Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ämnar således icke ingå i några af de detaljer, som man bär till motarbetande af mina motioner framställt; men i afseende pä Hr von HartmansdorfFs bestridande af remiss å de 3:ne sista motionerna, får jag dock erinra, att dervid förekommer en väsendtlig åtskilnad emellan de i första bland dessa motioner och den sista, hvilken blott innehåller ett förslag till instruetion för ett af R.
Strs egna verk, nemi. Riksg:s-contoret.
För öfrigt har Frih.
Sprengtporten riktigt uppfattat min mening, och jag hade trott, att de öfrige talarne icke bort misstaga sig derom, och ej heller förbise den omständigheten, att mitt förslag utgår från min enskilda öfvertygelse, att Svenska folkets rätt att sig beskatta är så urgammal, att den ej bör sättas i fråga, utan är grundad på en häfd, som ej är mindre gällande, om den också under 3o urs tid blifvit förbisedd.
Underrättad att denna rättighet ansågs kunna sättas i fråga, har jag ansett det vara mitt åliggande att, vid frambärandet af mina motioner, äfven framlägga de säkerhetsmått, som borde vidtagas, för att förekomma uppbärandet af en högre beskattning, än Ständerne utsatt.
Det är endast i sådant ändamål jag framställt förslagen, och jag föreställer mig, att de skola Elifva vederbörl. behandlade af StatsUtsk., hvarefter jag först anser tiden vara inne för mig att närmare inlåta mig i hufvudsaken.
Hr Frih. o. Landtm, anhöll, att B. o. Ad. måtte erinra sig, att han, kort före propostn om remiss, frågat om
Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, hvarpå ja blifvit svaradt, och att således ingen öfverläggning rörrde sjelfva saken, vidare borde äga rum.
Förekommen af hvad Hr Frih. o. Landtm, nyss behagat förklara, nemi. att frågan endast är, huruvida remiss'kan eller bör vägras, vill jag icke ingå uti svaromål på hvad som här blifvit yttradt, utan endast uppläsa sista perioden af itsta mom. uti 4g §:n Riksd.Ordn., så lydande: ”uppstår fråga om eller hvart remitteras bör &c.’’ Dessa ord gifva tydligen tillkänna, att en sådan fråga, nemi. om en remiss bör ske, kan uppstå enligt grundlagen; och det är just denna fråga, som nu uppstått, både till följe af Hr von Hartina nsdorffs och mina yttranden.
Gederström, Jacob: Jag är af Hr Lagerhjelm a56 Den 5 Februari. förekommen uti det, som jag ämnade yttra.
Här är ické fråga om annat, än att besvara Hr Frih. o. Landtmts propos. om eller hvart remitteras bör, så framt Hr Frih. o. Landtm, anser sig grundlagsenligt kunna framställa den oell icke vägrar att göra det.
Jag hörde ej, att Hr Lagerhjelm till besvarande upptog en anmärkning, som egentligen var riktad emot hans yttrande, att Gr.
Anckarsvärd» ^:de motion skulle innehålla en fråga om inställande af kronobetjeningens åtgärder.
Men der står uttryckligen, att den bevillning, R.
St. sig åtaga, endast skulle utgöras efter de återstående nuvar. grunder för hennes utgörande.
Det vill säga, att det överskjutande beloppet hvarken skulle taxeras, debiteras eller uppbäras af vederbör, taxeringsman, häradsskrifvare eller kronofogdar.
Hr Lagerhjelm har således alldeles rätt.
I fråga om proposrn har han jemväl upplyst, att da propos. om eller hvart remitteras bör framställes, så måste det vara hvarje ledamots rätt att svara nej likasom ja.
Jag har anhållit, att Hr Frih. o. Landtm, mätte på en gång framställa propos., i afseende på remiss af dessa 3 lik— stämmiga motioner; men om Hr Landtm, finner för godt att dela dem, så har jag ingenting deremot; ty jag är öfvertygad, att det beslut, som Ståndet fattar öfver den första af dessa frågor, skall äfven fattas öfver de öfriga, emedan de blifva allt värre och värre, ju längre man kommer.
