Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 7 Juli. e. m" tillägga, att 'våra grannar med riöje se dök ogillande som möter denna industri-greft hos oss; att Köpenhamns rörelse tilltager linder det Götheborgs aftynar ocji alt detta, som till någon del ligger i sakens natur» till en rj obetydlig del ligger uti de Författningar sorn* i Dannemark gynna denna och all annan handelsrörelse, ju mera vi öka strängheten af våra inskränkningar,, jii mera arbeta vi för våra grannars fördel.
Man har sagt, att det behofdes icke en förändring af grundsatser, men ett återgående till grundsatser. jag bekänner att detta var mig oväntadt.
Det vöre underligt, kanske äfven knappt förlåtligt, oin Statens Embetsman icke skulle känna de theorier som i sednare tider blifvit så allmänna i alla afhandlingar i dessa ämnen.
Men det är en stor skilnad att känna en theori och att kunna göra dess tillämpning.
Det är härvid må hända som handläggningen och en längre vana ofta har företrädet framför en uti Speculation aldrig så väl uttänkt theori.
Det gifves omständigheter, då äfven ett skenbart afvikande ifrån erkänd theori kan vara i fullkomlig öfverensstämmelse med sjelfva meningen och syltningen dermed.
Detta beror af sjelfva omständigheternas förhållande, som fordra att man ibland måste taga olika vägar för att ernå samma ändamål, Landets förkofran måstö
Uti alla den inre Rikshushållningens gre» Dan 7 Juli e. m. 485 har vara syftemålet, men om under en tidpunkt en viss industri-gren svårligen kan upprätthållas medan en arman har tillfälle till en stor utveckling, vöre det väl både oklokt och obilligt att qväfva eller hindra dm sednares framsteg, derföre att den förra cj kan gå i bredd med densamma. 1 en Vanlig sakernas ordning böra de njuta lika stivdd, och det hör lemnäs åt deras egen för majra att utveckla sig efter sorn tillfället medgifver.
Då ämnen af mera vigt förekommit, der jag trott en något invecklad tillämpning af grundsatser skulle komma i fråga, har jag trott att framställningen deraf hörde till de upplysningar jag borde afgifva , och har derföre ingått uti utvecklingen af de grundsatser jag trodde höra till hvart ämne.
Afsigten har varit, icke alt lära någon saker sorn de visstfe förut , men att visa de svnpunkter, under hvilka jag trodde ämnet böra betraktas.
Att jag kunnat misstaga mig är menskligt, och är hvad jag icke kan eller bör iro mig hafva undgått; men hvad jag gjort skall åtmindstone vittna , att jag icke saknat grunder för milt handlingssätt.
Vid hvardagliga äärfender och vid alla dem sorn afgöras enligt redan gifna Författningar, kan sådant ej komma i fråga.
Jag får för öfrigt med Herr Grefve Schwerin instämma uti den önskan, att om Betänkandet remitteras till Utskottet, ett sammandrag eller Promemoria mät - 484 Den 7 Juli é. m. te göras af de punkter hvaruppå Rikets Ständer önska att fästa Kongl.
Maj:ts uppmärksamhet.
Om dessa punkter vinna Ständernas bifall, blir det sedan mycket lattare att veta hvad som, för att vara i enlighet dermed, bör göras, och om saken sedan får en annan utgång, blir det nationens representanter seni nationen får att skylla för sina missöden.
Hvad jag imellertid ej kan undgå att tillägga är, alt ett prohibitivt system är lätt att föreslå, lätt att påbjuda, men svårt att verkställa.
Norrige är icke underkastadt alla dessa inskränkningar.
Dess innevånare veta att inskränka sina begär och rätta sina företag efter sina tillgångar, utan att binda sig händerna i anseende till deras handelsföretag.
Ju mera
Vvi skilja oss ifrån samma grundsatser, ju mera vi gifva dem fördelar öfver oss, ju mera gifva vi anledning till tullförsnillningar och lurendrägerier, hvars inflytande icke kommer att synas i tullspecialerna, men som derföre icke blir mindre känbart.
