Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Di måste man först betrakta hvad detta är för en post, och sedan huru den afgångne utöfvat densamma.
Här är Den 29 October c, m.
Sr fråga om en man, som Grundlagen satt tilt dess högste Väktare under Frånvaron af Folkets Ombud.
Hans befattning är lika vidsträckt, som bekännom det ej angenäm.
Det fordras för dess tillbörliga handhafvande en mer än vanlig skicklighet.
Det är för honom ej nog att aga kunskaper, han måste ock hafva en oafbruten och spänd uppmärksamhet på sitt eget uppförande i detta kinkiga kall.
Det är ej blott hvad som faller i ögonen , hvilket utgör hans förtjenst; måhända ligger den största just i det, som icke synes.
Detta Embete är af en art, att intet ani nät Land kan framvisa något dylikt J och detta har Friherre Mannerheim beklädt i 14 års tid. jag har haft tillfälle att göra hans bekantskap vid grundläggningen af vår frihet $ då han uppstod ibland oss på RiksSalen år 1809.
Sedermera har jag jsmte honom medarbetat till vår närvarande Statsförfattning; derefter har jag vid flsra tillfällen sett verkningatne af hans åtgärder; och sist har jag vid denna Riksdag i egenskap af Ordfö'5 rande i ConstitutionsUtskottet granskat de Diarier* som upplysa hans åtgärder; och jag bekänner, på grund af allt detta, att efter min öfvertygelse har Friherre Mannerheim uppfyllt sina pligter, söm en wier än vanlig medborgare.
Han behöfVer visserligen icke mitt beröm; men sanningen kräfver sitt vittnesbörd, och jag vill önska, att de, som efterträda honom, lika väl komma atif fullgöra deras åligganden.
Nu står ban efter en så beskaffad tjenstetid af 14 år och uppnådde 74 ars ålder, vid grafvens brädd.
Vi hafva en ali - Ridd. o.Ad.Prot.
IX. B.
And. Afd. 35 Den 29 October e. m. man författning, sorn utan allt afseende tillerkänner en afgången Embetsman fulla lönen såsom pension vid 65 års ålder , om Konungen så för godt finnér; och nu sätter man i fråga, om denna man, som 4 gånger blifvit underkastad allmänna omdömet, och dervid hållit profvet, skall åtnjuta samma rättighet, sorn aldrig nekas en medelmåttig tjensteman vid 10 års yngre ålder.
Jag tror och hoppas, att sådant ej kan vinna bifall af detta upplysta Stånd, jag aktar väl de skäl Utskottet anfört för sitt afstyrkande; men jag kan ej gilla resultatet.
Hvad vill man väl föreställa sig , att i framtiden följden skulle blifva , örn Svenska Folket med liknöjdhet ansåg det bemödande, en gammal man i 14 år användt, att lämpa sig efter Folkets önskan.
Jag gör härvid ej afseende på Friherre Mannerheitns enskilda förmögenhet, den jag ej kanner; men jag fäster afseende på Svenska Folkets ära, emedan Nationen bör Uttrycka nöje eller missnöje öfver sättet, huru detta Embete blifvit förvaltadt.
Då nu ingen lärer bestrida , att ju Friherre Mannerheim en längre tid utöfvat detta, sorn sig bordt, då vi 4 gånger lemnat honom detta vittnesbörd ; böra vi ej eller sätta i fråga, att med 1 50Ö Riksdalers årlig pension belöna hans förtjenster.
Få dessa skäl anhållet äfven jag öm åter» temiss af Betänkandet, Herr Berghman, Ambrosius Magnlis; Sedan tvfnne så lyckliga Talare satt Friherre Mannerheims Förtjenster i en så fullkomlig dager tor» de det vara öfverflödigt att tillägga något om Na - r
Den 29 October e, ml tionens skyldighet, att visa sin erkänsla för det sätt, på hvilket han förvaltat den befattning ho- 9 nom längre tid varit anförtrodd.
