Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Ståndet nu gör det, då frågan är om landtförsvaret och der kostnaden måhända är mindre; så har Ståndet, så att säga, på förhand afgjort den för sjöförsvaret, der kostnaden stiger till 11,000 r:dr, och likväl torde ingen titel hafva blifvit så sparsamt begåfvad ej mindre vid denna än vid föreg:de riksdag.
Blifver StatsUtsk. vid ålerremissen obe - Den 24 0 etober. 303 vekligt; så är det dess sak.
Ståndet får sedermera besluta hvad det linner för godt.
StatsUtsk. har visserligen icke kunnat förutsätta, att det skulle afstå hvarje begäran om anslag, som utginge från enskild motionär, men det är en gifven sak, alt StatsUtsk. hufvudsakligen tagit i betraktande de statsbehof, som blifvit upptagne i Konungens propos:r.
Då det icke lyckats StatsUtsk. att finna utvägar lill alla dessa, huru skulle det då vara möjligt att bevilja sådana anslag som detta.
Mig synes, alt Hr von Hartmansdorff så fullkomligt har utvecklat skälet hvarföre detta anslag borde beviljas, att jag icke vet huru den omständigheten, alt det kommit från en enskild motionär kan anses böra föranleda dess afslående.
Det som är rätt måste vara rätt, hvarifrån det kommer.
Således om R. o. Ad. anser det orätt att på detta sätt göra en inskränkning på anslag, ämnade för andra behof, så bör förslaget, enligt min tanka, bifallas, oberoende af dess ursprung. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm., som härefter förklarade sig icke hafva kunnat uppfatta, huruvida, vid besvarandet af de framställde proposune, ja eller nej varit öfvervägande, förnyade derföre nu sin hemställan, om R. o. Ad. ansåge de emot Ulsk:s förevar. yttrande gjorde anmärkn-.r föranleda återremiss.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå 11.
Ex. förklarade ja hafva öfverröstat nej.
Litt. h) oförutsedda utgifter.
Hvad Utsk. under denna litt. i 6 punkten föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet.
Härefter förekom den afdelning af StatsUtsk-.s utlåt., hvari yttranden blifvit afgifne rör.de de af K.
M. äskade, till ständiga behof icke hänförliga anslag, beräknade att utgå under tre år, med en tredjedel om året, nemi.: l:o Till anskaffande af sängar, sängklädespcrsediar, husgeråd m. m. för instructionscompagnier vid indelta infanteriet 24,000 r:dr. Gr.
Af samma skäl som R. 0.
Ad. återremitterade lmfvudsaken, ronde anslag för instructions-compagnierne, förmodar jag, att R. 0.
Ad. äfven finnér anledn. att återremittera denna punkt.
Häruti förklarade Hr von Hartmansdorff sig instämma.
Ehuruväl jag gerna skulle tillstyrka hvarje anslag lill instructions-compagnierne, hvilkas vigt jag fullkomligt inser, så är jag likväl af den tanka vid detta tillfälle, att StatsUlsk:s afstyrkande af ifrågavar. 24,000 r:dr bör godkännas, emedan tillgångarne blifva fullt medtagna af såväl de redan under hufvudtitlarne uppförda anslag, hvilka StatsUtsk. redan tillstyrkt, som af de återstående, hvilka finnas upptagna dels i K. 304 Den 24 October.
M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof och dels i de öfriga K. propos:r och skrifvelser, som efter denna till StatsUtsk. inkommit.
Dessa 24,000 r:dr lära således svårligen stå att få, hvaremot jag tror, att de skulle kunna lät t beredas, om med instructions-compagniernas sättande i verket uppskjutes ett år.
Vid vissa regementen skulle icke en gång behöfvas ett års uppskof, emedan en del af de erforderliga medlen blifva tillgänglige för sådant ändamål, ehuruväl från anslaget utgått hvad som för persedlarnes anskaffande erfordrats.
