Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs- och Ekon.Utsk., anmält sig för enskilda angelägenheters skull vara nödsakade att aflägsna sig från riksdagen och att således afsäga sig sina platser i Utsk., men anhållit att det oaktadt blifva bibehållne vid sin riksdagsmannarätt; och hemställde Hr Landtm. 0111 R. o. Åd, behagade härtill lemna sitt bifall.
Likaledes biföll R. o. Ad. Gr. af Ugglas’s, Ludv., begäran, att oaktadt han, i anseende till tjensteåligganden fann sig nödsakad att afsäga sig sin plats i Ridd,Utsk., likväl blifva bibehållen vid sin riksd.mannarätt.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade, i anledning häraf, Hrr Electorer att någon dag i början af nästa vecka sammanträda för att utse 2tne ledamöter i Allm.
Besvärs- och Ekon.- samt en ledamot i Ridd.Utskottet.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 2 och 16 dennes pa bordet lagda utlåt.
N:o 64 Litt. F., 0111 tillökning uti skattefrihetsdygnen vid masugnar.
Jag tror icke, alt det är skäl alt bifalla detta utlåtande.
Motionen grundar sig på en calcul, sorn skulle visa, att tackjernsblåsningen icke bär sig de första dagarna.
Sådant är visserligen förhållandet, men det räcker ej många dagar, och efter min erfarenhet lönar sig tackjernsblåsningen vida bättre än stångjernssmidet.
Jag finner derföre icke skäl alt bestämma de s. k. kalidygnen till flera än 3.
Jag instämmer med Hr Lagerhjelm, och anhåller om älerretniss på utlåtandet.
Enligt Hr Lagerhjelms förmenande, skulle den förlust, som hyttägare få vidkäunas genom tiondejerns erläggande under den tid af Den M a j. >43 blåsningen, då liyltarna drifvas med föilus-t, ersältas af den vinst tackjernstillverkningcn lemnar, sedan de komma i full gång, d. v. s. äro fullmalmade.
Jag nödgas på följande skäl bestrida delta, och vill dervid, i afseende å tillverknings- och tiondejerns-beloppet, hålla mig vid motionärens uppgift, som, så vidt jag känner, visar verkliga förhållandet vid största antalet af bergsmanshyttan, nemi, ottvid den hytta, der han är inbrukare, och som i sin högsta gång producerar 17 skepptd tackjern i dygnet, tiondeskalten erlägges med 17 lisp.
Efter 26 Iisp. pr skepptd, gör således denna skatt 4 proc. af brutto-behållningen, och då dervid tages i beräkning rudimateriernas dyrhet, så kommer man till det resultat, att beskattningen är ganska hög, äfven sedan hyttorna komma i full gång; ty om 18 t:r kol beräknas att åtgå till ett skepptd tackjern, sorn vanligen är fallet, och dessa inom bergslagen kosta 6 rtdr, somt dertill lägges kostnaden af ett 60 punds lass malm , som vid hyttan gäller minst 3 ja ganska ofta 4 rtdr, och vidare tillägges arbetskostnaden, hvilken jag ej nu så noga kan bestämma, men som säkert uppgår lill mellan i och 2 rtdr; så kommer man, oberäknadt byggnadsomkostnader, till en ganska hög proc. af bruttoinkomsten.
Under de sist förflutna åren bar tackjernspriset vid hyttorna högst uppgått till 11 å 12 rtdr pr skepptd, hvaraf synes alt tillverkningspriset står öfver go proc. af försäljningspriset, och att således, då tiondejernet, utgörande 4 proc. af bruttoinkomsten, afdrages från de återstående 8 å g proetn, så visar della, att skatten uppgår till nära 5o proc. af behållningen.
Till följe af hvad jag nu haft äran anföra, tror jag mig hafva ådagalagt, alt en under full gång varande hytta icke med nuvar. tackjernspriser kan ersätta det tiondetack jern, som blifvit erlagdt under den tid bon drifvits med förlust, d. v. s. under den tid då, innan pipa och murar blifvit uppvärmda, hon consumerar mera biännmaterialier, än hvad det tillverkade tackjernet kan ersätta.