Jag förenar mig således med Grefve von Platen och Friherre Cederström, samt stadnar vid den anhållan, jag gjorde förra gången detta ämne här förevar, att Utskottet måtte tillstyrka ten jténeiön af åtminstone i 500 Ridr.
Detta är en gärd sorn Nationen är skyldig utgöra.
Jag anhåller derföre äfven örn iterremiss, i händelse hvaraf Utskottet torde täc- < kas närmare besinna de skäl, söm nu blifvit anförde, och hellre föreslå beviljandet af något lämpligt pensionsbelopp för Friherre Mannerheim, ati afspisa honom med granna tirader.
Friherre Cederström-.
Dst är i anledning af den nu föreslagna nedsättningen af pensionsbeloppet, som jag anhåller få fästa Ridderskapets öch Adelns uppmärksamhet på, huru obetydlig skillnaden är i dessa summor, men att, 1 , i afseende på opinionen, förhållandet är olika; ten afprutning af några Riksdaler bär stämpeln af en njugghet, sorn i min tanka verkar menligt, jag tror att i en fråga om anslag af Riksens Ständer för deras förnämsta Embetsman j det är vigtigt att stadga opinionen om Riksens Ständers frikostighet; och att Nationen vinner mera derpå; än genom besparing äf några lumpna Riksda. ler , hvilka tej kunni falla tungt på de skattskyldige.
Herr Grefven och Landt Marskalken henrij ställde, om Ridderskapet och Adelö ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra i anledning af de der - 543 Den ag Oclober e, m. vid gjorde anmärkningar, (iil Utskottet återremitteras.
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefve af THetterJledt, GastafJag kan ej annat än instämma med de värde Ledamöter, sorn med begäran om återremiss af Betänkandet, tillstyrkt pension för Riksens Ständers f. d.
Justitieombudsman, Herr Eriherre Lars August Mannerheim.
Då jag nämner detta i Sveriges häfder historiska namn, måste ja.g genast bifoga den anmärkning, att jag finner honom redan betala sin gärd It det rum, han i dessa häfder skall intaga, då hans enskilda omständigheter tagas i betraktande vid det prof af erkänsla, Nationen vill honom lemna.
Jag förflyttar mig i mitt sinne, tillbaka till den Statshvälfning, hvarigenom vår nu gällande Constitution grundlädes, och som, utförd med ett så manligt lugn, visade att ädelheten i utförandet stämplade ädelheten af företaget med minnet fästadt pi den 10 Maji 1809 vigar jag hoppas, att Högloflige Ridderskapet och Adeln den 29 October 1823 ej vägrar den pension, hvarom nu är fråga.
Den gifyes icke för att lifnära honom; men för att lemna Baron Mannerheim ett vedermäle af aktning.
Må det bero af honom, att tacka oss för vår välvilja, och vägra emottaga uttrycket deraf.
En blick kastad utom oss bör öfvertyga, att sedan fråga om pension inom oss blifvjt väckt, bör den af Riksens Ständer beviljas.
Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken
Den 2g Oelober c. m. 54 9 täcktes förnya propositionen om återremiss a£ Betänkandet.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus', Jag instämmer i de Herrars önskan, som anhållit om återremiss af Betänkandet, på det Ridderskapet och Adeln, enär Betänkandet återkommer, må äga tillfälle att bestämma, hvad Ståndet finner sig böra göra för Friherre Mannerheim.
Denna min önskan motiveras hvarken af jemförelsen med andras större eller mindre förtjenster,' sorn erhållit pensioner eller af de bevis på förtroende, som Friherre Mannerheim af förra Stan. der åtnjutit.
Jag känner blott ett skäl: det är minnet af den io Maj 1809, som här blifvit åberopadt, eller minnet af mod och af hängifvenhet för fäderneslandet.
Sådana tider kunna återkomma, då den enskilta miste kunne resignera sig, och det är nationens pligt alt ära den dygd, som dertill fordras.
