Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ä nyo Vanro« Ukstottets under den Orlober och 6 November afaifne Berättelser, om Herrar BancorFullmägtjges åtgärd wid Realisationen af Riksaälds-Sedlarne, samt Herrar Revisorers wid i8oz ärs Revision derwid gjords anmärkningar.
Herr Den 22 November- "3?
Herr kätHikenlkMst, Detlof, upläste följande till Protocollett Sedan nu alla de Handlingar bliftvit aflämna» de, svin Högloft.
Ridderffapet och Adeln af BaueoUtjlkottet infordrat, till fullständig uplysnings erhät» lande, öltt Herrar Banco-Fullmägtiges åtgärder sch förhällande tvid den sednast wcrkstälde Realisatio» nen, utbeder jag mig wördsamt Högloft.
Ridderskapcr och Adelns tillstånd att deröfver yttra mig, en» tigt den öfwerkygelse jag derom altid haft.
Alt Realisationen icke blifwit werkstätö efter den af Riksens Högloft.
Ständer wid isoö ars Riksdag antagne Plan och Baneo-UtskottetS, t följd deraf; Fullmägtige meddkldre Jnstruttion, är en alls mäm känd fanning.
Ju mera owämadt detta bordt förefalla, desto mera fordra de orsaker och anledniNr gar, font kunnat förmå dem till detta afmikande ifrån crhällne förestrifker, äfwen som följderne deraf, en owäldig och noga granskning, förr än den fra» gan asgörcö, hnruwida ett annae förhällanbe warit för Fullmägtige möjeltgt, med iakttagande af l§)eras första plikt art besörja Banco - Werkets säkerhet och Lästa?
Hbekant är det icke, akt ganska mänge genast ansägo som en omöjlighet att Realisationen pä föres skrifne sältet, skulle kunna werkstätlasj förmodeligen hade detta nog allmänna omdöme föranledt de trens ne Respektive Vleö-Ständens Beftut af öeR IS nii hwarigenom ät Konungen upörogs örn kätkighes Mt.de irZ8 Den 22 November. ren ark förandra den af Ständcrne antagne Realtsations-grund, i händelse sadaue swarighcter dcrwid yppades, sam hindrade desi '.verkställighet, dack med förbehåll, art beloppet af drn, Summa, Ständerne till ändamäletS wiunandc Sig aragit, icke feck öfwer» skridas, eller Banco - Författningarncö föreskrifter äsiöosäkteS.
Att misikrocndet icke eller war ogrunvadt, wisar sig tydeligen af den eljest icke gerna möjelig. i händelse, akt Riksgälds-.Sedlarne oakladl det af Sränderne dem gifne Realisations - warde ända söllo alt mera och mera derunder.
Hilder denna PenningcwerketS ökade willerwalla erhölls Fnllmägtige frän f. d.
Konungen den bekanta SkrNwelsen, hwarrui
Han med adagaläggande af den omöjelighek, som wisade sig, att, cnligr Riksens Sländers förclUcist, werkställa Realisationen, och med åberopande af förherörde de tre Ståndens B.flnt, förklara
Sig genast wista företaga den samma, ester en af Honom förändrad beräknings-grund, om sädant med ^en redan i Silfwer inflntne, och än widare inom fä mannder för deponerade wäxlar inflytande Realisations - Fond , war för Banque» möjlig ? O wer denna Fragg hade Fnllmägtige nu att yttra S-g.
Ossicielr och i wänlig ordning hade Fnllmägtige icke fakt del af de gine Ståndens Be, flur, som f. d. Konungen lill FullmägtigeS ette'.rättelse S>g äberopat; men också tillhörde del icke
Dem aer sätta desi rvcrklighct i fräga, och än mindre att bedöma desi laglighet.
Deras alagde skyldigheter ärv:
HZ9 äro:
Akt befordra Banqnens nytta, och afwända dest ffada:
Atl lämna Näringar,,e i likstämmighet med Förfamiingarne biträde, sa långt Banquen förmår, och dest tillgångar mcdgifwa:
Art inom Werkct bibehålla ordning , cic. etc.; men aldrig' finnes att Fullmägtige anun haft
Sig npdragit att bcwak» Constilnkiencns upräkthallande, eller twista med Regeringen om Dcfi Författningars öfwercnsstämmclse eller afwikclfe derifrån, sa lange det kill Deras wärd anförtrodde Werkö wäl och bestånd derigenom icke äfwciuyrades.
