Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De medel, hvilka för Credit-sedlars inlösen anordnas från Banquen till Riksgälds-Contoiret, eller påföras dess Discont,räkning, öka således väl uti Räkenskapern.e Banquens hos Riksgälds-Contoiret innestående fordrings-summa , men i sjelfva verket finnes deruti endast ett utbyte af utstälde Banquens egna omedelbara skuld-förbindelser emot dess befrielse från en lika andel i dess allmänna förbindelse, att ansvara för fullgörandet, äfven af de Riksgälds-Contoiret åliggande utbetalningar.
Det är af dessa orsaker, som, då^Utskotten af anförde skäl, icke ansett sig böra tillstyrka afskrifning af Banquens fordran hos Stats.verket, de deremot funnit , att Riksgälds-Contoirets skuldsättning uti Banquen, så väl den, som för närvarande eger rum, som den möjligen , genom ytterligare förskott till inlösen af Creditsedlar, tillkommande, eller rättare, i och med sjelfva det Banquen för deras inlösen ålagde ansvar, redan tillkomne, endast härrörer från bokföringen af samma summor uti tvänne Rikets Ständers olika verk, som af dem ega alldeles enahanda garantiej
Och då Banquens frånskiljande så mycket möjligt vara kan, från allt beroende af Statens behof och utgifter, ut - Stats- och Banco-TJtskottens Utlåtanden, xix gjort ett af de hufvudsakligaste bland Utskottens bemödanden , hafva de, såsom vilkor för ett dylikt, först och främst antagit nödvändigheten af atl , för en sann framställning af Banquens belägenhet till dess verkliga tillgångar och skulder, uppgöra det närvarande förhållandet emellan den och Riksgälds-Contoiret, sådant, som det i sjelfva verket är; enligt hvilket Riksgälds-Contoirets Credit-sedel-stock redan länge endast varit en del af Banquens medelbara skulder, liqviderad genom Riksgälds-Contoiret; och detta senare verks skenbara skuldsättning till Banquen icke kan anses verklig för större del, än sorn motsvaras af öfverskottet vid en anstäld jemnförelse-beräkning af Riksgälds-Contoirets tillgångar emot dess öfrige skulder; hvilket öfverskott, med bibehållande af den åsigt, att Riksgälds-Contoiret endast besörjt en del af Banquens Creditrörelse , nödvändigt måste anses egentligen tillhöra Banquen.
Och har således , då det funnits nödigt att, för förvaltningen af en del bland Statens intrader och besörjandet af visse utaf Rikets Ständer föreskrifne utbetalningar, än vidare bibehålla inrättningen af RiksgäldsContoiret , dess fullkomliga afskiljande från all inflytelse på sjelfva penningeväsendet ansetts lämpligast kunna åstadkommas påföljande sätt; sorn till Krhållande af Rikets Ständers fastställelse nu föreslås; nemligen: 1:0 Rikets Stunders Riksgälds- Contoirs cretlit-sedlar anses såsom utgörande en del af Vexel-Banco - skulden , och för deras inlösen xx StatSf och Banea.JJtskottenp Utlåtandtnl öppnas, från och med början af nästkommande år 1824, en egen räkning uti Vexel-Banquen, å hvilken de till inlösen uppföras efter det belopp, hvartill de vid samma tid äro utelöpande.
Värdet af kopparen uti de af Riksgälds-Contoiret utgifne, och tillsammans med Credit-Sedelstocken beräknade, polletter minskar den härigenom uppkommande förändringen af Banquens, såsom behållet, bokförda Capital. 2:0
Vid bokslutet innevarande är beräknas skilnaden emellan Riksgälds- Contoirets, såsom säkre ansedde, tillgångar och öfrige skulder; och denna skilnad blir den Riksgälds-Contoirets skuld till Banquen, som ännu ytterligare kommer att i Räkenskaperne qvarstå samt, i den mån tillgångarne inflyta, inbetalas; likväl utan att ränta kan anses böra ega rum å denna del af Banquens egentliga tillhörigheter, som endast af Riksgälds-Contoiret förvaltas.
— Hvad som Riksgälds-Contoirets discortt-skuld till Banquen, vid ofvanberörde bokslut, finnes öfverstiga denna skilnad, blifiver deremot uti Banquens räkenskaper alldeles af skrif vet.
