Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag yrkar frihet i näring, föreslå de förenade Utsk:n den strängaste af alla reslrictioner, den af konstfärdighetens utveckling.
Då jag yrkar varans fördyrande endast genom skatt, föreslå de förenade Utsk:n, att det hufvudsakligast må ske derigenom, att de i denna näring inlagda förlag skola tvingas att lemna den minsta möjliga product.
Dessa förslag antyda helt andra grundsatser uti statsceconomien, än dem jag anser riktiga; helt andra, än dem vår tid i allmänhet hyllar; helt andra, än dem jag bör förmoda kunna göra sig gällande inom RiksStm.
Men oförväntade saker ske understundom; och i händelse sådant i förevar. fråga skulle inträfFa, är likväl nödigt, att Utsk:s förslag inrättas så, att dess tillämpning, ehuru uti motsats med tidens fordringar, likväl blir uti öfverensstämmelse med möjligheten.
Såsom helt nära omöjligheten anser jag det uti §.
16 föreslagna stadgande, att ”rättigheten att till brännvinsbränning begagna annan redskap, än den Utsk. föreslagit, må upphöra, så snart den nya författningen om brännvinsbränningen blir till efterlefnad gällande.” Säkerligen kan K.
M. icke lemna sitt samtycke dertill, att de många ägarne af alla de större eller mindre brännerier, hvilkas pannor ej äro construerade så enkelt, som dem de förenade Utsk:n föreslagit, skola på en gång och blott få månader efter den nya författningens antagande blifva förhindrade uti fortsättandet af den industri, de i laga ordning under många år utöfvat.
Om K. M. i detta afseende linner saken betänklig, och låter hittills begagnade medborgerliga rättigheter för längre eller kortare tid, utöfver den af de förenade Utsktn föreslagna, vidare få utöfvas, erfordras ett stadgande forså - aoo Den 7 Juli f. ra. dan bränneriredskaps beskattning.
Härpå vågar jag fästa de förenade Utsk:ns uppmärksamhet.
Hvad denna beskattning angår, anser jag densamma böra utgå från den synpunkt, att tillverkningen beskattas efter dess med hvarje särskildt apparat högsta möjliga belopp, för hela brännings t i den be räknadt, och med antagande af 16 timmars bränning på dygnet.
Skälen härtill framställer jag vördsamt.
De äro: iroUti den ställning, hvari de förenade Dtsk:n vilja försatta saken, kan man ej se konstbrännerierna utur någon annan synpunkt än den, att deras innehafvare bedrifva näringen fabriksmessigt, och söka således öka tillverkningen till det högsta möjliga med minsta möjliga uppoffring af tid, arbetskraft och förlag. 2:0
En stor del af nuvar. rectifications- eller andra mera sammansatta bränneriredskap äro uti så inskränkt scala, att den controll, sorn skulle erfordras, i händelse en annan beskattningsgrund antoges, blefve endera alltför dyr i jemnförelse med skattebeloppet, eller ock alltför litet noggrann i anseende till pannornas mängd i vissa orter och i anseende till det sjelfsvåld och den vana att eludera föreskrifterna, som närvar, författning understödjer.
Såsom helt nära omöjligheten anser jng den af de förenade Utsk:n föreslagna beskattning på enkla yo-ktrs pannor, och derutöfver, med mäskvärmare.
Denna beskattning, jemnförd med den af 4° och 5o-k:rs pannor samt derunder, eqvivalerar ett förbud; och jag anser, att
Representationen uti offentliga handlingar icke bör gäckas med sanningen, icke bör säga tillåtet, under det den uppställer ett oöfverstigligt hinder.
Vid § 7'kan med skäl göras den anmärkning, alt, i full Conseqvens med den af de förenade Utsktn antagna grundsats, rättigheten för ägare af jordegendom att idka brännvinsbränning på flera ställen bör vara inskränkt till de ställen eller den egendom, der särskild honom tillhörig ladugärd finnes.
