Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Antager man den förr såsom rikligast ansedda proportion af 2 till 5 mellan metalliska fonden och sedelstocken, så kommer derigenom en förminskning af ej mindre än 3,GO0,OOO r:dr h:co alt ega rum i del utelöpande rörelsekapitalet, en i sanning ganska känbar strypning, hvilken, jemte den betydliga brist som deraf blefve en följd, i den så beprisade bankovinsten, svårligen torde motvägas af kostnaden för småsedlarnes tillverkande eller af tillfredsställelsen att, jemte den åldriga plånboken, på fickan bära ett renligare mynt i en ny börs.
Lägger man härtill, hvad vi troligen litet hvar erfarit, att silfverpenniugar af de högre valörerna oftare förekommit i rörelsen, i samma män det mindre silfvermynlet blifvit mera spridt, torde äfven denna ökade silfverullagning fä lillräknas skillingssedlarnes afskrifning och vara en följd deraf, att mången anser det beqvämare, att förse kassan för dagen med blott metalliskt mynt, sedan han ej längre kan deri hafva endast sedlar.
För närvar, finnes i Bankens metalliska fond en summa af Den 5 Februari. 329 5,522,000 r:dr b:co utöfver det enl.
Banko-regl:tel faststälda minimum, men då derifrån drages värdet af de ännu oinlösta småsedlarne, återstår ej mer än 4,317,000 r:dr b:cos öfverskott, en summa vida understigande beloppet af utelöpande sedlar, endast af valörerne 32 sk. och 2 r:dr.
Man torde således få förutsätta, alt brist ej länge skulle uteblifva, såframt den beträdda banan alt ersätta småsedlarne med silfver, blefve fullföljd blott till dessa båda sedelsorters indragande, hvilket man redan hör af mången påyrkas.
Hvad serskildt vidkommer de till bålet dömda nya 10 och 14 sk:s-sedlarne, hvaraf ännu 240,000 r:dr b:co finnas i behåll, anser jag dem utan olägenhet kunna i allmänna rörelsen utgifvas.
Skulle något tvifvel verkligen finnas i landsorterne rör:de deras gångbarhet, lärer det lätteligen häfvas medelst en allmän kungörelse; — utgifter för deras behandling, dä de såsom förslitna till Banken åleringå, lärer ej heller vara af någon betydenhet.
Jag tror derjemte att de skulle blifva med ganska mycken begärlighet emoltagne af allmänheten, och får till bevis derpå anföra, att sedlar å 10 och 14 sk., hvilka, så länge andra småsedlar funnos, voro så litet efterfrågade att, om jag ej misstager mig, de nu återstående blifvit tillverkade år 1803, deremot uttagits lill betydligt belopp, sedan man endast hade valet mellan dem och silfver myn t.
År 1848, t. ex., fans ej i omlopp mer än 12,000 r:dr b:co i 10 och 14 sk:s sedlar, då deremot 87,500 r:dr b:co i dylika voro utelöpande år 1849.
Befarande att Bankens hvalf ej torde vara till den grad öfverlastade med silfver, att man ej kan blifva det qvitt på annat sätt, får jag i motsats med ölsk. förorda ulgifvandet af ifrågavar. sedlar å 10 och 14 sk., samt i följd deraf påyrka ullåt:s återremitterande.
Det är visserligen icke utan skäl klagadt deröfver, att Ständerna hittills ådagalagt en serdeles inkonseqvens i sina beslut i de ärenden, som äro deras pröfning och afgörande underkastade.
Man hade hoppats att förändring i denna inkonseqvens skulle inträffa, sedan riksdagarne återkomma oftare, men beklagligen ser jag i dag ett ämne, vid hvars afgörande man hotar att fortfara med den gamla inkonseqvensen.
Många strider föregingo, innan man beslöt, ali taga bort småsedlarne ur allmänna rörelsen, och utbyta dem mot silfver.
De som icke gillade en sådan åtgärd bade många inkast att göra af mer eller mindre betydande beskaffenhet.