På dessa skäl bar StatsUtsk. grundat sitt tillstyrkande, att 8 fridygn, i stället för 3, må beviljas för tackjernsblåsande hyttor.
Jag anhåller om propos. på bifall å betänkandet.
Att efter en sådan calcul, som den värde talaren uppgjorde, leta sig fram till säkra grunder för bedömmande af förhållandet, torde vara svårt.
Talaren sade bland annat, alt till 1 skepptd tackjern skulle erfordras 18 Itr kol. Härmed förhåller det sig mycket olika på olika ställen.
Jag skulle kunna anföra exempel på hyttor, der ända till 48 t:r kol erfordras till hvarje skepptd tackjern; men jag känner också hyttor , hvarest icke behöfvas mer än 7, 9 å 10 Ur kol. Jag vet hyttor, der man producerar blott 7 a 10 skepptd tackjern på dygnet; men jag vet äfven andra, der produetionen uppgår ända til! 3o skepptd och derutöfver. >44 Den 22 Ma j. Förhållandet varierar efter malmens olika beskaffenhet.
Prisen på malmen äro äfven mycket olika.
Malmen i Westerbergslagen, åtminstone från vissa grufvor, fås för godt pris, för 24 å 28 sk. lasset.
På andra ställen kostar den stundom ända till 6 gånger så mycket; men livad som är säkert, är det, att tackjernsblåsningen lönar sig ganska väl.
Det är val sannt, att skatten är den svåraste, som finnes, då man undantager skatten på koppartillverkningen, och att den är högre än skatten på stångjernssroidet; och från den synpunkten betraktad, borde den visserligen nedsättas; men den är till beloppet mycket olika.
En del hyttor erlägga 22 ä 23 lisp. för dygnet; andra åter endast Gay; med ett ord, jag tror icke att man från den synpunkt, StatsUtsk. betraktat saken, kan komma till något säkert resultat; och då man med säkerhet känner, att tackjernsblåsningen under nuvar. förhållanden är en lönande handtering i Riket, tror jag, att man saknar skäl för den ifrågaställda eftergiften; hvarföre jag också anhåller örn återremiss å betänkandet.
Hr Lagerhjelm har sagt, att 7 a 10 t:r kol skulle vara tillräckliga för tillverkningen af ett skepptd tackjern.
Det kan måhända vara händelsen med de hyttor, som nyttja varm-apparnter , men dessa äro ej antagna vid bergsmanshy t torna , hvilka utgöra största antalet, och vid dem åtgå circa 18 t:r kol till skeppundet.
Dessutom bör tilläggas, att jag beräknat kolen, sådana de stjelpas, hvilket äfven synes af det till 4 r:ch' P1' läst upptagna pris; då deremot [fr Lagerhjelms uppgift lärer afse sådana kolen fatade uppsättas på ugnen, hvilket gör en skilnad af3o å 4° proc., som antingen bör tilläggas på kolen eller å priset.
Man har äfven uppgifvit, att malmen vid Grängesberget säljes för godt pris; det gör den visserligen; men det är en förmån, som endast de hyttor få tillgodonjuta, hvilka äro närmast derintill belägna; andra hyttor få betala det ganska dyrt.
Vid Smedjebacken kostar ett lass Grängesbergs-malm mellan 3 och 4 r:dr och i Söderberke, i anseende till den större transportkostnaden, öfver 4 r:dr.
Af dessa och förut uppgifna skäl vidblifver jag mitt yrkande att betänk, må bifallas.
Jag äger visserligen ingen speciel insigt uti förevar, fråga; men då vi vid denna riksdag befinna oss uti den lyckliga ställning, som tillåter en nedsättning i skattebördorna, hvilket jemväl öfverensstämmer med K. M:s till R.
