Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sällan finner man någon tjensteman, som icke finner skäligt att erhålla lön för sin moda.
I hänseende till fjerdingsmännen , har min erfarenhet varit, att de hos mig klagat öfver så många göromål för det allmänna, att de nödgades vanvårda sina enskilda angelägenheter.
I allmänhet anser allmogen fjerdingsmansbesväret vara det värsta af de bestyr, som bonden åligga.
Af ett annat StatsUtskts betänk, ser jag, att det icke vill höja fjerdingsmännens arfvoden, utan tvertom borttaga dem, der de finnas.
Om Ständerne fatta sådana beslut, lära de få ångra dem innan nästa riksdag.
Då skatterna skola betalas, skall det nemi. visa sig om fjerdingsmännen behöfvas eller icke.
Man har sagt, att detta 368 Den a5 April. ärende tillhör Bevilln.Utsk., och man tyckes hafva trolt, alt Konungens godkännande icke erfordras.
Jag vet visserligen, att de ärenden som angå hevi Ilningen, så vidt de röra beskattningen, tillhöra Ständerna allena; men sådana delar, som angå skatternas uttagande och tjenstemännens åligganden dervid, äro organisationsfrågor, som, i min tanke, icke hero af Ständerna allena.
Om de likväl ville taga sig en sådan rättighet, vore det statsverket, sorn i första rummet linge umgälla del, och Standerne, sorn vid nästa riksdag måste vidtaga rättelse; men K. M., som emellan r iksdagarna hör tillse att skatterna ingå, samt att livar och en får sitt, kan icke lemna saken derhän, utan måste tillse, alt besluten blifva sådana, all de äro verkställbara.
Jag tror således, att beslutet, hurudant det må blifva, bör dock Konungen underställas.
Man har sagt, att possessionär ler kunde komma att betala för mycket.
De förmögnare äro vanligtvis bättre försedde med penningar, eller kunna, lättare än bonden, förskaffa sig dem.
De hafva mera förutseende, och få derföre skylla sig sjelfve, örn de genom försummelse ådraga sig bölesansvar.
Här i Stockholm utgöra böterna liera skillingar på riksdalern.
Jag minnes icke huru mänga; men hvad jag påminner mig, är, alt jag sjelf fått vidkännas en ganska dryg afgift, då jag en gång var bortrest och hade uppdragit betalningen åt en annan, som försummade sig.
Jag skall, innan den återremiss, hvarom jag anhåller, möjligen hinner afgå, skaffa bestämd uppgift på bötesbeloppet här i hufvudstaden, der uppbörden är lättast, men böterna drygast.
Jag begärde ordet, egentligen för att besvara några yttranden af Hr Tham.
Hr Tham stödjer sig på den erfarenhet han äger, och säger att han ganska väl känner, huru det går till med uppbördens in— drifvande, och att sådane personer sorn fjerdingsman dertill begagnas.
Jag vill icke bestrida denna erfarenhet; men jag vill också åberopa den erfarenhet jag äger, att i den ort, der jag bor, är ej allenast icke vanligt, att sådane personer befatta sig dermed, utan till och med förbjudet, emedan sådant måste och bör ske genom kronobetjeningen.
Om man antager, att det vore lagligt att indrifva restanlierna genom fjerdingsmännen; så bör man vara conseqvent och påstå, att alla restantier borde på samma sätt indrifvas.
Vid indelta regttena uppstå ofta stora rester på indelta befälslönerna.
Jag skulle icke vilja öfverlemna indrifvandet deraf i fjerdingsmännetis händer, dä ansvaret för den brist, sorn kunde uppstå genom förskingring af fjerdingsmännen, drabbade mig.
Jag anser, alt man bör gå rätta vägen genom Konungens Bef:h:de; ty endast på det sättet kan man få en åtgärd, som, är laglig och behörig och tryggar mot all risk.
