Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
"betecknas i denna Lag, Dagblad eller an"nan skrift, som, upptagande ämnen af olikartad beskaffenhet, eller ifrån hvarannan "skiljda artiklar, i nummerföljd eller på bestämda tider utgifvas;” men jag nödgas dock öppet medgifva, att äfven denna definition ej är fullkomligen riktig.
Man kan nemi., som jag nyss sagt, föreställa sig en Tidning, som ej vore med ordningsnummer försedd.
Ordningsföljden kunde likaväl utmärkas genom bokstäfver, som genom ziffror, i hvilket fall Tidningen icke iegentelig mening kunde sägas utkomma i nummerföljd.
Föreskriften på bestämda tider torde äfven på flerfaldiga sätt kunna ellide ras.
Att, såsom Herr Bruncrona vidare föreslagit, bestämma ett visst arktal, synes mig vara onödigt och till och med mindre riktigt, ty hvarföre skulle en numererad månadsskrift af blandadt innehåll, icke lika väl böra anses som periodisk, 0111 den innehöll 6 ark, som om den blott innehöll 5.
Då naturligtvis ändamålet med den närvarande öfverläggningen ej kan vara annat, än, att bona fide tillvägabringa en större tydlighet i Lagen, lika angelägen för den eller dem, hvilka hafva sig dess tillämpning uppdragen, som för dem, mot hvilka den skall tillämpas; och då det torde blifva svårt att i en så talrik samling, som denna, utarbeta en fullkomligen adsequat 184 Den o.g
J a n u a r i i f. m. definition, vore det måhända icke ur vägen, att denna punkt återremitterades, beledsagad af den gemensamma tanka, att Ridderskapet och Adeln ansåge definitionen otydlig, och anmodade ConstitutionsUtskottet att inkomma med förslag till en ny och förbättrad.
Lika med Herrarne Cederschjöld och Bruncrona, skulle äfven jag anse önskvärdt, om i sådana fall, som detta, definitioner icke ansåges behöfliga.
Det har redan af Herr von Schultzenheim blifvit anmärkt, att en långvarig praxis af den gamla definitionen icke medfört några olägenheter; men då nu fråga om en ny uppstått, har handt, hvad hända borde, att skiljaktiga meningar deröfver yppat sig.
Trenne förslag hafva blifvit afgifne.
Det ena Utskottets, det andra Herr Cederschjölds, ined den af Grefve Frölich yrkade jemkning, och ändteligen Herr Bruncronas.
Det bär äfven blifvit anmärkt, att intetdera af dessa bestämdt utesluter all möjlighet af en annan tydning.
Hvad Herr Cederschjölds eget förslag vidkommer, har Herr von Schultzenheim upplyst, litt detsamma möjligen kan eludera?
genom tolkning af sammanbindningsordet.
Således kan, i stället för uummerföljd, nyttjas alfabet eller runor.
Således kan, för att undkomma frågan om bestämda tider, en roterande obestämdhet äga Ben 29 Januarii f. m. rum, eller alt bladet utkommer den ena veckan om Måndagen, den andra om Tisdagen o. s. v.
Beträffande hvad Herr Bruncrona tillagt, och som hittills synts vara det fullständigaste, nemligen att skriften skall vara af blandadt innehåll, så förekommer det mig att äfven vettenskapliga skrifter kunna anmälas till försäljning i vissa tomföljder på vissa tider, och vara af blandadt innehåll.
Berzelii lärobok i chemien t. ex. är-ett sammandrag af en enda stor vettenskap; men som naturen gjort denna af blandadt innehåll, så är äfven boken detsamma.
Således skulle jag tro, att om Bidderskapet och Adeln icke ansåg den definition, som varit, och hvilken i theorien ej låter lätt försvara sig, men i praktiken icke varit några olägenheter underkastad, kunna bibehållas, skulle knappt något annat medel återstå, än det allmänna, att anse definitionen mindre tydlig, då troligen ConstitutionsUtskottet läte sig angeläget vala att uppgöra en annan.
Möjligen kunde dock hända, att denna icke återkommer till Bidderskapets och Adelns pröfning innan Biksdagens slut.
Jag erindrar mig icke med visshet formerna i detta afseende: också skulle Utskottet önska en vägledning af någras yttrade tanka.
Detta torde dock blifva svårt att här tillvägabringa.
