Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t dertill jennväl lemna Dest Nädiga bifall, i enlighet hwarmed, jemte Nådigt swar till Rikets Ständer, med stalén, hwarföre Kongs. Maj:t ej funnit godt denna underdäniga hemställan bifalla, en Contra-Proposition i detta ämne stulle för» fattas.
klx krotocolllo kelir sk korfelles.
Den 5 Zebruarii - 29 Utdrag af Protocvll, haltel uti Kongl. Maj:ts Högste Domstol eller IustitiaRevision, d, i2:le December 1809.
JnsiikiäRaderne IdaMlchcim Grejwe 6v!Ienbor§ von Ltrokirck Grefwe hamilton ^ ^ hibelius
Dilsevglcla 2wrvoAel Doren.
RevistonsSecreteraren Björkman föredrog i underdånighet Riksens
Ständers underdåniga belänkande af följande innehall:
Under öfwerläggningen om inkörandet af någon Lag, i afseende pä witz bestämd lid, innom hwuken häcklade Personer ovilkorligen böra ställas fövRälta, hafwa Rilfens Ständer, ä ena sidan, wäl in» sett angelägenheten deraf, att angisne förbrytelser skyndsamt warda till undersökning anmälte och före agne, men äfwen ä den andra, omöjligheten akt wid närwarande inrättning med Domstolar och Rättegångsordning ä Landet, i allmänbet derföre bestämma någon kort tid, sä framt ej li»ika den anstalt widtages, att till brottmåls ransakande och afdömande mä finnas
Domare att tillgå, dä betz åtgärd erfordras.
ÄkMiqe Haradshöfdingedömens widsträckta dkstricter och LandSfangelsernas aflägsenhet, de bestämde - ZD Den Z Zebruarir de rerminerne för Lagtima Tingen, hwilka ej för serskildt mäl fa uppskjutas och sällan lemna något mellanrum, öfrige förrättningar, säsom Syner, Skattläggningar och Wärderingar, samt nägon gäng ett a> na? redan utlyst Urtima Ting i en serskild del af Dsmsagan, allt detta, hwarigenom den Ordinarie D^narenS tid helt och hallit upptagas, förorsakar a r en allmännelig föreskrift af wist dag, innom hwilka. » en häcktade borde ställas för Rätta, blefwe alldeles olämpelig och för Ärendernas gäng Högst-Men» tig.
Riesens Ständer hafwa fäledes trodt nödigt, »- t iagttaga skillnad i förhällandet härwid för Städernc och Landel. Hwad först Städerne beträffar, pröfwar Riksens Ständer billigt, att derstädes ransakningen öfwer häcktad Person mä företagas sist innom ätta dagar fran den, dä arresteringen med orsaken dertill blifrvir Ho6 Domaren behörigen anmäld.
Widare och ehuru ej mindre till besparing af allmänna medel för sängars underhäll samt lindring uti enskildtes beswär och kostnad wid deras bewakning, än ock för att minska det till den egenteliga bestraffningen icke hörande lidande, som längwarigr fängelse medför, det är lika angeläget som rättwist, att ransakning med möjligaste skyndsamhet äfwen ä Landet anställes, anse Riksens Ständer tiden, innom Hwilken den anklagades förhör ofelbart stall taga sin början, ej kunna i allmänhet bestämmas till mindre än Irenne weckor.
Skulle derinnom hwarken infalla Laga Ting i det Härad eller Tingslag, der den häcktade stall för Rätta ställas, eker Ordinarie Dom - Dei> 5 ZebrUar!!. Zr hafwanden för andra Embetsförrättningar, jäs eller andra lagliga hinder äga tillfälle, art anställa Urtima Ting, bör sädant förrättas af Extra Domare, Hwilken i enlighet med hivad Kongl. Maj.t, genom strifwclse ben io November 1780, i afseende pä skyndsamt afdömande af brott emot Förfatrningarne om Bränwinsbränning och försäljning, för detta i Näder befallt, kunde af HofRätterne i hwarje
Domsaga tillförordnas, med den rättighet högst äberopade Kongl. Bref, tillägger sädane Extra Domare, att af allmänna medel erhälla skjuts för tw» hästar och dagtraktamente, som efter nuwarande tiders förhållande borde Åtminstone till En Riksdaler bestämmas, säsom ock detzutom, att, i egenskap af Vice Häradshöfding njuta hugkomst till tjenlig befordran i mohn af desi ädagalagda skicklighet och den tid han (älunda wore till Statens och enskildtes märkeliga förmohn uran Ordinarie lön tjenstgörande.