Hvad D c ii a5 April. 36g Hvad aler beträffar rättigheten till målsägande-andelen i stäuunoböterna, så anser jag uppbördsmannen dertill äga lagliy rätt.
Pä grund af hvad förut i äinnel blifvit yltradt, och jag 1111 haft äran tillägga, anhåller jag om ålerremiss af betänkandet.
Jag har begärt ordet egentligen i onledn. af Frih.
Cederströms yttrande oin obehöfligheten af alt utsträcka bötesbeloppet utöfver i a sk., derföre att den skam, sorn offentliga kungörandet om ådragna böter innefattade, vore tillräcklig för alt förmå den ordentlige att efterkomma föreskriften att betala ntskylderna vid uppbördsslämman.
Med godkännande af den princip, Utsk. följt, och med modiiication i afseende på beloppet, utber jäg mig att fä anföra ett särdeles anmärkningsvärd! förhållande, som visar att det ej synes billigt, att böterna äro lika för alla.
Inom Kronobergs län inbetaltes t835, då stämmoböter icke funnos, endast 19,98» r:dr; men deremot år 1837, då stämmoböterna åter antogos, 101,683 r:dr.
(Delta talar för den nvtla stänunoböterna medföra, hvilket jag äfven hört talare här biträd 1.)
Men 18 »8 betaltes endast 97,972 r!dr och i8ig blott 86,444 i':dr.
Orsaken hvarföre ntskylderna de 2 sista åren, särdeles iB3g, inbetaltes till mindre belopp än förut, bär flöt icke från bristande förmåga hos allmogen, utan deraf, att de skallskyldige ansågo det beqvämligare och fördelaktigare att erlägga ett ringa bötesbelopp och låta skatterna alfordras dem i deras hemvist, än alt inställa sig vid uppbördsslämman.
Sådant skall förhållandet alltid blifva, derest bötesbeloppet blir 12 sk. för alla, utan afseende på skattebeloppets storlek; men då lagen bör vara lika för alla, så bör äfven böterna rätta sig efter förmögenheten, emedan det belopp, som vore kännbart och verkande för den fattiga eller mindre förmögna, vore af ingen betydenhet för den rika eller förmögna.
I öfrigt förenar jag mig med de talare, som yrkat återremiss på anförda skäl, och får blott tillägga, alt, enl. hvad jag med säkerhet känner, kronofogdarne gerna skulle eftergifva all andel i böterna för alt undgå det besvär och ansvar, som är förenadt med resternas indrifvande; hvarföre jag äfven, af skäl i öfrigt, som andie talare anfört, yrkar, alt fördelningen af böterna måtte blifva hädanefter som hittills.
Flere af mina grannar här, på bänkarna, hafva upplyst mig derom, att stämmoböterna i Stockholm utgöra 3 sk. på riksdalern, och således 3 gånger så mycket, som jag föreslagit för landet.
Bevilln.Ulskts betänk.
N:o 9 blef af R. o.
Ad. ålerremilteradt. 5 II. 47 Den a5 April.
Ånvo föredrogs Bevilln.- samt Allm.
Besvärs-och Ekon.- IjJtsktns den 22 dennes på bordel -lagda betänk.
N:o 1, ang:de Hr Cedercronas, Johan Ulrik, motion, om årlig bevilln. af en hvar, som vill utöfva jagt och djurfångst, för beredande af medel till praemier för rofdjurs dödande.
Begärdes ånyo på bordet af Hr Cedercrona, Joli.
Ulrik, Hr Bogeman, Carl, samt Frih.
Stjerncrona, David.
Vid förnyad föredragning af BancoUlskrs den 2.2 dennes på bordet lagda mein.
N:o g, i anleda, af vackt fråga, 0111 användandet af i bankens genrralcassa N:o 1 förvarade utländska medaljer och mynt lill förökande af bankens myntcabinett, blef samma mein. af R. o. Ad. bifallet.
Lades till handlingarna BancoUtskts den 22 dennes på liordet lagda utlåt.