Man påstod, att silfret skulle vara ovälkommet för allmogen; att allmogen icke skulle kunna skilja emellan större och mindre silfverslanlar, med flera dylika förespeglingar.
Nu har likväl silfvermyntet i st. f. småsedlarna varit i allmänna rörelsen under loppet af två år, och lyckligtvit har ingen enda af de förespeglade vådorna visat sig, utan man år i allmänhet ganska belåten dermed.
Nu vill man likväl icke vidhålla detta en gång fattade beslut, utan vill utgifva en del småsedlar 330 Den 5 Februari. af 14 och 10 sk. k:pr-mynt i allmänna rörelsen.
Delta skulle efter mitt begrepp innefatta en temligen stor inkonseqvens.
Den siste värde talaren har fästat upmärksamheten deruppå, att det skulle vara vådligt för Bankens säkerhet och för myntvärdets bestånd i fall dessa sedlar icke i allmänna rörelsen utsläpptes.
Jag vill icke följa honom i de sifferberäkningar han upgjort, enär jag icke har dem framför mig, men jag fäster mig endast vid en omständighet, den nemi., att om vår realisation skulle stå på så svaga fölter, att man behöfde i allmänna rörelsen släppa ut ett par hundra tusen småsedlar å 14 och 10 sk. k:pr-m:t för alt understödja den, då är det icke stort alt hålla på.
Jag fruktar icke för dess bestånd, så framt man fortgår i en klok och förståndig riktning, hvarföre jag har full borgen i nuvar.
Bankofullmäktiges sätt att gå till väga, hvilka efter mitt omdöme ganska visligen hafva förfarit.
Denna farhåga må således icke bli något skäl till att frångå förut fattade beslut.
En talare har påstått, att dessa sedlar alldeles icke äro populära, något som, då fråga är om sadlar, icke bör fruktas.
Delta visar sig dessutom af det faktum, att under den tid, ända till år 1849, under hvilken allmänheten egde att uttaga småsedlar, så blef denna rättighet ganska flitigt begagnad.
Vid sådant förhållande hemställer jag om icke Ståndet skulle behaga förblifva vid det beslut, som vid föregtde riksdag fattats, och såsom följd deraf nu bifalla delta betänk.
Hr Bogeman lärer icke hafva hört hvad jag hoppas att öfrige ledamöter inom Ståndet förnummit, nemi. att jag i mina upgifter räknade 1 mill. skillingssedlar, men icke 1 mill. r:dr, och att jag sedermera nämnde, att om summan utgjort 250,000 r:dr i st. f. 240,500, så, och enär 4 dylika sedlar gå på 1 r:dr, hade i Banken funnits 1 mill. st. af sådana småsedlar.
Men låtom oss öfvergå till sjelfva saken.
Man säger att dessa sedlar på 10 och 14 sk. k:pr-m:t icke längre äro välkomna eller ens användbara i den allmänna rörelsen. R. o. Ad. torde likväl erinra sig, att i åtskilliga landskap är det vissa dagsverken, som betalas med 1 plåt r:gs, och denna plåt får man lättast genom att lill en sedel ä 10 sk. b:co lägga en kopparslant å 1 sk. r:gs.
Således är detta sedelslag ganska användbart, vare sig till betalning af 1 eller 2 plåtar r:gs eller 2 daler s:mt, som t. ex. i Småland vanligen räknas.
Genom 14 skillingssedeln, som motsvarar 21 sk. ngs, får man, om en kopparslant å 3 sk. r:gs lägges till, 24 sk. samma mynt, hvilket bevisar att icke heller dessa sedlar äro i allmänna rörelsen oanvändbara_,_ äfven om allmänheten i vissa landskap icke tycker om dem.
Aro dessa sedlar icke populära, så är det med dem icke samma förhållande, som med impopulära personer, nemi. att man måste dragas med dem, antingen man vill eller icke.
Sedlarne slipper man derigenom att man vägrar deras mottagande.
Således kan allmänheten af dem icke blifva serdeles besvärad.
