Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om VB och Bäckström se DoB I, s. 91 ff samt SB I, s. 168 ff och not I, 132.
– Om VB och Lars Peter Wåhlin se Böök, s. 143 och SB I, t. ex. s. 158, 166 ff, 171 f.
Sannolikt kronolänsman Bengt Krook m. fru.
Novelletten ”En tanke” ingår i Lundegårds debutsamling
I Gryningen.
Där har några smärre ändringar gjorts i stycket.
– Om C. J. Boström se not 118 nedan.
Med ”den beskedlige artisten” åsyftas Justus Lundegård.
Enligt VBs almanacka kom Justus och Axel och hämtade sin mor och syster på kvällen den 5 aug.
De ”studier” av VB som han berömmer är förmodligen några ett par år gamla oljemålningar.
År 1884 verkar det som om VB övergett teckning och målning för att helt ägna sig åt att skriva.
Cimrishamn, här stavat på gammalt vis.
1600-talets svenska och danska historieskrivare ansåg att staden fått sitt namn av den germanska folkstammen cimbrerna, varför namnet även ofta skrevs Cimbrishamn.
Men redan i Snorres ”Heimskringla” kallas platsen Svimaróss
(Se Namn och bygd 1946, s. 79 ff)
Understryckningarna i detta stycke är gjorda med rött bläck.
Den 23.11. 84 får VB ett kort från Axel Lundegård med meddelande att hans pjäs, Molok, blivit antagen för spelning.
Den blev dock inte uppförd, vare sig då eller under de närmaste årtiondena.
Almanackan den 11.9:
För första gång på hela denna tid (kom han icke, utan läste tidningarne på kontoret.) /.../
12.9: Margrethe [Ekström, VBs syster] kom.
På qvällen voro flickorna på kyrkogården.
Jag satt ensam hemma med Margrethe.
Tog fram min klisterbok och satte ett stort köksförkläde för.
Ida L. kom.
Något senare kommo mina flickor och båda herrarne L-d.
Hvad jag blef förvånad.
Stämningen lifvad.
Prat om att ”gumman” vill hushålla för dem.
Margrethe tycker att A. ser så treflig och fin ut.
”Intelligent”.
Han teg mest och såg sarkastisk ut.
Men tänk att han kom!
Tisdag den 16.9 lämnar VB andra kap. av ”Penningar” till AL och den 20.9 får han kap. 3.
Den 21.9:
Jag fick tillbaka mitt kapitel med några anmärkningar som jag blef mycket glad för.
”Lycka” ingår i I Gryningen – trots att den uppenbart till stor del är skriven av VB.
Bitvis tycks den helt självbiografisk.
Det ord som har stått framför ”själ” i ms är bortsuddat.
Några ord är här bortsuddade ur ms.
Jag följer här AL som i DoB I, s. 237 låtit trycka passagen och inom parentes fogat till tre ord: (Gud hjälpe mig).
Om Schröders, se ovan not 33.
– Strindbergs Giftas I var utkommen i sept. 1884.
VBs vänner Trägårdhs på Boaröd har varit på besök och berättat om sin släktings bröllopsbesvär.
Kyrkoherden i Esphult fil. dr.
Carl Emanuel Trägårdh (1818–1899) gifte sig 1852 med Charlotta Nelander (1818–1883) och trots barnens protester 1885 med Josephina Nelander, f. 1838.
– Hans son var löjtnant Isak E.
Trägårdh, f. 1860.
– Justus, f. 1820, kyrkoherde i Kärrstorp, och Aurora, f. 1823, änka efter P. Heurgren, var syskon till Carl Emanuel.
Jmf ovan not 37.
– Sophia, f. 1864, som berättar det hela, var VBs elev 1870, då hon arbetade som guvernant.
Stationsföreståndare J. W. Svensson, f. 1847, och hans fru Betty, f. 1860.
Deras lille son blev bara 6 veckor gammal.
Den händelse som givit upphov till detta inte helt glasklara stycke är sannolikt löjtnant Wihlborgs bröllop.