Men om ett sådant förslag här skall uppgöras, och om discussionen derigenom får urarta till en grammatikalisk och tidsödande ordstrid, så 186 Den 39 Jan »ari i f. m. erindrar äfven jag mig, såsom ett slags vägledning för dylika definitioner, att i England, der frågan om stämpelafgiftens utgörande är en betydlig artikel, stadgar lagen ett visst tidsmoment, efter hvars förlopp den periodiska egenskapen upphör, och ett visst arktal utöfver hvilket en skrift icke anses för periodisk.
Så kunde här äfven möjligen stadgas ett visst maximum af 4 lill 6 ark, som qualificerade den periodiska skriften, äfvensom att den på bestämda tider, och i nummerföljd utgåfves, dock icke med längre mellantid än 1 månad, efter hvilken tid den periodiska beskaffenheten skulle upphöra.
Detta är visserligen ingen definition, utan, om det så tillätes mig yttra, blott ett fragment till definition.
Men jag hemställer, om icke, i händelse återremiss i detta hänseende kommer att äga rum, äfven dessa omständigheter höra tagas i betraktande.
Om åter Ridderskapet och Adeln fäster afseende på Herr von Schulzenheims anmälan, att hittils icke något missförstånd af den närvarande definitionen uppstått, så anhåller jag, att discussionen i sådan händelse må utan anmärkning fortlöpa till nästföljande artikel.
Att icke med vidlöftigliet trötta Ridderskapet och Adeln, är en moralisk lag, hvarom Herr Friherre Lagerbjelke erinrat, och hvilken jag skall söka följa.
Jag vill blott i förbigående nämna, Den 2g Januarii f. m. 187 att Herr Cedersehjölds argument emot mitt förslag, att införa ordet sådant, icke lär få grund, emedan jag icke föreslagit, det ordet annan skall gå bort.
Deremot bar Herr von Schulzenheim på ett för mig ganska upplysande sätt utvecklat, att en verklig definition skulle blifva ganska svår alt göra.
Jag hade verkligen vänlat mig, efter den exposé Herr von Schulzenheim i detta afseende gjort, att man icke skulle komma till det resultat, att Ridderskapet och Adeln borde bedja ConstitutionsUlskottet ge en annan difinition i den förras ställe.
Den vägen anser jag oss icke kunna gå; ty vi måste yttra en opinion, och hysa en gemensam tanka.
Deremot trodde jag, alt vi genom Herr von Schulzenbeims ledning skulle hafva kommit till den verkligen vigtiga conclusion, att antingen hela definitionen borde utgå, eller att, om man icke funnit någon praktisk olägenhet af den gamla, den kunde bibehållas.
Ora Ridderskapet och Adeln icke instämmer i mitt förslag till omredigering, skall jag lika gerna förena mig om, att bibehålla den gamla redactionen, hufvudsakligen på den grund, att den visat sig vara af ingen praktisk olägenhet, och att jag således icke bör tillåta mig att derpå klåfingra.
Jag har blott en anmärkning till att göra; icke på §:s innehåll, men på platsen der den slår.
Ridderskapet och Adeln torde erinra sig, att vi uteslutit första definitionen, om hvad med ordet skrift skall 183 Den ig Januarii f. lii. förstus.
Så länge vi hade denna definition qvar, var det äfven nödvändigt att i samma § hafva en definition på' hvad en periodisk skrift ville säga.
Nu åter har icke blifvit något tal om ordet skrift.
Således står definitionen på periodisk skrift här icke på sitt rätta ställe, utan borde hafva sin plats i 4:de morn. af §, I 3:dje moni. af samma § omtalas först periodisk skrift.
Denna anmärkning är obetydlig, men torde lik väl gillas af dem, sorn praktiskt lärt sig inse nödvändigheten af att hvarje lagbud står på sitt rätta ställe.
Min slutliga anhållan är således, att, med bibehållande af redactionen oförändrad, uttrycket periodisk skrift måtte tillbakaflyttas till 4 §• 4 morn.
Då flere Ledamöter förklarat, att den gamla redactionen icke medfört några olägenheter, så vet jag intet annat skäl att borttaga tiden med sökandet af en ny, än införandet af fullkomligare ordalag.
Men då samtlige Talare befunnits hafva brist derpå, blifver slutsattsen att man får ingen definition.
Den gamla sattsen:
Le mieux est le plus grand ennemi du bien, besannas följagtligen äfven vid detta tillfälle.
Vill man icke åtnöja sig med den gamla definitionen, om hvad sorn förstås med skrift och periodisk skrift, så får man slutligen låta alltsammans utgå.
