Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dén i4 .lusfisti f. iit. föcb dersf uppkomnå nya embeten medföra för Staten.
Af sådan anledning, och i mått af folkmängdens ökning, har delningen blifvit jord.
Det är skäligen upplyst uti Betänkandet', hvarföre ej Utskotten lemnat bifall till Motionen ; och af Herr Berghman är icke något argument anfördtj som i min tanka Iean verka deremot.
Hans anförande innefattar egeuteligen icke annat än uppgift af några Landshöfdingarnes befattningar , i afseende på andra embetsman, och det är, sorn jag visat | en ganska obetydlig del af deras embats-ålig-, gauden.
Herr af Schmidt, Georg Lars, införde ■«krifteligen ■: {Se Bilagan N:o i.) Herr Bergman:
Det är egentligen för att besvara hvad Friherre Cederström anfört, 8om jag anmält mig.
Jag har visserligen hvarken sagt eiler tänkt, att
Landshöfdingarnes befattning ej skulle sträcka sig längre, än blott till hvad Utskotten ömtälat; men jag har nämnt dessa befattningar , emedan Utskotten anfört dem såsom hufvudskäi, till Läftsdelnibgén. jag vet att LandsRöfdihgäröe hafva mångå Vigtigåré befattningar, jag anhåller otti Steir— remiss, på grund af de anmärkningar som blifvit g jorde , och åberopar mig , hvad Herr af Uhr anion uti sin reservation; 429 ftin 14 Augusti f. m.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch OeconomieUtskottens förevarande
Utlåtan» de böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremittera.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att, på sätt Herr Montgommerie begärt, Utskottens Utlåtande finge hvila på bordet, intill dess Utskottens Betänkande , om återläggande af Herjeådalen till Gefleborgs- och af Jemtland till Vesternorrlands
Län , till Ridderskapet och Adeln inkommer.
Ja , jemte några Nej.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sorn, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adela bifallen.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 16 sistledne Julii under N:o 3»gafgifne, samt den *2 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse, angående ersättning till ipnevånarne i Hertigdömena Schleswig och Holl - Den n Augusti /. rn. »tein , för gjorde lefverancer tn m. till Svenska Armeén , efter freden i Kiel. Herr Berghman, Ambrosius Magnus t
Af det uppläste Betänkandet har jag hört, att Svenska Statsverket ännu har en fordran för köpeskillingen af Pommern.
Jag påminner mig likväl , att jag ej hort vid de sista Riksdagarne , huru Staten fått tillgodonjuta denna Köpeskilling.
Jag tror att af detta Betänkande , anledning är till väckande af motion derom , och får derföre begära , att Ständerne måtte få sig förelagd en räkning öfver de medel , sorn blifvit erlagde för Pommern och Rugen.
Grefve af Ugglas , Gu fl af:
Jag fattade ej rätt, hvad Herr Berghman yttrat; men i afseende på Räkenskaperne för ifrågavarande medel, får jag tillkännagifva, att de ingå uti räkenskaperne för Krigsfondsmedlen , att desse alltid blifvit förelagde Ständernas granskning, och att det är deraf man utrönt, att en fordran återstår , som dock i det närmaste lärer vara alslutad.
Då nu ifrågavarande utgift är en Krigsutgift, har Utskottet ej funnit något lämpligare sätt, än att den utgår af hvad genom Kriget tillfallit Stats-Verket.
Jag finner således ej något hinder att bifalla Utskottets Betänkande.
Jag har intet att anmärka vid Utskottets Betäckande, ty fordran bör betalas.
M?n hvad det angår , att KfigsfondLs - ioeu., i4; Augusti fi m. täkenskaperae akola innehålla redovisning, fösgPommern och Rugen, och att den kommit tili, Riksens Ständer , så bar jag derom ingen kunskap, Jag har ej sett ett jota 3. som upplyst den saken.
Grefve, af Ugglas,:, Jag underställer den värde talaren, oin det någonsin varit brukligt, att räk.enskaperne framläggas, för Riksens,Ständer.
D? granskas, af Revisorerne och Stats-r Utskottet.
De sista Revisorerne hafva, uti deras berättelse 3 upptagit förhållandet dermed.
När det är^.fråga örn millioner , som jag supponerar hafva influtit för.
Pommern och Rugen , så fordras väl en mera allmän och noggran- uppgift af räkningarne.
Här äro närvarande flere af de siste Revisorge, och jag får, fråga dem, otn de bekräfta hvad Utskottet sagt , att räkenskaperne varit dem förelagde ?
