Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sältet j att igenom detta Ståndets medverkan framskaffa ett förslag, som directe till Timonen kunnat underdånigst inlemnas, var motiveradt (enligt ordalydelsen af Motionens ingress) deraf, att i ett annat Stånd en, dermed gemenskap ägande, Motion blifvit gjord.
Att detta sätt ej kan vara oangenämt inför en Styrelse, som älskar att kallas faderlig, tror jag ofelbart.
Här har blifvit anfördt, att ”Kongl.
"StatsContoret saknade anledning atti detta 'Tall höra Landshöfdingen.”
— Men om principen, som jag anfört, är sann, behöfves ju ingen annan anledning.
Man bar sagt alt "Kongl.
Maj:t ej funnit för godt "att infordra LandshöfdingeEmbetets yttrande.
” — Detta kom deraf, alt Kongl. StatsContoret ex incommunicato förklarade inför Konungen Stallbyggnaden vara alldeles umbärlig.
Här är äfven yttradt att, 4^6 Den 19 December e. m.
Landshöfdingen ej kunde förutse, att
Ladan skulle framdeles komma att behöfvas.
Jag tror, att en Landshöfding bör veta mycket af hvad som sker, och något af hvad som kommer alt ske.
— Här var det ej svår t att förutse, att höräntegifvarne skulle uppsäga betalningen efter markegångspris, och återfordra rättigheten att lefverera in natura, så snart som Kronan hunnit begå den oförsigligheten att sälja det enda förvaringsrummet för räntepersedlarne.
Här bar blifvit anfördt, att StatsGontoret af granlagenhet hört Arendatorn af Kungsöhr, Om samma granlagenhet hade blifvit iakttagen emot Staten, hade mera erhållits för Stallbyggnaden än nu, sedan Kongl.
StatsGontoret, tvärtemot Landshöfdingens välmenande erinran, afsagt rättigheten för inroparen att få byggnaden qvarstående.
Hvad den värde Talaren sagt derom, att Landshöfdingen varit hörd öfver antagligheten, medgifves; men dermed bör ej frågan om sjelfva försäljningen förblandas, För öfrigt bekänner jag mig tro, att i en constitutionel Monarchie får ej Embetsmannen upphöra att vara Medborgare; således ej afhålla sig från alt göra förslag, hvarigenom någon nytta för Fäderneslandet kan uppstå.
Om man nödgas ogilla hans åsigtj, bör man mildt bedöma hans afsigt; den bör ej tystas af någon Castanda, något Skråsinne; om han är oför - Den 19 December e. m. derfvad Medborgare, strider lian lika varmt emot Embetsmanna-Aristocratiens, som mot Folkförförarens paradoxer.
Bevare mig Gud från att stillatigande, å detta rum, afhöra den villomening: att egenskapen af alt tillika vara Embetsman skulle förhindra Representantens förslager; så att t. ex. intet förslag lill Bränvinsförordning må uppgifvas af den, som tillika är Ledamot af KammarRätten och Tullstyrelsen; att ingen ofullkomlighet i administrationen må antydas af eho, som i Länsstyrelse deltager.
Jag kan ej underlåta att göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme å de scliismatiske yerkningarne af en sådan Jära, Min Motion har jag ej skrifvit som Landshöfding; men om Landshöfding rörande fall.
Jag hap således begagnat en rättighet, som N:o 228 bland Friherrarne ej skulle afstå, om än för dess bibehållande han nödgades att blifva endast Rättare på Tidö.
Det har för mig ej varit utan obehag att ingå i denna utveckling af mina tänkesätt; men jag har dertill varit tvingad af den gamla soldatvanan, att aldrig låta någon kastad handske ligga oupptagen.
