Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ang:de förhållandet dermed i Amerika, eger jag icke någon bestämd kännedom; men att den gått tillbaka i Europa, bevisas deraf, att för några år sedan öfversvämmades alla länder af böcker rörande homöopathien; hvaremot denna litteratur nu är jemförelsevis ganska fåtalig.
Homöopathien hvilar på samma grundvalar som allopathien, d. v. s. på anatomiens studium.
Uti mån - Den 25 Februari.
477 ga hänseenden har redan homöopathien assimilerat sig med allopathien.
Det är sannolikt att dessa två läror till slut så helt och hållet assimilera sig med hvarandra, att de framdeles icke komma att gå några olika banor, utan utgöra en, så till sägandes, endrägtig association.
Om homöopathiens nytta vore så ovedersäglig, så skulle den nog, äfven utan statens mellankomst, gå fram; ty sanningen segrar till slut alltid.
Det finnes här i landet endast en homöopathisk läkare, nemi. i Stockholm.
Alla de andra äro allopather.
Uti Berlin, Wien m. (1. städer, der homöopathiska anstalter finnas, studera våra unga läkare och äro sålunda i tillfälle att acceptera dess läror, men de hafva likväl icke dertill funnit skäl.
Här i Sverige hafva på de sista 10 åren 8 å 10 personer jemväl sysselsatt sig med homöopathiens studium, sålunda ungefärligen 80 läkare, hvilka deråt egnat tid och uppmärksamhet.
Skulle alla dessa 80 personer varit så blinda, att de icke uppfattat denna lära?
På grund häraf yrkar jag bifall till Betänk:t.
Med anledning af kyrkoherden Ternströms reservation, an håller jag dock att få tillägga några ord.
Bland annat yttrar nämnde reservant: »Den homöopathiska läkemethoden har icke ännu vunnit tillbörligt erkännande i vårt land.
De flesta torde kanske icke ens veta, hvaruti den består; och de vetande betrakta den med ett slags förnämt förakt, rycka på axlarne, då man talar derom, och göra åtlöje deraf — allt under det man låtsar den ömmaste menniskokärlek.
Homöopathien träder upp emot de mägtigaste intressen — hela korpsers intressen, som se sig hotade, om läkemedlen skulle reduceras till xoiFa‘del mot hvad de nu äro, och läkarnes antal till lika proportion.
Sjelfbevarelse-instinkten är en stor magt, och man ser, att när den är i fara, filantropien, som är en annan stormagt i våra dagar, måste vika för den förra», d. v. s. att reservanten anser, det Svenska läkarekorpsens motstånd mot homöopathien skulle vara föranledt af rent personligt intresse.
Detta är icke allenast ett stort misstag, utan äfven en stor orättvisa mot vår läkarekorps; ty det har sannerligen icke visats någon afvoghet mot homöopathien.
Om något motstånd deremot yppats, har sådant grundat sig på vetenskaplighet; och man bör väl icke förtänka våra läkare detta, då ganska många af dem vid utländska läroanstalter tagit en närmare kännedom om homöopathiens studium och väsende.
Gr. von Rosen: Gr.
Björnstjerna har sagt, att jag, vid afgifvandet af mitt förra anförande, icke följde någon riktig logik.
Om jag ock medgifver, att jag vid det tillfället icke fullkomligt riktigt och så fullständigt uttryckte mig, som jag skulle kunnat önska, tillåter jag mig dock erinra den värde Gr:n, att han, som mycket mer än jag är van vid kontroverser, fäst sig vid en småsak, i stället för vid sjelfva hufvudsaken.
478 Den 25 Februari.
De sorn uppmärksamt afhört mitt förra yttrande, tror jag icke heller skola deruti finna den af Gr.
Björnstjerna derifrån citerade mening, att Utsk:t bort gått till råds ensamt med mig.
Hvad jag med ifrågav:de erinran afsett, har nemi. varit, att Utsk:t skulle gå till råds med personer, hvilka vore erfarne i ämnet.
Att jag räknar mig tillhörande den kategorien och följaktligen omnämnt mig såsom en ibland dem, är en sak, som Gr.
Björnstjerna med all sin illiberalitet i ämnet likväl icke torde kunna förmena mig.