Jag anser, att remiss af Gr.
Anckarsvärds motioner så mycket mindre bör kunna vägras, som Gr.
Anckarsvärd sjelf ej tyckes lägga någon vigt på oftanämnda uttryck, och dessa således af en händelse torde hafva tillkommit.
Annat är discussion i sak, annat discussion om hur propos. bör göras.
Den förra discussionen är slutad, den sednare skulle jag tro, att Hr Frih. o. Landtm, icke lärer vilja betaga oss.
En ledamot, och, såsom jag tror, äfven en annan har gjort en skilnad i frågan och hegart, att en del af innehållet måtte borttagas, samt att remiss af motionen endast med detta villkor borde medgifvas; och jag tror, alt Hr Landtm, icke är berättigad att vägra den yrkade klyfningen, Ståndet likväl obetaget att dertill lemna bifall eller afslag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han ej ansåg med ordning öfverensstämmande, att på en gång framställa propos. om remiss af flera motioner, utan hemställde nu, om R. o. Ad. behagade till Stals- och Bevi!In.‘sUtsk:n remittera Gr.
Anckarsvärds motion N:o 3, att, derest, genom Konungens vägran, hemmantals-räntans upphäfvande icke verkställes, beslutet ang:de bevillningens nedsättning för städernas borgerskap inställes.
Ropades ganska starka ja och nej.
Frågan blir helt annorlunda, om Hr Frih. o. Landtm, täckes fördela proposm sålunda: ”Bifaller R. o. Ad., att Gr.
Anckarsvärds motion får, sådan den nu är, remitteras, eller fordrar R. o. Ad., att den bör undergå förändring af motionären sjelf, innan remiss deraf kan beviljas. ’’ Hr von Hartmansdorff:
Som jag begärt votering, så anhåller jag att få föreslå contra-propos., hvilken, i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, skulle blifva: vinner nej, vägrar R. o.
Ad. remiss af Gr.
Anckarsvärds motion N:o 3, intill dess motionären derifrån borttagit hvad deruti finnes influtet, åsyftande att tvinga Konungen till åtgärder, hvilka strida mot hans vilja.
Den värde ledamoten, som begärt votering, har här gifvit oss en contra-propos., sorn afser en votering öfver hvad som icke finnes, nemi. motionerna förändrade.
I det skick frågan är, tillhör det oss alt votera öfver den, och i ett annat skick kan Gr.
Anckarsvärd, hvilken dag som helst, inkomma med frågan och få den remitterad.
Jag anhåller, att voter:s-propos:n ställes på remiss, eller att frågan om remiss må förfalla.
Hr von Hartmansdorff förklarade, att han afstod från att yrka contx-a-propos:n, sådan han den nvss föreslagit.
Jag nödgas protestera emot den contra-propos., som Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Samma 49 § i Riksd.Ordn. som blifvit citerad, och hvilken slutar med de orden: ”uppstår fråga om eller hvart remitteras bör & c.”, utreder jemväl hvilka frågor ovillkorligen böra remitteras, nemi. genom stadgande, att ”hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederb.
Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.”
Således bör remiss ovillkorligen ske, så snart en fråga är af allmän beskaffenhet.
Det enda tillfälle, när remiss af en allmän fråga icke kan äga rum, är, när talmannen anser den i strid med grundlagen och vägrar propos.; men sedan propos. om remiss blifvit framställd, måste remissen ske, och här kan icke uppstå fråga om annat än till hvilket Utsk. frågan remitteras bör.
Jag är förekommen af Hr von Troil, och får i öfrigt erinra derom, att icke allenast 49 §:n Riksd.Ordn. stadgar, att en allmän fråga ovillkorligen skall remitteras, utan att äfven 44 §:n föreskrifter detsamma.
