Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen af dem war nöjd nied siik ö de, aila önskade sä äterwända allmänt sake de sig blifwit narrade akt inga i den Engelska handelskjensten, men endast med den afsigt, alt högst pä 2 a z ar söka förklena något penningar.
Som bewis ä uprikiigheten af deras önska» att aterwanda till hembygden, äbcropades älderstegne» föraldrar, hustru och barn, somlige arf och jordbr»? de hade akk förwänta.
Swensk» sjofolket är wis, serligen af ganska stor nytta för Engelska mari nen, och frigstwes iva! ej utan ministeriel åtgärd, man kan likwäl med säkerhet antaga, akt ej mer än pä sin höjd hälften af det Swensk» sjöfolket befinner sig ä de Engelska kriasskeppen, större delen är annu qwar i Enaeltka handelsnensten, hwilka blifwa fria tvid stukad resa, men da de tvid nägot örlogsskepps askackling och uvläggning, eller efter stutad resa med handelsfartygen äler blifwa fria, sa äga de inga mwaaar, inga medel, att företaga och bestrida omkostnaderne till den efterlängtade hemresan.
Det inwändes wäl, det Mgnga försök blisvit gjorda i deras förmän, det deras ostadiga lynne fört dem utrikes, det deras begär att äterwända ej ar uorikti nt.
Härpå kan jag blott smara, att om deras ostadighet fört dem bork, sa torde den äfwen bidraga akr föra dem äter, samt att man kanner, det en patriotiskt och ädelt sinnad Konungens Minister, för fä är sedan i England reclamerat, och med biträde af nagra fä j
Dondon bosatte wältggkte landsmän, pä egen bekostnad till fäderneslandet befordrat huudrademl; fat - 264 Den SZ Najj. fattige Sivenssa sjömän.
Del samma hade kun» nät ss' r
U ett änka wida större amal sistlcdne winter och knuds sse .sla är, stulte sötfattning der- li tagas. samt medel dertill ansins, tilder loppr af silledne wimer halma öfwer Avo Swenss> slöman. s'kr djelp och understöd hos Pastor för S vcnssa församlingen i London, till sin hemresa tul fäderneslandet.
Men oförmögen att hjelpa mer än g -nss.i fä, blefwo de nödsakade att antaga ny leaa, och »paive de nn mera Ost'och WestJ. idiss st t orne li l nndwikande af prähning till krigi'lj>!.st.
MOMLOHM hällne hos Högloflige Ntdderskapet-chAdeln Wid Riksdagen i Stockholm
Är i8o9.
Tryckte i UäLLväLvsk» Tryckeriet, 1309.
Lördagen den i Julii. rienum klockan half 10 förmiddagen.
Esler en Harolds ankomst, aftägade Herr Greftvcn rch Landtmarffalken och Ridderffapet och Adeln klockan 10 ti!
Hyllnings - platsen, hwarest Ridderffapet och Adeln gemensamt med de öfrige Riks-Ständen swuro Hans Kongl. Maja Tro och Huldhet, enligt den Ed, som dem af Stats - Ministern för Utrikes Ärenderm förestaswades.
In tiäem krotocolli O. 3i1ver8to1^s.
Män-agen den 3 Julii.
Plenum kl. half till 11. företogs till justering det i Plenum den 28 0 Junii beslutne Protocolls-Utdrag, rörande Riddcrffapets och Adelns ätagande af Krono-ffjuts och inqwartering.
Uppä gjord motion af Herr kllolst, som af flere andre Ledamöter understöddes, bestöts, at i första puncten ffulle tilläggas, det Kronoffjuts ffulle titt hälften emot Krono-och SkatteHrlnman under krigstider utgöras, äfwen af sädane Kungs-Ladugärdar, som äro i privat Mans ägo, och äro af Rä- och Rörs natur; och ffulle likaledes sädane Kungs-Ladugärdar underkastas den Jnqwarteringsffyldighet, som 1 tredje puneten war stadgad.
Wid femte puncten, rörande inqwartering för hus i Städerne, anmälte sig att tala: Herr Uotblieb, Lgrl ^1'Llkric, som ffrifteligen anförde:
Jag ffulle ödmjukast hemställa, om icke något tillägg härwid borde göras.
