Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dom i dessa mål, åge han att der”öfver, i den ordning i allmänhet för brott”mål är stadgadt, anföra underdåniga be”svär, hvilka hos Konungen, uti Dess Högesta Domstol, upptagas och pröfvas.
Är ”Fullmäktig (Directeur) genom Hof-Rät”tens
Dom förklarad förlustig den honom ”an - Den 21 April e. m. 97 ”anförtrodda befattning , vare lian från ut"öfningen deraf skilj d., intill dess Högsta ’Domstolen sig slutligen utlåtit.
Blifver ”sådan Dom af Högsta
Domstolen upphäfoch den tilltalade befriad, återtage ”han genast sin tjenste-utöfning.
Varder ”slik
Dom af Högsta Domstolen fastställd, ”må den sålunda dömde Fullmägtigen (Di”recteurenj icke kunna uti befattningen åter ”insättas, utan genom nytt val af veder"börande HiksStånd.’’ Tryggad vid vissheten derom, att Kgl. Maj:t, såsom den Nådiga Propositionen jemväl innehåller, icke i minsta måtto åsyftar någon inskränkning uti den rätt 66 och 67 §§.
Riksdagsordningen tillägga Rikets Ständer, att meddela föreskrifter i afseende å deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret, må det tillåtas mig erinra, hurusom de ifrågavarande Lagarne icke afse det förhållande, hvaruti Fullmägtige och DiscontDirecteurerne sig befinna relativt till ett sådant handlingssätt å deras sida, hvilket möjligen skulle komma att pröfvas och dömas efter Allmänna Lagens föreskrifter, och hvarvid de följaktligen, lika med hvarje annan medborgare i samhället, äro berättigade tillgodonjuta de rättegångs-förmåner, som i Lagskipningen redan äro införde, och hvaruti ingen rubbning, genom de serskildte Ansvarighets-Lagarne, blifvit gjord eller 31 H. 7 9* Den 21 April e. m. kunnat göras, emedan sådant skulle hafva varit detsamma, som alt till någon del sätta alla de medborgare utom Lagen, hvilka hedras med det stora och utmärkta förtroende, att i egenskap af Svenska Folkets Fullmägtige uti Banken och RiksgäldsContoret, samt
Directeurer vid LåneContoren, äga högsta inseendet och styrelsen öfver Rikets Penningeskick och största redbarheter.
— Betraktade ifrån denna synpunkt och inskränkte inom den gräns, hvarföre endast folkets förtroende ligger till grund, äro Ansvarighets-Lagarne således på intet sätt i beröring med formerne för den vanliga Lagskipningen.
Berörde Lagar äro, i anseende till Folkets rättigheter, alldeles detsamma, som 35 §. uti RegeringsFormen är i anseende till Konungens; dock med den märkbara skillnad, att Fullmäktige och Directeurerne icke annorlunda, än efter föregången ransakning och dom, kunna skiljas från sina förtroende-poster, hvilket deremot icke äger rum med de flere i nyssnämnde §. upptagne Embets- och Tjenstemän.
Då Rikets Ständer för deras uti Ansvarighets-Lagarne uttryckte rätts-begrepp tagit ledning af sjelfva Grundlagen, hvarmed Ansvarighets-Lagarne, i anseende till deras ändamål och syftning, äro fullkomligt analoge; så skulle Rikets Ständers bifall till den Kongl.
Propositionen kunna föranleda till det omdöme, att någon ofull - Den 21 April e. m. 99 komlighet vidlådar äfven 35 §. i RegeringsFormen, och att den behöfver en ny redaction, oberäknadt den omständighet, att om Rikets Ständer afsade sig och på Högsta
Domstolen öfverflyttade rättigheten, att pröfva och bedöma den moraliska delen af frågan, hvarpå den Kongl. Propositionen har afseende, eller Förtroendet „ och den derifrån oskiljaktiga rättighet för Fullmägtige eller Directeurer, att genast återtaga tjenste-utöfningen, så skulle Rikets Ständer i och med detsamma förneka sin egen förmåga och vilja, att utöfva de prerogativer, hvilka af ingen annan magt kunna innehafvas.
