Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets den 9 dennes under N.-o 653 aflåtne samt följande dagen på bordet lagde Memorial , angående slutliga bestämmandet af arfvoden för någre biträdande, äfvensom ersättning för renskrifnings-kostnader.
Företogs till pröfning Särskildta Utskottets den 18 dennes under N:o f afgifne, samt den 10 derpåföljde eftermiddagen pä bordet lagde Betänkande öfver Förslag till sammanjemkning af Riks Ståndens skiljaktiga meningar i frågan om reglering af Rikets Styrelse-Verk.
Ridderskapet och Adeln har förra gången , då detta ärende lörevar, genom votering beslutat dess uppskof Den 14 December. till nästa Riksdag.
Detta kan blott anses såsom ett praeliminaii-beslut, så framt icke de 3 öfriga Siånden deruti instämma och Konungen dertill lemnar sin sanction ; ty Grundlagen gifven icke tillstånd till andra frågors uppskof, än Grundlags-frågor.
Pä ett dylikt sätt hafva väl äfven förr andra frågor blifvit behandlade , men då ett eller flere
Stånd fattat beslut i ämnet och ej velat uppskjuta detsamma, hafva alltid äfven de öfrige Stånden mäst afgifva definitiva Utlåtanden i hufvudsaken.
Så hände t. ex. ig t
U att trenne Stånd beslöto , det en fråga skulle ytterligare hvila på bordet tills nästa Riksdag.
Ridderskapet och Adeln ensam beslöt, att den skulle upptagas till afgörande, hvilket ock derföre skedde mot desse 3 Stånds beslut.
Jag anhåller, att till bevis härföre få uppläsa 1 Momentet af 56 §.
Regerings-Formen ; Allmänna frågorj som uti Riksens Ständers Plena väckas , må ej till ett omedelbart afgörande der upptagasutan skola öfverlemnas till behörigt
Utskottsom ägeatt dem utreda och deröfver sig yttra.
Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagandej eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser.
Göras dervid i Ståndens Plena sådane anmärkningar, som hindra antagandetj erhålle Utskottet del af desse anmärkningarj för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredd förslag till Stånden återkommer, då äga de magt att detsamma oförändradt eller med förändringar antagaj eller ock alldeles förkasta- Uti 44 5.
Rikgdagj-OrdnicgeQ står Den 14 December, beskrifvet , hvad med allmänna fr agor bör förstås , nemligen sådana , som böra och kunna komma under samteliga Riks-Ståndens pröfning.
Åf sådan beskaffenhet år förevarande ämne.
Grundlagen innehåller ej ett ord om uppskjutande , jag säger än en gång, så Iramt ej alla 5 rösterne, de 4 Ståndens och Konungens, besluta detta uppskof; ty i annat fall , om ock 4 äto öfverens , måste den 5 te gälla, som är enlig med Lagen.
Undantag från Lagen kunna val ske, och kunna ej hindras, då alla de högsta auctoriteter, som äga att deröfver yttra sig, äro derom sammanstämmande ; men i annat fall icke.
Då således Ridderskapet och Adeln genom sitt praeliminaira beslut icke är hindrad att utlåta sig i hufvuds3kea , sedan ett Ständ frångått sitt förra beslut, och tvenne Stånd icke vilja frångå deras förra beslut , att öfverlemna frågan till Kongl. Maj:ts afgörande, så skulle jag för min enskildta del tro , att den utväg Särskildta Utskottet föreslagit , att hänskjuta till Nämnd , då det ena alternativet i voterings-propositionen skulle blifva frågans hvilanda till nästa Riksdag , icke är laglig , utan att det åligger Riddhrskapet och Adeln, att antingen afslå, eller bifalla , Betänkandet.
Om Ridderskapet och Adeln skulle besluta afslag, och Preste-Ståndet deruti instämmer, komma två Ständ att stadna emot två.
