Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare, Hr Brake], som på ett vackert sätt uttalat sitt deltagande för Polen, har dock, så vidt jag kunde fatta hans yttrande, icke kommit till något resultat.
En annan talare, som, efter hvad vi hört, lifligt och på ett särdeles rörande sätt uttryckt sig för Polen, och som säkert varmare, än de flesta, intresserar sig för detta olyckliga land, har likväl kommit till ett resultat, sorn icke synes stå i öfverensstämmelse med hans premisser, emedan det skulle vara det som minst alsåg Polens förmån.
Han har nemi. kommit till samma resultat, som Frih, Sprengtporten, att R. o. Ad. skulle ogilla motiverna och låta vid Utsk:ts beslut bero.
Hvad skulle väl detta innebära?
Jol att man icke skulle uttrycka något deltagande alls för Polen.
Man ogillar motiverna till Utskffs förslag och ogillar äfven ma - 30 Den 2 Maj f. m. tionerna, sorn blifvit framställda till Polens förmån.
Jag kan icke tro annat, än att något misstag af den värde talaren härvid blifvit begånget, ty att frågan här skulle få en sådan utgång, kan omöjligen vara hans önskan.
Hvad Utsluts förslag beträffar, så anser jag att det till sin slutmening kan bifallas, men att det innehåller i motiveringen en punkt, som icke bör godkännas.
Det är nemi. den strof, som äfven Gr.
Sparre har påpekat, så lydande: »Men i hvilket fall som helst anser Utslct, att såväl frågan om, som sättet, hvarpå Sverige lämpligast må ingripa i främmande länders angelägenheter, är och bör vara öfverlemnad åt regeringen, som ensam har tillgång till de för vidtagande af åtgärder i detta hänseende erforderliga upplysningar.»
Till följe af hvad jag i början af mitt anförande yttrade, instämmer jag visserligen med Utsk:t i den åsigt, att det i allmänhet bör öfverlemnas åt Regeringen att fatta beslut i dessa frågor; men jag anser äfven, att undantagsfall kunna gifvas, då representationen både kan och bör uppträda.
Detta skulle man förneka, om man godkände den nyss upplästa strofen af Utsk:ts motivering, hvarföre jag ock vill föreslå att den måtte utgå.
Utom denna, är det äfven en annan strof, som jag skulle önska hlefve borttagen, nemi.: »och efter dess folks för Regeringen tillräckligt kända önskningar, der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas», emedan jag anser att dessa ord kunna tolkas på hvad sätt som helst.
Hvilka Regeringens tankar än äro, så kunna de alltid anses öfverensstämmande med folkets önskningar.
Man kan ju anse, att hvad som framställes i tidningarna, eller de opinioner, som uttryckas på en eller annan sammankomst, äro folkets önskningar.
Med uteslutande af dessa båda strofer, anser jag att Utsk:ts förslag kunde antagas; det skulle då komma att lyda på följande sätt: »Utsk:t har ej blifvit satt i tillfälle att bedöma tillförlitligheten af den uppgift, motionerna innehålla, att nemi. en kooperation till konungariket
Polens återupprättande skulle vara å bane emellan åtskilliga af de makter, som undertecknat Wiener-traktaten, och H.
Hr Stats-Ministern för utrikes ärendena har hos R. o. Ad., i afgifvet yttrande öfver Frih. Stael von Holsteins motion, tillkännagifva, att af de meddelanden, som kommit H.
Exc. tillhanda, icke kunde hemtas anledning till den förmodan att, åtminstone för det dåvarande, någon öfverenskommelse i berörda afseende kunnat tillvägabringas.
Då härtill kommer, att R.
St:r äro förvissade derom, att den Svenska Regeringen i sin politik i förev:de, som i hvarje dylik fråga, handlar efter hvad Sveriges värdighet kräfver, får Utsk:t vördsamt hemställa, att ifrågav:de motioner icke må till någon R.
St:rs åtgärd föranleda.»
Men om R. o. Ad. föredrager Frih.
Tersmedens förslag, så har jag ingenting emot att derpå ingå.
Som jag anser, att det ligger stor vigt på hvarje ord vid ett sådant beslut, sä tager jag mig friheten att ånyo uppläsa nämnde förslag.