Jag tror, att ändamålet således skulle kunna vinnas, utan att särskildt belasta Staten med en utgift.
Palmstjerna, att detta anslag kan sä vida anses öfverflödigt, som instruetionscompagnierne icke kunna eller behöfva komma i verksamhet förr än 1846 och anslaget, som börjar med är 1845, således kan lemna medel för det afsedda ändamålet, finnér jag det likväl vara nödvändigt att återremittera frågan till Utsk., på det att R.
St. må kunna i sitt svar lill Konungen framföra, att It.
St., för att slippa öka slatsbristsumman, icke hafva trott sig böra anslå de 24.000 r:dr, som här äro i fråga, men, alt då i alla fall organisationen af instructions-compagnierna för nästa år svårligen kan komma till fullt stånd, R.
M. ville använda anslaget för nästa år för dessa organisationsutgifter.
Men saken måste återgå (ill Utsk., så att Utsk. får uttrycka detta i betänk., ty nu innefattar det blott ett afslag på Konungens propos., och Konungens rådgifvare skulle möjligen kunna blifva ställde till ansvar, i händelse anslaget blefve användt till organisations- och byggnads-anstalter.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an såge de emot StatsUtsk:s i afseende på ifrågavar. anslag afgifne hemställan gjorde anmärkmr föranleda till återremiss.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H.
Ex. förklarade denna propos. vara med öfvervägande ja besvarad. 2:o Till complettering af redskaps-, rid-anspanns- och stallpersedlar för 5 batterier af mja fält-artilleriet 24,000 r:dr, 3:0 till anskaffning af 4,000 nija infanteri gevär årligen under 3 är 240,000 r:dr, 4:o lill nya pistolers tillverkning 16,000 r:dr, 5:o till förändring af äldre infanteri gevär för slagkrutsantändning g4,ooo r:dr, 6:0 till tillverkning af slagkruts-hufvar jemte machiner So,000 r:dr, 7:o till bestyckning af lVaxholms fästning med strandverk 80,000 r:dr, och 8:0 till bestyckning af Carlstens fästning 80,000 r:dr. Hvad Utsk. under dessa N:r 2, 3, 4, 5, 6, 7 och 8 tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet. 9:o Till fortsättning af befästningsarbetena vid Carlsborg 150.000 r:dr, 10:o vid Carlsten g3,ooo r:dr, 11 :o vid Carlskrona 72,000 r:dr och 12:o för befästningar ne i Stockholms skärgård rSo,ooo r:dr.
Hr I) e n 24 0 c t o b c r. 305 Hr Horn, Reinh.
Rudolph, hade inlemnat följande, som upplästes:
Ett fjerdcdels sekel har förflutit sedan man såg de första åtgärder vidtagas vid Carlsborgs fästningsbyggnad, och säkert hafva flera millioner r:dr af Staten bekostats på densamma, och ännu är denna fästning på långt när icke färdig.
Ännu återstår hela muren utomkring vallarna, tre poterner, åtta tamburer, all befästning åt landtsidan samt utanverken.
Då man betänker, att Carlsborg skall blifva centrum för alla fästningar, förråder och depoter, samt ett förvaringsställe af Rikets skattkammare och öfriga dyrbarheter, så är det nedslående att se, det troligen en hel mansålder skall ännu åtgå, innan Riket kan påräkna något gagn af denna fästning.
Troligen vill man skjuta skulden på de knappa anslagen och den ringa arbetsstyrkan; men detta måtte vara utan skäl, då det är bekant, att fästningen haft ständiga arbelscommenderingar af indelta armeen samt en hel sommar 2000 privata arbetare, oberäknadt den ständigt på stället förlagde Pioniercorpsen, som varit 300 och nu, under namn af Kronoarbetscorps, ökats lill 600 man, för hvilkas arbete nästan intet betalas af fortificalionscassan, äfvensom då man vet, att Fortificationen derstädes ansett sig hafva så tillräckligt arbete, att den använder nästan årligen hundratals dagsverken af nyssnämnde corps för att hösta det på vallarne befintliga och fortificationsbefälet tillhöriga gräs.