Den 18.9.84 gifte sig näml. i Ystad löjtnant Otto Fredrik Wihlborg med Gustafva Wilhelmina Boltenstern, f. 1860.
Hon var dotter till ryttmäst.
Wilhelm H.
Boltenstern (1809–1868) och Johanna E.
Holmström. (C. G. von Platen, Kongl. Skånska Dragonregementets historia, I)
– 1884 ändrades lagen, och ogift kvinna blev myndig vid 21 års ålder.
Om hon gifte sig, blev hon åter omyndig.
Tills denna lag trädde i kraft, blev ogift kvinna myndig vid 25 år.
F. d. polisbetjänten August Svensson, f. 1848, arbetade på kronolänsman Krooks kontor.
– Nils Anton Witthoff, f. 1821, var kronofogde i Frosta och Färs 1851–91.
VB är nu i full gång med arbetet på Pengar, hennes första roman, som skall komma ut under senvåren 1885.
– S-e
Johan Björklund (1844–1931) var först red. sekr. och från 1884 chefred. för Nya dagligt allehanda.
– Budkaflens artikel var införd den 24 okt.
Strindberg har alltså kommit hem till Sverige för Giftasprocessen, som bevakas med stort intresse av alla tidningar.
– Personerna som följer Strindberg till hotell W6:
– Hjalmar Branting (1860–1925) publicist, politiker.
– Anna Branting (1855–1950) journalist, författarinna.
– Carl von Bergen (1838–1897) skriftställare (jmf s. 61 f).
– Per Efraim Rosenius (1855–1932) publicist, riksdagsreferent bl. a. i Aftonbladet och Dagens Nyheter. 1884–85 medarb. i Tiden.
– Erik Thyselius (1854–1924) skriftställare, medarb. i Aftonbladet 1885–86.
– Gustaf af Geijerstam, författare.
– Carl Henrik Atterling (1835–1885) red. sekr. i Dagens Nyheter 1874–85.
– Josephson är säkerligen Ludvig J. (1832–1899), en av sin tids främsta teatermän, som bl. a. satt upp Mäster Olof och Lycko-Pers resa på Nya teatern i Stockholm.
– Bonnier kan vara Strindbergsförläggaren Albert B. (1820–1900) men troligare hans son Karl Otto (1856–1941) som från 1880 arbetade på förlaget och som hämtat hem Strindberg från Schweiz.
– Staaff, publicisten Per S. (1856–1903).
– Knut Wicksell (1851–1926) bliv. nationalekonom (jmf not 391).
– Författaren och 80-talsradikalen Edvard Fredin (1857–1889).
– Gustaf Gullberg (1859–1911) publicist, skrev veckokorrespondenser från Stockholm.
– Jörgen och Putte representerade Budkaflen (den av VBs släkting Janne Bruzelius utgivna tidningen).
Jörgen
Putte var hans på alla uppdrag medföljande hund.
Jmf s. 146.
Ernst Nissen var god vän med ungdomarna Benedictsson.
Förmodligen bosatt utanför Hörby.
– Nils Wihlborg, f. 1859, lantbrukare.
Bror till Otto Fredrik, se ovan not 96.
Ebbe Flensburg, f. 1859, avlade jur. ex. 1880 och blev v. häradshövding 1884.
I almanackan den 24.11 noterar VB:
Ebbe Flensburg och postmästare Lindblom här.
Flensburg var odräglig!
Episoden berättas i SB I, s. 241 ff.
Om VB och Quillfeldt se ovan not 32.
Att skämma på någon, skånsk dial.
Flera anspelningar på den danske filosofen Feilbergs studie
Om størst Udbytte af Sjœlsevner, från 1881, finns i SB I.
Se t. ex. s. 187 och 202.
”Möjlighetsvärdet” definieras av Feilberg som den förmåga som låter själen frambringa och uppleva helt nya ting.
Ms har ”i att glömma en vän”, men de två sista orden är överstrukna.