Det är visserligen en stor fägnad för hvarje Svensk medborgare, att höra och se, det Högsta
Domstolens samtlige Ledamöter äfven vid denna Riksdag blifvit af den med en så utmärkt lycklig urskiljning valde Riksdagsmanna-Nämnden bibehållne vid deras vigtiga domare-kall, och denna hugnad vinner en ansenlig tillökning, om man med uppmärksamhet läser Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans från trycket utgifne och hvarje Riksdagsman tillställde Embetsberättelse för de sistförflutne fern åren; men jag bör derföre icke, för min del, åt Högsta Domstolen anförtro, att utöfva Rikets Ständers rätt i afseende på förtroendesåtergifvande åt den Fullmägtig eller DiscontDirecteur, sorn 7* lOO Den a t April e. m. af HofRätten blifvit ansedd hafva ett sådant förtroende förverkat; och om något annat är här icke fråga.
De begge
Statsmagternes rättigheter och functioner äro i Grundlagen noga åtskiljde; och Domaremagten, som det tillhörer, att tillämpa de af de hegge förra gemensamt stiftade Lagar, är således underordnad Statsmagterne.
Det förefaller mig alltså, som skulle Domaren, hvilken är till för folkets skull, icke vara så alldeles behörig, att taga någon äfven den mest aflägsna del i styrelsen och förvaltningen af de hela Nationen tillhörige Penningeverken; likasom jag tror, att då det är Rikets Ständer, som antaga Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret, samt Directeurer vid LåneContoren, hvilka alla, enligt 66 och 67 §§. i Riksdagsordningen , böra ovilkorligt rätta sig efter de Instructioner Rikets Ständer för dem utfärda, så kan ock ingen annan än Rikets Ständer tillkomma, att återgifva sina Fullmägtige det förtroende de ägt, men förlorat.
På dessa skäl anser jag den Kongl.
Propositionen icke kunna bifallas.
Frånvarande, då Höglofl.
Ridderskapet och Adeln beslöt remiss å den Nådiga Propositionen, anhåller jag vördsamt, att detta nu afgifne yttrande äfven må blifva till Utskottet remitteradt.
Den *21 April c. m.
I0[
Föredrogs ånyo och bifölls ConstitutionsTJtskottets, den 20 sisth Mars under N:o 11 aflåtne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande öfver åtskillige motioner, om ändringar och tillägg i JustitiaeOmhudsmansInstructionen.
Till remitterande föredrogs Hr af Uhrs, Gustaf, den 3o sisth Mars f. m., på bordet lagde Motion, att Fullmägtige i Banken eller RiksgäldsContoret måtte anmodas, att, genom en sakkunnig person, låta undersöka localen mellan Sjöarne Wettern och Hjelinaren, i afseende på en Jernrailvägs anläggning.
Herr af Uhr, Gustaf , hade inlemnat ett Anförande, som upplästes, så lydande:
Då jag uti min Motion antydt, att jag för den väntade föga framgång, bör jag äfven nu anmäla, att det dröjsmål, som ägt rum vid föredragningen deraf, varit af mig föranledt.
Motionen åsyftar, att på ett offentligt sätt fästa den enskildta, men också blott den enskildta, uppmärksamheten på ett medel, att till någon del ersätta det oriktiga och möjligtvis förtidiga i planen för de i Motionen nämnde och redan färdige Canalerne; och till vinnande af detta syftemål, 102 Den 21 April e. m. anhåller jag vördsamt, att få göra den ändring i Motionen, att den åtgärd, hvilken jag föreslagit att Rikets Högloft.
Ständer måtte uppdraga åt deras Fullmägtige i Banken eller RiksgäldsContoret, må inskränkas derhän, att i den händelse private personer anmäla, det de äro betänkte på att besörja undersökningen; att de försäkrat sig om, att intet hinder dervid möter från Jordegarnes sida; samt att de äro förvissade om biträde af en skicklig och tillförlitlig person, Fullmägtige i sådant fall må äga att hålla de private personerne skadeslöse för de omkostnader, som med en sådan undersökning kunna vara förenade.
Med denna förändring i Motionen, anhåller jag om remiss deraf till Stats- och EkonomiUtskotten.
Med anledning af Herr af Uhrs första Motion anser jag mig skyldig lemna den upplysning, att trakten emellan Sjöarne Wettern och Idjelmaren icke längesedan blifvit fullständigt recognoscerad, hvilket ledt till det resultat, att allt tvifvel om möjligheten af dessa Sjöars förenande medelst en Canal är häfvit.
Detta kan styrkas med sjelfva afvägnings-handlingarne, om så skulle påfordras.
