Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 5; N:o 14, i anledn. af väckt motion om stadsprivilegier för Höganäs; N:o 15, i anledn. af väckt motion om ändringar uti K. förordningen d. 16 Jan. 1844, rör:de gesällvandringen; N:o 16, i anledn. af väckt fråga om köpingsprivilegier för Grebbestads fiskeläge; N:o 17, i anledn. af väckt motion om upphörande af Kammarrättens anmärkningsrätt vid taxerings- och pröfningscomiteers åtgärder att befria utfattiga från bevillning; N:o 18, i anledn. af väckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för regils-oflicerare förevisa rekryter innan de antagas, samt om vidtagande af åtgärder emot befälets olagliga inblandning vid uppgörande af contract emellan rotehållare och knektar; N:o 19, i anledn. af väckt motion om en köpings anläggande vid Wrigstads gästgifvaregård inom Westra härad af Jönkö pings län; N:o 20, i anledn. af väckt motion om bemyndigande för Ofverståthållare-embelet för police-ärenden i Slockholm att ifrån hamnar och torg afvisa sysslolösa och för allmänna säkerheten farliga personer; N:o 21, i anledn. af väckt motion om K. stadfästelse å hypotheksföreningar; N:o 22, i anledn. af väckt motion om ändring af 61 och 63 §§ uti instructionen för jägeribetjeningen af d. 16 Mars 1838; N:o 23, i anledn. af väckt motion om förenkling af de mi litära och civila uniformerna ; N:o 24, i anledn. af väckt motion om sammanslående af 3:ne länsmanstjensler inom Östra härad af Jönköpings län lill 2:ne sådana; N:o 25, i anledn. af väckt fråga om inköp till kyrkorna i riket af en ny upplaga af psalmboken med choralmelodierna och messan; N:o 26, i anledn. af väckt fråga om den K.
Theaterns utarrendering till enskilde personer.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från PresteSt. af d. 21 och 25 sisth Sept. samt från BondcSt. af förstnämnde dag.
Frånvar. i det plenum då föredragningen af Const.Utsk:s betänk.
N:o 4 förevar, och deruti förekom Den 5 October. 13 förslag om förstärkning af LagUtsk., för att med R.
St:s rätt i lagfrågor afgöra, ber jag att emot det beslut, som härom af R. o. Ad. fattades få nedlägga min reservation.
Jag begagnar äfven samma tillfälle att reservera mig emot Ståndets beslut i afseende på Riksd.Ordms 39 §, som handlar om val till Utsk:sordf.
Ilr Adlersparre, Georg:
Jag anhåller alt, i anseende lill åtskilliga förhinder, få afsäga mig den befattning i Ridd.Utsk., till hvilken jag af R. o. Ad:s Electorer blifvit utsedd.
I anledn. häraf anmodade H.
Hrr Electorer alt i deras nästa sammanträde äfven utse en ny ledamot af Ridd.Utsk. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
In fidem protocolli, Albart Munck.
Lördagen den 5 Oclohcr 1844.
Justerades 8 prot.utdr. för d. 2 dennes.
Upplästes till justering och godkändes Exp.Utskrs under
N:o 5 afgifne förslag till R.
St:s und. skrifvelse lill K. M., ang:de bestämmandet af en prescriptionstid för fordringsanspråk i anledn. af Götha Canalbolags, och Malmö f. d. Disconters utredning.
Hrr Electorers listor, till val af en ledamot i Banco- och en ledamot i Ridd.-Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Banco-Utskottet:
Efter N:o 213 Frih.
Armfelt, Fullm.
Hr Bogeman, Joli. Ludv.; N:o S6 Gr. Hamilton, Jacob Essen; Riddar hus-Utskottet: Efter N:o 572, Hr Rännerfelt, Fullm.
Hr Adlersparre, Georg; N:o 1,306 Hr Söderhjelm, Gustaf August.
Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista till val af tvenne suppleanter i Const.Ulsk., dels för N:o 792, Hr Lagerhjelm, Pehr, under den honom beviljade 14 dagars ledighet, från d. 4 dennes, hvartill blifvit utsedd: N:o 357, Frih. Nordenskjöld, Carl Reinhold; 14 Den 5 October. och dels för N:o 1,861, Hr von Hartmansdorff, Äng., under den honom medgifna frenne veckors ledighet, fran den 7 dennes räknad, hvartill befans hafva blifvit utsedds N:o 1,364, Hr Ljungfelt, Fullm.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf. Gr.
Hamilton, Henning L'udv. Hugo:
Som jag i anseende till tjensteäligganden nödgas att vid slutet af nästa vecka för en längre tid afresa från hufvudstaden, anhåller jag vördsamligen hos R. o. Ad. att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats i StatsUtsk.
Hr Bogeman, Carl Adolph, hade låtit inlemna följande:
Af oförutsedde, enskilde angelägenheter hindrad att, inom den mig meddelade permissionstidens tilländalöpande, kunna mig å riksdagsorten infinna, nödgas jag härmed vördsammast anhålla, att få afsäga mig ledamotsbefattningen i R.
St:s Allm. Besv.- och Ekon.Utsk., och att emedlertid varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att äfven Hr Stuart, Fredr.
Christoffer, hade anmält, det han af tjensteäligganden vöre hindrad att fortfara med sin befattning såsom ledamot af Bevilln.Utsk., samt anhållit alt likväl .blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll, att Gr.
Hamilton, Hr Bogeman oell Hr Stuart, oaktadt dessa afsägelser, fingo bibehålla deras riksdagsmannarätt; hvarefter H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer att i deras nästa sammanträde återbesätta de sålunda uppkomna ledigheter bland ledamölerne i Stats-, Bevilln.-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskm. •
Företogs val af Bänkman inom nedannämnde bänkm:s-afdeln:r nemi. inom 8:de Bänkm:s-af d., efter N:o 369, Frih. Lagerstråle, Fullm.
Hr Lagerstråle, Cati Erik; g:de Bänkm:s-afd., efter N:o 9, Hr Ulfsparre, Sigge; och N:o 13, Hr Natt och Dag, Fullm.
Gustaf; i5:de Bänkm:s-afd., efter N:o 1,222, Hr Lindroth, Carl Johan Gustaf; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde, inom 8:de Bdnkm:s-afd., N:o 387, Frih. von VVeigel, Christian Ehrenfried; g-.de Bänkm:s-afd., N:o 7, Hr Sparre af Rosswik, Fullm.
Bennet, Carl Stephan, och N:o 86 Hr Stuart, Fredr.
Christoffer; i5:de Bänkm:s-afd., N:o 1,055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold.
Just. pleni-prol:n för d. 21 e. m. 23 och 25 i sisth månad.
Den 5 Octo b er.
j 5 Gr.
Lagerbjelke, Gastaf, anförde skriftligen:
Dä det sedan förra riksdagen hvilande förslag, att vid vissa fall förstärka LagUtsk. samt åt detsamma uppdraga R.
St:s beslutande rätt, till afgörande förevar, delade äfven jag den öfvertygelsen, som ansåg förslaget böra förkastas.
Jag gjorde detta af Hera skäl, hvilkas upprepande nu vore så mycket öfverflödigare, som desamma blifvit af sä många talentfulla talare, under sjelfva debatten, bättre än jag skulle kunna, anförde.
Bland dessa skäl var äfven, att det med förslaget afsedde ändamål fullständigare kunde vinnas, om, på sätt Hr Gr.
Spens uti sin reservation i ämnet vid förra riksdagen föreslagit, det funnes en laglig form, under hvilken Konung och Ständer, medan vidlyftiga betänkui utarbetas, kunde prorogera en riksdag, till utsatt nytt sammanträde för visst ändamål.
Härtill, invänder man, fordras grundlagsändring, och en sådan, nu föreslagen, kan icke förr än vid nästa riksdag, till lag antagas.
