Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, StatsUtsk:ts d. 29 sisth Aug. bordlagde Utlåt.
N:o 169, i ani. af väckt fråga om beviljande af anslag till Mag. M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom upfunnen räknemacbin.
Föredrogs och bifölls StatsUtskits d. 29 sisth Aug. bordlagde Utlåt.
N:o 170, i ani. af väckt fråga om sammanfattning och skiljande från WesterNorrlands
Läns arkif af de allm. handlingar, som röra Jemtlands Län.
Nästa Betänk, på föredragningslistan är Sammansatta Stats- och BankoUtsk:ns N:o 24.
Detta Betänk, är af stor vigt, och torde icke böra företagas till pröfning, utan att J t O en 1 September. det är någorlunda kändt, när denna pröfning kommer att ega rum.
Jag får derföre anhålla, att det måtte upföras främst på föredragningslistan till nästkommande Lördag.
Sedan Sammansatta Stats- och BankoUlsk:ts d. 29 sisth Aug. bordlagde Utlåt.
N:o 24, i ani. af K.
Skrifvelse med förslag angrde förändrad organisation af Hypotheksinrättningarne i riket, härefter blifvit föredraget, men af flere Ledamöter ånyo på bordet begärdt, yttrade H.
Exc. Hr Gr. och Landtm., att Frih.
Tersmeden hade föreslagit, att detta Dtlåt. skulle sättas främst på föredragningslistan för det plenum, som komme att hållas nästa Lördag d. 8 d:s, samt hemställde, huruvida R. o.
Ad. behagade detta förslag bifalla.
Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, LagUtskits d. 29 sisth Aug. bordlagde Betänk.
N:o 47, i ani. af väckta motioner om förändring i Domkapitlens organisation.
Föredrogs RiddarhusUtsk;ts d. 15 och 18 sisth Aug. bordlagde Utlåt.
N:o 15, i ani. af Hr Roos’ af Hjelmsäter, Axel, Mern., ronde en tillämnad donationsfond, att ställas under Riddar husDirektionens förvaltning.
Sedan den af Hr Roos väckta motionen blif vit till RiddarhusUtsk.t hänskjuten, behagade Utsk:t infordra RiddarhusDirekt:ns yttrande i ämnet.
Med ani. af det tillkännagif— vande, som Hr Roos redan i sin motion gjort derom, att han vore benägen att göra nödiga jemkningar i det ursprungliga förslaget, satte sig
Direktionen i beröring med Hr Roos.
Direktionen ansåg nemi., att då åt
Riddarhuset blifvit erbjuden en donation af så betydligt belopp, som den ifrågav:de, borde man icke skjuta den ifrån sig, utan att åtminstone försöka att bringa föreskrifterna derhän, att de kunde få en antaglig form.
Den, som jemfört det af Hr Roos först framställda [örslaget med det, som han sedermera aflemnat, har också säkerligen insett den stora olikheten dem emellan, och de stora fördelar, som genom det sednare skulle R. o. Ad. tillskyndas.
Det torde tillåtas mig, att något närmare redogöra för detta förslag, isynnerhet som Ridd.Utskrt, i åtskilliga punkter något otydligt framställt de emellan båda förslagen varande olikheterna, hvarigenom äfven saken fått en helt annan färg, än den verkligen har, då man läser urkunderna.
Gåfvan bestod ursprungligen af 100,000 rdr, hvilka fördelats till olika ändamål, såsom till Riddarhuset, lill ätten Roos af Hjelmsäter, till Djurgårdsbrunns aktiebolag, till afkomlingarne af vissa slägter, till Frimurarebarnhuset, samt till pensioner åt medellösa enkor och ogifta fattiga fruntimmer af adlig börd m. m.
Hufvudsyftet af donationen var dock att kapijalet under en längre tid skulle accumuleras, innan någonting deraf skulle få utbetalas.