Enligt 10 H. af Presterskapets Priwilrgier, äro Presterffapet, Acaberniä- och Skolä-Staternes Embctsmän, samt deras Hustrur och barn fria ifrån alla Borgerliga onera, fpr sine hus, hwarmed egentligen synes förstas de hus som de sjelfwe 4 Den Z Julik sjelfwe bebo och hwartill, genom någre sednare Kongl. Författningar, denna förmän blifwit inskränkt.
Jag hemställer således, at uti det Protoeolls-utdrag, som underrättar de öfrige Respective Standen, at Ridderffapet och Adeln i krigstider ätackt sig inqwartering a sina dus, äfwen mä yttras ten önffan eller förbehäll, at alla hus, som enligt privilegier bittils warit befriade frän inkvartering, mätte deruti under krigstider deltaga.
Största delen af Ridderffapet och Adeln hördes häruti instämma.
Nägre ropade
Nej; och Friherre Iverta, samt Herr Lock, Loi-6t2 l^uciviZ, afstyrkte uttryckeligen, at nägon sädan önffan eller förbehäll rörande de andras priwilegier mätte göras i ett beslut, som blott skulle innehälla en eftergift i et Nidderffapet och Adeln sjelf tillhörigt.
Grefwe V. j^sntinFskiausen, gjorde likaledes erindran emot detta tillagg, ansett som et förbehäll, i afseende pä PresteStändets privilegier, hwaraf detta Ständ syntes redan gjort ädelmodiga eftergifter.
Ester en kort ventilation beflöts, at den' af Herr koevlik-b föreflagne tilläggning skulle, säsom en af Ridderffapet och Adeln uttryckt "wänlig önffan, i Protoeolls-Utdraget intagas; hwarwid likwäl Friherre gjerts och Herr Lock. under förklarande, at ej wilja ästadkomma ändring i Be - Den 3 IuUr 6 Bcsirtel, likwäl begärde för sig till Protocollet r serveradt deras äsiundan, det en sädan önskan ecke mätte hafwa kommit i fraga.
Friherre Uilljencrknt?, s»b. Wilk., förenade fia med detze Herrar; förklarandes at alt warde af en gäfwa förlorades, dä wilkor dermed war förknippaet.
Med förberorde twänne tillägg godkändes Prvtocolls-Utdraget, säd»nt som följer:
Ridderstapet och Adeln den 28 Junit 1809. S.
D Uptog Högloft.
Ridderstapet och Adeln til siutligt öfwerwägande och afgörande twänne af en Ståndets Ledamot Friherre Xilg SilfvLi-scKölcl redan den 8 Junii gjorda och dä pä bordet lagda förslag: d t ena at Ra och Rörs samt Insockne Hemman mätte, likasom Frälsehemman, under krwstidcr widkännas Kronostjutsnmgsbeswäret; det andra at de Adelsmän, som i Städerne äga hus, mätte för desamma ätaga sig inqwartering:
Och sedan Ridderffapet och Adeln sorgfälligt öfwerwägat bwad de, sälom med billighet och möilighet öfwerenssiämmande, ftulle, till Medflanders lättning, för det närwarande kunna bewilja, stadnade Ridderstapet och Adeln i följande Besiut: 1:0
Att för Rä- och Rörs samt Insockne Hemman och sädane Kongö-Ladugärdar, som 6
Den Z IuUi> äro i privat
Mans ägo och äro af Nä och Rörs natur, mä, undcr krigstider, til hälften emot Krono- och Skattehemman, utgöras Kronoskjuts, ivid tåg af Troppar samt transport af Proviant och Krigsförnödenheter för Troppars behof.
