Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(Emedan det, hvarom § 14 handlar, blifvit af mig afsedt vid redaktionen af § 1 om utträdande från svenska kyrkan; så kan icke något ytterligare stadgande i berörda afseende vidare här ifrågakomma; utan bör här intagas Motioner i Borgare-Ståndet 18(52. tJVd 240. första morn. af femtonde § och äfven andra mom. sedan derutur borttagits orden: »samt Konungen eller den myndighet, sorn eger att tjensten till sätta, finner skäligt att honom dervid behålla.»
Bäst vore likväl om hela2 mom. uteslöts. § 17.
(Blir lika med 16 § i 1860 års ofta åberopade förordning; och § 18. som skolat motsvara förordningens 17 §, erfordras icke för den händelse, att 8 och 10 §§. 1 kapitlet i det af Kongl. Maj.t till Ständerna denna riksdag aflemnade förslag till strafflag varder oförändradt antaget. c) om de borgerliga följderna af sakramehternas begagnande: en författning, i hviken, med afseende å dopets och nattvardens evangeliska och andliga beskaffenhet, stadgas, att begagnandet af. eller underlåtenheten att begagna, det heliga dopet och Herrans heliga nattvard, ej må medföra vinst eller förlust, förmåner eller olägenheter, kompetens elier inkompetens, i verldsligt afseende.
Enligt nu gällande Handels- samt Fabriks- och Handtverksordningar får ingen af svenska kyrkans medlemmar idka handel eller fabrik eller handtverk, eller ens, enligt förordningen om bränvinstillverkning, då han ej »eger eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord», bränna bränvin, utan att hafva begått Herrans nattvard.
I detta afseende får jag åberopa en del af hvad jag, såsom reservation mot 1 mom. 1 i; i det af särskilda Utskottet, med Betänkande af den 31 Mars 1854, afgifna »förslag till förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning», yttrat sä lydande: »Begåendet af Herrans heliga nattvard vill jag ej med bränvinstillverkningen förknippa så, att ingen finge utöfva den sednare utan att hafva åtnjutit den förra.
De äro i alla afseenden så skiljda, att lagstiftaren icke bör söka emellan dem åstadkomma något samband.
Den, som begår H. H. nattvard för att blifva behörig tillverka bränvin, missbrukar densamma: bättre hade han (sökanden) gjort, om han icke för det ändamålet begått nattvarden: och bättre hade lagstiftaren gjort, om han icke förledt honom dertill: må heldre den, hvars samvete tillåter honom sådan handtering, tillverka bränvin utan H. H. nattvard.» Härvid bör äfven tagas i betraktande en af Kontraktsprosten m. m.
D:r P. J.
Emanuelsson vid denna riksdag föreslagen motion, rörande förklaring öfver 2 § 11 kap. Kyrkolagen. d) Om tvångsdop:
En förklaring, att de två i enskilda mål utfärdade Kongl. Bref, som den 7 Juni 1733 till Konsistorium i Stockholm och den 24 Januari 1740 till Konsistorium (Ecclesiasticum?) i Upsala aflåtits, angående, det förra N. G:s och det sednare Hofjunkaren J.
G:s barns döpande, och hvilka Kongl. Bref vanligen åberopas till förment stöd för på lag icke grundade, och äfven för flera kristligt sinnade prestmän inom svenska kyrkan afskyvärda, tvångsåtgärder, för att få barn döpta, —- måtte förklaras icke vara gällande lagar, och Motioner i Borgare-Ståndet 1862. «yW 24!.
457 och således ej få af tjenstemän eller myndigheter vidare åberopas till stöd för sådana åtgärder, helst dessa äfven kränka den rätt Gud gifvit föräldrarna Öfver sina späda barn. e) Om borgerligt äktenskap.
Någon författning, som förekommer de olägenheter, hvilka nu i afseende pä åtskilliga separatisters giftermål ofta yppas.
Stockholm den 30 November 1862, L V.
