Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. infordrar Ständernes yttrande om huru skulle tillgå, ifall den delen af denna bataljon , som ej velat ingå på contracterna, skulle sitta upp.
Hetta mål är nu under behandling i StatsUtsk., och Utsk. bar kommit till det resultat, att tillstyrka hela bataljonens förändrande till infanteri på samma villkor, som gälla för den norra bataljonen, d. v. s. att sätta den i helt och hållet samma cathegori som annat infanteri; att för den all fråga om cavalleritjenst skulle upphöra, men att den skulle afstå augmenten.
Detta betänk, är ännu icke afgjordt af R.
Jag hemställer således, om icke det blir nödvändigt att återremittera denna und. skrifvelse tills det beslut blifvit fattadt, som särskildt rörer södra bataljonen af Bohusläns reg:te.
Den *t November f. m.
Uppå derefter framställe! propos. blef förslaget N:o 146 till Exped.Utsk. ålerremitteradt.
Till justering föredrogs Exped.Utsk:? den iB dennes på bordet lagda förslag N:o 14B till R.
St:s lind. skrifvelse till K. M. i fråga om nUringsfribelen.
Jag anhåller att detta förslag måtte ytterligare få hvila; det är så långt och åberopar så manga föregående beslut, att jag ej fått tid att granska det.
Det förefaller mig onödigt alt vid expedierandet bifoga allt det sorn i förslaget (innes intaget.
Gederström, Jacob, förenade sig med Hr von Hartmansdorff.
Jag kan naturligtvis icke motsätta mig bordläggningen, men vill förskottsvis gifva tillkänna, i anleda, af den siste talarens anmärkningar, att hos Exped.Utsk. discussion uppstått, huruvida man skulle kunna förkorta denna skrifvelse, men att man icke ansett sig kunna göra det, emedan R.
St. uti sjelfva beslutet åberopat de föregående moliverna.
Exped.Utsk. fann i anleda, deraf intet annat sätt återstå att expediera skrifvclsen , än att verbotim afskrifva R.
Landtm, förklarade förslaget N:o r4& b vilande till följe af tvänne ledamöters derom gjorda begäran.
Företogs lill pröfning BancoUtsk:s den 7 och 16 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 109, i anledn, af de inom samtliga RiksSUn framställda antnärknlr vid Utskts under N:o 64 afgifna betänk, angående lifgifvande från banken af dess, enligt 1B3g års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinsl och capitalöfverskott.
Så väl BancoUtsk. uti båda dess utlåtanden N:is 64 och ion, som talarne inora RiksStm äro derom ense, att bankens, enl. 183g års hufvudbok, utöfver grundfonden behållna vinst och capitalöfverskott må med tillsammans 3,31 1,216 r:dr komma det allmänna till godo.
Endast sättet härvid är olika.
Utsk. föreslår, att en del borde bilda reservfond i banken och återstoden hållas statsverket tillhanda.
Andre hafva dermed velat öka bankens lånerörelse.
Någon tillökning i bankens reservfond finner jag, i likhet med en af reservanterna, Hr Nordenanckar, icke behöfvas, helst om banken icke utbetalar ifrågavar. medel på en gång, utan i mån som nya vinster ingå, hvarigenom banken kommer att i handom hafva ej blott grundfonden ulan en stor del af ofvannämnda vinst.
1 öfrigt bör man härvid icke lemna ur sigte, att realisationens bestånd i längden hvilar på en i8o Don 21 No vera b or f. ra. stigande produetion med minskade tillverknings- oell transportkostnader.
Utsk:s förslag under litt. b vill jag nu yttra mig öfver.
St. att statsverkets behof ovillkorligen kräfva dessa medel; då är intet annat val, än att anslå den» dertill.
Men kunna medel, sorn hufvudsakligen ingått lill banken ifrån näringarna, återgå till industrien ; så skall ©tvifvelaktigt dess ökade liflighet visa sin tacksamhet i en stigande välmåga bos det folk, för hvilket banken sjelf endast är medel, icke ändamål.
En mängd naturhinder motverka ännu inom Sverige, ej blott sjelfva produetionen, men äfven och isynnerhet transporten så väl af råämnen som af varor.
Dessa binder äro val understundom af så ringa art, att näringsidkarena sjelfve förmå häfva dem; men så gifvas ock andra, hvilka till den grad öfverstiga ortens samlade krafter, att hela Riket mäste lemna sitt understöd åt ett företag af allmänt nationell intresse.