Enär sadant af den i Realisationsgrunden sörestagne ändring, aldeles icke kunde befaras, sa kan jag icke finna Fullmägtige hafwa ägr »agon gillig anledning att bestrida en anstalt, som synbart skulle blifwa, och i sjelfwa merkel äfwen blifwit, för Banquen mycket förmånlig.
Deremot äter, dä genom Riksgälds-Sedlarncs dagcliga försämring, sa wäl Stats - Werkels som RikSgälds-ConroiretS bestånd, som cnffildcS wälfärd och säkerhet berodde pa en snar Realisation; da det än mera icke war twifwelagkigk, art om Realisation med de wilkor Riksens Ständer fasistält, någonsin blef möjlig, skulle den åtminstone ankomma pä cn obestämd framtid, dä, ater den nu forest agna genast kunde öretagas , dä Banquen till egen förkofran derigenom försattes utur desi, igenom RiksgäldsSedlarnes tillkomst, iräkade owcrkfamhet, och anteligen dä uri 1701 ars Reglemente finnes en ännu oförändrad som berättigar Fnllmagtige, att dä det galler Banquens märkcliga nytta eller skada icke warg bundne md Jnsiruckioneus bokstafweliga inne» n4s
Den 22 November. innehall, och hwilkcn §. ivid detta tillfälle åtminstone bör anses äga lika kraft akt fria, som den wid ett annat kunnat äberopas att fälla; sä wisar sig för mitt omdöme ingen anledning, som kunnat frikalla Fullmägrige frän ett walföctjent answar, i händelse De, genom ekt positivt nekande att inga i f. d.
Konungens afsigt, adragit Merkel en wäidsam behandling, eller om följden deraf endast stadnat wid Banquens fortfarande owärksamhct och deraf upkommande wanmagt, att nu bista Riket med de ansenlige Summor, tom detta ar warit sa oumbärlige för Desi räddning, och swärligen frän andra häll kunnat anstaffas.
De i Silfwer päräknade tillgängar äro rigtigt och tillfullo komne under Banquens wärd och i Desi ägo.
Om det kunde erhallaö till bättre pris än stedt är, torde wara mera än osäkert.
U gängen bewitt» nar emedlertid, a» de Calculcr hwarpä Realisatio» nens början blifwit grundad, warit fullkomligt pälitelige; ty ehuru gjorde under en förmänlig ställning för bäve handel och näringar, och under hopp om desi fortfarande, blef dock det ena och andra korrt efter sa olika, att alla händelser blefwo för Realisationen graverande, har likwäl desi beständ hitintill icke blifwit satt i fraga.
Det ankommer nu pä Riksens Högloft.
Ständer Sjelfwe, att sä hushälla Med Deras Bauco-Werk, att sä leda desi förwaltuina, att det hädanefter som hitintill kan upfylla ingängne förbindelser, och lämna Närinqarne ett behosweligt understöd, samt sa förkofra sig, att det äler i en olyckans och wädans stund, lika kraftigt Den 22 November.
H4l som denna gäng, lira kunna bidraga till Fäderneslandets räddning.
Nar således en för bade allmänna och enskilda wälfärden högst nödwändig Realisation af RiksgäldsSedlarne blifwit af Full.nrägtige werkstäld pä säkra grunder för dest bestånd; när Tanqucn derigenom wnnnit stycka, att öfwer förmodan kunna understödja Ncksens Högloft.
Sränders bemödande att rädda ett, till undergäng lurande Fädernesland; och när Fullmägtige icke uran göd anledning åberopa Sien Förfikininq, som nu, om någonsin, borde tjena Dem till efterrättelse; hwarifran kan man dä hämta billige och rätkwija anledningar, för alt fasta oblid anmärkning wid en åtgärd, som i denna wädanS stund warit för Riket sa »välgörande?
Jag underställer Högloft.
Ridderffapet och Adelns ädelmodiga bepröswande, om Herrar
F illmägrige icke äro berättigade att derifrån frikännas.
Herr von Lcbulrcenbeim, Oaviä, Upläste e»t sa lydande Dicramcn: Ändteligen hafwa Riksens Högloft.