< Jag har trott mig således helt okonstladt böra yppa min tanka.
Om jag misstagit mig, om ett annat System antages och fullföljes och kan gagna, skall jag med nöje erkänna att jag haft orätt.
Om åter framtiden rättfärdigar mina åsigter, ehuru Den 7 Juli e. m. 485 de r.u ej gillas, skall det endast vittna att det är rigtigare att dämma efter allmänna grundsatser än efter ögonblickets intryck.
Fäderneslandets välgång skall i båda fallen vara föremålet för mina önskningar, äfvensom det bör vara det för allas bemödanden.
Herr von Rosenstein, Nils, anhöll, att Grefve Mörner måtte anmodas befordra detta sitt Yttrande till trycket.
Uppå af Herr Landt Marskalken gjord proposition, blef hvad Herr von Rosenstein föreslagit af Ridderskapet och Adeln bifallet.
I anled ning af hvad tvänne värda Ledamöter nu anfört, får jag utbedja mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att åter yttra mig.
Herr Grefve Schwerin tycks ej hafva förstått mig, då han ansett min mening varit, att anmärka mot dess förslag om ett Moratorium.
Jag sade uttryckligen, att jag icke om detta förslag ville fälla något omdöme, utan blott erinra, alt det endast skulle uppskjuta, men icke förekomma enskildas så väl som hela Rikets ruin, i fall för öfrigt samma mesure som hittills fortfar.
Om Nederlagshandelns nytta i allmänhet för vårt Rike, är jag af lika tankar med Herr Grefve Mörner; jag anser den kunna vara nyttig , om Tullbevakningen är så organiserad, att den kan förekomma varornas tullfria insmygande i Riket, och r 485 Den 7 Juli e. *l. tillräcklig nederlagsfrihet betalas, samt va-, roma behörigen värdeias.
Vi bafve en granne i Dannemark, sorn gerna skulle önska, att vi ej ville tillåta oss någon Nederlagshandel, och man misstager sig sällan, då man gör det som en afundsam granne önskar, att man icke skulle göra.
Herr grefven har äfven sökt försvara den tillåtna branvins-införseln med 1812 års missväxt ; också häruti instämmer jag med Herr Grefven så vida som jag medger, nit denna införsel var då mera att undskylla, än sedan.
1815 års ymnigare gröda blifvit att tillgå; jag har i synnerhet anmärkt emot tillåtelsen för införsel, sedan den tiden, ehuru införseln äfven förut vida öfversteg det oumbärliga behofvet, heldst bränvin ej är i allmänhet så nödvändigt, som man i våra dagar vill inbilla sig.
Man hade åtmindstone kunnat tillåta bränvinsbränning af utländsk spannmål, då denna i så stor myc-, kenhet infördes.
Jag tviflar icke, att de personer, som fått uteslutande tillstånd, att utifrån införa bränvin, haft goda skäl att anföra för sin anhållan, och äfven det som Herr Grefve Mörner omnämnt, att de redan innan den allmänna tillåtelsen blifvit upphäfven, gjort upphandlingar.
Men jag hemställer, om ej samma skäl kan anföras af hvilken Köpman sorn heldst , för att eludera hvart och ett förbud mot införsel af en utländsk vara, när detta förbud ut-, färdas efter en nyss föregående allmän tillåd Den 7 Juli £• tu. telse.
Jag tviflar icke heller, att goda skäl varit för den, staden Götheborg förunnade Uteslutande tillåtelsen , att införa Engelska bomullsvaror.
Men jag tror icke, att dessa skäl kunnat hämtas från Riksens Ständers beslut vid 1812 ' års Riksdag.
Herr Grefven har väl anmärkt, att OeconomieUtskottet vid sistlidne Riksdag sjelf tillstyrkt tillåtelse för bonmllsvarors införsel.
