Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. vid denna riksdag fattat i afseende å Filialbankers inrättande i landsorterne, är en chimär och derföre ansåg jag mig icke behöfva i mitt förra yttrande vidröra dessa 4 millioner, hvilka skulle för ett sådant ändamål afsättas och hvilka icke en gång finnas till.
Sljernstedls, Aug. yttrande, får jag äran nämna, att äfven jag anser det vara väl, om, såsom den värde ledamoten önskat, silfret lill ett betydligare belopp komme ut i den allmänna rörelsen, men då R.
St. icke behagat förordna, alt riksbanken skulle hafva vexlingskontor öfverallt i landel, så måste man bibehålla de anstalter, som för samma ändamål redan finnas.
Det är verkligen en stor svårighet att i landsorten få det antal mindre sedlar som erfordras för att bestrida smärre utgifter.
De sedlar sorn der finnas äro till större delen trasor.
Det vore derföre i högsta grad önskligt att man ställde så till att icke allmänheten blefve helt och hållet strandsatt.
Så länge privatbankerne voro berättigade att utgifva smärre sedlar, var förhållandet någorlunda drägligt, men om nu till och med sedlarne å 3 r:dr 16 sk. b:co indragas, uppstår en verklig penningebrist och förlägenhet, hvilken kommer att ganska svårt drabba affärsmännen men i synnerhet allmogen, ty silfret är hos dem ganska sällsynt och del allmänt gängse bytesmedlet utgöres ännu af riksbankens trasiga småsedlar.
Hvad sluteligen vidkommer den siste värde talarens förmo - Ken 6 Augusti. 139 dan, alt den utelöpande massan af privalbankernes sedlar icke skulle så betydligt förminskas genom de ifrågavarande sedlarnes indragning, så vågar jag påstå, att denna förmodan är aldeles oriklig, ty sedlarne å 3: 16 skulle icke allenast komma att uphöra, ulan äfven de slöra sedlarne skulle oftare återkomma till vexling i bankens lucka, då sådana sedlar naturligtvis äro svårare alt hälla längre utelöpande och resultatet blifve otvifvelaktig! i högsta grad meuligt för privalbankernes bestånd och verksamhet.
Hvad sist beträffar samme talares yttrande alt privatbanks* sedlarne måste emotlagas i allmänna kronouppbörden, så kan jag visserligen medgifva, att så en och annan gång förhållit sig, men då intet tillfälle är landsboerne beredt att utan svårighet få sig rikets gällande mynt lillvexlacft, så mäste kronouppbördsmännen åtnöja sig att få utskylderne erlagde i de sedelslag sora finnas att tillgå, hvilket likväl mätte vara bättre än att få intet.
Jag förnyar min anhållan ora propos. å bifall lill den i Hr Lagergrens reservation föreslagna underd. skrifvelsen.
Inom de förenade Utskm har jag tillhört samma åsigt, som blifvit uttalad i Hr Lagergrens reservation, och jag anser mig kunna vara ganska kort i redogörelsen för de åsigter, som dervid ledi mig.
Jag tror att man i ett land icke kan vidtaga en farligare åtgärd i financielt hänseende ån att först tillskapa en stor penningemassa och sedan i en hast indraga densamma.
Ett sådant förfarande måste ovilkorligen förlamande inverka på näringarne och jordbruket i landet.
Hr Lagergrens reservation har i min tanke väl och kort redogjort för de omständigheter, som under en längd af år förökat kreditsedlarne här i landet och framkallat dessa enskilta kredilanstalter, hvilka raan nu sä ihärdigt söker utrota.
Obestridligt är alt dessa privatbanker väsendteliger. bidragit till våra näringars förkofran, och nu vill man omedelbart efter 2:ne för näringarne gynnsamma år, sedan till följd af den ökade penningelillgången en mängd industriella företag upstått, vidtaga en mesyr, som ovilkorligen måste medföra dessa företags totala undergång och näringsidkares ruin.
Ett sådant förfarande tror jag icke vara väl betänkt.
Man har vid början af denna diskussion yttrat, att privatbanks-intresset uphäft sig till en makt i staten, för hvilkens bekämpande kraftiga åtgärder måste vidtagas.
Jag har äfven erfarit, att representationen under de sednare åren ihärdigt arbetat emot denna makt samt pålagt densamma hårda och tryckande band, samt beredt bankernes aklie-egare en stor skada genom att obilligt nedsätta oell försämra de vilkor, under hvilka privatbankerne ega att drifva deras rörelse.