Då kan åtminstone något svar afgifvas på Konungens Proposition , att Riksens Stander för närvarande icke kunna afgifva annat yttrande , än att tillkännagifva , i hvad skick saken befinner sig.
Om deremot Ridderskapet och Adeln instämmer 63o Den 14 December. med Borgare-Ståndet, att . öfverlemna frågan till Kongl. Maj:t, så underställer jag, om ej Riksens Ständer skulle tillkännagifva , att Riksens Ständer, efter emottagande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, remitterat densamma till Särskildta Utskottet, att detta Utskotts arbete icke hunnit vid innevarande Riksdag i detaille pröfvas, och att således Riksens Ständer ej kunna annorlunda förfara, än att, med åberopande af bufvudgrunderne, öfverlemna alltsammans till det afseende Kongl. Maj:t täckes derå fästa.
In nan jag yttrar mig , anhåller jag att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes låta uppläsa det Protocolls-Utdrag , som ankommit från Högvördiga Preste-Ståndet, emedan det egentligen är till Preste-Ståndet, som Särskildta Utskottets jemknings-Betänkande är stäldt.
I anledning häraf upplästes Präste-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 10 dennes innehållande , att Präste-Ståndet funnit för godt, att, i det skick saken nu fått, i så måtto frånträda sitt den 22 nästlidne November i detta ämne vidtagne Beslut, att Ståndet iostämde i den af Ridderskapet och Adein yttrade mening, att Särskildta Utskottets den 2$ sistledne Augusti afgifne Betänkande borde intill nästa Riksdag blifva hvilande och det sä mycket mer, som det till flere delar stod i närmaste sammanhang med de grundlags-förändringar, hvilka ej förr än då kunde afgörasj hvarföre och i händelse Bor - Den ij.
December. 63i gare- och Bonde-Stnnden skulle vidhålla deras mening, frågan, emot Presre-Ståndets tanka, i kraft af 75 § Riksdsgs-Ordningen , icke vid närvarande
Riksmöte kunde till afgörande upptagas , och således någon votering deröfver nu icke eller äga rum.
I följd hvaraf och med afslag af de uppgjorde voteringspropositionerne, Preste-Ståndet inbjudit de öfrige Med Stånden att med Preste-Ståndet derutinnan sig förena.
I den reserva tion, som nyligen blifvit uppläst, har jag sökt visa oiämplighsten och lagstridigheten af ett Förslag tili j-mkning i sakens nuvarande skick.
Detta har äfven Högvördige Preste-Ståndet funnit, och dess upplästa Protocolls Utdrag lärer öfvertyga Ridderskapet och Adeln, att PresteStåndets mening varit sådan jag , i mitt yttrande, förmodat.
Sedan nu Preste-Ståndet uttryckligen förklarat sitt första beslut så , att någon fråga om jemkning ej bör uppstå , anser jag den äfven hos oss böra destomera förfalla.
Cederström har omtalat nödvändigheten att nu fatta ett definitift beslut till bifall eller afslag ; men Ridderskapet och Adeln lärer finna , att de detailler, sorn här äro i fråga och endast utgöra omklädnaden af de grundlagsfrågor, som blifvit i Constitutions - Utskottet behandlade, ej för närvarande böta hvarken antagas eller afslås, sä länge sjelfva grundlagsfi ågorne , hvartill omklädnaden hörer , icke kunna definitift afgöras Antoge män nu .Särskildta Utskottets Betänkande öfver detailferne , och Riksens Ständer vid nästa Riksdag alsloge de grundlagsför - 63a Den 14 December. ändringar, som utgöra väsendet deruti, så qvarstodo dessa detaiIler , såsom en kropp utan själ.
Afsloge man deremot nu detaillerna , så stodo grunölagslörändringarne qvar för sig sjelfva, utan några motsvarande inrättningar för öfrigt, hvarigenom förändringarne skolat blifva fruktbärande.