Men härvid får jag erinra, att Utskottets tillstyrkan var obestämd, och icke ingick i Riksdagsbeslutet; att utom dess Riksens
Ständer i detta uttryckligen föreslog förbud mot införsel af utländskt bränvin.
Jag inser ej, hvarföre den för J„andet nyttiga önskan skulle mindre blifva efterkommen än den skadliga.
Det hade enligt min tanka varit bättre, att man åtmindstone till en viss grad yppfyllt Riksens Ständers önskan om förbud mot bränvinsinförsel,' och icke uppfyllt den. utomdess icke bestämdt uttryckta önskan, om bomullsvarors införsel , i stället för att man nu gjort motsatsen.
Jag kan utomdess icke af Riksens Ständers beslut yid sista Riksdagen finna mindsta anledning, att förunna tillåtelsen för bomullsvarors införsel blott till Staden Götheborg.
Herr Grefven anmärker till försvar för tillåtelsen att förtullade bomullsvaror i tysthet åter j utfördes , att det ej kan bevisas men är kändt.
Mera nogräknad på bevis var Herr Grefven i sitt 488 Den 7 Juli e. m. \ Yttrande i sista Plenum, der Herr Grefven förklarade si» tvifla på, att otillåtet bränvin inkommit i Landet, hvarpå man dock har mindre skäl tvifla, än att förtullade bomullsvaror åter blifvit utförda, då varorna |u kunnat på Nederlag uppläggas och sedan förås sjövägen under Engelsk Convoy.
Jag instämmer med Herr Grefve Mörner deri, att lifsförnödenheter ännu ej böra förbjudas till införsel för hufvudstadens behof från Finland; men jag tror, att derföre bör erläggas tull, så afpassad, att Ladugårdsbandteringen i vårt eget Land och derigenom äfven åkerbruket icke lider, utan tvärtom uppmuntras.
Jag har icke påstått, att frakthandeln är för vårtLand skadlig, jag har blott sagt, att den icke är så vigtig näring som jordbruket och bergshandteringen.
Herr Grefve Mörner har deremot sjelf riktat dem, som anse frakthandeln skadlig, med ett skäl, då han anfört, att vårt sjöfolk är af Utlänningen mycket omtyckt.
Just detta bidrager ännu mer dertill , att frakthandeln tar arbetande händer från vårt ännu ofullkomliga jordbruk; ty tusendetals af våra Sjömän lockas för sin skicklighet af utlänningen, i synnerhet a£ Engelsmännen , att gå i dess tjenst.
Herr Grefve Mörner har mycket skäl att påstå sig hafva sorn föredragande alltid följt grundsatser; ingen är mera i stånd, än jag, att intyga detta.
Men jag har tält om de i sednare ä« Deu 7 Juli. e. m. 489 ren vidtagna Statsoeconomiska åtgärder i allmänhet, utan afseende på när och huru de blifvit föredragna.
Jag vågar hemställa, om något sammanhang af grundsatser kan förenas deri, att på samma tid, som man användt millioner på en canal till lättande af Producentens transport, 2ne Provinser imellan, har man inskränkt communicationen imellan 2:ne andra Provinser, och forbudit Blekingen att fritt utföra ved till Skåne.
Jag vill icke med flera dylika exempel uppehålla Bidderskapet och Adeln.
Jag vill endast hafva äran påminna, att den anförda författningen som inskränker ved-utförseln från Blekingen är en gammal local Författning, som har till föremål, att spara Blekingens skogstillgångar.
Jag vill icke derföre försvara den; men hvar och en lär finna, att det går icke lika fort att ändra sådana gamla Författningar och att i alla dessa särskildta förhållanden införa enhet i system, sorn. det är att anmärka Bristfälligheterna^ Herr Munck af Rosenschöld: Förbudet för Blekinge, att utföra ved lill Skåne, har dock fått fortfara under närvarande administration.