Att för öfrigt besvära de förenade Utsktn med betraktelser öfver ämnet, anser jag i sakernas närvar, skick olämpligt.
Jag kan likväl icke undgå anmärka, att, när man har för afsigt att vidtaga åtgärder till minskning i tillgången på brännvin, är beskattningen af 8 sk. per k:na pannerymd alltför ringa för att något för ändamålet inverka.
Jag har vördsamt föreslagit 1 r:dr uti paonerymds-afgift; och örn uti sakens närvar, skick detta är för mycket, blir dock 8 sk. alltför ringa.
Jag skulle tro, att 12 sk. borde, äfven utur Utsk:ns synpunkt betraktadt, vara den ringaste afgiften.
Den 7 Juli f. m. 301 Fril).
Jag anhåller, att Utsk., när denna återremiss besvaras, äfven måtte inkomma med ett förslag till författning, ruride luisbehofsbrännvinsbränningen, på det att i möjligaste måtto tid må vinnas och riksdagen ej genom denna fråga blifva längre, än den annars behöfver blifva.
Jag önskar, att författningen måtte blifva conseqvent till grundsatser, redig uti uppställning, klar i framställning, samt bestämd i tillämpning, och således ganska vida skiljd från den nuvar. författningen, hvilken jag anser vara ganska olämplig; först derföre, att den ej uppställer några riktiga grundsatser, för det andra derföre, att den ej bestämmer några controller, och. för det tredje derföre, att den ietnnar allt spelrum till eludering.
Om jag något felar mot grannlagenheten i afseende på R. o. Adis tålamod, då jag ånyo yttrar mig i detta ämne, skall jag åtminstone söka godtgöra det dermed, att jag blir kort.
Gr. v. Fersen har, till försvar för fabriks* bränningen, erinrat om den fördel, som kunde tillskyndas landet derigenom, att productionen såsom sprit inginge i verldshandeln.
Jag har någon erfarenhet i detta ämne och skall i enskild väg lemna anvisning på bevisen för hvad jag säger.
Jag känner ett konstbränneri inom Östergöthland i Wifolka härad, Tveta socken, der två pistoriska verk tillverkade allt, hvad de kunde.
I brist på förmånlig afsättning inom landet föll ägaren på den tanken att tillverka spiit och skicka utomlands.
Ilan rådgjorde med en Gen.- Consul Westin från Rio Janeiro, som var här i Sverige.
Denne trodde, alt en expedition af denna vara skulle vara lönande, i följd hvaraf ett betydligt qvantum sprit afsändes till Rio Janeiro.
Resultatet befanns likväl på intet vis vara förmånligt.
Jag har äfven hört, att Gr. Wirse'n från sitt bränneri en gång företagit samma försök med lika olycklig utgång.
Mig synes klart, att i concurrens mäste Sverige stå efter brännerierna i Danmark, Polen och Preussen.
Slutligen ber jag att få till Gr. v. Fersen och andra ledamöter, hvilka yttrat farhågor, huru vi skola komma från detta ämne, försäkra, att jag ej delar denna farhåga.
Fä vi blott betänk, tillbaka, nog skola vi rätta det och komma tillslut.
Jag får äfven förena mig i hvad Gr.
Horn framställt och anhåller, att Utsk. ville eftersinna, om icke i den hemställan till Konungen om beifrande vid landshöfdinge-embetena af brott emot brännvinsförfattningen äfven borde intagas, hvad Gr.
Horn föreslagit, att det må vara hvar och en tillåtet, men rotmästaren inom socknen särskildt ålagdt, att göra sådana förbrytelser anhängiga vid kyrkorådet, på det att en föregående åtgärd må kunna äga rum före inkallelsen till landshöfdinge-embetet, emedan den större aflägsenheteu 9 IT, aG lol Den 9 Juli f. m. dit, än till häradsrätten, i sjelfva verket gör påföljden af inkallelsen svårare.
Jag vill ej mycket besvära med tal inom Ståndet, då jag inom Utsk. får redogöra för mina åsigter; jag vill derföre bär endast upptaga några omständigheter, som jag ej anser hafva blifvit vederbörligen utvecklade.