Dessa åtgärder till industriens öfvande ådraga sig uppmärksamhet v/d denna tidpunkt, den lyckligaste i detta afseende, som Sveriges häfder kunna förete; eller när hafva väl R.
St. ägt så stora summor till sin fria disposition? och hvilka åtgärder kunna väl föreslås af ett mera välgörande inflytande på Rikets produclionsförmåga i framtiden, än understöd, som framkalla nya krafter och spar dem, hvilka nu förspillas på transporter, sorn orimligt betunga den Svenska tillverkaren , under det att hans medtäflare i det industriella Europa njuter ’af ett motsatt förhållande?
Det är ur denna synpunkt jag anser dessa medel böra komma den Svenska industrien till godo; i sammanhang hvarmed jag icke kan tillstyrka, att bankens räntevinst skall ingå uti bankens lånerörelse, hvarvid man i öfrigt anmärkt, och med skill, att densamma redan är alltför stor att finnas concentrerad på några få stallen i Riket.
Jemför man fördelen af lån åt näringsidkarne med fördelarna af förminskning uti tillverkningspris och af fraktkostnader , lärer väl ingen tveka hvaråt företrädet skall gifvas.
Sedan jag sålunda redovisat för de skäl , hvilka hindra mig ifrån att kunna gilla Ulskts förslag, bör jag öfvergå till de förslag, sorn jag deremot tror mig kunna afgifva.
Då man betraktar de tvänne hufvudnäringar, hvilka utgöra största delen af Rikets skattebidrag , jag menar åkerbruket och bergshandteringen, föres man naturligen att indela de hinder, som naturen satt emot industien i detta land, uti 2:ne slag, nemi. de som motverka varors produetion och sådana omkostnader, hvilka betunga marknaden.
De förra synas i allmänhet vara af mer enskild art och röra större eller mindre del af näringsidkare inom en viss ort, såsom t. ex. vattenaflopp för odlingar.
De sednare åter äro af allmännare art, röra större delar af Riket och öfverstiga hela provinsers samlade förmåga.
Onekligt är det ett allmänt nationell företag, att genom förbättrade communicationer sätta öfverfiödet af spantnul i beröring med bristen; att min - Den ai November f. m. 181 slen fraktkostnaden af spanmål från åkerfälten till bergslagerna oell derigenom uppmuntra förbrukaren att i goda år göra upplag för alt i missvext kunna minska sitt uppköp.
Lika ostridigt är det, att i samma man som en större frihet sprider sina välgörande verkningar lill alla grenar af jeni— tillverkningen, nemi. så väl till kolningarna oell tackjernsblåsningarna som till gjutningen och jernförädlingen, en lifligare förbrukning af råämnen skall uppstå, hvaraf åter föl jer stegring i pris, öfverflöd på ena orten, brist på den andra; och lliket i det bela skall, just genom frihetens välgerningar, bringas till medvetande af ett i samma mån högre behof af lättade communicationer, än man någonsin anut.
Den som ej ännu inser sanningen af detta enkla, helt okonstlade förutseende, ber jag, i industriens namn, hellre gifva sig tid att begrunda sitt ämne , än låta tiden löpa ulan allt vidgörande, afvaklande i overksamhet händelsernas obiidkeliga tvång, ångrande för sent att den största kraft, som menskligheten känner, friheten, icke inom fäderneslandet bär samma förvånande och lika välgörande verkningar, som ropen förkunna framstegen fortgå i främmande länder.
Dessa betraktelser hafva ledt mig till det resultat, att Svenska industrien företer det mest inbjudande föremål för It.
St:s hugkomst vid bancovinstens användande, äfvensom att ej blott enskilda, inom vissa orter uppdagade behof, utan ock allmänna, hela Riket rörtde, anslag påkallas af denna industris nuvar. kraf. Förhållandet emellan dessa olika slag af industriella behof är omöjligt att med säkerhet bestämma, helst behofvet inom orterna torde vara svart att begränsa.
Vid sådant förevetande vill jag för närvar, endast föreslå, att hälften af bankens ränteviusl och capital öfverskott reserveras till communieationers befrämjande, inrikes orter emellan , hvarom 11. o. Ad. framdeles torde närmare besluta.
Jemte det jag till alla delar förenar mig i de åsigter, sorn den siste talaren så sakrikt och klart framställt, får jag tillkännagifva, att jag anser mig vara pligtig yttra den öfvertygelse , att den ifrågasatta millionen till en reservfond för banken ganska säkert icke kommer att användas, ifall R.