Till ett salunda föreslaget stadgande, hwarigenom i Riksens Ständers ranke det äsyftade ändamälet lämpeligast skulle winnås, utbedja sig Riksens Ständer i underdånighet Eder Kongl Majrts Nä» diga samtycke.
Art brottmål, i synnerhet dä någon är häcktad, böra med all möjlig skyndsamhet undersökas och afflutas, det ansäg Högste
Domstolen bade för den allmänna och enffildra säkerheten wara af yttersta wigt, och det instämde jemwal med hwad som är stadgadt i 4 Cap. i §.
RättegängsBalken om Urtima Tings hällande, enär laga Ting ej snart in. saller, i Z §. af LandShöfdingeInstruckion, att Hä. 32
Den Z ZebruariL. radshösdinge pä Landshöfdingens anmodan ej bör i criminelie mäl undandraga sia, acr genast hälla Urtima Ting; uti Kongl. Brefwek den i8 Ockober akt ransakningen om häcklade Personer, dä de wid Ordinarie Ting ej kunna stutas, böra wid Anima Ting fullföljas och uti Kongl Breswet den inte December 1766, att den Domare eller annan Embetsman och betjent, genom hwars mäklande näston ckelin^uent Uppehälles i fängelse, längre än behof warit, bör utan ftonsmäl äläggas fängsörtärings ersättning till Kronan, utom det answar hans försummelse eljest kan förtjena, öfwer efterlefnaden hwaraf tillsyn j hålles, ej allenast af AdvocatFiscalerne, hwar pä sitt ställe, wid genomseende af de kill OfwerDomstolarne inkommande sänglistor, man ock stuteligen äfwen af JustitiäCancelieren, jom, enligt sin Jnstrucuon, äligger desie sänglistor noga gransta.
Om oagradt hwad salunda är stadgadt, det stundom hand , att med ransaknings anställande öfwer häcklade Personer längre tid kommit att dröja, har sä« dant ej egenteligen härrördt frän saknad af nägon Lag, som bestämdt utsätter tiden dertill, i synnerhet dä enligt Författningarne, wederbörande Embelsmän och Domare böra answara för allt uppehåll, som ej af laga hinder finnes förorsakadt, uran har orsaken härtill legat uti sjelfwa organisation af Domstolarns pä Landet, der Häradshöfdingarne hwar för sig äw Ordförande i flere serfkilote HaradrRatter, samt antingen genom andre Ordinarie eller Extraordinarie förrättningar, eller genom afläqsenheten af HäradsHöfdingens wistelseort innom Domsagan och det Härad, der undersökningen skulle företagas, warit lagligen hindrade, att mäler förrän som stelt lill rån - Den 5 Lebruarli- 33 sakning upptaga.
Det underdåniga Förstag Riksens Ständer gjort, att HofRättcrne barde, pä sätt förut, i afseende till skyndsamt afdömande af brott emot Försattningarne om Bränwinsbränning och försäljning, warit förestriswit, förordna en Extra Domare i hwarje Domsaga, att, da den Ordinarie Häradshöfdingen more hindrad, förrätta Urtima Ting i brottmål, anser Högste
Domstolen, ival mycket skulle bidraga til! häfwande af de hinder, hwarföre stundom ä Landet längre uppehöll wid sadane mats handläggning ste, men deremot förekommer likwäl ä andra sidan, i allmänhet: no Att af alla de ärsnder, hwilka tillkomma Domarens befattning, fordra brottmål, hwilka ofta arv serdeles inwecklade och alltid, i an. seende tili ursprung samt omständigheter, af olika beskaffenhet, den mäst grannlaga undersökning, hwarwid Domaren har behof bäde af mycken erfarenhet och af den kännedom utaf männistclynnet, sami Personerne i den Ort, der brottet sig tilldragit, som manligen icke winnes utan en längre tids handläggning, hwadan Högste
Domstolen finner af mera wigt, att deste mäl, sa framt ej alttförmycket uppehöll derigenom ster, handkeras af Ordinarie Domaren, hwars är och anseende ej obetydeligen werka pä förbrytaren för att leda honom till uppriglig bekännelse, ärr att de, till winnande af en liten i de fleste händelser mindre betydande tid, öfwerlemnas till en Extra Domare.