Hvad Privatbankssedlarne beträffar, så tror jag icke att heller de äro serdeles populära, men med Den 5 Februari. 331 dem gör man äfvenledes sä, att om man icke har förtroende till dem, så afslår man deras emottagande.
Man säger att om ifrågavar. bankosedlar ullemnades i allmänna rörelsen, så skulle man hafva skillingssedlar qvar äfven vid nästa riksdag, då det vore fara värdt att deras utrotande icke lyckades.
För min del tror jag att äfven om de obegagnade skillingssedlarne förstördes, så komma dock de redan utsläppta af alla valörer, att vid nästa riksdag ännu vara qvar i åtskilliga personers händer eller gömmor.
Man skulle då i alla fall lika litet hafva vunnit, deras fullständiga utrotande, som om
Ständerna nu beginge den förmenta inkonseqvensen, att tillåta de färdiga sedlarnes utgående i allmänna rörelsen.
Jag kan icke finna alt det ligger någon motsägelse deruti, att man nu beslutade att gå så saktmodigt som möjligt lill väga, och undvika att taga tvära mått och steg, hvilka i allmänhet äro åfventyrliga, och företrädesvis i frågor som röra penningeväsendet.
Det är icke mera jag för min del åsyftar.
Att jag talar för denna sak, torde R. o. Ad. lätteligen finna icke utgå från något hufvudstadsintresse, icke heller från intresse för dem, som bo t. ex. i Upsala eller å andra, med lättade kommunikationer, gynnade ställen, ty för dem är det lätt att, när som helst, få hvad slags mynt de behaga.
Jag talar här endast för aflägsnare landsorters behof och bästa.
Om jag deruti misstager mig, och om de Hrr, som tillhöra landsorterna, icke finna skäl att göra afseende på mina framställningar i detta ämne, så låter jag dem falla.
Jag har hört så många talare yrka bifall, och jag delar fullkomligen deras åsigter, men jag har icke hort någon af dem fästa upmärksamheten på en omständighet, som ger ökad anledn. dertill att raan må förblifva vid hvad som nu är, eller förbud mot dessa sedlar.
De utgåfvos år 1803, då gällde de lika med kopparmyntet, som till stor del utgjordes af poletler, hvilka då voro lika med r:gs.
Stöde nu ordet banko på dessa sedlar, då voro de mera tydliga för allmänheten.
Jag, och många med mig, hafva varit i tillfälle att höra huru allmogen protesterar mot dessa sedlar, emedan de icke förstå deras valör.
Då dessa sedlar en gång varit förbudna så vore det inkonseqvent om vi ånyo utsläppte dem i allmänna rörelsen.
Sedan Hr von Hartmansdorff, med sin stora kännedom om Bankens angelägenheter, så fullständigt utredt ifrågavar. ämne, borde jag blott instämma med honom; men ämnets vigt fordrar alt äfven jag uttalar mina åsigter.
Det var ett fel hos R.
St. då de fattade sitt beslut om uphörande af all tillverkning från Ranken af sedlar på 16, 12 oph 8 sk. b:co, alt icke vid samma tillfälle förklara — att jemte det ofvannämnde redan färdiggjorda sedlar finge i rörelsen ullemnas till och med år 1849 — äfven de sedlar, hvilka för flere år tillbaka blifvit tillverkade och färdiggjorde på 14 och 10 sk:s valör, också stodo uti Banken att erhållas till sistnämnde tid; och att dessa sedlar på 14 och 10 sk. k:pr-m:t, icke böra förblandas med 332 Den 5 Februari. de aftysta sedlarne å dahr k:pr-m:t.
Genom en sadan åtgärd hade all förvillelse och missförstånd om hvad som är ajhjst och icke ajlijst uphört; och jag är fullt öfvertygad derom, alt vid 1850 års början ej en enda ny sedel af dessa 14 och 10 sk:s valörer funnits qvarliggande i Bankens hvalf, utan deremot blifvit spridda i den allmänna rörelsen.