Dock bor härvid iagttagas att, i den händelse större eller mindre antal af de vid innevarande års slut till inlösen förfallne Riksgälds-Contoirets Obligationer, icke då ännu skulle vara till betalnings erhållande uppvisade, bör vid bokslustet likafullt en emot det obetalta beloppet, med derå upplupen ränta, svarande summa, öka den Riksgäl ds-Con-; toirets Discont-skuld, hvarå afskrifning sker.
Stätt• och Banco-Utsköttens Utlåtanden. kxt och anses såsom af Riksgälds-Contoiret insatt på dess nya räkning med Banquen öfver i vanlig ordning insatte och utassignerade medel; så att häraf efter behofven kunna fullgöras ofvannämnde, endast uppskjutne, utbetalningar. 3:0 Begagnandet af Riksgälds-Contoiret hittills varande obegränsade Creditiv-rätt till assignering på Banquen, upphörer med början af nästa dr; men på det att Riksgälds-Contoiret ej för ögonblicket matte sakna tillgång att uppfylla sina hittills vanliga utgifter, må Riksgälds-Contoiret ega att uppå Banquen vid särskilde tillfällen assignera ända till 500,000 Jl.dr B.co, utöfver dé fonder det uti Banquen kan hafva insatt.
För de Banquens medel som sålunda af Riksgälds-Contoiret för en tid begagnas, erlägges ingen ränta; men deremot böra de, så snart tillgångar inflyta, ovillkorligen genast återbetalas. 4:0 Hvad som af Banquens behållna vinst för hvarje år återstår, sedan dess förvaltningskostnader af alla slag blifvit bestridde , och afdrag skett för det sorn Riksens Ständer till inköp af myntbara metaller anslagit, bär vid ett påföljande års början uppföras å denna Riksgälds - Contoirets nya Räkning med Banquen, såsom till Riksgälds-Contoirets disposition genom assignering aflemnadt.
Dermed bestridas af Riksgälds-Contoiret de utbetalningar och anslag , som Rikets Ständer vid denna Riksdag föreskrifva; äfvensom öfverskotten uppå Statens ordinarie och extra-ordinarie inkomster användas till de utbetalningar som xxii Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden. kunna äskås å det mindre creditivet, som till utgående från Riksgälds-Contoiret anvises.
För de brister i fyllandet af dessa anslag, sorn kunna uppstå, vidtages af Riksgälds-Contoiret den utväg sorn, uti Utlåtandet Litt. E, finnes föreslagen.—
Såsom närmare upplysande sättet för de beräkningar, hvarigenom Utskott?» föreslagit, att, vid innevarande års slut, Riksgälds-Contoirets Credit-rörelse skulle afskiljas från allt sammanhang med Banquens, bifoga Utskotten närlagde i sådant ändamål provisionelt uppgjorda Calculer; Och varder så det ena som det andra, jemte åtskillige Ledamöters särskilde tankar, Rikets Höglofl.
Ständers ompröfvande vördsamt understäldt.
(N:o 24.) Bil.
D. Stats- och Banco-Utskottens Utlåtande angående Stars-verkets förhållande lill Rikets Ständers Banque.
Banquens återstående fordran hos Stats-verket, härflytande från de under åren 1809 och 1812 lemnade lånebiträden , och hittills löpande med 2 procents
Ränta, för hvarje år, som qvartalsvis, jemte afbetalningen, erlagfs med 125.000 R:dr Banco hvarje gång, blifver efter skeende afbetalningar , den 31 Decernb. 1823 5,223,026 R:dr Banco.
Den stadgade årliga inbetalningen af tillsammans Capital, och ränta derå, blef 1818 nedsatt från 750,000 till 500.000
Rtdr, med afseende på nation6ns re - Stals- och Banco-Utskottens Utlätanden.
xxnr dan dåvarande oförmåga att bära en annars oundvikligen ökad Bevillning.
Vid skärskådandet af detta ämne , och med hemtad serskild anledning af åtsk i II i ge till dem remitterade memorialer , hafva Utskotten nogsamt insett , hurusom , långt ifrån att lämpligheten af detta, på ställningen i landet fästade, afseende, kunde anses hafva upphört , Sveriges Innevånares , i synnerhet den jordbrukande Classens , belägenhet för närvarande ögonblick kräfver än ytterligare lindring af dess bördor.
Men oaktadt förenade Utskotten, på denna grund, ansett Förslaget att inställa Stats-Verkets inbetalning till Banquen, förtjena en noggrann uppmärksamhet, bardet dock genast förefallit, såsom högst betänkligt, att på samma gång som särskilda åtgärder med upprigtigt alfvar företagas till återställande småningom af det rubbade, förtroendet för Banco-Inrättningen, afskrifva en dess tillgång, så betydlig, sorn den ifrågavarande, och, till sin återbetalnings-möjlighet , så egentligen beroende enslast på Rikets Ständers beslutande rätt.