Jag tror det vara hvarje representants, rättighet, och skyldighet,, att bevaka, sitt lands rätt och bästa».
Htrr Grsjucn ofji Landt Marskalken, gjorde proposition till bifall , af Stat&Utskottets ifrågavarande Utlåtande , hvilken proposition med.
Ja besvarades,; Och- skulle Herr Berghir.ans qfe yanberörc.e motion hvila på bordat - Vid förnyad föredragning af'
EagUiskoctets den 23 sistledne julii under N ;o 134 &h Den 14 Augusti f, m, 423 gifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets den 10 sist— ledne April meddeldte Betänkande , angående åtskillige föreslagne Lagförändrisgar, till minskande af kostnader och besvär för rättsökande , vid Rättegångars utförande? blef samma Utlåtande, uppå gjord proposition , af Ridder* skapet och Adeln bifallet» Föredrogs å nyo Lagutskottet» den 23 sistledne Julii under N:o 135 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 14 sistledne April meddeldte Betänkande , angående yrkad rättighet lör .syskonebarn samt med hvarannan pä sidan i svågerlag varande personer , att ingå ägtenskap , utan att behöfva söka Konungens tillstånd.
Herr von Hartmansdorff, Angnst'.
Då LagUtskottets
Betänkande första gången förevar, yttrade Herr Ehrenborg och jag åtskilliga betänkligheter emot dess antagande; och an; märkningarne gingo derpå utfatt,, otti någott förändring skulle göras , vore det nödvändigt, sttäfven ändraandra lagens stadg.anden, i afseende på förhållandet mellan syskonebarn.
Följdem af dessa anmärkningar har varit den , att Utskottet föreslagit en lagförändriog, äfven hvad: lägersmål emellan syskonebarn beträffar.
De 4*4 Den 14 Augusti j, m. skäl sorn afråda bifall härtill, äro så omständligt och väl utförda uti Kongl.
Maj:ts nyss upplästa yttrande, då Han , vid en föregående Riksdag, vägrade Sin sanction å ett dylikt förslag, att jag anser öfverflödigt, att något tillägga.
Således hemställer jag, att Betänkandet måtte afelås.
Jag har hört, att PresteStåndet redan så gjort, och anhåller, att ProtocollsUtdraget derom , måtte, ifall det ankommit, få uppläsas.
Härefter upplästes PresteStåndets ProtoCollsUtdrag af den 5 dennes, hvaraf inhämtades, att LagUtskottets ifrågavarande
Utlåtande blifvit af PresteSråndet afslaget.
Grefve Spens, Carl Gu/la}:
Vid förevaran de Betänkande, skall jag anhålla att få göra några anmärkningar, så i afseende på formen och saken, som sluteligen sjelfva redactionen af den föreslsgne §:n. 1 afseende på formen, förekommer att LagUtskottets första Betänkande innehöll ett förslag till ändring i GiftermålsBalken.
Dervid gjordes anmärkningar, att den ej kunde ändras, utan i sammanhang med förändringar på andra ställen i Lagen.
Det torde således förtjena en närmare pröfning, huruvida den del af Betänkandet, som angår de nya förslagen till ändring, hvarmed Utskottet inkommit, icke år blott första gången före, i stället för att den andra delen är andra gången före- Om så är, hvilket jag tror, anser jag, att frågan om förändring i MissgerningsBalktn kan återremitteras, men att den andra, Den 14 Augusti f, m. 425 rörande GiftermålsBalken, kan afslås, eller med förändringar antagas.
Jag har dock blott velat väcka fråga härom, om Ridderskapet och Adeln ej skulle bifalla den delade återreniisseri., anhåller jag åtminstone, att hvardera ämnet inätte särskildt företagas till pröfning.
Hvad sjelfva ssken angår, instämmer jag med Herr Cederborg, att här äro tvenne olika ämnen.
GiftermålsBalkens stadgande, om förbud för syskonebarn att äkta hvarandra, förskrifver sig ifrån en, uti Religions-stadganderne fordom intagen PoliceFörfattning.
Denna uppkomst af stadgandet vitsordas af historien, likasom deraf, att uti Protestantiska länder dessa förbud småningom minskas.
Under Hierarchiens tid, var det Påfvarnes rätt, att lemna dispence till sådane giftermål.