När man af ofvan anförde skäl finner, att arbetsstyrkans ringhet ej varit orsakerna lill arbetets långsamhet, sä återstår att tillse hvaruti egentliga orsakerna ligga.
Till någon del kan skulden skjutas på de små anslagen, men hufvudorsaken finnes säkrast uti ständigt omändrade arbetsplaner samt oförmåga att på ett ändamålsenligt sätt ordna arbetena, äfvensom uti begångna misstag.
För att visa att dessa framkastade skäl ej äro utan grund, anhåller jag att ännu en stund få taga II.
Ståndets uppmärksamhet i anspråk.
Hvar och en tycker troligen det vara klart, att när man bygger en fästning bör sjelfva försvarsverket först handläggas, såsom uppkastandet af vallar, uppförandet af ringmurar samt utanverken.
På Carlsborg har man gjort tverlom.
Man har börjat med alt uppföra ett större antal provisionella trädhus, hvilka alla, med undantag af 2 ä 3, hade varit öfverflödiga, om man i stället börjat med att bygga den först i sommar påbörjade stora casernen, genom hvilket misstag en större summa penningar, ett oräkneligt antal dagsverken och mycken lid förspills.
Af de vallar som nu finnas, har man så illa beräknat deras läge, att flera omflyttningar ägt rum och sednast nu i sommar, dä man nödgats bortschackta ganska mycket för de två coupurer, som skola vara på ändarne af stora casernen, genom hvilket misstag säkert bortkastats 10,000 dagsverken.
I öfrigt har det hört till ordningen för dagen alt omändra hvad som en gång varit gjort, t. ex. 1838 uppfördes en coupure vid Gölhiska porten, och i år har den blifvit ända ner i grunden raserad, säkert en förlust för Staten af flera tusende r:dr.
När tyghuset byggdes, gjordes mångfaldiga experimenter pä detsamma.
När sådana misstag kunna äga rum förefaller det ej un3 H. 39 30ö Den 24 October. derligt att både tid oell penningar åtgå, utan att forlificationsbyggnaden i samma mån framskrider.
Hvad åter sjelfva arbetets soliditet beträffar, vill jag endast anföra följande:
Tyghuset, som jag förmodar vara beräknadt att stå många år, är så illa uppförd!, att båda de yttre hvalfgångarne i öfra våningen äfvensom muren i norra hörnet remnål: samma förhållande lär vara med den s. k. veikstadsflygeln.
Taklisten omkring såväl tyghuset som båda flyglarne äro fästade med messingstrådar på en jernstång hvilket är det enda som qvarhåller densamma.
Också har en och annan rosett redan fallit ned.
Sjelfva taket på tyghuset är, oaktadt Hora försök lill förbättring, sä otätt, alt under regnväder golfvet på vinden snart sagdt öfversvämmas af vatten.
Om dessa nya byggnadsmetlioder fordom begagnats, fruktar jag, att de gamla fornminnena nu redan ramlat.
På grund af de skäl jag nu baft äran anföra, yrkar jag, visst ej afslag till K. M:s nåd. propos. om anslag, tvertom, alt anslagen malte ökas med 50 till 75 proc., men att H.
Ståndet ville besluta ett tillägg till Utsk:s betänk., uttryckande den und. önskan, att fäslningsbyggnaden så väl på Carlsborg som Statens andra byggnader måtte ske genom entreprenörer under uppsigt af en comniission, bestående af ledamöter, som af K. M. utnämndes.
För vinnande af denna förändring i Utsk:s förslag, yrkar jag å betänk, återremiss.
I min oförgripliga tanke, arden nytta man kan draga af en fästning den, att när densamma blir attackerad, densamma icke kan intagas.