Jag måste tillstå att det förefaller mig vara en besynnerlig makt i staten, som måste underkasta sig hvilka vilkor sora erbjudes dem, för att fortfarande kunna existera.
Om tillräckliga åtgärder voro vidtagna för att skydda de näringsidkande mot de förluster, som skulle blifva en följd af privatbankernas uphörande, eller, rättare sagdt, af indragningen utaf den del af deras utelöpande sedlar, genom hvars lång - 140
Den 6 Augusti. varigare cirkulation i den allmänna rörelsen dessa banker draga den betydligaste vinsten, om, säger jag, sådana åtgärder voro vidtagne, skulle äfven jag tilläfventyrs yrka vidblifvandet af det beslut som vid 1844—45 årens riksdag af Sländerne fattades.
Vid nu pågående riksdag liar visserligen ett förslag blifvit upgjordt att ersätta privalbankerne geuora kreditanstalter, uti hvilka privata personer, med förlag från riksbanken, skulle med samma banks sedlar drifva lånerörelse.
Jag skulle hafva godkänt ett sådant förslag, om jag hade varit öfvertygad alt dessa kreditanstalter verkligen skulle kunna ersätta privatbankerne, men under nuvarande förhållanden tror jag icke detta kunna blifva händelsen, hvilket på ett fullkomligt tillfredsställande sätt af den afgifna reservationen uplyses.
Under sådana omständigheter anser jag den föreslagna indragningen af de nuvarande minimi-sedlarne vara i högsta grad otjenlig och skadlig, för den allmänna rörelsen.
Ingen som har den minsta erfarenhet af denna rörelse kan ett ögonblick betvifla, att antalet af privatbankernes sedlar å 3 r:dr 16 sk, b:co vida öfverstiger antalet af de öfriga, och min erfarenhet är den, att om jag i handel oell vandel fått en sedel å 6 r:dr 33 sk., så har jag fått 5 på 3 r:dr 16 sk., till så mycket större belopp äro de sednare utelöpande och då kunna de icke såsom en värd talare yttrat, suppleras genom sedlarne å 6; 33, ty dessa bibehålla sig icke på långt när så länge i rörelsen.
Af dessa skäl och då jag icke vågar tillstyrka ett ovilkorlig! bifall till hvad Hr Bergman i sin motion föreslagit, anser jag alt representationen handlade klokast, om den öfverlemnade lill Regeringen alt bedöma den tidpunkt vid hvilken den ifrågasatta indragningen af privatbankernes nuvarande rainimi-sedlar borde vidtaga, emedan Regeringen bättre än representationen är i tillfälle att bedöma sådana för handen varande omständigheter och förhållanden, hvilka skulle göra en sådan indragning oskadlig för näringarnes fortfarande bestånd och förkofran.
Jag instämmer således lill alla delar med Frih.
Palmstjerna och anhåller om propos. å bifall till Hr Lagergrens förslag.
Då nu öfverläggning ansågs vara fulländad, framstälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, alt sedan Hr Rosenblad frångått sitt yrkande att med afslag å Utskms betänk., R. o. Ad. mätte bifalla Hr Bergmans ifrågavar. motion, endast 2:ne yrkanden ifrågakommit, åsyftande, det ena bifall till Utskms betäok. och det andra afslag derå med bifall tilt Hr Lagergrens vid betänk, fogade reservation; hvarefter II.
Ex. först hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Ulskm i afseende på Hr Bergmans motion tillstyrkt.
Ja och Nej, hvarefter H.
Ex. hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla det tillstyrkande som innefattas i Hr Lagergrens vid Utskms betänk, fogade reservation, hvilken propos. äfven besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå H.
Ex. förklarade det han trott sig finna att härvid Ja varit öfvervägande.
Stjernstedt, Jakob Theodor begärde votering.
Den 6 Augusti. 141 Upläsles till justering och godkändes följande votenspropos.
Den, som bifaller det i l:sta punkten af Banko- och LagUtsk:ns betänk.
N:o 1 gjorda tillstyrkande att Hr Bergmans motion icke må bifallas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifaller R. o. Ad. den af Hr Lagergren i nämnde betänk, bifogad reservation uttryckta mening.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 20.
Härefter förekoramo de öfriga punkterne i Utsk:ns betänk, hvarvid R. o. Ad. utan diskussion biföll hvad Ulsk:n tillstyrkt sarai lade till handlingarne yttrandet, ang. väckte förslag i fråga om octrojers meddelande för privatbanker samt sådane bankers sedlars emottagande i allmänna upbörden.
Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ns d. 2 och 5 dennes på bordet lagde utlåt.
N:o 123, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande för verkställighet i Sverige af Norrska och i Norrige af Svenska embetsmyndigheters beslut.
Den motion, som föranledt detta utlåt., är af samma innehåll som en utaf de motioner, hvilka i anledn. af Const.-Utsk:s s. k.
Decharge-betänk. bär på Riddarhuset väcktes men å hvilka, såsom olagligen tillkomna, R. o. Ad. vägrade remiss.
Sedan likväl dylika motioner blifvit hos andra Riks-Stånd väckta och till Utsk. remitterade, förekom en af dem uti gårdagens plenum och blef föremål för R. o. Ad:s beslut, ehuruväl jag protesterade emot behörigheten att till öfverläggning företaga en så beskaffad fråga.
Jag inser visserligen att R. o. Ad. äfven denna gång skall förfara på enahanda sätt, men kan likväl icke underlåta att i prot. nedlägga min protest emot ett så grundlagsvidrigt sätt alt tillvägagå, ty då en fråga af ett riksstånd en gång blifvit förklarad olagligen tillkommen och på denna grund vägrad behandling, bör samma fråga aldrig under hvad form som helst kunna ånyo blifva föremål för samma Stånds öfverläggning.
Hade ifrågavar:de motion i laglig ordning tillkommit, skulle jag gerna med min röst hafva understödt nu föredragne deröfver afgifne utlåt., men då jag icke kan gilla de medel som blifvit begagnade för alt bereda framgång åt frågan, måste jag, i öfverensstämmelse med hvad jag förut i ett dylikt fall förfarit, alvarligt protestera emot det nu föredragne utlåt:s uptagande till pröfning.
Lagerbjelke, Gast.:
Den siste värde talaren har om - 142 Den 6 Augusti. nämnt alt denna fråga tillförene under innevar. riksdag varit i motionsväg på Riddarhuset väckt samt alt å densamma remiss blifvit vägrad.
Detta var för mig en aldeles okänd nyhet, men eftersom den värde ledamoten på denna omständighet grundat sitt yrkande att nu förevartde fråga icke borde till pröfning uptagas, så är väl förhållandet af honom bättre kändt än utaf mig.
I sådant fall ber jag den värde talaren upgifva, när den åberopade motionen här väcktes.
Då jag anmälde mig log jag för afgjordt att Hr Printzensköld, innan han afgaf sitt förra yttrande, hade gjort sig väl underrättad om den motion, emot hvilkens uptagande till pröfning han protesterade.
Han förmälde ali en dylik motion som den i delta utlåt, behandlade blifvit här på Riddarhuset väckt men vägrad remiss.
Lagerbjelke har val satt denna upgift i tvifvel, men om än så skulle förhålla sig, ser jag intet hinder för R. o. Ad. att, detta oaktadt, företaga ifråg:de utlåt, lill afgörande.
Om än motion af sådant innehåll blifvit härstädes väckt men nekad remiss, men en dylik motion hos ett annat Riks-Slånd afgifvils samt remitterats lill vederbörligt Utsk. och detta Disk., såsom dess ovilkorliga skyldighet är, till Stånden inkommit med utlåt, öfver den remitterade motionen, så måste R. o. Ad. uplaga detta utlåt, till afgörande, ty hvarken R. o. Ad. eller något annat
Stånd har rättighet att kontrollera, huruvida de öfriga Stånden eller deras Talmän vid remiss af motioner lagligen förfara eller icke.
Jag hemställer lill hvars och ens eget omdöme, hvart det skulle taga vägen, om det ena Ståndet, vid behandlingen af en från Utsk. inkommen fråga, skulle företaga sig att undersöka, huruvida det andra Ståndet gått lagligt tillväga vid den remiss som föranledt Utsk:s betänk.
En sådan granskningsrätt vore ju en orimlighet, aldeles stridande emot vår grundlags både bokstaf och anda, samt skulle helt och hållet tillintetgöra möjligheten af alla riksdagsförhandlingar.
Härmed torde det vara tillräckligen bevisl, att llr Printzensköld saknat all grundlagsenlig anledning att protestera emot det nu föredragne utlål:s företagande till afgörande och att R. o. Ad. är oförhindrad att öfver sjelfva frågan, på sätt dera bäst synes, besluta.
Det kan vara möjligt att mitt minne felat i afseende derpå, huruvida den ifrågav:de motionen blifvit väckt på detta rum eller icke, men jag ber alt få erinra Gr.
