Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid antagandet af ett sådant Utskott iöiupätteg, att Utskottet icke kan hafva annat Den 13 April. 879 för afsigt, än att, efter föremålens skick, med upplysning och allmän välvilja söka sammanföra Nationens underdåniga önskan till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande af dessa, honom egentligen tillkommande, hushållsmål; hvaivid vår förhoppning synes vara ganska säker, att Kongl. Maj.t, med sin stora omsorg för Fäderneslandets väl, med nådigt välbehag anser hvad som, i förenämnde afseenden, från Rikets Ständer kan framställas, såsom ledande till tarflighet och allmän förkofran.
Om detta anförande, på något sätt, förtjenar Höglofl. Ridde-skåpets och Adelns benägna uppmärksamhet, får jag ödmjukligen anhålla, att detta Memorial mätte communiceras de öfriga respectiva Stånden.
Herr von Quanten, Carl, uppläste följande:
Vid betraktandet af de inånga förklaringar, som inkommit öfver den allmänt åklagade på Landtmannavaror, får jag äran anföra följande :
Att den allmänt åklagade penningebristen existerar, är en sanning, så vida man bör göra afseende på en hel Nations röst, hvilken äfven styrkes af den mängd executoriala utmätningar, som nu på ett halft år ägt 2S0 Den 13 April. rum, och som komma att fortfara, så vida Kronoutlagorna skola utgå.
De indragningar Banken gjort, hafva ej kunnat verka så stark minskning, då på andra håll, genom Riksgäldsoch Discontsedlar, rörelsekapitalet nästan blifvit ökadt till samma numeraire, och förekommer det ju hvar och en besynnerligt att då finna rörelsecapitalet så oändligt förminskadt.
Men när man betraktar vår olyckliga handelsställning , då vi förlidne året importerade mångdubbelt mot hvad vi expor dadé, hvilket öfverskott nödvändigt måste komma oss till last och af oss betalas, vågar jag påstå, att vår ofantliga Handels-underbalance ensamt verkat rörtIsecapitalets förminskande; ty antingen måste öfverskottet af importen mot exporten ersättas med Guld, eller med Varor, eller med Herrar Handlandes Obligationer, eller med vårt representativa mynt.
Med Guld och Silfver har det ej skett, ty då skulle vår Cours vara god; ej heller med varor, ty då hade export varit lika med import och vår Cours äfven god.
Att våra Handlande äga nog credit att få inteckna sina namn hos utländningen för 10 å 14 milhoner derpå tviflar jag; således återstår ju ej annat betalningssätt, än att som hypothek lemna af vårt representativa mynt, i synnerhet sorn utminutörerne af sådana utländska varor omöjligen kunna af Nationen erhålla annan betalning, än i sådant mynt.
_ Heldre än utländningen skänker oss dessa öfverflöds artiklar, nöjer han sig med den bästa säkerhet Nationen kan lemna, som verkligen är Bankens sedlar, hvilka hos utländning!*!
281 förlora sitt värde i den mån han deraf får större myckenhet och börjar inse omöjligheten äf deras snara inlösande med varor ellef redbart mynt.
Detta mynt har derföre ej förlorat sitt värde inom landet , hvilket b -vises deraf, att det betalas med 15 å 20 procent.
I förlidm*
Carlstads marknad kunde man på slutet knappt erhålla 5 ä 6 R:dr
Boo för en Louisd’or, emedan der ej fanns några Växelhandlare och alla behöfde af vårt gångbara mynt, då man nud Louisd’oren ingenting kunde uträtta.
Som nu luxe och öfverflöds-artiklar i hög grad varit begärlige, följer tydligt deraf, att der dessa, dels nödiga och dels onödiga, artiklar funnits, dit har Nationens representativa mynt strömmat , och der verkat en grof penningevinst på andra orters bekostnad.
Man har äfven anledning tro, att vårt öka^e rörelsecapital endast belordrat lättheten för Herrar Handlande att blifva rike, då de i Disconterna lånat ofantliga summor, på varor, som de sedan föryttrat med stor vinst, och således har
Disconten ej obetydligt bidragit att missbruka Nederlags.rättigheten , hvilken återigen befordrat lättheten att åtkomma och kringsprida öiverflödet af sådana varor, emedan man snarare handlar det man har för ögonen, än det man ej ser.