Under alla slags Regeringssätt är det för en Riddersman otillbörligt, att låta 4a8 Den 19 December e. m. dämpa sitt nit för sanning och rätt; det vore en feghet under en Kung, som, i de håda hemisphererne ansedd såsom den constitutionella frihetens palladium, hemma i sina egna Riken lemnar täta prof på en själshöghet, under hvars skydd vi få jämka våra constitutionella förhållanden.
Friherre Cederström , Jacob:
Då fråga här blifvit väckt om den form, hvarunder Friherre Ridderstolpe framställt den önskan, att Local-Auctoriteterna vid alla tillfällen höra blifva hörda, har jag ansett mig böra fästa, så väl Motionärens, som Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på 90 §.
Motionären har relaterat förhållandet med försäljningen af en Lada vid Kungsöhr, och klandrat att LandshöfdingeEmbetet ej deröfver blifvit hördt.
Formen af denna framställning är ej öfverensstämmande med Regeringsformen.
Om Motionären tror, att Local-Auctoriteterna ej blifvit, som sig bordt, hörde, så äger han, i samma Grundlag, sig anvisad väg till anmärkning mot den felande ; i all annan väg verka anmärkningarneatt förminska sambandet mellan Styrelsen och Folket.
Friherre Ridderstolpes Motion är af beskaffenhet, alt af Utskottet ej kunna upptagas; den bör derifrån återlörvisas, oin den äfven nu blir remitterad.
Den rg December e. m. 4ig Friherre Boije, Ludvig:
Utan att i förtid yttra mig om Motionens natur, utbeder jag mig blott få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att den sista värde Talaren origtigt uppfattat Lagens bud.
Ridderstolpe bar endast såsom exempel omtalat förhållandet mediadan, och då är 90 §.
RegeringsFormen ej tillämplig.
Jag har blott i detta afseende velat tillrättavisa Friherre Cederström.
Hans Excelience Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då hans pligt fordrade, alt alltid noggrant följa GrundLagarnes föreskrifter, hade Hans Excelience, vid det tillfä 1 le Friherre Ridderstolpes ifrågavarande Motion af honom väcktes, med uppmärksamhet afhört framställningen och ändamålet deraf, samt för dess del icke funnit berörde Motion vara mot GrundLagarne stridande, i följd hvaraf, Hans Excelience nu jämväl ansåg sig böra hemställa, att samma Motion måtte, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden, lill Stats- samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotten remitteras.
Föredrogs till remitterande Herr Lagerlijelms, Pehr, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att hälften eller fdelar af alla Publika Verks behållningar i Banken måtte i^Discontväg utlånas. 43o Den 19 Decembtr t. 1».
Det kunde verkligen anses öfverflödigt af mig, att nu yttra mig i afseende på Herr Lagerhjelms Motion, då ej allenast BancoUtskottet, utan äfven BancoFullmäktige, komma att utlåta sig deröfver.
Men jag ber få fästa uppmärksamheten derpå, alt alla StatsVerkets Cassors behållningar, skola, enligt Bankens privilegier, stå i Banken utan ränta, och Banken gör derföre den rätt besvärliga Casseurstjensten för dessa Cassör.
Skulle nu Banken dertill gifva ränta för berörde medel, så vore ett slikt förhållande både lagstridigt och obilligt.
Det är icke utan en viss förlägenhet jag yttrar mig i detta ämne, emedan jag befarar att jag orätt uppfattat det.
Som jag förstått Motionairens mening, har den varit, att Motonairen j'rkat ränta för dylika Cassamedel, endast då de med fördel af Banken begagnades; och alt betala 3 procent, då man för samma penningar erhåller 5 å6 procent, det måste alldrig blifva ofördelaktigt.
Har jag fattat saken origtigt, så ber jag om ursäkt.
Jag anhåller att till alla delar få förena mig med Herr Hjerta.
Jag vill blott nämna, att här råder en fullkomlig irring om förhållanderna med Banken.
Bankens sedelstock
Den 19 December e. m. 431 är ju ökad utöfver valutan.