Lagerbjelke, alt denna motion haft samma uprinnelse som de motioner hvilka af Hr Grin, i anledn. af Const.-Utsk:s s. k.
Decharge-betänk. härstädes och sedan af Ståndet undertrycktes, nemi. den ena ang:de naturalisation åt utländske mån, och den andra, som i gårdagens plenum förevar, ang:de en fråga, den jag nu för ögonblicket icke drager mig lill minnes.
Lagerbjelke icke väckt motion i detta ämne så är det likväl ett faktum, att den fråga som nu blifvit af Ekon.-Utsk. behandlad, äfven varit framstäld af Const.Utsk., samt att R. o. Ad., vid behandlingen af detta sednare Utsk:s framställning, förklarat, att Utsk. olagligen Den 6 Augusti. 143 förfarit, enär den väckta frågan icke blifvit hänförd lill hvarken den 106 eller 107 § R. F., och derföre lagt denna dess framställning till handiingarne.
Då således ostridigt är, att ifrågavrde motion uprunnit från en olaglighet, begånget af ett R.St:s Ulsk. anser jag mig i full konsequens med hvad jag vid ett föregrde tillfälle yttrat, fortfarande hafva skäl att protestera emot en sådan frågas upptagande till behandling, och, ehuru godt och nyttigt ändamålet än må vara, är detta sätt att frambringa skrivelser lill K.
M. aldeles stridande mot vår grundlag och med min röst kommer jag aldrig alt dertill bidraga.
Den siste värde talaren har omnämnt att man bör vara konsequent i sitt förfarande, äfven medgifver jag gerna alt den värde ledamoten i denna fråga förfarit ganska konsequent, ty i sitt första anförande bedrogs han af sitt minne och på grund af ovigtig uppgift drog lian sina konklusioner.
I delta sitt sednare yttrande har han äfven blifvit sviken i sitt minne och i följd af en oriktig upgift om förhållandet kommit till sina gjorda slutsatser.
Den fråga, som nu blifvit af Ekon.- Utsk., på grund af en der remitterad motion, till R.
St:s afgörande öfverlemnad, var nemi. framställd af Const.Utsk. icke på grund af 37 § RiksdagsOrdn. utan just på grund af 107 § R.
F. och blef i denna sin egenskap af R. o.
Ad. handlagd, men aldeles icke, såsom Hr Printzensköld förmenar lagd till handiingarne, såsom olagligen tillkommen.
Således torde man finna, alt när grunderne för Hr Printzenskölds båda yttranden på detta sätt ramlat, hans på dessa grunder byggda konklusioner äfven måste dela samma öde.
Uppå härefter framställd propos. blef förevar:de utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 124, i ani. af väckt motion om undersökning af förhållandet med Klockarejordarne på Gottland.
Då jag nu går alt vördsamt tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla den underd. skrifvelse, som i detta utlåt, blifvit föreslagen att till K. M. atlåtas, anhåller jag att få yttra några ord såsom ytterligare skäl dertill.
Motionären har visserligen i sitt mern. upgifvil åtskilliga skäl, hvarpå han grundat sin begäran, men likväl är förhållandet med klockarejordarne på Gottland sådant, att det ännu måste betraktas såsom till största delen outredt.
Det är ganska sanni att en del af dessa jordar äro afsöndrade från prestgårdarne, fastän dessa afsöndringar blifvit blandade med andra hemmansegor, hvilket är en följd af egoblandningens allmänhet på Gottland, men det linnes äfven andra lägenheter, hvilka blifvit anslagne till klockarehemman.
Förhållandet är nemi. det, att då gästningen ännu såsom en skyldighet ålåg all jord, preslerskapet äfven var denna skyldighet underkastadt, men till gästningens fullgörande lemnades lii Den 6 Augusti. kronospanmål, såsom elt slags vederlag för denna gästningsskyldighet.
När gästningen sedermera uphörde så fingo Kyrkoherdarne på Gottland behålla delta vederlag och jord afsöndrades från prestebotten till klockarelägenheter.
Det är således nödvändigt alt denna fråga blifver närmare utredd för att komma till del mål som motionären åsyftat.
Såsom ännu ett skäl till bifall å den föreslagna skrifvelsen får jag nämna, att genom de nu pågående laga skiftena å Gottland jorden å denna ö kommer att undergå många förändringar så till natur som hemmantal samt att allt detta äfven kommer att inverka på klockarejordarne och att det således är nödvändigt ali undersökning och reglering ål dessa lägenheters nlskylder på förhand eger rum.