St. gjorda nåd. framställning, och då jag såsom allmän princip antager, att nedsättningen är billig, endast i den mån densamma proportionerlig! tillgodokommer alla samhällsclasser, samt då utförseltullen på stångjern blifvit till hälften nedsatt, men något - Den 22 Maj.
145 got annat sätt till lindring för tackjernstillverkningen vid denna riksdag icke förekommer, än StalsUtsk i förevar, betänk, tillstyrkt; så hemställer jag till Ståndet, om icke både rättvisa oell billighet fordra, att vi bifalla hvad Ulsk. föreslagit.
Frih. Cederströ m!
StatsUlsk. har tillstyrkt den ifrågavar. nedsättningen uti afgiften för tack jernsblåsningen, utan att nämna något derom, huruvida frågan borde hemställas K. M:s nåd. pröfning.
En reservant, Hr Prosten Stenhammar, har fästat uppmärksamhet dervid , att frågan hade bort af vederbör, auetoritet utredas, innan Utsk. tillstyrkt ökade skattefrihets- eller s. k. kalldygn.
Hade Utsk. nu tillstyrkt att hemställa frågan till K. M.; så hade K.
M. infordrat 'vederbör, auetoritets yttrande i ämnet, och sålunda kommit i tillfälle att med sakkännedom derom besluta.
Nu skulle det deremot blifva ett på R.
St:s beslut beroende beskattningsmål, hvilket det icke är, och så har äfven Ilr Frih. o. Landtm, uppfattat ett likartad! mål under ett föregående plenum, då propos. vägrades.
S pren g t p o r te n :
Jag anhåller, att en gång för alla få protestera mot den satsen, att StatsUtsk. skulle vara ett Exped.Utskot t.
Exped Utsk. tillkommer skyldigheten att uppsätta expeditionen på sätt målet, enligt grundlagen, bör expedieras, likasom Stånden äga rättighet att vid justering af den sålunda uppsatta expeditionen, sedan i öfrigt gällande former blifvit iakttagna, vidtaga de ändringar, sorn föranledas af Ståndens i målet fattade beslut, jemförda med grundlagens stadganden rörtde expeditionssättet; men aldrig kan det åligga StatsUtsk., mer än något annat Utsk., att inträda på Exped.Ulskrs gebit.
Sådant öfverensstämmer ej heller med lii t ti I Is gällande praxis.
När t. ex. Const.Utsk. framställer ett förslag till grundlagsändring, så slutasej betänk, derom med något tillstyrkande att hemställa förslaget till K. M:s pröfning.
Ej heller äger ett sådant tillägg rum vid LagUtsk:s förslag till lagförändringar, utan Exped.Utsk. uppsätter skrifvelsen i enlighet med grundlagens föreskrift.
Hvad åter sjelfva saken beträffar, eller huruvida ämnet bör underställas K.
M:s pröfning, så torde StalsUtsk. icke hafva oriktigt förfarit, då Ulsk. ej tillstyrkt en sådan underställning, enär grundlagen icke innehåller den föreskrift, att statsreglertsfrågor skola K. M. underställas.
Utgående från den synpunkt, 111 hvilken Frih.
Sprengtporten sett saken, är jag färdig alt instämma i StatsUtsk:s åsigt, ty kan man nedsätta skatterna i allmänhet, så bör tackjernstillverkningen äfven ifrågakomma; men tillämpningen af den satsen bör icke äga rum, förrän undersökning föregått, hvarigenom man förvissat sig 7 H. *9 1 i'|6
Dcu 11 Maj. om de orter, hvarest skatterna äro mest tryckande, på sätt Prosten Stenhammar uti sin reservation afsett.
Att en sudan undersökning bör föregå, anser jag obestridligt; ty dervid skall visa sig, icke blott alt jemkningar erfordras för den ena orten i förhållande till en annan, utan äfven att rnodificationer blifva af nöden inom de särskilda orterna; och dermed torde man icke blott böra inskränka sig till tackjernsblåsniogen eller stångjernssmidet, utan äfven sträcka sig till landtbruket i allmänhet och andra näringar.