Jo! emedan man räknat på den i VexelBanken ut- och ingående rörelsen af Allmänna och enskilta medel.
Creditiver m. m. grunda sig alltså redan derpå.
Rubbar man delta förhållande med Statsmedlen, blifver Sedelstockens proportion mot valutan ännu ofördelagtigare.
Banken gör dessutom , på sätt jag redan nämnt, Casseurstjensteu för de Allmänna Verken i Hufvudstaden.
Redan deraf hafva dessa en stor fördel och besparing; Banken åter besvär och kostnad för räkenskaper och ökad personals aflöning.
Skulle den äfven åläggas alt betala ränta, för att få äran vara Casseur, synes det vara obilligt; hälst dess Privilegium, det är Konungens försäkran och 1668 års BancoOrdning, tyd ligt meddelat Banken en sådan rättighet, utan ränta.
Herr Lagerhjelm_, Pehr:
Jag ber att få förklara, det jag ej anser Banken bufva rätt att så disponera de medel, som för allmänna Cassors räkning der finnas, att dessas fordringsägare skulle sakna tillgång alt draga på.
Deras rätt blir aldeles okränkt, oaktadt deras behållning begagnas.
Discomens fond är ej grundad på dessa medel.
Ränta kan ej komma i fråga, om ej lån fordras, för att helt hastigt skaffa penningar alt betäcka de dragningar, man gör 432 Den 19 December e. m. på dessa Cassör.
Endast då kommer upplåning alt äga rum, och följaktligen 3 procents ränta att betalas, under den korrta tid, sorn kan erfordras, innan bristen Ellfver genom insättningar betäckt.
Uppå af Hans ExceflenCe Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera Herr Lagerhjelms ifrågavarande Motion, somt de i anledning deraf afgifne yttranden, till BancoUtskottet.
Föredrogs å nyo Friherre Cederström^, Jacob, den 10 dennes f. in. på bordet lagde Motion, om Djurläkares anställande på Riksstat, till lika antal m8d ProvincialLäkare i hvarje Län.
Herr Bråkenhjelm, Pehr Beinhold :
Till besvarande af allt hvad här blifvit yttradt, i anledning af mitt påstående, att rätta tiden till VeterinärLäknres anskaffande på stat för Provincerna ej ännu vöre inne, får jag endast äran nämna, att Veterinärlnrättningens
Skola ej ännu dertill har tillräckligt antal skicklige Elever.
Skulle emedlertid löner likväl anslås, så uppstår hos folket den billiga väntan, att sysslorna besättas; och då kunde möjligen deraf följa, att man tillgrep qvacksalfvare, eller brådstörtade med Elevernas utexaminerande.
Den 19 December e. m. 433 de.
I hvilketdera fallet som hälst tillskyndade man den åt goda saken ett sår, som ej snart kunde helas.
Alla stora saker utveckla sig långsamt.
4° åtgingo förr än Linne och Hernqvist kunde aflemna en enda skicklig Lärjunge; 8 år, innan man vid Veterinärinrättningen hann hilda Lärare, och nu först, sedan detta skett, är tidpunkten inne att bilda Elever.
Nästa Riksdag kunna DjurLäkare först påräknas.
Jag kan ej instämma med Herr Bråkenhjelm deruti, att för det Elever ej ännu finnas i tillräcklig myckenhet vid Veterinärinrättningen, man ej skulle anslå löner för Djurläkare.
Det är klart, att, då Veterinärinrättningen får understöd, bildas snart Elever, och, i mån deraf, utgå de till Provincerna.
Derföre böra löner nu anslås, men tjensterna dock ej besättas med andra än examinerade sujetter.
Kommer några löner att tills vidare stå vaeanta, så är det ju en besparing för Staten, hvilken icke kan blifva skadlig.
Förra gången denna fråga förevar hade jag äran yttra mig deruti; jag vill nu endast tillägga, att jag icke tror
Länen nödvändigt vara i behof af att på allmän bekostnad erhålla Djurläkare.