Min mening är dock långt ifrån, att föreslå en sådan Canal-anläggning.
Jag tror fastmer, att den närvarande tiden har
Den ai April e. iu« nog af hvad Staten redan för sådant ändamål påkostat; men jag vill blott leda mig derhän, att om något afseende kommer att fästas på Herr af Uhrs Motion, så behöfves dertill icke något Engelskt biträde; ty om vi med infödde Svenskar kunnat recognoscera trakten till en Canal, kunna vi äfven göra det för en Jernväg, som är vida lättare.
Beträffande sjelfva frågan om en Jernväg, så är dervid mycket att erinra; men jag inskränker mig till den framställning, att vägen emellan Ifjelmaren och Wettern är 6 mil lång, och troligen behöfves en Jernväg af 7 mils längd, för att undvikahöjderne.
Jag hemställer, huru det skall blifva möjligt, att akta en sådan längd för åverkan och förstörelse, då man tydligt måste inse, att de kringboende icke lära uraktlåta tillfället, att der hemta sitt jernbehof.
Jag tror derföre, att om i lidernes längd en sådan communication kommer i fråga, blir en Canal alltid att föredraga framför en Jernväg, som naturen ändå rikligen ersätter oss, då marken är frusen och snöbetäckt.
Herr Grefven och Ordföranden föreslog, att Herr af Uhrs ofvanberörde Motion, jemte de af honom och Herr Anckarswärd, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden måtte till Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten remitteras.
Den 21 April c. m.
Föredrogs ånyo och bifölls SlatsUtskottets den 4 dennes under N:o 100 afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver väckte Motioner, att aflöningen till de vid RiksStånden och Utskotten tjenstgörande måtte få utbetalas efter hvarje månads utgång.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 2 dennes under N:o 48 afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkande!!, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde Utlåtande endast böra läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo och remitterades till Lagutskottet Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 3 dennes, på bordet lagde Motion, att 4° °ch 48 punkterne i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 måtte upp- ' liäfvas.
Då nu ånyo föredrogos Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 8 dennes under N:ris 87 och 88 afgifne, samt den i3 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:ris 38 och 5g förut meddeldte Betänkande!!: 1:0 angå - Den 21 April e. m. io5 ende hemställan om lindring för Allmogen i den så kallade Byggnadshjelpens utgörande; och 2:0 angående väckte Motioner, om skyldighet för Hus-, Tomt- och Jordegare i Städer, att deltaga i Borgerskapets onera; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan Blifvit den 16 sistlidne Februarii f. m. och den 2 sistlidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 52.
Angående ifrågastälde förändringar till beredande af lindring vid BeVäringsskyldighetens fullgörande.
Angående ifrågastäldt upphäfvande af förbudet emot de på Öland befintlige Kronohem mans försäljande till skatte.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå underdåniga ansökningar om nedsättning i arrendet för hemmanen Rörby och Barkarby.
Om upplåtande af 2:ne Tunnland jord till Begrafningsplats för Eskilstuna Stads- och Landsförsamlingar.
Angående KammarRättsRådet io6 Den 21 April e. m. Sellings
Pensionsrätt vid afskedstagandet från innehafvande Landskamererare-beställning.
Om utfärdande af en Lag, att ej någon må till
Domare-förrättning förordnas, innan han fyllt 25 år.
Om en föreslagen ändring af Kongl. Förordningen den 10 April 1810 angående lagfart med förpantad fast egendom.
N:o 5q.
Om ulgifvande på Statens bekostnad af en fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen.
Angående nödvändigheten, att Banken från Avestad förses med beböfligt kopparskiljemynt för vexlingens oafbrutna underhållande.
Angående nödiga stadganden i fråga om guld och silfver, som från Banken eller för dess räkning å Kongl. Myntet emottages.
Företogs till pröfning Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 14 sistlidne Februarii under N:o 6 afgifne, samt den 9 sistlidne Mars e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, alt Rådstufvu-och KämnersRätter samt
Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom att den så kallade Författnings-samlingen må KämnersRätterne tillhandahållas.
Den 21 April e. m. Herr Rosenblad, Bernhard, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande:
Vid Lag- och EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 6, angående väckt fråga att Råclstufvu- och KämnersRätter, samt
Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom att den så kallade Författnings-samlingen må KämnersRätterne tillhandahållas, utbeder jag mig att få anföra följande.