Jag förmodar således, att Hr Frih. o. Landtm, icke kan tillåta en votering, hvarigenom en allmän fråga, emot 44 oc'1 49 §§:nes tydliga ordalydelse, möjligen kunde blifva undertryckt. i H. 33 a58 Den 5 Februari.
Om 49 §:n Riksd.Ordn. endast stadgade: uppstår fråga hvart remitteras bör, så hade Hr von Troil och Hr Dalman rätt; men nu står deremot i ^n: ”uppstår fråga om eller hvart remitteras bör.”
Således kan äfven den förra frågan af R. o. Ad. besvaras med nej.
I annat fall skulle Landtm, icke någonsin behöfva framställa propos. om remitteras bör, utan endast inhemta Ståndets tanka, huruvida frågan skulle remitteras lill StatsUtsk. eller Bevil!n:sUtsk. eller något annat Utsk.
Deremot påminner jag mig ganska väl en vägrad propos. på remiss.
De Geer var då Landtm., och det var Gr.
Fersen, som icke fick sin motion remitterad, hvilket flere af R. o. Ad:s äldre ledamöter lära kunna upplysa och bekräfta.
Det är således icke något nytt jag yrkat, utan åtgärder, som äfven tillförene ägt rum.
Hr Stråle, Nils Wilh.: Då Hr von Troil uppläste 4g $:n Riksd.Ordn., som väl stadgar, att ”hvar och en allmän fråga, som första gången i något
Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske;” så underlät han alt derjemte undersöka hvad med en allmän fråga förstås.
Definitionen härå igenfinnes i 44 §:n, som är af följande lydelse: ”Konungens propos:r, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under samtlige R.St:s öfverläggning och pröfning etc.”
Här är således en bestämd föreskrift om hvad med en allmän fråga förstås; är frågan sådan, att den icke bör komma under R.St:s pröfning, så är den följaktligen icke heller sådan, att den bör remitteras.
Således måste det böra på hvars och ens pröfning ankomma, huruvida motionen är i strid med något grundlagsbud, samt huruvida remiss af sådan anledn. bör ske eller icke.
På sätt Hr S tråie omnämnt, underlät jag visserligen att för R. o. Ad. göra någon utredning af hvad med en allmän fråga förstås, emedan jag icke trodde, att detta begrepp skulle vara otydligt för någon ledamot af detta Hus.
En hvar, som vet att Svenska folkets lagstiftande-rätt i beskaltningsfrågor utöfvas af R.
St,, vet äfven, att den nu förevar, frågan är allmän och icke enskild.
För öfrigt har Hr von Hartmansdorff alldeles förbisett ordet allmän, och det är just den afsedda pröfningen om frågan är allmän eller icke, som föranledt stadgandet för den händelse, att fråga skulle uppstå om remiss bör ske; ty tvekan kan uppstå, huruvida frågan är allmän eller icke.
Men detta är nu icke tvifvelaktigt.
Jag skulle tro, att det vore ett ganska betänkligt föredöme i inskränkning af yttranderätten, om denna motion kunde undertryckas; men jag får dock tillägga, att det icke är af nit för motionens fram - Den 5 Februari. a5g gång, jag yttrar mig, ty jag gillar den icke till sina hufvudgrunder.
I:lr Dalman:
Jag skulle föreställa mig, att det vore Ilr Landtm., soai mäste för sig hafva afgjort, om frågan ar allmän eller icke, innan Hr Landtm, proponerar remiss; ty det Liefve troligen besynnerligt, om det skulle bero af R. o.
Ad:s alla antecknade 54o ledamöter att, hvar för sig, härom yttra olika tankar, utan mäste det vara åt Hr Landtm, öfverlemnadt att urskilja frågans beskaffenhet.
