Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Följes icke denna princip, så föreställer man oriktigt ett stilla och fredligt folk, som icke så lätt låter leda sig af lättsinniga upptåg* Jag förespå dessa betraktelser, när jag genomskådar de, under nuvarande Riksmöte, ifrån enskildte representanter emot Konungens Rådgifvare afgifne — om jag rätt minnes — sexton serskiidte anmärkningar, af hvilka ConstitutionsUtskoltet, uti sitt så kallade
Dechargebetänkande, endast funnit för godt att antaga feni.
Ibland de af Utskottet således förkastade elfva anmärkningsanledningar, finnäs någre af den beskaffenhet, att de nära nog påkalla åtlöjet.
Andra åter äro eftertänkligare, emedan man bos deras producenter bordt vänta en högre ledning för deras omdömen, än den småaktiga, ätt söka sak eler ingen finnes*
Uti denna cathegörie tycker jäg mig finna de anmärkningar vara, som enligt det upplästa ConstitutiönsUtskottetsMemorial N:o i5 af Friherre Anckarswärd äro gjorda emot Excellencen StatsMinistern för Utrike.** Ärenderna.
Friherren har nemligen här ani-» sett Ministern böra, i constitutionel väg, ställas till ansvar derföre vatt en Tjenstemän blifvit afsatt ifrån sin ”befattning vid ColonialÄrendernas
Departement med dervid, d Barthelemisk stat, åtföljande löneförmåner;” samt j?4 Den 17 Jul ii e. m. ”att eli Norrsk Medborgare af Engelska Mi”nister Styr elsen blifvit entledigad ifrån sin y’befattning såsom StorBritamiisk ViceConb 3 stil i en Norrsk Stadd'* Jag var närvarande bär i denna vördnadsvärda församling, då Friherre Anckarswärd beseglade ett humoristiskt tal med att lemna den nu utvecklade anmärkningsbillen emot Excellencen StatsMinistern lör Utrikes Ärenderna.
Om jag icke flerfaldiga gånger förut bade erfarit, att den värda anmärkarens åsigter ofta varit i strid med det rätta, samt att hans, ifrån sådane förvända synpunkter härledda, anmärkningar följaktligen altid varit ett löst skum — eller om jag skulle hafva dömt efter dess ton och åtbörder vid tillfället, så bade jag icke mindre förväntat, än att den hemlighetsfulla pappersrullen innefattat en anklagelseact för ett begånget brott af stor eftertänklighet.
Men denna act — genom ConstitutionsUtskottets
Memorial nu icke mera förhemligad — visar för allmänhetens spända uppmärksamhet endast det resultat, att Friherrn kunnat tämmeligen misstaga sig, och att han såmedelst, genom en för tillfället påkallad opinion, sökt fästa en oförtjent skugga vid en aktad Embetsmans handlingar.
Ty då det icke bort vara Friherren obekant, att, enligt Konungs och Ständers beslut, Styrelsen för ColonialÄrenderna är en Den 17 Julii e. tm 175 separat, af Svenska Constitutionen icke beroende, förvaltning, hvars åtgärder således ligga utom gränsen för Ständernas pröfningseller granskningsrätt; äfvensom, då i följd, häraf ChefsEmbetet för samma ÄrenderS förvaltning icke är, eller kan vara uppräknadt i våra Grundlagar, eller enligt 106 och 107 §§.
RegeringsFormen anmärkning un» derkastadt; så vet jag icke, hvad jag bör tänka om den drifkraft, eller om de bevekelsegrunder, som föranledt denna anmärknings» handling.
Bättre tror jag varit, om detta den sjuka inbillningens foster, aldrig fått skåda ljuset, ty då hade det, genom sinför tidiga bortgång —- oaktadt all upptänklig öm omvårdnad — åtminstone besparat vännet* och anhörige deras nu stora sorg och afsaknad.