Ständer erhållit
Attén om den af Deras Banque företagna Realisarivt af Riksgälds - Contvircts Creditfedlar, aldeles fullständig.
För att rätt känna sammanhanget af detta inwecklade mai, nödgas man ätergä till 1802 ärö
Riksdag, dä denne Finance - operation stadgades.
Sedan f. d. Konungen» för StakS-Werkers beständ m. m. äffat en mera kraftig sch oföränderlig penning, än Niksgäldö-Sedcln sttgjo-r, up drogS - H42 Den 22 November. drogs detta ärende ät dä warande Hemliga SkatSIltjlkottct, ' och hwartill jaa afwcn stllladcs kill Ledamot.
Flere Finance-Förslag inaafwos af kunnige
Man, sa inom, som urom Ilkffoitet, och inhämtades äsmen, med Konungens bifall, Banco - U-ffotrets ranka i detta wigtjga ämne.
Under den 29 April 180O, inkom fran sistnämnde UijVotk ett ganffa judicienst Betänkande, hwaruti under witza forbehällne milkor försäkrades, akt Banken förmådde inga rtti Realisationen af Creditsedlarne, wid ^:dcls Rabatt af deras Numcraira belopp, eller zzs Riksdalers devaluMon a 100 Rdr, eiler hwad man wauligen kallar 50 procenrs Agio; samt Medes, akt de dä upgisne rz Millioner Riksgälds Sedlar kunde realiseras ined 10 Millioner Banco-Spccie.
Agio ivar, wld dä warande afpeck, nedfallit lfrän mer än 50 procent till 40 dito; men upsteg snart äler till Zo procent.
De fleste Ledamöter af Riddc: skåpet och Adeln, sa wal som af Prestc-Ständet tt i H.mliga UtfforletS Stars- och , Finance - Fördelning funno BancoUiffolkcis upgisne grunder aiuagelige, eller att i anledning af det nedfallna Agio dcvaluationen as Tredir Sedlarne åtminstone borde stanna wid Zgdcl, eller akt 4 R:dr af desi; Sedlar högst realistrades med z
Rdr nki Banco; men Borgare-Standets
Ledamöter irrade högeligen för Realisations - procentens nedsättning, inunder Agio, till ^:de! eller att 102 Rdr skulle godtgöras med 8z^
Rdr uri Banco, det är, akt Riksgälds - Riksdaler» borde honoreras med 40 skillingar i B >nco - Specie.
Dertill fogade sig Den 22 November- M4Z först Bonde StändetS Ledamöter, och efter flere anstälde voteringars siukcligen för att komma till ändffap, Skars-Fö'.delningens pluralitet.
Hnswudpästäender war, att winna ett större Rörelse - Capital i Banco - penningar, eller att iä 12 ^ Millioner Rdr Banco emer iZ Millioner i Riksgälds - Sedlar.
— För att understödja en Realisation, inunder det gänghara Agio, witte man heldre inga uti en Förmögenhets afgift, stor 4^ Millioner
Rdr uti Silfwer nämligen, för de ^.'delar af CredidScdelstockcn, som först inlösas skulle' dä den återstående tredjedelen borde inom 15 är infrias efter samma dcvalnanonsgrund, och crhällandek af en lika niangarig Amornstcmeitts Fond af Zoo,noo Rdr Specie.
Denna Realisations - principe jbildc sig således wida fran den, som syckeligeu är 1776 widtogs. da 18 Daler Kopparuninr wid 72 Marks Cours, och derefter gangbart Agio, cvaluerades till 1 Ror Banco-Specie.
Det kända Broiocolls , Utdraget fran Hemliga Utffottel af den 20
Maji lZoo öswerensstamde icke till atta dctttt med Stats - Beredningens rid efter annan ragne Besiut.
Flera wilkor uti OeconomiK Pablica 'förbehöllos till Realisationens befrämjande och widwaglhättande; af hwilka dock 25 punkter uti .Hemliga Uiffotters Plenum stadsästades, och ehuru man förmodade, att de samme af den Ordförande Konungen godkändes, förklarades lilwäl
Veu 22:dra derpaföljcuide, att Nongl Maj'-t i Näder wille framdeles läta föredraga S>g de as Utskottet i underdånighet meddclde upgift.r och ämnen, som bunde förenäs med Regeringssättet, w. m.