Utskotten hafva hemställt, att Årstrycket måtte tilldelas alla Auctoriteter, på sätt före FörfaltningsSamlingens utgifvande ägde rum, hvarigenom tilldelning af nämnde samling icke skulle blifva behöflig.
Härtill hafva Utskotten blifvit föranledda af Borgmästaren i Örebro, Herr Alunds motion, deri anföres: att sedan Författningssamlingen började utgifvas, hafva hvarken Rådstufvu- och KämnersRätter eller Iläradsliöfdingar i flera orter bekommit Arstrychet.
Städernes Magistrater och Häradshöfdingarne hafva väl i stället bekommit hvar-sitt exemplar af FörfattningsSamlingen, men denna skall någon gång hafva kommit ganska sent.
Enligt gällande Författningar (Uunzli-PresidentsEmbetets tryckta Kungörelse den 26 November 1807) skola de städer, der Hall - io8 Den 21 April e. ra. och KämnersRätler finnas, erhålla 5 exemplar, alla de öfrige 3 exemplar af Jrstrycket; oberäknade de exemplar, som skola uppläsas i städernas kyrkor.
Häruti har genom FörfattningsSamlingen någon anuan förändring icke blifvit gjord, än den, att för hvarje stad ett exemplar af förenämde antal af Arstrycket afgått i utbyte för ett exemplar af FörfattningsSamlingen.
Således erhålla städerne, utom ett exemplar af FörfattningsSamlingen, de förstnämnde 4 exemplar, de öfrige 2 exemplar af Årstrycket.
Det är besynnerligt, huru staden Örebro, under en tid af mer än 4 år, kunnat sakna sine 4 exemplar, som skola tilldelas den från LandsContoret derstädes; men säkert är äfven, att om Herr Borgmästaren Ålund h ärom gjort erinran i rätter väg, så hade rättelse ofelbart inträffat.
Emedlertid lär denna felaktighet i Årstrycks-utdelningen, som råkat inträffa samtidigt med utgifvandet af Svensk Författningssamling, icke lämpeligen böra läggas denna sednare till last, då hon med Årstrycks-utdelningen icke har något att skaffa.
Jag har visserligen icke något att erindra dervid, att Utskotten yrkat rättelse i Samlingens långsammare utdelning, i händelse den ägt rum.
Måhända torde det vara nyttigt, alt Rikets Ständer hos Kongl.
Majrt göra underdånig framställning om reglering af Författnings-utdelningen i allmän - Den 21 April e. m. het, på det Kongl. Majrt., efter pröfning af förhållandet och orsaken till dröjsmålet, måtte komma i tillfälle att vidtaga nödiga åtgärder till rättelse och till den säkerhet samt controll för framtiden i afseende på Förordnings-utdelningens skyndsamhet och rigtighet, som sakens vigt fordrar.
Men detta ändamål kan icke vinnas, såsom Utskotten hemställt, genom återställandet af Årstrycks-utdelningen på gamla sättet.
Skälen äro: 1:0
Då Utskotten hemställt, att Rådstufvu- och Kämners.Rätter hädanefter må erhålla tilldelning af Årstrycket, så hafva Utskotten i sjelfva verket icke tillstyrkt annat än hvad som redan är stadgadt och alltid ägt rum.
Det är förut visadt, att städerna böra erhålla exemplar af Årstrycket för Rådstufvu- och KämnersRätter, och då, detta oaktadt, klagomål rörande bristande utdelning kunnat inträffa, så måste sådant visa, att orsaken igenfinnes i den felaktiga utdelningen af Årstrycket, och icke i den omständigheten, att Magistraterne, jemte 4 & 2 exemplars tilldelning af Årstrycket, undfå ett exemplar af FörfattningsSamlingen.
Ty om, enligt Utskottens hemställan, tilldelningen återställdes på sin förra fot, och städerne berättigades till 5 å 3 exemplar af Årstrycket, så kunde ju dessa exemplar uteblifva af samma skäl, som de, hvilka nu äro anslagne, dem icke tillhandakommit.
Ilo
Den 21 April e. m.
Månne det derföre icke är vida lämpligare, att saken får vara sådan som den är, och att städerne, jemte de 4 ä 2 exemplar af Årstrycket, hvartill de äro berättigade, tillika må få behålla sitt exemplar af FörfattningsSamlingen, hvilken, utom det, att hon innefattar ett repertorium af alla vidtagne Rege rings-beslut under året med sitt fullständiga Sak-registerj äfven utgör en controil på Årstryckets fullständiga utdelning.