St. besluta den till något annat än en utvidgad lånerörelse på fastigheter, eller 01 k i discontväg.
Den som således icke vill öka beloppet för fastighetsbelåningen och andra med vår bank icke fullt förenliga lånerörelser, torde böra förena sig med Hr Lagerhjelm , hvilket jag gör, och anhåller om Hr Frih. o.
Landtnäs propos. lill bifall ä haus framställning.
Mörner, Carl, blef Hr Nordenanckar med utlåt.
N:o 109 följande reservation uppläst.
Det är således gifvet, all bankens öfverskott utöfver dess skulder verkligen utgör mera Un 9 mil - Den ai November f. m. lionel- r:dr, oell det tyckes då, som ifrågavar. bancovinst icke skulle behöfvas, äfvensom att banken icke skulle vara i behof af 1,000,000 såsom reservfond, då snart nya medel inflyta såsom räntevinster.
Det är derföre , med åberopande af Hr Nordenanckars reservation, som jag begär att R, o. Ad. ville medgifva förändring i Utsk:s förslag i så måtto, alt ifrågavar. bancovinst skall till StatsUtsk. öfverlåtas , på det alt nämnda Utsk. framdeles, vid extra-statsregleringens återremitterande, må blifva i tillfälle att bestämma och bedomina, huruvida icke deraf lunde dels anslås några medel till de föremål, för hvilka Utsk. vägrat anslag, dels ock för de produetiva föremål, hvarom Hr Lagerhjelm nu yttrat sig.
Jag tror alt R.
St. i det afseendet hafva fria händer, sedan det nu blifvit upplyst, att denna bancovinst icke för banken är behöflig, och det efter min öfvertygelse icke är lämpligt att nu förstärka grundfonden.
I allmänhet är jag af den öfvertygelse, alt brist på penningar äger rum, och att en ökning erfordras i det nuvar. rörelsecapitalct.
I öfverensstämmelse med Hr Nordenanckars reservation tillstyrker jag således, att ingen del af den ifrågavar. räntcvinslen nu må för banken reserveras.
Då hvad jag hade ämnat vördsamt anföra hell och hållet förhåller sig såsom Hr Lagerhjelm nyss yttrat, anhåller jag endast, till undvikande af alt borttaga R, o. Ad:s tid, att mig med honom få förena.
Det är tid att, när tillgångar finnas, man behjertar tillståndet i ett land, der, såsom ett litet exempel att anföra, en tunna säd kan kosta 5 r:dr att föras från Westerås till Fahlun, och der stundom skilnaden i prisen emellan Örebro och Linde kan vara 2 r:dr, oaktadt det korta afståndet dessa städer emellan.
Det blir en stor vinst för Sverige, om i detta afseeude medel kunna användas till ojemuheternas afhjelpande.
M agnus:
Det är med afseende på Utsk:s framställning om afsättande af en reservfond af 1,000,000 r:dr lill förstärkande af bankens grundfond, som jag begärt ordet.
Jag anser nemi. af stor vigt, att i ingenting rubba de vid realisationens beslutande antagna hufvudgrunder, hvarken lill förstärkande af bankens metalliska cassa genom särskildta anslag, eiler genom minskning af bankens nuvar. tillgångar.
Det första skulle innebära ett misstroende till realisationens säkerhet och säkerligen förorsaka onödig oro i Riket; det andra skulle tillkännagifva ett öfvermodigt förbiseende af hvad som kan vara för Riket nyttigt och af de grunder, som — jag är öfvertygad derom, — säkrast bidraga till bankens bestånd.
Min mening vore således, att denna 1,000,000 nfsedd till förstärkande af bankens metalliska cassa och soliditet, i allmänhet må jemte den öfriga delen af bancovinsten användas till för Riket i all - Den si November f. m. »83 mänhet nyttiga ändamål , hvaribland här blifvit nämnda communicationer, som säkerligen äro ett af de vigtigare, men andra finnas äfven, och det må sedermera blifva särskildt föremål för R.
St:s afgörande; men all hela bancovinsten må få användas, det är min mening Jag hade väl en annan önskan, men jag anser omöjligt att den af Rikets 4 Stånd skulle bifallas, och fäster mig derföre helst viddetta.
Jag vill likväl nämna det vid detta tillfälle, efter jag har ordet.
Det hade varit, att dessa nu i banken befintliga besparade 3,ooo,oco rtdr kunnat blifva afsatta af R.