N:o 10, i anledn. af framställda anmärkntr vid Utsk:s under JN:o 6 afgifna memorial.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, i anledn. af stadgandet i Reg F:ns 96 och 97 §§:r samt Riksd.Ordnts 63 §, i Talmansöfverläggningen förliden gårdag fråga varit om utsättande af dag till väljande af Just.ombudsman och dess suppleant, och att Talmännen öfverenskomma alt föreslå R.
St. att dertill utsätta Onsdagen den 6 instundande Maj.
Jag vill påminna mig, att LagUtskts betänk, öfver Just.ombudsmannens instruction, hvilket ar från R. o. Ad. återremitteradt, ännu icke från LagUtsk. återkommit.
Uti delta betänk, voro anmärktnr gjorda af den beskaffenhet, alt man väl icke kunde säga dem innehålla något klander af Just.ombudsmannens förvaltning, men likväl sådana, att delta
Stånd ansåg dem böra inom Utsk. komma under öfverläggning och rättas.
Jag hemställer lill Ståndet, 0111 det är lämpligt alt välja Just.ombudsman, förrän den person, som nu finnes befattningen innehafva, erhållit decharge derför.
Ett sådant brådskande, som det nu föreslagna, kan jag icke finna vara af behofvet påkalladt, och det är alldeles oformligt.
Jag afstyrker således delta Stånd att utsätta någon tid till Just.- ombudsmans-val, förrän LagUtskts betänk, återkommit och blifvit afgjordt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, i anledn. af det förhållande Hr von Hartmansdorff omtalat, Hr Landtm, förskaffat sig underrättelse inom LagUtsk., huruvida Utsk. ännu afgifvit sitt svar på den återremiss uti det ifrågavar. ämnet, som R. o. Ad. beslutat, och dervid erhållit den upplysning, all frågan vore afgjord och troligen denna dag skulle till Stånden inkomma; på grund hvaraf Hr Landtm.
D c 11 25 A j> r i I, troll sig kunna instämma med de öfriga Talmannen i föreslående af den 6
Maj, då säkerligen innan dess icke allenast svaret från LagUtsk. hunnit inkomma, utan ock tillfälle blifvit för Ståndet att besluta öfver detsamma.
För min del är det af ingen vigt, hvilken som innehar Just.ombudsmans-embetét.
Det är således icke för personens skull jag yrkar uppskof; men oformligheten att besluta valet, förrän det ifrågavar. betänk, varit under pröfning, tyckes llr Frih. o. Londtm. sjelf redan hafva erkänt.
Månne det derföre icke vore skäl att uppskjuta framställningen till
Ståndet om valets förrättande, intilldess betänk, återkommit?
Eljest kan det hända, att Ståndet utsätter valet, utan alt emedlertid erhålla betänkandet.
Det är inom ett annat
Stånd frågan blifvit väckt att skyndsamt utsätta valet till Just.ombudsman.
Då det skäl, som här blifvit anfördt för uppskof med valet, icke kan anses fullkomligen bindande, anser jag del ej vara skäl alt söka motverka hvad uti ett annat
Stånd så högt önskas.
Man önskar, att valet måtte ske inom i4 dagar, och då man har sannolikhet, om ej visshet för sig, att LagTJlsk. inom den tiden hinner inkomma med betänk.; så anser jag intet hinder vara för valets utsättande till den uppgifna dagen, hufvudsakligen af det skäl, att, ehvad LagUtsk:s utlåt, innefattar, del icke kommer alt särdeles inverka på valet.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg valet af Just.ombudsman och dess suppleant böra ske den 6 inst.
Bifölls. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då grundlagen stadgade att ifrågavar. val skall ske genom en nämnd, bestående af 12 ledamöter eller electorer af hvarje Stånd, hvilka in pleno väljas, Hr Landtm, tick hemställa, om R. o. Ad. behagade upprätta vallistorna med 16 namn, så att, ifall några ledamöter icke komtne tillstädes, tillräckligt antal funnes att ersätta de felandes antal.