Utan tvekan har förutom av de av VB påpekade faktorerna brevets innehåll färgats av att vänskapen med Axel Lundegård just nu dominerar hennes liv.
Brevväxlingen är intensiv och djupgående, man diskuterar och kritiserar varandras ”work in progress”.
De närmast följande anteckningarna är knutna till Annelund vid Helsingborg, där VBs äldsta styvdotter Anne-Charlotte (Anna) bor, gift med lantbrukare Gustaf Ljungberg.
De har en liten son, Carl Gustaf.
Fredagen den 11 juli reste Mathilda och VB till Annelund för att stanna till den 31 juli.
Almanackan berättar om utflykter till Kullaberg, Engelholm och Kulla-Gunnarstorp.
Man såg inte mindre än sju teaterpjäser i Helsingborg och VB arbetade med ”Skånska strövtåg”.
Therèse Ljungberg, sannolikt någon släkting till Anne-Charlottes man, Gustaf Ljungberg.
Fru Hilda Ljungberg är tydligen Anne-Charlottes svärmor.
Grosshandlare Wictor Brinck i Helsingborg bodde på S.
Trädgårdsg. 2, blev fransk konsul 1885.
– Gustaf Fredrikson (1832–1921) var knuten till Dramatiska teatern 1863–1907, som skådespelare, verkst. dir. och 1891–97 som chef.
Hans gebit var den franska salongskomedin, där han excellerade i det chevalereska, frivola och kvicka.
En intressant passage som visar in i VBs estetik vid tiden för arbetet med Pengar.
Hon tänker vid skrivandet på ”honom” – Axel Lundegård – som sålunda tjänstgör som hennes ”ideale läsare”.
– Den 8.3. 85 skriver hon i brev till AL:
Ack om det vore tiondedelen så roligt att skrifva böcker, som att skrifva bref till dig!
Hvad jag då skulle bli produktiv, och hvad jag skulle komma att skrifva bra!
Understruket med rött bläck.
Anna Nordqvist har förlovat sig med ingenjör Paul Holck-Clausen.
”Fästmannen är född här på orten [...]
Sjelf är han ingeniör och endast ett par månader äldre än hon, således 22 år,” rapporterar VB i brev till AL på nyårsnatten 1885.
Den 2.1. 85 i almanackan:
Nordqvists hade stor middag för de nyförlofvade.
45 personer, 8 rätter mat.
”... fru Langes Från ödebygder och skär ha de läst högt för mig under hvilostunder.
Jag tycker om den, der fins kraft i förvånande grad,” skriver VB till AL den 31.12.85.
Boken heter eg.
Bland ödebygder och skär och kom ut 1884 under pseudonymen Daniel Sten.
– Anna skall påminna sin mor om en bok av Nils Herman Quiding som under pseudonymen Nils Nilsson, arbetskarl, lade fram olika radikala förslag till samhällsförändringar.
Se SB I, s. 249 f och not I, 208.
C. O. Hilding Lundh, son till fanjunkare Carl Lundh, var född i Hörby 1861.
Han blev fil. kand. 1886, prästvigd 1889 och senare komminister i Kristianstad och Vä.
– C.F. Emanuel Björling (1839–1910) var professor i matematik vid Lunds universitet 1873–1904.
Författade mycket använda läroböcker och gav ut flera mycket spridda populärvetenskapliga arbeten, ss. ”Solen”, ”Om vindarnes lagar”.
Bankbokhållare Frans Oscar Martin Nilsson, f. 1851.
– Fil. dr.
Johan Ulrik Quensel (1824–1894) var sedan 1861 chef för Skånes enskilda banks kontor i Malmö.
– Att Quensel redan 1883 oroade sig för Nilssons lämplighet som bokhållare framgår av SB I, s. 265 f.
Brevet är daterat 13.1 1885.
Avsnittet tryckt i DoB I, s. 300.
– Uppsalafilosofen Christopher Jacob Boström (1797–1866) var 1800-talets dominerande svenske filosof.