Det är sannt, *tt vid reformationen godkändes väl den tankan, att Konungen var Kyrkans öfverhufvud; men att någon skulle kunna dispencera från brott , den tankan är så stridande emot tidens anda, att då det blifvit fråga derom, det är en angelägen fordran af moraliteten, att icke det som i ena fallet framställes såsom brott, då det uti MissgerningsBalkeo kallas andra förbudna leder må af någon menniska kunna förklaras vara utan ansvarighet.
Derföre har jag trott, att så snart det stadgande icke upphäfves, att sådane giftermål äro förbudne , böra de vara absolut förbudne, men blifva de tillå t ne under något vilkor, så böra de blifva absolut tillåtne.
Derföre tillstyrker jag bifall å Utskottets Betänkande i denna del.
En annan fråga är , om lägersmål och stadgande af större stråft för JO e n 14 Augusti j. m. lönskaläge mellan syskonebarn.
Denna fråga är bestämdt ett policestadgande, och bör serskildt afgöras.
Jag finner ingen olägenhet, af hvad Herr Cederborg föreslagit, att bibehålla MissgerningsBalkens 58 Cap., sådant som det är, men om icke detta godkännes, får jag föreslå , att, i stället för Utskottets redaction, §:n helt och hållet matte uttagas.
Utskottets förslag, angår endast lägersmål emellan syskonebarn och slutas med , att detta brott skall straffas med böter , som för lönskaläge i allmänhet.
Således är hela §:n inbegripen uti 35:te §:n.
Det är lika sorn, om eaCavalleriChef, uti en instruetion för sitt Regemente, stadgade:
Alla hästar skola hafva så och så stor ration, grå hästar skola hafva samma ration.
Hvad redactionen angår af §:n> som nu är införd i detta Betänkande, så är den under allt klander, jag torde ej behöfva mera, för att bevisa det, än att uppläsa den ordagrannt utur Betänkandet.
Lägrar man jiti fyjkanebarn, eller then Jorn förr ägthans eller hennes fyfkonebarn till ägta , elller eljest: häfdat ha/ver, Bote forn förLönJka läge. jag hemställer om deruti finnes någon antingen logik, eller gramatik.
Herr Hämmarjhjötd, Lorenzo:
I fall man närmare betraktar historien om uppkomsten af förbudet mot äktenskap emellan syskonebarn, så kommer man lätt derhän, att yrka bifall till till LagUtskottets Betänkande.
Det är bekant, sorn Grefve Spens yttrat, att hela förbudet har sin upprinnelse ifrån det Calholska Presterskapet, och hvad som dermed menades, är ock Den 14 Augusti f. m, 42? klart i ty i och med det samma, som detta förbud stadgades, underrättades man tillika , att man med penningar som betaltes till Biskapen eller Påfven, kunde blifva från förbudet dispmcerad.
Således uppkommer i och med förbundet, något omoraliskt och förderfligt, i det att man först stadgar något såsom orätt, men tillika »tt , så framt man betalar penningar derför, upphör detta orätta, att vara orätt , eiler kats af en mensklig ynnest förklaras, att icke böra så anses.
Detta är annars, såsom också Grefve Spens anmärkt, just igenom antagandet af möjligheten att dispencera detta förbud , sora det gifves tillkänna, at£ densaken som förbjudes, i sig sjelf ej är ond, ej är orätt; ty hvilken mensklig makt skulle väl kunna upphäf va det verkliga orätta?
Jag bekänner också,, att jag icke förstår, hvarifrån mari har anledning till den skuggrädsla, att sedernes. renhet skulle lida derigenom , att syskonebarn finge gifta sig, utan att gå till Kungs, ty förmodelig gen måtte så väl i afseende på dem, som på andra gälla den satts, Paulus yttrat, att det är bättre gifta sig, än brinna.
Hvad äter angår,, att slägtet derigenom skulle försämras, så tror jag, att Historien motsäger det, då man vet att hos vissa nationer, och till och med de sorn halva, längst bibehållit den bestämdaste nationalitet , genom
Lag varit stadgadt att slag* fingar skulle gifta sig med hvarandra.
Beträffande sluteiigen dszt skäl , att visse Embets man derigenom1 skulle mista sin inkomst, så är detta en consideration , sorn det ej passar Jfied Riksens Ständers värdighet att göra af - 43S Den 14 Augusti f, m. seende på. och jag vill derföre önska att ett sådant skäl ej blifvit yttradt på detta rum.
Af alla dessa anledningar, yrkar jag, med Grefve Spens, bifall till Betänkandet, så vidt det rörer syskonebarns rätt, att med hvarandra ingå Giftermål.