Detta synes mig innefatta de tydligaste bevis och de största skäl för rigtigheten af det uppskof, som Ridderskapet och Adeln redan beslutit; och hvarvid jag tillstyrker Ridderskapet och Adeln att förblifva, utan att ytterligare ingå i vidlyftiga utvecklingar af denna redan så mycket afhandlade sak.
Herr Lefrén, Johan Pehr-, Att jag, såsom Ledamot i Särskildta Utskottet , anhåller om ordet, lärer Ridderskapot och Adeln benäget ursäkta , då en reservation medföljer Utlåtandet, som så mägtigt uppmanar hvarje Ledamot, hvilken deltagit i detta Utlåtande, att försvara sig deremot.
Jag anhåller först, att få försvara mig emot reservationen, och att få framställa dess rätta hallt , och att sedermera få tillstyrka den proposition Friherre Cederström framställt.
Det vore fåfängt, alt ingå i detta ämne utan att först hafva undanröjt den tvetydiga misstankan om olaglighetj hvarmed Utskottets förslag blifvit stämphdt.
Man har nemligen yttrat, att Preste-Ståndets beslut, sådant det korn Utskottet tillhanda, redan varit att anse såsom öfverensstämmande med Ridderskapets och Adelns: att tvenne .Stånd således redan stannat emot två, och att Utskottet derföre begått en olaglighet deri, att det beslöt
Den 14 December. €33 uppgörandet af ett jemknings-förslag.
Till besvarande af denna anmärkning, får jag upprepa just hvad d-tta Präste-Ståndets ProtocollsUtdrag innehåller.
Deruti förekomma, ehuru jag nu ej ihågkommer hela perioden , de orden: att Preste-Ståndet Jränt rädt sitt förra beslut.
Om detta varit i enlighet med Ridderskapets och Adelns, hade Preste-Ståndet ju ej haft något att frånträda.
Antingen har således Preste-Ståndet icke vetat öfver hvad det förra gången beslöt, eller ock har Ståndet begge gängerne vetat det, hvilken sednare tanka jag adopterar.
Deraf följer klarligen , att Preste Ståndets förra beslut ej var lika med Ridderskapets och Adelns, emedan Präste-Ståndet frånträdt detsamma, för att förena sig med Ridderskapet och Adeln.
Så har ock Utskottet fattat saken.
Utskottet har nemligen trott, att 2:ne
Stånd varit af lika tankaj att de 2tne andra Stånden uppskjutit frågan till nästa Riksdag; Ridderskapet och Adeln i allo, så väl de frågor, hvilka berodde på Ståndens gemensamma beslut, som Lagfrågorna Och önskningsmålen.
Preste-Ståndet åter blott de frågor ; som bero på Konungs och Ständers gemensamma afgörande, hvaremot
Ståndet tillstyrkt åtskilligt såsom tjensters bibehållande i vacant tillstånd, tills de kunna besättas efter den nya regleringen, Detta förutsätter, att Preste-Ståndet med ett tyst gillande i vissa delar omfattat Särskildta Utskottets Betänkande, och således har Utskottet ej saknat grund, att inkomma med ett jemknings-förslag.
Skulle mot för, modan denna bevisning, hvilken jag anser ma - 634 Den 1^.
December, thematiskt rigtig, bestridas, så får jag påmin. na , att i den händelse Preste-Ständets beslut varit alldeles enligt med Ridderskapets och Adelns, så inträffade i alla fall Särskildta Utskottets skyldighet att söka en sammanjemkning.
Grundlagen säger nemligen bestämdt, att om Stånden stanna i särsk lta meningar, är Utskottets skyldighet, att skyndsamligen inkomma med jemknings fötslag
Detta måste då äfven inträffa om 2 Stånd stanna mot 2.
Således tror jag mig i alla afseenden hafva alledt från Särskildta Utskottet beskyllningen om ett olagligt förfarande.
Hvad åter beträffar Voterings-propositionen, har Utskottet derigenom sökt lemna tillfälle, att utan frångående af ett förut fattadt beslut kunna rätta det möjliga misstag, att hafva uppskjutit en fråga, der Grundlagen ej tillåter något uppskof.