JNu har Hr Frih, o. Landtm, framställt propos. om remiss, och deraf måste således följa, att remiss icke kan vägras, utan att frågan enligt Puksd.Ordnts föreskrift uti 44 oc^ 49 §§:ne Mäste till Utskott öfverlemuas.
Om Riksd.Ordn:s stadgande i 49 §:n skulle så förstås, som Hr von Troil och Hr Dalman funnit vara tydligt; hvartill skulle då den sista meningen tjena, som finnes uti i:sta mom. af samma §, nemi.:
"uppstår fråga örn eller hvart remitteras bör’'?
Och likväl bar erfarenheten visat, att detta stadgande icke är öfverflödigt, emedan det har varit til lämpad t.
Huru skulle man dessutom förstå tillvaron af ett stadgande, som ej borde tillämpas?
Och likväl skola grundlagarna efter deras ordalydelse tolkas!
Jag linner således klart, att R. o. Ad. kan besluta, om den ifrågavar. motionen är af den ordalydelse, att den kan eller bör remitteras till något Utskott.
Jag tror, att vi inkommit på en discussion, som icke numera kan komma i fråga; ty då Hr von Hartmansdorff redan för en hel timma sedan begärt, att remiss af motionen ej måtte bifallas, samt propos. sedermera här blifvit framställd om remiss, hvilken blifvit med ja och nej besvarad, måste jag antaga, att Hr Frih. och Landtm, icke anser sig kunna vägra Ståndet rättigheten att afgöra om remiss skall ske; och då votering nu blifvit begärd derom, torde vi böra skrida till votering, och icke inlåta oss uti en discussion, huruvida sista meningen af i:sta mom. i 49 §:n Riksd.Ordn. skall efterföljas eller icke.
Jag anhåller derföre, att voteringen måtte företagas och propos. uppsättas i enlighet med discussionen.
Mån om att icke grundlagen måtte i något fall kränkas, och lika mån derom, att livar och ens rätt iakttages, kan jag på intet sätt instämma i deras tanka, sorn anse möjligt att vägra remiss till Utsk. af en allmän fråga, som är af egenskap att kunna remitteras.
Jag vet visserligen, att fråga varit väckt om och hvart yttranden skolat remitteras; det har skedt då talare vidfoga! yttranden, som de sjelfva begärt icke måtte remitteras, och hvarom Ståndet beslutat; men vägran af remiss af sjelfva motionen har jag aldrig hört sättas i fråga.
Då nu Hr aGo Den 5 Februari.
Frih. o.
Landtm, framställt propos. till Ståndet om denna motions remitterande till Stats- och Bevilln:sUtsk:n, och denna propos. med både ja och nej blifvit besvarad; anser jag någon annan contra-propos. icke kunna framställas, än att motionen ensamt till Stats-Ulsk., eller ensamt till Bevilln:sUtsk. remitteras.
Jag yrkar såsom contra-propos., det motionen endast remitteras till BevillntsUtsk.
Flere ledamöter hafva påstått, att hvarje allmän fråga, som inom ett Stånd väckes, måste ovillkorligen till Utsk. remitteras.
Jag anhåller att få anföra ett exempel på motsatsen, som jag hoppas skall vara öfvertygande, åtminstone för en af de värde ledamöter, som påstått motsatsen.
Om det skulle falla någon riksdagsman in att här väcka fråga om tryckfrihetens inskränkning, så vore det visserligen en allmän fråga; men jag tror ej, att Landtm, kunde göra propos. om remiss, emedan det är stridande emot grundlagen att annorstädes än i Const.Utsk. väcka motion derom.
Förevarande fråga är icke heller något annat än en grundlags-förändring, eller ett försök att tvinga Konungen, hvilken efter våra grundlagar skall vara lika oförhindrad att svara ja eller nej till Ständernas propos:r, som de äro, att svara ja eller nej till hans.
Liksom Hr Gr.