Herr Ålund har icke heller önskat, att mista FörfattningsSamlingen, utan tvärtom begärt, att, utom det exemplar deraf, som Magistraten erhåller, städernes KämnersRätter äfven måtte undfå ett.
Men Herr Ålund har jemväl yrkat, att Kådstufvu- och IiätnnersRätterne måtte få Årstrycket — en dem tillkommande rättighet, som aldrig blifvit ifrågasatt, som de i allmänhet redan åtnjuta, och som, hvad Örebro beträffar, långt för detta vunnits, om erinran skett å ort som vederbör. 2:0
Det torde vara destomindre lämpligt, att utsträcka utdelningen af Årstrycket, som vid densamma från längre lider tillbaka grundade anmärkningar blifvit gjorda, och göras stundeligen hos vederbörande Åuctoriteter.
Anmärkningar under denna Riksdag hafva icke uteblifvit, så väl derom, att kyrkor saknat tilldelning af exemplar, sorn äfven att Förordningar erhållits Den 9.1 April e. m. 111 först sedan deras gällande kraft redan inträdt.
Då Ekonomiutskottet, som handlagt Herr Hjertås motion i denna sednare punkt, derå icke fästat särdeles afseende, så förekommer det märkeligt, att Utskottet nu tillstyrker, det samma olägenhet, anmärkt mot FörfattningsSamlingen, skulle lämpligast afhjelpas, om Årstryckets utdelning utsträcktes.
Ett bevis på huru
Årstrycket utdelas, är ju Herr Ålunds egen motion, deri han anför, att staden Örebro, som bör erhålla 4 exemplar deraf, icke bekommit något till Rådstufvu- och KämnersRätterne, under en tid af 4 år.
Härtill kommer en väsendtlig svårig o o het, som alltid skall äga rum i afseende på Årstrycket och dess utdelning: den nemligen att en Auctorilet icke kan veta, huruvida han deraf erhållit fullständigt delfående, emedan ingen numerföljd derå finnes eller kan finnas.
Man emottager hvad man får; men om man fått alla, eller endast en del Författningar för året, kan icke erfaras förrän i slutet af det påföljande året, då Registret utkommer.
Möjligt är således, att en Författning blifvit utgifven, inträdt i gällande kraft, och äfven blifvit förändrad eller upphäfven, utan att sådant kan af en till delfående berättigad Auctoritet kännas, förrän nära 2 år derefter.
Måhända torde fallet redan hafva inträffat, åtminstone vid utdelningen till en eller annan kyrka.
Ef - 112 Den 21 April e. m. ter min tanka kan en ordentlig och fullständig
Förordnings-utdelning icke vinnas, utan att Årstrycket helt och hållet upphör, och alla Auctoriteter, deribland Konungens Missioner inbegripna, erhålla Författningssamlingen, såsom i andra länder tillgår.
Detta vore det enklaste sättet, att bereda en saknad fullständighet i Författnings-väsendet, äfvensom det skulle vara nyttigt, om alla kyrkog, som nu undfå Årstrycket, istället erhöllo FörfattningsSamlingen, hvilken, försedd med sitt fullständiga Sakregister, och tillgänglig antingen hos Pastor eller någon annan, kunde finnas till upplysning om de vigtigare der förekommande beslut rörande den StatsEkonomiska Administrationen, samt äfven i afseende på uppgifterne af alla afgjorda enskilta mål, som der införas.
Hvad Häradshöfdingarne beträffar, så har, i afseende på Författnings-tilldelningen för dem, den förändring blifvit vidtagen, att de erhålla Svensk Författningssamling i stället för Årstrycket.
Då FörfattningsSamlingen är att anse såsom ett repertorium af alla vigtigare Regerings-beslut, så i Judiciel som Ekonomisk väg, och Domarne framför andre borde äga tillgång till kännedom deraf, om ej för sin egentliga Embetsbefattning, dock för att kunna lemna upplysning och ledning till dem, som Den 21 April e. m. 113 begära hans råd i förefallande frågor, så hade Kongl. Maj:t i nåder stadgat denna förändring, såsom ledande till ändamålet.