För det andra Jiar Utskottet bsredt en utväg, att jemka ett beslut, som måhända tarfvade jemkning derutinnan, att dä Committerades förslag blifvit af Kongl. Maj:t till Ständerna öfverlcmnadt med de orden: att Ständerna borda till Kongl. Maj.t inkomma med deras yttrande deröfver , denna Kongl. Maj;ts hgenliga fordran äfven måtte blifva uppfylld.
Om således Riksens Ständer ej kunna nu undandraga sig , att y ttra sig i en fråga, hvaröfver Konungen begärt veta deras tankar, så har Utskottet troligen handlat rätt och omtänksamt, da det beredt åt Ständerna tillfälle art jemka det beslut de förut fattat.
Jag tillstyrker således Friherre Cederström? förslag ; men skulle Ridderskapet och Adeln ej deruti instämma, sä anhåller jag om antagande af Den 14 December. 635 Särskildta Utskottets Voterings-propositioner, emedan frågan ej kan förfalla.
Redan en gång förut har jag haft tillfälle yttra mig i detta mål; jag viii således icke söka återkomma till hvad jag då sade, utan endast åberopa de skäl , hvilka jag då anförde, skäl, hvilka jag haft tillfälle , att under en mängd af ar öfverväga , då jag erkänner , att jag redan för en längre tid tillbaka insåg en förbättring nödvändig i våra Styrelseformer, men tillika äfven tog i betraktande, huru dessa förändringar skulle kunna inpassas i sakernas allmänna gång.
Jag har trott , och jag tror ännu, att vid hvarje förändring, vare Sig huru god som helst, måste man tillse, huru vida de omgifvande omständigheterna tillåta den, eller icke.
Jag hoppas, att de tankar jag förra gången yttrade, ej fallit mina åhörare ur minnet, de äro i alla lall uppfattade till Protoccllet, de skola vittna om mina grundsatser, och jag lemnar lugnt till eftervei Iden, att döma, om jag haft rätt, eller ej; men jag tillstår det, jag hade ej väntat mig, med den gång Sveriges constitutiooella Lagstiftnings-arender hafva, att detta mål skulle så hastigt återkomma!
Och i hvad skick är det nu, då det likväl är fråga om intet mindre, än att helt och hållet iörändra Rikets Styrelse-former?
Har saken blifvit öfverlagd med den noggrannhet,med den uppmärksamhet, ett sä vigtigt ämne förtjenar?
Nej, jag måste bekänna, att den saknar alla de former, sorn äro brukliga vid de minsta förändringar, hviika till väga bringas af den Lagstiftande Makten.
Då 636
Den 1^.
December. fråga otti en ändring eller ett beslut hos Stånden framställes, måste saken alltid remitteras till Utskott, der beredas, och återkomma tili Stånden , som äga att granska hvad Utskotten sålunda beredt.
Det är då först, som en verkJig discussion öfver ämnet uppstår, och då kunna Stånden antaga, eller förkasta, eller återremittera förslaget.
Nu deremot har ett så vigtigt arbete, som detta, hvilket utgör volumer, hvilket sysselsatt Särskildta Utskottet under bela Riksdagens lopp, inkommit under de sista dagarne deraf.
Det var dessa skäl, den korta återstående tiden, och de vidlyftiga discussion ;r, hvilka jag förutsåg skulle derutaf uppkomma, sorn föranledda mig att böja min röst i ett sä vigtig! ämne, och då det icke var af någon absolut nödvändighet, att för närvarande afgöra detsamma, tillstyrka uppskof derutaf till en annan Riksdag, för att under denna tid underställa det den Nations pröfning, hvars hela organisation det angår.
Man vill påstå, att ett uppskof ej är Grundlagsenlig^ men detta är art endast fästa sigvid orden, ej vid saken; ty jag hemställer, om icke en afslagen och en uppskjuten sak står precist på samma rad , då ett beslut, som för närvarande fattas , aldrig kan inskränka kommande Ständers rätt.