Jag instämmer
D e u 29 J a 11 u d r i i f. m. 189 uti hvad Konungens IlofCantzler jltrat, alt den uppgifne redactionen icke svarar emot begreppet af periodisk skrift, sådant detsamma nu fattas och tillämpas.
Den definition Herr von Schulzenheim oell Herr Friherre Lagerbjelke tyckas mest böjda för, nemligen Herr Bruncronas, svarar icke heller deremot.
Hvad exemplet af Berzelii chemi beträffar, så var det icke bevisande, emedan boken afhandlar samma vetenskap, och icke utkommit på bestämda tider.
Men jag erindrar mig ett annat exempel, nemligen af de lagtima Riksdagarnes p.otocoller.
De utkomma i nummerföljd eller häften: de ulgifvas på bestämda tider, eller hvart 5:te år, och ett mera blandadt innehåll lär svårligen i ett annat arbete kunna uppletas.
Detta bevisar den gamla sattsen, att i all lag definitioner böra undvikas, då de icke äro oundgängeliga, emedan de blott förorsaka oreda vid en ordagrann tolkning.
Är definitionen med alla sina brister rätt förstådd hittills, så måste betydelsen af periodisk skrift vara det så mycket mera hädanefter, om man borttar definitionen.
Af denna anledning anhåller jag om proposition till Ridd. och Adelns gemensamma beslut, att detta moment må utgå.
För öfrigt tror jag icke att Herr von Hartmansdorffs tillämpning af sattsen Le mieux est Fennemi du bien håller streck, ty jag kan icke anse det gamla för le bien, och le mieux, måste här blifva ingenting. ig° Den 2g J a n n a r i i f. m.
När jag anmälte mig hade Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke ännu icke yttrat sig.
Jag är hufvudsakligen af samma tanka som han, men kan icke fatta, hvarföre man ej rent af ärligt må säga: periodisk skrift är, på bestämda tider utkommande Dagblad, veckoeller månads-skrifter.
Jag nödgas, ehuru ogerna, bekänna, att ehuru mycket jag tänkt på denna definition, har det icke lyckats mig att utfinna någon, som jag sjelf anser fullkomligen rigtig.
Hvad den conclusion vidkommer, som Grefve Frölich ansett böra dragas från de af mig framställda premisser, får jag förklara, att jag intet har att egentligen deremot invända; och då ingen olägenhet hitintills försports af den närvarande definitionen, instämmer jag så mycket heldre deruti, att den må såsom oskadlig bibehållas.
Det är egentligen för att redogöra för det tillmäle Utskottet fått emottaga, att 4 morn. blifvit insatt på orätt ställe, som jag får äran hemställa, huruvida icke hela irsta § rörer, att skrifters utgifvande icke må förbjudas, den 2:dra att ingen, tryckningen förutgående, granskning skall erfordras, och den 3:dje, att inga privilegier behöfvas.
I samma § har definitionen på periodisk skrift blifvit insatt.
Den 29 Januari i f. m. '91 tror jag icke något misstag här vara begånget.
Hvad hufvudsaken beträffar, så har jag intet emot att den gamla redactionen bibehå lies.
Jag har icke i mitt föregående yttrande tillerkändt ett bestämdt företräde åt något af alla de förslag, som varit under öfverläggning, utan blott sökt ådagalägga mera eller mindre olägenheter i dem alla.
Jag har äfven framkastat några andra fragmenter till definition; men det har endast skett för att visa omöjligheten, att i en öfverläggning, som denna, bestämdt uppgöra en sådan.
Jag är således obehindrad alt instämma i Grefve Frölichs af flere andra Talare understödda hemställan, att den gamla redactionen äfven framgent får bibehållas.
Hvad öfverflyttningen beträffar till det af Grefve Frölich antydda ställe, så, ehuru jag med Friherre Rålamb är öfverens, att momentet nu icke står alldeles orätt, så tror jag likväl, att det skulle vara mera tillämpligt på det andra stället.
Således anhåller jag att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhemta Ståndets tanka i afseende på Grefve Frölichs senaste förslag.
Herr Crusenstolpe> Magnus Jacob:
Jag är hufvudsakligen förekommen af Friherre Boye; men efter jag har ordet, ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, att det icke Den 29 Januarii f. m. är så alldeles * säkert att RiksStåndens Protokoll utkomma livart 5:te år.
Exemplet af Ridderskapets och Adelns Protocoll denna Riksdag, bevisar att någon irring häruti kan äga rum.
För öfrigt instämmer jag med Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke uti den definition, att med periodisk skrift menas Dagblad, Yecko- eller Månads-skrift af högst 6 arks omfång.
