågnstälicia förändringen må äga ruin;” så förutsattes en öfverenskommelse mellan landshöfdingen och vederbör, veik-, hvarigenom nödiga controllör kunna stadgas.
Jag tillstyrker derföre bifall lill Utskts förslag jemväl i denna del.
Jag har med min motion egentligen åsyftat den skattskyldiges fördel.
Det är visserligen sannt, alt kronofogden är skyldig att inleverera medlen så snart de inkomma, och delta sker jemväl, isynnerhet då större summor inflyta.
Det var också icke af detta skäl jag begärde den förlängda tiden för redovisningen, utan derföre att de skattskyldige skulle kunna få försälja sina produeter och så litet som möjligt rest förås.
Då nu denna försäljning lättast kan verkställas under loppet af Maj månad, sä ansåg jag, att de skattskyldige härigenom lättare skulle kunna slippa alt restföras och att sedermera undergå utmätning.
Man måste ändock nu understundom lemna dem anstånd, ty det händer ganska ofta, att de en eller två dagar före den utsatta terminens utgång inställa sig hos kronofogden, och han får lof att lemna dem anstånd, på det alt de må kunna anskaffa medel, hvarigenom äfven vinnes alt restlängderne blifva mindre.
Jag bör äfven anmärka, att någon förändring i tiden för debiteringen m. m. icke borde kunna genom bifall till mitt förslag uppkomma, ty Taxer:s-comitcen börjar ju icke sina arbeten förrän i Juni månad, och då skall redogörelsen hafva skett.
Jag skall visst icke vara envis uti att yrka bifall till mitt förslag, men jag har så många gånger blifvit till detsammas afgifvande uppmanad, att jag vid denna riksdag åtminstone ville göra ett försök.
Jag anhåller således ännu en gång om bifall till motionen.
Den nu föredragna förra delen af 7:de punkten bifölls.
Sednare eller den återstående delen a f 7 : d e punkten i utlåt. N: o 170.
Äfven det förslag, sorn StatsUlsk. i denna punkt framställt, vittnar örn den ringa kännedom Utsk. sökt förskaffa sig om verkliga förhållandet med uppbördsoch redogörelseverket.
Den summariska redogörelsen har, sedan flera sekler tillhaka, blifvit inrättad i det ändamål, alt länestyrelsen skulle kunna erhålla en tableau öfver uppbördsverkets ställning i sin helhet.
Derföre skola också de summariska redogörelserna upprättas på det sätt, såsom sjelfva benämningen innebär, nemi. alt de blott summariter upp - Den 7 N ove in li c i- f. m. >57 (a i a ra n teti titt rn a, utan att till deras debet vara verificerade, hvaremot credit måste af kronofogden verifieeras med qvitlenser eller rest längder.
Den speciella rakningen åter ar en fullständig redovisning för hela uppbörden.
Så väl dess debet måste vara fullständigt utförd), sorn dess credit medelst levereringsaltester samt rest- och afkortningsläugder behörigen verificeradt.
Således finner en livar, att special-räkningen är ojemförligt myckel vidlyftigare än den summariska.
Alt nu föreski ifva, det landscontoret skall kunna granska denna special-räkning lika skyndsamt som den summariska, är en orimlighet.
Det erfordras dessutom för häradsskrifvare!) en vida större tidrymd att upprätta de speciella, än den summariska räkningen, ty han mäste då, utom allt annat , ordna handlingarna och verificationerna m. in. flurn skall tiel väl blifva möjligt för honom alt verkställa detta arbete till den i Maj?
Vill man ytterligare tillhakaflytta tiden till den i April, skulle måhända häradsskrifvaren till ifrågavar. vidlyftiga arbete erhålla blott några veckor.
Huru är detta verkställbar!?
Detta hade TJtsk. bort inse; och jag är öfvertygad, att om någon sakkunnig person upplyst Utsk. om de mårrgfalldiga svårigheter, som genom förslagets antagande skulle uppkomma, hade detsamma icke blifvit framstäldt.
Jag afstyrker på det högsta detta förslag, såsom icke ledande till något gagn, ulan till skada och för öfrigt alldeles overkställbar t.
Jemväl jag afstyrker Utsk:s betänk.