Detta medgifves, men ehuru våra former hindra oss att redan vid innevar. riksdag blifva i åtnjutande af förslagets alla fördelar, tror jag likväl de hufvudsakligaste af dem, äfven med nu gällande grundlag, kunna komma oss till godo, om R.
St. nemi. besluta, att LagUtsk., antingen förstärkt eller icke, efter riksdagens slut, såsom comité', fortsätter sina arbeten, för att vid nästa riksdags början aflemna fullständigt beredt memorial uti det eller de till dess handläggning i sådant afseende öfverlemnade ärenden.
Den hufvudsakliga skillnaden emellan detta och det af Hr Gr.
Spens framställde förslag biifver, att det LagUtsk., som emellan riksdagarne arbetat, skall vid nästa riksdag utbytas emot ett nytt, hvilket, innan saken kan af R.
St. lill afgörande företagas, måste med memorial inkomma.
Detta är visserligen en olägenhet, men ärendet är likväl dä af en R.
St:s delegation fullständigt, redan på förhand genomgånget och granskadt; troligt är äfven, alt, synnerligast om det emellan riksdagarne arbetande Ulsk. förstärkes, men det nya LagUtsk. biifver af vanligt antal ledamöter, många, eller de flesta af dem komma att bestå af personer, återvalde från förra Utsk.; och man bör sålunda kunna hoppas, att någon vidlyftig handläggning inom Utsk. icke då skall behöfva komma i fråga.
På grund häraf, och enär K. M. i nåder yttrat
Sig äga förhoppning att, redan under innevar. riksmöte, kunna till R.
Sl:s afgörande öfverlemna det nya criminalförslaget, vågar jag, med stöd af 56 § Riksd.Ordn., i anledn. af R. o. Ad:s beslut ang:de ofvanomförmälde, sedan förra riksdagen hvilande grundlagsändringsförslag, att i vissa fall förstärka LagUtsk., vördsaml. föreslå: alt R.
St. måtte besluta, att, i händelse K. M. till R.
St. under innevar. riksmöte öfverlemnar nåd. propos. till antagande af det nya criminallagförslaget, i och för granskningen af berörde förslag, till ett antal af nio ledamöter från hvarje Stånd förstärka LagUtsk., hvilket äger att i sådant afseende jemväl efter riksdagens slut såsom comité' fortsätta sina arbeten, samt bör i denna händelse med fullständigt beredt memorial i ämnet, vid början af nästkommande riksmöte, till Rikets då församlade Stän - 16 Den 5 Octo b er. der inkomma; samt att R.
St. genom und. skrifvelse underrätta K.
M. om detta deras beslut.
Det är alltid obehagligt att behöfva upptaga R. o. Ad:s tid med en fråga, som endast rörer en och annan ledamot personligen, men jag anser mig, i afseende på det nu justerade prot., nödsakad att anhålla om R. o. Ad:s öfverseende för några ögonblick.
Jag anhåller nemi., alt det yttrande, som Frih.
Gyllenhaal, Lars Herman, afgaf i plenum d. 23 Sept. e. m. mätte varda för Ii. o. Ad. uppläst, äfvensom mitt yttrande i samma plenum, hvilket föranledde detta hans yttrande, samt hans yttrande i plenum d. 21 Sept. f. m., till hvilket jag i min framställning refererade mig.
Efter uppläsningen af dessa yttranden anhåller jag åter fä ordet.
I anledn. häraf blefvo nu de af Gr.
Gyldenstolpe omnämnde yttranden uppläste.
Gyldenstolpe yttrade derefter: R. o. Ad. har häraf funnit, att Frih.
Gyllenhaal påstått, det jag oriktigt citerat hans yttryck i plenum d. 21 Sept. f. m.
Efter hvad af den nu skedda uppläsningen kunnat inhemtas, voro Frih.
Gyllenhaal ord väl icke ordagrant desamma, som jag citerade, men i afseende pä sjelfva meningen voro de fullkomligt öfverensstämmande.