Men om denna Friherrns anmärkning tydligen varit en förmörkelse af det förstånd man väntat och väntar sig, skall män bringas till ännu högre förvåning att ytterligare erfara, huru Friherrn äfven yrkat ansvar uppå en Svenska Konungens Rådgifvare derföre: att StorBritanniska Regeringen afsatt sin ViceConsul i en Norsk Stad, under Friherrns förmenande, att dertill medverkats ifrån Svenska Cabinettet.
Detta är, om jag så må säga, att drifva anmärkningsspelet allt för långt, och svårligen hade man kunnat föreställa sig denna utsträckning af en i Grundlagen med gifven rätt till uppmark
- Den 17 Ji.ilii e. m. samhet på de styrandes åtgärder»
Ett dylikt begagnande af anmärkningsrätten, synes mig ingalunda motsvara, hvad folket bör vanta af sina Representanters lugna och sansade bemödanden, då det gäller, att värdigt upprätthålla dess rättigheter, hvilket visst icke sker genom ett obetänksamt klander af Embetsmäns icke felaktiga förfaranden; och om Friherren ändtligen omsorgsfullt velat förskaffa de tvenne afsatte tjenstemännen satisfaction, vet jag i sanning icke, hvarthän den första anmärkningen då bordt blifva förvisad; men ingalunda var det till Svenska Ständernas ConstitutionsUtskott.
Den sednare deremot, eller den, som belt och hållet angick Cabinettet i S:t James i tror jag varit säkrast, att öfversända till Underlmset i London, der den troligen bäst blifvit använd.
Jag bar emedlertid, genom dessa och flera tilldragelser under närvarande Riksmöte, ännu mera blifvit styrkt uti den öfvertjfgelsen, att ett för tillfället skapadt oppositionspärtie är otjenligt för vårt land och ingalunda passande för vårt Statskick.
Vår Grundlag nämner icke eller ett ord, som härtill constituerär.
Det måste då, efter mitt begrepp, blifva främmande för oss, intill dess annorlunda varder förordnadt; och förr än detta inträffar, kan inan gerna benämna det såsom en konstgjord efterhämtning - Den 17 Juli i e. m. 177 ning ifrän något annat ställe.
Jag misskänner derföre icke den fria rätt hvarje Representant äger, att med foglighet i uttryck och fasthet i principer motsätta sig sådant, som efter dess öfvertygelse strider emot det rättsenliga, det gagneliga och det nödvändiga; äfvensom, att under enahanda vilkor utan farhåga yrka de förändringar tidens kraf påfordra, änskönt dessa skulle af någon eller af några med ogillande emottagas.
Jag vill blott icke, att detta skall ske af en nyck, eller af en sammansättning med föresats, att motarbeta allt, det vare sig nyttigt eller onyttigt; och att dervid föra ett språk — hämtadt fjerran ifrån — med den hårdhet, sorn om man inrjvisitoriskt tilltalade brottslingar.
I England existerar oppositionen de jure, och ingår der såsom ett element uti StatsFörfattningen.
Folket har sig nemligen förbehållet vissa löntagande tjenstemän, hvilka äro skyldige att ropa nej till allt hvad af Ministeren föreslås; också göra de det med full hals! men icke med mera framgång än hos oss plär lyckas för vissa aclorer, då de vid domstolarne förklara missnöje med alla utslag, som fällas, de måga för deras talan vara gynnande eller icke.
Jag vill härvid blott bifoga en erindran — må hända tjenlig nog för ett begrundande — och den är, att efterhärmniugar äro i 33 H. 12 Den 17 Julii e. m. ett visst fall farliga för sina lijeltar.
Be pläga ofta föranleda till åtlöje, i synnerhet om de icke passa för tiden och stället, der man vill uppföra dem.
Man bör bland annat, vid all påkommande ridderlig lust. dertill , noga påminna sig: huruledes den tappra Don Quixotte af Mancha drog i härnad emot inbillade faror^ och då denne oförskräckte man, efter en ståtlig bragd, trodde sig hafva eröfrat Mambrinos hjelm, endast dervid fångade — en barberares tvättfat.