Boströms tankesystem kan karaktäriseras som rationell idealism.
Sedlighet innebar för Boström att sinnligheten underordnar sig och besjälas av förnuftet, inte att den undertryckes, ty sinnligheten såg han som en del av människans idé.
Förfalskningshistorien får tråkiga konsekvenser.
Ur Dagens Krönika
UR DAGENS KRÖNIKA
MÅNADSKRIFT FÖR SKÖNLITERATUR, TEATER OCH POLITIK
UNDER MEDVERKAN
AF FLERE SVENSKA OCH UTLÄNDSKA FÖRFATTARE
UTGIFVEN AF
ARVID AHNFELT
FEMTE ÅRGÅNGEN
STOCKHOLM CARL SUNESONSTOCKHOLM, GERNANDTS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG, 1886.ÅRGÅNGEN 1885.
Likställighet och tyrannen, af Avgust Strindberg (strödda anmärk * Sid. ningar om » Giftas ».) .....................................................
1 Nya bidrag till kännedom om Gambettas stora minist&amp;r, af Ernst Walli * ........................................................................ 34 Holberg om qvinnan och tryckfriheten, af Qu * t. af Geijerstam ...... H Hvar har statskyrkan sitt säkraste stöd?
af Vilh.
Svartling ............ 71 Stockholms teatrar, af Claes Lundin ....................................... 79 Efter oväder och munväder, politisk återblick af Albert Seb&amp;g 93 Literära notiser af Oscar Levertin ........................................ 108 Utländsk literatur ............................................................... 112 Apropos Strindbergska målet, ett hortglömdt poem af Orvar Odd ... 114 Vår polemiske skald (kritiker öfver Wireén).
1. af Hellen Lind- gren.
2 af A. Haraldson ................................................ 115 * Ett skämt *, novell ur det nutida Parislifvet ........................... 131 Farliga papper (hittill * otryckta bref frän Hans Järta till exc.
Reuterholm med inledning och kommentarier af — ck.
) ......... 155 Landtdagen i Helsingfors, af en finsk korrespondent .................. 178 Nyheter i telefoneringssystemet, af byråchefen Nyström ............... 190 Teateröfversigt af Claes Lundin ............................................. 199 Gustaf Mauritz Arm fel t såsom konungagunstling, af Ernst Wallis ... 219 Albert Gellerstedt, en literär studie af Ola Hansson .................. 241 Fortsatta afslqjanden rörande Hans Järta af — ek ...................... 253 Lokala parlament, af Helen Zimmem ....................................... 275 Kan postverket hemlighålla tidningarnes prenumerationssiffra?
af Juntus 282 Frans Hedberg om svenska skådespelare, några anmärkningar af Qust.
af Geijerstam ............................................................... 285 Några ord med anledning af Hjalmar Strömers framtidsvinkar, af Vilh.
Svartling ......................................... ..................... 296 Strindberg och qvinnofrågan, af Hjalmar Branting ..................... 302 August Bebel om qvinnan, af A. F. Åkerberg ........................... 323 Månsken, berättelse af Quy de Maupassant .............................. 333 Stockholms teatrar, af Claes Lundin ....................................... 339 En akademisk prisfråga ......................................................... 3G1 Bref från Norrland ............................................................... 372 Nya hofskildringar ............................................................... 375Sid.
Ett och annai om våra rangförhållanden, af Mar cellus ......... 377, 555 Utställningarne och konstakademien, af Clac » Lundin .................. 397 Solens dotter, poem af drottning Elisabeth af Rumänien (öfvere.
från originalhandskriften, af tíerman A.
Ring) ................ ^ ......... 420 Misericordia, svensk originalberättelse af Ernst Arpi .................. 445 Annu en gang en akademisk prisfråga jemte ett inlägg af lektor ^ A.