Jag tror dessutom Friherre Mannerheims förmögenhetstillstånd vara sådant, ate ett bidrag af Rikets Ständer , som lättade hans omsorger på ålderdomen, blefve honom kärkommit.
Jag är öfvertygad, att han i annat fall Ilande tillkännagifvit, att han ingen pension behöfver, då den motion som blifvit gjord, icke kan vara honom obekant.
Genom detta stillatigande kunna vi anse oss förvissade, ali han för Makas och barns skull, finner sig icke böra neka den pension, som Riksens Ständer anvisa åt honom.
Uppå derefter af Herr Grej ven och Landt-i Marjkalken förnyad proposition, fann Ridder— »kapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Ut-?
Deri 29 Oclober c m. låtande, i anledning af de dervid gjorde anmärk-; ningar, till Utskottet återförvisa.
Föredrogos å nyo och gillades följande från, nedannämnde Utskott inkoinne , samt den *7 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Från Stats- och LagUtskotten:
Af den 21 dennes: N:o 558.
Om Statens ansvarighet för ensk il tes af publike Embets- och Tjenstemän förskingrade medel.
Från StatsUtskoltet:
Af den 21 dennes•
•' 1 « i '■ A N:o, 56 ii I anledning af vackt fråga, , at^ IIp.p börd en och Redovisningen af alla Allmänna rnedel måtte Öfverlemnas åt Riksgälds-Contoiret, eller ock detta Verk aldeles upphöra.
Från Bevillnings Utskottet; Af den 22 dennes:
N^o 50 Rörande jemkning i TuIlB.eyillb,!inge n. å Rhum.4
Den 29 öctober c, m< 551 frän LagUt [kottet:
Af den 4 sistledne September; ‘ ' - ’
I , ' Nio 187.
Öfver Kongl. Maj;is Nådiga Proposition, angående upphäfvande af 8 §•
i 1 Cap, XJtsökningsBalken, samt ändring af 2 §, i 45 Cap. MissgärningsBalken, och öfverskriften till samma Capitel och Balk. « N:o 188,.
Angående bestämmande af lika ansvar för LandsSecreterare och ConsistoriiNotartor, som förskingra allmänna eller enskilde medel, med hvad Lagen uti 45 Capitlet Missger-« ningsBalken stadgar för Uppbördsman, Af den g t dennes; N:.o 2o4.
I anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800 angående Städsel och Lego af Jord på Landet i visse uppgifne omständigheter.
# ;• - . v. [rån Lag- samt Allmänna Befvärs- och OeconomieUtJJwtten:
Af den st dennes;.
Nto 202.
I anledning af väckt motion om rättighet att obehindradt la uppföra VäderTuJlqvarnar.
Sfs Pen 19 October e, »«. /'rt?» Allmänna Besvärs- och Oeconomi#Utskottei \
Af den 18 dennes i Nio 205.
I anledning af gjorde anmärkning gar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande yrkad befrielse för Gottlands hemmansägare, att underhålla Lastage bryggor vid de på Ön varande Landthamnar, samt de för Tullbe-- vakningen inrä(tade så kallade StrandridareBo^ ställen.
LagUiskottens den 21 dennes under N:o 203 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver Kongl. Maj:ts
Nådiga proposition^ angående vidtagande af en ytterligare anstallt till ilörekomgiande ?tf fångars, flykt.
Friherre Cederström, Jacob.: Uti den, af Utskottets Ordförande Grefve Wachtmeister emot Betänkandet gjorda reservation instämmer jag till alla delar.
Det är nästan omöjligt, att med de fcevakningsanstalter, v.i för det närvarande äga, hindra fångar från att practisera sig ur fängel^ serna ?
Erfarenheten har lärt raig , att fångar förmått under . bevakningens ögon rymma öfver en hög mur , ehuru de varit belagde med fängsel , hvilket ej på flere, dagar kunnat afiagas.
O111 fångvaktaren haft rättighet att skjuta på den flyende, hade hans flyckt ej kunnat verkställas 9,eh denna rymmare var just en af de grofsta Den 29 October e. m. 5-53 brottslingar , som under sjelfva flykten föröfvade mordbrand.