Nederlagen voro egentligen grundade på Transitohandelas utvidgande, som aldrig nog kan protegeras; men 1:0 måste nödvändigt oöfverstiglige val - 282 Den 13 April. lar för missbruket och lurendrägeriet etableras, 2:0 all Transitohandel ske med klingande mynt, ingalunda med Discontreverser.
Ett ökadt eller minskadt rörelsecapital har ingen gemenskap med coursens fallande eller stigande.
Herr Grefve Adolph Mörner säger ungefär följande: af ökad Seddmassa följer coursens stegring; då måste ju nödvändigt af en minskad Sedelmassa Coursen falla, och således vår Cours bliiva i sitt rätta förhållande, om vårt representativa mynt alldeles försvann?
Det förhåller sig verkligen icke så, ty så länge vi underbalancere i handeln, förlorar vårt representativa mynt i man af underbalancen dess värde hos utländningen, om vi också inskränkte vår Sedelmassa till § af hvad vår Bank med redbart mynt kunde inlösa.
Då ett rörelsecapital förminskas, falla äfven prisen, likvisst endast för de Näringar, som ej kunna återhålla att producera till öfverflöd, och hvilket nu är casus med Spannmålen; ty producerade vi Spannmål endast dagligen till det parti hvarje tärande person af Landtmannen beställde, skulleden varan blifva högt taxerad, äfvensom om man till exempel kunde producera en rik stöfvelskörd, skulle genast ett sådant öfverflöd af hvad som verkligen kan förslitas befordra samma varas fall till kanske 8 R:dr i stället för 24 RrdrRiksgrs; dessutom ser man ju , att alla menniskans behof behålla sitt värde relativt till utländska myntet, utom Landtmanna-producterna, endast härrörande från en obestämd productions-förmåga.
283 Som vår Bevillning allt sedan år 1809 , då vårt rörelsecapital så betydligt ökades, på ett sådant Capital varit och är grundad , så kan omöjligt denna Bevillning utgå , om rörelsecapitalet är otillräckligt.
Och sorn jordbrukaren ej förvållat de oredor och förluster Nationen får vidkännas genom en öfver all beskrifning öfverdrifven importhandel, härrörande mycket från en missbrukad Nederlags, frihet, som aldrig kan hindras , så vida ej stränga Författningar mot Lurendrägeriet blifva fastställda, så finner jag det vara hårdt, om Jordbrukaren ensam skall uppbära alla olägenheterna af bristande ordning, hvari han ju oskyldigt iråkat, endast genom för stark production, som likvisst ej borde komma oss till last, då man betraktar af hvad värde denna Näring verkligen borde vara för en Nation, corn ofta nog nödgas anlita Utländningen om dagligt bröd.
Herr Grefve Adolph Mörner säger: när tillgångar saknas att. köpa, mäste hvar och en inskränka sina behof så mycket som möjligt, och åtgången minskas således snart sagdt på samma sätt, som dä missväxt inträffar; således skulle , enligt Herr Grefve Adolph Mörners yttrande, Spannmåls. consumtionen förminskas genom ett minskadt rörelsecapital.
Då missväxt inträffar, är säden dyrare, emedan brist är en följd de.af; men hvar och en som har moyenger äter sig mätt, då som annars: likvisst bör förhållandet vara helt annorlunda nu, då man ingalunda behöfyer inskränka sina behof, hvad Laudtmanna - 284 Den 13 April. producter angår, ty man koper dem för bättre pris och dubbelt bättre i proportion , än hvad det i allmänhet kbstar att skyla sin kropp
Och förskaffa sig lifvets beqvämligheter.
Således minskas ej consumtionen genom ett minskadt rörelsecapital, utan hindrar endast möjligheten af öfverskottets användande i penningar. hvarigenom vanpris uppkommer, till Jordbrukarens fullkomliga ruinerande , och detta bör afhjelpas.
Af allt hvad Herr Grefve Adolph Monter yttrat efter Herr Edmind Burke kan intet med med mera skäl appliceras på oss, än följande:
Det är farligt att gira experimenter pä fjordbrukarens bekostnad.
Hans Capital (med undantag eif några fä personer och några få ställen) är vida svagare, än man gemenligen tror.
Capitalet sådant det är omsättes blott en gång om äret', och i v ssa grenar af åkerbruket fordras tre år3 innan pen. bingarne återbetalas.
Detta bör man noga observera, och då först finner man hvad svårigheter medfölja åkerbrukaren i vårt land.