E. Holmgren ............................................................ 484 J.
P. Jacobsen, minnesruna af Oscar Levertin ........................... 497 Från operasäsongen af Volontaire .......................................... 500 Stockholms teatrar af ClaSs Lundin .......................................... 505 Jjjn Linnéan före Linné, af Albert Sebcrg ................................. 520 En episod från Victor Hugos unga dagar, af Karl Warburg ......... 534 Författare-revolutionen (humoresk) .......................................... 549 En amerikansk tidningsman, af Magnus Elmblad ........................ 579 Synpunkter, något om författare och granskare, af en obsérvalor ... 619 Ett merkantilt jubileum, af Helen Zimmem .............................. 642 Holbergqjubiléet och dess literatur af K. A. Winter-Hjelm ............ 648 Om » förklädnad och skyddande likhet » inom pressen.
Blick på Aftonbladet förr och nu, af Scctvola .................................... 663 » Hur man gör godt » (drama af fru Edgren), af Cla£s Lundin ...... 678 Guldägget, som glashönan värpte, noveU af Ernst Arpi ............... 693 Politiska masker och ytterligheter, några iakttagelser af Scaevola ... 721 General Grant, en minnesrpna ....................................... 731, 832 Moderna verldsförbättrare.
Henry George, af Karl af Geijei ' stam 748, 859 Kgl.
akademien för de fria konsterna i kampen för tillvaron, af P.
S. 764 Profstycken ur en Heine-öfvereättning, af Herman A.
Ring ......... 777 Literära stroftåg i Paris och London, af » Dagens Krönikas » utgifvare 781 Den uppgående stjeman.
Några drag ur Christine Nilssons ungdom, af Frithiof Oronhamn ...................................................... 793 August Strindbergs » Utopier », anmälda af Karl Wåhltn____ % .......... 800 Jordans » Brytningar », anmälda af Gottfr.
B ............................... 806 Zolas » Germinal », anmäld af Oscar Levertin ........................... 809 Musikalisk höstrevy af Volontaire .......................................... 814 Oda Nielsen, ett teaterminne från Köben ha v n af Edvard Fredin ... 821 Efter revolutionen (anm. af C.
T. Odhners Gustaf IIJ: s historia) af V. K — r ..................................................................... 851 Några ord om våra dagars konst (med anledning af opponenternas utställning) af Karl Wåhlin ............................................. 872 En representativ roman (anm. af Guy de Maupassants » Bel-Ami »), af Passepartout ............................................................ 879 General Gordons dagbok, af Helen Zimmet ' n .............................. 886 Några samvetsfrågor för damerna, derjemte en historisk moderevy af &lt;£ * r Emil Nilsson .................................................. — 898 Ett litet skaldelån (en parallel mellan Bottiger och Anastasius Griin, med anl.
af Scaevola och Gustaf IV Adolf) af H.
R ....... 906 » Figge » (roman af Georg Nordensvan), anm. af 0.
............... 910Likställighet och Tyranni.
(Strödda anmärkningar till ” Giftas ”) *
Af August Strindberg.
Ätt kalla qvinnan det svagare könet, har icke några grunder i naturen, men väl i bibeln, der qvinnan uppges vara skapad efter mannen såsom ett supplement.
Qvinnan har som moder haft oss alla, stora och små, under sin vård och aga, och derför har hon alltid en viss art ringaktning för mannen.
Som moder känner hon sig vara född att herska, och hersklystnaden är ett ganska framstående drag hos henne.
Och det är denna hersklystnad som i den osunda delen af nutidens qvinnorörelse bryter fram som hat mot de föregifna » tyrannerna ».
Hon mottager derför utan tvekan mannens hyllning, och att ha en » tillbedjare » blygs ingen qvinna för, men väl för motsatsen.
När menniskan genom utflyttning till länder med för kallt klimat för frukters frambringande hela året om nödgades söka sin bergning genom jagt, är det icke osannolikt, att de hafvande qvinnoma, som icke kunde jaga, stälde sig under mannens beskydd.
Deraf hennes » underordnade * ställning, om det är underordnadt att
Ur dagens krönika.
V. i.
* vara herre i huset, under det mannen är herre utom huset, och knapt det!