; det innefattar a:ne förslag, nemi. det ena, att den summariska redogörelsen skall upphöra, och det andra, att räkenskaperna skulle afslutas för calender-år.
I afseende på den första frågan har Hr Printzensköld anfört erforderliga skäl för afslag, emedan det är nödvändigt för statsverket att genom en summarisk räkning erhålla kännedom örn hvad som influtit, då möjligen special-räkenskaperna icke förrän 6 månader derefter inkomma.
I afseende åter på räkenskapernas afslutande för calender-år, har Utsk. för bisett, att allm. lagen icke bestämt calender-årets slut till fardag.
Huru vill man tillställa en redovisning den i Januari för förflutna årets uppbörd, då r äntor na inflyta först i Mars och April, då afradsdageti är den i5 Februari och flyttningen sker den r4Mars?
Delta är genaste sättet att bereda möjlighet för kronofogdarne att betacka föreg:de årets bulance med sednare årets uppbörd.
Redan den olägenhet att rikshufvudhoken afslutas efter calender-år, medför en sådan conlusion, alt det erfordras myckel studium, för att i denna räkenskap fatta hvad som är tillgång eller icke.
Det kan vara indilferent för ett samhälle, på hvilken dag af året räkenskaperna afslutas, men det är högst vigtigt att föregtde årets uppbörd till den dagen kan af uppbördstnanncn redovisas, utan all inblandning med del efterföljande årets uppbörd. i5S
Den 7 November f. m.
Den sednare nu föredragna delen af 7.‘de punkten afslogs.
I början af delta plenum begick jag elt misstag; jag gaf icke akt på, att något särskildt ämne var föredraget, då en del ledamöter afgåfvo sina reservationer.
Jag begärde ordet för alt göra ett tillägg till en af mig i föreg:de plenum afgifven reservation mot vägrandet af en af mig begärd bordläggning af den utaf Hr von Hartmansdorff väckta frågan, att afgörandet af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 345 mätte uppskjutas tills underrättelse ankommit från de öfriga Stånden huru de afgjort detsamma, Jag anhåller nu att få uppläsa della lil— ^SS Hr Munck af Rosenschöld uppläste derefter följande :
Då det måhända kan synas oriktigt af mig alt påstå , det en åtgärd strider mot den under riksdagen följda praxis, titan att hafva bifogat något exempel såsom bevis derpå; så vill jag nu till den af mig i föregrde plenum afgifna reservation mot en af mig begärd och af Hr Frih. o. Landtm, vägrad bordläggning af den af Hr von Hartmansdorff väckta fråga, att afgörandel af StatsUtskrs utlåt.
N:o 345 skulle uppskjutas, lills underrättelse ankommit från MedStånden huru de afgjort detsamma, tillägga följande tvänne exempel: i:o Då Frih.
Ridderstolpe gjorde en ganska oskyldig hemställan om utdelandet af biljetter åt Ståndets ledamöter lill plenum plenorum den 16
Maj, förklarade Hr Frih. o.
Landtm., om jag ej missminner mig, att den värde ledamoten väl torde inse, att med en sådan hemställan ingenting kunde vinnas; alldenstund Hr Frih. o. Landtm, dels ansåge saken egentligen ej kunna komma under Ståndets pröfning, dels torde den värde ledamoten inse, att frågan kunde begäras på bordet, hvilket ock redan skett; Hr Frih. o. Landtm, ville dock uti enskild väg söka uppfylla den värde ledamotens önskan. 2:0 Begärdes på bordet, om jag ej missminner mig, af Frih. Cederström, Jacob, Frih.
Tersmedens hemställan den 3o Maj e. 111 , att Ståndet ville utsätta någon viss dag till utväljande af ledamöter i förstärkt StatsUlsk., hvilken fråga sedermera genom votering blef beslutad att ställas främst på listan till nästa föredragning.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 7 och 14 sisth Octoher på bordet lagda utlåt.
N:o 027, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 177 blef nu äfven uppläst.
Efter de beslut R. o. Ad. fattat angtde StatsUlsk^ ullåtlu N:is 17M och 326 om in - 1) c ii November f. ra. delta räntornes indragning till statsverket m. m., lärer ingen annan ulgard erfordras i afseende å delta utlåt, un alt lägga det till handlingarna.