Pä sädane grunder är det ock genom ser. skildte Författningar stadgadt, att HofRatterne icke böra utan högst trängande orsaker, tillåta Ordinarie
Domare frihet frän tjenstgöringens bestridande i egna Personer; 2:0
Att swärligen tillgäng kan blifwa i allmänhet pä skickligt Personer, forn skulle wilja ö-te Band. s.-hxg Asd.
Z« emot - 34 Den 5 Aebruarri - emottaga sädana förordnanden, och med detsamma förbinda sig att oupphörligt mistas i Orten, utan annan förmon, an den, att enar någon gäng de till ett Urtima Tings hällande päkastas, fä för hwarje förrättning sig till godo beräkna skjuts och tractamente, som ej blifwer mera än sivarande emot deras kostnader, och att i mohn af deras förkjenster warda med befordran ihogkvmne, hwilket Nådiga löfte ej lärer kunna wid befordringar lemna dem någon serskild förmonsrätt eller frän Kongs. Mattts
Nädiga hugkomst utestänga dem, som utom HofRatten elier i annor »väg genom flit och skicklighet gjort sig berättigade, g:o Akt ändamälel icke eller härigenom all id kan winnås, sa att en häcktad Person owi-korligen innom z:ne »veckor warder hos
Domaren instäld, en.edan häirdelser kunna inträffa, da siere Personer för brott i serftildte osta ifrän hwar« annan »vidt aflägse Härader af en och samma Domsaga, pä en gäng kunna hafwa blifwit häcktade. 4:0
Att det är enligt »ned Författniugarne, att
Häradshöfdinge bör emot hivad honom af det allmänna besiäs, utan serskild »vedergällning, tractamente eller skjuts, Urtima Ting i brottmäl hälla, och hwilket äfwen sträcker sig till Nämnden; Hwaremot
Kro« nan tilläswentyrs ofta nog skulle, genom hwad nu blifwit föreslagit, fä »vidkännas flere förut" ej wanlige utgifter samt tillfällen och anledningar för Ordinarie
Domaren lemnäs, att fädana för dem kostsamma förrättningar sig undandraga.
Af h»pad salunda är anfördt, anser Högste
Domstolen för sin del: att någon bestämd lid "för undersökning-rs anställande i brottmäl icke tarswas, dä
Den 5 Zebruarii. dä behörig tillsyn hålles öfwer h vad om skmrdsa. är redan stadgadt, och wederbsrmde, ä hwiltas sorg det ankommer att genast lemna
Domaren derrat else nar någon för brost blifwer hackrad, terligare warda ansydde, a t, utan u pehäll sin vighet i denna del fullgöra: alt om lik.o,il drtt i de möjligt och utan all olägenhets sam. bidrag kill någon nytta, a t för
Domstolarne i Smo den tid af 8 dagar usta!res, som Ni'sens D der föreflagit, med wilkor likväl, alt den häck Personen genom wederbörandes föranstaltande Smden ankommit, synes likväl wist lid, afivea Extra Domare i hwarje Domsaga förordnades ke kunna owilkorligen ä Landet föreskrifwas, och anteligen swärigheker möta, att i allmänhet fao Exra Domare förordna; utan hemställer H Domstolen i underdånighet, att, utom hwad g är förordnadt, den Författningen ma ividtagas, deräst Ordinarie Domrren a Landet, da han, underrättelse om ett till hans ätgard hörande bo inä , hwaruki någon Person är hackrad, och h i anseende till laga hinder ej finner sig kunna om zme weckor underiökningen företaga, dä nast wid berörde underrär eises undfäende, OfwerDomsto en sädant anmäler, da samina werDomstol, efter föregången pröfning af de ' gifne hindren, deräst de godkännas, ager förr en skicklig och palitelig Extra Domare innom ä. sagan eller derinwiv, our tillgäng dertill finneo, ler i annor hände se någon annan, och h vttkskulle komma att derföre åtnjuta den skjuts och ramente, som Riksens Ständer förestagjl; ru-^n pä Gottland och i Norra Domfagorne uti W 36