Men om oppositionen så qualificerad altid blir löjlig, och värdig en Cervantes penna att bestraffa, är den dock vida bättre under ett sådant skick, än i fall den verkligen uppenbarade sig med plan, att göra RiksStyrelsen förhatlig, att oroa och söndra sinnena, eller ock, med ett vanställande af sakernas ordning, inverka på dem, hvilka genom sitt lättsinne, eller genom sina själars allt för trånga begränsning, äro hindrade ifrån djupare reflexioner.
Jag har nu uttalat hvad jag tror i dessa ämnen vara rätt, utan afsigt att dermed förnärma någon; och fullkomligen öfvertygad, att för högt spända fordringar, då det ageras lagstiftande magter emellan, skola leda till brytningar, der lugnet och friheten omsider äfventyras, får jag härmed förklara, att jag är ingen vän af det för långt drifna nitet, der den intellectuela kraften
Den 17 J 111 i i e. m. >79 an värnlös lill inkräktning af icke tillåtna rättigheter; äfvensom jag i allmänhet får protestera emot den nog gängse advocatoriska principen, att påstå förmycket, motsäga och klandra allt, derföre, att man sålunda tror sig vinna något, som icke med rätta tillkommer.
Fördenskull tillkännagifver jag härmedelst inför llögloflige Ridderskapet och Adeln mitt fullkomliga ogillande af de anledningar, sorn löranledt ifrågavarande anmärkningar , och anhåller vördsamt, att detta mitt anförande, såsom en reservation emot desamma, må jemte dem blifva lagdt till handlingarne.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/kén framstäld proposition, klef ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarne.
Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 17 afgifne, och den 6 derpåföljde April eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående Herr von Qvantens anledning till anmärkning vid behandlingen af frågan om jords afsöndrande.
Jag hade ej trott, att StatsSecrcteraren Danckwardt ha - 33 H. i»* i8o Den 17 Julii e. m. de bordt så behandla frågan, men sedan ConstitutionsUtskottet ansett åtgärden riktig, och Rikets Ständer bifallit hemmansklyfningen, får jag åtnöja mig dermed.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att lägga ConstitutionsUtskottets berörde Memorial till liandlingarne.
Föredrogs å nyo och lades till handlingarne ConstitutionsUtskottets den 28 sistledne Mars under N:o 18 afgifne, samt den 6 derpåföljde April e. m. på bordet lagde, Memorial, angående DomProsten Lidmans anledning till anmärkning, i afseende på behandlingen af målet rörande Kyrkoherdeval inom Torpa Församling.
ConstitutionsUtskottets den 3 r sistledne Mars under N:o 19 afgifne, och den 24 derpåföljde April e. m. på bordet lagde, Memorial, angående RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsons anmärknings-anledning, med afseende på Rotéringsjemkningen i Jemtland.
Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, anförde skriftligen : Ifrån ConstitutionsUtskottets Memorial D t: n 17 J u 1 i i e. ur. N:o 19, angående en anmärkningsanledning, ”med afseende å Roteringsjemkningen i Jämtland, anser jag mig Lora fästa uppmärksamheten å, huru Grundlagen stadgar, att Indelningsverket står under de håda Stals”makternas gemensamma beskydd,” och att ny eller tillökad Rotering, icke kan tillkomma, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut.
ConstitutionsUtskottet har funnit utvägen, att ända till oändlighet utsträcka sjelfförsakelsen, vid frågan om bemödandet, att rättfärdiga Styrelsen, snart sagt, i anseende till livarenda anmärkning, som emot verkställande Maktens åtgärder blifvit Utskottet förelagd.