Uppå derefter af Ilr Frih. o.
Landtm, gjord hemställan, fann R. o. Ad. den enda ålgärd, sorn i afseende på della utlåt, kunde anses böra vidtagas, vara att lägga det tili handlingarna.
Vidare föredrogs StatsUtsk:s den 7 och i4 sisth Oct. på bordet lagda utlåt.
Nio 328, i anleda, af återremiss å utlåt.
N:o 178.
Ulsk:s yttrande i utlåt.
N:o 178 upplästes äfven.
Frih. Cederström, Jacob: Samma förhållande inträffar ufven här, som med betänk.
N:o 827, nemi. all, i följd af R. o. Ad:s anglde utlåtandena N:is 170 och 02.6 fattade beslut, ingen annan åtgärd lärer kunna vidtagas, än att lägga jemväl delta utlåt, lill handlingarna. R. o. Ad. fann den enda åtgärd, som i afseende på delta utlåt, kunde anses böra vidtagas, vara att lägga det till handlingarna.
Föredrogs ånyo SlatsUtskrs den 7 och i4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 32g, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 185.
Hvad Utsk. yttrat i utlåt.
N:o 185 blef äfven uppläst.
Jag hemställer, om ej med detta betänk, inträffar samma förhål lande som med nästföregående, nemi. alt, sedan R. o. Ad. afslagit utlåt.
Niis 170 och 326, ingen annan åtgärd erfordras, än att lugga detta betänk, till handlingarna.
Landtm, fästade, i anledn, af Frih. Ce~ derströms yttrande, uppmärksamheten derpå, alt det nu föredragna utlåt, anginge nedsättning af den uli 7 socknar af Helsingland utgående tionde, och att denna fråga vore oberoende af del beslut R. o.
Ad. fattat i frågan om räntornas utgående.
Frågan om en ständig tiondenedsättning för ifrågavnr. socknar är visserligen icke oberoende af utlåt.
Nio 170, emedan räntorna nu äro på vinst och förlust anslagna till vederbör., och då räntorna icke komma att till statsverket indragas, så följer af sig sjelft, alt de måste utgå såsom hittills.
Landtm, yttrade sig icke kunna inse hvaruti R. o. Ad:s om räntepersedlarna fattade beslut och den sak, som nu vore föredragen, hade med hvarandra ett ovillkorligt sammanhang, och koinme alltså Hr Landtnäs iGo Dea j November f. ra. propos. litt blifva på bifall, a fala g eller förändring å annat sätt af Utslits utlåtande.
Hr v o ti Hartmansdorff, Aug.:
Jag tror, alt skäl förefinnas både för Hr Frill, och Landtnäs och för Frill.
Ccderströms mening; men för all säkerhets skull torde det vara bäst att förslaget afslås, hvarigenom Ståndet på intet sätt träder academiens rätt för nära.
Ilr Ribbing, Bengt:
Jag får i allmänhet reservera mig emot delta sätt alt gå tillväga med nu föredragna StatsTJtskts betänk:n. R. o.
Ad. har visserligen afslagit utlåt.
N:o 170, men då j;ne Stånd bifallit detsamma och PresteSt. icke tagit sitt beslut i frågan, kunde det bända, att PresteSt. bifaller Ulskis förslag, hvilket då blir R.
Jag anser derföre, att R. o. Ad. bolt uppskjuta med sitt beslut öfver dessa betänkanden.
StatsUlsk:s utlåt:n N;is 329 och i85 blefvo derefter af R.
'O. Ad. afslagna.
Till pröfning företogs StatsL)tsk;s den 7 och 14 sisth October på bordet lagda utlåt, N:o 33o, i anledn. af återremiss å utlåt.
JNho 227.
Den ifrågavar. underd. framställningen från R.
St. lill K
M. synes visserligen ganska oskyldig, men hon är, i min tanke, opåkallad och, om bon afgår, skulle lion möjligen kunna tydas såsom en inskränkning i den rätt, K. M. äger utrifva.
Den innehåller nemi., att Sländerne för deras del medgifva 3o års förlängning pä vissa cavalleri-regementens afsillning.
Om det är behörigt och nödigt, att R.