En sä llan utredning skulle icke innebära någon förminskning eller inskränkning i StatsUtsk:s verksamhet, utan förutsatte endast att StatsTJtsk. funnit nödigt alt bestämdt veta, huru förhållandet är, för att kunna bedomina i hvad mån någon nedsättning borde tillgodokomma den ena orten eller ena näringen framför den andra.
Ur den synpunkten betraktadt, finner jag ej skäl till förändring i formen af betänk.; men jag skulle vara mera böjd för att afslå än återremittera detsamma.
StatsUtsk. har nemi. tillstyrkt ökning af kalldygnen från 3 till 8; men vill man ej bevilja en partiel nedsättning, utan vänta till dess man kan afse hela näringsgrenen, så bör man kanske afslå betänk., dertill jag, af sådan anledn., är mera böjd än för återremiss.
Sprengtporten sednaste framställning jag funnit mig uppkallad att yttra några ord, icke om tackjernsblåsningen, utan i fråga om formen, som Friherren ansett sådan, att frågor om nedsättning i skatter skulle, likasom grundlagsfrågor och frågor om lagförändringar, underställas K. M:s sanction; men Frihtn har förbisett, att uti 8i §:n Reg.Ftn finnes föreskrifva!, huru med grundlags- och i 87 §:n lagfrågors behandling förhållas skall, nemi. att Ständernes Desin t skola genom talmännen öfverlemnas till Konungen på Rikssalen; hvaremot samma grundlag föreskrifver att statsreglertn öfverlemnas icke till sanction utan till underrättelse.
Det är således en mot grundlagen stridande form, den värde talaren velat försvara, dä han påstår, att Exped.Utsk. skulle äga rättighet att fuska till expeditionerna i anledn. af StatsUtsk:s utlåt, i fråga om skatter och räntor, som kunde komma att underställas K. M:s sanction, utan att Ständerne sådant beslutat.
Sprengtporten ber jag alt en gång för alla få förklara, att den i grundlagen Exped.
Utsk. ålagda skyldigheten är inskränkt till expedition af hvad R.
St. beslutat till expedition och det i de ordalag besluten innehålla, och att följaktligen icke ett enda ord hvarken kan borttagas eller tilläggas, utan alt Exped.Utsk. gör sig skyldigt till en egenmäktig handling.
Jag förnyar min anhållan om återremiss, af det skäl, att jag anser detta likasom öfriga sub-betänkanden nu hvarken kunna bifallas eller afslås, då hufvud-betänkandet blifvit återremitterad!.
Dtn aa Maj. '47 Frih.
Ämnet delar sig nu i alne frågor.
Den ena, om Utsk. bort tillstyrka frågans hänskjutande till K. M , oell den andra, om betänk, bör bifallas eller icke.
För mig ar det klart som dagen, att amnel är en beskattningsfråga.
Likväl inser jag ganska väl, alt för reservanten, som ansett en undersökning böra föregå beslutet, var en hemställan till K.
M. nödig, icke i hufvudfrågan, men för att erhålla undersökningen; hvaremot jag icke kan finna, alt Utskts pluralitet, sorn ansett frågan kunna afgöras utan någon sådan föregående undersökning, haft någon slags skyldighet att tillstyrka sakens öfverlemnande till K.
M:s pröfning; emedan ämnet är och förblir en beskattningsfråga, och ingenting annat.
Hvad hufvudsaken beträffar, så är jag färdig att bifalla Ulskts betänk., egentligen pa den grund, att då jag väntar vid denna riksdag ett förnyande af det påstående, som så starkt drefs vid sista riksdag, nemi. om tillåtelse att exportera tackjern, och jag förutser, att jag vid denna, såsom vid sisla riksdagen, kommer att sätta mig deremot, derföre att det skulle innebära ett uppoch nedvändande af bergsmanna-väsendet, att stAngjernssmidet skulle störtas, för att hjelpa tackjernsblåsarne; så är jag glad att, genom bifall lill detta betänk., kunna ådagalägga den benägenhet jag äger, att så vidt som möjligt gå tackjernsblåsarnes önskan till mötes, så mycket hellre, som denna förmån förmodligen uppväges af den, som blifvit beviljad stångjernssmidet genom tullens nedsättning till halfva beloppet.