Hwar och ens taurar ii44 Den 22 November. skulle efter Konungens eina löfte, fa un Sander, Nas Illena andragae, Dek är sörinodeluten alldur kändt, huru med detta Realisations - Försteg rillgerk tili dek owanliga Plenum af den ?6
Ms! r8oo, dä Hemliga UrskoltelS ProlocollS-Utdraa kom, förmodan, att ikläda si, egenskap as e>, B wiLnniqSUlskottS sä mäl sam af ett Banco Unkc-ttS Bcstut, Af de tryckte Protocoften för uysiitäutnde dag kan synas, arr jag för min del förgäftoes urbad niig, Ntk Försiager Mille punftewis qenomgae, och ej genom acclaMakion en m.sie anraaas, såsom lck arr Mauro Utskottet öfwer Hemliga U skotiecö R.alifationS-p!an först höras borde, hälst efter a!! faststild ordning
Föreskriften i Banco-ärendrr derifrån ema, neras skulle.
Herr Asietzoreu s^stlof bluftkenstcjnlst, såsom warande Ledamot af Banco Utskottet, betyga, he ock, akt hemUdte Utskott upgifwir en hel annan Plgn, än som Hemliga U-skonet foreslao.ir; men ali sadan erindian skedde färgäfwcS.
Gränders gemensamma
Vestnr klef seda» en Lag sär Banco - Utskottet, och som nödgades i följd deraf, under den 14 Junii, afgifwa cu Jnstruclion för Banco - Fullmägrige, att efter Hemliga Ulskoiteis faststäsde Förslag anställa Realisationen med ^tdel E)cvalnation af RikSgaldS-CoutoirctS Trevik Sedlar, j ställe för Bauco - Uljkoltetö egna förut tillstyrkta Plan efter ^;del.
Under-den ,5
I mil uydrago wäl i underdånighet rrenue Stand utom Riddcrskaper och Adeln, som icke i mäler hördes, ät Konungen arr widraga de mest rjenligg mede! lill Realisationens befordran wib
1145 tvid de derwld förefallande hinder ; men ej mäste de z ne Rcfpecrive Eländens mening hafwa marik, att aldelen omändra Planen, da de samme utnyckcligen förbehöllo Sig. att Riksens Ständers BerviUMngSrätt. ocl) Banco
Löriattningarne skMe bibehäilaS och att de lindrigaste mätt för de skattdragande widtogoS; En i>-idring wid Förmögenhets - Aigifrens urgörande mäste hafwa warit förnämsta häusigken och ej devaluaiions - procentens ändring, för hwarö laga beräkning i wenne Stånds dedamöker sa mncket nirälstat.
Eom ock 4 Sländs gemensamma öswerensstämmelse i etk BewillningS-mäl x fordras, sä uptogS ock nti det allmänna RiksdagsBesinrek allenast de» af Riksens Högloft.
Ständer i gemen antagna Rcalisakions plan.
Hemliga Utskottet förmodade, att Realisationen redan är 1801 förrättas kunde; me» manga hinder mölle wid blott halfwa Förmögcnheis-afgiftens insamlande.
Under den Z Oktober 1802 fann f. d. Konungen för godt föreställa Herrar Banco-Fullmägtige nödwä»digheten af Realisationens fullgörande med ^:dels devalvation ä Riksgäldsstedlarne; Derwid utlofwades äfwen etk biträde med en Realisationö-Fond af i,8oo,Ooo Rdr,, och akt deremot halfwa FörmögenhctS^Afgiften efkergifwas kunde:
Jelk underdänigt swar af den 1 November gäfwo Herrar BancoFullmägiige tillkänna, att De med den ägande redbare Fonden, jemte det lofwade biträdet, sago sig i Stand, med Z 3:^ Rdrs. rabatt ä Ivo Rd. i LrcdilSedlar, eller 50 procents upgäld, företaga Realisation, »; men Underläko dock icke derwid anföra, art l8oo H46
Den 22 November. iZoo ärS Banco-Uiffott uii Jnstructionen förordnar en annan Realisalions-plan.