Det lyder sålunda: »Lifligt deltagande i det Polska folkets olyckor och beklagande Den 2 Maj f. m. 31 de orättvisor, som öfvermått detsamma, genom förtryckande af dess nationalitet, hyser R. o. Ad. det fulla förtroendet, att
Regeringen icke lärer underläta att på diplomatisk väg och i samband med utländska makter uttala sig till Polens förmån, enligt folkrättens och menskäghetens fordringar, dock utan att freden störes, så länge det kan ske såsom förenligt med vårt sjelfbestånd och utan att kränka Sveriges ära och värdighet, och anser derför de ifrågav:de motionerna icke böra till någon åtgärd föranleda.»
Jag hade icke tänkt yttra mig i denna fråga, emedan jag hoppades att R. o.
Ad. skulle i största tysthet begrafva en motion som jag önskat aldrig bade blifvit väckt; men då flera talare här uppträdt, dels för att understödja de motiver, som Utsk:t framställt, och dels andra gått så långt att de yrkat bifall till ifrågavarande motioner, så måste jag på det högsta motsätta mig såväl motiveringen som äfven de förslag, som af dessa sednare talare blifvit väckta.
Jag fruktar att Utsk:t har öfverskrida sina gränser och sin befogenhet, dä det säger, att regeringen, har tillräcklig kännedom om folkets önskningar i detta afseende, hvaraf skulle blifva en följd att regeringen, om denna motivering blefve R.
Stms beslut, när som helst skulle kunna börja ett anfallskrig.
Jag är öfvertvgad om att Svenska folket hyser de aldra största sympatier för Polen, och att det önskar att vår regering ville på allt sätt söka att på diplomatisk väg i samverkan med andra makter förmå vår östlige granne att bevilja de fordringar, som Polska folket så rättmätigt framställt; men jag är också öfvertygad om att Svenska folket icke vill att vår regering skall låta saken gå derhän att ett fredsbrott följer.
Jag beklagar djupt dem. som vilja lägga på sitt ansvar alla de olyckor, som skulle drabba vårt land, i händelse vi blefve inblandade i ett krig.
Den Svenska nationen — jag menar dermed kärnan af nationen och icke en och annan individ, som låtit hänföra sig af ögonblickets berusning — önskar att i fred och lugn egna sin omtanka åt sin inre utveckling.
Således öfvertygad, som jag är, att Svenska folket skulle anse för den största olycka, som kunde drabba oss, om vi finge ett krig, skulle jag för min del helst önskat att R. o. Ad. hade, med ogillande af Utsk:ts motivering, helt enkelt beslutat att lemna motionerna utan allt afseende; men då Frih.
Tersmeden har framställt ett förslag, som öfverensstämmer med mina åsigter och som uttalar den önskan att freden måtte bibehållas, så anhåller jag om bifall till detta förslag.
Flere ledamöter hördes nu ropa på propos.
Jag anhåller blott att få med några ord besvara de beskyllningar om bristande logik i mitt anförande, som en värd talare behagat göra.
Han har fullkomligt rätt i den förutsättningen att jag varmt intresserat mig för Polens 32 Den 2 Maj f. tu. sak.
I hulvudsaken öfverensstämde jag också med de motio» närer, som väckte förevarande förslag; med detta förslag står icke på samma ståndpunkt nu, som för två månader sedan.
Dess närmaste afsigt, att Sverige på diplomatisk väg skulle göra något för Polen, kan, efter den upplysning, som i dag officielt blifvit oss meddelad, anses vara vunnen.
Vidare står sjelfva frågan, såsom jag tog mig friheten nämna i mitt anförande, äfven på en helt annan ståndpunkt.
Under sådane förhållanden kan man mycket väl gilla syftningen i dessa motioner och lika väl godkänna det slutliga resultatet, till hvilket Utsk:l kommit.
Hvad det beträffar, att jag sagt, det motiveringen till Utsk:ts beslut bör ogillas, så är det sanning; men jag hatar mångordighet och anser mig icke behöfva ånyo utveckla mina skäl härför.
Jag viii blott påpeka den ytterliga grad af olämplighet, som ligger i den strof af Utsk:ts Betänk., som blifvit ofta anförd och som börjar med orden »och i hvilket fall som helst» och slutar med »erforderliga upplysningar».
Jag öfverensstämde visserligen med Frih.
Sprengtporten deri, att jag ansåg att Utsk:ts motiver borde ogillas; men han yrkade att motionerna skulle alslås, då jag deremot endast föreslagit att man skulle låta vid Utsk:ts beslut bero, hvartill jag fortfarande får anhålla om bifall.