Den 5 Zebruarii. botten, Ängermanland och Jemtland, hörande under Swea HofRitk, sam! den af Lagman Lauäelnr innehafwande Domsaga uti Wermeland, under Götha HofRätt, dels communicationen emellan WtderDomaren och HosRauen gar längsammare, dels Donn sagorne arv synnerligen widsträckle, hwicket ej inrraffar med de öfrige Domsagorne, skulle Högste
Domstolen i underdånighet öfverlemna till Kongl. Mai:t6
Nädiga govrfinnande, cm icke HofRätten kunde tillatas, akt, deräst sä qualificcrade Personer uti berörde
Domsagor sinnes, eller ock more hägade Legiswa sig dit, som ärvgs sig derstädes qwarbliswa, förse dem med förordnande, när Ordinarie
Döma» ren är hindrad, dä hälla Urtima Ting i brottmål
Ler den anklagade häcktad är, emot Åtnjutande as Len utsatte skjuts och tracramente, dock att Ordinarie
Domaren ivid hwarje sadan händelse borde gifwa Let, jemte de hinder för honom uppstått, tillkänna ät HofRätten/ som ägde tillse, att missbruk dermed icke skedde. blx krotocollo, kk. kreclr. Zeäerkolm.
Mafts Nädiga Proposition till Riksens Ständer angående förändring i allmänna Lagens stadgande uti 68-2 Cap.
GiftermälsBalken om wiste i afseende pä äglenskaps ingäende förbudne Swägerlags leder; Sifwen Stockholms Slott d. rr Januari 1810.
Sedan Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 18 sistlidne November tillstyrkt sädan än»
Den Z Februari!. 37 ändring uti Allmänna Lagens stadgande uti 2 Cap. 5 §.
GiftermälsBallcn, att äglenffap i Swägerlag ä sidone ma med Kongl. Majtts
Nädiga bifall tiltätas, hwillet underdåniga hemställande Kongl.
Maur i Näder behagat bifalla, och förhällaadet i afseende pä Giftermåls ingående i de leder af a.dra S-vägerlaget, som i 6 Z. samma Capitel och Balk omnämnes, syncs wara enahanda och följagteligen bör winna lika afseende, will Kongl. Majtt, pä det all motsägelse i Lagens esprit mä förekommas och jemnlikt hwad förr östigt warit, sedan Högste Domstolen och SkatsRädet öfwer detta ämne bliswit hörde, till Riksens S änders öswerlaggning framställa en sädan ändring uti 2 Eap. 6 §.
GiftermälsBalken, att ej mä man i andra Swägerlaget ägtenstap bygga med sin Hustrus Stjufmoder eller sinStjussaders
Enka, ej eller med sin döda Dotters Mans Enka, eller med sin Stjufsons eller Stjufson Sons Enka, utan att Konungen dertill gifwer lös.
De hos Högste Domstolen samt inför Kongl.
Majtt uti StatsRädet denna Lagfräga rörande förde Prokocoll bifogas, och Kongl. Majtt förblifwer sanuelige Riksens Ständer med all Kongl. Näd och ynnest wäl bewägen. c ^ k i.. sjok. kreä. lVIarnmrlkLNts Ut - 38 Den 5 Februarii.
Utdrag af Pr.t co« et, hillet uti StatsRä» det den n Jannarii i8>o, inför Hans Maj-t Konungen i närwaro af SkatsRaderne Friherre stolendlaä Fridene vonstlaten Friherre ?6Ierbt:tb IustitiäRäderne von 8troK.ircb och Liom Iustiki lCancelleren Grefwe Wacsitmeister Ho;Cancelleren Friherre Wetterstedt.