Då frågan nu mera synes hafva öfvergått från den del deraf, hvaruti sakkunskap erfordras, och som jag icke äger, till enkel rättsfråga, beder jag att få yttra några ord.
Skall någon undersökning för sigga. ang:de nedsättning af skatten för dem, som tillverka tackjern; så synes, med samma skäl, en undersökning hafva bort föregå tullnedsättningen för stångjerns-exporten.
Nu har fördelen blifvit lika för alla, så väl de större som de mindre härdarna.
Vidare har man satt i fråga, huruvida StatsUtsk. hade bort tillstyrka frågans hänskjutande till K.
I detta hänseende hafva de ledamöter af StatsUtsk., hvilka yttrat sig, icke påstått, att K.
M:s sanclion icke skall begäras, ulan endast att framställningen derom kan iakttagas af Exped.Utsk. vid uppsättningen af Ståndens beslut, i hvilket hänseende Stånden äga frihet att göra de rättelser uti Exped Utsk:s förslag till skrifvelse, som erfordras, för att bringa skrifvelsen i öfverensstämmelse med hvad Stånden önska.
För min del anser jag anmärkntna rör:de underställning icke vara af den vigt, att betänk, af sådan anledn. bör återremitteras. Frih.
Cederströms till vederläggning af min yttrade åsigt sist framställda argumentation grundar sig på en oriktig uppfattning af premisserna till Den aa Maj. conclusionen, hvartill jag kommit.
Jag har nemi. aldrig sagt, att R.
Sits beslut i statsreglertsfrågor böra underställas K. M:s sanction.
Mitt påstående var endast det, att derest statsreglei;:s-frågor skulle enligt grundlagen anses böra underställas K.
M:s sanction, så åligger det Exped.Utsk. att sjelfmant iakttaga denna föreskrift vid expeditionens uppsättande, hvadan StalsCJlsk. icke kunnat åligga att föreslå hvad ExpedUtsk., thy förutan, har att fullgöra.
Anses åter grundlagen icke innehålla föreskrift, att stalsreglerts-frågor skola underställas K.
M:s pröfning; så kunde det ännu mindre komma i fråga, att StatsUtsk. skulle föreslå hvad sorn icke blott vore lagstridigt i sig sjelft, utan äfven ligger utom gränsen för dess åligganden.
Det är blott den satsen jag’har framställt; och om Frih:n behagat följa min argumentation, torde den icke blifva så lätt att vederlägga.
R i d d e rs to 1 p e:
Jag vore färdig att sluta mig till Hr Tersmeden och begära bifall till betänk., om jag icke ansåg en sådan undersökning, som den Hr Lagerhjelm föreslagit, böra föregå.
Mitt tillstyrkande blir derföre återremiss; och jag skulle önska, att i det utlåt., som från StatsTJtsk, derpå är alt förvänta, måtte föreslås, att, på grund af den classiBcation, sorn för den af mig önskade undersökningen måste uppgöras, debiteringen af skatten måtte rätta sig efter en tariff, som gör, att de mindre fördelaktiga hyttornas blåsning kommer i betraktande, så att den af Hr Lagerhjelm befarade ojemnheten i skatten må förekornmas och aflijelpas.
Jag yttrar detta, ingalanda såsom ägare af något bruk eller hytta; ty jag äger icke en gång någon del deruti, men jag bor i ett län, der många hyttor ägas af allmogen, som icke kan följa vettenskapernas framsteg och deraf draga den nytta, som andra hemta derifrån.
Hvad angår formen för frågans behandling, anser jag K.
M:s höga rätt ingalunda vara för nära trädd.