Min mening har ingalunda varit, att man skulle anlägga ett homöopathiskt sjukhus, egentligen för deras räkning, som flyttade från Stockholm; men min af Gr.
Björnstjerna omtalade »felaktiga tankegång» var den, att det här i landet finnes allt för få homöopathiska läkare för deras behof, hvilka af dem vilja sig begagna.
Genom en dylik sjukanstalts anläggning ansåg jag mig, så vidt möjligt är, hafva funnit rätta sättet att få några läkare här i landet att vinnlägga sig om homöopathiens studium, hvilket annars här kan blifva undanskjutet till en obestämd framtid.
Huruvida homöopathien, utan allt stöd af staten, skall kunna med någon fördel inlåta sig i någon tällan med den här i landet allherrskande allopathien, tillåter jag mig, oaktadt General-Direktör Huss’ stora auktoritet, underställa Eder pröfning, Mine Hrr!
Huru General-Direktör Ekströmer i lifstiden, Duben m. fl. upplättade denna fråga, torde icke vara ur vägen att, i sammanhang härmed, påminna.
Fanns det väl någon humanitet i deras uppträdande?
Att Prof. Cederschiöld vid sista riksdagen hade ett ganska humant yttrande i frågan och utlät sig i enlighet med de af General-Direktör Huss nu gjorda koncessioner, anser jag ock vara en skyldighet att tillägga och erkänna.
Björnstjerna har utaf det förhållande, att min motion icke rönt någon framgång vid föreg:de riksmöten, dragit den slutsats, att det icke bort väcka min förundran, att denna min motion jemväl nu blifvit på enahanda sätt behandlad.
Denna den värde
Grins deduktion tror jag icke vara så särdeles lycklig, åtminstone icke såsom horoskop betraktadt, för dem, som hoppas på representations-förslagets genomförande.
Med en i sitt yrke så lärd man, som Hr Gen.-Direkt.
Huss, vågar jag naturligtvis icke tvista om homöopathiens och allopathiens olika förtjenster.
Dertill anser jag så mycket mindre skäl förefinnas, som de koncessioner, hvilka Hr Huss nyss gjort, äro mig en borgen derför, att han finner något verkligt godt hos homöopathien.
I sinom tid skall nog den läran ock göra sig gällandel
Då jag nyss talade om de 4000 läkarena, nämnde jag ingalunda Amerika — jag har, mig veterligen, icke nämnt Amerika i dag.
I Paris finnes ett lika stort antal homöopathiska läkare, som hälften af hela läkare-korpsen här i Sverige.
Att för närv:de i denna riktning åstadkomma någonting här, finner jag, med anledning af den behandling, som frågan rönt uti Utsk:t, samt den i ämnet jemväl nu förde diskussionen, vara tämligen Den 25 Februari. 479 hopplöst; men har likväl trott mig göra rätt deruti, att ännu en gäng begära ordet uti ämnet, på det icke sedermera må sägas, att den som tiger, samtycker.
Jag anhåller om återremiss, på det att frågan måtte blifva bättre utredd.
Det kan naturligtvis icke vara min mening att med Hrr läkare tvista derom, hvilkendera methoden är den rätta; men hvad jag vågar påstå är, alt detta Betänk, är allt för litet motiveradt.
Utsk:t har sagt, att en vid förra riksdagen begärd summa af 8,000 rdr till inrättande i hufvudstaden af en polyklinisk anstalt för homöopathisk sjukvård, blef afslagen.
Skälet dertill var, att man icke ansåg den frågan vara af sakkunnige personer tillräckligt utredd, huruvida nemi. den anstalten var fullt ändamålsenlig eller icke.
Hvad man nu begär, är just denna utredning, eller att »K. M., om efter vederb:des hörande i nåder så skäligt pröfvas, täcktes låta uppgöra förslag till en så beskaffad medicinsk kuranstalt.»
Vidare har man sagt, att man under de sednare åren icke hört några särskilda önskningar i detta afseende uttalas.
Under de tre sista åren har man ju icke haft tillfälle att annat än privatim derom yttra sig.
Björnstjerna förfäktat, det förhållande, att denna fråga tillförene varit väckt, men afslagits, skulle vara ett skäl att jemväl denna gång afslå densamma, kan jag, för min del, ingalunda finna.