ProvincialMedici äro ej tillsatta för de speciela sjukdomstilifällena, G H. 28 434 Den 19 December e. m. ty då voro de otillräckliga.
Länen Lora förse sig sjelfva med Djurläkare, eller också vara dem förutan.
Vid inträffande farsoter kunna de från Veterinärinrättningen erhålla
Djurläkare, utan någon tunga för Staten.
Jag afslyrker således Friherre Cederströms Motion.
Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Marskalken föreslog, att Friherre Cederströrns berörde Motion, jemte de i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Å nyo föredrogs Herr af Siléns, Georg Axel, den 12 dennes f. m. på bordet lagde Memorial angående all Jords lika beskattning.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att Herr af Sillen begärt tillsättande af ett Särskilt Utskott för pröfniugen af hans Motion.
Grefve Posse „ Arvid:
Då Friherre Cederströins Motion om ett nytt
Statshushållningssystem innefattar så många ämnen, att den skulle remitteras till Stats- Bevillnings- Banco- Lag- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten, tror jag så mycket heldre att ett Särskildt Utskott nu bör organiseras, som det lärer blifva nästan omöj - Den 19 December e. m.
435 ligt för rle andra 172 UtskottsLedamöterna, att gemensamt utarbeta en så vidlyftig sak.
Herr Riben> Carl Wilhelm:
Ehuru jag hvarken var närvarande, då Herr af Sillens Memorial upplästes, eller jag sedermera läst det, har jag dock af rubriken trott mig finna det handla om ali jords lika beskattning.
Detta är visserligen ett vigtigt ämne, och då kanske flere än jag, äro okunniga om Memorialets egentliga innehåll, så hemställer jag, om det icke nu kunde få uppläsas, derest likväl det är kort; är det långt, anhåller jag, att det må ytterligare få hvila på hordet.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han ansåg någon vidare bordläggning utaf Herr af Sillens ifrågavarande Memorial icke vara med Grundlagarne förenlig, sedan berörde Memorial redan legat på hordet.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Det Memorial, som Friherre Cederström inlemnat, och som nyss af Grefve Posse omnämndes, anser jag vara af så mycken vigt, att det bör remitteras till Särskildt Utskott.
Om så händer, hemställer jag, huruvida icke Herr af Sillens Motion äfven kunde dit remitteras, emedan vi veta, att den, i afseende på jordens lika beskattning, 436
Den 19 December e. m. är öfverensstämmande med Friherre Cederströms.
Om Ridderskapet och Adeln tillät valet af ett Särskildt Utskott, tror jag att ändamålet vanns.
Hvad åter uppläsningen beträffar, så anser jag den ej gagna till något, emedan vi af blotta rubriken redan veta, hvarom Motionen handlar.
Herr Riben afstod från sin begäran om uppläsning utaf Herr af Sillens Memorial. Herr von Hartmansdorff> August: Om Friherre Cederströms Memorial är af den omfattning som Grefve Posse förmenar, ser jag ej, huru ett Särskildt Utskott kan befatta sig med frågor, hvilka, enligt Grundlagen, tillhöra flera Ordinarie Utskottsbehandling, F.tt så vidsträckt ärende synes i alla fall icke kunna med erforderlig grundlighet utarbetas under en Riksdag, utan torde behöfva föregående beredning af vederbörande Embetsverk; och emedlertid kunde man få rådrum att betänka sig till en kommande.
Mig synes för öfrigt ej nyttigt, att öka RiksdagsOrganisationens redan förut nog mångfalldige utgreningar, och jag anser det derföre vara bäst, att vi åtnöja oss med de Utskott vi redan äga.
Friherre Boije > Ludvig:
Jag förenar mig med de Herrar, som önska ett Särskildt Utskott.
Omfånget, vidden, vigten af de ifrågavarande Motionerne medgifva ej, Den ig December e. m. 43r utan för mycken tids borttagande, att remittera deni till våra vanliga Utskott.