Af ett folk, som äger att sig sjelft beskatta, bör man äfven kunna vänta, att det jemkar skatterna efter rättvisa och billighet.
— Vore fråga om att helt och hållet borttaga en grundskatt, skulle mitt yttrande vara motsatsen af hvad jag nu anfört.
På grund af hvad jag yttrat, förenar jag mig uti anhållan om återremiss. / Frih.
Dirccte uppmanad af Frih. Sprengtporten, som yttrade, att om grundlagen icke fordrar K.
Mrs medverkan i statsreglerts-frågor, så äger Exped.Utsk. ej rättighet att göra någon framställning om K.
M:s sanction i sådana fall, men att förhållandet vore tvertom, derest grundlagen kunde anses innehålla den föreskrift, att K. 3\I:s medverkan erfordras, — anhåller jag, som visserligen finner det vara conseqvent af Frih.
Sprengtporten att betrakta frågor om grundskatters borttagande som statsreglertsfrågor, alt få. fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet derå, att Den aa Maj. ordin.skatten ingalunda kan betraktas såsom föremål för R.
Sl:s beslut om dess uppliäfvande, så länge en § finnes i grundlagen, som sager, att Konungen skall till Ständerna uppgifva livad som utöfver ordin.skatten för statsmachinens gång erfordras och genom bevilln. skall fyllas.
Det är således endast om livad som fordras utöfver ordin.inkomsten , hvarom Ständerne äga att besluta.
Ordin.skatten kan således ej annorlunda än af begge Statsmakterna gemensamt förändras, och ej på annat sätt, än efter föregången ändring af den grundlags-§, som säger, att K. M. skall för Sländerna uppgifva hvad som erfordras utöfver Statens ordinar i e inkomster.
Ordin.statsinkomster måste följaktligen finnas, så länge denna § qvarstår i grundlagen; men att vilja antaga, att ordin.inkomsterna skulle kunna förminskas, med iakttagande af denna §:s stadgande, leder lill den orimligheten, att dessa ordin.inkomster skulle kunna förminskas, ända lill dess blott en enda r:dr eller ännu mindre återstod.
Då sålunda ordin.inkomster måste finnas, så länge grundlagen i förenämnda 5 är oförändrad, och ingen grund är bestämd, hvarefter de må förminskas, och en oinskränkt förminskningsrält kunde leda till en orimlighet, sorn åter icke låter förena sig med någon , aldraminst en grundlag, som måste vara byggd på rimlighet; så följer deraf, enligt sund logik, alt ordin.inkomsterna måste förblifva oförändrade, intilldess grundlageu blifvit i behörig ordning förändrad.
Jag bekänner, att det förefaller mig tungt alt beskyllas för afsigt att kringgå grundlagen, för deiman icke vill gå in på en uppenbar förtydning af grundlagen.
Här är ju icke fråga om grundskattens borttagande, utan blott om tillökning af några få s. k. kalldygn eller skattefrihetsdagar; men på det sätt sorn Frih.
Gederström förstår grundlagen, blir R.
St:s beskattningsrätt ganska lätt att bortresonera i de flesta punkter.
I öfrigt får jag förklara, att Frih.
Ridderslolpes framställning gjorde starkt intryck på mig; ty, så benägen jag är att gå tack jernstillverkarnes önskan till mötes, emedan jag anser tackjernstillverkningen förtjena deltagande, så angeläget finner jag det äfven vara, att icke skära den så öfver en kam, att vi göra mycket för några och intet för andra.
Jag förenar mig derföre uti anhållan om återremiss, på det Utsk. må tillstyrka en sådan undersökning, hvarpå ett billigt och rättvist beslut sedermera må kunna grundas.
SlatsUlskrs utlåt.
N;o 64 Litt.
F. Lief af R. o. Ad. bifallet.
Jag får emot så väl den framställda propostn, som det derpå fattade beslutet anmäla min reservation till prolocollet. iSo Den 2a Maj.
Vidare föredrogs SlatsUtsk:s den 2 och [6 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 64 Litt. G., i fråga om tnantalspenningarnas upphörande eller ändring uti deras beräknande.