Direktionen sökte förmå gifvaren att i denna punkt något modi - I> p ri 1 September. flera bestämmelserna, så att
Riddarhuset skulle tidigare komma i åtnjutande af åtkomsten utaf det skänkta kapitalbeloppet; men derutinnan var Hr Roos obeveklig.
Enligt det ursprungliga förslaget, hade ingenting bestämdt blifvit anvisadt tili administrationskostnadens bestridande.
Deremot ejordes erinran, hvilken hade till följd, att V2 proc. å det donerade kapitalet bestämdes att för ändamålet utgå, till dess kapitalet hunnit föröka sig till en viss utsatt summa, då åter andra grunder för administrationskostnadernas betäckande fastställdes, och medgafs i allmänhet att hvad som icke till förvaltningskostnaderne behöfdes, skulle af Ridd.Direktin få till andra för Riddarhuset nyttiga ändamål användas.
En half proc. på 100,000 rdr gör 500 rdr årligen, och är denna proctt högre, än hvad som vanligen bestås kamererare för kassors för valtning.
Om således t. ex. 250 rdr afsattes till administrationskostnad, hvilket tvifvelsutan vore fullt tillräckligt, skulle Riddarhuset genast ifrån början hafva en årlig behållning af 250 rdr, att för andra ändamål använda.
Jag skulle tro, att redan häruti ligger en ani. att icke så förnämt, som Utskit gjort, skjuta donationen ifrån sig.
Af en half proc. årligen å fondens kapital tillgång skulle R. 0. Ad. förblifva i åtnjutande, ända lill dess kapitalet upgått till 3 millioher, då denna halfva proc. årligen utgjorde 15,000 rdr; sedermera skulle Vedels proc. årligen tillfalla Riddarhuset, till dess fonden stigit till 6 millioner, derefter Vedels proc., till dess fonden ökat sig till 10 millioner, hvarefter
Direktionen sjelf finge bestämma bidraget till förvaltningskostnaderne, dock ej utöfver ett belopp af 30,000 rdr årligen.
Det är således en icke ringa summa, som erbjudes R. 0. Ad. för dess egen räkning, äfven före dep tid, då det stora beloppet kan komma att af R. 0. Ad. disponeras.
Mig vill det förefalla troligt att denna tillökning i inkomst skulle vid många tillfällen icke vara af så ringa värde.
Hvad nu angår sjelfva de ändamål, som med donationen afses, så hade gifvaren i sitt första förslag bestämt en fond för Riddarhuset af 30 millioner, hvarå räntan skulle användas: a) till förvaltningskostnader; b) till underhåll, reparation och tillbyggnader af Riddarhuset; c) till morgon-, middags-och aftontafflar för R 0.
Ad. och dess kansli under riksdag, samt d) till öfrige riksdagskostnader åt R. 0.
Adns ledamöter, hvilka skulle utdelas vid hvarje riksdags slut.
Punkterna c) och d) hafva blifvit helt och hållet uteslutna i det nya förslaget, och i stället har blifvit stadgadt alt, sedan förvaltningskostnader m. m. blifvit bestridda, räntemedlen skola användas »till ändamål, som främja R. 0.
Ad:ns gagn och kunna bereda dess ledamöters förkofran, vare sig i intellektuelt eller materielt hänseende, såsom tili stipendier för adliga ynglingars upfostran, till understöd vid resor inom och i synnerhet utom fäderneslandet för adelsmän, som vinnlägga sig om statskunskap, vetenskaper eller skön konst, och för öfrigt till sådana föremål, hvarom R. 0.
Ad. vid början af hvarje riksmöte kan finna lämpligt att . till sin nytta förordna.»
Det är således hufvudsakligen till enahanda ändamål, som många af de under Ridd.Direktins I) a n 1 S e p t e ni lr e r. förvaltning redan stående fonder afse att befrämja, som ifrågav:de räntemedel skulle få användas, och för öfrigt har, enl. min tanka, R. o.