Den som bär inlenrnat den nu upplästa skrifvelsen beklagar sig öfver att en half mansålder förflutit, utan att vi haft någon nytta af Carlsborgs fästning.
Jag önskar, att tusende år måtte förflyta innan vi få någon nylla deraf.
Klin hovström, Rud. Mauritz:
Det anförande, Ilr Horn här inlemna!, och som nu blifvi uppläst, är af beskaffenhet att påkalla ett svar, och som jag icke vid den hastiga uppläsningen kunde fatta alla punkter nog fullständigt, för att nu kunna upptaga dem såsom jag önskade, anhåller jag att i nästkommande plenum' få anföra några ord derom.
I afseende på Hr Horns förslag att forlificationsarbetena vid Carlsborg borde uppdragas åt enskilda entreprenörer, ber jag att få fästa Ståndets uppmäksamliet derpå, att man har hittills icke afhört några klagomål öfver de arbeten, som blifvit af Ingeniör-corpsen utförda, ulan tvertom hafva de som kommit i tillfälle att se dessa arbeten, funnit sig belåtna dermed, och det har alltid varit officerarnes vid Igeniörcorpsen bemödande att med minsta möjliga kostnad för Slaten åstadkomma ett godt och varaktigt arbete.
Men som sagdt är, jag anhåller att, såväl för mitt eget som mina kamraters rättfärdigande, i nästa plenum få ådagalägga, att de flesta af Hr Horns anmärkn:r sakna all grund.
De anmärkmr, som af Hr Horn blifvit anförda, äro icke af beskaffenhet att kunna utgöra föremål för öfverläggning i ett ståndsplcnum, och jag kan således icke tro, alt Den 24 October, 307 R. o. Ad., på grund af den siste talarens begäran att få upptaga dem till besvarande, ingår i någon discussion derom.
Jag anhåller om propos. till bifall å Utsk:s betänk.
Jag får i denna sak förena mig med Frill.
Jag har tillfälligtvis sett Carlsborgs fästningsarbelen, och måste tillstå, alt jag icke kan finna de anmärkmr, jag har hört, väl grundade.
Det omtalade tyghuset fann jag förträffligt; det har en stor vapensal, som jag tror skulle rymma 100,000 gevär, och som är den vackraste i Sverige, och de öfriga arbetena äro med lika skicklighet utförda.
Jag anhåller derföre alt icke något afseende matte fästas på dessa framkastade anmärkmr, utan att betänk, måtte bifallas.
Hr Silfverstolpe, David Wilh:
Afven jag önskar med Frih.
Cederström, att icke delta må föranleda till någon discussion, men jag anser mig likväl skyldig upplysa, alt tyghuset vid Carlsborg, som är 200 alnar långt och försedt med flyglar, är med särdeles omsorg uppfördt.
Ingen har anledn. att dermed vara missbelåten, och jag förmodar således, att Hr Horns öfriga anmärkmr äro lika oriktiga som denna.
Uppå härefter framställde propos:r, biföll R. o.
StatsUtsk:s tillstyrkanden i fråga om dessa under N:o 9, 10, 11 och 12 upptagne anslag.
Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått alla de uti StatsUtsk:s utlåt.
N:o 37 förekomamnde punkter, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla alla de, uti den sagde utlät. bifogade tabell, utförde anslag af penningar, indelta räntor och spanmål, om hvilka icke förut blifvit särskildt besluladt.
Föredrogs ånyo StalsUtsk:s den 17 och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 38, ang-.de regleringen af utgifterne under riksslatens 5:te hufvudtitel.
Della utlät, företogs punktvis till afgörande.
Härvid förekom först den uti ingressen till Utsk:s utlät, gjorde framställning derom, att R.
St. mätte hos K. M. i lind. anhålla, alt de under ifrågavar. hufvudtitel anvisade medel icke må användas lill nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp i vidsträcktare män, än alt de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas.