Jag anhåller, att Hr Ridd Secrettn behagade upplysa hvad öde detta betänk, vederfarits i de öfriga Stånden.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt ingen underrättelse ännu ankommit, huru detta mål hos de öfriga RiksSt:n blifvit afgjordt.
Då Bevilln.Utsk. uti dess betänk.
N:o 12 föreslagit, att personliga skyddsafgiflen skall erläggas af hvarje mantalsskrifven person efter fyllda 18 års ålder, och då det torde vara af vigt för räkenskaperna, att mantals- samt skyddsafgifterna såsom hitintills beräknas flan samma tid; så får jag hemställa, antingen att förevar, betänk, måtte få hvila, intilldess man får se huru R. o. Ad. afgör Bevilln.Ulsk:s nämnda betänk., eller ock att sistnämnda betänk, måtte ställas i öfverensstämmelse med det beslut R. o. Ad. nu kan fatta i anledn. af det nu föredragna utlåtandet.
N:o 64 Litt. G. af R. o. Ad. återremitteradt.
Ånyo föredrogs StatsUtskts den 2 och 16 dennes på bordel lagda utlåt.
N:o 64 Litt. H., i fråga om lagmansoch häradsböfdinge-ränlans upphörande.
Hr Lefre'ir, Joli.
På samma grund, som Frih.
Cederström anfört vid de förgående betänktna under detta nummer, anser jag äfven detta böra återremitteras, emedan K.
M:s santion erfordras äfven i denna fråga.
På samma skäl jag förut anfört, anhåller jag om bifall till detta betänkande.
Posse, Arvid: Såvida StatsUtskts mening är, att R.
St. skulle i denna fråga ensamme besluta, så förenar jag mig uti anhållan om åtcrremiss; men om Utskts afsigt blott varit att tillstyrka R.
St. att för deras del besluta borttagande af denna ränta, så har jag ingenting att anmärka.
För att likväl förekomma all tvetydighet i detta hänseende, skulle jag vilja tillstyrka återremiss, hvarigenom nödig rättelse kan vinnas.
Hr Le fre'!):
Posse yttrat sig för återremiss, har jag ingenting att tillägga.
Om StatsUtsk. hade på första raden af sitt tillstyrkande tillagt orden ”för deras del,” Den aa Ma j. så att meningen blifvit följande: ”hvadan Utsk. tillstyrker, "att den derom väckta motionen må af R.
St., för deras ”del, valda bifallen;” så skulle jag velat bifalla betänkandet.
Nu deremot blir ålerremiss nödvändig, ty jag tror ej, att Exped.Utsk. har rättighet att göra ett så väsendtligt tillägg.
Jag har redan uti eli föregående plenum erinrat, att Ständerne ej kunna besluta annat än för deras del.
Hvad således angar den frågan, huru långt StatsTJtsk. åligger alt utsträcka sina tillstyrkanden, så torde det icke kunna bestridas, alt Utsk. i delta fall äger förfara på sätt Utsk. finner omständigheterna påkalla, helst Stånden äga, då ärendet efter föregången återremiss till hufvudsakligt afgörande förekommer, vidtaga de förändringar uti Utsk:s tillstyrkande, som öfverensstämmer med Ståndens åsigt; hvarefter expeditionen i målet af Exped.- Utsk. författas i enlighet med hvad Stånden beslutat, då Stånden äga att ålägga Exped.Utsk. att sådant iakttaga, derest den af Exped.Utsk. uppsatta skrifvelsen vid justeringen befinnes sakna fullständighet eller på annat sätt afvikande från Ståndens beslut.
Om man hyser den tanken, att
Statsmakterna skulle hafva den småaktigheten att fästa sig vid ett eller annat ordalag; så skulle jag tro, att R. o.
Ad. icke varit tillräckligen' uppmärksamt på ordalagen, då Ståndet nyligen biföll StatsUtsk:s utlåt.