Detta skäls största gilllighet uppkommer icke af den ziffra , sorn skulle komma att ändras i Banquens Hufvud-Bok , der i alla fall skulle qvarblifva en högst betydlig, och nu mera af allmänheten känd , behållning , utan fastmer af stegets egen natur, att vara vidtaget af magtegände Lagstiftare, efter det egna interessets ingifvelser, och till samtidens gagn, tvärtemot fordna tiders löften, och i samhällsföreningen grundad förbindelse att erkänna deni.
xxiv Siats- och Bane,o-Utskottens Utlåtanden.
Sjelfva det egentliga syftemålet för all sammansättning af ett allmänt penningeväsende, eller orubbligheten af det värde-förhållande, som i Statens organisation har sin galande, skulle derigenom visas såsom i ett ganska hufvudsakligt afseende öfvergifven och detta syftemål har likväl varit det, som Utskotten föröfrigt bemödat sig att, genom det system af åtgärder, de ansett sig böra föreslå, i sin rätta dag framställa , till beredande af den styrka de ansett förnämligast felas de närvarande inrättningarne, eller: ett tilltagande förtroende.
Dessa hafva varit de orsaker, som föranledt Utskotten att icke för närvarande tillstyrka, hvarken en afskrifning af Statens skuld till Banquen, i enlighet med hvad uti åtskilige remitterade Memorialer blifvit yrkadt, eller inställandet af ali Capualafbetalning .å densamma , ehuru Utskotten, med afseende å Ilandets ställning, och för att bereda medborgare den efterlängtade och . så väl behöflig^ lättnaden af deras bördor, ansett inbetalningen från Stats-Verket till Banquen kunna ytterligare nedsättas till Etthundrade Femtio Tusende R:dr B:co årligen, såsom innefattande en i alla fall tillräcklig summa för ådagaläggandet af Rikets Ständers allfvarliga föresatts, att icke lättsinnigt afvika från äldre förbindelser, och ej allenast bibehålla Ifikets allmänna penningevåsende, hvars beskaffenhet egentligen beror på arten och förhållanderne af Banquens tillgångar och skulder,, vid dess Stais- och Banco-Utsiottens Utlåtanden', kxv närvarande ställning, utan ock, så mycket som möjligt, bidraga till förbättring däraf.
Men då detta liånebiträde till Staten från början blifvit lemnadt endast uti Banquens egna råntefria Sedlar, hvilka för närvarande af Banquen icke inlösas, har
Staten för sin skuldförbindelse icke erhållit annan valuta , än blott begagnandet af en del af Banquens Credit, som åter väsendtligen ej kan vara någon annan än Statens egen , hälst så länge som Banquen icke är i stånd att sjelf oafhängigt vidmagthålla den, utan ännu behöfver att af Högsta Statsmagterna hållas frikänd från sina skyldigheters uppfyllande; Och har det således synts Utskotten i alla afseenden olämpligt att detta förhållande skulle bereda Banquen en inkomst, som å andra sidan endast ännu ytterligare ökade Folkets utskylder för godtgörandet af de Förskott Banquen, under Fikets trängande nöd, meddelat, och gjorde den tidepunkt ännu mera aflägsen, då dessa Förskott kunde anses såsom till fullo godtgjorde.
•— Någon ränteberäkning å den ifrågavarande Stats-Verkets skuld till Banquen, hafva Utskotten af sådan grund funnit icke vidare böra komma i fråga; utan endast afräkning å Capitalet af allt som varder inbetaldt; Och då denna Capital-afbetalning, verkstäld i Banquens egna Sedlar, skulle om dessa Sedlar ej åter utgåfvos, åstadkomma en minskning, så väl af Banquens Capital-tillgångar, sorn af dess Sedelstock; hafva Utskotten ansett samma afbetalningar icke kunna på något tjenligare xxvi Stais- och Banco-Utskottens
Vtlätatidenl sätt för hufvudändamålets ernående användas, än att dermed bereda en tillökning af Banquens réela fond, och såmedelst småningom förflytta en af Banquens betydligare fordringar, från Classen af allenast bokförde och beräknade tillgångar, tillden af de verkligen tillgänglige och användbare.
Utskotten få alltså vördsammeligen till Rikets Höglofl.