Jag öfverlemna!- åt R. o. Ad. att afgöra, huruvida jag kan anses derigenom hafva vanställt Frih.
Gyllenhaal yttrande.
Hr Stråles, Nils Wilhel m, d. 2 dennes på bordet lagda motion, ang:de behandlingen af de allmänna lagförslag af större omfattning, som K.
M. vid en kommande riksdag kan vara sinnad att till R.
St. framställa.
Med motionären instämmer jag deruti, att Ståndet må besluta en underdånig skrifvelse till K. M., på sätt Hr Stråle i första punkten af motionen föreslagit, med begäran om tryckning af sådana allmänna lagförslag, som af Konungen vid kommande riksdagar kunna öfverlemnas till Ständerna, att nemi. exemplar deraf måtte till
Ståndens ledamöter utdelas vid polletternas uttagande, äfvensom jag önskar att
Ständerna vid denna skrifvelse mätte göra det tillägg, utöfver hvad motionären framställt, att de anvisa nödiga medel å Riksg.cont. för tryckningskostnaden.
Men i afseende på punkterna 2, 3, 4 och 5 i samma motion, nödgas jag vara af olika tanke med motionären, och får anmärka vid 2:a punkten, rör:de inskränkning i motionstiden för ändringar uti ett sådant lagförslag, som blifvit till R.
St. öfverlemnadt, att i händelse detta lagförslag öfverlemnas frän Konungen till Ständerna på samma gång som Konungens propos. om stats - Dea 5 Oetober. 17 statsverkets tillstånd och behof, så är klart, att några motioner i anledn. deraf icke fä väckas längre än till motionstidens slut, och något särskildt beslut derom behöfves således icke.
Kommer deremot en sådan propus, om lagförändringar efteråt, så inträder det förhållande, som finnes stadgadt i 56 § Riksd.Ordn. i afseende på frågors och motioners väckande i anledn. af under riksdagen limade händelser eller uppkomne förhållanden.
Dä är det visserligen möjligt för R.
St. att inom sig öfverenskomma om en viss tid, inom hvilken de förslag till ändringar, sorn af ledamöter i Stånden kunna väckas, böra vara afgifne, för att komma under LagUtsk:s pröfning.
Dervid mäste jag likväl erinra derom, att det ovillkorligen fordras enhällighet hos RiksSt:n för ett sädant beslut; eljest kan icke någon riksdagsman betagas begagnandet af sin rätt enligt 56 § Riksd.Ordn.
Vid 4 punkten har lagcomiteen så lill sägandes blifvit in corporerad med LagUtsk., för alt i hvarje fråga ronde lagförslag med yttrande lill Utsk. inkomma och jemväl dä uppgifva de särskilda ändringar i andra §§ som deraf kunna blifva en följd.
Jag skulle för min del förmoda, alt 42 § Riksd.Ordn. härvid bör tjena LagUtsk. till efterrättelse.
Finner Ulsk. sig behöfva underrättelser af lagcomiteen för de särskilda §§, som möjligen kunna vara i sammanhang med dem, som blifvit till ändring föreslagna, så äger det jemlikt denna § rättighet att anmäla sig och få K.
M:s befallning till vederb. att lemna de upplysningar sorn erfor dras; men någon annan direct communication med lagcomiteen mäste jag bestrida, äfvensom alt Ständernas beslut skulle komma alt ytterligare remi!teras till lagcomite'en, på det att de skulle i anledn. deraf inlåta sig.
Med de former, som för lagars förändring i 87 § Reg.F. äro föreskrifne, mäste sålunda också 5 punktens i motionen tillämpning jemnkas, äfvensom till öfverensstämmelse med 42 § Riksd.Ordn.
Jag är föröfrigt mycket belåten med att framställning blifvit gjord rör:de tryckning af alla sådana förslag och lagcomiteens ledamöters särskilda utlät:n pä allmän bekostnad, samt att de mätte lemnäs till samtlige riksdagsmän vid pollettens emottagande, pä det att en allmän kunskap mätte spridas om lagförslagens beskaffenhet och de särskilda meningar, som vid detaljerna deraf äro afgifne af de olika personer och de olika comiteer, som tid efter annan haft befattning med detta arbete.