Jag skulle tro , att blotta vissheten derom, att bevakningen vöre berättigad att skjuta på fånge, som rymmer, skulle afhålla honom från dylika försök, Ett annat förhållande inträffar i afseende på forslingen.
Åkdonen kunna inrättas med lock och fångarne fastläsas med händerna.
Men uti häktena , och då fånge flyttas ur vagnen , bqr
Vaktkarlen vara försedd med omförmälds rättighet , så vida ej allmänna säkerheten skall löpa fara att rubbas.
Jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga återremittera Betänkandet, på grund af dals hvad jag nu anfört , dels hvad Grefve Wachtmeisters reservation innehåller. >.
_ I Herr Grefven och LandtlUarfkalken frågade , om Ridderskapet och Adelu ansåg LagUtskottets Utlåtande böra, i anledning af Friherre Cederströms dervid gjorde anmärkningar s till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMcirskalken gjorde proposition till bifall af UagUtskottets berörde Utlåtande, Ropades äfven Ja och Nej, Herr Ribbing, Arvid:
Ehuru jag icke i 55 ^ Pen 2g October e. mt Utskottet öfvervarit behandlingen af detta mål j och kanske till och med ej äger fullkomlig kan-*- nedom om Betänkandet, torde det dock tillåtas, mig, att fästa Ridderskapets och Adelns upp^ märksamhet på några omständigheter.
Den föreslagna Lagen innehåller, att det skulle 2:.ne gånger ropas åt den flyende , innan, man vore berättigad skjuta på honom.
Jag underställer Ståndets bedömande, huru man skulle få lagligen styrkt , att ropen behörigen för sig gått, då fånge befunnes tbjälskjuten.
Jag förmodar, att eontrollen blef i de flesta fall både svår och osäker; och jag tro.r vidare, att om Fångvaktare ägde rättigheten att skjuta på arreslanterne , skulle sådant förorsaka, att han, förlitande sig på denna rättighet., uturagtjät den omtanka och noggrannare tillsyn äfven å sjelfva fängslet , som i alla fall synes utgöra ett säkrare och lämpligare medel, till fångars qvarhållande i häkte , än skottet i Fångvaktarns skutgevär.
Det är ytterligare föreslagit^ att skottet skulleVigtas, så* att det ej blifver dödligt.
De fleste fångvaktare torde dock vid dylika tillfällen vara mindre säkra på, handen.
Då man dessutom är angelägen om högsta noggranhet och rättvisa vid dömande till döden , huru mycket mera bör man, icke vara det i fråga om verkställande af döds-* straffet utan föregången dom eller ransakning.
På dessa skäl tillstyrker jag bifall af Be*, tänkandet.
Pen 29 Octobcr e. m. 555 Friherre Cederström :
Det mäste vä/ ta gas i betraktande, då fråga är om gröfre brott— ^lingar , hvilka antingen afbida dorn , eller gro fftrvundne till så grofva brott, att deras lösiornmande är af stor våda för både enskild och allmän säkerhet, att dessas qvarhållande i häckte ar af den största vigt.
Det är dessutom ganska troligt, att, i händelse Lagförslaget vinner bifall, farhågan skall afhålla fången fiån rymningsförsök.
Jag kan ej inse , hvarföre man icke skall kunna sätta sig i säkerhet emot en våldsverkare , song redan blifvit öfverlemnad till Lagarnes straffande hand , och att man , för att ömtåligt bevara hans rätt, skall eftersätta samhällets lugn.
Må man härvid ej invända , att fången möjligen kan mista 1 ifvet på försöket t ty detta är hans egen risque.
Vi hafva ej något annat correctif , emedan fängsel , enligt erfarenhetens vittnesbörd , ej göra tillfyllest.
Grefve Hamilton, Gustaf TfTalfhier'.