Att den stora allmänheten ansett dahr k:pr-m:t och k:pr-m:tssedlar vara under samma förhållande, i anseende till namnens nära likhet med hvarandra, och på sådan grund icke velat emottaga de sednare, eller k:prm:ts-sedlarne, är naturligt; också synes Utsk. medgifva denna förblandning, och del var sä mycket mer R.
St:s skyldighet, att klart och tydligt uplysa allmänheten om skilnaden emellan dessa sedlar och om rätta förhållandet med desamma, då man snart funnit med hvilken begärlighet dessa 14 och 10 sk:s sedlar blifvit emottagne, synnerligen sedan tillgång på 16, 12 och 8 sk:s sedlar blifvit mer sällsynta.
En värd talare har sagt, att allmänheten icke vill emottaga ifrågavar. sedlar å k:pr-m:t, och Utsk. har äfven delat denna åsigt, ehuru ej i så bestämda ordalag: ålen månne denne värde talare, och ledamöterne i Utsk., gifvit sig mödan uplysa de okunnige?
Under mine resor i flere provinser inom riket åren 1848, 1849 och 1850, har jag gjort den erfarenhet, att allmogen serdeles klagade deröfver, alt småsedlar icke funnos i allmänna rörelsen, samt att der man känt rätta förhållandet med ifrågavar. sedlar, eller trott på min förklaring, hafva dessa 14 och 10 sk:s sedlar blifvit med begärlighet emottagne, och del långt hellre än det stora tunga kopparskiljemyntet.
De fördelar Banken skulle erhålla om i allmänna rörelsen blefve utsläppte de redan färdiggjorde sedlar på 14 och 10 sk. b:co, äro många, af hvilka jag blott vill nämna, att ett motsvarande belopp af silfvermynt, efter 1830 års banklag, qvarstannade uti Banken, samt dymedelst ökade dess metalliska kassa; och att de sedlar på nämnde valörer, som af en eller annan orsak förlorades, voro Banken till vinst, hvaremot hvarje förkommet silfvermynt är en ren förlust för Banken.
Må man af detta mitt anförande ej hemta anledn. till den slutsats, att jag vill återföra sedlar på de mindre valörerne i omlopp, och derigenom förekomma silfvermynlets användande uti allmänna rörelsen!
Tvärtom är jag en varm vän för detta mynts utspridande till de enskilda individerna inom samhället, samt har i sammanhang dermed gifvit min röst såsom riksdagsman och såsom Statsrevisor uti Banken; men jag önskar, att man med Bankens angelägenheter handlar lika klokt och heräknadt, som hvarje förståndig man gör med sina egna affärer, nemi. att, sedan alla kostnader äro bestridda och afskrifna, draga all loflig fördel och vinst af desamma; och det är icke välberäknadt af R.
St., att låta förstöra och förbränna färdiggjorda nya sedlar på 14 och 10 sk:s valör, till det betydliga sammanräknade beloppet af 240,500 ndr b:co.
Den 5 Februari. 333 Frih. von Stedingk:
Som jag var den inom detta rum, som yttrade att dessa sedlar voro impopulära hos allmogen, så anser jag för min skyldighet att nämna, hvad jag dermed menade.
I fall man skulle kunna göra så som den siste värde talaren förmenat, att nemi., när man reser med skjuts, medhafvande ifråga— var. småsedlar, hvilka i allmänhet med missnöje af allmogen emotlagas, söka att få en skjutsbonde att emottaga dem, så medger jag, alt på detta sätt det vore väl möjligt, att åtminstone bibringa en del af allmogen öfvertygelsen om dessa sedlars giltighet.
Helt annat förhållande inträder med dem, som hafva med allmogen att göra, som skola betala åtskilliga utgifter; det är då, som allmogen icke vill emottaga dem, det är då de säga att de förblanda dem med de förr ulgifna sedlarne å dalermynt.
Det är en stor skilnad att resa i landet och betala med dessa sedlar, eller att behöfva nyttja dem för alt behöfva betala dagsverken, forlöner m. m.