Ad. fått sig tillagd så vidsträckt rätt öfver medlen jemte anvisning till ett nyttigt användande deraf, att man icke hade bordt komma till sådana konklusioner, hvartill Utslct gjort sig skyldigt, eller att medlen skulle bland R. o. Ad:ns ledamöter utdelas pro rata parte med mera sådant.
Dertill gifver donationsbrefvet ingalunda någon ani., och jag hoppas att man icke behöfver befara att R. o. Ad. gör sig skyldigt till ett sådant miss bruk af medlen.
Misströstar man så om R. o. Ad:ns upfattning af sin ställning i samhället och sina pligtar, då är det i sanning icke skäl att göra något för ett Stånd, som bar så litet förtro ende till sig sjelft.
I 9:de punkten af det gamla förslaget äro »till pensioner åt medellösa enkor och ogifta fattiga fruntimmer af adlig börd» anslagna 5,500,000 rdr.
Detta anslag är i det sednare förslaget höjdt till 6 millioner, och skulle jag tro att R. och Ad. icke borde ogerna se om en sådan tillgång bereddes för att med räntan deraf understödja förrbemälda i nödstäld belägenhet varande personer.
1 afs:de å anslaget till Djurgårdsbrunns bolag, är deremot i det sednare förslaget stadgadt, att, för den händelse detta bolag ej mera finnes, då den till detsamma anslagna fond blifvit full, medlen skola utlemnas till innehafvarne af aktiebrefven med lika fördelning å hvarje aktie, skolande, derest något aktiebref förkommit, motsvarande belopp hemfalla till Riddarhuset.
Till adliga ätten Roos af Hjelmsäter äro i det förra förslaget anslagna 40 millioner rdr.
I det sednare förslaget åter är denna summa nedsatt till 30,000,000, med den skilnad derjemte, att då, enligt det förra, blott räntan fick årligen utdelas till lefvande medlemmarne af ätten, skulle, efter det sednare, sjelfva kapitalet lika fördelas emellan ättens vid utdelningstiden lefvande medlemmar, hvarefter all vidare befallning med denna fond skulle för Direktionen uphöra.
Dessutom är det tillägg gjordt, att om ätten är utdöd, tillfaller kapitalet Riddarhuset, »att deraf bilda en fond för adliga stipendier och pensioner.»
På samma sätt förhåller det sig med anslaget till ätten von Axelson, äfvensom med anslaget till de båda ofrälse slägterna Norén och Östlund.
Direktionen får lemna penningaine ifrån sig, sedan kapitalet upgått till det af gifvaren föreskrifna belopp, och om ätterna då äro utgångna, tillfalla fonderna Riddarhuset.
Utsigt saknas således icke att åtminstone en del af dessa fonder kan komma Riddarhuset till godo.
I afside å nyssnämnda ofrälse slägter, är dessutom den skillnad emellan de båda förslagen, — hvilken tyckes helt och hållet hafva undfallit Ridd.Utskit, —- att, enligt det förra förslaget, räntan skulle lika fördelas emellan alla lefvande medlemmar af de båda slägterna, hvilket skulle kunnat medföra många svårigheter; hvaremot, enligt det sednare, blott kapitalet skulle lika fördelas emellan ifrågav:de medlemmar, men med det väsendtliga tillägg, att det åligger dem »att genom årliga, behörigen styrkta upp - Den 1 September. 17 upgifter till Ridd.Direktw hålla sina slägtregister kompletterade, vid äfventyr att den, hvilkens ätteledning ej kan genom de till
Direktionen under den föreg:de tiden inlemnade upgifter ådagaläggas, är utesluten från delaktighet i donationen, som emellan behörigen dokumenterade medlemmar af ätterna fördelas, eller, i saknad af någon sådan, tillfaller Riddarhuset.»
Hvad den ena af dessa slägter beträffar, så lärer dess tillvaro bero på en enda persons lifstid och huruvida denne kommer att efter sig lemna några afkomlingar.
Det är således icke otänkbart att denna ätt icke skall hafva vunnit någon stor utveckling, om den ens existerar, vid den tidpunkt, dä utdelningen skall ega rum.