Jag medgifver vissersigen, att allmänheten äger rätt, att, så vidt möjligt är, genom försigtighetsmått | Statens, sida blifva fredad för brottslingars företag' men brottslingen har ock sine rättigheter sig i Lagen förvarade , och, ibland dessa i främsta rirmmet, att blifva bibehållen vid sitt fif, intill dess han detsamma förverkat, och till mis.tningen deraf blifvit lagligen dömd.
Denria rättighet skulle aldeles till intet göras, om Gagförslaget antages; och en sådan magt, sorn deruti tillägges Vaktkarl , kan efter min öfvertygelse
Jelte utan den största våda äga rum, hvari Pert 59 Octobsr t. m. / före äfven jag för min del tillstyrker bifall a Utskottets Betänkande.
Grefve Cronhjelm , Polycarpus ;•
Jag kan Icke dela den öfvertygelse, att kännedomen om ett utsatt straff skulle vara tillräcklig, att rättvisa dess hårdhet; ty, enligt den principen, ve£ jag ej , hvarföre icke dödsstraff stadgas för tjufnad.
Det ligger dessutom i rnenskliga naturen , att söka friheten i och en lösdrifvare, hvilken forslades såsom Arrestant, skulle möjligen, orri förslaget antogs , fa umgälla ett ryraningsförsök med döden..
Jag anhåller således om proposition till bifall af Betänkandet.
Herr Treffenberg , Curry Gabriel:
Det gifves tillfällen, då förföljelser för politiska tänkesätt drabba personer.
Dessa gå ofta så långt att man kan blifva under bevakning insatt i allmänt fängelse.
I händelse lagförslaget gick ii genom , skulle det möjligen lemna en förevändning till sådané personers ur vägen röjande.
Jag kan således för ingen del lemna mitt bifall, till ett dylikt förslag.
I anledning af hvad den siste värde Talaren behagat yttra , får jag blott hänvisa honom till Grefve Wachtmeisters reservation, der de brottslingar äro uppräknade, emot hvilka ifrågavarande försigtighetsmått skulle få utöfva».
Deribland
Ennas alldeles icke så m^n 2 g
Ost oler e, nt, 55 7 kallade politiska brott, utan mord , stöld och dylika.
Herr Treffenbergs
Det har verkligea undfallit mig, att de brott finnas uppräknade, 1 afseende på hvilka den ifrågavarande rättigheten skulle få utöfvas.
Det kan dock i alla fall ej sättas i fråga , det ju en sådan rättighet vore en allt för stor makt, lagd uti en fångvaktares hand.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus» En Lag af den beskaffenhet, som den nu föreslagna, skulle möjligen blifva ett förebud till en så kallad Martial-Lag.
En sådan är likväl ej enlig med vår Nations lynne, men äfven om den kunde införas, borde dess utöfning 1 alla fall ej anförtros åt personer , som äro befälhafvare öfver fångar.
Jag är fullkomligen öfvertyg gad , att en dylik
Lag skulle revoltera den Svenska känslan, äfvensom att, om Herr Grefven och LandtMarskalken ännu en gång täekes frarns ställa proposition till bifall å Betänkandet , den^ samma varder med ja besvarad.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade dess till bifall af LagUtskottets förevarande
Utlåtande förut gjorde proposition , hvilken a i Itidderskapet och Adeln bifölls.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 21 dennes under N:o 205 afgifne, samt den 27 derpå följde e. m. på bordet iagde, Betänkande öfver Den 29 Octeber e. m.
Herr von Hartmansdorff), A., Memorial , innéfatlande förslag om hvad vid .Lagförklaringars utfärdande bör iakttagas.
Herr von Hartmansdorff, August; Lagutskottet har ansett öfverflödigt föreslå, att Lagförändringar, söm tima mellan Riksdsgarne, skola offentligen kungöras, emedan Utskottet trott någon underlåtenhet deraf ej kunna äga fum.
Utskottet hade för ätt finna motsatsen , ej behöft ‘sträcka 6in undersökning längre än till det factum jag uppgifvit, nemligen en Lagförklaring, af deri 12 November ]8r2, angående förbindelsen för a'gta makar att personligen inställa sig vid
DofriCapitléri^ då äktenskapsskilnad skall äga frim.