Det enda man kan säga om uppskof, är att vi hänvise till den tid, som komma skall, det vi anse saken så vigtig, att vi ej tro oss genast kunna antaga, eller afgöra, den, utan vilje hafva den till en kommande tid noga begrundad, för att då med mera sammanhang kunna fatta ett bes'ut.
Flere hafva före mig påmint om det nära sammanhang, hvari Den 14 December, ämnet står till de Grundlags-frågor, som ej förr än vid nästa Riksdag kunna afgöras, och att de äro den grund, hvarpå man måste bygga; Jag hemställer då , om vi böre likasom med ett tärnings-kast afgöra detta ämne; om vi då ej likna den Byggmästare man här citerat, som ville börja bygga ofvanifrån neråt.
Att bygga ett hus utan grund , eller ett skepp utan köl, kan jag ej finna klokt, och aldraminst böre vi så handla här, då icke fråga är om någon brådskande nödvändighet; ty hvad som stått i iyo år, måtte väl ännu kunna stå i y, utan att rara]a.
Jag vet, att om cck alla de skäl äro kraftlösa, hvilka jag hittills andragit, och hvilket jag öfverlemnar till hvars och ens pröfning , sa kunna vi likväl aldrig försvara, att hafva sagt ja till en omstöpning af hela vår organisation, som aldrig ännu undergått Ständernas granskning.
Jag har icke dermed velat säga, att Särskildta Utskottet sökt att forcera sina idéer på Ständerna, men dä skulle likväl finnas någon grund för denna tanka, om, sedan vi hela dagar och veckor öfveriagt om småsaker, vi skulle med fullt förtroende till den auetoritet, som utarbetat Betänkandet, antaga detsamma, utan att ens hafva ingått i pröfning deraf.
Ty märken det, Mine Herrar!
Vi hafva väl öfveriagt om saken i allmänhet, men icke ingått i någon pröfning särskildt af hvarje ämne , som den innefattar.
Om det blir fråga om att skrida till ett afgörande beslut , så vågar jag påminna, att äfven en öfverläggning måste föregå, hvarvid man måste ingå i pröfning af hvarje partiell fråga, för att se, om den skall aDta - 638 Den 14 December. gas, förkastas , eller återremitteras.
Annars kunna vi inför en framtid göra oss skyldiga till den förebråelsen, att hafva gått orätt tillväga i ett så vigtigt ämne.
Man har yttrat, att ett svar till Kongl. Maj:t nödvändigt måste afgifvas.
Häruti instämmer äfven jag, men tror, att, då Kongl. Majit velat inhämta Ständernas råd i detta mål, Ständerna ganska passande kunna svara , att de ännu icke kunnat nog moget öfverlägga saken, och således hellre , än att afgifva ett förhastadt Utlåtande, och lemna Konungen i ovisshet, huruvida det är rigtigt, uppskjuta det tili en annan tid.
Ett sådant uppskof anser jag vida mera enligt med Ständernas värdighet, än ett hastigt afgörande nu genast , hvilket dock manga Ledamöter yrkat till den grad, att det nästan ser ut, som man ville göra saken till ett tvångsmål.
Det kallar jag att handla moget, att äfven låta Svenska Nationen begrunda ett ämne , hvarom den ännu omöjligen hunnit taga kännedom , och hvilket är lika lätt , som det vore oförsvarligt att underlåta i ett constitutionelt land, der tryckfrihet finnes.
Kan jag icke annat än instämma med de Herrar, hvilka tillstyrkt frågans hvilande till nästa Riksdag.
Att Kongl. Majit i alla fall må vidtaga sådana åtgärder, som synas Hcnom nyttigast, och Honom tillkomma, är en önskan, som ingen kan hafva något emot; och sådant lärer väl icke eller af Kongl. Majit underlåtas; men då Konungen egenteligen velat inhämta Representationens mening, anser jag
Representationen skyldig, att yttra den med värdighet, och icke förhasta sig.