Ständer aflemna det Förslag att:
Från och med nästkommande ars början all ränteberäkning å Stats-Verkets skuld till Banquen må upphöra, men ä Capitalct ärligen intill nästa Riksdag af betalas 150,000 R.dr R.-co , hvilka af Rikets Ständers Fullmägtige uti Rån. qnen användas till inköp af myntbara metaller efter enahanda grunder, som de, hvilka i afseende pä det lika beskaffade inköpet för den i sådant ändamål af satta delen af Banquens behållne vinst, blifva gällande.
Möjligheterne att Statens penninge-verk med Banquen än ytterligare kunde förblandas, och ännu större del af Banquens bokförde tillgångar komme att bestå i fordringar hos Staten, anviste till betalning på efterkommande, bero hufvudsakligen på vilkoren för de i Regeringsformen omnämnde Creditiver, och på Banquens förhållande till Riksgälds-Contoiret.
Förslagen, angående det senares förhållanden i afseende på pennigeväsendet,'äro särskildt framstälde , och det mindre Creditivet, såsom anvist att utgå_af de för RiksgäldsCootoiret anslagne tillgångar, förekommer äfven under denna särskilda framställning.
Stats- och Banco-Ulskottens Utlåtanden, xxvii Konungens rättighét att vid infallande krig lyfta det större Creditivet ur Riksens Siänders Banque, är i Regeringsformen ordagrannt föreskrifven; ett skäl, för hvilket alla andra afseenden funnits böra vika.
Till dess, genom någon enskild motion i Constitutions-Utskottet, möjligheten af en utväg kunnat beredas, till erhållande för framtida Ständer af en friare rätt, att anvisa detta Creditiv på andra Verk än Banquen, och en sådan förändring vunnit kraft af grundlag , hvilar säkerheten mot de financiella oredor, som genom det stora Creditivets uttagande skulle kunna uppstå, ytterst på hoppet, som för Svenska Medborgaren redan har öfvergått till visshet, att intet, utan af högsta nödvändighet påkalladt krig kommer att företagas; och hvad som kan blifva följden af de krig , der Fäderneslandets sanna Interesse är i fråga, är Medborgarens skyldighet, att tåligt bära och fördraga.
Utskotten tillstyrka alltså: att den summa, som enligt Reg. formens 63 §. bör af sattas,och anslås, att vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan Han Siats-Rddet in Pleno hört, och Riksens Ständer sammankallat , må för denna gäng, på samma sätt som hittills, anordnas , alt af Fullmäktige i Riksens Ständers Banque , vid föreskrifne händelser, utlemnas till sd stort belopp, som sådant frairtdeles vid denna Riksdag varder af Rikets Ständer faststdldt.
Hvilket dock allt, jemte åtskillige Ledamöters särskilda tankar , Riksens Höglofl.
xxvxir Stats-o eli Banca-Utskottens Utlåt anden'.
Ständers upplysta ompröfvande underställes.'
Stockholm den 21 Junii iå'23.
(N:o 25.)
Bil. Lit. E. Stats- och Banco-Utskottens Utlåtande, angående sättet Jör bestridande af de penninge-anslag till allmänna arbeten och företag, hvilbo Riksens Ständer kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta, samt hvad sorn möjligen kan brista i de tillgångar, som kun. na utses såsom, fond för mindre Creditivet.
Såsom ett väsentligt vilkor för möjligheten att återföra ordning uti Rikets allmänna penningeväsende, hafva de förenade Utskotten antagit, att Eanquens Credit icke borde vidare ålitas, genom någon utgifning af nya sedlar, icke motsvarad af reel valuta uti metaller eller effecter.
Då likväl frågor blifvit väckte, och till Riksens Ständers afgörande förekomma , om så stora anslag för allmänna arbeten och företag, att det disponibla öfverskoltet af Banquens årliga inkomster, efter ali anledning , icke kan förslå till de artiga ut~ gifterqes bestridande, har det varit Utskottens pligt, att, i sammanhang med den allmänna penningeregleringen, äfven föreslå de utvägar, sorn Utskotten anse vara de lämpligaste till nödige medels anskaffande; och då några för allmänna ändamål samlade fonder icke finnas, som nu skulle kunna användas, återstår , så Stats- och Banco-JJtskottens Utlåtanden, xxix •vidt Utskotten kunna inse, ingen annan utväg , än att emot skuldförbindelser upptaga penningar.