Föredrogos ånyo och biföl lös Exped.Utsk:s den 22 dennes på bordet lagda memorialer: N:o 5, i anledn. af R. o. Ad:s återremiss å Ulsk:smem.
N:o 3; N:o 6, ang:de bestämmande af dagen, då nästa lagtima riksdag skall taga sin början.
Ånyo föredrogs Ridd.Utsk:s den i3 dennes på bordet lagda mern., i anledn. af Ridd.direcUns riksdagsberättelse. 3ya D e ii iä A [> r i I.
Begärdes ånyo på hordet af Hr von Hartmansdorff, Äng., Frih.
Cederström, Anders, samt Hr af Dalström, Gustaf Jacob.
Vid förnyad föredragning af Ridd.Utskcs den i3 dennes på bordet lagda mein., i anledn. af väckt motion, om concentrering af bänkarna i Riddarhussalen, blef samma mern. af R. o. Ad. bifallet.
Upplästes ett från StatsUtsk. inkommet mern.
N:o 77, innehållande anmälan om en anledn. lill anmörkn. emot Statsrådet samt Föredraganden för handels- och finance-ärendena.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkn., till åtlydnad af 29 §:n Riksd.Ordn., tornine alt till Const.Utsk. remitteras.
Lades på bordet nedannämnda från Utsktn inkomna betänkt!! och utlåCn, nemi. från StatsUtskottet:
N:o 4°) angtde regleringen af utgifterna under liksstatens andi a hufvudtitel ; N:o 41 , i anledn. af motion, om aflöningsersättning för adjungerade ledamöter uti K. Götha Hofrätt; N:o 42> ang:de lönereglering för landtstatens tjenstemän och betjente samt förste och andre landtmälarne; N:o 43, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om Caltnay läns fördelning i 2:ne län; N:o 44) angtde regleringen af utgifterna under riksstatens tredje hufvudtitel; N:o 52, i fråga 0111 mötes-passevolance-afgiftens framtida utgörande, eller särskildta medels anvisande till bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd; N:o 53, angtde regleringen af utgifterna under riksstatens fjerde hufvudtitel; N:o 54, angtde regleringen af anslagen å riksstalent femte hufvudtitel; N:o 55, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse om anslag till ett af Yettenskaps-och Vitterhets-samhället i Götheborg inrättadt naturhistoriskt museum; N:o 56, angjde väckt fråga om understöd för lifgifvande af Tunelds geographi; N:o 57, angule regleringen af utgifterna å riksstatens sjette hufvudtitel: N:o 58, ang:de riksstatens sjunde hufvudtitel; N:o 5g, i fråga om utgifternas reglering under riksstatens åttonde hufvudtitel; ]V:o 60, i anledn. af Prosten Sylvans motion, om anslag
Den j5 A [j r i I.
3^3 af statsmedlen till en vid stora Raby i Skane inrättad räddningsanstalt för vilseförda och moraliskt vårdslösade barn; N:o 6r, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens nionde Ii u fv lid titel; N:o 61 , ang:de regleringen af utgifterna under riksslalens tionde liufvudlitel; K:o 63, ang:de reglering af allm. indragningsstaten; BevillningsU tskoltel: N:o io, i anledn. af Conti actsproslarne Sandbergs oell Örnbergs motioner, om bestämmande af en brannvins-consumtions-afgift; Allm.
Besvärs- oell Ekon.