^ Utan afseende a denna föreffrift behagade Konungen, i kraft af de irenne Refpective Sundens npdrag, lala Len 4 November 1802 urfarda Kungörelse om de» widkagne Nealisationcn, söm war trenne dagar ester Herrar Banco-Fu!!mägtigcs undcrdanigq ffriflvelfe, och hwgrmed all widare föreställning bcrogs.
Air Herrar Banco-Fullniägtigc afwilit ifrån ordalydelse» af 1800 ars Banco.Ukffons afqjsne Jnstruciion, loll inge» motsägelse, och lika onekellgt är, akt bcmäldkc Ukstchkls Förefisrisler allid lscnt och endast böra ijena Banco Fullmaglige till rättesnöre; men en auna» fräga ar, hurnwida niöjcligen det sista Banco-Jnsirncrione» i anseende till Riksgälds sedlars nes rcal-sering med !:dels dcvaluering war med Banqnens bestånd i werkstalligheten mosel--'.
Enligt Bestulen. fkulle 1820 ars bewiljade FörrriögcnhetLafgift kill fullo instina i Silfwer, eller uri ett deremot fwaraude wä.de; men uti upbörde» af haifwa denna Förmögenhets-afgift, som pä papperet utgjorde, Riksgälds - Sedlarne beräknade » 52 procent Riksdaler Specie 2,508,878 Zl si. 10 >:ll. inflbro blott Uti Silfwer 75,206 Rdr 17 si.; r Wöxlar Rdr Hamb.
Banco 48 r iz si. och i Banco Sedlar Rdr 764,281 Zo si. 7 r.st.; me 1 i RikSgälds-Contoircrs Crrdit-Sedlar 2,503664 4 si. 1 r r:st.
Huru fikulle n;an kunna tro, att det wille bära sig alt lill den rcdbare Banco Fonden inköpa Silfwer för Crcdit-Sedlar med A0 procents gängbart agio, och efter 1800 ärS Realisglions-grund tillväxla dct emot Lo pro - Den 22 November. 1147 20 procent?
Men man torde pasta att det ägnade Herrar Banco-Fnllmägtige, atl laga Deras förnuft till fänga under krones lydnad.
Deras första påstående hade dä bordt blifwa att fä andra hälften af Förmögenhets - afgiften iiMifwen, hwilket torde för en hwar af Ost hajma blifwit nog ^erkännande, och Banque» hade derwid ej fäkt sin SilfwerFond till bättre köp stärkt nli sine hwajf.
Som Realisationen owilkorliqen war anbefald, sä ägde oek Konungen magt att påfordra weiftstallägheien deraf.
Man kan icke möjcligm bedöma följden af en obstination emot den mcrkstätlande Magtens magrspräk. icke eller afse den oreda, det »vingleri ock den förltift för Innehafware af Credit-Sedlar. som kunnat följa pä en aldeles underläten Realisering.
Rewisorcr agde blott alt efterse huru wida Jnstrucrionen war hörsammad; men ej atl frikänna för urakllatandet af den samma; ehuru det mcdgifwes att ivid Vestn, leii fordrades mycken laggranhct air ej träda dea Sacra Majestas för nära.
Det hörer blott Rikets Högloft.
Ständer som Principaler kill, art gifwa Decharge i följd af den lyckliga ntgängcn, och wid häg. komsten att Banco-Urffoltck gifwir fin Jnstrncfton emot egen yttrad öfwcnygelse. 18oz ärö
Revisorer kunde ej eller framföra den samma talgn, art Konungen öfwerträkt ett 'Riksdags Bestut, älagt Undersåtare ^tdels förökc allman Bewillningen, och infordrar en Förmögenhets-asgift, som hörde list en annan Realifations-Plan, och som bordt äkerfordrag, i ställe för atl
Sauckeare tackade för eftergiften af andra hälften- Jag lyektar mitt langa tal nied önskan att Rikets församlade Ständer alkid wid Sine afgiswan de - nä8 Den 22 November. de Instructioner mä ledas af wisheten, sä akt de , iverkställigheten blifwa möjeliga samt tjenande till Samhällets »välfärd.
Friherre Leäcrström, ^acob, upläste följande DiclKMen:
Sedan nn berättelserne, sa mål öfwer Herrar Fullmägkiges förhållande wid Reslisatiisns - planens förändring, som Herrar Revisorers yttranden deröfwer, äro Rikets Höglost.
Ständer sörclagde, och Högloft.