Beträffande anslagen till Frimurarebarnhuset och till Prins Carls Inrättning, äro äfven de förändringar uti donationen gjorde, att om någon af dessa anstalter skulle hafva försvunnit, då kapitalen till dem borde aflemnas, så skola jemväl dessa kapital tillfalla Riddarhuset.
I afs:de å anslaget till byggande af en kyrka öfver Roosiska grafven, har detsamma blifvit minskadt från 1,500,000 till 1 million, hvaremot anslaget till slöjdskola i Jösslunda socken ökats från 500,000 rdr till 1 million, och slutligen har anslaget till Djurgårdskassan, såsom helt och hållet främmande för Riddarhuset, blifvit indraget.
Utsk:t har såsom skäl emot donationens emottagande anfört, att 37:de §:n i Ridd.Ordmn stadgar, att Ridd.Direkt:n skall »besörja och förvalta Riddarhusets angelägenheter, enligt utfärdad instruktion», samt anser det derföre vara för Direktionen främmande att öfvertaga den ifrågaställda förvaltningen.
Skulle man tolka detta stadgande så, som Utsk:t här synes vilja göra, så borde Direktionen icke hafva fått sig ålagdt att förvalta någon af den stora mängd testamentsfonder, som afse dels understöd åt vissa adliga familjers medlemmar dels resestipendier åt adliga ynglingar med mera dylikt.
Direktionen borde då också icke ålagts att åtaga sig förvaltningen af t. ex. Hr Ambrosius Bergmans egendomar i Wermland, till förmån för afkomlingar af denna och vissa andra af testator upgifna ätter.
Man har alltför många prejudikat på att Direktionen hittills ombesörjt förvaltningen af sådana donationer, som den nu ifrågavide, för att något giltigt skäl till afslag kan hemtas från det åberopade stadgandet i Ridd.Ordmn.
Man har vidare ansett Hr Roos’förslag skadligt derföre, att det skulle innefatta ett hopande af rikedomar.
Jag tror dock icke att man i allmänhet anser för ett land onyttigt eller olyckligt att dess rikedom tillväxer.
Det är en ny lära i statsekonomien, att det skulle för ett land vara lyckligare att befinna sig i fattiga omständigheter.
För att det donerade kapitalet skall kunna växa till det belopp, sorn är ifrågasatt, måste det göras fruktbärande, och detta är också af motionären uttryckligen föreskrifvet.
Kapitalet måste således utlånas och kommer alltså att gagna industrien.
Att icke de, sorn låna, få såsom sin egen tillhörighet tillegna sig de lånta kapitalen, är ju med allmänt gällande rättsbegrepp öfverensstämmande.
Det har åtminstone ännu hört till det ovanH. X. 2 18 Den 1 September. liga, att den, som lånar ut ett kapital, derigenom skiljer sig från eganderätten dertill.
Alla Riddarhusets fonder förvaltas så, att Direktionen ej bör kunna undgå att allt framgent dermed hafva bestyr.
Jag kan således icke finna något vådligare i att till förvaltning mottaga denna fond, än att förvalta alla de andra, som redan äro till Riddarhuset aflemnade.
Om det skulle hända att en ny donation till enahanda belopp, som räntevinsten å Hr Roos' donation, gåfves hvarje år åt Riddarhuset, och således beredde Riddarhuset den kapitaltillökning, som nu åsyftas med räntan på Hr Roos’ kapital, så skulle ingen sätta i fråga, att icke Direktionen borde mottaga och förvalta dessa medel; men nu anser man det vådligt, emedan kapitalet alltjemt skall under en viss tidrymd förräntas och tillväxa, och detta skulle innebära ett stort äfventyr för Ridd.Direktm.
För min del kan jag icke inse, hvaruti detta stora äfventyr skulle bestå.
Hade Riddarhuset blott- egt hälften af det belopp, som motionären anslagit, så skulle vi icke hafva behöft vända oss till Hrr Erlanger eller Hejne m. fl. för att förskaffa oss medel till våra jernvägar, utan vi hade sjelfva kunnat lemna de erforderliga lånen, och detta hade väl icke varit någon särdeles olycka för landet.