At under krigstider sadan skjuts ina af Utsockne och Frälsehemman utgöras lika med Krono- och Skattehemman; men i fredstider, lika som hittils, endast til hälften, mot sistnämde fla;s Hemman. z:o At Säterier, Rä och Rörs, In- och Utsockne Fralse samt sä beskaffade Kungs-Ladugärdar, som i första puneten nämde äro, mä under krigstider wid Troppars 'marcher, uti Jnqwartcnngsskpldighet deltaga lika med Kronooch Skattehemman. a:o Beflöt Ridderffapct och Adeln manligen anmoda sina Medständer at med Riddcrffapet och Adeln sig förena, i följande underdåniga önskningar, at til Kongl. Majck öfwerlcmna, nemligen: n) At legan för Kronvffjuts matte blifwa förhöjd til likhet med legan för Gästgifmareffjuts. d) At wid täg och i allmännhet wid all inqmartering, Troppens aflöning blefwc sadan, at nödig föda enligt
Markegängötara kunde af märdarne möjligen anffaffas; c.) AL Den Z Julik. 7 c) At de skjutsffpldige mätte tillätas, at sjelfwe, i bwarje Härad, eller om det ar- nog widsträckt, mindre district eller Socknar, inom sig utse en eller twänne Ståndspersoner och lika mänga af Allmogen, hwilke ffulle hafwa i sin wärd den förteckning, efter hwilken de ffjutsffyldige i en faststälv ordning och tour skola ffjutsen bestrida; at til desia personer Lanseller Fjärdingsmännen mä sig med wederbörandes ordres om Kronoffjuts förfoga; samt at detze personer och ingen annan mä äga rättighet, at beordra districtets Inbyggare att skjutsa: dock at de mä wara förfallne til answar och tjenlig plikt för den försummelse, som genom deras bristande anstalter förorsakas; ck) At alla de Hemman, ware sig Säteri, Boställen, insockne, Rä och Rörs, utsockne.
Frälse, Skatte eller Krono, som kunna anses wara päsatte ett högre hemmantal än enligt en i behörig ordning gjord skattläggning de af jord efter refning innehafwa, böra äga tilständ, at i laglig ordning hos Kongl.
Maj:t söka och erhälla behörig förmedling. 5:o Äntligen beslöts, at i Städerne Husägare af Ridderskapet och Adeln, under krig, ätaga sig Jnqwarteringsffpldigheten lika med de Husägare af ofrälse Sländet, som icke äga Borgare-Privilegier, och utan ändring af det satt, hwarefter Borgerffapet manligen uträknar detta allmänna onus samt under förbehäll, at Inqwarteringen fördelas genom en Commis - 8 Dm Z Inlii.
CommiHion, sammansatt af bade Borgerskap, Adel och Ståndspersoner: Mtrandes Rid^erKrpct och Adeln derjemte den wänliga önstan, at alla hus, som enligt Privilegier hittils warit befriade frän inqwartering matte deruti under krigstider deltaga.
Om hwilket allt de öfrige Respeetive Standen ffulle genom Utdrag af Protoeollet underrättas.
Ot suxr^.
Uvlästes följande:
Utdrag af Högwördige Preste-Ständets Protocoll den 5 Junit 1809. S. D Föredrogs til sluteligt afgörande frägan, rörande det af Herr Ofwersten och Riddaren von 1'llnen til Constikutions-Utffottet ingifne och Prcste-Ständet communieerade Förflag til en National-armering.
Efter för sig gängen öfwerläggning härom och ehuru Ständet erkände Författarens såmedelst ädagalagde Patriotisme och lafwärda bemödande; dock likwäl, och som den förstagne Inrättningen, hwilken alltid torde bl fwa för Inwänare betungande, i synnerhet under Nationens närwarande betryckta och utblottade tilständ, befarades blifwa odräglig och kunna förorsaka et allmänt misinöje; alltsä och emedan Regeringen icke ännu densamma säsom för Rikets förswar oundgangelig fordrat, ansag Ständet, Den 3 Juul. 9 Ståndet, uppä härom gjord proposition, denna srch böra afsiäs. 17t supra.
Lx Urotocollo s. 17. ^tmc^uist.
Utdrag af Högwördige Preste-Ständets Protocoll den 5 Junit 1809. S. D. Efter företeende af Herr Hof-Junkarens och Riddarhus-Secreterarens Silverstots til Constitutions-Utffottet ingifna och uti Ståndets Protocoll för den a dennes intagne Memorial, angående en Riksens Ständers Lagoch Hushallnings-Beredning, framstälte Herr Erke-Biffopcn och Talemannen följande proposition: Bifaller
Ständet inrättandet af berörde Lag- och Hushälls-Beredning?
som med enhälligt Nej beswarades. 17 e supra. Lx Urotocollc» s. 17.