Revifion^Serre^raren tVlannerstcants föredrog i underdånighet Rikets Ständers underdä! ig', ikrisivetfe af den , 8 sistlidne November, an« gående någon förändring i Allmänna Lagens stadgande om wista i afseende pä ägkenffaps ingäende sörbudna ftyldskaps och Swägerstaps leder. Hwaröfwcr Högste Damstolens fleste L damöter i nnderdä sighet sig sälnnda ultaiit:
An witz gransö ningen crs eic. etc.; men Justitiasiiädek von 8tro> Irncli dar deremot sig salunda i underdånighet yttra!
Dä fräga uppsto-e etc. - - - HofCantzlcren Friherre ak Wetterstedt yttrade sig derefter i underdånighet:
Det kan wisterligen icke bestridas, akt första syftningen af det Lagens stad» gande, söm förbjuder
Syffonebarn att med hvarandra träda i gifte, war att afskräcka frän en närmare oloflig förbindelse, af moraliteten och samweler ogil/ lad, Den 5 Februari!- 39 lad, emellan Personer, hwilkas styldstapsgrad gäfwe dem tillfälle rill ett förtroligare umgänge sins emellan; men da detta förhållande i tänkesätten genom en långlig erfarenhet af aldrig nekad clilpenls för Systonebarns giftermål, synes böra pakalta en med närwarande tiders stick och upplysning mera öfverensstämmande förändring i Lagens stadgande härutinnan, sä kunde Hos Cancelleren för sin del i underdånighet icke sinna, hwilka stadeliga följder för moralitet och sedlighet i allmänhet, den ifrägawarande Kongl, äilpenlens upphäfwande, i fräga om Eystonebarns giftermål möjligen stuile kunna medföra.
Anses det som en syndig och omoralist gerning akt träda i gifte med Systonebarn och är demi begrepp rokadt i folkets sinnen, sä more HofCancelle» ren fullkomligen öfwertygad, att det omoralisk» och syndiga i denna gerning ej genom någon slags äijxcnle kunde häfwas.
Denna fräga syntes säledes blott böra bekragtas under den twäfaldiga synepuncten af owilkorligt förbud eller owilkorlig tilläkelse.
Dä HolCancelleren härtill pämime sig. att denna Zilponle more en lemning af Catholicismen. att den under Päfwedömets magtägande tid agde en bindande kraft för sainwetet, hwaremot den under en Lutherst styrelse blott kan anses som ett tillständ kill wigsel; och dä i synnerhet för Allmogen denna rät» tigheks bibehållande medför mycken kostnad, ansäg HofCancelleren sig böra underdänigst tillstyrka, att med nädigt antagande af hwud Högste Domstolens stora Pluralitet i detta amne i underdånighet tillstyrkt, Korg'.
Maj:t skulle täckas i Räder bifalla Rikets Ständers underdäniga Proposition. 42 Dcn Z Februarii.
U'i detta underdäniga tillstyrkande instämde Ju» stiliäCaneelkren Grefwe ^VaLktmcilier; JustitiäRäderne von öllrolvirok och Livin äberopade hwad de hwar för sig i Högsta Domstolen i underdänighet yttrat och SlarsRäderne Friherrarne ^lllerbetk, von Lisken och Lvlenblscl förenade sig till alla delar med hwad HosCanceilern Friherre sk Wetterstedt i underdånighet tillstyrkt.
Majit räcktes i Näder sig yttra, att da Lagstiftaren förbudit Giftermål i wista fall af skyldskap, hade utan twiswel dest afsigt dermed förnämligast warit den, au genom en salunda underhällen eller beredd allmän Opinion om desta ägtenjkaps vtilläteligher, förekomma dcn osedlighet och de vvrdningar, hwartill elt närmare och förtroligare umgänge emellan Personer af bägge könen kunde utan detta band gifwa anledning; I Swerige, likasom i andra protestantiska Land, hade ägienskapöförbude» tid efter annan blifwit insiränkte, och deras fordna stränghet mildrad, dä Samhällets nytta det fordrat och tidehmarfwets upplysning det tillatrr; men Le eftergifne Lagarnes allmänna grund hade dock alltid derwid sorgfälligt blifwit bewarade.
Salunda hade Allmänna Lagen af är 1754 gifwit anledning, att ägtenskap emellan Syskonebarn kunde tittaras, men fastat derwid det wilkor, alr Konungen skulle gifwa lof dertill, samt bibehällit en skillnad i bestraffningarne för Lägersmål emellan Syskonebarn och emellan oskylde Personer.