Som ingen understödt det förslag, jag framställt, så afstår jag derifrån oell förenar mig med Frih.
Tersmeden, på det att icke för många olika förslager må uppstå.
Jag hade icke tänkt yttra något i denna fråga, men då här har blifvit framställda temligen skarpa anmärkningar emot Utsk:t, och jag icke allenast deltagit i frågans behandling, utan äfven biträdt det beslut, hvartill Utsk:t kommit, så anser jag mig skyldig att försvara Utsk:ts motivering.
Man har hufvudsakligen fästat sig vid Utsk:ts yttrande* att såväl frågan om, som sättet hvarpå Sverige egentligen bör ingripa i främmande länders angelägenheter, är och bör vara öfverlemnad åt regeringen.
Med anledning af detta yttrande, har blifvit sagdt, att R.
St:r ega i grundlagen en sig tillförsäkrad rätt att göra framställningar till K.
Mit i hvilket ämne som helst.
Man må läsa grundlagens bud huru man vill, så finner man dock icke på något ställe att grundlagen gifver R.
St:r rättighet att göra framställningar i diplomatiska ärenden; dessa äro ofta af den vigt, att det icke är lämpligt att representationen der uppträder
Vi må erinra oss den tid, då R.
St:r skötte de diplomatiska angelägenheterna.
Jag hoppas att denna tid aldrig måtte återkomma.
Vidare har man ansett såsom särdeles vådligt det yttrande af Utsk:t, att R.
St:r äro förvissade derom att regeringen skall handla Den 2 Maj f. m.
33 handla efter folkets för regeringen tillräckligt kända önskningar.
Om man läser strofen till slut, så tror jag icke att någon kan misstaga sig om Utsk:ts mening, när det säger: »der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas».
Sammanlägger man början och slutet, så finnér man att folkets önskningar icke kunna vara något annat än att det hyser ett varmt intresse för Polen, men att det icke vill tillstyrka något i en fråga, som det icke känner.
Ekon.-Utsk:t har från många håll rönt ogillande för sin motivering i denna fråga, men det underkastar Utsk:t sig gerna, vetande att det handlat efter sin bästa öfvertygelse, och jag kan försäkra att de ledamöter, sorn hafva dikterat Utsk:ts motiver, hafva läka stor fosterlandskänsla och lika stora sympatier för Polen, som de, hvilka klandrat dessa motiver.
Det har varit rätt obehagligt att om Utsk:ts tillgöranden, icke allenast i denna, utan äfven i åtskilliga andra frågor, höra sägas det
Utsigt vore sammansatt af personer, af hvilka man icke kunde vänta sig annat.
Det är beklagligt att sådana anfall skola riktas mot ett R.
St:rs Utsk., och torde egentliga förklaringsgrunden dertill vara den, att Utsk:ts ledamöter vilja handla sjelfständigt, och icke gå i ledband efter en eller annan tidningsartikel.
Emot den redaktionsförändring, som Hr Cederschiöld föreslagit, skulle jag icke haft det ringaste att anmärka, men då den siste värde talaren förklarat hvad som var Utsk:ts mening, så förfaller denna fråga helt och hållet.
Jag ogillar icke Utsk:ts motivering, men jag anser den öfverflödig, och derför har jag föreslagit att R. o. Ad., med åsidosättande af Utsk:ts motivering, skulle helt enkelt afslå motionerna, eller, om man vill begagna ett annat uttryck, att låta vid Utsk:ts beslut bero.
Jag har ingenting emot detta sednare uttryck.
Det enda skäl hvarför jag löredrog det förra, var att jag ansåg detta vara det enda, som grundlagsenlig! kunde komma i fråga, ty jag känner icke någon rättighet för R. o. Ad. att låta bero vid en fråga, d. v. s. icke afgöra den; men då Hr Gr. o. Landtm, anser att en sådan propos. kan göras, så har jag ingenting deremot, utan instämmer i Frih.
Tersinedens yrkande.
Då en af Ekon.-Utsk:ts ledamöter ut tryckt något missnöje med att Utsk:ts motivering blifvit ogillad, och då han dervid tillika nämnde mitt namn, ber jag att få erinra honom om att det blott var i en punkt, som jag motsatte mig denna motivering.