Motionären har väl anfört, att FörfattningsSamlingarne äro för Domarne för mycket voluminösa att medföra på Tingsresorne; men första ögonkastet skall öfvertyga hvarje opartisk, att en årgång af Samlingen , ehuru innehållande två gånger så mycket, som Årstrycket för ett år, intager vida mindre volum än det sistnämda.
Någon förvillelse, i anseende till mängden af förekommande ämnen, kan icke ega rum, då de egentliga till allmän efterrättelse utfärdade Författningar i Samlingen äro utmärkta till skillnad från de öfriga, och Samlingen dessutom är försedd med tvenne Register.
På dessa skäl torde Utskottens Utlåtande böra återremitteras, med ogillande af deras åsigt och hemställan rörande Svensk Författningssamling.
I en tid då det talas så högljudt för publicitetens nytta och nödvändighet, och då nästan alla tidningar framställa Regeringens åtgärder mer och mindre riktigt till allmänhetens uppmärksamhet, synes det icke vara consequent att vilja tillintetgöra en anstalt, som Regeringen sjelf vidtagit till ett fullständigare allmängörande af dess åtgär21 II.
8 Den 21 April e. m. der och beslut; ännu mindre då denna anstalt är begärd af Rikets Ständer sjelfva vid sistlidne Riksdag; och aldraminst då motiverne för tillintetgörandet äro så obetydliga, och icke grunda sig på fullständig undersökning om verkliga förhållandet.
Jag bör tillägga en upplysning.
I anseende till den olägenhet.
Som ägt runi derigenom, att FörfattningsSamlingen måst tryckas på samma ställe som Årstrycket, och efter det Årstrycks-exemplaren blifvit afdragne, har, med detta års början, den förändring blifvit vidtagen att, till förekommande af långsamhet, Samlingen nu tryckes på ett annat ställe, och samtidigt med Årstrycket, så att någon olikhet i tiden för utgifningen af begge icke skall äga rum.
Härigenom har man äfven kommit i tillfälle, att gifva Samlingen ett vackrare Typografiskt utseende.
I stället för det serskildta bladet, tryckes nu de Beslut, som derstädes infördes, äfven i sjelfva Samlingen, med finare stilar på half spalt, till åtskillnad från de allmänna till publieation utfärdade Författningar, som med större stilar införas på hel spalt; på sista sidan af hvarje numer finnes uppgift å afgjorde enskilta mål.
Slutligen torde jag höra anföra skälet, hvarföre jag anser, att Konungens Beskickningar böra erhålla exemplar af Författ - Den 21 April e. m. i i5 ningsSamling, det nemligen att dessa embeten böra vara det ställe, hvarest både utrikes vistande landsmän oell främmande, som äga behof att göra sig underättade oin i Sverige utkommande Författningar, kunna häri vinna nödiga upplysningar.
Behofvet häraf har egen erfarenhet lärt mig.
Jag anhåller, att få förena mig i Herr Rosenblads nu upplåsta anförande.
Det är utan all fråga ganska nyttigt, att fortsätta och bringa till fullkomlighet den Författningssamling, som börjat utgifvas till följd af Rikets Ständers vid senaste Riksdag yttrade önskan.
Jag tror ock, att detta utan svårighet skall lyckas, om ej några nya åtgärder nu vidtagas, som slå i strid med dem Rikets Ständer sist beslutat.
Jag anser derföre, att man, i anledning af den väckte Motionen, heldre än att återgå till Arstrycket, snarare bör tänka på medel att förbättra FörfattningsSamlingens inrättning.
Jag känner specielt, att sådane åtgärder till en del redan blifvit vidtagne, att FörfattningsSamlingen med mera omsorg utdelas.
Jag skulle således tro det bästa sättet vara, att äfven till Försämlingarne och de Utrikes Beskickningarne lemna ett exemplar af FörfattningsSamlingen, för att i behändigare format och mera concist tryck, än Årstrycket, meddela de Författningar, som för dem kunna vara 8* Den 2i April e. m. nödige att känna; och jag anhåller på denna grund om återremiss.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelin:
Jag vill icke bestrida återremiss, då sådane anmärkningar blrfvit gjorde, att de kanske föranleda Utskotten att frånträda en del af Utlåtandet.
Men jag får upplysa, att skälet till Utskottens mening varit den erfarenhet, hvari många och deribland äfven jag kommit om den oordentlighet, som hittills ägt rum vid FörfattningsSamlingens tryckning och kringsänd ning.