Almguist, Transumt afProtocollet, hällit hosHögwördige Preste-Ständet d. is Junit 1809. S. D.
Föredrogs a nyo det af Herr Cantzli-Rädet och Commendeuren ^.älerbstk lil Constitutions-Utstottet ingifna Memorial, rörande Ofrälse Bruks-Jdkares och Potzesiionaters yrkade rätt til Representation wid RikLLagarne.
Andra Band. k"?.s 2.
Efter 10 Den 3 Iulin Efter nägon rådplägning härom och uppä af Herr Erke-Biffopen och Talemannen gjord proposition besiöts, at ofw-nberörde staga i hela desi widd anses säsom wid denna Riksdag wäckt, för at wid nästkommande
Riksdag komma under närmare öfwerläggning och afgörande. dit supra. tn llZeni s. Oi Almguist.
Utdrag af Protocollet, hällit hos Bondes Ständer den 5 Junit 1809. S. D.
De anmärkningar Ständet funnit wid den föresiagne Constitivnen äga rum, hafwa blifwit ffriftligen upsatte och gillades ntt af Ständet/ säsom desi allmänna tanka/ lydande desamma salunda:
Dä Statens behof oundwikligeN fordrar all möjelig sparsamhet, hwartil med ffäl mä räknas indragning af Ämbeten, som kunna umbäras, i hwilken egenskap Herrar Biffopars tpckes böra fa rum; Sä synes stadgandet i L9 K af Constitutionen kunna wara uteslutit säsom öfwerfiödigt.
— Ständerne borde efter wär tanke, frän wederbörande Utskott infordra förflag till öfrige Ämbets- och Tjensiers lämpeliga indragning, jenitz Aflönings-stat för de i 34 § upräknade nya Ämbeten.
Efter wärt förmenande borde ss § innehålla, at Bonde-Ständets Secreterare ffulle wara Den Z Iulin ir. wara ofrälse
Man; Och torde den fordringen ej anses obillig, at Bonde-Ständet wib Riksdags början finge wälja Tre af Ståndet, bland hwilka tre Konungen förordnade en till Taleman.
I 77 § är ej nämnt om Reeognitionsffogar, hwilka äfwen böra uti stadgandet der inbegripas, Slutmeningen i 80 Z synes böra utelemnas, hälst den kan anses lägga et olämpeligt band pä en rotering, som framdeles kan finnas bäde nödig och billig, Afhandlingen som börjar med 96 § om en Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman synes ej lämpelig.
En Justitiä-Ombudsman eller Justitiä-Cantzler tyckes göra tilfyllest til förekommande af blandning och Collision i gö. romälen — om denne ende pä detta sätt förordnas, at Ständerna wälja twä, hwaraf Konungen utser den först blifwande, och wid dennes bortgäng, den andre walde intager hans plats, torde Jnnewänares rätt blifwa pä det nogaste wärdad, samt Staten undgä at belastas med dryg aflöning til en öfwerfiödig Ämbetsman.
Om nägon af Högsta Domstolens Ledamöter pä det i ioz H nämnde sätt afffedas, utan at wara öfwertygad om något tjenstefel, borde Konungen med Stats-Rädets tilstyrkan, wäl 12 Den Z Julli. tväl äga at lemna honom Pension; men likwäl endast i händelse hans wilkor och omständigheter det oundwikligen tarfwade.
Den i 108 § förestagne Censur tyckes kunna lika wäl^ förrättas af nägon här pä stället warande Ämbetsiuan, som af den nämnde Commilen, bwilken derföre säsom öfwerflödig, icke synes böra äga rum, och minst komma Statswerket til last.
11» § bifalles, med pästäende at tilläggas mätte, at om nägon efter Riksdagen i och för
Riksdagsmanna-göromälen förolämpar med ord eller gerningar en Riksdags-Fullmägtig, som icke under Riksdagen förwerkadt sit Ständs förtroende, bör enahanda answar alltid äga rum.
Angäcnde frägan om Ständens Privilegier eller 114 §, äbercpa wi hwad af ost särskilt anföres: och i öfrigt godkännes til antagande den förestagne Constitutioncn, med förbehäll at ändringar deri mätte ffe i enlighet med hwad här ofwan förmält finnes.