St., till förökande af stora creditivet, hvarigenom, i händelse af oro i utlandet, man hade en summa af 5,000,000 r:dr i stället för 2, som nu äro annat, än då R.
St. år 1809 till samma creditiv andogo 2,000,000 r.'dr, då kursen var al pari, hvilken summa motsvarar 5,000,000 r:dr efter nuvar. förhållanden.
Då jag emedlertid icke anser mig äga någon förhoppning, såsom jag förut nämnt, att ett sådant förslag af nuvar.
St. skulle antagas, vill jag icke yrka derpå, men tillstyrker på de skäl jag förut anfört, nemi. angelagenheten deraf att hufvudgrunderna för realisationen icke på något vis må rubbas, att hela den reserverade bancovinsten måtte blifva använd lill allmänt nyttiga ändamål.
Af de frågor, som R.
St. hafva att behandla, torde få vara af iner invecklad natur än denna.
Den är till den grad invecklad, att det är nära nog omöjligt att i en debatt betrakta den från alla dess sidor.
Deruti inlöpa nemi. icke allenast frågor om bankens styrelse på det hela, således om tillrådligheten att förstärka banken eller att öfverlåta dess fonder till andra ändamål.
Der inlöpa vidare frågor huru bancostyrelsen , sedan realisationen nu gått i fullbordan och fått bestånd, skall för R.
St. och allmänheten framläggas i ett annat skick än hittills; huruvida den sista delen af de åtgärder och de förhållanden med banken i allmänhet, som ännu qvarstå, sedan banken valunder secretessen, skola undanrödja?, så att hvar och en skall kunna begripa bankens hela förhållande och ställning, eller 0111 ännu skall bibehållas den slags chiffer i räkenskaperna, som gjort, att endast de förut invigde kunnat vara dermed bemma.
Deruti inlöpa ytterligare frågor, som naturligtvis alltid uppstå, då det är fråga om r:dr, skir och rist., nemi. huru mycket hvarje intresse skall kunna skrapa till sig.
Jag hade den äran att vid det förra betänk, bifoga en reservation, som uttryckte mina åsigler , så väl öfver det ena, som det andra; den har blifvit i ett Stånd understödd af åtskilliga ledamöter vid återremissen, ehuru, så vidt jag kan minnas, icke af någon utaf detta Stånd.
Jag har derföre ansett mig böra låta mina enskilda Ssigtcr i det ena och det andra helt och hållet fallo, och endast observera den strid, sota skulle fortgå i alla dessa frågor.
Jag hade likväl ön - 184 Den at November f. m. skat, att den egentliga frågan om fördelningen af bancovinsten eller dess användande kunnat af R.
St. nu viddetta riksmöte så afgöras och bestämmas, alt icke denna kinkiga fråga vid hvarje riksdag skulle blifva föremål för öfverläggning; men då majoriteten bland R.
St. ar af den tanken, alt det är nyttigt och angenämt för Ständerna att vid hvarje riksdag få sådana besynnerliga frågor att lösa och behandla, så är det naturligt, att en enskild mans bemödanden deremot ingenting kunna uträtta.
Jag vill hafva äran tillkännagifva, att detta betänk., som nu efter återremiss kommit till R.
St. och nu är föredraget, icke står alldeles tillsammans med mina önskningar , ehuru jag häremot icke anmält någon reservation.
Jag hade också trott, att bankens ställning, ehuru fördelaktig den må anses vara, dock hade behöft en ytterligare förstärkning, och jag hade velat gifva den en reservfond.
Det är således måhända från mig, som det förnämligast blifvit fråga om en sådan åtgärd, ehuru BancoUtsk:s majoritet beslutat den på ett annat sätt, eller såsom en reservfond.
Det är naturligt, alt det ar förenligt med mina åsigler helt och hållet, att banken ytterligare consolideras.
Skälen äro, hvilket ock synes nf BancoUtsk:s raisonneinent, att fluctuationen af silfvercassan, sedan realisationens början, visat sig vara så stark, att genom vexlingen har utgått mer än som influtit, och att detta förhållande torde hafva visat en betydlig underlägsenhet mot hvad Ständerne vid beslutets fattande påräknat, derest icke en tillfällighet gjort, att bruksugarnes hypothekscassa införskrifvit milliontals af myntbara metaller, för hvilka naturligtvit sedlar blifvit utgifna.