Eller för att begagna nya ord: hon blef slafvinnan inne i huset, derför att hon skulle amma, vagga och laga mat, under det han blef slaf utom hus, der han skulle arbeta i skogen och på åkern, ty det var icke något nöje precis att jaga då, som det sedan blifvit.
När nu samhället eller styrelsen skulle söka hushållen för skatten eller stämma dem för rätten, blef det onödigt, att man och hustru gingo båda: mannen blef målsman, Deri låg icke någon orättvisa, utan endast ett ökadt ansvar, besvär och obehag, som qvinnan gema ville undvara.
I äldre tider fick mannen äfven gälda vissa af hustruns brott, hvaremot han egde ta repressalier af hustrun.
Oaktadt allt detta har qvinnan på grund af dunkelt medvetande af sin större oumbärlighet förblifvit herskaren.
Att hon icke alltid far tillfredsställa sin hersklystnad har nu böljat oroa henne och nu presenterar hon sig som » slafvinnan; det är hennes favoritnamn som hon ger sig.
Att qvinnan icke alltid hade tid att egna sig åt alla de tvetydiga nöjen, som den firade kulturen erbjuder, såsom att skrifva böcker, hålla tal och så vidare, det var godt för henne.
När hon derför begär rättigheter som mannen, är det endast rättigheten att få förstöra sig hon begär.
Rättigheten att få bli en klok menniska ha ännu endast få qvinnor begärt.
Och vi skola icke glömma, att öfverklassens qvinnor äro lika fiendtliga och tyran-niska mot underklassen som deras män äro det Lika titelsjuka, ordenshungriga, småaktiga, vinnings- och njut-ningslystna som männen.
Glömmom icke, att det var qvinnor som fjeskade vid de sista kungliga festerna, qvinnor som strödde blommor för kungen, när han kom från Norge, qvinnor som ville hjelpa officerame att bygga Carlsborg.
Det är också qvinnor som gifta sig med alla dessa mer eller mindre orättvist utskämda löjtnanter, hvilkas affärer de skola reparera.
Derpå svarar qvinnan!
Det är vår dåliga uppfostrans fel.
Derpå svara männen: ni ha inte fått så grundligt dålig uppfostran som vi.
Låtom oss derför göra om uppfostran, och, mina goda damer, böijen I, som ha våra barn under Ert nästan allsmägtiga våld.
Böijen I, att låta de stackame slippa ligga i papiljotter om nättema, att slippa klinka piano, och anse icke det vara under döttrar-nes värdighet att kunna laga mat, ty detta är lika ärofullt som att skrifva rent onyttigheter, sälja jemvägsbiljetter, eller afsända telegram.
I ha ’ n ju sjelfva den vigtigaste delen af uppfostran om hand, varen så goda och uppfostra då på det rätta sättet Det ären I, goda damer, som bjuden ut Era döttrar på badorter och baler, ty pappa är oftast i staden i affärer och får sällan » lägga sig i » de der affärerna!
Nu är det svårt att börja, och utsigten att reformera något ordentligt med enstaka exempel är liten: viljen I då vara med om att reformera samhällets grundvalar?
Ty I tron, att samhället, sådant det nu är, är det bästa.
Jag tror, I hellre viljen vara med om att reformera underklassen, så att den blefve lättare att be-herska, när I kommen till styret Det är derför I viljenmuta dem med välgörenhet i stället för att understödja deras anhållan om högre arbetslöner, det är derför I pre-diken nykterhet i stället för att predika för Era män, att de gifva arbetame bröd och kött, det är derför I viljen frambringa återhållsamhet i stället för att skaffa barnen föda.
Federationen vill göra äfven mannen brottslig, ehuru-väl vägen väl vore att göra qvinnan också obrottslig.
I viljen likställighet!
Det vilja vi också!
När jag går klockan 6 till en konsert, som böijas klockan 7, för att få sittplats, så kommer en dam klockan half 8 och ber mig stiga upp, ty hon vill sitta.
Detta har händt mig.