Jag får dessutom fästa upmärksamheten derpå, alt om man äfven antager att de äro så beqväma, i afseende på sjelfva betalningen, emedan man genom deras sammanräkning med annat mynt, kan åstadkomma flera olika valörer, så är det en sak som icke kommer alt räcka så länge, ty efter 1 a 2 år äro dessa sedlar obrukbara.
Utan tvifvel vore det en olycklig inkonseqvens om Ständerna icke nu bibehöllo det förbud mot dessa sedlars användande i allmänna rörelsen, som vid förra riksdagen af dem beslöts.
Jag vill för min del icke ingå i undersökning om huruvida ifrågavar. sedlar äro mer eller mindre populära.
Jag tror det hvar och en bör inse, alt den tid då först det mindre silfvermyntet sattes i rörelse, då voro srnåsedlarne med begärlighet eftersökta, derföre att allmogen hade en viss ovana att mottaga och i rörelsen begagna ifrågavar. silfvermynt.
Denna ovana är nu afhulpen och obenägenheten mot silfvermyntet har försvunnit.
Jag tror att äfven om man vill utsläppa dessa sedlar i allmänna rörelsen, skulle de icke eraottagas med samma välvilja, som om deras förutvarande utgifvande varit tillåtet intill dess icke mer af dessa sedlar i Banken återstode.
Men hvad jag för min del anser af högsta vigt, är att R.
St. i afseende på den financiella lagstiftningen fortgå med någon slags konseqvens.
Att den ena riksdagen besluta ett, och den andra ett annat, innebär ett vacklande i åsigter, som mer än något annat kan föranleda fruktan för realisationens slutliga bestånd.
Man har yttrat, att del vore af vigt för Banken att, i st. f. att utsläppa ett mot dessa 240,500 r:dr svarande silfvervärde, få i allmänna rörelsen utlemna de ifrågavar. papperslapparue.
Jag tror för min del, alt derest realisationen derigenom skulle sättas på spel, så vore i sanning icke myckel värdi att hålla på densamma.
Jag ber dessutom få tillkännagifva, att jag för min del tror bästa sättet att göra realisationen beståndande, vara det att ställa så till att silfret finnes i folkets fickor och icke i Bankens hvalf.
Jag skulle högeligen önska att en sådan åtgärd blefve vidtagen.
At - 334 Den 5 Februari. minstone hoppas jag att sedan en gång det kloka beslut, att aflysa småsedlarne vidtagits allt påyrkande om dylika småsedlars vidare förfärdigande icke måtte röna framgång.
Det synes mig tydligen vara af Hr Mannerskantz ådagalagdt att förstörandet af de ifrågavar. sedlarne nu kunde verkställas med vida mindre kostnad för Banken, än om de, en gång utsläppta i rörelsen, derefter åter inräknades, hoplades i Imndtar, öfverkorssades, och i det skick de då befunnos öfverlämnades åt förgängelsen.
Jag tror det vara af högsta vigt alt Ständerna konseqvent fortgå på det sätt de en gång börjat i afseende på den financiella lagstiftningen, och jag anser frågan om dessa 250,000 r:drs utsläppande i den allmänna rörelsen, förutom hvad konseqvensen beträffar, vara af högst underordnad vigt, hvadan jag icke kan annat än förordna bifall till Utsk:s hemställan.
Jag utbeder mig blott att få yttra några ord i anledn. af den mycket omordade konseqvensen.
Det ser ut så, som om, då man hade oturen att stanna i minoriteten, man derföre vore nödsakad alt byta om öfvertygelse, för att uprätthålla Ständernas konseqvens i besluten.
Jag och manga med mig anse och hafva alltid ansett att det mindre sedelmynlet har varit ett ganska lämpligt bytesmedel för landet, och jag är af den öfvertygelse att vårt folk älskade detta mynt, och tror att man gjort orätt uti att göra ett ombyte härutinnan.