Henschen.
JVs 241.
Af Herr Henschen i Angående dels Härads-rälternas organiserande enligt vissa Lagberedningens förslag, dels förberedelser till ändringar i Domstolarnes organisation och verksamhet.
Den, som gjort sig något bekant med den mängd skrifter, som i detta ämne både i äldre och sednare tider utgifvits, erinrar sig, hurusom, t. ex. under åren 1754, 55, 56, 58, 59 och 1762, frågan om rättegångars förkortande, och, i sammanhang dermed, till en del äfven frågan om domstolarnes organisation och verksamhet behandlades med stort allvar, och icke ringa sakkännedom äfven angående utländska förhållanden.
Måhända kan deraf inhemta® något äfven för närvarande tid dugligt.
Att frågan om domstolarnas organisation och verksamhet skulle med förnyad kraft upptagas i sednare tider, var en nödvändig följd deraf, att Rikets Ständer i April 1810 biföllo Lag-Utskottets den 1 i samma månad afgifna ''Betänkande angående Lagarnas urskiljande, förenkling och förbättring,5' samt att Kongl. Majit, på Ständernas begäran, den 14 Februari 1811 förordnade en kommitté "till upprättande af förslag tilt en ny allmän Civil och Kriminal-lag."
En bland de första frukterna i detta ämne af omförmälda kommitté, den s. k.
Lag-kommittéen, var det af dess arbetande ledamöter vid kommittéens allmänna sammanträde den 25 Mars 18! 5 afgifna, och af hela kommittéen i underdånig skrifvelse af den 31 i samma månad till Kongl. Majit aflemnade, Betänkande, angående åtskilliga ändringar i domstolarnes dåvarande organisation; i hvilket afseende kommittéen föreslagit, det skulle Härads-rätterne blifva mer permanente, ingen domsaga hafva mer än ett tingsställe, Lagmans-rätterne försvinna, blott en underdomstol, Härads- eller Stads-rätt, finnas, i följd deraf instantierna blifva tre, Hof-rätternas divisioner utflyttas, på sätt i Norge sketf, då Stifts-öfver-rätterne blefvo inrättade, och, naturligtvis i följd af allt detta, Högste
Domstolen blifva en verklig instans. 1 anledning häraf ankom till Lag-kommitBih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 Afd. 58 458 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\s' 24l. téen ett den 11 Augusti 1815 aflåtet nådigt Bref, hvaraf till upplysning om ärendets behandling här intages följande: ”Sedan J till Oss i underdånighet inkommit med Betänkande och Förslag till Domstolarnes och Höf-rätternes antal och organisation, och Wi detsamma i nådig skrifvelse till Riksens Ständer öfverlemnat, i ändamål att yttra sig, huruvida J, vid utarbetande af Lagverket, kunde ställa Edre förslag i beräkning på en sådan ny organisation; så hafva Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse den 27 i förlidne Juli månad, härå meddelt det svar, att de nu icke vilja någon annan åtgärd i detta ämne vidtaga, än att för det närvarande låta frågan alldeles hvila, och utan något i förväg fattadt beslut, som skulle kunna lägga hinder i vägen för ämnets vidare utvickling och pröfning, hos
Oss i underdånighet anhållit, det hela målet måtte tillLagkommittéens bearbetande återlemna»; hvarefter, sedan det i föreskrifven ordning blifvit genom trycket till allmän granskning utgifvet, det må bero på Wårt och tillkommande Ständers pröfning, att antaga eller ogilla såväl det fulländade Lagverket, som grunderna för detsamma; Och vele Wi detta Riksens Ständers underdåniga svar härmedelst
Eder i Nåder meddela.
' Så aflopp det, så vidt jag känner, första allvarligare försöket att förmå Rikets Ständer att yttra sig om
Domstolarnes organisation i allmänhet.