Jag tillstyrker bifall lill remissen och anhåller, att mina anmärkrnr mätte fä motionen till Utsk. åtfölja.
Hr Stråle, Nils Wilhelm:
I anledn. af de anmärkmr som nu blifvit gjorda, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att dä jag nämnt motionstidens slut, såsom den lid inom hvilken anmärkmr skulle kunna framställas emot ett lagförslag, sä har jag icke afsett, att dessa anmärkmr skulle kunna lemnäs såsom motioner, eller att de skulle anses, om de koinmo sedermera, vara sådana motioner, som enligt 56 § Riksd.Ordn. kunna framställas, 3 H. 3 18 Den 5 0 ctob er. men jag liar trott det vara nödvändigt, att en lid bestämdes för dessa anmärkn:r, på det man anätte hafva en viss period, inom hvilken anmärkmrne borde göras, — en viss tidpunkt, då man kunde börja granskningen af allt som blifvit anmärkt.
Jag har vid det förslag jag gjort, att lagcomiteen borde höras, icke förbisett den väg 42 § Riksd.Ordn. föreskrifver för LagUtsk. alt inhemta auctoritelers yttranden; men jag trodde att detta icke behöfde uttryckligen föreskrifvas, då stadgande finnes i grundlagen.
Då jag föreslagit, att man skulle kunna undvika att ingå i en speciel granskning af hvarje § i lagförslaget, sä har jag trott, att det blefve nödvändigt att tillse, huruvida de ändringar man ville föreslå, icke erfordrade att äfven andra ändringar inflöto i lagen, än de som innefattades i de gjorda anmärkmrne; ty eljest skulle det kunna hända, ali man antoge förändringar i en § och andra blefvo oförändrade, och dä komme i strid med den gjorda förändringen.
Det vore derföre väl om en sådan granskning kunde ske af personer, som kände förslaget i sin helhet, och som kunde tillse, att conseqvens blefve iakttagen.
Mitt förslag innehåller endast det, att, i st. f. att i LagUtsk. uppläsa § för § och der muntligen discutera och göra anmärkmr, så skulle Ståndens ledamöter, och i främsta rummet LagUlsk:s ledamöter, enskildt läsa igenom lagförslaget och skriftligen författa sina anmärkmr, hvilka öfverlemnades till LagUtsk.
Derigenom hade jag icke trott, att grundlagen på något sätt vore för nära trädd; ty hvarje ledamot i Utsk. hade ju sin fulla rättighet och skyldighet att göra anmärkn-.r emot hvarenda § i lagförslaget, om han dertill ansåge sig äga anledn.
; men att mycken tid skulle besparas, tror jag är tydligt för hvar och en som känner, huru del tillgår då man skall muntligen granska och discutera, och alt då mången kommer att göra anmärkmr, som uteblifvit om anmärkmrne skolat skriftligen författas.
— Jag anhåller om remiss å mitt förslag samt att det måtte med de öfriga RiksStm communiceras.
Vill man för behandlingen af frågan om ny lags stiftande gifva andra föreskrifter än grundlagen bestämmer, så torde i formelt hänseende uppkomma oöfvervinnerliga svårigheter.
Vill man äter försöka att, med grundlagens iakttagande, likväl införa förberedelser, hvarigenom en ny lags pröfning skulle kunna lättas; så har jag intet deremot.
Jag anhåller blott att vid Hr Stråles förslag få göra några anmärkmr, som Utsk. jemväl torde taga i öfvervägande.
Hr Stråle säger i 2 punkten af sitt förslag: ”Konungens till R.
St. vid riksdagen jemte lagförslaget aflåtue nåd. propos. remitteras i grundlagsenlig ordning till LagUtsk., med den föreskrift, som då af R.