Jag anhåller Deri 14 December. derföre oin Herr Grefvens och Landt-Marskalkeiis Proposition , att ifrågavarande Förslag må blifva hvilande till nästa Riksdag.
Jag har likväl glömt en sak.
Man säger, att frågan skall hänskjutas till Nämnd.
Så vidt jag begriper Grundlagarne, måste jag erkänna, att jag icke anser henne vara af denna art, utan att, om 2:ne Stånd skulle stanna mot två, detta är ett af de ämnen, som kunna och böra förfalla, emedan det vore högst besynnerligt, om denna peremtoriska behandling skulls nödvändigt åstadkomma förändring af en Styrelseorganisation , hvilken så länge fortgått.
Jag har ofta förundrat mig öfver de sammanstämmande händelserne i naturen, som beredt stora företag, men om Bälten lade sig för Carl X, att bereda hans segrar, har väl icke nu någon sådan anledning här inträffat till ett kanske lika vågsamt företag.
Herr Lagerhjelm^ Pehr:
Instämmande i den reservation af Herr von Hartmansdorff, sorn åtföljer Särskildta Utskottets Betänkande , skall jag söka undvika att åter upprepa de skäl, hvilka der blifvit åberopade.
Det har likväl förcfaliit mig , som om ett nytt behandlingssätt af detta ärende blifvit vidtaget, alldeles olika med dem, som hittills varit, och sannolikt hädanefter komma att blifva brukliga både i Stånd och Utskott, Särskildta Utskottets Betänkande föredrogs icke längesedan hos Ridderskapet och Adeln.
Anmärkningar gjordes då vid ämnet, men dessa anmärkniogar besvarades icke 64o Den 14 December, af någon.
Ridderskapet och Adeln fann betänkligt att ingå i någon hufvudsaklig pröfning af målet , utan uppsköt detsamma.
Likväl finnér man nu, att Utskottet, utan att hafva emottagit någon återremiss, trott sin pligt vara, att inkomma med ett jemkningsförslag emellan Ståndens skiljaktiga meningar.
Att på sådant sätt vilja utan tillåtelse afgöra ett ämne , synes återkalla tider, som Ridderskapet och Adeln lärer alltför noga hafva i minnet, för att önska dem tillbaka.
Skillnaden var blott den , att en Konung, och icke ett Utskott, då föreskref beslutet.
Jag hade åtminstone önskat, att bevärdigas med någon vederläggning af de anmärkningar, hvilka jag haft äran att i denna sak yttra , innan fråga å nyo kunde uppstå om dess slutliga afgörande.
Riksdags - Ordningen föreskrifver tydeligen i 75 §. hvilka frågor ovillkorligen måste hänskjutas till afgörande genom Nämnd.
Enär ett ämne förut under flere Riksdagar utgjort föremål för Ständernas öfverläggningar, och nu först till afgörande förekommit , synes icke historien af detta måls behandling utmärka någon nödvändighet till dess afgörande nu , mer än vid förflutna Riksdagar.
Också är det någonting alldeles nytt och ovanligt, att, då ett förslag, 6å vidt omfattande, som detta, både i praktiskt och theoretiskt afseende, framlägges till pröfning, och den allmänhet , inför hvilken det göres , förklarar sig ega betänkligheter vid dess antagande, föifattaren likväl uppträder, och vill tvinga allmänheten , att genast gå in påj,geller] förkasta def.
Härtill saknas åtminstone all anledning i Grundlagens föreskrift, och jag vädjar till sunda förnuftet, om det kan kallas klokt handladt.
Skulle Utskottet hafva ansett sig tillständigt, att förklara Ridderskapets och Adelns mening , så borde det åtminstone vid denna förklaring hafva tagit sunda förnuftet till ledning, då Ridderskapets och Adelns yttrade beslut om uppskof snarare skulle hafva förklarats såsom afslag, än bifall.