Gyldenstolpe, önskar äfven jag, att vi snart måtte skrida till votering; men derförinnan måste vi hafva contra-propos., och det lärer, tillhöra Ståndet, lika så väl som Hr Landtm., att tillse, det densamma blifver upprättad i enlighet med grundlagen och icke tvertom.
För öfrigt lärer frågan, huruvida den af Hr von Hartmansdorff begärda contra-propos. kan antagas eller icke, numera ingalunda synas Ståndets ledamöter tvifvelaktig, sedan de hört att inga andra skäl för densamma kunna anföras, än att man ej må votera om förslaget är grundlagsvidrigt.
Deruti har Hr von Hartmansdorff rätt; men om sådant vore fallet, skulle votering ej komma att anställas, emedan Landtm, ej kunde framställa propos.
Skulle Landtm, missbruka sin rätt att vägra propos., finnes deremot ett correctiv, genom remiss till Gonst.Utsk.; men skulle Ståndet äfven företaga sig att vägra, finnes ingen hjelp — vttrande-rätten vore då afskuren.
Det andra åter till stöd för Hr von Hartmnnsdorffs sats anförda skäl, är, efter mitt förmenande, ännu svagare, nemi. att remiss blifvit vägrad å en af Gr.
Fersen väckt motion om knekte-contracten; men sådant inträffade till följd deraf, att motionen väcktes åtminstone
J år efter motions-tidens slut.
Det kan verkligen med skäl väcka förundran, alt i de mest enkla formfrågor skiljaktiga meningar kunna uppstå om grundlagens efterlefnad, så att man vid frågans bestämmande faster sig vid ett enda moment och glömmer alla andia.
Det finnes äfven andra Den 5 Februa ri. §§:r än 49 S'n Riksd.Ordn,, hvilken innehåller: "uppstår fråga om eller hvart remitteras bör’’, som här äro lämpliga; ty samina Riksd.Ordn. liar en 56 §, som stadgar, att intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut.
Ståndet är således berättigad! att, genom uttryckligt beslut, vägra remis§ af motionen.
Nu är propos. om remiss framställd af Hr Frih. o. Landtm, samt votering begärd af Hr von Hartmansdorff; till följd hvaraf, enligt 53 §:n, votering ovillkorligen genast skall för sig gå, och vo teris-propos. författas.
I detta skick befinner sig saken, och jag yrkar, att contra-proposln måtte blifva: vinner nej, kommer frågan om remiss atjt förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då grundlagsenligheten af den utaf Frih.
Cederström föreslagna contra-propos. blifvit ifrågasatt, Hr Landtm, ansåg sig skyldig yttra sin tanka, att det ej tillkommer Ståndets Talman i annat fall vägra propos., än då den bokstafligen strider emot grundlagens ordalydelse, och att, som Frih.
Cederströms förslag ej bokstafligen stridde emot grundlagen, Hr Frih. o. Landtm, alltså ej ansåg sig berättigad att derå vägra propos.
; hemställande han således, huruvida R. o.
Ad. ansåg, att vid den förestående voteringen contra-propos:n borde innehålla, att om nej vunne, Gr.
Anckarsvärds motion icke skulle till Utskott remitteras.
Gr. Frölich, D a v i d: Om , på sätt Hr Frih. o. Landtm, för Ståndet tillkännagifvit, contraproposm skulle blifva ett afslag af remiss till vederbörligt Utskott, så skulle helt och hållet samma följd äga rum, som om Hr Frih. o. Landtm, hade gillat deras åsigt, hvilka påstå, att målet icke kan remitteras, d. v. s., att Ståndet då i förväg kommit derhän, att genom en möjlig majoritet afslå frågans remitterande till Utskott, hvilket, på sätt här till öfverflöd blifvit ådagalagdt, icke kan ske mot 56 §:ns Reg.F. föreskrift.