Att denna fråga är af stor vigt, lärer väl icke kunna bestridas.
Huru man, vid sådant förhållande, kan vilja uppställa hinder mot den begärda utredningen, är mig icke möjligt att förstå.
Jag har visserligen under föregående riksdagar hört mycket talas mot homöopathien; men då jag anser skäl såväl för som mot böra afhöras, på det att man må kunna bilda sig ett oväldigt omdöme i frågan, samt då jag eger säker kännedom derom, att många sjuka anse homöopathien hafva varit det enda medel, deraf de funnit sig väl, så anser jag mig böra instämma uti Gr. von Rosens yrkande på återremiss.
Sedan denna frå ga blifvit så fullständigt utredd af Hr Huss, hade jag icke ämnat att derom nu yttra mig; men då Gr. von Rosen derefter framställt en anmärkning mot det sätt, på hvilket härvarande läkare behandlat homöopathien, anser jag mig böra nedlägga min protest mot sistnämnde talares beskyllning, att läkare-korpsen icke med tillräcklig humanitet behandlat de uti denna riktning framställde förslag.
Jag erinrar mig ganska väl, att äfven jag sökt utveckla skälen, hvarför icke denna gren af läkarekonsten här vunnit insteg.
Detta skäl har varit, att den är ovetenskaplig.
Jag kan verkligen icke inse hvad man med dessa 8,000 rdr vill åvägabringa.
Man kan visserligen derför hyra en lokal och förskaffa sig en 480 Den 25 Februari. läkare; men hvar får man alumner, då saken ännu icke här kunnat få något erkännande.
Ett faktum är nemi., att homöopathien här i landet icke vunnit detta erkännande.
Huru skola nu dessa medel användas?
En lokal kan anskaffas för 1,000 rdr, en läkare för ett par eller tre tusen riksdaler, summa 4,000 rdr.
Hvartill skola då de öfriga medlen användas?
Äfven om man derföre skulle vilja bereda fri tillgång till medikamenter, så kunna dessa medikamenter, efter all sannolikhet, icke uppgå till högre belopp än en 30 å 40 rdr.
Jag återgår till Gr. von Kosens anmärkning mot läkarekorpsens behandlingssätt af homöopathiens vänner.
Äfven vid förra riksdagen fick samma korps uppbära åtskilliga dylika tillrättavisningar för afvoghet.
Jag uttryckte redan då min högaktning för Gr. von Rosens sträfvanden, samt uttalade den öfvertygelse, att Grrn dervid varit ledd af de aldrabästa motiver.
Om jag fällt några hastiga ord, — några ord som kunnat vara sårande för Gr:n eller den sak han förfäktar, så och ehuru jag icke tror att jag fällt några sådana ord, ber jag Gr:n vara öf vertygad, att de tillkommit utan afsigt.
För min del kan jag dock icke undgå att finna det plågsamt, att höra en person, hvilken uti andra hänseenden gjort sig så väl förtjent af samhället, framkomma med orättvisa beskyllningar mot personer af läkarekorpsen, hvilka af en slik beskyllning gjort sig helt och hållet oförtjenta.
Jag har endast velat svara ett par ord på Hr Cederschjölds sista yttrande.
Jag tror mig nyss hafva sagt, att, ehuru diskussionen i detta ämne icke alltid varit förd med den humanitet, som man haft skäl att fordra, likväl icke Hr Cederschjöld, för sin del, gjort sig skyldig till någon anmärkning uti berörde hänseende, lietta är äfven förhållandet med Hr Huss.
Jag tillåter mig således att återgifva de vänliga ord, med hvilka Hr Cederschjöld tilltalat mig; och det skulle smärta mig, om jag på något vis, mig ovetande, sårat honom.
Min öfvertygelse åter om homöopathiens nytta måste jag få behålla, intilldess jag blifvit öfverbevisad om motsatsen.
Med anledning af Hr Cederschjölds yttrande om de 8,000 rdr:na, föranlåtes jag dock antaga, att han icke tagit någon närmare kännedom om Retänk:t.
Det var nemi. vid förra riksdagen, som förslag väcktes om anvisande af en summa, stor 8,000 rdr, till inrättande i hufvudstaden af en polyklinisk anstalt för homöopathisk sjukvård.