Denna författning kungjordes icke annorlunda, än genom Cflreulaire till Consistörieme.
På detta sätt häfva de flesta icke vetat , att den funnits förr än nu , då fråga blifvit väckt om dess upj)- liäfvattde.
Detta exempel tycks ådagalägga behofvet äf den åtgärd, jag föreslagit.
Jag har derigenom för ingen del åsyftat inskränkning i rättigheten att göra Lagförklaiingar, utan blott, ätt en hvar måtte komma i tillfälle att känna dem, sedan de skedt.
Om Ridderekapet och Adeln skulle finna, att det factum, jag åberopat, påkallar rättelse för framtiden , så torde en åteftemiss till Lagutskottet i sådant ändamål beviljas.
Herr Ribbing, Arvid', Jag hemställer, om icke det åsyftade cofrectivei redan finnes deruti, att alla Lagförklaringar skola meddelas Riksens Ständers Justitieombudsman, sorn således om dem ej bör kunna sakna erforderlig kännedom.
Att så ej jyen 29 Octoher «. m. älcedl med den ifrågavarande Lagförklaringen, litJer val vara enligt med förhållandet; men då redan ett stadgande finnes, som föreskrifver en sidan åtgärd, synes mig
Lagstiftaren hafva gjort hvad på honom ankommer.
En ny
Lag i detta afseende skalle möjligen på samma sätt blifva utan efterföljd.
Herr von Hartmansdorff', Det förhållet sig verkligen si, att Riksens Ständers Justitieombudsman skall underrätta sorn alla skeende Lag.' förklaringar, och att, om han ej erhåller något meddelande derom , sådant härrör af vederböran-' de Embetsmäns försummelse.
Men på det att äfven denna matte förekornmas, och då Underrättelsen till Justitieombudsmannen först skall meddelaB, sedan de skedt, är det som jag tillstyrker j att, innan de göras, hans Utlåtande öfver dem måtte infordras , emedan man då vid deras pröfning otvifvelagtigt skall märka, örn J risti ti ae— Ombudsmannens utlåtande saknas, och infordra det* Herr Ribbing :
För en sådan åtgärd, att Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans Utlåtande skulle infordras, innan Lagförklaringar göras, torde ConstitutionsUtskottets behandling af ämnet vara behöflig.
Jag anser åtminstone detta inner fatta en förändring i Grundlagen» Herr von Hartmansdorffi
Den hittills gällande föreskriften, att Riksens Ständers JustitiasÖmbudsman skall underrättas om skeende Lagförklaringar, står införd i 18 §, af hans InstruCtion, som ej är någon Grundlag.
Det af mig t 560
Den 39 Octobcr a. m, nu föreslagna stadgandet synes äfven lunna det införas, och då behcifves för denna ordsaks skull ingen grundlagsändring, utan blott en remiss till ConstitutionsUiskottet, sorn behandlar frågor, rörande Justitieombudsmannens Instruction.
Herr Grefven och LandtMar[Kalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets förevarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas» Ropades Ja. föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och ÖeconomieUtskottets den 18 dennes under it:å 201 afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, om utsträckning i Seglationsfriheten emellan Blekinge och Skåne Herr frejfenherg, Curry Gabriel, anhöll, att ÖeconomieUtskottets ifrågavarande
Herr Printzensköld, Axel, förenade sig med Herr Treffenberg.
Herr Grejven och LandtMurshalketi förklara^ dé, att, då flere Ledamöter begärt, att Oeconö mie - Den 89 Oetobtr e, nt. f6i inieUtskottets Betänkande matte ytterligare hvila på bordet, komme detsamma ock att, jemlikt 49 §.