Det må dock medges mig, att en motsägelse i principer ägt rum deri, att man i allmänhet varit mera angelägen besörja utländska varors införsel i Sverige, an egna 49® Dén 7 Juli e, m, producters inom Landet från en Provins; till en annan ; att på samma tid som man försvarat fri införsel af ved oell victualierfrån Finland till Sverige, harden varit förbuden frän en Provins till en annan inom Sverige, och, ändtligen, att man tillåtit införsel af utländska viktualier, men icke utförsel till ex. från Skåne.
Uppå af Herr Qrefven, och LandtMarskalken gjord proposition återremitterades det Särskildta Utskottets Betänkande, åtföljdt af de dervid gjorda anmärkningar och af RahcoUtskottets yttrande.
Herr Grefven och Lan dt Mar skalken föreslog, att BevillningsUtskottet måtte anmodas till Riksens Ständer inkomma med förslag till sådana grunder, hvarefter Kongl. Majit, till förekommande af öfverflodiga utländska varors införsel i Riket, må, vid sig företeende omständigheter, hafva rätt, att tullafgifterna, i lämplig män, förhöja, Bifölls. Widare föreslog Herr LandtMarskalken att Särskildta Utskottet måtte anmodas , att med frånskiljande af hvad som hörer till öfversigt af orsakerna till allmänna föllägenheten, samt de åtgärder som bero af Riksens Ständers egna beslut, i en.
Dm 7 Juli e. m. 491 kort framställning upptaga de oeconomiska mål som arnes böra i underdånighet till Kongl.
Iviaj-.ts Nådiga pröfning och åtgärd Öfverlemnas.
Herr Flach, Carl, anhöll, att sedan Grefve Mörners yttrande till denna dagens, Protocoll blifvit hegardt till trycket, äfven Herr Munck af Rosenchöld matte anmodas att låta trycka sitt.
Denna anhållan blef, uppå af Herr handt
Mar skalken gjord proposition , af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr Stjernstedt, Carl Gustaf, upp», läste följande:
De discussioner, sorn sednast här före-, varit, rörande Permanenta Domstolar på Landet, med hvad mera i sammanhang dermed Lag-Utskottet föreslagit, har stadgat min enskilda öfvertygelse, att någon total ändring i utöfningen af Domare-Em» betet förbereder flera olägenheter, som åtskilliga af Ridderskapets och Adelns värda Ledamöter framställt och hvilka Herrars yttrande jag åberopar.
Mig torde tillåtas, att. %nutärka, huru det i Lagstiftningen är och 49s Den 7 Juli. e. nv blir en fast princip, att man icke utan i sammanhang med det hela vidtager partiella Stadganden.
Denna princip måste blifva ännu mera gällande i fråga om ändring i RättegångsOrdningen, heldst om Riksens Höglo fl. Ständer möjligtvis betoge sig ett fritt utrymme, att consequent besluta det öfriga reglementariska uti vara Lagar.
Skyndsamma åtgärder, i Lagförändringar, äro ofta vådliga.
Svenska Lagen har rätt till Nationens förtroende.
Må hända, att hos framtida Lagfarna någon gång saknas den tålsamma forskning, den högre grad af skarpsinnighet och de djupa insigter, som utmärka en del yåra förfäder: jag lemnar det derhän , men är fast öfvertygad, att de ryktbare män, som utarbetat 1754 ars LagBok, skänkt efterverlden ett mästerstycke i manlig styl, och en skyddsmur för personlig och egendoms säkerhet.
Jag förenar mig således med de Herrar Ledamöter, som yrkat, att frågan om de Permanenta Domstolarne och förändrade Rättegångsskick, må till nästa Riksdag ätmindstone hvila, på det att Lagkunnige Herrar och män, utom Riksens Ständers medlemmar, må äga tillfälle, att öfver för. berörde vigtiga ämne sina anmärkningar afgifva; hvarförutan jag vördsamt underställer Eders Excellence samt Höglofl.