Jag har dessutom trott, att en bank, sådan som vår, som varit ute för så beskaffade öden , borde , när det kunde ske och isynnerhet när det kunde ske utan landets betungande, af R.
St. såsom dess garanter consolideras af sitt öfverskott, icke allenast i sjelfva verket genom att såsom capital gömma de medel som influtit, utan också genom användande af bankens tillgångar på ett sätt, som kan tranquilisera alla dem, som ännu mot densamma kunna hysa något tvifvel.
— Hvad beträffar användandet af medlen, sorn, enl. min åberopade reservation, också jag icke satt mig emot skolat ske, så vill jag nu blott hafva äran nämna, att denna strid, om också icke här på detta rum, dock annorstädes icke torde så Kitt aflöpa.
Huruvida man anser det verkligen vara jordbrukets nytta att medlen lemnäs, som en del här yrkat, till industriens fördel, lemnar jag derhän.
Delta ord industrien är naturligtvis så allmänt, att det kan vändas på många sätt; men det tror jag mig åtminstone böra säga, ehuru jag icke kan så profetera , som en annan värd talare, hvilken äfven är ledamot af BancoUtsk., nemi.
Hr Bråkenhjelm, att dessa medel, om de ock blifva öfverlemnadc till industrien, ovillkorligen i alla fall komma att gå till jord - Den ii Nore rober f. ra. iS5 jordbruket.
Jag förenar mig sa lill vida med den värda talaren, att det är ganska möjligt att ett sådant intresse dervid kommer att göra sig gällande.
Jag ber nu att lill slut få erinra om ett misstag, som ligger, likväl mindre uti sjelfva saken, iin uti de former, som blifvit antagna för att uttrycka hvad man menar.
En ledamot, Hr Lagerhjelm , har nemi. under discussionen yttrat alt BancoUtsk. tillstyrkt en tillökning uti bankens reservfond; jag anser mig böra tillkännagifva, att banken icke förut haft någon reservfond, att det således icke är alldeles exact yttradt att BancoUtsk. nu tillstyrkt ökning af reservfonden, tvertora har Utsk. nu först velat bilda en sådan.
Den värde ledamoten har dessutom sagt, att hälften af hancovinsten skulle nu bibehållas, på det att R.
St. måtte vidare derom framdeles besluta.
Det vore, om jag icke misstager mig, att alltför mycket undanskjuta den fråga, hvarom nu skulle beslutas, och det skulle vara, tror jag, för BancoUtsk. något kinkigt att veta hvad beslut R. o. Ad. fattat i frågan, om det gjordes propos. på det förslag
Hr Lagerhjelm framställt.
Hr Lagerheim åter har yttrat, att det skulle innefatta någon rubbning i de grunder, hvarpå realisationen blifvit fotad, om man fattade ett beslut, hvarigenom en särskild reservfond skulle bildas af bancovinsten.
Detta yttrande, som hvar och en sjelf utan anmärkn. torde för sig kunna bedömma, innehåller något, som står i strid mot hvad samme ledamot efteråt yttrat, nemi. att det stora creditivet skulle förstärkas.
Det är naturligt , att en bank kan gifva sådana stora ereditiv, i den mån den haren stor fond att draga på; och som vid realisationens bestämmande R.
St. samtidigt ansett det stora creditivet icke kunna ställas högre än på 2,000,000 r:dr, så skulle jag icke tro, alt det vore att särdeles stärka banken och realisationen, om man på en gång, i stället för att förstärka sig med en reservfond, ökade creditivet med 3,000,000 r:dr.
Detta synes således icke vara en önskan, som varit alldeles tillräckligt dirigerad.
Sedan jag på detta sätt yttrat mig, torde jag endast få framställa den vördsamma önskan, alt R. o. Ad. mätte fatta sitt beslut i frågan, så att det ej måtte blifva alltför svårt för BancoUtsk. att kunna sammanjemka det med de beslut, som jag gissar att Landtm, genom Talmans-conclaven sökt att bringa derhän, att de också i de öfriga Stånden få en något så när homogen utveckling.
Till en början anhåller jag att få förena mig med Hr Lagerhjelm i dess gjorda förslag.
Så vidt jag kunnat falla det, innehåller det likväl ej mindre en anmärkn. mot BancoUtsk., än en motion till StatsUtsk. , och han har önskat, att den delen af hancovinsten, som är öfverlemnad till statsverket, må användas för industriens räkning.