Memoria l. Wid genomseende af det Project til en ny Regeringsform, som Riksens Ständers Constitutions-Utstott under närwarande Riksdag utarbetare samt til Ständernas pröfning afgifwit har hos mig, i afseende pä 23 §, hwari stadgas: D-n 5 I"!ii. 13 at Konungen uti Stats-Rädet äger utnämna och befordra infödde Swenffe Män til alla Ämbeten och Tjensier inom Riket högre och lägre, hwilka äro af den egenskap at Konungen dera Fullmagter utfärdar, den önskan upstatt, at wid nämde § det tillägg mätte bifogas: at ingen tik ordinarie Ämbeten och Beställningar mä utnämnas eller pa Förslagen dertil upföras, än mindre njuta någon Kronans lön, förr än han upnätt en älder af minst Aderton är.
, Anledningarne til denna önskan, som i hela sin widd, det Hederwärda Ståndets pröfning underställas, äro twäggehanda, nemligen: först, at til en skicklig Ämbets- och Tjenstemans bildning, erfordras bäde
Studier och tid at genom öfning och handledning winna de kunskaper och den stadga, som frän honom böra wara oskiljaktiga, samt det Allmänna äger en billig rätt at af honom fordra; och med afseende pä detza omständigheter, har jag, med all agtning och wälwilja för den arbetsammare Ynglingen, hwars hastigare utweckling til manlig anwändbarhet nägon gäng skulle kunna äga anspräk pä undantag, likfullt trott at til förwarande af det
Allmännas rättmätiga fordran ä ena sidan, samt Ämbetens och Tjensters anseende ä den andra, icke kunna medgifwas nägon jemkning uti osman föresiagne älder.
Det andra skälet anser jag innefatta en lika billighet, enär det har för afsigt at inom Ämbets - 14 Den Z Julik.
Ämbets? och Tjenstcmanna-Corpftrne grunda en naturlig säkerhet' och tilbakahälla de allt för hastiga framsteg, hwarigenom ester erfarenhetens wusopd, ynglingen gansta osta, dock icke alltid med kunskapens och duglighetens anspräk, intagit en plats och dermed förenade löningswilker, som den äldre, den mera mogne, och efta,, den mera skicklige Mannen pä läng tid icke uphinncr.
Jag lemnar t detta afseende anwisning pä tilstandet inom Milrtaire-Ämbetcn, och det kan icke nekas, at testa ofta innchafwits och innehafwas af werkliga barn, sädana som fiere äx ännu icke hinna blifwa dugliga at pä egen hand bestrida sina kall, och det händer alltsä, at en sädan Ämbets- eller Tjensteman wid den tid dä han först bordt hörja, redan genomgått flere grader af befordringar och blifwer således i anseende til-tour och befordrings-rätt alltid föredragen dem, hwilka icke djerfts förr än ester profwad egen förmäga söka inträde.
Jag wägax hoppas, at Sländet wid eftersinnande af desta följder, torde sinna hwatz wi föreslagit äga billig anledning. konas gönsson. billsson Hullin, fran Södermanland.
Efter upläsandet häraf instämde hela Ständer deruti, sä at Ständet för dest del wid 28 § af den förslagna Regerings-Formen önstade tillägg af de orden:
Ej mä någon till ordinaire Ämbete Den 8 Jfulir. ig Ämbete och Beställning utnämnas eller pä forsing hertil uppföras, än mindre njuta lön, som ej upnätt en älder af Aderton är.
Ule suxra.
Lx Uroröcallo L. 7.g!rrllli.
Hett Lliiölclebrarlä, ^nclerL IHeZiic, Upropad at tala, upläste til Protoeollet följan> de:
Dä jag under Plenum den 27 Junii yttrade mig om ofrälse PoHesiivnaters representationsrätt , skedde det endast med afseende pä Högloft.
Riddcrskapet och Adelns relationer med denna clasi af Medborgare.
Nu, dä jag anhäller at fragan mätte uptagas, ej til slutligt afgörande, men at remitteras til ConstitutionsUtskottet, torde det äfwen wara nödigt at omröra wara Medständers Jntretzen; derföre utber jag mig at wid mit sista Dictamen til Protoeollet, fä göra et tillägg.