Men deremot bekänner jag, att jag finner besynnerligt, att Utskottet gjort ett tillägg, i anledning af återremissen, och föreslagit ett förändradt stadgande uti MissgerningsBalken.
Jag vet ej att det är påkalladt af hehofvet; ty då man yrkar, att det är för bibehållande af sedernes renhet, som man ej vill, att förbudet mot syskonebarns giftermål upphäfves, så tycker jag att det är mera skäl att bibehålla stadgandet i MissgerningsBalken, såsom band på brottet och ej införa något , som försvagar detta band.
Dst osedliga bör Lagen strängt motverka, och han gör det så mycket säkrare, om han ej söker hindra en sak, hvaruti ej är något ondtj ty visserligen leder det snarare till renhet uti seder, än tili deras förskämmande, att personer gifta sig.
Det är dessutom så mycket mera skäl till bifall, som det är bekant att Kongl. Maj:t ej nekar dispence till desse giftermål, och då orsakas derigenom blott onödig kostnad och omgång, H err Ehrenborg, Casper:
Då LagUtskotfets
Betänkande förra gången förevar, hade jag den äran gifva tillkänna min öfvertygelse, att om ock de betänkligheter mot förslaget, sorn blifvit anförde, kunde förfalla, vore lagförändringen dock icke af den angelägenhet, att den partielt borde beslutas, di en allmän lag före - Ben i4 Augusti J. m, slår, helst den agde sammanhang med flere andra stadganden uti lagen.
Jag har ock af Utskottets Betänkande icke blifvit öfvertygad, att icke samma slägtförhållanden, som legat till grund för börd å jord, äfven föranledt till de stadganden , som finnas om lägersmål emellan närmare beslägtade personer.
Utskottet säger väl, att det icke finner ett sådant sammanhang mellan dessa omständigheter; men har ej derföre anfört några skäl.
Jag finner det likväl så mycket mera , som man i afseende på jäf uti lagen hänvises till Giftermåls- och JordaBalkarne.
Lika med Grefve Spens, anser jag den förändring, Utskottet föreslagit uti 58 Cap. MissgerningsBalken, icke vara lämpelig.
Att derupptaga detserskilta förhållandet emellan syskonebarn, då man ej stadgar något serskildt förhållande, vöre efter min tanka till det minsta öfverflödigt, likasom åtskillige andra stadganden, borde utur lagen uttagas samma stund som äktenskap tillåtas mellan nära beslägtade personer och 6kyldskapsbandet uppbäfves.
Jag vågar upprepa, att jag ej tror denna lagförändring vara af den vigt, att ej dermed kan anstå, tills den nya lagen blifver fastställd , och anhåller derföre, äfven med afseende å Herr Ribbiogs särskilta mening, att Herr Grefven och LandtMarskaiken täckes göra proposition till afslag å Betänkandet i hela dess vidd.
För min del, instämmer jag med Herr Ehrenborg.
Jag har redan vid ett annat tillfälle, yttrat den åsigt jsg har i fråga örn lagförändridgar, att neni - 43° ¥)en 14 Augusti f rit, ligen man skall gora skillnad derpå , om lägförändringen är i öfverensstämmelse med förut: antagne principer, eller om den innefattar någon förändring deraf.
Vår lag antager, att den närmare 6lägtskapen räknas till och med syskonebaro.
Derföre är ansvaret strängare för lägersmål deni emellan; rättighet till börd sträcker sig ej längre än til! syskonebarn, och vid detta led, stadnar äfven jäf emot Domare, ö. s. V. Rubbar man ä ett fall principen, si måste man äfven göra det i andra fall, annars uppstår skiljaktighet.
Säger man att denna skyldskap ej hindrar äktenskap, så bör man ock säga, att den ej innefattar jäf, och antager man åter, att dispencerätfen ej är riktig, så bör man ock borttaga ali dispencefätt från Konungen i frågor om svågerlag.
Med ett ord, då man vili rubba Lagens grund i ett fall, måste man undersöka aila de delar af Lagstiftningen, sorn dermed stå i gemenskap och detta torde
Vara af tuera vidd och omfattning, än att detsamma, så till sågandes, på stående fot, kan tillvigabringas.
Af dessa skäl, och då någon förändring nu icke är af behofvet påkallad, tror jag det vara rättast, och medförande de minsta 0- lägenheter, att afslå Betänkandet.