Nu åter är förslag väckt, »det K. M., om efter vederb:s hörande i Nåder så skäligt pröfvas, täcktes låta uppgöra förslag till inrättande af en särskild så beskaffad medicinsk kuranstalt».
Ändamålsenligast tror jag skulle hafva varit, om förslaget afsett inrättande af ett hospital, i likhet med S:t Marguerites, så att ett lika stort antal sängar derstädes lem nades - Den 25 Februari, 481 nades till den homöopathiska och allopathiska sjukbehandlingen.
PS så sätt skulle man snart utröna, hvilkendera af de båda läkemethoderna gåfve det bästa resultatet.
Så länge vår läkarekorps är så gestaltad som den nu är, och så länge icke något sjukhus, afsedt för homöopathien, finnes, är ju alldeles omöjligt, att några alumner kunna bilda sig.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af ifrågavide Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då dertill svarades starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voter.-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 83, i ani. af vackt motion om förberedelser till inrättande af en homöopathisk kuranstalt, röstar Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. förevarande Betänkande.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 45, ang. beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 45 Litt. A, i ani. af väckta motioner ang:de förändrade grunder för mjöl- och sågqvarnars beskattning; N:o 45 Litt. B, dels i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af en ny förordning ang:de mantalspenningarne, och dels rörande enskilta motionärers framställningar i ämnet; hvarefter anmälte sig och yttrade Frih. af Ugglas, Gustaf; Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 45, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster, är åtföljdt af 2:ne bilagor, Litt.
Då dessa bilagor böra afgöras, innan sjelfva Utlåtit till pröfning företages, hemställer jag, att Hr Gr. o. Landtm, måtte deruppå framställa propos. den det ej vill, röstar Ja; Nej; H. II. 31 482 Den 25 Febrnari.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 21 dennes bordlagda Mern.
N:o 46, i ani. af återremiss å Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 27, ang:de hegardt anstånd med föreskrifne kapital- och ränte-inbetalningar å de till Norbergs Jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 21 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 47, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof-Dahlbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k.
Propos. ang:de utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken mot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; N:o 49, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. befrielse för faltkamereraren m. m.
Ph. A. Arell enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda; N:o 50, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang. eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; och N:o 51, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de utbyte af jord emellan kronan och Malmö stad.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 52, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. angrde upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård; och N:o 53, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens Bana.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 54, i ani. af väckt motion om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Andrietta Lundborg; och N:o 55, i ani. af vackt motion om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter enkan Anna Christina Löfgren.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 21 dennes bordlagde Utlåtm o. Mern.:
N:o 25, i ani. af väckt fråga om förändrad grund för utmyntningen af Svenska silfvermyntet; Den 25 Fcbrnari. 483 N:o 26, i ani. af väckta motioner ang:de skyldighet för R.
St:rs Bank att till ett bestämdt pris utlemna omyntadt silfver; N:o 27, i ani. af det utaf 1860 års revisorer väckta förslag om indragning af Bankens sedlar å En rdr rmt.
Hr von Koch, Nils Samnel, anförde skriftligen:
Uti underdånig skrifvelse den 25 Augusti 1860 anhöllo R.
St:r, med afseende å »det trängande behofvet af en förändring» uti nu gällande sjölag af den 12 Juni 1667, att R.
St:r måtte få denna »riksdag motse ett, efter nuv:de tidsförhållanden lämpadt förslag till ny sjölag, jemte stadgar i dermed sammanhang egande ämnen.» K. M. har, i dess tal till R.
St:r vid riksdagens öppnande, tillkännagifvit, att »ett förslag till ny sjölag, som af behofvet högt påkallas, är utarbetadt» och kommer att till R.
St:rs pröfning öfverlemnas.
Proposm i ämnet är, den 20 i denna månad, justerad och underskrifven.
Så snart tryckningen af lagförslaget hinner fullbordas, varder den K.
St:r afgifven.
Man har börjat hysa någon lörhoppning derom att denna riksdag skulle kunna afslutas åtminstone uti Juli månad.
Förutsatt att samma arbetsamhet och enighet fortfar inom StatsUtsk:t, lära åtminstone Utsk:ns förberedande arbeten i allmänhet lemna grund för dylik förhoppning.