Till försvar för denna punkt har han nu anfört, att åtskilliga diplomatiska ärenden kunna vara af den vigt att det icke är lämpligt att representationen der uppträder.
Han har äfven påminnt om den tid, då representationen sjelf tog dessa ärenden om hand.
Denna beklagansvärda tid önskar jag icke åter.
Jag anser äfven att det är enligt med grundlagens stadgande att K.
Maj:t sjelf handlägger dessa ärenden; men detta H. IV. _ 3 34 Den 2 Maj f. m. kan icke föranleda den åsigten hos tnig, att det bör vara representationen förmenadt att göra en framställning.
Det är endast mot det uttryck af Utsk:t »i hvilket fall som helst», som jag gjort anmärkning.
För öfrigt har jag sagt, att jag anser, det Utsk:ts förslag mycket väl kunde antagas.
Många rop på propos. hördes ånyo.
Jag har med nöje åhört de motiver, som Frih. Tersmeden anfört, och lör dem, som åhört mitt yttrande vid början af detta plenum, tror jag icke det skall förefalla besynnerligt. att jag sökt och önskat få tillräckliga motiver för att instämma med Frilen i den slutmening, hvartill han kommit; men detta har icke lyckats mig.
Jag måste lästa uppmärksamheten på, att Frih.
Tersmedens förslag kan misstydas.
Der står, »att iv.
M. icke lärer underlåta, att på diplomatisk väg och i samband med utländska makter uttala sig till Polens förmån, enligt folkrättens och mensklighetens fordringar, dock utan alt freden störes, så länge det kan ske såsom förenligt med vårt sjelfbestånd och utan att kränka Sveriges ära och värdighet.»
Jag ber att få erinra derom, att, liksom man å ena sidan kan påstå att vårt sjelfbestånd kräfver att vi deltaga i den oller den koalitionen, kan man å andra sidan tolka Frihms förslag så, som vill man hafva freden till hvad pris som helst; ty vårt sjelfbestånd kunde vi väl betinga oss, äfven vid hvarjehanda ganska kinkiga förvecklingar, medelst uppoffringar, som för Sverige vore allt för oangenäma, utan att man på visst sätt kunde säga att rikets värdighet blifvit kränkt.
Det är endast denna fruktan för misstydning af Frih.
Tersmedens förslag, sorn afhållit mig ifrån att instämma med honom.
Jag mäste, af de uppgifna skäl, gifva företrädet åt det förslag
Ur Cederschjöld framställt; och, emedan han tagit sitt förslag tillbaka, så uppmanar jag honom att vidblifva det, annars upptager jag det såsom mitt förslag.
Jag gaf uttryckligen tillkänna, att om ingen understödde mitt förslag, så afstod jag derifrån och förenade mig med Frih.
Tersmeden; men som nu mitt förslag blifvit understödt af Frih.
Raab, så vidblifver jag det och anhåller om Hr Gr.s o. Landtnäs propos. på bifall till detsamma.
Sedan nu llr Cederschjöld åter upptagit sitt förslag och Frih.
Raab instämt i detsamma, så får jag förklara, att äfven jag förenar mig med desse Hrr.
Sedan jag tagit kännedom om alla de för slag till beslut, som här blifvit gjorda, så kan jag icke finna annat, än att den reservation, som Frih. Raab afgifvit i Fkon.- Utsk:ts Betänk., vore lämpligast att blifva R. o.
Den lyder, som följer: »Det kan fördenskull omöjligen missty das, om, på sätt Utsk:t finner sig böra tillstyrka, R.
St:r afhålla sig från den af motionärerne föreslagna åtgärd, äfven i Den 2 Maj f. m. 35 den form, motionärerne under öfverläggningarne ang:de frågans remitterande, synas vilja gifva densamma.
De förnämsta skälen dertill finnér Utsk:t vara, att Regeringen ensam har tillgång till de för denna fråga nödiga upplysningar, och att R.
St:r till Regeringen hysa det (örtroende, att hon handlar efter hvad Sveriges värdighet kräfver och efter Svenska folkets för henne kända önskningar, der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas.
På dessa skäl får äfven Utsk:t tillstyrka, att ifrågav:de motioner ej må till någon R.
Jag förenar mig med Hr Brakel uti hans sednaste yrkande.