Den omsorg man synes böra egna åt dessa Motioner fordrar, att ett Särskildt Utskift nedsättes.
Herr Tham „
Wollrath:
Om nu endast vore lråga om Herr af Sillens Motion, skulle jag ej anse mig behöfva tillstyrka något Särskildt Utskott; men då fråga äfven förekommer om Friherre Cederströms Motion, vill jag gerna föreslå att ett Särskildt Utskott må väljas, så vida det ändamål derigenom kunde vinnas, att frågan om all Svensk Jords lika beskattning för framtiden fullkomligen undanröjdes, och Rikets Ständer aldrig mer besvärades med ettämne, som innebar det största våld emot helgden af äganderätten, jemte den största möjliga overkställbarbet.
I stöd af 36 §. 3 mom.
Riksdagsordningen, som förklarar, att Särskildta Utskott ej få befatta sig med andra ärenden än dem, som på Rikets Ständers åtgärd ankomma, tror jag att ett Särskildt Utskott ej kan tillsättas, för att behandla Friherre Cederströms Motion i hela dess vidd.
Denna Motion innehåller äfven förslag, som endast i så kallad önskningsväg kunna frambäras till Timonen, och hvilka således icke bero på Rikets Ständers åtgärd, samt ej eller kunna af ett Särskildt Utskott upptagas.
438 Den ig December e. m.
Skulle ett sådant Utskott i förevarande afseende anses nödigt; hvilket jag för min del bestrider, anhåller jag, att alla ärender af ofvannämnde beskaffenhet må från Motionen skiljas, och till Ekonomiutskottet remitteras.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Herr af Sillens sakrika Memorial skiljer sig hufvudsakligen från Friherre Cederströms i hvad som egentligen rörer skattebördorna.
Då Herr af Sillén yrkar, att den priviligerade jorden skall emot en ersättning, som Staten lemnar, blifva lika onererad med den mest beskattade, påstår Friherre Gederström att den mest beskattade bör befrias från all beskattning lika med den privilegierade, på det sätt, att all egendom skall tillköpa sig fullkomlig skattefrihet, och alt sedermera alla Statsbidrag skola utgå endast genom bevillning.
Dessa Motioner äga således ett gemensamt ändamål, men för öfrigt en contrair natur.
De äro visserligen af sådan vigt och så vidsträckt omfattning, att, om fråga vore att vid denna Riksdag afgöra dem, jag visserligen nu ej skulle underlåta att tillstyrka ett Särskildt Utskott, i likhet med hvad Grefve Posse föreslagit; men saken är för mycket vigtig, att, vare sig genom Särskildt Utskott, eller de redan satle, vid denna Riksdag slutligen behandlas, då blott 2 å 3 eller på sin höjd 8 å 9 månader dertill ännu äro ofri - Den 19 December e. m. 439 ge.
Pro t o coll, hållna hos H ögl o fl ige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1828.
Fjerde Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, 1829.
Öppnades Herrar Electorers lista till val af Ledamöter i Hemliga Utskottet; och befunnos följande Herrar dertill hafva blifvit utsedde: N:o 117 Grefve von Stedingk; Fullm.
Grefve Hamilton, Gustaf Wathier; N:o 236 Friherre Stjerneld, Algernon; N:o 2 2^5 Herr Lefre'n, Johan Pehr.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Expedition s-Utskottet måtte anmodas uppsätta en. underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med uppgift på de hos samtelige RiksSlånden Valde Ledamöter uti Hemliga Utskottet.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik:
Jag tager mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den korta lid, som återstår af motionstiden.
Om vi de återstående plenidagarne af densamma följa hvad vid de förflutna tyckts antaget, att nemligen genast upplaga motionerne till discussion, fruktar jag, att tiden blir otillräcklig för motioner, som skola göras.