Detta sätt att anskaffa medlen , har dessutom synts Utskotten i förevarande fall vara så mycket rigtigare, som frugterne af de på sådane företag nedlagde kostnader egentligen tillfalla en kommande tid , hvilken då äfven synes böra deltaga uti betalningen deraf.
Uti åtsk ill ige af de till Utskotten remitterade handlingar, har den sats blifvit framstäld, att upplåningar för Statens räkning skulle vara af annan beskaffenhet än upplåning i allmänhet, ock möjligen kunna medföra någon annan nytta, än den, att, oaktadt brist af egen tillgång för det närvarande, likväl icke nödgas uppskjuta verkställande af angelägne och nyttige företag.
Men Utskotten kunna för sin del icke instämma i en sådan mening.
Den erfarenhet, förbållandet i andra länder gifvit, vittnar äfven, att ett allmänt Statslånesystern icke i längden kan fortsättas utan genom räntornes nedsättande; derigenom återfaller då det Capilalbelopp, hvarå Stats-Obligationerne lyda till ett i sjelfva verket mindre, och Capitalförmögenheten i landet blir derigenom den samma som den förut varit.
Om förhållandet någon gång synts annorlunda, derigenom att en Nation framskridit i välstånd under samma tid, som nationalskulden ökat sig, har likväl den ökade välmågan i sjelfva verket uppkommit genom handel och. näringars tillväxt, gynnade af ordning uti xkx Stats- och JBanco-Utskottens Utlåtanden. penr.ingeväsenclet, (deruti åtgärden att anskaffa medel till utomordentlige behof, på ett sätt som icke rubbat allmänna förtroendet, jemväl ingått); men ingalunda bar denna förkofran varit någon omedelbar följd af Statens sättande i skuld.
Då Utskotten således förmoda det Riksens Högh Ständer icke lära vilja begagna utvägen, att emot utgifvande af Statens skuldebevis upplåna penningar i annat fall , än då, till högst angelägne och nyttige ändamåls vinnande, nödige medel för tillfället saknas, hafva Utskotten sökt utfinna det sätt, som skulle medföra de minsta olägenheterna för Staten.
De fördelar, som vid Låns upptagande sökas, äro: att återbetalningen ställes pa längre tid, och att räntan bli/ver den minsta möjliga.
Att förena dessa 2tne omständigheter, är det mål, som bör sökas.
Den sorn lemnar sina penningar i försträckning till Staten på längre tid, gör det icke utan att erhålla en så hög ränta, att den lemnar ersättning för förlusten under tiden af dispositionsrätten af sjelfva Capitalet; då deremot, under en kortare omloppstid, vida mindre ränta kommer i fråea.
Så ' O ledes blir räntan lägst, om förbindelsen vid uppvisandet infrias med penningar, och omloppstiden för förbindelsen blir längre, ju säkrare man är att den samma vid uppvisandet, betalas.
Deremot måste räntan höjas i den mån en bestämd betalningstid blir aflägse, och ändå äfventyrar man alltid att sådane obligationer omvexla i värde, i den mån förtroen - Stats- och Banc.o-Utskottens Utlåtanden, xxxr det till
Statens förmåga att betala sin skuld ökas eller minskas.
För att undvika denna olägenhet har man någon gång anslagit fonder för att inlösa Obligationerne, då desse fallit i värde, men en sådan anstalt kan likväl icke annat än ofullkomligt uppfylla ändamålet.
Utskotten hafva således, med förutsättning deraf, att den upplåning af penningar, som kommer att beslutas, icke uppgår till något särdeles betydligt belopp, trott sig böra för det närvarande afstyrka Riksens Ständer att utställa Stats-Obligationer på längre betalningstid, hvilkas vacklande värde ytterligare skulle minska allmänna förtroendet; och hafva deremot trott sig finna, att de närvarande förhållanderne erbjuda ett gynnande tillfälle, att genom Riksgälds-Contoiret upplåna penningar för den låga räntan af 3 procent, då innehafvaren försäkras att vid anfordran få sine penningar åter.
Afven om man öfverväger, hvilka tillgångar möjligen må kunna blifva använda, såsom lånebiträde till Staten, finnér man ett talande skäl för ofvannämnde upplåningssätt.
Vid alla större Inrättningar , Handelsoch Näringsföretag, fordras en liggande tillgång af Contante penningar, för att till förekommande utgifter användas, och insättningarne å Vexel-Banquens depositions - räkningar hafva hittills vanligen uppgått till högre belopp, än sorn för ifrågavarande behof kan erfordras.