Att brännvinsbränningen ännu må tillsvidare anses såsom en jordbrukets förmånliga tillhörighet vill jag ej motsätta mig, synnerligen derföre, att jag med en annan opinionsyttring säkerligen skulle blifva öfverröstad, så länge landtmannen allmänneligen har den ensidiga åsigt af sin egen fördel, som, efter min tanka, nu är fallet.
Emedlertid anser jag mig böra uttala, att rättigheten till brännvinsbränningen ingalunda och aldrig lagenligen varit eller är ett monopolium, åtföljande jordbruket.
Vi hafva i flera omgångar haft helt motsatta förhållanden.
År r73r var det hufvudsakligen Stockholm, som uteslutande brände brännvin ej allenast för sitt eget behof, utan jemväl för landet deromkring.
Efter en sednare förändring af detta stadgande återkom dock samma rättighet för Stockholmsboerna 1 1 år derefter.
Sedermera veta vi, att brännvinsbränningen' en gång varit en regal rättighet och såsom sådan bortarrenderad.
Det är således oriktigt att påslå, att den hittills variten jordbrukets tillhörighet.
Jag har velat göra denna erinran, emedan det torde blifva svårt att i en framtid kunna vederbörligen skilja den från jordbruket, om man nu skulle med tystnad låta denna oriktiga uppgift och åsigt oanmärkt passera.
I afseende på årstiden, då man må få bränna, hafva meningarna varit skiljaktigare, än i något annat.
Climatet emellan Ystad och Haparanda har härtill varit orsaken; höst och vår inträffa naturligtvis under helt olika månader på de särskilda localerna af denna långa sträcka.
Först om hösten och sent om våren hafva de flesta önskat få bränna.
Jar har ansett, att årstiden dertill nu kunde uppgöras länsvis, likväl så, att den qvantitet af tid, som stadgan allmänneligen föreskrifver, icke blefve öfverskriden.
I afseende på konstbrännerier tillhör jag dem, som medgifva, att närvar, förhållande må fortfara; men att hafva den qvar och ej på näringens technologiska framskridande äga någon verklig controll, del tror jag ej vara förenligt med principen att tillåta dem.
Vi hafva sett inträffa, livad man på förhand bör kunna antaga såsom troligt, nemi. att en statssecreterare icke kan förutsättas vara erfaren uti brännvinsbränning; det bör likväl finnas någon auetoritet, som skall kunna gifva pålitliga omdömen i denna väg.
Man bar sagt, att det skulle vara Vetenskaps-neademien ; men af hvad som derifrån kommit till Utskm synes, huru föga lämpligt det vore.
En näringsgren företer under dess utöfning i stort många egenheter, sora förblifva dolda för theo - D c n 7 Juli f. m. 2o3 risterna, äfven om de genom s. I.
experimenter söka komma sanningen närmare.
Min mening är ingalunda derföre att underkänna theoriernas stora nytta.
Tvärtom är jag fullt öfvertygad, att practikern visserligen ej kan full ständigt begripa, ordna oell begagna sin egen erfarenhet utan theoriens biträde.
Det är under sådan öfvertygelse, som jag föreslagit 16 punkten af min reservation, om hvars innehåll jag beder att få erinra.
Hr af E k e n s ta m uppläste derefter 16 punkten af sin reservation vid Besvärs- och Oecon.Utsktns betänk.
J\’:o 3, hvarefter han fortfor:
Jag vill i detta fall nämna, att jag icke är envis uti att få en särskild committé' tillsatt för nämnde behof, men önskar, att
Vetenskaps-academien åtminstone måtte adjungera sig några sakkunniga praclici vid behandlingen af dylika ärender.
Jag skall låta denna gången bero vid hvad jag nu nämnt och förmodar, alt återremissen bevjljas.