Jag vågar således desto hellre protestera mot den af Hr Frih. o. Landtm, föreslagna contrapropos., som jag tror, att den formen, hvilken här blifvit iakttagen att till Ståndet hemställa , om Ståndet bifaller remiss, är ett missbruk, och att, såsom Gr.
Horn förklarat, meningen dermed icke bör vara annan, än att hemställa, huruvida frågan skall remitteras till det ena eller andra Utsk:t; ty det är fullkomligen utveckladt, att sedan frågan legat på bordet och är af allmän natur, bör remiss ovillkorligen ske, på sätt 56 §:n Reg.F. stadgar.
Jag instämmer uti den af Frih.
Cederström framställda contrapropos., nemi.: vin ner nej, anser R. o. Ad. frågan om remiss af denna motion böra förfalla.
Jag får dessutom erinra Ståndets ledamöter, särdeles dem, som ej tillförene, bevistat någon riksdag, att det icke är tillåtet för dem, hvilka äro af en motsatt mening, •26?.
Den 5 Fc b r u a ri. a!t äfven dictera conti apropos., utan att man måste åtnöja sig med, att motståndame få deras mening uttryckt uti conlrapropos:n, då man liar sin egen i ja-propos:n. Gr. florn:
Den siste värde talaren, må tillåta mig att tro min rättighet vara fullkomlig deruti, att föreslå en conträpropos., emedan jag, som icke deltagit uti discussion om sjelfva hufvudfrågan eller derom ens velat utlåta mig, icke heller delat deras åsigt, som önskat motionens remitterande lill sammansatt Utskott eiler StatsUtsk. enskildt.
Riin mening, att remissen bör ske till Bevilln:s-Utsk., är sålunda skiljaktig frän de öfriga förslagen, och bör således vinna afseende som conträpropos.
Hr von Troil yttrade sig vara förekommen af Gr.
Till alla de ledamöter, som bestridt den föreslagna contrapropos:n, hemställer jag, om icke bibehållande af denna conträpropos. utgör enda slittet att ej förtrampa deras rätt, hvilka tilläfventyrs tro, att förevar, motion innebär ett förnärmande af den andra Statsmaktens rätt; desse skulle således cj få yttra sin tanka.
Är detta meningen?
Man talar örn frihet, man talar om allas rätt att yttra sig; men man tvekar icke att neka en conträpropos., hvarigenom ett förqväfvande af andras rätt de facto skulle äga rum.
Hr Lefre'n, Johan Pehr: Gr.
Horn har yttrat sin önskan, att målet måtte remitteras till BeviIln:s-IJtsk.; och Isan har äfven öppet, i händelse ja vinner, att göra sin tanka gällande; derföre bör han lemna sina motståndare, hvilka först begärt votering, tillfälle att äfven söka göra sin mening gällande.
Till en del är jag förekommen af Hr Lefren, men icke fullständigt.
Jag anser nemi., i anledn. af Gr.
Horns framställning, det vara nödigt, att voter:s-propos:n alternativt innehåller, huruvida R. o. Ad. bifaller, att remiss skall ske eller icke, och sedan, om remissen skall ske till Stats- och Bevilln:s-Utsk:n eller endast lill RevilIn:s-TJtsk.; men först måste frågan, om remiss skall ske eller icke, afgöras, och om dervid nej vinner, kommer den sednare frågan att af sig sjelf förfalla.
Jag anbåller, att Hr Frih. o.
Landtm, mätte låta oss få denna voter:s-proposi tion.
Hvad Frih:ne Cederström och Boye samt Hr Lefren anmärkt uti deras sednasle yttranden skulle till en del vara riktigt, såvida det nu förevar, tvisteämnet vore antingen en allmän fråga, deruti ingen kan förvägras att söka göra sin mening gällande, elfer en formfråga.
Nu råkar likväl förevar, fråga att ej vara någotdera, utan endast en verkställighets-åtgärd, som på framställning af Landtm, van - Den 5 Februari. a63 ligtvis och rättsenlig! besvaras med ja.