Men Lag-Utsk:t har, utom det vanliga antalet af motioner, vid denna riksdag att behandla K.
M:s Nådiga förslag till ny strafflag.
Ett förslag till »författning ang:de den nya strafflagens införande och hvad dervid iakttagas skall», är äfven att från Iv. M. förvänta.
Under sådana förhållanden torde, om ock den yttersta ansträngning användes af Lag-Utsk:t, det icke blifva möjligt för detsamma att medhinna behandlingen af sjölagsförslaget innan den tid, öfriga Utsk. hinna fullborda sina åligganden.
Med afseende härå, och då likväl högst angeläget är, att vidare uppskof af detta maktpåliggande ärende icke eger rum; då R.
St:rs sammanvaro, om sådant undvikas kan, icke heller bör fördröjas i afbidan å ett Utsk:s Utlåt, öfver en fråga; då dessutom kanske vore önskvärdt, att de personer inom representationen, som egnat sig åt grundligare studier ang:de denna lagstiftning eller som ega praktisk erfarenhet i ämnet, kunde inom Utsk. få deltaga i ärendets beredning, samt då åtskilliga andra vigtiga ärenden, som Lag-Utsk:t annars sannolikt måste åsidosätta, möjligen dymedelst skulle kunna vinna handläggning, vågar jag vördsamt, med anledning af 36 § 3 mom.
Riksdagsordningen, föreslå: att R.
St:r besluta tillsättande af ett särskildt Utsk. , bestående af tre ledamöter af hvarje Stånd, för att handlägga K. M:s förväntade Nåd.
Propos. ang:de ny sjölag. 484 Den 25 Febrnsri.
Gillas detta förslag af R. o. Ad., hemställes om inbjudning till öfrige Stånden att deruti deltaga.
I afseende å det af mig nu framställda förslag, har jag motsett den invändningen, att man icke kan med säkerhet veta, huruvida berörde Nådiga Propos. kommer att aflåtas, samt att man kan dröja med fattandet af detta beslut, intilldess samma Nådiga Propos. blifvit afgifven.
På sätt jag förut antydt, kommer dess öfverlemnande till R.
St:r att ega rum redan inom en 8 å 10 dagar.
Denna tid kan således vinnas, om man nu vidtager den förberedande åtgärden, att tillsätta det Utsk., till hvilket den Nådiga Propos:n, då den ankommer, kan remitteras.
Anmärkas kan, att förstberörde förhållande icke grundar sig på något officielt meddelande, utan endast på en enskild ledamots uppgift.
Det skulle visserligen icke hafva mött någon svårighet att nu här framlägga en afskrift af den omhandlade K.
Proposm, hvilken jag sett; meri jag har dock icke ansett rätt lämpligt, att för Ståndet förete en sådan handling, eller att en dylik afskrift framlägges för R.
St:r, innan sjelfva den K.
Proposm hit anländer.
Af dessa skäl har jag ansett mig befogad att väcka detta förslag.
Slutligen anmäldes och bordlädes Allm. Resv.- o. Ekon.- Utsk:ts Betänkm: N:o 86, i ani. af väckt motion rörande reseersättning till nämndemän, vid vissa syner, m. fl. förrättningar; N:o 87, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i nu gällande taxa för expeditionslösen; N:o 88, i ani. af väckt motion rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarne efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa; N:o 89, i ani. af väckt motion, att utflvttnings-attest för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj; N:o 90, i ani. af väckt motion om upphörande af den i Stockholm utgående s. k. rasp- och spinnhus-afgiften för testamenten; N:o 91, i ani. af väckt motion om ändring i sättet för presterskapets aflöning; och N:o 92, i ani. af väckt motion om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma. R. o. Ad. åtskiljdes kl. } 4 e. m.
Den 28 Februtri f. m. 485 Lördagen den 28 Februari 1863.
Justerades 4 prot.-utdrag för d. 25 dennes, samt pleni-prot. för den 20 sistl.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till Riddarh.-Kansliet blifvit öfverlemnadt original-exemplar af R.