Endast några korta anmärkningar ämnar jag göra, i förmoden > a,t det mest öfverensStämmer med Ståndets önskan, i synnerhet j detta ämne, som hittills och äfven hädanefter koin iner att utgöra föremål för långvariga öfverfäggningar.
Jag öpskar då vid 13 §:n anmärka, att den omnämner, att innehafvare af brännvinsredskap skall sjelf vidkännas kostnaden för redskapens försegling, om endast första halfva bränningsterminen begagnas; men jag skulle tro, att det äfven bör vara hans ålign gande, om den sednare terminen användes, hvilket kanske varit Utskms mening, ehuru man, såsom mig synes, af ordglydelsen nödgas draga en motsatt tanka.
Deremot ber jag att få fasta uppmärksamheten derpå, att det vore nödigt stadga, att, då redskapens försegling brytes, det skall ske i perr soners närvaro, hvilket blir så mycket angelägnare för framtiden, om beskattningen blir förhöjd och tillverkningstiden inskränkt, hvarigenom frestelsen till öfverträdelse blip dfslQ större.
Det är lagstiftares skyldighet, icke endast att straffa brott, utan äfven att förekomma dem.
Om brytningen ej kan ske i kronobefjents närvaro, borde den åtminstone ske i närvaro af nämndemän eller af 2 ledamöter utaf kyrkorådet.
Min öfvertygelse är, att om Utsk.'ns förslag antages, skall moraliteten, långt ifrån att främjas, lida skada.
Villman främja den, får man ej fästa sig endast vid brännvinsbeskattningen; och jag anser mig då skyldig erinra om vår skjutsinrättnings skadlighet och alt gästgjfyaregårdarna skulle kunna benämnas för fylleriets och sedeslöshetens plantskolor.
Jag tror, att mål, ronde förbrytelser mot jönnkrögeri och fylleri, borde återföras till landshöfdinge-embetena, och att en förändring i delta afseende vore af stor nytta.
Vidare hemställer jag, om icke i de landsorter, der man säljer säd, potates och äfven stundom brännvin medelst ane - Dcii "
Juli f. ra. tion på credit, man val icke skutte förbjuda något sådant, tv det lärer icke kunna ske, men åtminstone genom besknttning, såsom för brännvinsminutering, söka hindra detsamma.
Afven önskar jag fästa uppmärksamheten derpå, att i sednare tider här i Stockholm allmogen, då den kommer ti 1.1 Staden, i eu del handelsbodar får tractering af brännvin, till uppmuntran att i samma bodar handla.
Detta lärer ske ännu mera uti landsorterna, och jag skulle önska, att detta icke vore tillåtet.
Det vore troligen för måttlighets- och nykterhetsföreningarna ett passande tillfälle till verksamhet att söka öfvertala de handlande att afstå från detta bruk; och jag tror, alt de i längden skulle dermed sjelfva vara belåtna.
Exempelvis får jag erinra, att för få år sedan såldes. allmänt om söndagarna i hufvudstadens kryddbodar, gudstjensttimmarna knappast undantagna; men genom en frivillig öfverenskommelse emellan stadens kryddkrämare —- örn min erhållna underrättelse är riktig —, upphörde detta, såsom jag tror, utan ali olägenhet både för säljare och köpare.
Höride den nu blifvande brännvinsbeskattningen vöre jag, för min del, snarast böjd att instämma i Frih.
Ehrenborgh syttrande att, med någon förhöjning samt några jemnkn in gar, bibehålla 18J0 års besknttningstarilf.
Dessa anmärkningar torde få åtfölja återremis.sen.
Det är endast i anledn. af hvad Hr af Ekenstam yttrat, att jordbruket ej skulle äga rättighet till brännvinsbränningen, som jag begärt ordet.
Detta är likväl förklarad! bestämdt såväl 1668 som 1671 och 1724, Ytterligare förklarar 1741 års författning detsamma, då den tillerkänner alla hemmansägare rättighet att tillverka brännvin, men endast sådana borgare, som äga jord.
Jag anser dermed vara bevisadt, att jordbruket sedan, äldre tider äger eu häfdvunnen rätt att få bränna.