Man har vid denna riksdag, just på detta rum, yttrat mycken betänklighet dervid att R.
Stirs bank skulle till allmänt nyttiga föremål lemna från sig blott en enda million, och man har dervid drifvit den satsen, att banken skulle alltjemt lägga upp sin vinst, utan att annorlunda än i låneväg bispringa det allmänna.
Sådant vore viii vida vådligare vid betraktande af alla de fördelar, hvaraf denna inrättning är i åtnjutande.
Den är afsedd för det allmännas räkning, och att det allmänna deraf har någon vinst måste således vara ganska billigt.
Men om Riddarhuset i framtiden får en tillgång, hvarigenom äfven denna institution kan i sin mån gifva styrka åt landets penningeförhållanden, så måtte väl icke deruti ligga något ondt.
Jag för min del har icke kunnat af Utskits skäl finna mig öfvertygad, att R. o. A. borde skjuta ifrån sig den donation, som har blifvit Ståndet erbjuden.
Slutligen är det ett skäl, som Utsk:t anfört och hvilket jag icke kan lemna alldeles ovidrördt.
Det har afside på Hr Roos’ personlighet.
Utslct låter förmärka ett slags missbelåtenhet deröfver, att Hr Roos tillåtit sig göra ett sådant anbud, som det i fråga v:de.
Jag vill icke närmare undersöka det psykologiska fenomen, som uppenbarar sig i framdragandet af ett sådant skäl.
Ridd.-
Direkt:n ansåg det vara sin skyldighet att söka bringa förslaget i en antaglig form.
Att Direktm också lyckats vinna en sådan, tror jag mig hafva visat.
För min del skulle jag önskat, att motionären velat gå något längre i sina medgifvanden, och icke vidhållit sitt yrkande på en så långvarig accumulation.
Men i hans vägran att härtill samtycka, har åtminstone jag icke funnit något tillräckligt skäl att afstyrka motionen.
Det är klart, att om Di rektionen i främsta rummet sett på sin egen beqvämlighet, skulle hon hafva instämt i samma åsigt, som af Ridd.Utskit blifvit uttalad; men för min del hyser jag den tron, att det kunde för R.
Den 1 September. UJ o.
Ad. vara af nytta att anlaga förslaget, och hvad mig beträffar, skulle jag icke beklaga mig öfver det besvär, som kunde komma på min lott för den tid, jag har äran vara ordkde i Ridd.Direktm.
I den framställning, som den siste värde talaren gjort rör:de de vilkor, som äro upställda uti i fråga v:de donation, har han förbisett en ganska vigtig omständighet.
Denna donation är icke något testamente efter en afliden person, utan en gåfva med varm hand.
En ränta af 5 proc. skulle, så länge donator lefver, utbetalas åt honom, och skulle hans lifstid komma att räcka åtskilliga tiotal af år, så skulle Direktm förvalta en fond, hvaraf den icke hade någon afkomst under en längre eller kortare tid.
Jag anser detta vara en ganska vigtig omständighet.
För min del skulle jag hafva betraktat saken helt annorlunda, om det varit ett testamente efter en redan afliden person.
Ehuru jag icke kan godkänna alla de skäl, som Utsk:t anfört, kan jag dock icke annat än tillstyrka Riddarhuset att bifalla det slut, hvaruti Utsk:t stannat, och tror att hela idéen till dispositionen är lånad ur en välkänd roman, nemi. »den vandrande juden.»
Men just denna visar huru äfventyrliga dylika dispositioner äro.
Jag yrkar bifall till Utskits förslag.
Gr. Wrangel, Tönnes: Ridd.[Jtsk:t har ingalunda för bisett den grannlagenhet, som dikterat Ridd.Direkt:ns beslut att icke vilja skjuta ifrån sig ett så stort och omfattande besvär, som ovilkorligen blefve en följd af antagandet utaf ifrågav:de donation.