Någon definition anser jag i alla händelser nödvändig.
Jag vågar således anhålla om proposition, instämmande i det förslag Herr Friherre Lagerbjelke framställ, i conformité med hvad som brukas i England.
Herr Bruncrona, Gustaf idolph, anhöll, att, hans vid Utskottets förslag i förevarande del fogade reservation måtte uppläsas; hvilket skedde.
Grefve Frotich:
Sedan bär Friherre Lägerbjelke instämt i mitt förslag, ar det naturligt att jag äfven förenar mig med honom, dock icke så, som Herr Crusenstolpe tolkat det, ty så tror jag icke Friherre Lagerbjelke, utan blott Friherre Roye yttrat sig.
Men sedan Herr Friherren instämt deruti, att definitionen må bibehållas lika sorn förut, och blott öfverflyttas till 4:de Mom.
4:de §, får jag derå anhålla örn proposition.
Hvad jag nyss yttrade, och Herr Cru - Eea 29 J a nu a ii i f. ta.
Crusenstolpe upprepat, var dock icke något förslag.
När frågan var om olika definitioner, och att åstadkomma en mer eller mindre fullkomlig, erinrade jag om tvänne saker, som dertill höra, och min afsigt var alt visa huru svårt det skulle falla sig, att, under en sådan deliberation, som delilia, improvisera en definition fullkomligt efter allas mening, och innefattande allt livad en sådan borde innefatta.
Sedait jag visat detta, bade jag således hoppats, eller åtminstone önskat, att undanrödja alla förslag till dylika, hvilka jag föresåg nödvändigt måste blifva mer eller mindre ofullkomliga.
Jag hemtade deraf anledning att lorena mig med dem, som, på grund af hvad jag citerat, att den närvarande definitionen, under en lång utöfning, icke medfört skadliga följder eller misstydningar, tillstyrkt att bibehålla dem.
Hans Exceltence Herr drefven oek Ijandt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den gjorda anmärkningen: att den i nuvarande TryckfrihetsFörordning befintliga redaction af ifrågavarande moment af 2 §:n måtte bibehållas, men här utgå, samt i stället flyttas till slutet af 4 § 4 morn.
i Constitutions-Utskottets förslag; böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka till Utskottet öfverlemna».
Ropades Ja. 5,9 II. |3 Den 29 Januari! f. m. Herr Cederschjöld:
Jag får blott hemställa, 0111 icke första punkten, eller deli 111- tionen på ordet skrift, må utelemnas, såsom alllför orimlig; och att man kunde börja med: periodisk skrift.
Sådant anser jag falla af sig sjelf då Utskottet gjort det i sitt förslag, och ingen framställt den anmärkning, att första punkten borde återinföras.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken tillkännagaf, att plenum komme i eftermiddag, klockan half till Sex att fortsättas. § 3. 1:0 Privilegier pä Boktryckeri erfordras icke, utan stånde hvar och en fritt att, oberoende af särskildta Författningar och äldre privilegier , Boktryckeri Reglemente och SkråOrdning, anlägga Boktryckerier , af hvad beskaffenhet eller vidd honom tfenligast synes, i Stad eller inom högst en half mils afstånd derifrån. 2:0 Då Boktryckeri sålunda utom Stad anlägges, skola, i alla mål, som boktryckningen röra , Boktryckare, arbetare i Tryckeriet samt der tryckta skrifters Författare och Utgifvare lyda under Stadens rätt.
Desse 2:ne Mom. lemnades utan anmärkning.
Den 29 Januari i f. tn. § 3. 3:o Den ett nytt Boktryckeri inrättar, åligge att sist
Trettio dagar innan någon skrift derifrån ut gifve s, så väl hos Magistraten i Staden, som hos den Konungens Befallningshafvande , under hvars Embetsmyndighet Staden hörer, skriftligen anmäla, att och hvarest han Boktryckeriet anlagt.
Uraktlåter det någon, bote Etthundrade R:dr.
Utgifves från ett, på ofvanherörde sätt ej vederbörligen anmäldt, Tryckeri, någon brottslig skrift, vare den olaglige Boktryckaren underkastad enahanda ansvar nied Författur en, och håfve dessutom sitt Boktryckeri till åklagaren formel kat.
Sedan anläggningen af ett Boktryckeri gifvits Konungens Befallningshafvande tillkänna , underrätte lian derom, genast eller med först afgående post, RojCantzlern, Grefve Frölich:
Min anmärkning härvid är ganska kort, nemligen, att den gamla redactionen må bibehållas.