Om län upptagas, med vilkor att betalas vid anfordran, och emot förbindelser å xxxn Stats- och Bancqz.Utskottens Utlåtanden'. 500 R:dr och derunder S 550 och 125 R:dr, sorn göra dagelig ränteberäkning lätt , skall hvar och en skynda att söka göra penningar frugtbara, som i annan händelse korame att ligga oförräntade, och, dä detta medförer en vinst för utlånaren , är ingen annan enskild derigenom lidande.
Skulle deremot lån på längre betalningstid upptagas, kunna förenämnde i Cassör förvarade penningar icke härtill påräknas, utan sådane medel, som antingen redan äro, eller i annan händelse blifva, till enskilde personer utlånade, blefvo de som till Staten aflemnades.
En rubbning uti låne-rörelsen enskilde emellan, och en minskad tillgång på förlag för handel och näringar, blefve således följder af Statens uppträdande såsom Lå nsökande; och denna olägenhet bör , om möjligt är undvikas i en tidpunkt, då man söker minska behofvet af Banquens mellankomst såsom långifvare till de enskilde.
Utskotten hafva icke trott sig finna, det någon grundad farhåga bör hysas derföre, att de medel Riksgälds-Contoiret förvaltar icke skulle vara tillräcklige , för att jemväl vid uppvisandet infria skuldsedlar å 3 proc.
Första årets upplåning kommer alltid att vara ganska ringa, i jemförelse mot de fonder Riksgälds-Contoiiet disponerar.
En stadgad Credit för desse skuldsedlar vore således vun-s nen innan andra och följande årets upplåningar komme i fråga; och det synes med säkerhet kunna antagas, att mera penningar skola till Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden, xxxiii till utlåning erbjudas, än som för beliofvet erfordras.
Om äfven desse obligationer , såsom mera begärlige än annat Creditmynt, ej bomma att blifva i dagliga rörelsen gångbara, skola de likväl utgöra en del af penningestocken för alla större liqvider och penningeaftal, och osäkerheten, att, när hälst man åstundar , få tillvexla sig sådana obligationer, skall föranle-, da till deras förvarande i det längsta möjliga.
Således skall någon inlösen sällan komma i fråga i andra fall, än då räntan å en obligation, som längre tid varit utelöpande, vill lyftas.
Då föreskriften för Fullmägtige, att för hvarje år upplåna en viss summa , äfven innefattar rättigheten, att inom samma belopp upptaga nya lån i stället för dem , som vid obligationernes uppvisande blifvit betalde, kan tillgång för Riksgälds* Contoiret aldrig saknas, att fortsätta en sådan lånerörelse, utan att Contoirets egne fonder annorledes, än för någre få dagar, derföre behöfva ålitas.
För att likväl i alla möjliga händelser lemna fullkomlig trygghet derföre , att obligationerna genast blifva inlöste, hafva Utskotten ansett lämpligast, att, i händelse Riksgälds-Contoiret emot förmodan vid något tillfälle skulle för ögonblicket sakna tillgång till sine skuldsedlars inlösande, Fullmägtige då måge ega att uti Banco-Disconten af de till beläning å publike papper anslagne medel upptaga
Lån, på sätt här nedanföre förmäles.
Bihang till Rils-StAr.dcni Pioc, iSlä, d-te Sam!.
Bilag, tilf. Memor.
Nio lo, tu sxxiv Statt• oth Banko-Ut$iotttns
Utlåtandenl
Med förutsättande deraf, att öfverskottet af Banqucn* inkomster skulle komma att till de allmänna utgifterne, samt till ränta å de upptagande lånen, användas , och att således endast hvad derutöfver bruste uti de årliga anslagen, komme att emot 3 procent upplånas; kunna någre medel, under namn af amortisse. ment eller betalningsfond för ofvannämnda obligationer, icke ens komma i fråga att anvisas.
Användes någon del af de medel , som till Riksgäkls-Contoiret, för att dermed bestrida bestämda utgifter, från Banquen aflemnas, att i stället inlösa någon del af de förut utgifne obligationer, så blifver bristen uti till— gångarne för det löpande året så mycket större, och måste med nya lån fyllas.
Skulden blir således enahanda, antingen en sådan betalning sker, eller de inflytande medlen, sedan hvad till räntor utgår , blifvit afsatt, direct utgå till bestämda anslag, och endast till bristens fyllande, nya Rån upptagas; men allmänheten är mera betjent dermed, att icke någon del af de utelöpande obligationerne infordras, utan att det må bero på hvar och en att fordra sin betalning, då han åslundar.