Grefve Spens':
Öm, eftsr hvad jag hörfe Herr Stråle och Herr Ehrenborg yttra, fråga blifver om afslag å Betänkandet, skulle jag för min del, ej vilja höja min föst deremot, så framt uti beslutet intages , att Ridderskapet Och Adeln ansett någon förändring uti stadgandet icke, för de i närvaråndg^v&t& af nödvän-, Den 14 Jugusli f, m, digheten påkallad, utan att dermed borde dröjas, till dess frågan förekom i sammanhang med nya lagverket.
Detta är ungefär detsamma som Herr Ehrenborg och Herr Stråle yttrat 5 min anhållan är blott, att i beslutet måtte intagas, att detta varit Ridderskapets och Adelns skäl, på det att icke afslaget må tjnses såsom ett bifall till den motsatta principen, hvartill jag icke kan samtycka.
Herr von Hartmansdorff: jag hade ej tänkt vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln, dä flere ledamöter tillstyrkt afslag: mert det tillägg Grelve Spens föreslagit , tror jag mig böra bestrida.
Jag kan ej anse afslaget biott för ett uppskof, tills den allmänna lagförändringen hinner föregå, utan tror Betänkandet böra afsiås, emedan det i gin grund är origtigt.
Det har blifvit lagdt förbudet för skonebarn, att ägta hvarannan till last, att det vore en följd af Catholska Presterskapets; girighet att förtjena penningar på dispenccr.
Vill man betrakta saken på den svarta sidan, så kan man visserligen framställa den på detta sätt, men derföre att Catholska Presterskapet uti några fall visade snikenhet, kan man tj neka, att det uti andra hade ganska goda skäl till sina läror, och ibland dessa händelser räknar jag den närvarande.
Om de religieusa åsigterne den tiden ledde till vidsträcktare ägtenskapsförbud , än nu, så är deras inskränkning äfven en följd af religionsmeningar, elier af reformationen.
Gifvet är i alla fsll att det finnes juridiska stsdgandsn, som hafva ett när-3 432 Ben 14 Augusti j, m. mare samband med religionen och sederna ! och d^t är otvifvelagtigt utur denna djupare åsigt, mera än utur den blott juridisk» och politiska, som PresteStåndet afslagit lagförändringen.
Med Grefve Spens instämmer jag visserligen deri, att ingen kan dispenceras från ett brott; men omså torh åller sig med ägtensKap i förbudna leder, och Konungen ej för visfa tillfällen må kunna gifva dispence, så frågas, huru Lagutskottet mä kunna genom sjelfva lagens upphäfvande, gifva en sådan dispence för afl tid.
Våra efterkommande kunde ock hafva en motsatt åsigt med nu varande Lagutskott, och upplifva förbudet.
Grefve Spens har yrkat att MissgerningsBalkens stadgande om straff för lägersmål mellan syskonebarn, borde bibehållas, ehuru lörbudet mot äktenskap emellan dem upphäfdes, emedan det förra vore ett po. licestadgande, men det sednare en religionssak*
Jag tror mig dock böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på olämpligheten, att bibehålla i MissgerningsBalken detta stadgande, sedan det saknade sin grund uti Giftermåls* Balken.
Det vöre att blott agta skalet sedan kärnan försvunnit, och j3g inser ej hvartill det skulle tjena.
En ledamot har framställt denna fråga ur den förhatliga åsigten, som skulle förbudets bibehållande vara en penning not för de Embetsrnän, genom hvilkas åtgärd , dis— pencer meddelas.
Jag får dervid erinra om något sorn förut blifvit yttradt, nemligen, att Serskildta Utskottets förslag rörande papperslösen, åsyftar, att den såsom aflöning för Embetsman - Dtn 14 Augusti /. m, 433 betsmän skulle försvinna, men i stället ingå till StatsCassan, hvarifrån Embetsmännen åter borde aflönas.
Således, då StatsCassan får inkom* sten , kan Embetsmäns egennytta icke åberopas såsom skäl till Betänkandets ogillande.
Herr Hammarskjöld har anfört såsom grund till förbudets upphäfvande, att de folkslag, som gifta sig inom de hos oss förbudne leder, bättre bibehålla nationaliteten.
Jag förmodar, att han menar Judarne, men tror ej, att vi Svenskar böra taga dem till efterdöme för våra handlingar.
Således tillstyrker jag, att Bidderskapet och Adeln måtte, utan tillägg, afslå Betänkandet, Grefve Spens: Herr von Hartmansdorff malte hafva missförstått hvad jag yttrade , då han ansett mig hafva anfört, att stadgandet uti MissgeiningsBalken vore en ordningsstadga,' och det andra en religieuse stadga.