N:o ii, i anledn. af väckt motion, alt afstånden emellan gäslgifvaregårdarna i Riket måtte regleras; J\:o 12, i anledn. af väckt motion om förbud för utländska djurförare, taskspelare, m. fl. att kringresa i Riket; N:o 13, i anledn. af väckt motion, om minskning i soldatinålet; JN':o i4, i anledn. af väckt motion, att pastorer måga deltaga i aflöning till klockare, i mån af deras delaktighet i klockareval ; N:o 15, om upphörande af den handelssocieteterna i sjö— och stapelstäderna, genom y mom. i K. kungörelsen den io Sept. 1Ö2Ö, ålagda förbindelse, att ingifva bevis öfver verkställd saltimport, samt rättelse af berörde författning i öfrigt; JV:o 16, i anledn. af väckt motion, om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för reg:ts-officerare förevisa rekryter, innan de antagas; N:o 17, i anledn. af väckt motion, om vidtagande af åtgärder för riksdagens förkortande.
Joli., uppläste följande!
Då ytterligare en föländring af Ridd.Ordn:s 3i § synes mig vara ändamålsenlig, utom den Ridd.Utsk. uti dess i ett föregående plenum föredragna och då återremitterade betänk, föreslagit, har jag trott mig kunna, under åberopande af 56 §:n Riksd.Ordn., nu väcka en sådan fråga, ”omedelbarligen föranledd” af R. o. Ad:s ”redan fattade beslut” om andra uppropets afskaffande.
I händelse 2:dra uppropet kommer alt försvinna, föreställer jag mig det vara alldeles obehöfligt, att prot. föres under sjelfva uppropet, och i sådan händelse blifva äfven de 6 ledamöter, hvilka Landtm., eller den hans ställe företräder, enligt 3i §:n bör tillkalla, helt och hållet sysslolöse under hela uppropet.
Först då val- eller voter.sedlar - D c ii a5 A j> rii. na skola granskas, kan 34 §:n gifva 4 af dom sysselsättning, emedan nemi. samma § stadgar, att 4 af deni, som vid bordet sitta, skola, som orden lyda, ”hvardera föra särskildt ”prot., som, efter fulländad votering eller val, collatio”neras.
De 2tne ledamöter deremot, sorn under hela omröstningen skulle komma att vid bordet sitta sysslolöse, blifva följaktligen der alldeles öfverflödig»; hvarföre jag föreslår, att antalet af ledamöter, elem ordform, enl. 3i §m bör tillkalla, inskränkes till 4- Äfven anser jag den småaktiga föreskriften i sista perioden af samma §, om hållandet af ett pappersark, på hvilket de röstande lägga sina sedlar, kunna uteslutas.
Sådant brukas, mig veterligen, icke i de andra Stånden, och jag ser intet skal, hvarföre detta försigtighetsmått eller denna etikett, — hvilkendera benämningen man ock må anse vara den rätta — bör företrädesvis hos it. o. Ad. bibehållas.
På dessa och flera skäl, föreslår jag, att, i händelse 2tdra uppropet försvinner, 3i §:n Ridd.Ordn. må erhålla följande lydelse: ”Vid alla val eller voteringar skall upprop ske efter ”antcckningslistan, och anmode Landtm., eller den hans ”ställe företräder, fyra ledamöter af R. o. Ad. alt jemte ”honom vid bordet sitta.
De röstande, som till samma ”bänk höra, träde inom skranket, när deras bänknummer ”uppropas, och hvar och en aflemne, vid upprop af dess ”namn, sin val- eller voter.sedel till ordföranden.’’ I conseqvens med förslaget till förändring af 3i §tn Ridd.Ordn., torde äfven 34 §:n böra erhålla följande lydelse: ”Sedan voterts- eller val-uppropet är sluladl, öppnas ”sedlarne af ordform, samt granskas af honom och de ledamöter, som vid bordet sitta, hvarvid desse sednare föra ”särskildta prot., hvilka, efter fulländad omröstning, colla”tioneras.
Derefter upprättas ett omröstnings- eller val”prot.
, hvilket underskrifves af ordform och ledamöterna ”vid bordet, samt genast uppläses.” Jag anhåller om remiss af dessa förslag till Ridd.- Utsk., som torde blifva i tillfälle alt upptaga deni till pröfning i sammanhang med återremissen.