Utsk:t befinner sig likväl i en helt annan position; Utsk:t borde behandla saken efter sin öfvertygelse och utan alla konsiderationer.
Utsk:t erkänner alt det är en betydlig skilnad emellan det första förslaget och det sedermera aflemnade; men särskildt ber jag att få tillägga, det Hr Roos till mig yttrat, alt han icke kan vidare göra någon förändring.
Jag önskar således att Utsk.ts Betänk, icke måtte blifva återremilteradt, utan antingen antaget eller afslaget.
I fall Ridd.-Direktm tror sig kunna åstadkomma alla de goda saker, som här påpekats, har jag för min del ingenting emot, att det gjorda erbjudandet antages; men jag tror, på sätt Utsk:t yttrat, att de fördelar, som å ena sidan skulle upstå, blefve fullt motvägda af de olägenheter, som utan tvifvel på andra sidan komme att visa sig.
I ani. af den farhåga, som Hr Cederschiöld yttrat derför, att Hr Roos betingat sig 5 proc. ränta å kapitalet under sin lifstid, vill jag blott erinra derom, att R. o. Ad. för en eller två riksdagar sedan antagit en donation af Majoren Munck, deruti han betingat sig icke 5 utan 6 proc. ränta på sitt skänkta kapital.
Alt under närvide förhållanden förbinda sig att erlägga 5 proc. på kapitalet, torde icke vara särdeles äfventyrligt, synnerligen då man vet att gifvaren är några och 60 år gammal. 20 Den .1 September.
Man kan t. ex. förskaffa sig ouppsägbara obligationer, sorn löpa med 5 proc., och då torde äfventyret vara häfdt.
Gr. Wrangel bar gifvit tillkänna, att Hr Roos icke skulle vara hågad att göra några ytterligare koncessioner.
J detta hänseende är jag icke i tillfälle att afgifva någon försäkran hvarken af ett eller annat slag, men jag saknar vid delta tillfälle en person här närv:de, hvilken för mig upgifvit, att han af Hr Roos fått i updrag att afgifva ett alldeles motsatt förklarande, och har han i sådant afs:de förevisat mig en skrift, deruti Hr Roos, i fråga om hvad, som skulle lemnäs till förvaltningskostnadernas bestridande, förklarat att han vore villig, att sedan kapitalet stigit till ett visst belopp, öfverlåta åt R. o. Ad. att sjelf bestämma, hvad som borde till dessa kostnader utgå.
Man finner således häraf, att motionären åtminstone varit hågad att göra ytterligare medgifvanden, derest sådant ansetts erforderligt.
Om R. o. Ad. alltså finner nödigt att återremittera ärendet, torde Ridd.Utsk:t sjelft blifva i tillfälle att erfara riktigheten af hvad jag nu tagit mig friheten omnämna.
Hr af Wåhlberg, Göran:
Af hvad Hr Gr.
Mörner anfört, har jag icke kunnat rubbas i min öfvertygelse om giltigheten af de skäl, Utsk.-t framställt mot antagande af ifrågav:de donation, hvadan jag vördsamt hemställer att R. o.
Ad. beu hade Ridd.Utsk:ts afgifna Utlåt., såsom efter min tanke välgrundad!, gilla och bifalla.
Då man genomgår de särskilda ändamål, till hvilka ifrågavide fond skulle användas, finner man att till Ridd.Direktms förfogande skulle qvarstå 36 millioner, hvaremot Direktionen vid den tidpunkt, då kapitalet växt till 100 millioner, skulle vara beredd på att kontant utbetala 64 millioner, rdr till vissa personer och inrättningar.
Jag anser det vara särdeles farligt för Riddarhuset, att förbinda sig att vid en viss tidpunkt kontant utlemna en så stor summa.
Redan detta är för mig ett tillräckligt skäl att afslå det gjorda erbjudandet; och då. enligt hvad Gr. Wrangel uplyst, något icke torde kunna vinnas genom en återremiss, får jag anhålla om bifall till Ridd.Utsk:ts Betänk.