Hr Virgin, Christian Adolph:
Jag anhåller att få hänvisa till den reservation af mig, som är bifogad detta betänk., och hvilken torde blifva uppläst.
Jag anser mig pä samma gång böra tillkännagifva, alt min mening endast dermed är, sä framt icke Ståndet genast skulle finna för godt att bevilja en återremiss, alt fä en reservation nedlagd till prot. från min sida emot de åsigter, som gjort sig gällande i StatsUtsk:s ingress.
I anledning häraf blef den del af Hr Virgins vid StatsUtsk:s utlåt, fogade reservation, som afsåg ifrågavar. ingress, nu uppläst. 308 Den 24 O c t o b e r. Gr.
Det var alt vänta, då SlalsUlsk. äger inora sitt sköte en sjöofficer, att en reservation i dessa ordalag skulle åtfölja betänk.
Jag kan icke annat än med honora instämma i reservationen emot det uttryck i ingressen till StatsUlsk:s betänk., att Sveriges sjöförsvar skulle hufvudsakligen bero på en väl ordnad skärgårdsflotta.
Med en ringa kännedom af vår kust, och man behöfver icke aflägsna sig långt ifrån hufvudstaden, sä linner man sträckor af flera mil, dem ingen skärgårdsflotta skulle kunna vara tillräcklig att skydda för ett fiendtligt angrepp.
Det finnes ibland annat en punkt, som på samma gång den attackeras afskär all communication emellan norra och medlersta Sverige.
Det vore en stor oförsigtighet om R. o
Ad. nu skulle begagna ett uttryck i detta fall, som otvifvelaktigt är af en ytterst betänklig art, och som skulle ådagalägga att Ridd. o. Ad. ägde föga insigt i landets försvar.
Cederström, Jacob: Denna af Utsk. tillstyrka und. skrifvelsen till K. M., med anhållan, att de å denna titel anvisade medel icke må användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp, i vidsträcktare mån än att de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas, är en önskan och icke något villkor, men det är en önskan, deruti jag icke vill instämma.
Jag anser det dessutom icke vara lämpligt att framställa en sådan önskan, dä man icke kan vara säker på, att denna önskan utan skada för landet kan af Konungen villfaras.
Ständernas önskningar till Konungen böra vara byggda på säkra oell riktiga grunder.
Hr R/ifelt, Anton, anförde skriftligen:
N:o 38, i afseende på regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudlitel, tillstyrkt, att uti den und. skrifvelse, som R.
St. rör:de regleringen af denna hufvudtitel komma att afgifva, R.
St. måtte anhålla, alt de å densamma anvisade medel icke må användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp i vidsträcktare män, än att de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas, och detta på den grund, att, enligt hvad R.
St. vid sistl. riksdag äfven antogo, Sveriges sjöförsvar väsendtligen bör hvila på en talrik, väl utrustad oell öfvad skärgårdsflotta.
Ehuru ovedersägligen en skärgårdsflotta är för Sveriges försvar oumbärlig och af högsta nytta, samt dess nödvändighet af ingen bestridd, kan jag dock ej med Utsk. instämma deruti, ali Sveriges sjöförsvar väsendtligen derpå bör hvila.
Om vi lemnade sjelfklokheten å sido, och togo exempel af andra nationer, hvars vidsträcktare erfarenhet uti sjökrigsväsendet omöjligen kan bestridas, sä skulle vi finna ett märkligt bevis för de större krigsskeppens öfverlägsna stridsförmåga, icke allenast på verldshafvet, ulan äfven öfver allt der de hafva rum att röra sig, uti det förhållande, att vid Engelsmännens och Americanarnes sjöstrider på de stora Amcricanska insjöarne användes icke kanonslupar och jollar, utan större seglande fartyg, och slutligen byggde roan för detta ändamål
Den 24 October. 309 linieskepp af aldra största dimensioner (tredäckare).