M:s nåd. propos., afseende, att R.
H. St. ville åt Generalen ra. m. Gr.
Adlersparres enka bevilja en pension, svarande mot bemälda frus behof och hennes mans förtjenster, har jag ansett mig uppfordrad att göra följande motion:
D c ii a5 April.
Ifall R. II.
St. skulle finna skäl uti att bevilja enkan efter Generalen in. tn.
Adlersparre en pension för hennes mans förtjensters skull, — det måste vara deni han förvärfvade då han stod i spetsen för vestra armeen, ty genom något annat känner jag icke att han excellerat — vågar jag föreslå och kan ej annat än anse för i högsta grad billigt, att R.
St. äfven bevilja ett anslag till pensioner åt enkorna efter de soldater, hvilka val lupo samma faror med bemälde Hr General, men, i motsats med honom, varit lottlöse vid Irågan om belöningar, — enkorna efter de soldater, hvilka löljde bemälde General på tåget mot sin Konung; jag menar enkorna efter soldater af vestra ninie en.
Iliand dessa tror jag isynnerhet böra ibågkommas enkorna efter soldater af Dal-reg:tet och af Carlstads jägare; ty dessa voro de förste, hvilka svuro upprorseden, eller vackrare uttryckt, svuro att rädda fäderneslandet.
St. skulle handla inconseqvent, om de belönade en enda mans förtjenster, men leinnade deras obelönade, utom hvilka denne mans förtjenster icke funnits; deras, som äfventyrade samma, om icke större, faror än sin anförare, utan hopp om annan belöning, gemensam med honom, än den tvifvelnkliga äran af att hafva räddat fäderneslandet.
Hvad som man erkänner såsom en dygd hos anföraren, måste äfven varn det hos soldaten.
Jag ansåg det vara att illa använda från en fattig allmoge hopsamlade skatter, om R.
St. skulle bevilja det begärda anslaget till pension åt Generalen m. m.
Gr. Adlersparres enka, helst denna frus synbara förmögenhet och lefnadssätt gil’ver ringa anleda, att förutsätta något behof; — bibehålla denna öfvertygelse skall jag alltid.
Men ifall R.
St. skulle, i motsats med mig, finna billigt att bevilja ett pensionsanslag åt Generalen m. m. Gr.
Adlersparres enka; så tror jag det skulle vara inconseqvent, att ej säga obilligt, om R.
St. ej också skulle finna skäl uti att bevilja anslag till pensioner åt vestra armöens soldatenkor.
För beviljandet af ett sådant pensionsanslag kan man åtminstone förebära den orsaken, att de, åt hvilka det beviljas, äro verkligen behöfvande.
Cederström, Gustaf Carl.
Justerades pleni-prot. för den i3 dennes.
Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksSttn, nemi. från PresleSt. af den 11, från BorgareSt. af den it och 22, samt från BondeSt. af den 8 och ii dennes.
Hr Bergenschöld, Erik Joli.:
Då min vistelsetid vid riksdagen ofta kommer att afbrytas utaf resor till landet i einbetsväg* nödgas jag afsäga mig den plats i Lag - 3j6 Don i5 April. Utsk., hvartill jag af Electorernes förtroende blifvit kallad.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade, i anledn. häraf, Hrr Electorer att vid det sammanträde, som innan nästa plenum kommer att äga rum, äfven välja en ledamot i Lagutskottet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 2 e. m.
Onsdagen den 29 April i84o.
Justerades i3 prot.utdr. för den 25 dennes.
Justerades pleni-prot. för den 22 dennes.
I anledn. af justeringen uppläste Frih. Boye, Ludv., följande:
Det är i allmänna umgängeslifvet visserligen icke sällsynt, att man ovarsamt fäller omdömen i ämnen, om hvilka man icke förut gjort sig mödan att taga en kännedom, tillräcklig för den sunda pröfningen; men då så beskaffade omdömen icke innebära syftning till allmän skada eller tillmålen, sårande för andra medborgare, så förfaller vanligen afl påföljd.