Hr Gr. Sparre, Erik:
Det kan icke nekas, att åtskilliga af de föreskrifter, som uti ifrågavide donation blifvit gjorda, äro af den beskaffenhet, att de fordra modifikationer.
Men då,i motsats till hvad här blifvit uplyst, testator lärer förklarat sig vilja göra sådana modifikationer, och då det icke synes mig vara skäl, att R. o. Ad., oviss om sådant ännu låter sig göra, afslår en erbjuden donation af 100,000 rdr, så och enär, äfven om Hr Roos skulle vidblifva den åsigten, att fonden skall förvaltas till en aflägsen framtid, hvilken enligt mitt förmenande dock ieke bör utsträckas längre än till 100 år, penningarne kunna förvaltas på ett för landet ingalunda menligt sätt, skulle jag för min del önska Den 1 Sep tember. 21 att Belänk:t återremitterades.
Man kan ju inköpa utländska obligationer. genom hvilkas innehafv:de ingen skada, men väl mycken nytta tillfogades landet.
Utskits resonnement synes mig för öfrigt i vissa afs:den haltande och i andra otydligt, t. ex. i talet om kommunism.
Då med ett ord det synes mig, att R. o. Ad. icke har ani. att betvifla att genom öfverläggningar emellan Utsk:t och donator, stiftelsen skall kunna ändras och erhålla sådant utseende att den skäligen kunde antagas, samt det under alla förhållanden synes mig oklokt, att R. o. Ad., utan att göra försök till en sammanjemkning, skall afslå en donation af så betydligt värde, så förenar jag mig med Gr.
Mörner i anhållan om återremiss.
Hr P i n t z en sk ö 1 d, Carl:
Afven jag förenar mig med Gr.
Mörner i anhållan att Betänk:t måtte återremitteras.
Jag kan icke finna de skäl, Ridd.Utsk:t anfört, vara öfvertygande om det olämpliga och äfventyrliga i att mottaga fonden till förvaltning, särdeles när man har ani. förmoda, att donator skall göra ytterligare koncessioner, som för Ridd.Direkt.-n underlätta möjligheten alt kunna förvalta fonden.
Att, på sätt en talare anmärkt, det skulle ligga något binder för donationens mottagande deruti, att donator lefver och att han förbehållit sig 5 proc. under sin lifstid, kan jag för min del icke eller finna, så mycket mindre som donationer, som varit åtföljde af ett sådant förbehåll, ganska ofta blifvit mottagna, och jag erinrar mig bestämdt, huruledes en grosshandlare i Stockholm skänkte Allmänna Barnhuset en egendom, med vilkor att under sin lifstid erhålla 5 eller 6 proc. ränta på det kapital, som genom försäljning af fastigheten kunde upkomma.
Mannen är nu död och kapitalet tillhör Barnhuset.
På detta sätt kan det tillgå och tillgår äfven vid många tillfällen.
Vidare har det nog oväntadt blifvit yttradt, att det skulle strida emot R. o. Ad:ns värdighet att emottaga en sådan gåfva som den ifrågav:de, och efter detta yttrande hafva reflexioner förekommit, sorn jag för Riddar husets skull önskat hade uteblifvit.
Man bör afhålla sig från att anställa reflexioner, då de äro obehöriga; ty eljest inträder man på personlighetens område.
Den tid, som donator ulfäst för beloppets förräntande, är visserligen ganska lång; men möjligen kan den genom närmare samtal och öfverenskommelser med donator ganska betydligt förkortas.
Riddarhuset har nu stått i mer än 200 år, och, så vidt mig är bekant, har ingen af dess fonder hvarken genom R. o. Ad:ns eller Direkltns förvållande gått förlorad.
Jag tror och eger den förhoppning att kommande generationer efter oss skola vara lika sorgfälliga som vi att bevara R. o. Ad:ns ans:de och de tillgångar, som äro ställda under deras förfogande.