St:rs sistlidet
Sr församlade revisorers berättelse oin granskning af Stats-verkets och dertill börande fonders räkenskaper för år 1860, tillika med de i ani. deraf infordrade och afgifne underd. utlåtm; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., att dessa handlingar skulle med de öfriga Riks-Stånden kommuniceras och till Stats-Utsk:t remitteras; hvilket bifölls.
Efter förmälan, att R. o. Ad. vid de sednaste riksdagarne medgifvit, att sedan riksdagsärendenas behandling något längre framskriclit, ytterligare två notarier finge för tjenstgöring vid Ståndets prot. antagas, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. jemväl nu behagade fatta enahanda beslut, att gälla för tiden från och med den 1 i nästa månad.
Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa en ifrån H.
Exc. Hr Statsministern för utrikes ärendena ankommen skrifvelse af följide lydelse: Sedan jag, på K. M:s Nådiga befallning, låtit till trycket ' befordra åtskilliga diplomatiska handlingar, rörande den af de Förenade Rikenas Regering med afseende å tviste-frågan mellan Danmark och Tyska Förbundet följda politik, varda dessa handlingar i dag till de resp. Riks-Ståndens Kanslier aflemnade, för att till Slåndsmedlemmarne utdelas; hvilket jag ansett mig böra hafva äran till Hr Landtnäs kännedom meddela.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 21 och 25 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 45, 486 Den 28 Februari f. m. Litt.
A, i ani. af väckta motioner angrde förändrade grunder för mjöl- och sågqvarnars beskattning. l:sta punkten.
Då de af Hrr von Koch och Charpentier väckta motioner, hvilka föranledt Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåt., från R. o. Ad. remitterades, uttalade jag min åsigt om olämpligheten af att borttaga qvarnräntan, utan att qvarnegarne på något sätt godtgjorde statsverket för den minskade inkomst, som blefve en följd af den fördel, som derigenom tillskyndades dem.
Jag visade att det var en icke så oansenlig gåfva, som Staten skulle komma att genom denna åtgärd gifva qvarnegarne, och jag hemställde, att Utsk:t måtte taga i öfvervägande, huruvida det icke vore lämpligt att qvarnegarne inlöste den dem hittills åliggande skyldigheten genom någon slags amortering på viss tid.
Stats-Utsk:t har på dessa anmärkningar icke fästat afseende, utan hufvudsakligen med åberopande af de åsigter, som, enligt hvad Utsk:t säger, förut blifvit af de båda statsmakterna uttalade rörande ifrågav:de räntas upphäfvande, tillstyrkt bifall till motionärernes framställningar.
St:r förut ingått till K.
M. med en skrifvelse innefattande begäran om utredning i detta ämne; men att R.
St:r förut beslutat qvarnräntans upphäfvande, torde återstå för Stats-Utsk:t att bevisa.
Vid sista riksdagen förföll frågan, såsom bekant är, och att Stats-Utsk:t då tillstyrkte den ifrågav:de åtgärden, är icke detsamma som att R.
St:r beslöto den. K. M. har också, på grund af R.
St:rs förut omämnda framställning i ämnet, gjort Propos. om qvarnräntans afskaffande, mot det att ersättning beredes statsverket på annat sätt.
Vid denna riksdag åter har frågan endast genom enskilda motionärer kommit å bane.
Hufvudsakliga skälen för räntans borttagande hafva för öfrigt varit, dels att man icke ansåg qvarnegarne vidare åtnjuta det skydd för intrång, genom nya qvarnars anläggning, som varit ett villkor för räntans erläggande, och dels att olika grunder följdes vid qvarnars skattläggning inom olika trakter af landet, samt dels slutligen att handteringen vore en fabriksnäring, hvilken fritt borde få utveckla sig.
Beträffande frågan om det minskade skyddet, så tror jag, att man skall komma till den erfarenhet, att det ökade antalet qvarnar icke motsvarar tillväxten i befolkningen, och om det icke kan nekas att qvarnarne ej tillökats i större proportion, än befolkningen tillväxt, så måste ju egarne icke hafva grundadt skäl att klaga deröfver att nya qvarnar fått i allt för stor utsträckning anläggas.
Hvad åter angår frågan om de olika skattläggnings-grunder, som i olika delar af landet tillämpas, så är detta ett skäl, som med lika full rättvisa kan sägas om beskattning af jorden.