St. beslutas, att någon vidsträcktare granskning af förslaget icke erfordras, än den som föranledes af gjorda anmärkmr eller lagcomiteens här nedan omnämnde utlåtm; hvarje Utsk:sledamot obetaget, att anmärkmr i sitt Stånds plenum framställa.”
Meningen härmed måtte vara, att betaga Utsk:sledamöter rättighet att inom Utsk. göra andra anmärkmr än dem som de redan gjort, hvar i sitt Stånds Den 5 October. plenum.
Kan sådant vara riktigt och syftesenligt?
Det kan vara godt för att hindra öfverläggningarne blifva för vidlyftiga, men visserligen icke tjenligt alt göra deni i möjligaste måtto grundliga.
Man bör väl förutsätta, att inom LagUtsk. skola linnas ledamöter, begåfvade med den största skicklighet för denna granskning.
Öfverläggningarne mellan dem, sedan anmärkmrne från Stånden inkommit, och de erinringar som just genom dessa öfverläggningar föranledas, borde väl, enligt min tanke, blifva det bästa af hela granskningen, samt det säkraste sältet att å alla sidor upptäcka och rätta misstag.
Likväl finge enligt motionen sådant icke äga rum.
Jag kan icke gilla eif dylikt behandlingssätt.
Men andra frågor, än örn sjelfva lagstiftningen, och måhända lika vigtiga, emedan de röra verkställigheten, böra tagas i öfvervägande, när man vill införa ett nytt bestraffningssätt.
Yri veta, att för närvar, saknas i vårt land fängelser, rättade efter det åsyftade afsöndringssättet.
St. i närvar, ögonblick antoge lagförslaget, hvad blefve följden?
Jo, att den beslutade bestraffningen icke kunde verkställas.
De nya fängelser som byggas, äro ämnade att utgöra förvaringsrum åt ransakningsfångar, men icke bestraffningsorter för redan dömde förbrytare.
Bestraffningsfängelser, efter afsöndringssättet, tror jag icke finnas någonstädes, om icke i Malmö och Stockholm.
De nya förvaringsfängelserna, om de äro, såsom jag förmodar, beräknade på fängarnes afsöndring, kunna icke när den nya lagen införes, uttömmas, för att gifva rum åt bestraffningsfångar; ty då skulle man hafva andra fängelser för ransakningsfångars emottagande, och hvar finnas de?
Följden blir att det nya bestraffningssättet icke kan på länge verkställas för brist på fängelser.
Ar det då lämpligt att antaga en lag, och sedan den är antagen, förklara; alt som den icke kan verkställas, så förblifver hon kraftlös, intill dess Ständerna anslagit medel till fängelser och man baft tid att sädane uppbygga.
Manne icke rätta sättet vore, att R.
St, först afgjorde, huruvida grundsatsen för det nya bestraffningssättet skall antagas, och om det skedde, att Ständerna då ansloge de medel som erfordrades, samt att först när fängelser funnes, Ständerna i det hela beslutade öfver det utförliga förslag, som framlades?
Jag skall för min del anse för en pligt, att understödja hvarje förslag som kan sätta R.
St. i möjlighet att pröfva det nya lagförslaget; men endast i det fall, att det förslag som framställes, kan verkställas utan förnärmande äf grundlagens stadgande.
Detta anser jag icke vara förhållandet med det förslag som Ilr Stråle väckt; jag tror nemi., att 56 och 87 §§ i Reg.F. lägga hinder i vägen för förslagets antagande. 56 §:s 1 mom. lyder sålunda: ”Allmänna frågor, som uti R.
St:s plena väckas, må ej lill ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk., som äge att dessa utreda och deröfver sig yttra.”
Då grundlagen i hvarje fall skall tolkas och tillämpas efter dess ordalydelse, så kan väl icke af det nu uppläste stadgandet annan slutsats dragas, än alt Utsk, 20 Den 5 Octo b er. skall yttra sig öfver förslagen i deras helhet och icke blott öfver vissa delar deraf.
Detta slyrkes än ytterligare af 87 §, der det heter i afseende pä K. propos:r: ”Finnér Konungen godt någon lagfråga för R.