På dessa skäl anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. behagade bifalla den i detta utlåt, föreslagna underd. skrifvelsen. R. o. Ad. biföll
Utskrs förevartde utlåt.
Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 125, i fråga om optionsrätt för arrendator af annex- och mensal-hemman, eller för hans enka och barn vid nytt arrendes afslutande.
Mörner, Carl Göran Detlof: Idella utlåt, har Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk. icke utredt af hvad natur de ifrågavartde hemmanen äro.
Såvida de härröra från enskilta donationer, skulle jag icke tro alt det tillkommer R.
St. alt fastställa några vilkor, som inskränka eganderätten till dessa hemman.
En sådan reglering med jordlägenheter, som den ifrågavartde, tillkommer icke Slaten, i fall icke lägenheterna äro densamma tillhörige.
Jag skulle således tro att
Ulsk. i detta fall befattat sig med ett ämne, som i det outredda skick, hvari detsamma sig belinner, icke bordt blifva föremål för Utsk:s bandläggning.
Ifall, såsom jag först nämnt, dessa hemmao, eller åtskilliga af dem, innefatta enskilta personers donationer, torde en hvar lätteligen Anna, att R.
St. icke kunna tillägga arrendatorerne af dessa hemman optionsrätt att bibehålla arrendena.
Då det nu mera är för långt lidet på riksdagen för att en återremiss skulle vara lämplig, anhåller jag att R. o. Ad. med afseende på sakens outredda skick, mätte afstå detta utlåt.
Hr Printzensköld, Carl: Lika med Gr.
Mörner tror jag att Ekon.Utsk. i detta utlåt, har befattat sig med elt ämne, som rätteligen icke bordt utgöra föremål hvarken för detta Utsk:s eller R.
Sl:rs bedömande.
Frågan rörer sådana hemman och lägenheter, som tillhöra Ecklesiastikstaten.
Jag för min del skulle tro, att K.
M. icke allenast kan, utan Ständernas begifvande, vidtaga de beslut, som i afseende å dessa lägenheters begagnande kunna finnas nödiga och nyttiga, utan äfven att K.
M. kan fatta dessa beslut utan att Ständerna deröfver behöfva höras.
Här möter äf - ven ett Den C Augusti. 115 ven ett annat hinder emot ärendets handläggning i den riktning sora Ulsk. föreslagit, nemi. att vederbör:de, hvilka denna sak egentligen angår, icke blifvit hörda.
Det synes således icke vara lämpligt alt R.
M. med en underd. anhållan, som man icke ens vet om den är verkställbar.
Det ändamål som motionären nu sökt vinna, kan lika lätt och kanske bättre vinnas på ett annat sätt, ty alla de som hafva dessa annex- och mensalhemman på arrende, äro oförhindrade att till K.
M. ingå med underd. anhållan att för sina enkor och barn erhålla optionsrätt vid nytt arrendes afslutande, och K.
M. är äfven oförhindrad att då efter sig företeende omständigheter öfver en sådan anhållan besluta.
Af dessa skäl anser jag det vara en öfverflödig och oriktig åtgärd af R.
St. att lill K.
M. aflåta en så beskaffad skrifvelse som den nu föreslagna, hvarföre jag förenar mig med Gr.
Mörner och yrkar afslag å utlåt.
Till de skäl, som de båda föregtde talarne framställt för afslag ä ifrågavar.-de utlåt, anhåller jag att lägga ännu ett, som icke torde vara aldeles o vigt igt, nemi. att man bör sä myckel som möjligt söka förekomma, att vissa slägter under en längre följd af är besitta samma hemman, ty derigenom kunna de komma alt anse sig hafva ett slags eganderäll, eller eli slags rättighet att till skatte köpa desamma, hvilken rättighet de aldrig egt.
.lag tror att man, genom alt fastställa arrendetiden af dessa hemman till 30 år, tillräckligen sörjt före att de komma att blifva väl och ändamålsenligt skötta, samt att man icke hehöfver utsträcka denna arrenderätt i oändlighet, då samma förhållande med dessa hemman skulle kunna inträffa som med de s. k.
Halländska kyrkohemmaneu.
Detta är det ytterligare skäl jag tagit mig friheten framdraga lill stöd för yrkandet om afslag å nu förevarulé utlåt.
Hr Rosensvärd, Joh.
Jag bar begärt ordet för att med några ord få bemöta de talares anmärkn:r, hvilka hafva påstått, att Ekon.Ulsk. icke bordt befatta sig med ifrågavar:de ämne.