Utskottet upptager anmärkarens an!ydan, att Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag uttryckligen förbehållit sig, att sedan nödiga förberedande åtgärder, beroende på Regeringen, föregått, lägga slutlig band vid ärendet; men Utskottet förbigår alldeles, att från detta förhållande hemta någon slutsats, att öfverträdelse af stadgandet i RegeringsFormens 80 §. verkeligen ägt rum, då Rikets Ständer blifvit beröfvade deras grundlagsenliga andel uti målets pröfning och slutliga handläggning.
Utskottet synes antaga, såsom obestridligt, att Jemtlands Regemente, utan den Den 17 J 11 I i i e. m. ringaste Rikets Ständers medverkan i anseende till beslutet, kunde åläggas enahanda aktiva tjenstgöring med öfriga indeldta arméen, och likaså utan Rikets Ständers hörande, vid dessa nya förhållanden, befrias från arbetscommenderingaf utom provincen.
Om sådane förändringar med Indelningsverket, Rikets Ständer ohördan, kunna vidtagas, att Regementernes nummerstyrka af Styrelsen godtyckligt kan nedsättas, så torde äfven fråga kunna uppstå om Styrelsens förmåga, att utan allt slags anmärknings-äfventyr kunna partielt, och utan Rikets Ständers biträde, å annan ort uppsätta en högre nummerstyrka, än Indelningsverket fastställt.
Huru mycket äganderätten härvid inom landet äfventyrar, torde ligga klart för hvar {'e begrepp, likasom äfventyret af Grundagarnes godtyckliga öfverträdelse icke lärer kunna undgå, att fästa hvarje frihetsälskandes uppmärksamhet.
Den omständighet, alt de vidtagne Roteringsåtgärderne kallas provisionella, lärer icke kunna inverka på det mer eller mindre grundlagsvidriga i förordnandet, då man måste föreställa sig, att provisionella mått och steg kunna ersättas, genom andra lika provisionella, hvaraf måste slutas att de lagliga formernas åsidosättande lika litet är lämpligt, i anseende till provisionella åtgär - Dcu 17 Julii e. 111.
183 der, sorn i anseende till sådane, hvilka stadgas, att för all framtid blifva gällande, och detta så mycket mera, som för denna händelse de ifrågavarande
Roteringsgrunderne ej blott som provisionella sträcka deras verkan till en ganska betydlig tidsrymd, utan oek i vissa fall verkeligen innefatta egenskapen af permanenta anstalter; hvaribland stadgandet af den nya skyldigheten till aktif tjenstgöring, samt ätt Regementets nu nedsatta styrka kommer att ökas med nybyggens roterande, och att dessa således ej få till de gamla Rotarnes förstärkande auvändas, icke torde böra förbises.
Att ConstitutionsUtskottet således saknat allt fog, att den uppgifna anmärkningsanledningen godkänna, på den grund, att den ifrågavarande Roteringsjemkningen varit endast provisionel, ocb icke inneburit någon definitif reglering, företer blott ett ökadt bidrag för bedömmandet af caracteren uti Utskottets grundsatser, hvilken äfven blifver åskådlig uti den sublima slutsatsen, att Herr StatsSecreteraren Friherre af Nordins tillstyrkanden egenteligen icke innefatta annat, än ett åberopande, en fullföljd tillämpning af de för Roteringsjemkningen i Jämtland redan år 1820 bestämda grunder, och år 1825 beredda verkställighets-mått, hvilka af andra föredragande handlagda ämnen icke ingå i den remitterade, mot Herr StatsSekreteraren uttryckligen ställda, anmärkningsanledningens föremål. »84 Den 17 J 11 Ii i e. in. Antagandet af en sådan ConstitutionsUtskottets slutsats skulle medföra en altför stor våda för det Constitutionella samhällsskickets hufvudgrunder.
ConstitutionsUtskottet vill härigenom fritaga en föredragande från ansvarighet, i afseende å en verkställighetsåtgärd, derföre att den grundar sig på åberopande, på en fullföljd tillämpning af genom andra föredragande handlagda, och beredde, verkställighetsmått.