Jag sinner för öfrigt intet skäl som bör hindra Remisien til Utskottet
Dä frägan derifrän äterkommer til Plena, gifwes tilfälle at tala för eller emot densamma, och äfwen at ännu en gäng lägga den pä bordet.
Tillägget är följande:
Ofrälse Posiesiivnat-Ständet har den egna beskaffenheten, at wara nästan i lika förbindelse med de öfrige Ständen, samt med Adeln; och bör derföre kallas Medelständet.
Genom slägtskap är det närmast förenadt med Prester och Borgare, men genom det allmänna Jordägare-intrcsiet äfwen med Bönder; och är det otwifwelaktigt, at et stör - 16
Den 3 Iu!ir. re antal Skattehemman är i ofrälse Sländspcrsoners händer än Adelns.
Et gansta starkt Intresse fäster en del af detta Ständ wid Borgare-Ständet.
Mängen Handlande, som i stillhet wil åtnjuta frugten af längliga mödor, förwandlar en del af sin förmögenhet i Landtägendom och lemnar Handels-rörelsen ät S^ner eller anhöriga
Han tilhör dä Medelständet; men hwem ser icke hwad . nära deltagande i Handelns wälgäng mäste upstä af denna sakernas ställning.
I det stora Intresset för Fäderneslandets sjelfständighet, för lagbunden frihet och för uprätthällandet af en lika lagbunden Konunqamagt, lärer ofrälse Possessionater icke eftergifwa nägot Ständ.
Den enda olägenhet som stulle kunna upsla för Högloft.
Ridderstapet och Adeln, deraf at ofrälse Possessionater utgjorde et särskilt Ständ, wore et kraftigt motständ i den alldeles oförmodliga händelsen, at Ridderstapet och Adeln i en framtid stulle fä längt afwika frän stna nuwarande grundsatser, stödde pä upplysning, pä känftan af mennistors sanna wärde och naturliga rättigheter, at detta nu sä ädelmodiga Ständ stulle nedstiga Lil inkräktningskystnad af orättwisa, personliga och utflutande förmäner pä de andra Ständens bekostnad och til deras förtryck.
Men hwilken af Eder, mine Herrar! instämmer icke med mig i den önskan, at i sä owäntad händelse, detta motständ mätte icke allenast upstä, utan äfwen blifwa oHfwerwinnerligt.
Herr Den Z Iu!n. 17 Herr von 8cbult2onbeim, OaVicl, yttrade sig ffrifteligen, som följer: Wid intet Riksmöte, har ofrälse Ständspersoners missöde tilförcne blifwit af Ständers Ledamöter sä behjertadt, som denna gängen; dock hafwa hitlils flere nitisse mäns wälgrundade föreställningar blott wunnit et utmärkt beröm, men ännu icke medfört en werksam älgärd.
De aktningswärde Medborgare som kallas ofrälse Ständspcrsoner och til intet Ständ höra, baswa säsom Adeliga wederlikar sätt widkännas en lita dryg Bewillning, som Ridderffapet och Adeln sig ätagit, utan at för en sä utomordentlig upoffring nägondera hälles en räkning eller saldo Lil godo.
Desse ofrälse Ständspcrsoner anses i civila Lagen som Bönder och betala äfwen för sina innehafwande Skattehemman Riksdagspenningar, förutan rättighet, at fä wälja den kände mest fficklige Bonde til Riksdags-Full, mägtig; mycket mindre at sjelfwe kunna mäkjas, eller säsom Riksdagsmän i det Hederwärda Bonde-Ständet emottagas, ehuru desamma med sina insigter mycket kunde uplysa, och jemwäl uti Staten äga enahanda intresse.
Desse ofrälse Ständspersoner, eller egentligen litet annorlunda klädde Bönder, och äfwen utan at wara med offentliga Ämbeten försedde, förmenas manligen, ej mindre än Frälse Ständspersoner, at besitta Bergsmans-hemÄndra Band. §. , man. 18 Den Z Iulil. man.
De kunde dock, som nogsamt utrönt är, med sina Mechanista, Physista och Chemiska kunstaper wida bättre än som inom Bergslagen ffer, construera Masugn-ar samt drifwa Tackjernsbläsningen til mera fullkomlighet.