Men majoriteterne inom föregående och denna riksdags StatsUlsk. ha måhända större erfarenhet än Englands, Frankrikes, Förenta Staternas, Rysslands, Danmarks, Egyptens, Turkiets, Hollands och Neapels sjöstyrelscr, hvilka alla bygga och underhålla linieskepp af de aldra största dimensioner, och det emedan de anse dem för de kraftfullaste sjökrigsmachiner, som verlden ännu känner; likasom de minst dyra, jemförelsevis emot kanonantalet.
Då under loppet af 10 år så myckel blifvit ordadt och så många afhandlingar utkommit ang:de Sveriges sjöförsvar, och enär jag är öfvertygad, att den som enligt 14 § Reg.F. äger högsta befälet öfver krigsmakten till lands och sjös, från sin höga ståndpunkt, bäst är i tillfälle bedomina det med landets tillgångar och läge mest ändamålsenliga försvar, så skall jag icke vidare uppehålla R. o. Adis lid, utan anhålla, att desse ord i inledningen till StatsUtskis betänk.
N:o 38, ”det Sveriges sjöförsvar väsendtligen hvilar på en talrik, väl utrustad och öfvad skärgårdsflotta” må blifva afslagen, hvarom anhålles att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos.
Ehuru jag icke, i likhet med en och annan af de talare, som förut i denna fråga yttrat sig, vill söka att ingå i pröfning om det lämpligaste sättet att till sjös försvara Sverige, då jag anser denna fråga icke vara till öfverläggning nu framställd, utan fråga endast här är, huruvida en anhållan till Konungen skall göras, att detta anslag icke måtte användas på byggnad, förbyggnad eller svårare reparationer af linieskepp, ber jag dock att få yttra några ord till försvar för den åsigt, som Ulsk. här framställt.
Jag gör det helt enkelt af det skäl, att jag anser frågan nu stå i samma ställning, som den gjorde vid förra riksdagen, då en sådan framställning af R.
Konungen har ock sjelf förklarat, att han anser frågan stå på samma ståndpunkt, emedan han förklarat, att han ännu icke varit i tillfälle att pröfva, på hvad sätt Sveriges sjöförsvar borde organiseras, och jag anser det således vara ganska riktigt, att den anhållan, som af Ständerna vid förra riksdagen gjordes, nu förnyas, intilldess Konungen genom tillkännagifvande af sin åsigt har afgjort saken.
Jag anhåller således om bifall tiil Clskis förslag.
Frih. Ridderstolpe, Fredr:
StatsUlsk. har, efter min tanka, varit för strängt i termer, då det ansett, att endast reparationer af de nuvar. linieskeppen skulle tillåtas, men att de, som under de kommande åren laga någon skada, icke böra repareras’.
Hvad skulle vi icke i allmänhet vilja gifva, om vi kunde förflytta en fästning, ooch till
Rikets nytta begagna den, hvarest fienden attackerade.
Åtminstone jag som icke är sjöman och kanske många med mig kunna icke betrakta ett linieskepp såsom' någonting annat än en fästning, som kan förflyttas, och tro att inga skärgårdsfartyg ensamt kunna betrygga oss för fienden.
Det är i anseende till de ord, som i utlåt, blifvit begagnade, mera än lill sjelfva saken, som jag gör denna anmärkn.
Jag instämmer föröfrigt med Gr. von Platen, alt frågan bör lemnäs i samma skick som föregå - 310
Den 24 October. ende Ständer lemnat den, men jag tror icke alt lion bör skärpas, oell det tror jag att lion blifvit genom StatsUlskis uttryck.
Om det förhåller sig så som Gr. von Platen yltrat, all Konungen förklarat sig icke kunna bestämdt uppgifva, åt hvilkeldera sjövapnet företräde skall gifvas; så skulle jag tro R.
St. långt mindre kunna göra det.