Frågan var ock säkerligen icke i allmänna opinionen bland de tänkande och magtegande så förberedd, sorn alla dylika frågor böra vara innan de öfverlemnas till Folkrepresentationen.
Men de utmärkte, klarseende och nitiske män, som fått Lagverkets utarbetande sig närmast anförtrodt, gingo vidare på den beträdda banan.
Och då det af dem utarbetade förslaget till Rättegångs-balk för tvistemål den 2 Januari 1821. granskades af kommittéen in pleno, vidblefvos ofvanangifna, då i detaljerade förslag framlagde, grunder.
Redan den 22 i nämnda månad slöts granskningen af oinförmälda förslag, hvilket trycktes och sålunda lades under allmänhetens ögon nästföljda år 1822.
Genom detta förslag hade i Domstolarnes organisation och verksamhet icke föreslagits någon annan väsendtlig ändring, än den ofvanangifna.
De i detta afseende vigtigaste föreskrifterna, om underdomstolarnes organisation innefattades i följande stadganden: 2 kap. 1 §. ”Härads-rätt skall utgöras af den Domare, Konungen förordnar, och af den nämnd, »om i domsagan väljes. 2 §.
I Härads-nämud må ej flere, än tolf, och ej färre, än sju, på en gång sitta.
De skola vara redlige och förståndige män, som i Domsagan bo och hemman under egandeeller nyttjande-rätt der' innehafva.
Ej må dock någon till nämndeman väljas, som i Konungens eller Rikets tjenst är. 3 §.
Hvarje socken skall minst en nämndeman välja. — — - — — — — — — 4 §•
För hvart år skall nämndemans val hållas å ordentlig sockenstämma; oek ege hvar, som efter 2 § till nämndeman väljas kan, dervid lika röst. — — — — — — 9 §.
I den Domsaga, som för Härads-rätt utstakad är, ehvad den består af ett Härad eller flere, skall ej mer, än en tings-stad vara.
Der hålle Rätten årligen två ting, det Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,7W ?41. 459 ena mellan tjugondedag
Jnl och midsommar, och det andra emellan Michaelis- och Thomaidag.
De kallas lagtima Ting. § 10.
Allrnånne
Rätteg äng a-dag ar skola vara: sex under den första, och tre under det andra af de Ting, som i 9 § sagde äro, nemligen under första Tinget: tjugondedag Jul. då den på måndag infaller, men eljest nästa måndag derefter, och sedan hvar fjerde måndag, som inom tingstidens slut inträffar, så räknadt att alltid fyra veckor blifva emellan hvarje måndag, som allmän rättegångsdag är; samt under andra tinget: första måndag i Oktober månad, och sedan hvar fjerde måndag, likasom under törsta Tinget.
Infaller helgedag på någon af de måndagar, som till rättegångsdagar nu föreskrifna blifvit; vare nästa söcknedag derefter allmän rättegångsdag; dock skall ändå tiden till nästa allmänna rättegångsdag från måndagen räknas. 3 kap. I §.
Stads-rätt utgöres af domare, dem Konungen förordnar.
Ej skola på en gång flere, än fem, och ej färre, än tre, i Rätten sitta.
Af dem ege hvardera en röst; och vare den ordförande, som dertill förordnad är, eller eljest främst i Rätten sitter, 2 i Kan stad ej löna det antal af domare, sorn för Stads-rätt nödigt är, efter ty i I § sägs; då skall Stads-rätt utgöras af en domare och Nämnd, sorn om Härads-rätt i 2 kap. stadgadt är; och varde den Nämnd vald bland män, som i staden bo och der näring idka eller fast egendom hafva. 7 i År Stad så ringa, att hvarken efter 1 eller 2 § Stads-rätt der underhållas kan; då skola de mål, som i staden förekomma, upptagas vid den Härads-rätt, inom hvars Domsaga staden ligger.” Hof-rätt och Högste Domstolen skulle hafva sammanträden hela äret.