Jag inser icke heller i hvad sammanhang den mycket omtalade realisationen står med denna sak.
Man säger att silfvret är bäst bevaradl då det finnes i folkets fickor.
Nå väl, ransakom fickorna, och vi skola komma i tillfälle att se om där linnes mer silfver- än sedelmynt.
Jemförom det utelöpande silfvermyntet med beloppet af sedelmyntet, så får man väl se huru det slår in, om man på det sättet vill bevara och skydda realisationen.
Den hvilar på helt andra grunder.
Jag tager för gifvet att Ständerna förblifva vid hvad de en gång beslutat, och gör mig således icke skyldig till någon slags inkonseqvens icke en gång i det fallet.
Men jag vågar hos Hr Frih. o.
Landtm, samt H.
Ståndet hemställa huruvida icke, då betänk. n:o 9 innehåller ett dylikt förslag, sora rörer sedelmyntet i allmänhet, nemi. återutgifvandet från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk., det vore lämpligare alt omvända den ordning, sora BankoUtsk. här iakttagit, och sålunda först afgöra utlåt. n:o 9 och sedan n:o 8.
Jag tager för gifvet att begge bifallas, men formen vore på så sätt bättre bibehållen.
Då man har vädjat till dem, som bo i landsorten, huruvida de voro mer eller mindre angelägna att i allmänna rörelsen utbekomma de till ett visst belopp slagna småsedlar, som i Banken förvaras, och då det icke är fråga om alt slå några nya, så, och med kännedom om, att, i den landsort der jag bor åtminstone, äfvensom med kunskap om huru det annorstädes sig förhåller, dessa sedlar äro ganska väl kända, hvarom äfven man kan blifva öfvertygad genom det förhållande, som Den 5 Februari. 335 Hr Björnstjerna gifvit oss kunskap om, att nemi. en stor mängd af dessa sedlar med begärlighet blifvit uttagna, synes det mig också vara klokt att använda de sedlar, som f. n. ännu finnas.
Man bör komma ihåg att här är fråga om småsedlar.
I st. f. alt tala om konseqvens m. m. dylikt, som gerna kan uteslutas, borde man hålla sig endast till sjelfva saken.
För min del skulle jag tro alt dessa småsedlars utsläppande i allmänna rörelsen skulle åstadkomma ganska mycken lättnad, och utgöra ett öfvergångsmedel, hvarigenom sjelfva silfvermyntets obehaglighet, som på många ställen upkommer derigenom att man ofta saknar detta bytesmedel, skulle motarbetas.
Jag för min del tror icke att Baukens säkerhet lider hvarken af det ena eller andra, då det är fråga om ett så obetydligt belopp som detta, och förundrar mig öfver att man kan i så hög kurs tala om en sådan fråga.
Jag tillstyrker att sedlarna måtte få ulgå enär de blifvit slagna.
Då jag vid sist för flutna riksdag var ledamot af BankoUlsk. och då, så godt jag förmådde, sökte bidraga till det resultat, som sent omsider vanns, att nemi. R.
St. beslöto att för framtiden ingifvande af småsedlar icke vidare skulle äga rum, så torde
Ståndet ursäkta om jag uptager några ögonblick för att vid denna vigtiga fråga uttala de åsigter jag hyser.
Denna fråga, i och för sig betraklad, är icke af särdeles vigt, ly om det ifrågavar. beloppet af Bankosedlar utgår eller icke, kan i hufvudsaken vara ganska likgiltigt, men deremot anser jag principen vara af stor vigt, och ådagalägges redan af BankoUisk:s näst efter detta följande betänk. n:o 9, hvaraf det visar sig att fråga redan upslålt att åter i rörelsen utlemna de så nyligen afskaffade 8, 12 och 16 sk. b:co-sedlarna.
Det skulle vara en ganska angenäm anleda, för dem, som önska dessa sedlars återuptagande, om till en början det kunde drifvas igenom alt de i Banken befintliga sedlar å 10 och 14 sk. b:co fingo utkomma.