Om de hafva en gång haft den oförsigligheten att i detta fall tillmäta sig en kunskap i sjöförsvaret, som torde vara öfver deras höfva, sä skulle det väl icke vara lämpligt att de förnyade samma förfarande.
Om dessa ord än icke uttrycka något villkor, så innehålla de likväl en förklaring, som jag icke tror tillkomma en lagstiftande församling.
Jag är således af Frih. Cederströms mening.
Hr Virgin:
Jag instämmer fullkomligt med den värde talare på grefvebänken, som sist yttrade sig, att här icke torde vara rätta stället att orda om hvilket vapen häst passar för Sveriges sjöförsvar; men jag hemställer, huruvida det icke varit conseqventare, då Konungen icke tillkännagifvit sin åsigt af ämnet, att R.
St. icke yttra sig för eller mot någoldera vapnet.
Jag vet icke något skäl, hvarföre R.
St. mera skulle fästa Konungens uppmärksamhet på skärgårdsflottan än pä något annat vapen.
Jag instämmer fullkomligt i Gr. von Flåtens åsigt, att R.
St. höra lemna frågan oafgjord och önskar, blott alt han vill fullfölja sin åsigt conseqvent.
Jag är egentligen uppkallad af en värd ledamots yttrande, att hvad nu är uttryckt, vore i strängare ordalag än hvad förra riksdagens Ständer ytlrat.
Sä är likväl icke förhållandet, ty uttrycken innebära alldeles detsamma.
Föröfrigt vädjar jag till de Hrr, som här yttrat sig, örn de icke finna, att uttrycket kunde varit mycket strängare.
De förstå bättre än någon annan skillnaden emellan nybyggnad, förbyggnad och lättare reparation, hvilken sednare man alldeles icke begärt mätte inställas.
Hvad den brist pä conseqvens angår, som en värd talare tillvitat mig, sä torde den liknelselse han framställt icke vara alldeles adeqvat; ty om Konungen händelsevis skulle anse att kanonslupar icke böra finnas, eller att linieskepp icke bör finnas, sä äro naturligtvis, i ena eller andra fallet, de penningar, som derpå under tiden blifvit nedlagde, illa använda.
Jag skulle då tro, att den statsförlust, sorn skulle uppkomma, derigenom att de blifvit använda på några kanonslupar är vida mindre, än om de blifvit använda lill linieskepps nybyggnad eller förbyggnad, hvilken den värde talaren bättre än jag känner kan vara lika dyr om icke dyrare än nybyggnad.
Då Konungen förklarat, att vi snart hafva att motse en ny riksdag, och då han läfvat att då framställa en plan för sjövapnets organisation, hemställer jag, huruvida det icke är skäl att eli par års tid uppskjuta en utgift af 5 ä 600,000 r:dr.
Jag instämmer fullkomligt med den siste värde talaren, alt del icke är skäl att nu göra en utgift af 5, h 600,000
Den 24 October. 311 r:dr, men jag vet likväl icke hvarföre delta skulle gifva Ständerna anledning att loforda det ena vapnet mera än det andra.
I anledn. af den vändning, som discussionen tagit, nödgas jag begära Ståndets uppmärksamhet på den förklaring jag har att afgifva, den nemi. att jag med mitt yttrande ingalunda afsett nödvändigheten af ett sjöförsvar med linieflotta, eller vill ingå i någon utveckling, huru sjöförsvaret bör organiseras, men jag gör dock en bestämd skillnad emellan sjöförsvar och skärgårdsförsvar.
Detla har StatsUtsk. alldeles förvexlat, då det i sin ingress sägér, att det bästa sjöförsvar för Sverige ligger i en skärgårdsflotta.
StatsUtsk. har "här blifvit lillvitadt, att det ingått i en organisationsfråga.
Jag medgifver visserligen att i allmänhet R.
St. icke äro de rätta att uppgöra sådana, men StatsUtsk. har icke eller i denna fråga gjort det.