Raab, Hugo:
Jag vill endast anhålla, att min re servation måtte blifva antagen såsom Ståndets beslut, sedan nu detta af tvenne ledamöter blifvit yrkadt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, efter det Frih. Raab, Adam Christian, återkallat siri förut gjorda begäran om bifall till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslcts förev:de Betänk., hade detsammas antagande icke blifvit af någon ledamot bestämdt påyrkadt, hvaremot andra förslag till beslut i frågan blifvit af åtskilliga ledamöter afgifna.
Så hade Frih.
Tersmeden yrkat, att R. o. Ad. skulle fatta ett beslut af följande lydelse: »Lifligt deltagande i Polska nationens olyckor och beklagande de orättvisor, som öfvergått detta folk genom förtryckandet af dess nationalitet, hyser Ståndet den tillförsigt, att K.
M. icke lärer underlåta att på diplomatisk väg samverka med andra makter till Polens förmån, enligt folkrättens och mensklighetens fordringar, utan att freden för Sverige blottställes, så länge dess bibehållande är förenligt med vårt sjelfbestånd och vår värdighet, och finner således de väckta motionerna icke böra till någon R.
Hr Cederschjöld åter hade föreslagit, att Utsk:ts Betänk, skulle godkännas, med åtskilliga uteslutningar, så att detsamma komme att lyda sålunda: »Utsk:t har ej blifvit satt i tillfälle att bedöma tillförlitligheten af den uppgift, motionerna innehålla, att nemi. en kooperation till Konungariket Polens återupprättande skulle vara å bane emellan åtskilliga af de makter, hvilka undertecknat Winer-traktaten, och H.
Hr Stats-Ministern för utrikes ärendena har hos R. o. Ad., i afgifvet yttrande öfver Frih. Stael von Holsteins motion, tillkännagifvit, att af de meddelanden, som kommit H.
Exc. tillhanda, icke kunde hemtas anledning till den förmodan, att, åtminstone lör det dåvarande, någon öfverenskommelse i berörda afseende kunnat till vägabringas.
St:r äro förvissade derom, att den Svenska Regeringen i sin politik i förev:de, sorn i hvarje dylik fråga, handar efter hvad Sveriges värdighet kräfver, får Utsk:t vördsamt 36 Den 2 Maj f. m. hemställa, att ifrågav:de motioner icke må till någon R.
Vidare hade Hr Brakel anhållit om antagande af det förslag, som fanns intaget i Frih. Hugo
Raabs reservation och hade följ:de innehåll: »Det kan fördenskull omöjligen misstydas, om, på sätt Utsk:t finner sig böra tillstyrka, R.
St:r afhålla sig från den af motionärerna föreslagna åtgärd, äfven i den form motionärerne under öfverläggningarne ang:de frågans remitterande synas vilja gifva densamma.
De förnämsta skälen dertill finnér Utsk:t vara, att regeringen ensam har tillgång till de för denna fråga nödiga upplysningar, och att R.
St:r till regeringen hysa det förtroende, att hon handlar efter hvad Sveriges värdighet kräfver och efter Svenska folkets för henne kända önskningar, der desse kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas.
På dessa skäl får äfven Utsk:t tillstyrka, att ifrågav:de motioner ej må till någon K.
St:rs åtgärd föranleda».
Slutligen hade
Hr von Qvanten yrkat afslag å Betänk:t samt bifall till motionerna, med uteslutande af de deri förekommande orden: »i diplomatisk väg.»
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänk:t, hvartill svarades talrika nej, jemte ett eller annat ja, sedermera propos. på antagande af Frih.
Tersmedens förslag, då svaren utlöllo med talrika ja, blandade med nej, vidare propos. på bifall till Hr Cederschjölds förslag, hvartill svarades mångå nej, jemte åtskilliga ja, ytterligare propos. på antagande af Hr Brakels förslag, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej, och åtskiliga ja, samt slutligen propos. på Hr von Quantens yrkande, hvartill svarades starka nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förnyade den förut gjorda proposm på antagande af Frill.
Tersmedens förslag och, då svaren utlöllo med talrika och starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att då votering om Frih.
Tersmedens förslag blifvit begärd, egde R. o. Ad. att bestämma, hvilketdera af de öfriga förslagen skulle intagas i kontraproposm vid den blifvande voteringen; hvarefter och sedan Hr Gr. o.