Silvius; Det dr endast i afseende på eu formfråga, hvilken jag anser vara af vigt att uttala, sorn jag begärt ordet.
Lika med Frih, Ehrenborgh tror jag, att sedan Konungen aflåtit en nådig propos, till R.
St., angående brännvinsbränningen, det icke är skäl å R.
St:s sida att tili K. M, ingå med underd. anhållan om nådigt meddelande af oeconomiska lagstadganden härför, så att
Ständerna ensamt med beskattningen må hafva att sig befatta, synnerligen då alltsedan 1809 R, St. till Regeringen inkommit såväl med beskattningen å brännvinsbränningen., hvilken är deras uteslutande rätt, som med förslag till de af K.
M. ensamt beroende oeconomiska föreskrifterna.
När nu äfven riksdagen är så långt framskriden, torde det vara en skyldighet för R, St., på grund af den K, propos., att inkomma med förslag öfver det reglementariska.
Jag lår i anledn. deraf, på sätt jag i mill reservation yrkat, begära, alt Utskm, på samma gång som de besvara denna älerrei Den 7 Juli f. m. miss ronde grunderna, äfven vilie inlemna ett särskildt betänk. med förslag till författningen och således äfven till allt det reglementariska, som i önskningsväg hos K.
M. bör anmälas.
Jag anhåller, att om någon af R. o. Ad, skulle vara af en motsatt tanka, han måtte uttrycka sin mening härom, på det att, om ingen det gör, Utskm må finna, huru allmän Ståndets önskan är i afseende på sättet förmålets slutliga behandling.
Hr af Ekenstam; Att det nu ej rättvisligen kan mig tillvitas att vilja borttaga husbehofs-bränningsrättigheteirfrån jordbruket, måtte synas klart, då jag uti min reservation så ovilkorligen föreslagit dess bibehållande, att jag gjort mig besväret att utarbeta tabeller i detta afseende.
Jag hai* blott velat bestrida, att den är ett jordbruket från urminnes tider tillhörande monopolium; jag har blott velat visa, att den magtägande, olikartade pluraliteten ryckt till sig, tid efter annan, de fördelar i detta afseende, som tillfälliga omständigheter kunnat medgifva.
Aldrig har brännvinsnäringen utgjort, enligt bestående lag, någon corporations bestående monopolium.
De uppgifter, Frih, Raab gjort till jordbrukets förmån i detta afseende, synas mig just bekräfta det vexlande förhållande, som jag förut anlydt, om än vid sjelfva det af honom uppgifna factum skulle vara något att anmärka.
Bevilln. och Oecon.Utsktns betänk.
Upplästes ett prot.-utdr. från PresteSt, af d. i dennes af innehåll, att Ståndet återremitterat Bevilln, och Oecon.- Utskrns betänk.
PjT;o 3 samt, i stöd af 44 §> Riksd-Ordn., anmodat nämnde Utsk. att, sednast en månad efter delfående! af samtliga Ståndens återremisser af detta betänk., inkomma med det nya utlåtandet i ämnet; inbjudande PresteSt. sina Medstånd att i detta beslut sig förena, jemte anmodan att, i likhet med hvad PresteSt. vidtagit, med sina cancellier så förfoga, att återremisserna af ifrågavar. betänk., framför andra mindre vigtiga eller tidsödande mål, mätte så skyndsamt som möjligt varda till sammansatta Utskrn expedierade.
Likaledes upplästes 2tne prot.-utdr. af d. 4 dennes, det första från BorgareSt., af innehåll, att Ståndet ej funnit skäl att PresteStts nyssnämnde inbjudning antaga, samt det andra från BondeSt., af innehåll, att Ståndet funnit öfverflödigt att i samma inbjudning deltaga, äfvensom att, då något dröjsmål hitintills icke ägt rum vid BondeStrs cancelli i afseende på expeditionen af remisser och återremisser till Utskm, Ståndet ansett sig icke äga, likasom PresteSt,, anledning att vidtaga något särskildt beslut för beredandet af skyndsamt expedierande af aterremjssen i förevar, mål, R. o. Ad. fann icke skäl att antaga PreSteStrs nu föredragna inbjudning.