Denna Lag förenade pä detta sätt den för Samhället nyttiga möjiighelen af ägtenskap emellan Sy ffo - Den 5 Abruarir.
41 ftonebarn, nied den angelägna omsorgen alt warda äldriga tänkesätt, som befrämjade sedligheten hos ds unga Personer, hwilka i mänga Famil er, serdeles ibland Allmogen, lefve med Syskons förtrolighet tillsammans; Dä Lagens stadgande i denna del icke medfört nägra olägenheter, som kunde jemföras med söljverne af den minsta rubbning i ett sädant mora, lifkt tänkesätt; Dä ibland besia stadeliga följder icke blott borde räknas det werkeliga sedefördärfwet, ulan äfwen det twäng som för Systonebarns sammanlefnad ofelbart skulle uppkomma om de ansägos likasom vstyide, och de hinder som i följd deraf anständigheten och misitroendet ofta skulle lagga för Slagttn» gars »välgörenhet emot Bröders eller Systrars behöfwande barn, dä den omständigheten att speciell» tillstånd till ägkenstap manligen icke »vägrades Syskonbarn, ej kuirde medföra samma »verkan pä Opinionen i allmänhet, som en högtidlig lagförändring, hwilken gjorde ägkenstap emellan besia Slägtingar lika owilkorligen loflig», och straffet för osedelighet dem emellan lika lindrigt, som om ingen styldstap dem förbundne; hg dylike tillåtelser icke kunde sökas utan att de
Sökande företedde bewis om deras vrdenreliga uppförande, wid hwilket förhållande sedligheten ännu »nera genom denna anstalt befästades, och dä en gällande
Lag afpasiad ester ett Folks oförändrade husliga relationer och »verkande pä desi moraliska tänkesätt icke borde utan dertill päkaiiande högst wigtiga anledningar ändras; Dä fann Hans Kongl.
Majtt af dcsie och de flere stät, son» JnstitiäRädet von 8troknrcIi i underdånighet anfördt, i Näder godt bifalla, desi underdäniga yttrande; I likhet Hwarmed Kongl. Majtt läcktes förordna, att, jem - 42 Den 5 Zebruari!. jemte det Kong!.
Maut wille pä Rikssalen Rikers Ständer berta sitt Nädiga beslut rillkannagifwa, ContraProposiuon skulle dem göras om sädan an. drinq as 6 tz. 2 Cap. GiftermälsBalken:
Akt agteuskap mätte tillatas i de leder af andra Swägerlaget som deruti omnämnas, sä framt Konungen dertill kemnade bifall. liix ?rotoco1IIo ?ek>r ak I^orkelleZ.
Utdrag af Protocoller öfwer JnstiliaÄrender, hatter uti Kongl. Majus Högste Domstol eller JustitiaRevision, Maudagen d. g:de December 1809.
JnstitiäRaderne ^aZerbiaim Grefwe L^lleuborZ von Lrrokircti Grefwe hamilton I^iljevalcla 2iorvc>zel poppius och Liom.
Sedan till följe af Högste
Domstolens den r:sie denne manad widtazne bestnt, Handlingmne rörande ben hos Rikets Stander yppade och lill Kongl.
Maj:t i underdånighet hemstäldte fräga, h rruwida någon förändtinZ lunde med^stäl aga rum i Allman - Den 5 Zebrucrril. 4z malvia Lagens sta! gande om arnst., i afseende pä agtenskms vig e>,de ss.bu "e r^pl st' i s och s-vägersk. ps tede-, enr^ der f ,ö!jande La aförändringar, emellan Högste Domlo nas Lemmöter ci-eulerat, yttrade stg nu JustitiaRä el viom ffrifleligenr Wid granstniitgm af Rikets Ständers underdåniga Först rg om sö' noring i All.nänna Lagens stad gauden, rörande nist.- fö-budn, jkyldjkaps och s,väge skavs tede! lör 'gtenskap, ö.ar det ej bordt und;a-?a uppmärkiamKeien, hu u m ival hos ost, som hos andra N uiotikr GiftermälsLaaarne i deste fall warit fo'ändringar underkäft Mi! och hwilka stal 1i>I en u wive,ad fri st i dosta chrbindelfer blifwit af sednare riders villande L-gstilmre a magne och godkände, >'a?nt hwilka kill denna frihets inskränkning ater blinvik amöcd? as en/wälmenande ---ch wisterli gen i mang i afsemden beromward nitälskan.