Det grundlagsstridiga i sjelfva verkställigheten skulle sålunda finna sin ursägt uti den förberedande åtgärdens lagslridighet, och den verkställighet befordrande rådgifvaren skulle frikallas ifrån ansvaret, på den grund, att någon annan rådgifvare, emot hvilken åtal icke kunnat göras, förbcredt åtgärden, som alltid måste blifva händelsen, i synnerhet när ConstitutionsUtskottet stadgat öfverseendet såsom liufvud-grundsats, och då det först är verkställigheten, som kan komma till den enskild te Representantens kännedom, och sålunda utgöra ett föremål för anmärkning.
ConstitutionsUtskottet uppgifver, att det af Statsrådsprotocollet inhämtas, att Föredraganden Herr StatsSecretcrarcn Friherre af Nordin i underdånighet tillstyrkt, alt det af RoteringsCommissionen upprättade Roteringsverket, så vidt det afsåg de Roteringsskyldige hemmanens indelning i Stam- och Strö-rolar, Den 17 Ju ii i e. m.
185 måtte i nåder fastställas att gälla från och med år 1828, intill dess en fullständigare, och på mer bestämda grunder bygd, rotering i Jämtland kunde försiggå.
Constitutions-Utskottet har nu såsom grundlagsenlig! förfarande godkänt en StatsSecreterares tillstyrkan, att fastställa ett nytt Roterings-verk, innan det blifvit Rikets Ständer förelagt till grundlagsenlig pröfning och behandling; och hvarje Svensk Man, som älskar sin frihet, som har någon känsla för lagars helgd i allmänhet, och för Grundlagarnes i synnerhet, lärer utan tvifvel snart inse, uti hvilket slags förbindelser samhället kommer att stå till 1829 års ConstitutionsUtskott, hvars märkvärdighet jag önskade kunna ådagalägga, på ett sätt, som komme att för framtiden utgöra en vägledning, i anseende till hvilken bana ett ConstitutionsUtskott bör undvika att beträda, så framt det äger anspråk, att af sine medborgare anses såsom verkligt Constitutionelt.
ConstitutionsUtskottet uppgifver såsom ett bevis å Herr StatsSecreterarens vård om Grundlagens helgd, huru han hemställt, att det projekterade, men af ett större antal Rotehållare bestridda, KneckteContractet icke måtte gillas.
Det måtte blifva 1829 års ConstitutionsUtskott ensamt förbehållit, att tro allmän - Dcd 17 J u 1 i i e. m.
11a omdömet vara till den grad inskränkt, att man uti eftersatsen i Herr StatsSecreterarens mening icke skulle finna det redan åberopade yttrandet vara alldeles omkullkastadt, genom tillägget, att Landshöfding och Regements-Chef likväl skulle uppdragas, att företaga en noga granskning af de gällande Contracten, och, der de till äfventyrs funnos icke motsvara jägarnes billiga fordringar, söka tillvägabringa sådane öfverenskommelser, hvarigenom vunnes likhet i förmåner, och belåtenhet å ömse sidor.
Jag anser detta stadgande vara en af verkställande makten så direkte åsyftad förändring af gällande KneckteContrakt, att jag omöjligen kan förena en sådan åtgärd med innehållet af RegeringsFormens 80 §.