Sedan detta förslag, jemte förslagen till öfriga delar af civil-lagen, hvilka ock blifvit genom tryck allmänheten tillgängliga (nemligen Giftermåls- och Handels-balkarne redan år 1815, Årfda- och Jorda-balkarne 1818 och Byggninga-balken 1819) liksom förslagens högt begåfvade författare, väckt, allmännare uppmärksamhet; så funno Rikets år 1823 samlade Ständer, utmärkte för ej mindre det då, till fullt medvetande, vaknade konstitutionela lifvet, än äfven den progressiva rigtningen i allmänhet, sig föranlåtna att icke blott antaga det hufvudsakliga af kommittéens förslag derom, att soeknestämman, med lika rösträtt för valberättigade, skulle välja nämndemän till Härads-rätt, ehuru valrätt och valbarhet inskränktes till bönderna allena, utan ock anhålla ”om vidtagande af nödiga mått och steg till påskyndande af Lag-kommittéens arbeten, så att hela förslaget till ny civil- och kriminal-lag så tidigt måtte fullbordas, från trycket utgifvas och allmängöras, att detsamma, i den ordning 47 ”(33?)” § i Riksdagsordningen och 87 § Regeringsformen bestämma, kunde, så vidt möjligheten det medgåfve, i ett sammanhang komma under Ständernas pröfning vid nästa riksdag:” i anledning hvaraf Kongl. Maj:t 460 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,JVd 241. l:o i det throntal, hvarmed Ständerna den 22 December år 1823 hemförlofvades, yttrade följande:
"Den kommitté, åt hvilken utarbetningen af civila lagen blifvit anförtrodd, har fullgjort detta uppdrag, och dess förslag är öfverlemnadt till mitt och mitt Stats-Rads bepröfvande.
Det skall föreläggas Rikets Ständer vid deras nästa sammanträde, med de jemkningar och förbättringar, sorn jag kan anse nödige”; och 2:o den 11 Mars 1824 till Lag-kommittéen aflät nådigt Bref, i hvilket, bland annat, föreskrefs, att civil-lagförslaget (och således äfven dertill hörande Rättegångs-balk med stadganden om domstolarnes organisation och verksamhet) skulle dels af Högste Domstolen och Stats-Rådet granskas innan det till Ständerna öfverlemnades, dels, i anledning af inkomna anmärkningar och af andra orsaker, revideras af kommittéen; äfvensom att ”förslaget till brottmålslagen och den dertill hörande del af processen samt de motiver på hvilka de sig grunda,” skulle af kommittéens arbetande ledamöter ensamme uppgöras.
Redan den 29 December 1825 slöts den sålunda anbefallda granskningen af förslaget till Rättegångs-balkens förra del, om rättegången i tvistemål.
Och några väsendtliga ändringar hade vid denna granskning icke föreslagits i de §§, som ofvan intagits utur det år 1822 tryckta förslaget till Rättegångs-balk.
— Men sedan revisionen slutats, "tillkännagåfvo arbetande ledamöterne. att de, i sammanhang med denna Balk, utarbetat ”förslag till Notariats-inrättning å landet ; men enär det innefattade endast reglemen"tariska stadganden, hvilke i sjelfva lagen ej borde upptagas, hemställde de, om icke ”lämpligast vore, att detta förslag, såsom Bihang, åtföljde allmänna lagförslaget; en hemställan, den granskande ledamöterne funno för godt att bifalla, sedan berörda förslag ”blifvit uppläst.”
Detta förslag fogades såsom bihang till det år 1826 tryckta fullständiga ”förslag till allmän civil-lag”.
Hufvuddragen af förslaget till Notariats-inrättDing inhemtas af förslagets följande delar: ”1 §.
I hvarje domsaga å landet skola kunnige och redlige män, två eller flere, allt efter som nödigt pröfvas, tillsatte vara att de göromål förrätta, som i denna lag sägas.
De kallas Härads-notarier. 2 §.