St. medgifva en förlängning uti cavalin i-regementenas afsittning, så skulle möjligen deraf kunna dragas den slutsats, alt det behöfdes R.
Sl;s bifall för deras uppsittning, om K. M. behagade sådant förordna.
Efter min förmening behöfves Ständernes samtycke icke i annat hänseende, än 0111 fråga vore att för alltid förändra eli envallen till infanteri, eller tvertom; men vid de tillfälliga förändringar, då eli conlract för vissa år uppgöres mellan Kronan och rusthållai ne , så att den som förut tjenat lill bäst kommer alt tjena till fot, synes 111ig R.
Shs samtycke icke vara af nöden.
Komma R.
St. nu till K.
M. med ett sådant förklarande, så torde måhända vid kommande riksdagar deraf dragas den slutsats, att K. M. ej skulle utan Ständernes samtycke kunna något i slikt afseende afgöra eller föi ändra.
Jag anhåller att R. o. Ad. mätte afslå detta betänkande.
Frih. Cederström, Jacob: Utsk.
IiI(styrker uti detta betänk.: ”att R.
St. måtte, i'löd af 80 §:n Reg.F.m., för deras del medgifva 3o års prolongation af de med de rustande - Den 7 November f. m. ■ 6t stande vid K. 2:dra Lifgrenadier- och Westgötha-reg:ten, Smålands grenadier-bataljon , Lifregrtets grenadier-corps, samt de rustande vid Bohus läns reg:te, som dermed förklarat sig nöjde, afslutade contract om dessa regrtens och corpsers fortfarande tjenstgöring såsom infanteri, emot erläggande af en bestämd hästvacance-afgift.”
Genom detta tillstyrkande är icke sagdt annat, än att
Ständerne besluta för deras del, att dessa regtten skola vara vacanta.
Det beror således af Konungen, att i den generella plan för försvarsverket, som möjligen kommer vid nästa riksdag att afgifvas, föreslå, huruvida dessa cavalleri-iegrten skola fortfarande blifva afsuttna, eller om de åter böra uppsitta.
Jag kan således icke finna annat, än att denna skrifvelse är oskyldig och kan få afgå.
Hr von Hartmansdorff har här framställt en sats, som, efter min tanke, icke är förenlig med grundlagens stadganden. Reg.Fm §:n 80 stadgar nemi.
: alt krigsmakten till häst och fot förblifver vid de med landet och städerna upprättade contracter och indelningsverk, intilldess Konungen oell R.
St. finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra.
På grund häraf anser jag K.
M. icke vara berättigad, att utan R.
St:s samtycke ingå contracter med rusthållarne om upphäfvande af ett cavalleri-reg:te eller dess afsiltande till infanteri.
Del är en rubbning uti indelningsverket, hvartill, efter mitt förmenande, R.
St:s samtycke ovillkorligen erfordras; men deraf följer icke, att, då dessa contracter, med Ständernes begifvande upprättade, tilländalöpa, K.
M. icke skulle kunna; samma dag, om Han så behagade, låta dessa regrten silla upp.
När det nu verkligen handt, att K.
M. vidtagit sådana åtgärder, utan att R.
St. förut varit i ämnet hörde eller för deras del dertill samtyckt, så är det likväl icke en gifven följd, att så alltid bör ske, och jag bör, efter frågan derom blifvit väckt, här nämna, att då detta mål förevar på Ulsk:s afdelning, så ägde mycken öfverläggning rum, huruvida detta förhållande borde föranleda en anmälan till Coust.Utsk.
Jag åter, som ansåg K.
M:s åtgärd i iletta fall vara väl betänkt och väl grundad, med afseende å de rustande, trodde att en bättre åtgärd skulle vidtagas, om R.
St. för deras del medgåfvo att K.
M. måtte upprätta dessa contract på så lång lid som möjligt.
På denna grund får jag tillstyrka bifall å detta betänkande.
Den siste talaren har yttrat, att R.
Sirs samtycke erfordrades för Konungen lill att göra en ändring i närvar, förhållanden.
Om så vore, behöfdes väl äfven R.
St:s samtycke för de rustande att göra en förändring.
Emedlertid ser man af StatsUlskrs nästpåföljande utlåt., att