Ridder - Dea 7 -bd* m' 495 skåpet och Adeln, huruvida detta mitt anförande må till Höglofl.
Lag-Utskottet remitteras.
Efter förnyad föredragning biföllos följande den ö Juli på Bordet lägde Memorial och Betänkanden: 1:0 Från BevillningsUtskottet, med pro* ject till förändringar i 1812 års Chartse Sigillatas Förordning. * 2:0 Från Särskildta Utskottet, i anledning af Friherre Koskulls Memorial om upphörande af all Sjöhandel intill dess vexelcoursen hunnit falla till Alpari , och Rikets importer och exporter blifvit återställde i jemnvigt. 3:0 Från StatsUtskottet, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om StatsYerkets inkomster och deras beräkning i Riks Staten ifrån nästkommande års början, och påföljande år intill nästa Riksdag.
Upplästes och lades till Handlingarna StatsUtskottets, den 5 Juli på Bordet lag - 494 Den 7 Juli e. m. de Memorial, med bifogad afskrift af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 2g sistlidue Juni till Riksens Ständers Statsutskott, rörande de Barthelemiska medlen.
Företogs till afgörande Dag- samt Oeconömie Utskottens sedan den 5 Juli b vilande Betänkande, angående en allmän handels- och näringsfrihet. ■Friherre Cederström, Jacob:
Då För” hällandet med förevarande ämne är sådant, att i fall anmärkningar vid Utskottets Betänkande skulle göras, ingen anledning är att förmoda, det de deruti kunna verka någon förändring, och Utskottets Betänkande dessutom i det mesta är ganska väl utarbetadt, inskränker jag mig vid att tillstyrka bifall å detsamma.
Höglöfl.
Bidderskapet och Adeln ägde, enligt min tanka, rättighet, att dervid förklara, det deras 1809 och 1810 gjorda conoessioner återkallades, så framt icke de öfriga MedStånden uti Beslutet instämde ; men då Bidderskapet och Adeln alltid har mera afseende pä allmänt väl än enskilda fördelar, så kan jag icke föreställa mig möjligheten af ett sådant vilkor; utan anhåller endast att om, emot förmodan, det Högvördiga Prest- och det Wällofl. Borgare Ståndet skulle afslå Betänkandet, Bidderskapet och Adeln dä, utan Dea 7 Juli. e. m. 495 att trara hindradt af sitt nu fattade beslut, i förening med Hedervärda Bonde-Ståndet inlemna en underdånig önskan lill Kongl. Maj:t om Skrålagarnes upphäfvande enligt de uti Utskottets Betänkan e stadgade grunder; hvaröfver jag får anhålla om särskild proposition af Herr LandtMarskalken.
Den af Herr JandtJHar skalken , i enlighet roed Friherre Cederströms anförande, gjorda proposition, blef af Höglöfl.
Bidderskapet och Adeln bifallen.
Herr Valdman, Otto Fredrik : I hvad Friherre Cederström yttrat instämmer jag
Sa mycket heldre, soln de häremot yttrade illiberala tänkesätt äro fullkomligen kända och som, i händelse ock denna fråga hade varit af privilegii beskaffenhet, eller a£ hvad annan sorn.heldst, det alltid åligger ett Utskott att genast yttra sig öfver den fråga som till det samma blifvit remitterad.
Jag önskar på dessa skäl för min del, atti händelse det Högvördiga PrestStåndet och det Vällofl.
BorgareStåndet skulle i sina plena besluta det de anse denna frågas upptagande strida mot Privilegier, Ridderskapet och Adeln måtte förklara det detsamma återtager sina 1809 gjorda concessioner.
Herr Manner st am, Joban : Då Prest*>ch BorgareSlånden vid pröfning en a£
Deu 7 Juli e. m» af den preliminaira fråga angående handelsfriheten, som af Utskotten blifvit till Riksens Ständer genom berättelse öfverlemnad, redan förklarat den yrkade utvidgningen af Näringsfriheten stridande mot BorgareStåndets Privilegier, lärer man knappt kunna förmoda, att de skola bifalla det Betänkande som Ridderskapet och Atle In nu antagit.