Om desta förändringar, under olika tidskifte!!, hufivudfakrligen iöranleove ^ af den olika in,sty elfe pä Staternes styre^e, sorn o»itv> xlat emella!! den E clestastiqua och C.vila Mag ni, vivedersäaliaen bewisa, att gruuderne ill ägleaftips förbrrd i Slägsteder, hwarom nu egeiitkligen är fräsa, icke arv samfällt och o illior i. en förejk-i lia i Guds eller Naturens oföränoeillga Lag, och att de !:lebes ull fin större elter mindre uiskränkuing berott pä mennifkoprösning, pä skiljaktiga feder och bruk, pä en större upplysning eller större fördomar, pa Statens politiska interesten el er pä wista enckiltcis, som nnderstundom werkat starkare, sä äterstär att undersöka och tillse, huruwida de wivstracrtare Lagar till ägtenskaps stiftande, hwilka i sednare lider bland nästan alla odlade Na tio, 44 Dm Z Zebruarii tioner ägt rum, medfört för Samhället nagra twetydiga följder.
Erfarenheten, den enda säkra Ledare för bedömmandtt as Lagars större eller mindre godhet, synes icke, sä långt man af desta Nationers exempel känner, wisa sädane följder, hwarlen till e l allmännare sedeförderf eller till en och annan öfrig olägenhet, i afseende pä Samhället, sorn man fordom welat tillfkrifwa upphäfwandet af wista Giftermälssörbud.
Friheten, sä widt den i ägtenffapsafhandlingar ej strider emot förnuftet eller konstan, sä widt den Lagligen star i öfwerensstämmelse med SamhällsJnrätkningens ändamäl, och sä widt den till sina gränsor ar klart utstakad, synes således lika mycket böra utgöra en grundsaits för Lagstiftningen i desta ämnen, svin den i alla öfriga Borgerliga Afhandlingar och Förbindeijer bör fi.ma sitt tillbörliga rum och sin raklwisa tillämpning.
Om jag icke i alla hänseenden skulle kunna inga i ett owillkorligt erkännande af alla de grunder Rikets Ständers Lagutskott för de förcstagne förändringarne avdragit, och om, i allmänhet sagt, Lagförändringar. sparsamt och blott päkallade af en synbar nödwandicchet, torde böra patänkas, sä anser jag mig likwäl, dä frägan om deste ämnen nu blifwit wäckt och behandlad, för min del sä mycket mera kunna i underdånighet tillstyrka antagandet af dest resultat, som Kongl. Maj:t, hwad SyffonebarnS giftermäl angar, icke allenast hittills aldrig wägrat dem den Nådiga Zifponke, hwars rättighet Lagen i delta fall lågt i Konungens hand, hwarföre förbudet också kunde synas öfwerflödigt, utan ock wid åtskilliga tillfällen meddelat Dest Nädiga tillåtelse för Den A Zebruarii. 45 giftermål emellan sädane beswägrade Personer, som 5 Z. af 2 Cap.
GiftermalsBalien omtalar, och hmilken tillåtelse, nu mera esler den sörestagne förändringen utkayckeugen anförcrodd Konungen, utan twifwel lärer fortfara, att i Noder meddelas, dä efter Konungens Nädiga pröfiiing sädane omständigheter antingen af för mycken stillnad i ds Sökandes alder, af synbart ensidiga afsigler eller omoraliska för hållanden icke inträffa, som uppenbart skulle motverka eller alldeles förstöra ägienstapets ändamål.
Såsom en följd af delta underdåniga tillstyr kande anser jag äftven de i sammanhang härmed förestagne ändringar i MistgerningsBalken mara icke olämpligen beräknade efter det ombytta förhållande, hwari Systonebarn och beswägrade hädanefter skulle komma att befinna fig till hwarandra och ester det mildare lynne i StraffLagarne, sorn upplysningen medfört.