Jag tror, att den icke kan användas på ett 17 H. H i86
Den 21 November f. m. sätt, som mera svarar mot allas intressen och alla olika industriers önskningar, än om det sker till communicationers lättande; ty de verka omedelbart pä alla intressen.
Det är derföre jag får understödja den motionen, att det må vara till förmån för lättade communicalioner inom landet , som baneovinsten må användas, hvarom SlatsUtsk. sedan bör inkomma med behörigt förslag.
Deremot, och som jag icke finner det vara i strid med det gjorda förslaget, att -J:delar af baneovinsten skall till SlatsUtsk. öfverlemnas alt användas för statsverkets behof, kan jag så mycket mera förena mig i den andra delen af BancoUtsk:s betänk.
, nemi. den , som innehåller att en million af baneovinsten bör afsättas till förstärkande af bankens grundfond eller lil! en ny reservfond, sorn jag tror det vara klokast, alt, då man har tillgångar, äfven afsätta några medel för möjliga händelser.
Jag tror, att om man icke är alltför skuggrädd , bör man icke kunna blifva orolig deröfver att man ser alt en Corporation, sådan som R.
St. äro, med klokhet och omtanka för framliden ordna sina ärenden.
Med kännedom af de detaljer af bankens ställning, som den siste värde ledamoten omtalat, instämmer jag helt och hållet i den mening, att denna ställning skulle vara helt annan, om icke, genom särdeles händelser, betydliga capitaltillgångar till Riket influtit, som förstärkt bankens cassa eller metalliska fond.
Det är sannt, att å andra sidan har det varit en stark brytning i handels-och penningeförhållandena under dessa sednare år, och så stark, att den icke mera torde inträffa; men säkrast är emedlertid att sätta sig uti en sådan ställning, att man i möjligaste mån är oberoende af ogynsamma conjuncturer, och i sådant afseende anser jag den vidtagna åtgärden att föreslå bildandet af en reservfond af en million vara riktig, hvarföre jag tillstyrker densamma.
Då jag inomBancoUtsk. varit en af dem, som lemnat sin röst till Utskrs tillstyrkande om bildandet af en reservfond inom banken , anser jag mig pligtig att försöka redogöra för de åsigter, som föranledt mig dertill.
Jag tror, att den hufvudsak, man måste hafva för ögonen, är, att realisationen må vara betlT§Sa^- ^-*en tiderymd, som förflutit sedan sista riksdagen, och de förhållanden, som under den tiden visat sig, aro verkligen icke så tillfredsställande, att man kan komma tillden slutsatsen, att numera ingenting vidare behöfver göras för att uppehålla sedelns värde.
Jag tror derföre, att det är högst angeläget att på intet sätt förminska den säkerhet, som blifvit nedlagd i de grunder, hvilka blifvit uppgjorda för realisationens bestånd, utan bör man tvertom förstärka dem.
Det måste noga märkas, att alla till banken influtna medel och contanta inbetalningar af räntevinster återigen äro utsläppta
Den 21 November f. m. 187 i rörelsen, emedan de blifvit använde alt föröka lånerörelsen i banken genom Handels- och Näringsdisconten.
Det är således blott bankens eapilal-behållning, som blifvit ökad; och något inflytande på sedelstockens förökande eller förminskning har denna icke haft.
Deremot, om man skulle i Handels- och Naringsdisconten bibehåIla aila de penningar, sorn nu blifvit der använda, och i rörelsen dessutom utsläppa hela den inkommande bancovinsten för nästkommande 5 är, så skulle verkligen derigenom inträffa, all banken hade fult något mindre säkra grunder för sin organisation än den hade förut.
Ty föreg:de
Ständer stadgade på det sättet för banken, att de anvisade vissa fonder lill vissa ändamål ; sålunda till fond för lån åt jordbruket 5 millioner, till fond för allmänna discontrörelsen 8 millioner, o. s. v.; dessa fonder kunde endast småningom och; efter lång tids förlopp blifva för banken till andra ändamål disponibla, emedan den lånerörelse, sorn med dem bedrefs, uteslutande afsåg de låntagandes fördel, och således långa terminer för utlåningarna voro bestämda.
Jern och dylika effecter fingo belånas allt efter som man anmälte sig dertill; men för Handels- och Naringsdisconten deremot ansågs ett creditiv behöfligt; detta grundades, att börja med, på af banken gjorda upplåningar; men successive skulle lill bestridande af denna rörelse disponeras bankens inflytande länlemedel tillika med den capilalafbetalning, som skedde från statsverket lill banken.