Riksdagsordningen, derstädes förblifva hvilande till nästa Plenum; Pöredrogs å nyo och remitterades tili RiddarliurUtskottetz
RiddarhusDirectionens den 20 dennes aflat.1 ne, samt den 27 derpåföljdé eftermiddagen på bordet lagde, Memorial * angående behofvet af en hy brygga Vid Riddarhusets Tomt åt Sjösidan» Herr von Hohenhausen, Michael:
Då flera Memorial under Riksdagens lopp inkommit till Ridderskapet och Adeln från RiddarhusDirectio— nen * och sedan från Plena blifvit till RiddarhusUtskottet remitterade, har jag ansett mig bö. ra väcka den motion i ”att sådana Memorial hädanefter böra* med anledning af stadgandet uti ”51 §•
RiddarhlisOrdni egen* inlemnas till Rid— ”darhusUtskottet, hvilket bör dem med bifogade ”Utlåtande till Ridderskapet och Adeln insända.”
Jag föranlåtes till denrta motion* icke allenast för ätt undvika en onödig tids utdrägt med den dubbla remitteringen, u an äfven i ändamål att ätt förebygga en möjlig collision mellan den redogörande och den granskande Auctoriteten, ty iltom ett sådant stadgande kunna särskildta Memorial i samma ämne på en gång inkomma (ill L Ridd. o. Ad.
IX Band. 2:dra Afd. 36. 562 Ven 29 O sieler e. m, Ståndet, ifrån RiddarhusDirection och Riddarhus* Utskottet.
Med hämtad analogie utaf 51 §.
RiddarhusOrdningen, torde man kunna sluta stt den darild stadgade ordning bör vara gällande för alla fall , då andra bestämda föreskrifter häruti saknas.
Ty hvad RiksdägsBerättelsen beträffar, sorn af
Directionen inlemnas directe till Ridderokapet och Adeln vid Riksdagens början, så är RiddarhusUtskottet då ännu icke tillsatt, och var dessutom förut detta förfaringssätt en nödvändighet, emedan Directionen upphörde vid Riksdagens början, men hädanefter synes mig RiksdagsBeräitelsen äfven kunna aflemnas till RiddarhusUtskottet.
Det är vid denna Riksdag, som Direction för första gången ej vid begynnelsen af Riksdagen upphört, enligt den förändring, som i I 8 r 8 års Riddarhusordning blef intagen, hvilket jämväl är orsaken, att anledning till ifrågavarande förhållande icke förr kunnat uppstå.
Jag in? stämmer så mycket hellre i Herr von Hohenhau» sens åsigt, som den står i fullkomlig öfverensstämmelse med de stadganden, hvilka gälla i afseende å communicationer från Fullmägtige i Riksens Ständers Bank och Riksgälds-Contoir, hvilka icke omedelbarligen, uran endast genom Banco- och StatsUtskotten kunna vända sig till Riksens Ständer, Herr Grejven och LandtMar skall en föreslog, att Herr von Hohenhausens ifrågavarande Den Sf Öatoler a» ml 553 motion matte, jemte Herr von Hartmansdorffs, i anledning deraf, nu afgifne yttrande, till RiddarhusUtskottet remitteras; hvilket bifölls, Föredrogs å nyo och remitterades till RiddarkusUtskottet; RiddarhusDirectionens den 20 dennes aflat-* he, samt den 27 derfåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial med anmälan, att Rid-: daihusKamereraren RevisionsSecreteraren N. W, Stråhle återkallat sin anhållan om Lönetillökning vid RiddarhusKamereraretjensten.
Expeditions TJtskotteU, Herr Rosenblads, Bernhard, Aen 27 den~ nes förmiddagen på bordet lagde Motion, om åtgärders vidtagande till vinnande af besparing i kostnaden för Riksdagshandlingarnes tryckning ra. ra.
Herr Grefven och LandtMarfkalken anmodade Herrar Electorer, att med första sara-i manträda, för att utse en Ledamot i EevillningsUtskottet efter Herr Tham, Wollrath, sorn begärt och erhållit Herr Grsfvens och LaudtMarskalkens tillstånd, att från Riksdagen afresa. 564 &en 29 Octobcr c. nt.