Oeconomie-Författningarne i detta ämne haf. rva undergått mänga omwäplingar, och det äfwen med sjelfwa Bergsmännens olika önskningar.
Ltren 1686 och 1719 updrogs Kongl. Bergs-Collegium, at lemna specielt tilständ ät Hammar-Patroner, at besitta Bergsmanshemman, och ären i?Zi och 1772 förordnade Kongl. Masit, "at dä nägon utom Bergsmans-Ständet sätt taga Bergsmanshemman i besittning,, skulle ffogen endast til egen bläsning anwandas, emedan ändamälct derigenom likafullt er.
Mölles, som är at Bergslagsstogen för bläsNingarne conserveras; och stulle derjemte Ägen. domens Innehafware fullgöra alla de skyldigheter som Bergsmän äligga."
Icke desto mindre äro hinder oftast Ståndspersoner i wägen lagde, sä at Kongl. Maj:t, ären 1772 och 1794 blifwit föranläten, at genom särstilda Nädiga Resolutioner gilla alla, inom de nämnda ären, afsiutna Köpeafhandlingar.
Mänga ofrälse Ståndspersoner, som äro Bruksägare, utgöra under tyngden af den mest tryckande Bewillning, Sweriges förnämsta Manufacturisier, samt förse landet med circa Adelar af landets Epport-summa, för hwilken Importbehofwet tilbytas stall.
Andre Ständspersoner äro Artister, utan at höra til Skrägillen, eller Den 3 IuNr.
19 eller ock äga de hus samt delta i ätssilliga Stadsmannatynqder; men dem förunnas icke intrade i det Wallofl. Borgare-Standet.
Dem förmenas ock at besitta någon donerad Stadsjord , samt äfwcn at ifrån Upstadswägar fa med egna Fartyg utföra sina tilwerkade waror.
Andre Ständspersoner äro boklärde och uplyste Ämbetsmän, men emottagas ej i det Högwördigc Prcste-Standet, hwilkct dock utgör et lärdt Ämbetsmanna-Ständ.
Dä intet annat Riks-Ständ tyckes wilja widkänna dcsia ofrälse Ständspersoner, sä har nyligen en af Ridderstapet och Adelns mest högaktade Ledamöter, tilstyrkt, att de nämnde uti Riddarhuset intagas.
Jag medgifwer at Acquisitioncn i det hänseendet blefwe förmän, lig, at denne Ständspersons-Corps, hwilken r
Le länder, der blott Adel och Prester warit räknade för Riks-Ständ, manligen kallas lener» LtLt, utgör icke mindre hos osi, än annorstädes , en högst uplyst och driftig del af Nationen; men om möjligen en sädan tilökt Folk. samling kunde rymmas inom desia murar, fruktar jag dock at efter nuwarande Författningar en brydsam Collision kunde hända emellan Ledamöter, som ffulle wäljas efter ännu obestämda förhällanden och antal, samt emellan Ledamöter, som til följe af börd, äga en bäde peeulicre och transftrable rättighet Lil RiksLagsmannaffaM - Maki Den Z Juiri.
Man har ock för ofrälse Ständspersonerna welat tilsiä et särskilt s:te Rlks-Ständ.
Om de nuwarande fyra Standen stola orubbligen förblifwa i sitt antagna stick, sä blefwe denna utwäg förmodligen
Len enda för Lesia wanlottade Samhälls-Medlemmar, som likwäl lik den allmänna Skattkistan frambära en större gärd, än twanne werkliga'Riks-Ständ tilsamman, at fa Lil godo njuta den Swenstmannarättighetcn, at beskatta sig sjelf, at fä öfwerse hushällningen med de sammanstutna Statsmedlen, och fa deltaga uti Lagstiftningen, och til Högsta magten fä framföra sina petitioner.
Men ju mera Medborgare. af olika Ständ, wid sina öfwerläggningar söndras ifrän hwarandra, ju mindre redighet och öfverensstämmelse winnås uti Bestuten:
Samlade deremot under et tak, der den ene kan upllysa den andra, winner sanningen sin rätta styrka och befordrar en lycklig enighet, som ock erfarenheten i Comitier och Utstött merendels besannar..
Den allrabästa wilja, förutan förständ, tjenar wid et Riksmöte til föga bätnad.