Ridderstolpe! och Adeln nu kan bedomina saken, sa anhäller jag alt i korrchel decöfwer fa yttra mina tankar.
Dä jag, genom Högloft.
Ridderffapet och A° delns förtroende, bles wald till Ledamot i BancoUlffotiet, bestör jag, sä midt min förmäga sträckte sig, söka smara deremot.
Den sörsta pligt jag am säg mig åligga, war att noga underrätta mig , om Rikets Ständers för Wcrket faststälde förskrifter och lagar blifwit af Herrar Fullmägnge följde.
Sä snart jag kom till kännedom af de afsteg, som Högloft.
Ridderffapet och Adeln nu känner, wid den för Realisationen fastställda planen, yrkade jag, det saken borde Rikets Ständer föreläggas.
Nu är ändamälck wunnit och den stunden inne, dä Högloft.
Ridderffapet och Adeln ffall yttra sig öfwer saken.
Ofwenrädelsen af owilkorliga föreffrifter är ögonffenlig.
Later det wäl ränka sig, att Rikets Ständer ffulle se denna öfwerträdelse, och underläta arr Den 22 November- - ^49 a» ogilla den?
Swartt harpa är gistvik.
Saken rör Rikets Sländers »värdighet och säkerheten af de» ras befallningar.
Men mätte all fräga om answarighek förfalla, och mä ben lyckliga utgången wid detta tillfälle motwäga hwad en sträng rättwisa kunde ä»ka.
I grund häraf fär jag förestå, alt, jemte del Ridderskapel och Adeln förklarar sitt ogillande öfwer afwikelsen frän föreskriften, he likwäl tillära Banco.Utffokket, akt, enligt hwad dek föreflagit, lämna Herrar Fullmägtige decharge.
Detta tror jag galla om Fullmägtige.
Om Revisorerna är frägan helt olika.
Del war deras skyldighet att vröfwa Fullmägtiges ätgärd och anmäla rälta förhallandec till Rikets Ständer.
Handlingarne wittna, att flere redlige man bemödade sig att fullgöra denna pligt; de wittna ock, att Ständers Revisorer inskränktes i sin granskningSrält genom ett maktspråk, oförmodadt i Regcnlens namn yttradt af den, som pä stället ägde röst endast genom Ständers förtroende.
Min proposition i afseende härpä är, att, dä wl hedra de redliga män, som bewakade Ständers rätt, ma wi, bland mängden af wäldsamheter, sorn utmärkt förra Regeringen, äfwen förläta denna; mä wi, lärde af olyckan, nu sa mycket kraftigare stadga, att Ständers förtroende hädanefter wid besia förrättningar ej mä kunna falla pä Personer, som derigenom sattes i frestelse att tjena twä Herrar, och blifwa sa mycket angelögnare att snart befästa hwad i Riksdagö-Ordnin» gen i anlrtzmng häraf är föreslagit.
Af nzo Den 22 November.'
Af den nu kända simningen lära Rikets Stander hafwa en tillräcklig ledning, att känna, tvid hwilka de framdeles böra fästa sikt förtroende.
Allmänheten stall snart fälla domen om dem, som det, ta förtroende misbcnkat, och dem, hwilkas redlighet och mod böra hedras; och der har endast warit inför denna Domstol, jag welat framdraga Rikets Ständers Ombud, öfwertygad art, sedan rafstnis ögonblick inträffar, bör ädelmodet styra alla wära företag.
Grefwe körner, Larl Labrwl.
Da det war en allmänt kand sak att Realisationen af RiksgäldsSedlarne blifwit werkstäld twärremot igoo ars Riksdags - Beslut, war det äfwen min önskan att alla till detta mål hörande handlingar skulle framläggas för Riksens Ständer, saint Fnllmagtige inkomma med sin förklaring öfwer skälen hwar-ore de afwikit ifrän Riksens Ständers föreskrift.
Alla dessa handlingar är o nu inkomna.
Der är en klak sak att Fnllmagtige handlar twartemor Riksens Ständers Beslut.
Men wi böre påminna
Ost deras belägenhet: de erhöllo Konungens befallning, hwari de z Sländcns Beslut äberopsdes.
Detta Beslut kände ej Fnllmagtige.