Till Härads-notarie ege domare i Härads-rätten förslag upprätta; och varde notarien derefter af Ofver-rätten nämnd.
Ej må någon föreslås, som ej de prof undergått, hvilka föreskrifne äro för dem, sorn i Rättegångs-verken söka inträde. 4 §•
En af notarierne före Härads-rättens protokoll, och ansvare, att allmänna sakprotokollet å rätt tid till justering färdigt varder, så ock, att utdrag ur protokoll utan dröjsmål meddelas åt en hvar, som det äskar. — — — — — — — — — 5 §.
Härads-notarierne varén boutredningsmän i domsagan, och tagen, under denna befattning, noga i akt hvad lagen i 6 och 8 kapitlen Arfda-balken bjuder.
För uppteckning njute notarie tre fjerdedels procent af den egendom, som upptecknas, och för skifte, lika mycket af den behållning, som i skiftet ingår.” Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 241. 461 Öfver det sålunda fullbordade Civil-lagförslaget, blef, genom nådigt Bref af den 16 November 1826 infordradt utlåtande af Hofrätts-presidenterna och af dem utsedda ledamöter; i anledning hvaraf Presidenten i Hof-rätten öfver Skåne och Bleking samt två bland den Hof-rättens ledamöter, af hvilka åtminstone den ene alltsedan nitiskt verkat för det juridiska vetandets odling, den 20 December 1826 företogo och redan den 19 Juni 1827 slöto granskningen af hela Civil-lagförslaget; men projekterade icke någon ändring i Lag-kommittéens förslag till domstolarnes organisation.
De två ledamöterna af Göta Hof-rätt, hvilka jemte dess president granskade Civil-lagförslaget, gjorde deremot, i deras den 28 Juli 1827 afslutade utlåtande, flera anmärkningar mot förslaget om Lagmans-rätternas indragning och Hof-rätts-divisionernas utflyttning m. m.
Och dermed, så vidt jag numera minnes, börjades i frågan om Lagmans-rätternas indragning, den egentliga och allvarligare striden, hvilken, såsom bekant är, fördes i periodiska tidskrifter, tidningar, brochyrer och riksdagsförhandlingar.
Vid Lagförslagets granskning i Högsta Domstolen, den 4 Juni 1833, behandlades ock frågorna om domstolarnes organisation, samt således äfven om Lagmans- och Kämnefs-rätternas indragning, hvarom jemväl der yppades olika tankar.
Sedan Kongl. Maj:t år 1829 anbefallt sammanträde mellan '-den till utarbetande af en ny brottmålslag för Konungariket Norrige förordnade Kommission- och Svenska Lagkommittéen, hade desse under är 1830 haft sammanträden, och Lag-kommittéen derefter utarbetat samt i Oktober 1831 ytterligare granskat förslag till Straff-balk och Rättegängs-orduing för brottmål.
Den 16 Januari 1832 hade kommittéen äfven granskat förslagen till jury-inrättning och vissa rättelser i civil-lagen.
Dessa arbeten blefvo 1832 tryckta.
Och deremot framställda anmärkningar blefvo i utlåtande af den 19
December 1833 mästerligt besvarade, utan att några väsendtligare ändringar ansågos böra ske i den af Lag-kommittéen först föreslagna organisation af domstolarne.
Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse, den 26 November 1834, anhållit, att en kommitté måtte förordnas till författande af en ”Tablå’’, ”innehållande dels en sammandragen och lätt öfverskådlig framställning af förslagets plan och allmänna grundsatser, med hänvisning till de i Lag-förslagen upptagna motiver, dels jemnförelse emellan förslagens och nu gällande Lags speciela stadgandeu, med uppgift af de väsendtligaste skiljaktigheter”; blefvo den 4 November 18.35 dertill förordnade dels Lagmannen C. G. Cassel och Häradshöfdingen, Lagmanen P. G. Norin, som med skrifvelse af den 1 November 1839 sådan plan och tablå till Kongl. Maj:t atiemnade, dels ock Revisions-sekreteraren Ludvig Johansson Boije, som upprättade andra dylika, tryckte åren 1837 och 1838.