Min mening var. att det förra alltid af oss måst anses endast såsom en oidningsstadga, och att det andra åter har sitt upphof i opinionen, såsom religieuse stadga.
Det ligger en stor skillnad deruti, om ett stadgande förskrifver sig från Religionens uppenbarare, eller om de, som sedermera utbildat den på jorden, hafva tillsatt det.
Sådane tillsatser kunna rubbas af menniskor, likasom de tillkommit, genom menniskor, och jag kan ej förstå, hvarifrån Herr von Hartmansdorff hämtat grunden till den förundran, att då Konungen ej skulle kunna gifva en så - Ridd. 0. Ad.
Band. *8 434 T)an 14 Augusti /. tn dan dispence, Lagutskottet och Ständerne skulle kunna iörklara, att saken ej vöre nå-i got brott.
Det är likväl den skillnad att när Lagstiftande magten gör det för alltid, då är det ett uttryck, af tidens anda, ej olämpligt användt , när det röret dessa tillsattser.
När åter det är för det särskilta fallet , som tillåtelsen gifves, då är det formen af det heliga, som är antastad.
Derföre kan jag ej annat, än alltid bestrida i principen all dispence för särskilta tillfällen, från hvad en lag stadgar, sorn opinionen satt i samband med religionen.
Jag tror ej, att det kan nekas, att detta är sf samma natur som det aflatskrämeri var i stort, hvilket gaf anledning till Reformationen.
Herr Hammar/kjöld:
Jag förenar mig uti allt hvad Grefve Spens nyss yttrat, och vill blott upplysningsvis
Rämna, att jag icke kari tro eller veta, med hvad skäl man skulle föreställa detta förbud, såsom ett religionsstadgande.
Uti allt hvad som hörer tili kunskapen om religionen, finnes intet som dertill föranleder.
Det är ej ett religieust utan ett prästerligt stadgande under den tid, då Presterekapet öfver hula Europa var i förfall, och man» sysselsatte sig mera med förderfvande af religionen, än med dess ordentliga vidmagthållande; mera med uttänkande af medel att vinna jordiska ägodelar, än med anvisande på andliga.
Deremot har jag aldrig hyst den tanken, att Sveriges nuvarande Prestestånd, af sådan beräkning, afslagit Betänkandet.
Jag trot tvä riem att det skett af den gamla vanan man haft
Den 14 Augusti f. m. 435 att anse saken som otillåtlig, ty det ar be-, kant, att vanan är andrei naturen.
Hvad jag yttrade, att det gifves nationer, hos hvilka giftermål uti nära äkyldskapsgrenar varit bruklige, nyttjadejag ej som skäl, hvarföre Betänkandet borde bifallas, utan blott såsom en vederläggning af hvad Utskottet yttrat, och det var ej min mening att framställa Judarne såsom något exempel för oss.
Det är visserligen sant, att giftermål nära slägtingar emellan, var tillåtit hos Judarne likasom hos de fleste Orientens nationer, meli det var äfven tillåtit hos Perser och Egyptier och de äldre Grekerne , och jag påminner mig ej, om icke det till och med hos derti var lag.
Åtminstone vsr det mycket btukeligt, i synnerhet i Sparta.
Der voro dé Heste gifte med sine systrar eller Cousiner* titan att deras natur derigenom förderfvades.
Skulle Ridderskapet och Adeln * åf de skäl Herr Ehrenborg och Herr Stråle anfört , finnå äkäl att förkasta förslaget, så förenar jag mig med Grefve Spens, om det åf honom föreslagne tillägg till propositionen* rörande orsaken* hvarföre förslaget icke denna gång antages.
Herr Grefven och Landt-Mar ikalken yttrade, ätt ehuru Ridderskapet och Adeln visserligen kunde, pä sätt Grefve Spens föreslagit, skilja LagUtskcttets
Utlåtande i tvenne delar, samt äluteiigert afgöra en del Och återremittera en annan, helst sista d< leh af Utlåtandet innefattade svar uppå en af Herr Ehrenborg framst alid ny motion ansåg Herr Grefven och LandtMar. kalken likväl, enär under discussionen flere 43© Den 14 Augusti f, m, ledamöter anhållit, att Utskottets Utlåtande matte i hela dess vidd till slutelig pröfning nu företagas, sig böra först göra proposition till bifall å berörde Utlåtande i hela dess vidd.