I den gamla redactionen står, att orri boktryckare försummat, att i rattan tid tillkännagifva anläggningen af Boktryckeri, skall hans förbrytelse i allmänna Tidningarne kungöras.
Utskottet har likväl ansett, att en så sträng straffbestämmelse icke behöfdes. 59 H. lä* Den 29 Ja nit ar i i f. m. Grefve Frölich: lag är Frihere
Rå lamb tack skyldig för det han erinrat mig om att upplysa Ridderskapet och Adeln, det min mening var densamma som hans, ehuru mitt yttrande föll sig något mörkt; men jag hör tillägga, att, utom denna omständighet, Utskottet äfven hav skrifvit om det öfriga, angående stället der ett Boktryckeri skall ligga, och gjort det sämre.
I händelse den nya §:n godkännes, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på ett uttryck, som är bibehållet från den ganda redactionen, men torde höra rättas.
Det står nemligen den olaglige boktryckaren; orden den olaglige äro, såsom en hvar inser, af beskaffenhet att höra borttagas.
Till svar på Herr von Hartmansdorff? yttrande får jag blott erinra, att motivet till delta ord ligger deruti, att man då på sätt och vis utmärkt sättet, hvarpå en boktryckare lagligen skall berättigas.
Halis Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om 'Ridderskapet och Adeln behagade instämma i den af Grefve Frölichs framställda anmärkning, att den i nuvarande TryökfrihetsFörordning befintliga redaction, hvilken motsvarar stadgandet i 3 §:n 3 Morn. af Förslaget, måtte D e. n 29 Ja n u a r r i f. m.. '97 Libehållas oförändrad, ined undantag af orden : "och 'varde lians förbrytelse i allmän"na Tidningarne kungjord/’ hvilka ord hörde utgå.
Ropades Ja och Nej Hvarefter Hans Excellence Herr Gref* ven och Landt Marsk a then hemställde, om.
Ridderskapet och Adeln ansåg denna anmärkning höra förfalla.
Ropades åter Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förnyade desse Lvänne propositioner, hvarvid den förra ånyo besvarades med Ja och Nej, men den sednare ined starka Ja och några Nej.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, såsom Hans Excellence fattat Ridderskapet och Adelns svar på den sednaste propositionen, Ja öfverröstat
Nej, och Grefve Frölichs omförmäld e anmärkning således förfallit.
Grefve Frölich reserverade sig emot delta beslut.
Jag får vördsamt fråga, om ordet olaglig äfven härigenom ansetts Röra utgå.
J98 Den ag Januarii f, m.
Ordet olaglig finnes äfven i den gamla redactionen, och motsvarar oberättigad, eller olegitimerad.
Jag yttra de, alt om Ridderskapet och Adeln antoge det nya momentet, borde orden den olaglige uteslutas.
När de stå i den gamla redactionen , så innebära de visserligen ingen nyhet.
De kunna äfven utan skada quarstå i den nya, men om Ridderskapet och Adeln vill förbättra språket, synes intet hinder vara deremot, Grefve Frölich; Sedan discussionen åter synes öppnqd, får äfven jag anhålla om proposition till uteslutande af ordet Staden, hvilket är vida obestämdare än den gamla redactionen.
Om jag imaginerar mig detta in abstracto, så vet jag ju icke hvar det finnes in concreto, Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skal ken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att såsom dess gemensamma tanka til!
ConstitutionsUtskottet remittera den anmärkning, att orden: den olaglige höra ur 3 § 3 Mom, af Utskottets Förslag utgå, § 3, 4-0 A hvarje skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet ut - I) e n 5.9 J a 11 u ar i i f. 111, satta.
Underlåter Boktryckare sådant, bote första gängen Treliundrade Riksdaler, och andra gången dubbelt; kommer han tredje gången åter 3 vare sitt Boktryckeri förlustig.
Utsätter någon å tryckt skrift falskt Boktryckarenamn eller orätt tryckningsort , skall han derutöfver anses efter 8 Cap. 3 § MissgerningsBalken.
Hvad här om namns, orts och årtals utsättande för ordnas, gäl/e dock ej för Notificationer och Sorgbref, For mulai rer , BetingningsSedlar, med mera af dylik beskaffenhet.
Under det gifna obehaget att trötta, tar jag mig dock friheten, att äfven härvid göra en anmärkning.
Hvad viii det väl säga, att Boktryckaren skall varda sitt boktryckeri förlustig.