Upplästes oell lades på bordet nedannämnde inkomna utlåtanden från:
StatsUtskottet: ]V:o 170.
I anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk.
N:o 22, innefattande yttrande öfver B.
St:s åren i83o och i832 församlade Revisorers berättelser; N:o 171. i anledn. af R.
St:s Revisorers anmälan, rör:de a:ne i Convoj-cassans räkenskaper afskrifna, till Cabineltscassan utbetalda summor; N:o 172. i frågan om vissa grunders bestämmande för Hofstats-personalens pensionering; A:o 173. i anledn. af väckt motion, att K.
Kammarrättens Revisions-departement icke må äga att anmärka något emot de grunder, som följas vid mantals- och skattskrifningen samt berednings- och taxerings-committe'erna; N:o 174. i fråga om anslag till orthopediska institutet; N:o 175. i anledn. af väckt motion om undersöknings anställande, rörtde beskaffenheten af de vid hufvudstaden belinlliga correctionsanstalter; N:o 176. i anledn. af väckt motion om straff-fängelsers inrättande för arbetsfångar m. m.; N:o 177. i anledn. af Hr J.
Hembergs från BorgareSt. remitterade memor., ang:de understöd af allm. medel till fullbordande af Ystads hamnbyggnad; N:o 178. i anledn. af K.
St., ang:de förlängning i ytterligare 10 år af de för en pantlåneinrättning i hufvudstaden beviljade förmåner; N:o 17g. i anledn. af åtskilliga f. d. tjenstemäns vid f. d.
Gen.Assistance-cont. underd. ansökn. om K.
M:s nåd. förord till erhållande af något lämpligt årligt understöd; BancoUtskoltet: N:o i5. ang:de en af Frih. Rantzou framställd och till Utsk:s handläggning öfverlemnad motion, att enskilda actieägare måtte inbjudas till deltagande i R.
Stts Bank och dess rörelse; Lag- samt Allm.
N:o 8. i anledn, af föreslagna förändringar i gällande författningar om personers af arbetsclassen förpassande; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: N:o 93. i anledn. af vackt fråga om upphäfvande af dubbla tjenstårsberäkniogar vid befordringar till ecclesiaslika embeten och tjenster; N:o 94- i anledn, af väckta motioner om åtskilliga ändringar i K. stadgan d. 9 Nov. i83o, ang:dc hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör.
Den 5 Juli t. m.
Upplästes följande från Ridd.Utsk. inkomne Hörsamste
Hos H. R. o. Ad. har Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., j anseende till de ringa conlanta lönevilkor, som för närvar. åtfö'lja Ridd.secreterare-tjensten, samt enär Ridd.cassans tillstånd under de sednare åren betydligen förkofrat sig, föreslagit en förhöjning i Ridd.secretts lön från 600 r:dr till rsoo r:dr b:co årligen; och har denna motion blifvit, på anförda skäl, understödd af Hr Riben, Carl Wilh., Frih.
Ehrenborgh, Casp. Wilh., Frih. Boye, Ludv., Gr. Cronhjelm, Ollo Aug., samt Frih. Rantzou, Joli. Alb., af den sistnämnde med tillägg, att han önskade Ridd.secret.-lönen ökad ända till i5oo r:dr b:co årligen.
I anledn. af H. R. o. Ad:s remiss i detta ärende har Ridd.Utsk. från Ridd.-direct. infordrat, jemte Direct:s eget utlåt., en uppgift uppå Ridd.cassans tillgångar enligt sisth års hufvudbok.
Denna uppgift visar, att Ridd.cassan för närvar, äger ett årligt öfverskott af 2407 r:dr 38 sk. 7 r:st. b:co, af hvilken anledn.
Ridd.direcUn jemväl tillstyrkt den af Hr Bråkenhjelm för Ridd.secret. föreslagna lönförhöjning.