Så har alltid skett, nemi. alt Landtm, till Ståndet hemställt, huruvida rembs, som enl. grundlagen icke kunde vägras, då frågan legat på bordet, skulle ske, hvarefter densamma ägt rum; och deraf torde den förvillelsen troligen hafva uppkommit, det remiss skulle kunna afslås.
Om nu R. o. Ad. täcktes besinna skilnaden emellan en sadan verkstiillighets-åtgärd, som del åligger Landtm, att framställa, samt de 2:ne andra slag af frågor jag omnämnt, nemi. hufvudsakliga- och formfrågor, tror jag, alt denna förvillelse snart skull upphöra , samt att följaktligen, derest votering skal! äga rum, hvilket jag förmodar icke behöfves, ingen annan contrapropos., än den Gr.
Horn föreslagit, kunna upprättas, nemi. om förevar, motion skall remitteras till begge Utskotten, eller endast till ettdera; och det skulle förundra mig, om de talrika ledamöteine af detta
Hus skulle vid början af denna riksdag så förstå grundlagen, att remiss af en motion kunnat vägras, då frågan kunnat lagligen väckas.
Ilr Lagerhjelm: Frih.
Cederström har redan framställt den meningen, att ja-propos:n icke skulle bestämma, hvart remiss skall ske, och då Clefve ingens tanka lörqväfd; ty det berodde sedan på 11. o. Ad:s pluralitet, att bestämma hvart remiss borde äga rum.
Kan en klarare och enklare propos. framställas?
— Och jag är derom öfvertygnd, att, i händelse R. o. Ad. beviljade remiss, man säkert skulle utan votering komma öfverens om, till hvilket Utsk. remissen borde ske.
Hr Ribbing, Ceng t:
Jag har visserligen icke förut på delta rum hört hvad som brukas eller icke, oell jag kan således icke förvillas deraf.
Jag läser endast Riksd.Ordtus 4g och der står: ”livar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma til! vederbörligt Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.”
Nu har denna fråga legat på bordet, och således måste, efter ordalydelsen, remiss nödvändigt ske, så vida icke Ståndet jemlikt 56 §:n uttryckligen beslutar, att ärendet må nedläggas.
Jag vet icke heller någon annan utväg att komma från denna fråga, än att Ilr Frih. o. Landtm, lill Ståndet hemställer, huruvida Ståndet anser ärendet böra nedläggas, och svaras derpå nej, måste remiss ske.
För öfrigt har en talare åberopat 55 §:n till stöd för sin mening; men delta I as endast om ärende, icke om remiss.
Jag anser högst äfventyrligt, att misstydning kan iiga rum uti en så tydlig § som 4g och jag vet icke, hvart det skall taga vägen, om grundlagen så tolkas.
Jag har bevistat mångå riksdagar, men hittills vet jag mig icke hafva varit närvar, vid ett sådant förfarande, att, sedan den ena sidan dicterat propus., man a64 Den 5 Februari. vägrat den andra att dictera contra-propos,; åtminstone har jag aldrig sett ett sådant exempel, och jag hemställer, huruvida det nu för första gången skall äga rum.
Det ar sanni, att votering är en verkställighets-åtgärd till utrönande af Ståndets tanka: nå väl! lior voter:s-propos:n då vara så ställd, att någons tanka förtrampas?
Delta vore likväl casus, om motionen till sitt innehåll innebar ett Öfverskridande af R.
Sits makt och elt inträngande på den andra Statsmaktens område.
Om nu det skulle finnas ledamöter af Ståndet, som ville votera nej, frågar jag, om Ståndet vore hernttigadt att qväfva denna tanka.
Det vore våld, men icke rätt.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att den contra-propos. icke kan vägras, hvilken Frih.
Cederström och jag begärt, inser jag icke, hvarföre Ståndet skalf Jängre uppskjuta att låta voteringen äga ruin.