Månne det är näringen eller boktryckeriet.
Vill man att det skall vara näringen, så bör man säga det; vill man åter att boktryckeriet skall confiskeras, så bör detta tydligen utsättas, lieldst meningen troligen är att taga karlens boktryckeri.
Äfven anhåller jag, att orden: ”8 § MissgerningsBalken” måtte utgå, och endast ditsättas: efter allmän lag.
Då ett nytt förslag till allmän criminal-lag är under utarbetning, skulle det vara orätt att i Tryckfrihets-lagen åberopa en nummer på Cap. och §, som sedan kunde göra svårigheter för den förras antagande.
Jag instämmer med ao® Den 29 Jamia r ii f. m. den siste värde Talaren, blott med den skillnad, att jag anser det tydligen böra utpekas, att brottet skall straffas efter allmän lag, såsom jör missbruk aj annans namn.
Herr Hjertaj
Lars:
Då jag lärer vara den ende af Ilögloflige Ridderskapet och Adelns Ledamöter, som är innehafvare af ett Boktryckeri, torde jag deruti aga en giltig ursäkt att i denna punkt några ögonblick upptaga Ridderskapets och Adelns tålamod.
Jag anhåller då få fästa någon uppmärksamhet på det alltför stora missförhållande, som bär ligger emellan ansvaret och förbrytelsen.
För en Boktryckare, om ock icke med den betydligaste rörelser, kunde det lätt hända, att en af dess arbetare, i elak afsigt och för att skada, borttoge tryckningsorten, sedan arbetet redan kommit i pressen för att tryckas, samt sålunda, geliqm en åtgärd, hvilken vore verkställd på några sekunder, och utan att förr än måhända långt efteråt kunna eontrolleras, då upplagan redan till större delen vore utspridd, ådroge boktryckaren första gången 3oo R:dr i böter, andra gången 600 och 3:dje gången förlusten af hela hans ti^ckeri.
Om nu sistnämnda försekrift skall tolkas såsom en Talare nyss velat hafva det, så blir sådant en ganska ojemn bestraffning, då den enes boktryckeri möjligen kunde vara värdt endast ett par hun» Den 59 J a n u n r i i f. ra. 2or Orade R:dr, och den andres 5o,ooo, utom det, att ansvaret ökades i samma proportion, som svårigheten för Boktryckaren att vid ett större verk kunna hålla hand öfver sina arbetare i detta fall.
Dessa omständigheter gifva mig anledning till den vördsamma begäran, att punkten måtte återremitteras till Utskottet, för att utarbeta en mera lämplig och något mildare föreskrift.
Jag är nästan förekommen af den siste Talaren.
Jag tror också icke alt meningen skall vara, att han skall förlora sin egendom, utan blott rättigheten att trycka.
Lika litet tror jag något ansvar kunna åläggas, om någon af arbetarne vållat alt tryckningsorten icke utsattes.
Jag får likväl erinra af huru stor vigt det är för samhället att tryckningsorten utsattes, emedan ett annat förhållande skulle kunna åstadkomma ganska svåra följder.
Jag anser derföre icke ansvaret för högt, och tror att Herrar Boktryckare må skylla sig sjelfva, om de lägga sig sill större tryckerier än de sjelfve kunna hinna efterse.
Om åbero pande af MissgerningsBalken, endast på det sätt Herr Cederschjöld föreslagit, förenar jag mig.
Annars skulle det kunna hända, 20 2 Den 29
J a n u a r i 1 f. m. att man framdeles åberopade, mot förändring af detta rum i allmänna lagen, att det finnes anfördt i Tryckfrihetslagen, och att det således icke finge ändras, annorlunda än grundlag.
Att dessa försigtighetsmått behöfvas, intygas bäst af händelsen'med LagUtskottets förslag rörande domstolarnas organisation, att RådhusRätlen i Stockholm skulle i Tryckfrihetsmål kallas Kämnersrätt, emedan TryckfrihetsFörordningen hindrade dens upphäfvande jemte andra dylika.
Herr Hjerta, Lars:
Erinrad om min förbindelse, att vid min anhållan om remiss lill Utskottet bifoga ett bestämdt redaclionsförslag till grund för Ridderskapet och Adelns gemensamma tanka, får jag, då min mening visserligen icke varit att förminska straffet för hvad som straff värdt är, blott föreslå det tillägg, efter ordet förlustig:
Så vidt lian icke kan visa, att sådant skett utan hans vettskap eller förvållande.