Och då TJtsk. anser en förhöjning af Ridd.secretrs contanta lönebelopp både af behof och billighet påkallad, så framt nemi. R. o. Ad. skall kunna erhålla en secret., som åt R. o. Ad:s tjenst uppoffrar icke blott hela sin tid, utan äfven sina anspråk på vidare fortkomst å embetsmannabanan, samt, enligt hvad ofvan är framstäldt, Ridd.cassan till en slik förhöjning med den af Hr Bråkenhjelm föreslagna summa, äfven i händelse af penningeräntans nedsättning till 5 proc. samt en betydligare minskning i inkomsterna genom uthyrande af Riddarhusets lägenheter, lemnar full och säker tillgång, har Utsk. ej tvekat tillstyrka, alt Ridd.secretts från Ridd.cassan utgående contanta lön må ökas från 600 r:dr till 1200 r:dr b:co årligen, berbknadt från månaden näst efter den, då H. R. o.
Ad. behagar tillsätta ordinarie Ridd.secreterare; hvilket dock allt heniställes H. R. o.
Ad:s vidare ompröfning.
Stockholm d. 5 Juli 1834.
På RiddarhusUtskottets vägnar H. F. Strömfelt. W. F. Dalman. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m.
Silfverstolpe. ao8 Den 5 Juli e. m.
Måndagen den 7 Juli 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Justerades 2 prot.-utdrag för denna dag f. m.
Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 3o sist).
Juni e. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 15y. i anledn. af Frih.
Löfvenskjölds, Salomon, motion, rör:de förlagslånerättighet för nya bolaget för Skånska stenkolsverket vid Höganäs; N:o i58. i anledn. af Hr J.
W*rns motion om inställelse af vidare utgifning af riksg:ssedlar samt upphörande af depositionsräkningarna vid Riksg.-contrs sedelverk; N:o 159. öfver en af Hr C.
Olbers väckt motion om ett låneunderstöd till staden Marstrand; iV:o 160. öfver Riksd.-fullm.
Lars Larssons ifrån Elfsborgs län motion om afsättande af en fond till understöd och lån för större nödiga vattenafledningar; N:o 162. i anledn. af väckt fråga om användande af dera genom talmanstafflarnas indragning uppkomna besparing till understöd vid utflyttningar; N:o i63. ifråga om låneunderstöd till staden Falkenberg; N:o 164. i anledn. af väckt fråga om ett räntefritt lån för fiskerierna i Bohuslänska skärgården; N:o i65. i fråga om ersättning till städernas borgerskap, då de till besiktningar m. m. för Kronans läkning blifva kallade; N:o 169. ang:de den innevar. riksdag verkställda revision af de under K. M:s och Rikets CommerceColhm ställda fonder och medel.
Företogs till pröfning StalsUtsk:s d. 3o sisth Juni e. m, på bordet lagda utlåt.
N:o i6r öfver den del af Frih. Hjertås, Gustaf Adolph, motion, sorn angår ett räntefritt lån från Riksg.-cont., att användas till uppförande af byggnader vid Ottenby stuteri-inrättning.
Jag begär återremiss af nu föredragna betänk.
I min tanka har motionären icke begärt mera, än Utsk. med godt samvete kunnat tillstyrka, då frågan endast är om ett lån för en inrättning, som redan har ett statsanslag, hvilket, ehuru ej tillräckligt att nu på en gång bestrida de nödiga kostnaderna, ger full säkerhet för återbetalningen.
Det sista lånet, som beviljades samma inrättning, är redan återbetaldt, och här är således icke fråga om sådana lånsökande, som efter någon tid begära afskrifning eller räntenedsättning och uppskof med mera, utan om en inrättning, som redan visat sig äga credit.
Jag kan icke förklara, hvarföre ej K. M. sjelf gjort propos. i äm - Den 7 Juli «• ro - ing ämnet, annorlunda än att tillgängar saknats, och jag tror således, att R.