På det att en för det allmänna så nyttig sak som denna likväl ej må förfalla instämmer jag derföre uti Friherre Cederströms anhållan , att Ridderskapet och Adeln, i händelse Betänkandet endastaf2:ne
Stånd gillas, genom särskildta allmänna besvär, deruti Bondeståndet icke lärer underlåta att deltaga , ville hos Kongl. Maj.t i underdånighet framföra den otvifvelaktigt af en allmän opinion delade önskan om näriugstvångets och skråförfattningars upphäfvande som Utskotten tillstyrkt.
Ridderskapet och Adeln har så mycket större anledning härtill, som det enligt Regeringsformen ofelbart är Kongl Maj:ts rättighet, att efter Nådigt godtfinnande afgöra dessa frågor såsom oeconomiska.
Jag underställer likväl Höglofl.
Ridderskapet och Adeln om icke Prest- och BorgareStånden kunde förut vänligen inbjudas att förena sig om det nu fattade beslut.
Den åtgärd som Ridderskapet och Adeln i detta V., Deli y Juli. é. m. detta lall vidtager kan icke medföra någon fördel för detta Stånd, som det förut icke innehar, utan dela åsyftar egentligen beredande af lättare utkomst för de f uti gare Folk-CIasserna i Riket, till hvilka Ridderskapet och Adeln , som vid behandlingen a£ detta mål skilde sig från ensidiga syftemål, önskar att det välstånd och trefnad, som åtfölja den fria idogheten, må allmänt spridas.
Upplästes å nyo neij bifölls Särskildt!!
Utskottets den 5 Juli pä bordet lagda Memoria!, rörande Herr Tornerhjelms Motion om fri utförsel af Skånes natur-- och konstalster. ll&rr Adler st cnn, Johan Patrik, hemställde om icke Baron Boyes skrifteliga
Dictamen denna dag måtte befordras till trycket.
Uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition , hade Ridderskapet och Adeln ej något häremot att erinra.
Bidd, o. Ad* Fröt. 65. 64» Den 7 Juli e. m, A nyo föredrogs och bifölls Stat söte. skottets den 5 Juli på bordet lagda Betan* leande, angående sättet, att Conlrollera de till RiksgäldsContoiret frän Ränen inkom* mande Summariska R-edogörelser för ali* manna Bevillningen och öfriga RiksgäldsContoirets Fonder.
Upplästes ett Memorial frän ExpeditionslJtskottet af föregående dag, hvaruti, med anmälan , att tvanne Cancellister af Utskottet blifvit antagne, då trenne af RiksStånden blifvit bevilljade, Utskottet anhåller det StatsUtskottet måtte anmodas, att efter inhämtad upplysning af ExpeditionsUtskottets Ordförande, föreslå den renskrifvare-hjelp som för Utskottet kan vara nödig.
Derjemte föreslår Utskottet att i afseende på den vid Riksdagens slut otryckta delen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, något arfvode måtte bestämmas för den eller dem af Cancellisterna, som omsorgen för denna tryckning sig åtoge och derföre hos StatsContoiret redoviste.
Herr Silverstolpe , Gustof Abraham:
Vid det nu upplasta Memorial från ExpeditionsUtskottet lärer ingen annan åtgärd finnas än att det remitteras till StatsUtskottet.
Men i anledning deraf anhåller jag
Den 7 suli e. m. 499 att hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln få anmäla, att i anseende till tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protöcoll äfven den omständighet uppstår, att, oaktadt ålit bemödande till påskyndande a£ Tryckningen, de ej till
Riksdagens slut på långt när kunna hinnas färdiga.