Landtm, framställt särskilda proposm derå, att bifall till Betänk:t, antagande af Hr Cederschjölds förslag, antagande af Hr Brakels förslag och antagande af Hr von
Qvantens förslag skulle i kontrapropos:n ingå, samt dessa framställningar besvarats, den första med nej, den andra och tredje med mångå ja och nej i blandning, samt den fjerde med många nej, förnyade proposir på antagande till kontra-propos. först af Hr Cederschjölds förslag och sedermera af Hr Brakels förslag framställdes samt besvarades med blandade ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, ytterligare inhemtade R. o. Ad:s tanke, huruvida kontra-proposm borde upptaga bifall till Hr Cederschjölds Deu 2 Maj f. m. 37 förslag, och sedan svaren derå utfallit med starka ja, blandade med nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Härefter uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Hen som vill, att R. o. Ad., med anledning af Allmänna Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 114, i ani. af väckta motioner rörande medverkan från Sveriges sida till konungariket Polens återupprättande, skall fatta följ:de beslut: »Lifligt deltagande i Polska nationens olyckor och beklagande de orättvisor, som öfvergått delta folk genom förtryckandet af dess nationalitet, hyser Ståndet den tillförsigt, att K.
M. icke lärer underlåta att på diplomatisk väg samverka med andra makter till Polens förmån enligt folkrättens och mensklighetens fordringar, utan att freden för Sverige blottställes, så länge dess bibehållande är förenligt med vårt sjelfbestånd och vår värdighet, och finnér således de väckta motionerna icke böra till någon R.
St:rs åtgärd föranleda», röstar Ja; Hen det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad.
Utsk:ts ifrågav:de Betänk., med uteslutande från motiveringen af dels den mening, som börjar med orden: »men i hvilket» och slutar med ordet: »upplysningar,» dels ock af följ:de ord: »och efter dess folks för regeringen tillräckligt kända önskningar, der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas».
Ja — 125.
Anmältes och bordlädes: Lag-Utsk:ts Retänk.
N:o 33, i ani. af väckta motioner om förändring i stadgandena ang:de giftomannarätt; samt Exped.-Utsk:ts Mern. och Utlåt.:
N:o 10, till Högloft. R. o. Ad., i ani. af åteyremiss å skrifvelseförslaget N:o 67; och N:o 11, ang:de bestämmande af dag för nästa lagtima riksdags början. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 3 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 38 Den 2 Maj e. m.
Lördagen den 2 Maj 1863.
Justerades prot:t för den 4 sistl.
Upplästes ett af Hr Lagerheim, Otto, ingifvet Mern. af följ:de lydelse:
Som jag i följd af tjensteåligganden måste afresa från hufvudstaden, nödgas jag afsäga mig min plats såsom Bänkman inom 14:de bänkm:s-afd:n, under anhållan att likväl blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen.
Peyron, Gustaf, hade inlemnat ett Mern., som nu upplästes och lydde sålunda:
Hindrad genom tjenstgöring får jag härmed, jemte anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt, afsäga mig förtroendet som suppleant i Stats-Utsk:t.
Ad. härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o.
Ståndets Hrr Elektorer att välja en suppleant i StatsUtsk:t efter Frih. Peyron.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 29 sisth April bordlagde Utlåtrn:
N:o 87, ang:de fortsatt utförande af jernvägs-arbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel; N:o 88, ang:de gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jerrivägsanläggningars företagande; N:o 89, i fråga om anskaffande af medel till jernvägs byggnader; hvarefter anmälte sig och yttrade Hr Fåll rajus.
Enligt den öfverens kommelse, som, på grund af 47:de §;n K, O., i Talmans-kon - Den 2 Maj e. m. 39 ferensen egt rum, i ändamål att bereda samtidig handläggning inom de särskilda Riks-Stånden af Stats-Utsk:ts nu andra gången bordlagda Utlåtm N:is 87, 88 och 89, får jag vördsamt hemställa, att dessa Utlåtm måtte till behandling företagas nästkommande Lördag d. 9 dennes och då sättes främst på föredragningslistan, i ordning efter förut angifna nummerföljd.
Detta förslag blef, uppå framställd propos., af R. o. Åd. bifallet.
Föredrogs och lades till handlingarne Sammansatta Bevilln.- Lag- samt Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 29 sistl.
April bordlagde ,Mem.
N:o 1, med anmälan om en sekreterares antagande.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 29 sistl.
April bordlagde Betänk.
N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning.
Förodrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 29 sistl.