Jag känner altför väl, att det är Constitutions-Utsk01tct ensamt ålagdt, att efter RegeringsFormens 106 §. till laga undersökning befordra all öfverträdelse, ifrån de rådgifvandes sida, ej mindre af tjrdliga GrundlagsStadganden, än af Rikets gällaude Lagar i allmänhet, och jag känner äfvenväl, att den enskildte
Representanten i detta afseende icke äger någon utväg att tvinga ConstitutionsUtskottet till fullgörande af dess i Grundlagen tydligt och ordagrant, bestämda åligganden; men jag känner mig icke af ConstitutionsUtskottets åsidosättande af lagens bud förbindas att följa Den 17 Ju Ii i e. m. 187 ett exempel jag ingalunda godkänner; och jag anser derföre obestridligt, att jag för denna händelse äger rättighet begära Rikets Ständers medverkan till vinnande af tillämpning af Regeringsformens 107 §. emot Herr StatsSecreteraren Friherre af Nordin, såsom föredragande af målet, äfvensom emot de rådgifvare, hvilka till beslutet medverkat, och för uppgiften hvarom jag anhåller om återremiss utaf Memorialet.
Herr Boij , Johan Fredrik:
Då jag, jemte Landshöfdingen Törne, verkställt den ifrågavarande roteringen i Jemtland, anser jag mig skyldig anmäla, att densamma uppå Provincens derom gjorde begäran tillkommit, äfvensom att den är högst nyttig både för Staten och Provincen.
Jag ämnar ej klandra eller försvara Utskottets memorial, emedan det i alla fall skall läggas till handlingarne, men jag kan ej afhålla mig från att yttra min opinion, att anmärkaren kunnat bespara sig anmärkning mot en åtgärd, som varit så nyttig för Jemtlands inbyggare.
Det är kändt och gifvit., att när Indelningsverket inrättades, erhöll Jemtland 1000 Rotar emot en ersättning, som beräknades, om jag rätt påminner mig, till 6 Tunnor Spannemål för hvarje Soldat.
Denna ersättning, som ansågs mer än tillräcklig, gjorde, att flere åtogo sig att hålla Sol - Den 17 J u I i i e. m. (later, och att Jemtland derigenom Klef orimligt öfverroteradt.
Detta blef i sednare tider ett förderf för Provincen, emedan ersättningen icke utgick in natura utan i Contant efter det pris, som var på Spannemålen, då Indelningsverket upprättades.
Det gaf anledning till en framställning från Länets Styresman till Kongl. Maj:t.
Jag liar anledning tro, att denna anmälan var orsak till de åtgärder, som sedermera vidtogos.
Maj:t förklarade, att någon ordinarie Roteringsjemkning ej kunde ske, förr än afvittringsverket inom Jemtland var slutadt; derföre vidtogs en provisorisk jemkning till båtnad för liela pro vincen; och jag hemställer, om man derföre bör neka Konungens Rådgifvare decharge, ehuru desse välgörande åtgärder ej stå tillsammans med de åsigter en och annan anmärkare yttrat.
Äfven jag trodde vid första anblicken af denna sak, att Regeringen haft orätt, och då man i Utskottets Memorial ej kunnat erhålla någon upplysning i saken, ansåg jag mig skyldig att på annat håll anskaffa mig densamma.
Det var då nemligen så, att sedan Jemtlands Fullmägtige vid 1818 års
Riksdag gjort erindran om, huru hårdt och ojämnt P10- vincen var roterad, sedan den i penningar bestämda ersättningen sjunkit snart sagt till ingenting, beslöto Rikets Ständer en förändring, och begärde, att Regeringen skulle ned - Den 17 Juli i e. nr. '89 sätta Rotarne från 1000 till 800, samt att .Kongl. Maj:t skulle låta vidtaga de förberedande omständigheter, sora för denna nya Ro terings-jemkning behöfdes.
Denna anhållan verkställdes, och Kongl. Majit fann, att för att jemna förhållandet på ett rättvist sätt, måste grunderna hämtas i hemmanens godhet rättad efter deras fordna beskaffenhet.
Dertill behöfdes afvittring, hvarföre också densamma anbefalldes.
Emedlertid bade 200 Rotar blifvit haline vacanta, och detta medförde icke någon lättnad för de öfrige 800.
Obilligheten häraf insåg Regeringen.
Sedan afvittringen börjat, befanns, attNybyggenborde Roteras.