Då de bordläggas och vid remissen i alla fall kunna ventileras, så tror jag, att man, till tidens vinnande, gjorde bäst att låta dem 4 Den 12 December f. m. ligga utan ventilation.
Jag hoppas, alt Jetta anförande ej mätte tydas, som om min mening vore att gore intrång i någons rätt, utan blott såsom en anledning för hvars och ens uppmärksamhet.
Herr afSillén, GeorgÅocel,hade inlemna t ett Memorial, som upplästes, så lydande:
Om, under Seklers lopp, Sveriges BeskattningsVerk blifvit fördt från dess ursprungliga enkelhet till villervalla och oreda; om det befunnes vara en hopgyttring. af forntida misstag och medeltidens barbari; om det framtedde ett qvarstående, ett fördröjande vid orimligheter och orättvisa; vore det väl då obehörigt, att tänka på dess återförande till en jemnare plan.
Man erbjude i dess närvarande skick detta Beskattningsverk till en eftersyn åt Statens grundläggare i en ny verld.
De skulle, leende, åsidolägga det.
Onekligen är det Sveriges jord, som bär största tyngden sf Statsbördan; och hvem ville väl bestrida,, att så bör vara.
Jordbruket utgör obestridligen
Rikets hufvudnaring.
Från den hämta alla de öfrige sittstöd.
Af den upprätthållas de.
Men huru ojemnt hvilar icke denna börda på jorden.
Medan den tungt trycker en del., framgår den med en saktare tryckning öfver en annan och rörer nästan omärkligt en tredje.
Den 12 D e c e m b e r f. m. 5 Sveriges jord är hufvudsakligen fördelad i Skatte, Krono och Frälse, Säterier samt Rusthåll; desse åter fördelade i Berustade Säterier eller Säteri-Rusthåll, i Skalle-Rust» håll och i Krono-Rustbull.
Med undantag af den Kronojord, som är anslagen till Boställen, borde all den öfriga jorden vara lika skattdragande.
Så var det ock ungefärligen, sedan Staten hunnit ur sin linda fram till sin ungdomsålder.
Då Hemman i Sverige först uppkommo, voro de alla skattdragande.
Snart fördelades de i 2:ne- slagr Skatte och Frälse; men denna fördelning var icke beständig, och frälsehemmanets börda den tidan motsvarade ungefär skattehemmanets.
Skattebonden som ville vara fri från utgörandet af Skatten eller, som det då kallades, ali konungsligan rätt, ägde frihet dertill, då han ingick i Rustningen, det är utrustade sig till Rikets försvar med bäst och vapen, och gillades dertill vid vapensynen.
Hans Hemman blef då Frälse; men denna Hemmanets frälserätt upphörde, när han frånträdde Rusttjensten, och det ingick då åter bland Skattehemmanens antal.
Så enkelt och rättvist detta var inrättadt af en Svensk Konung, sorn i Rikets häfder alltid skall bibehålla ett utmärkt rum; så mycket förmådde fyra och ett halft århundradens interessen af dem, spm kring - 6 Den 12 December f, m. slöto Monarkerne, att steg för steg föra jordens beskattning till det chaos af oreda, hvari den ännu befmnes.
Från det felaktiga, i Sverige efterapade,, system, att på den belöntes efterkommande in infinitum fortsätta belöningen för Staten eller Fursten gjorde tjenster, härleder sig ali den villervalla, all den orättvisa,, som hvilar öfver Sveriges jordegendom.
Eric XIV, svag, grym, lättsinnig, liksom godtgörande den ena svagheten med den andra, förslöste en stor del af Statens inkomster.
Eric XIV, förordnande, att hvar Adelsman finge ha en Gård, hvarje Friherre 2:ue och hvarje Grefve 3:ne Gårdar frie från all skatt och tunga, frånskiljde Staten, att jag så må säga, en stor del af dess område.