St. framställa, aske Han Statsrådets och Högsta
Domstolens yttranden deröfver samt meddele R.
St. sin propos. tillika med berörde yttranden.
St. infordre LagUtsk:s utlät, häröfver, beslule sedan och öfverlemne Konungen deras svar uppå Rikssalen, om de bifallit Konungens propus., och skriftligen genom Talmännen, om de densamma afslagit.”
Hr Stråle deremot har föreslagit, att LagUtsk. endast skall yttra sig öfver de delar af K. propos., hvaremot anmärkmr inom RiksSt:n förekommit
För min del tror jag R.
St. icke äga rättighet att meddela en sådan föreskrift till något Utsk.
Derföre skulle jag önska, alt det gjorda förslaget mätte undergå en sådan rättelse, att det kan antagas utan förnärmandejaf grundlagen.
Den siste värde talaren, Hr von Hartmansdorff, har i sitt yttrande äfven andragit något, som jag visserligen icke tror slår i direct samband med motionärens förslag.
Han har fästat uppmärksamheten derpå, alt det icke vore lämpligt att antaga en ny strafflag innan man hade några straff-fängelser.
För min del är j.-.g af en alldeles motsatt åsigt.
Jag anser det nemi. icke vara lämpligt att uppbygga fängelser, innan man vet hurudana de lagar blifva, som skola tillämpas, utan jag tror det vara den rätta ordningen, att man först antager strafflagen, och sedan tillser att de nya fängelserne blifva byggde på sådant sätt, att de i lagen bestämda straffen må kunna verkställas.
Jag anser följaktligen det af Hr von Hartmansdorff åberopade factum alldeles icke utgöra något hinder för lagförslagets antagande.
Man bör nemi. icke stadga, att den antagne strafflagen skall genast sättas i verkställighet, ty det innefattar ju en omöjlighet när man icke har några fängelser.
Vid den nya criminallagens antagande bör man tillika föreskrifva, att den ej kommer att tillämpas förr än sädane fängelser blifvit uppförde att straffen kunna verkställas.
För närvar. finnes icke hvarken i Stockholm eller Malmö eller någonstädes i riket för detta ännamål passande fängelser.
Jag anhåller, alt dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja motionen till Utsk.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh, hade inlemnat följande:
M. gifvit R.
St. tillkänna, att K.
M. vid innevar. riksdag ämnar föreslå antagandet af ny brottmålslag, torde, vid bestämmande af den form, i hvilken R.
St. böra granska och antaga Konungens nåd. propos:r om vidsträcktare lagförslag, för det närvar, afseende endast böra göras å möjligheten att vid denna riksdag, inom en begränsad tidrymd, tillvägabringa pröfningen af den förväntade nya brottmålslagen och dess antagande i sin helhet.
En så beskaffad pröfning och antagande måste, hvad denna lag särskildt beträffar, röna så mycket mindre motstånd, sorn de nya fängelserna svårligen inom nästa år alla kunna vara färdiga ; så att, då K.
M. äfvenledes behagat gifva R.
Dess nådiga afsigt tillkänna, att innan kort sammankalla R.
St. till en Den 5 October. n ny urtima riksdag, kunna R.
St. vara förvissade att vid nästa riksdag, förr än den nya lagen blifvit tillämpad, få i und. föreslå de partiella förändringar, hvartill en lugnare pröfning- och allmännare spridd kunskap kunna föranleda; och följden af brottmålslagens antagande vid denna riksdag vore hufvudsakligen, alt fängelsebyggnaderna kunde, med säkerhet och enhet i system, öfverallt företagas och fullbordas.
Af sådan anledn. har jag föreställt mig, att, då R. o. Ad. får emottaga K. M:s nåd. propos. om brottmålslagen, skall R. o. Ad. anmoda LagUtsk. att öfver denna nåd. propos. så uppställa dess betänk., alt R.
St., med ledning deraf, kunna i dess helhet antaga eller förkasta lagförslaget.