Annorlunda böra likväl de omdömen anses, hvarigenom representanten söker inverka på den ena Statsmaktens beslut.
För dem mäste, i det fall att af hans tillstyrkande vådor för det allmänna kunna uppstå, också en moralisk ansvarighet honom åligga; och om han tillika tillåtit sig att hårdt angripa personer, i och för deras sätt att uppfylla ett allmänt uppdrag, måste han väl också vara pligtig alt gifva skäl för sig.
I mera än tolf års tid hafva i bokhandeln varit allmänt tillgängliga Götha och Skånska Hofrätternes, på K. M:s nåd. befallning, afgifna anmärkntr vid nya civil-lagförsfaget, och äfven Högsta
Domstolens protJr, innefattande dess granskning af samma förslag, hafva numera en tid varit, genom trycket, tili allmänheten ulgifna.
Genast efter det jag, för Irenne år sedan, till allmänheten utgaf milt förslag 'till tableau öfver Giftermåls- och Ärfda-b:na, derutinnan jag i form af noter hade framställt anmärknlr, hade jag den attention, att deraf tillsända Gr.
Anckarsvärd ett exem - Den 39 April t m. exemplar, på samma gång som jag tillsände de tvänneqvarlefvande arbetande ledamöterne af förra Lag-comite'en hvar sitt; de sednare, i den förhoppning, alt om mina anmärkningar voro felaktiga, de skulle mötas af en vederläggning, som likväl sedermera hvarken från deni eller från allmänheten afhörts.
Anckarsvärd sålunda haft öppen tillgång till fullkomlig upplysning angtde civil-lagförslaget, kan icke förnekas; och då man likväl nu erfar, att han yrkar, det samma lagförslag må af R.
St. utan föregående pröfning antagas, — ty så har jag fattat hans mening — torde man varn berättigad alt tro, det Hr Grtn icke läst någon enda af förberörde allmängjorda handlingar.
Med den öfvertygelse, angide Hr Grins urskiljning och omdömesförmåga, som jag med hela allmänheten delar, kan jag ingalunda förena deri tanke, att Hr Grrn skulle, om han känt dem, anse alla de mångfalldiga och grundligen motiverade ogillanden, som ej mindre båda Hofrätterne, än Högsta Domstolen, offentligen afgifvit, icke ens förtjena att tagas i något betraktande; eller, att han skulle hafva försökt, att åt en blott och bar npinionsaucloritet förskaffa ett sådant inflytande, alt de lagliga auetoriteternas yttranden icke ens skulle få framkomma lill Ständernes öfvervägande.
Visserligen kunna de riksdagsmän, som tro sig fullgöra deras pligt till Svenska folket dermed, att de, i det vigtiga ämne, som skall mäktigt inverka på varande och kommande generationers väl, lill ledning för R.
St:s beslut, framställa ingenting annat, än deras enskilda blinda tro på personliga auetoriteter; hvilket, i min tanke, vill säga, att de anse sakvärdet böra icke allenast sammanblandas med personvärdet, utan jemväl bero deraf; visserligen kunna desse riksdagsmän icke betagas rättigheten att välja sina auetoriteter hvarhelst de behaga.
Men om om det vore tänkbart, alt ett så beskaffadt afgörandesätt kunde af R.
St. gillas; så svnes likväl, att hos Sveriges trenne Hofrätter och Högsta Domstolen, collectivt taget, måste finnas ett mått af lagkunskap och domareerfarenhet, öfverstigande de trenne^ personers, som utarbetat lagförslaget, och af hvilka ingen enda, då de åtogo sig detta arbete, mig veterligen, ännu hade beklädt något ordinarie domare-embete, hvaraf synes följa, att någon erfarenhet i den praktiska lagfarenheten icke ens af dem kunde fordras.