Man har väl förklarat, att Ridderskapet och Adeln af detta föregående beslut icke vore hindrad , att yttra sig i hufvudsaken; men det förefaller mig besynnerligt, att höra sådant yttras, då Ridderskapet och Adeln redan genom ett formligt beslut änsett detta förhinder vara för handen.
Att nu vilja ålägga Ridderskapet och Adeln ett antagande eller förkastande, är alldeles Grundlagsstridigt, emedan Grundlagen säger , att ett Betänkande , sorn icke genast bifalles eller afslås, skall återremitteras, hvilket förutsätter, att det skall underkastas en discussion och utredning, innan det förekommer till slutligt afgörande.
Åtskillige talare hafva önskat, att förslaget må öfverlämnäs till Konungen i sitt närvarande skick, för att derå i nåder göra det afseende Honom godt synes.
Men när Konungen funnit för godt, att öfver ämnet inhämta Ständernas yttrande , synes meningen dermed icke hafva varit, att någre enskildte Ledamöter af Rikets Ständer , utan samtelige Riks-Stånden skulls utlåta sig deröfver.
Utskottets mening icke tyckes vara, att någon discussion Ridd. 0. Ady Fröt, XI Band. 41 Stn 14.
Bccemhcr. ekall äga ram, innan frågan afgöres, hemställer jag, huruvida den, som har anmärkningar att framställa emot Förslaget, kan anses deltaga i Beslutet deröfver.
Och i händelse man nu skulle öfverlemna ett Förslag till Konungen, som
Han finner sig befogad att ogilla , hemställer jag, huruvida Ständerna svarat emot Konungeus förtroende.
Utskottet har äfven , såsom skäl för behörigheten af sitt handlingssätt , åberopat Preste-Ståndets frånträdande af sitt förra beslut, såsom utvisande, att detta Stånd varit af olika tankar med Ridderskapet och Adeln, hvadan en jemkning emellan de yttrade skiljaktigheterne varit en nödvändighet.
Man har äfven sagt, att man härigenom ville lemna tillfälle att rätta de misstag, som 2:ne Stånd begått, och bereda en möjlighet för Ständerne, att fullgöra deras pligt emot Konungen.
Jag hemställer till hvar och en, huruvida det är tillåtet för enskild Ledamot , eller för andra Utskott, än Constiturions - Utskottet, att förklara Ståndens åtgärder, i afseende på Besluts fattande, för misstag.
För min egen del kan jag i sakens närvarande skick, och då det åligger mig yttra den öfvertygelse, jag äger, icke annat an tro, det ingen proposition på detta Betänkande kan göras; ty möjligheten af denna öfverläggning förutsätter en åtgäid, sorn tillhör Constinuions-Utskottet ensamt.
Jag hemstälier derföre vördsamt till Herr Grefvens och Landt-K trskalkens bedömmande , huruvida ämnet, i d;ss närvarande skick, kan genom Herr Landt-Marskalkens Proposition komma under Ståndets öfverläggning.
Skulle rean deremot
Ben 14 Decembere €43 våga yttra något öfver sjelfva saken j hvad vinner man då med brådskan ?
Att förekomma pröfning.
Hvad vinner man vid att förekomma pröfningen?
Jo, man undviker ljuset.
Fruktar man då det?
Jag kan icke tro något sådant.
Likväl har jag åtminstone hittills icke kunnat fatta något annat motiv till Utskottets handlingssätt , ehuru jag skulle önskat det, än att vilja påtvinga Ständerne ett beslut, som måste vara förbastadt, när ingen discussion föregått, Till följe häraf hemställer jag vördsamt till Herr Grefven och Landt-Marskalken, huruvida någon annan Proposition kan meddelas, än att förvisa frågan till Constitutions-Utskottet, för att utlåta sig , om Ständerna nu böra fatta ett Beslut, som alldeles rödjer ett förut fattadt ur vägen.
Friherre Cederström :