Såsom skäl härför har man anfört, att denna fråga vore af beskaffenhet att K.
M. kunde derom besluta utan R.
Jag ber att härvid få anmärka, att det just är sådana frågor, hvars afgörande uteslutande tillhöra K. M., hvarmed Ekon.- Utsk. eger att, på grund af väckta motioner, taga befattning, för att, i händelse Utsk:s framställningar af R.
St. gillas, desse sednare måtte blifva försatte i tillfälle alt till K. M. i önskningsväg framföra hvad de i dylika frågor för sin del anse nyttigt och lämpligt.
Således tror jag att Utsk. i detta fall icke öfverskridit gränsen af sin utstakade verkningskrets.
Hvad för öfrigt sjelfva hufvudfrågan beträffar, så erkänner jag gerna att de anmärkntr, som hår blifvit framstålda äro af ganska betänklig art, och jag får dessutom äran tillkänngifva, att jag inom Utsk. framställt till en del samma inkast, ehuru 9 H. 10 146 Den 6 Augus ti. jag icke fann nödigt att emot Utsk:s i frågan fattade beslut anmäla min reservation. H. Ex. Ilr Frill. o. Landlm:s till bifall å Utskis utlåt, framstälde propos. besvarades med nej, hvarefter H.
Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå förevande utlåt.
Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskts d. 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 128, i ani. af väckt motion om grundräntans fördelning och nedsättning.
Redan den af K.
M. för några år tillhaka tillsatta komité för förenklande af beskaltningsväsendet och upbörds- samt redogörelseverket, en komité, hvilken man ej torde kunna förebrå brist på liberalism och framåtskridande åsigler, förehade frågan om en allmän skattejemkning, men afstyrkte densamma, såsom mig synes, på ganska utförliga och välgrundade skäl.
Denna komilés betänk, blef, hvad denna fråga beträffar, af R.
St. vid sisllidne riksdag bifallet.
Vid innevar. riksdag hafva åtskilliga motioner blifvit väckta, åsyftande en förenkling i grundränlorne samt sältet för deras utgörande m. m., äfvensom R.
St. i samma ämne fått från K.
M. emottaga en nåd. propos.
Deröfver hafva R.
St. redan fattat sitt beslut.
Sammalunda hafva äfven R.
St. afgjort åtskilliga frågor, hvilka afsett en mera ingripande förändring af Svenska jordens nuvarande beskattning.
StatsUtsk:s afstyrkande utlåt.
N:o 168, i anledn. af väckta motioner ang:de hemmantalsiäntans afskaffande, samt N:o 169, i anledn. af väckte motioner om rättighet alt köpa skattejord lill frälse m. m., hafva redan blifvit af Ständerne gillade.
Nu återstår endast den af Gr.
Liljencrantz väckte motion om grundräntornas fördelning och nedsättning.
Frågan är väl icke precist densamma som de 2:ne nyssnämnde af Ständerne ogillade framställningarne, men jag skulle tro, att R.
St. genom desammas afslående uttalat en sä tydlig opinion i alla dermed sammanhang egande frågor, att man vid denna sistas behandling icke behöfver vara särdeles mångordig.
Utan att således vilja uptaga och utveckla alla de skäl, sorn tala för ett afslag å nu föredragne utlåt., deruti Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk. hufvudsakligen tillstyrkt Gr.
Liljencrantz^ motion, anhåller jag endast att få göra en väsendtlig anmärkning emot samma förslag.
Denna är, att om äfven en allmän skattejemkning skulle öfvergå all Svensk jord samt denna jemkning skulle så till sina grunder som i sitt utförande vara med rättvisa och billighet genomförd, så skulle likväl, inom en icke altför aflägsen tidrymd, inom 10 h 20 år, förhållanderna hafva så betydligt förändrat sig, alt samma grundskaltsfördelning, som vid den tid, då skattejemkningen skedde, var rättvis och afpassad efter jordegendomarnes olika värde, vid den sednare tidpunkten skulle vara orättvis, tryckande och ojemn.
En sådan förändring måste altid, lill följd af sakernas naturliga gång, upkomma, ty den ena egendomens afkastning updrifves genom en sorgfällig skötsel och nya Den 6 Augusti. 147 odlingar, den andras åter försämras genom vanvård och bristande företagsamhet, oberäknadt alla öfriga på egendomarnes värde inverkande förhållanden, hvilka äro oberoende af egarne sjelfva.