Jag anser derföre vara angeläget för konseqvensens skuld, att dessa småsedlar icke blifva i allmänna rörelsen utsläppta.
En talare har sagt, alt det skulle blifva en fördel för realisationen, om dessa sedlar fingo utgifvas.
Det måste anses som en irring, på sätt Hr Akerman har ådagalagt, om man kan tro att detta obetydliga belopp kan utöfva det ringaste inflytande på realisationen.
Hvad saken i sin helhet beträffar, så ber jag att få fästa upmärksamheten derå att realisationen säkerligen icke på något sätt bättre kan betryggas, än att så vidt möjligt söka utbyta sedelstocken mot verklig valuta.
Det är tvifvelsutan bästa sättet att betrygga realisationen att man ställer så till, alt så mycket som möjligt af denna valuta kommer i allmänhetens fickor.
I anledn. af dessa åsigter lifvas jag af det hopp att BankoUtsk. nu vid denna riksdag måtte fortsätta den väg som är beträdd nemi. alt genom indragande af ännu en sedelvalör, till exempel 32 sk. b:co, fortgå på den för hvarje klok Bankostyrelse utstakade bana.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla detta utlåt.
Upriktig vän af fasthet och 336
Den 5 Februari. konseqvens i principer, äfvensom ej mindre upriktig anhängare af den åsyftan, att silfver såsom skiljemynt måtte användas i allmänna rörelsen, får jag dock tillkännagifva, alt jag icke finner dessa åsigter på något vis rubbas genom eli understödjande af hvad Hr von Hartmansdorff framställt, hvilket endast åsyftade att genom utspridande af ifrågavar. skillingssedlar, bereda någon lättnad under öfvergångsperioden till det af Ständerna vid förra riksdagen antagne förändrade system.
Om detta, jemförelsevis ringa belopp af 240,500 r:dr, uti redan tillverkade, f. n. hos Banken förvarade sedlar å 10 och 14 sk. b:co, finge användas, synes mig nemi. på intet sätt sannolikt, att allmänheten deraf skulle föranledas tro det Ständerna förändrat system i afseende på användandet af silfver såsom skiljemynt.
Men oaktadt jag, på sättnämndt är, för min del älskar se de smärre valörerne i silfver i st. f. i sedlar, så måste jag sanningsenligt meddela att, enl. den kännedom jag kan äga att åberopa, allmogens, åtminstone inom flere provinser, allmänna tänkesätt i den vägen, innefatta en ganska stor böjelse för fortfarande användande af sedlar och icke för silfver.
Häraf har upkommit det förhållande att de ännu utelöpande sedlarne a 8, 12 och 16 sk. b:co i det aldra längsta bibehållas i rörelsen, i st. f. att utbytas mot silfver.
En stor del dylika sedlar blifva härunder slutligen förslitne och kunna icke mer, om de hos Banken företes, blifva antagne.
På sådant sätt gör Banken en obehörig vinst på den enskildes bekostnad; sådan vinning böra ej Bankens Principaler åt densamma tänkas vilja bereda.
Om deremot de nu ifrågavar. sedlarne, som äro, jag medger det, något mindre begärlige än de å 8, 12 och 16 sk., blifva tillgänglige, så torde innehafvaren af gamla sedlar å sistberörde valörer, belåtne med alt sålunda få valuta för sina slitna sedlar, utbyta dem mot de å 10 och 14 sk.; men just emedan de äro mindre begärliga i sig sjelfva, skola de framdeles utan stor motvilja utbytas mot silfver.
Ock del är ju dit man vill komma.
Men det sker bättre på lindrigt vis än med ett slags tvångsmål.
För min del tillstyrker jag alltså all R. o. Ad. mätte lyssna till den af Hr von Hartmansdorff gjorda, samt af Hr Aminoff m. fl. andre talare förtjenstfull! understödda framställning; de hafva, i min tanka, i det väsendtliga, nöjaktigt utredt saken; och får jag för min del följaktligen förena mig i anhållan om återremiss af ifrågavar. utlåt.