Då Ridderskapet och Adeln behagat uppdraga mig commissionen med tryckningens verkställande , och då mina enskilda angelägenheter fordra att jag så snart sig göra later efter Riksdagens slut måtte återvända hem, är jag således skyldig att hos Ridderskapet och Adeln anmäla, det jag ej längre kan åtaga mig omsorgen för tryckningen, och får jag tillika föreslå, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln måtte något stadga om sättet huru tryckningen skall fortsättas, och då den nu sker på Statens bekostnad’, bestämma någon persön som i StatsContoiret kan vara berättigad att lyfta nödiga penningar, och derföre redovisa.
Herr LandtMarskalkeri föreslog, att StatsITtskottet mätte anmodas Utlåtande afgifva öfver i fråga varande ExpedstionsUtskottets Memorial.
Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel.
Jag anser för afgjordt, att det blifver RiddarhusCaneeliiet, likasom de öfriga Stån - Ben 7 Juli e. m. Bens Gan celi iers åliggande att äfven efter Riks'*' dagen vaka ofver rigtigheten af de afskriften af RiksStåndens Protocoll, sorn till tryckning utlemnas, så väl som att i StatsContoiret uppbära tryckningsmedel och för desamma redovisa.
Men då sammanfattandet af registret icke kan någon utan emot särskildt arfvode Släggas, får jag den äran proponera, att StatsUtskottet måtte anmodas föreslå någon anstalt, hvarigenom, under varande tryckning af Protocollerna , registren deröfver ma, emot något visst för hvart tryckt ark , författas, för att skyndsamt efter Protocollerna utgifvas.
Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham, föreslog, att till författande af dessa register en person för hvarje Riksstånd kunde utses.
Bägge dessa förslag biföllos.
Vid förnyad föredragning bifölls BaneoUtskottets sedan den 5 Juli hvilande Memorial, i anledning af väckt fråga om rät* tighet till Bancolån för dem som i Udde* .valla uppbygga stenhus, m. m.
Upplästes å nyo det Särskildta Utskottets den 5 Juli första gången föredragna förr Deu 7 Juli* ni. nyade
Utlåtande i anledning af yrkade förändringar uti JudeRegiementet.
Herr Landt Mar skalken föreslog bifall till Utskottets Betänkande.
Ja och ‘Nej.
På samma sätt besvarades den härefter af Herr LandtMarskalken gjorda proposition till afslag af Utskottets Betänkande.
Jag anhåller att någop af de Herrar, som ej bifalla Utskottets Betänkande, måtte meddela sina skäl dertill, hvilka möjligen torde verka på öfvertygelsen ho3 några af oss, som bifallit Betänkandet.
De betänkligheter jag yttrat rörande rättigheten för Judarne att få besitta jord, är anledning hvarföre jag önskar, att ont Betänkandet skulle vinna bifall, det må ske med förbehåll, att de från denna rättighet må uteslutas.
Jag an fiåller att Herr Grefven och LandtMar - 502 Den 7 Juli. f, m. skalken behagade göra proposition till bifall ä Utskottets Betänkande, nied den tilläggning som af Friherre Staél von Hollstein blifvit framställd.
Herr Gr ef-v en och Landb Marskalkers. erinrade, det förevarande ämne vöre af natur, att endast sorn önskan kunna till Kongl, Maj:t framställas.
Herr Adlerstam, Johan rätvik:
I bland andra anmärkningar, som jag med: skäl tror kunna göras mot Utskottets Betänkande, är äfven den, alt det blifver Judar tillåtet, att tillförordna förmyndare för sina barn; en rättighet som åf Lagarna förnekas infödda Svenskar.
Detta äi en olikhet, hvilken, jag ansett mig böra anmärka,.
Äfvenledes kunde der. orimlighet Ilända, att Judar till förmyndare för sina barn för-, ordnade utländska Judar, hvilka, under förevändning af att sköta sina myndlingars angelägenheter, inkomma i Landet, och undandraga sig fullgörandet af de andra inflyttande Judar åliggande prestanda.