I början var väl denna frånskiljda Stat inskränkt, men obegränsad skulle den naturligtvis vidgas, i den mon familjerna tillväxte och kunde tillvinna si gr någon jord.
Så bortskämde denne Eric XIV Magni Ladulåses verk.
Man fortfor att bortskämma detta verk, när man tillät Adeliga Enkor och Jungfrur att njuta sitt gods frälst, så länge de vora ogifte.
Man fortfor vidare dermed, då man år 1617 stadgade, att Skattejord kunde blifva frälse, när frälseman och qvinna voro Skattebondes arfvingar, samt att Bönder och Bondesöner kunde frälse förvärfva; när man vid 166® års.
Den 12 December f. i». 7 Riksdag förordnad®, att om en person blefve adlad och han då ägde eller ärfde något Skattehemman, skul le det blifva Frälse; och så fortfors med dylika sätt att förminska den skattbärande jorden, intilldess Carl XI, seende Rikets våda, sälte derföre en gräns» I hvilken vånda, i hvilken trängsel har man icke sedermera varit bragt, att lämpa, alt jemka alla från detta System uppkomne frågor om jordens rätt och personlig ratt, så om hvarandra blandade.
Tiden bar likväl sluteligen uteslutit den sednare rätten från jorden.
Ridderskapet och Adeln, främst att befordra, först att framkalla vårt constitutionella statsskick, ville i samma afgrund, 1809 års Regementsförändring störtade despotism och godtycke, nedkasta all personlig rätt vid jordegendom.
Ridderskapet och Adeln frånträdde sjelfviIligt sin uteslutande rätt att besitta Säterijord.
Den är nu mera i alla Medborgareklassers händer» Men Ridderskapets och Adelns friheter hafva stadnat qvar vid jorden.
Nu frågas: skall detta förhållande fortfara?
skall det gifvas liksom en Stat i Staten, hvilken åtnjutande, hvilken påfordrande alla dennes förmoner, värn mot fiendtligt öfvervåld, mot inhemskt förtryck, hvilken ägande Rättvisans beskydd och lagarnes hägn, icke deltager uti alla de kost - s
Den 12 December f. m. nad«r detta medförer?
Ett annat förhållande måste framträda.
Ärtiden nu leie inne, så sker det framdeles; jag är viss derpå.
Tidens kraf är sanning och rättvisa.
Deråt vill den hafva alla sina inrättningar riktade.
Visserligen har det aldrig från början ■varit meningen, att det nuvarande Frälsek skulle äga den frihet, det nu njuter, nemligen Jordeboks- och Mantals-räntaa utan någon skyldighet.
Adelsfanan, qvarstående nu blott, uti bortgömdä IndelningsVerk, som en ruin, af Frälsets fordna skyldighet att rusta, är, ett vittnesbörd hvilken förbindelse Frälset ålåg, att äfven för sin behållne ränta deltaga i Rikets försvar.
Men denna skyldighet har försvunnit, utan något af Konung eller Ständer faltadt egentligt beslut.
Den har liksom bortdött af sig sjelf, och det har vunnit bekräftelse endast af det RiketsStänders beslut, att Adelsfane-Indelningarne skulle indragas till Kronan och tili en; Invalidhas-Fond.
Det är likväl mindre frälsejordens, ätt’ Säteri-, Säteri-Ladugårdars, Rå och Rörs samt Insockne och Veckodags-hemmansfriheter, hvilka trycka den öfriga jorden, emedan Frälset deltager, nästan lika med Skattejorden, uti alla Extraordinarie utr skylder samt uti Ordinarie Rotering, Den 12 December f. m. 9 Jag föreser val ett bejakande till satsens riktighet, till det systems billighet, hvilket jag framlagt: all jords lika beskattande; men verkställigheten, men sättet att det åstadkomma, hvar skall man frima det? skall det kunna äga mm, att pålägga ali denna privilegierade jord alla de bördor, som skaltejorden bär?