Deras bidrag utgick då till lättnad för de 800, och till lättnad för alla.
Rikets Ständer begärde 1823, att bästa sättet till jemkningen skulle vidtagas.
Majit har gjort det, och utan afvittring kunde det ej ske.
När nu Kongl. Majit fann, att med denna jemkning följde en stor fördel för Proviucen, ansåg Kongl. Majit, att så ansenliga fördelar borde föranleda Jemtlands Inb}'ggare att gå ifrån det vilkor de egde, att icke behöfva gå utom gränsen; ett vilkor, som dock ej på 4° år blifvit följdt.
Jag påminner mig, ehuru då ännu ung, att då Jemtlands Trupper 1788 togos utom Proviucen, väckte detta mycket uppseende ehuru ingen klagan deröfver förspordes.
Nu är det visserligen Sländernes i Constitutionen bevarade rätt, att höras öfver förändringar af Indelningsverket, och Ständerne ha också vid 1818 igo Den 17 Julii e. m. års Riksdag förbehållit sig, att sedan de förberedande åtgärderne voro fulländade, få vid målet lägga sista handen.
Men hvad rätt hafva vi att tvifla, att sedan afvittringen är fullbordad, saken icke blir öfverlemnad åt Rikets Ständer.
Det har således blott varit interims anstalter, hvilka hitintills blifvit företagne, och dessa hafva synts mig vara för provincen af en ganska stor fördel.
Anmärkningen liar altså ingen billighet med sig.
Friherre Rålambj Claes:
Då Ridderskapet och Adeln snart sagt på förhand beslutat, hvad åtgärd med detta Memorial kommer att vidtagas, vore det kanske öfverflödigt, att yttra något om saken.
Men jag tror mig dock böra säga några ord, åtminstone för att rättfärdiga ConstitutionsUtskottets åtgärder, som Friherre Ankarsvärd ånyo så oblidt anfallit.
Utskottet har med sorgfällighet genomläst de högst vidlöftiga liandlingarne, rörande detta ärende; och jag kan försäkra, att få af StatsRådets
Protocoller utmärka mera arbetsamhet och omsorg, mera nit och vård om Roteringsskyldiges bästa, at både Föredragande och Rådgifvare, är just desse handlingar, enligt hvad Utskottet vid deras granskning funnit.
För öfrigt får jag, i anledning af Friherre Anckarswärds yttrande, erindra, att den vidtagne Rroterings-åtgärden är endast provisionel, och icke bestämmes till ståndande Rotering, förrän afviltringen i orterne blifvit afslutad.
Den 17 Julii e. m.
Om mnn här ingått i något yttrande om ifrågavarande åtgärders nytta eller skadlighet, så hade kanske Herr Thams och Friherre Boyes anmärkningar varit på sitt ställe; men som frågan endast rörer, huruvida de Constitutionella forraerne blifvit behörigen iakttagne eller ej, så tror jag deras anförande ligga helt och hållet utom ämnet.
Vill man erkänna och antaga den grundsats, att Indelningsverket kan provisoriskt behandlas, och sålunda kullkasta Grundlagens stadgande härom, så må det åtminstone skei Grundlagsenlig form.
Jag utgår här från den synpunkt, att Rikets Ständer förut uttryckligen .förbehållit sig att få taga saken i öfvervägande till slutlig pröfning, enligt den rätt Ständerne är i Grundlagen förbehållen; men detta har af Regeringen icke blifvit iakttaget.
För öfrigt lemnar jag derhän, om i utvägen, att kalla åtgärderne med Roteringen provisoriske, ligger någon garanti för individernes ägande rätt.
Jag har redan erinrat, att den ena provisoriska åtgärden kan ersättas af en annan, och sålunda fortgå till oändlighet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarska/ken hemstälde, att ConstitutionsUtskottets förevarande Memorial måtte läggas till handlingarne.
Bifölls. 4 J92 Den 17 Julii e. m.