De svarade att det ej instämde med de uttryckeliga förestrifker De af Riksens Ständer emoktagit; men sadant war uran werkan.
Jag bekänner art jag hade önsta! att de förnyat sine föreställningar och gjort dem an kraftigare.
Men dä en magtagande Konung befaldc, och De ej fiugo lägga för Allmänheten sill förhållande war Deras - Den 22 November. nZr ras belägenhet swär.
En wägrad lydnad emot Högsta Magten, hade kunnat hafwa följder, hwilka man cj kunnat beräkna.
Desnuom när dernll kommer att den förcffrisne Reatisations-plancn war af natur att cj kunna Utföras, tror jag der wara Ml atc wid detta tillfälle med Fullmägtige ej pä det strängaste förfara.
Äi skillige hördes begära proposition pä Friherre
Lsckerstr5m8 Diktamen.
Herr Grefrven och Landtmarfkalken' gjorde derefter proposition att FullmägtiqeS ock) Reviso rernes förhållande sktille af RidkerMpet och Adeln sä bedömas som Friherre Osterström föreslagit.
Herr Oeijkenlkjölst, Ostlok.
I ett af de till dctza handlingar hörande Protokoll nämnes om en LedamotS bland Banco Fullmägtige första rättighet, att läka sikt serskilda yttrande medfölja Fnllmägtiges underdäniga stkrifwelse till Konungen.
I anledning deraf anhaller jag alt fa anföra följande:
Om det stkulls tillatas sn Ledamot ibland Fullmäglige att bifoga Desi emot pluralitens tankar stridande yttrande, till de nnderdänige sivar Fullmägti» ge hafwa att i förekommande nial afgifwa synes en sädan tillåtelse äfwen innebära en rättighet för Konungen art decidera emellan pluralitekens befinnande^ och den skiljaktige Ledamotens derifrån afwikande meniNZ» H52 Den 22 November mening.
Det är likwäl af högsta wigt akt Rikets Högloft.
Ständer aldrig giswa anledning till twekan om Deras fasta och oryggeliga afsigt, att för Sig ensamme bewara Styrelsen öfwer delta Nationen hedrande och gagnande Banco Werk, som under Deras garankie tillkommit, och under Deras tillsyn upnäkt desi nu ägande wälständ.
Jag tillstyrker derföre all förhallandel mä förbliswa sadanr, som
Let wid tillfällen af delade meningar Fullmägtige emellan, förut warit.
Friherre Letterström trodde, att det aldrig kunde blifwa någon fräga derom, att crr till Konungen afgifwit serskildt yttrande, skulle auktorisera honom att blanda sig i B-nco-Fullmägriges BefturBanqucn wore Ständers Werk och styrdes efter de Författningar
De för detsamma föreskrifwit.
När Fullmäqtige till Konungen afgäfwo nägot Ullätande, skedde sädant blott uplysningöwiö, och ej för att underställa nägot mål Konungens afgörande.
Friherre Letterström hoppades derföre att intet Beslut mätte tagas, hwilket hindrade Banco-Utskoltet, att efter sin afsigt i del Reglemente, som för Fulimäg» lige stall utfärdas, införa en tillåtelse för hwarje Person, att wid sädane tillfällen bifoga sikt serskildta yttrande.
Herr kleMenlst^öltt yttrade a nyo sin fruktan att denna tiliärelfe kunde medföra wadeliga följder. -Hery Grestven öch Landtmarffalken hemsiäfte, om icke denna fräga bords komma i sammanhang - Den 22 November- nZz hang med den i förra plenum omtalade Banco - In, siruccionen. lNrefwe körner, Larl 6adrie1, anmärkte, att det more Banco Utskottet, som författade Reglementet för Fullmägtige, och att Standerne in plenis derom aldrig fingo någon kunskap.
Att således här icke borde upstä någon frgga om hwad Banco - Utftottet i detta Reglemente skulle. stadga Friherre Leäerström erindrade, att dä förhällandet werkeligen more Mant som Grefwe klörnor ilpgifwit, hade hans proposiston endast warit att Äidderskapet och Adeln ej skulle raga nägot Besiuk, som hindrade, att om Konungen fordrade nägol utläkande af Banco - Fullmäglige, sädane serffildte yttranden, som moro stridande emot pluralitetens mening- äfwen kunde fä medfölja.