Hade jag icke stigit upp, skulle jag både förlorat mitt » sociala anseende » och blifvit uppkörd från min plats.
Är det likställighet?
Jemför dagliga uppträden i spårvagname, teatrame o. s. v.
I talen nu om de stackars qvinnor, hvilka få sin förmögenhet förstörd af dåliga män.
För det första: de flesta qvinnor gifta sig för att bli försörjda, d. v. s. för pengar.
Hvem talar om männens af hustrur förstörda förmögenhet?
om bodskuldema, räkningame?
För det andra: hur många män fä gifta sig till pengar?
Ett litet fåtal.
För det tredje: Om jag heter Pettersson och gifter mig med en grefvinna, så blir jag icke grefve, men när fröken Pettersson gifter sig med en grefve, blir hon grefvinna.
Ar det likställighet?
Nu svarar man, ätt det är ingenting att tala om.
Jo, förlåt, en titel i vårt samhälle är pengar.
Om pianostämmar Pettersson accepterar en vexel, så refuseras han, men grefve Ruter eller Spader går.Hvarför gifter sig aldrig sergeant Lundström med general X: s dotter?
Men hvarför kan general X. gifta sig med sergeant Lundströms dotter?
Skulle qvinnoma vara så aristokratiska?
Eller är det likställighet?
När nu gift q vinnas eganderätt genomföres, så skall naturligtvis qvinnan också förlora sin giftorätt i mannens egendom.
Hon skall också förlora mannens rang och titel eller hur, ty rang och titel äro pengars värde?
Hvarför icke begära att få äktenskapsförord och boskilnad obligatoriska?
Jag har aldrig fattat, hvarför icke denna enkla åtgärd föreslagits.
Det måtte ligga något derunder!
Skulle meningen kanske vara, att mannen icke skall få giftorätt i qvinnans, men qvinnan fortfara att få giftorätt i mannens egendom?
Skulle meningen vara, att qvinnan skulle få lägga hvad hon förvärfvar på kistbotten, och mannen ensam försöija hushållet, det vill säga henne och den bamskö-terska, som skulle göra hennes tjenst, medan hon var ute och förtjenade.
Det vore icke likställighet och det kan väl aldrig vara meningen.
De flesta män lemna husets ekonomi åt hustrun, och de finna sig väl dervid.
Så gör till och med den store tyrannen Furst Bismarck.
Jag tror sålunda, att hustruns magt inomhu^är ganska stor.
Männen hafva svagheter, utgifter till onyttigheter,och behöfva oupphörligt öfverseende af sina hustrur.
Detta ger qvinnan ett stort öfvertag.
Mannen har af naturen vördnad för qvinnan.
Jag tror icke en ung fiicka kan så dyrka en gosse, som en ung gosse kan tillbedja en ung fiicka.
I mannens känsla för den q vinna, han älskar, ligger något af den vördnad han kände för modren en gång, och derför har qvinnan ett inflytande och en magt öfver mannen, som är underskattad, och en far behandlar sin dotter på ett helt annat sätt, än han behandlar sin son.
Det fins folk, som påstå, att de goda qvinnoma hafva gjort allt godt, som hittills blifvit gjordt, genom sina män.
Stuart Mill, som är en man för sig i ordets vackraste bemärkelse, erkänner öppet, att hans hustru gifvit honom alla goda tankar.
Jemmannen Moltke går än i dag till sin hustrus graf och gråter, och vi må gråta, * att icke den qvinnan fick lefva längre.
Den goda kejsarinnan af Tyskland sökte afväija det sista kriget, men när hon ej kunde det, gjorde hon sitt kända upprop och satte sig i spetsen för en understödskomité för de sårade.
Hvad är det då för osunda andar, som lyckats få öfvertaget, så att de förvrida goda mäns hjemor?
Ty det ligger något osundt, heysklystet i den modema qvinnofrigörelsen, sådan vi se den i vårt land!
Och hvadan
detta hat mot männen!
Ar det motvilja mot könet?
Är det depravation?