Och sedan Hof-rätternas presidenter hvar för sig med två af dem utsedda ledamöter granskat förslaget till ny brottmålslag och till Kongl. Maj:t inkommit med utlåtanden deröfver, daterade det från Göta Hol-rätt afgifna den 1 Mars 1838 och det från Hof-rätten öfver Skåne och Bleking den 19 Juni 1838; så hade Kongl.
Regeringen, enligt note ur dess protokoll den 9 Juni 1839, infordrat Konungens Högste
Domstols utlåtande öfver förslaget till brottmålslag.
Och blef samma förslag från och med den 7 September samma år till och med den 6 Mars 1840 af Högste Domstolen granskadt; hvarefter en dylik tablå, som den ofvan omförmälda, blef öfver Straff-lagen med tillhörande
Rättegångsordning af nämnda kommitté upprättadt och år 1841 tryckt.
Slutligen blef, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers anhållan, ”genom Kongl. Brefvet den 28 Augusti 1841”, ”åt den Lagberedning, sorn, enligt samma Kongl. Bref, ”skulle träda i verksamhet, i nåder uppdraget att, med jemnförelse af gjorda anmärkningar vid de af Lag-kommittéen utarbetade lagförslag,” ”ytterligare granska och genomgå desamma, att undersöka och uppgöra förslag till de förändringar i domstolarnes ”organisation och i fängelsesystemet, som med det nya lagverket måste införas, så ock 462 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
JS/V 241. ”att utarbeta grunderna och ordningen för lagverkets promulgerande och sättande i verkställighet;” hvarförutan Beredningen borde ”redigera förslag till de författningar, som vid ”och för det nya lagverkets antagande och promulgation kunde finnas behöfliga att tillika utfärdas.” Särskildt hade Kongl. Majit den 14 Augusti 1841 förständigat
Lagberedningen ”inkomma med underdånigt yttrande”, bland annat, ”öfver frågorna om domstolarnes organisation”; Till åtlydnad häraf afgaf Beredningen, med skrifvelse af den 16
December 1842, ett fullständigare utlåtande öfver frågorna om domstolarnes organisation.
Vid detta utlåtande voro fogade väl motiverade yttranden af åtskilliga Beredningens medlemmar.
Striden om de vigtigare genom Lag-kommittéen föreslagna ändringar fick nytt lif sedan en utmärkt jurist, begåfvad med ovanlig statistisk förmåga, Kammar-rådet, sedermera Justitie-ombudsmannen Sven Lorentz Theorell, började deri deltaga äfven offentligen genom sina åren 1846, 1847 och 1818 tryckta ”Betraktelser och handlingar hörande till reformen i National-representationen och allmänna lagen.”
Och i sin till Rikets Ständer vid riksdagen 1850 såsom Justitie-ombudsman afgifna berättelse yttrade samma utmärkte man sig på tänkvärdt sätt om följande ämnen nemligen om a) ”Domstols-organisationen i förhållande till dess allmänna bestämmelse”, b) ”äro enmansdomstolar ändamålsenliga?” c) ”instanser och deras antal”, d) ”plan till en reform, hvarigenom domstolar, svarande mot andra instansen, blefve omedelbart dömande,” e) ”Synerätter i jordatvister”, f) ”formen för åtal mot domare”, g) ”sättet för städernas upptagande i planen”, h) ”vilkor för talans fullföljande i högre rätt”, i) ”modifikationer, i händelse städernas varande domstolar bibehållas”, j) ”financiela följder af planens antagande och förkastande”, k) ”dess inflytande på fängelsesystemet”, 1) ”fortsatt granskning af lagförslaget om domstols-inrättningen”, ro) ”kostnadsersättning till vederpart i stället för revisionsskilling”, n) ”granskning af förslaget till jury”, ,o) ”offentlighet vid domstolarne”, p) ”plädering hos öfverrätter,” q) ”röstberäkning i domstolar” m. m.; hvilka alla ämnen förtjena en fullständig utredning, sorn dock, såvidt jag vet, ännu icke lemnats här i landet. jigffi"
Uti sitt vid Lag-Utskottets den 11 Augusti 1848, J\fs 58, afgifna ”Betänkande, i anledning af dels Kongl. Majits nådiga Proposition om antagande af ny Straff-lag, med flere tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga särskildt väckta motioner i afseende på Kriminal-lagstiftningen,” har Lag-Utskottets nu och ofta förr varande ordförande, Grefve Erik Sparre, yttrat bland annat: ”Brottmälslagstiftningen innefattar 3:ne hufvudmomenter: 1) behandlingssättet vid undersökningen angående förbrytelser, eller råttegångs-ordningen; 2) karakteriserandet af brotten, eller bestämmandet af brottens kännetecken, tillräkneligheten o. s. v.; samt 3) straff-systemet.
Ifrågavarande förslag till ny lag omfattar blott de tvenne senare momenterna.
Det är likväl otvifvelaktigt att, vid en reform af brottmåls-lagstiftningen, början bort ske med rättegången.
Straff-lagen utgör nemligen endast en del och just den senare delen af kriminal-lagstiftningen.
Den måste till sitt innehåll bero af de former, som äro gifna för utredande af sanningen, äfvensom för lagens tillämpning; och det är företrädesvis dessa former, som, till följd af den stigande civilisationens framsteg, blifva i behof af att reformeras.
”En sådan hufvudsaklig punkt i rättegångs-ordningen, af hvilken straff-lagen till sitt innehåll måste blifva beroende, är domstolarnes organisation.
Om man, lika med Utskottet, anser att, för åstadkommande af fullkomlig rättvisa, måste öfverlemnas åt domaren, att, efter den åsigt han fattar om de vid hvarje särskildt fall förekommande omständigheter, bestämma straffets svårighet och långvarighet; om man, till följd häraf anser att, i motsats mot vår nu gällande lag, som i de flesta hänseenden för hvarje brott Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,JV$ 241.
463 stadgar ett bestämdt straff, en ny lag bör stadga ett visst maximum och minimum af straff, med rättighet för domstolen, att lämpa straffet efter sin uppfattning af brottet eller brottsligheten; så är det uppenbart, att man på förhand måste känna beskaffenheten af dessa domstolars organisation, antingen de skola utgöras af en eller flere domare, antingen nämnden eller domstolen skall afgöra frågan om förbrytarens skuld eller oskuld o. s. v. At en af flere lagfarne personer bestående domstol kan en sådan pröfningsrätt vid straffets bestämmande öfverlåtas, men icke ät en ensam domare, helst om, såsom förhållandet är med våra Härads-rätter, denna domare stundom är en yngling utan erfarenhet, och, på sätt vi i det följande skola finna, icke underkastad de kontroller, som äro nödvändiga vid öfverlåtelse åt domaren af en sådan magt.
Vår nu gällande lag har sökt att förekomma, under-domares magtmissbruk genom stadgandet, att gröfre brottmål skola underställas Ofver-rätts pröfning.
En sådan pröfning kan för Hof-rätten blifva möjlig, dä Hof-rätten dervid har att följa en lag med bestämda straff, och en bestämd bevis-theori; då protokollerna således endast skola utvisa, huruvida de i lag föreskrifna bevis förefinnas derom, att ett visst brott, som till sin karakter är genom lag eller stadgad praxis bestämdt, blifvit begånget elter ej, hvarefter lagen bestämmer det straff, som å brottet, der det är begånget, skall följa.
Men huru skola dessa protokoller inrättas, för att med tillräcklig klarhet framlägga alla de mildrande eller försvårande omständigheter, som böra inverka på straffmätningen?