Vårt Spannmålspris är i de flesta Provinser lägre än hos Utländningen, relativt till vårt mynt, då likvälvår productions-kostnad är dubbel; ty hela vårt åkerbruk måste förrättas på fern månader, då i andra länder 8, 9 å io månader dertill kunna användas; man brukar der med lika folkstyrka nästan dubbelt så mycken jord, sorn hos oss, och således blifver det en Den 13 April. omöjlighet att pioducera Spannmål till samma pris som utlän fningen; dessutom behålla ju alla uppstegrade varor deras gamla värde, oaktadt laga Spannmålspris; på den grund finner jag ej skäligt, att åkerbrukaren ensamt bör arbeta för ett knappt uppehälle, endast att dermed rik'a andra näringar; och considerationer emot deni böra upphora, då ej någon consideration a deras sida existerar.
Efter min tanka, är enda medlet till Jordbrukarens existence och utlagornas utgörande, att öka vårt rörelse capital till det ungefära belopp, att ersättning vinnes för det vi förlorat; ej att användas till transitohandel eller uppköp af öfverflödiga importer, utan till inköp och betalning af den öfverflödiga Spannmålen, för hvilken vi ej kunne nog tacka Försynen, Jag vågar derföre föreslå följande; En Magazins-Inrättning bör organiseras så, att 1:0
Större delen af Nationen vinner lika förmåner dervid. 2:0
Att en armée af Magazins betjening undvikes och Magazins-bevakningen ej medför utgifter.
. A 3'o
Att den summa penningar, som användes till uppköpande af Spannmål, endast blifver utgifven att betala öfverskottet afproduetionen, så att aldrig dessa förskott må 286
Den 13 April. sträcka sig till Spannmål, som redan är consumerad.
Hvarje Fögderi bör äga ett Magazin eller flera, proportioneradt efter dess productions förmåga.
Ju större den är, ju nödvändigare att Magazinet ligger vid god hamn, eller der lättast transporten kan ske till andra mindre producerande fögderier.
Vid detta Magazin bör KronoFogden ovilkorligen bo och der hafva sitt Contoir och sina Skrifvare , samt ansvara för all uppbörd.
Jag förutsätter, att han afträder Landtbruket, liksom alla Embesmän böra göra det, och blifver i stället för Landtbrukare Embetsman och ingår i den tärande classen.
Sedan Markegången blifvit satt, och De* betsedlarne för förflutna året färdige, som böra inrättas på följande sätt:
Bevillningen io R:dr, eller i tunna Råg, el er (i tunna Korn, eller tunnor Hafra; Capitation 5 R;dr, eller 5 tunna Råg , eller f tunna Korn , eller 1 tunna Hafra, och så vidare, att alla Kronoutlagor komma på en Debetsedel; så borde hvarje skattskyldig äga rättighet lemna hvad
Säd han behagar för sina utlagor, med 8 sk;s rabatt å hvarje tunna mot Markegångspris.
Spannmålen, fullkomligt ren, bör ej väga mindre än 135 lispund Hågen, 11^ lispund Kornet, samt 9 lispund Ha tran; från dessa Magazin skulle sedan ingen tunna Spannmål säljas hvarken högre eller lägre, än 24 sk.s förhöjning på Markegången, hvaremot Krono - Den 13 dpril. 287 Fogden skulle åtaga sig ansvara för ali intägtning å Spannmålen samt ordentlig tillsyn öfver Magazinet.
Genom denna författning skulle den skattskyldige göra sin flit att producera god Spannmål samt bortaccordera och försälja den innan leverans-tiden, för att kunna lemna penningar; äfvensom alla tärande classer skulle skynda att skaffa sina b?hof, genom den förhöjning de annars måste vidkännas, af mindst 24 sk.
Banco ä tunnan.
Uppbörden börjades den t Febr., då hvarje Socken efter pålysning skulle inställa sig till liqviderande.
Vid contanta betalningar kunde en vara Fullmägtig för flera hemman , hvarigenom många tusende dagsverken skulle besparas, både till enskildt och allmän nytta, hvilka nu onyttigt användas på de mångå stämmorna, som alltid äro förknippade med fylleri; och hvilket äfven redan lemnade
KronoBefallningsmannen tillräcklig tid att vårda Magazinen, då efter uppbörden han sedan vore fri.
I Mars månad skulle hvarje egendoms innehafvare äga rättighet att inlemna Spannmål med samma rabatt, som den skattskyldige, till 4 procent af det värde egendomen vid taxeringen erhållit, så att ett hemman af 5000 I\:dr Banco värde skulle äga rättighet inlemna Spannmål till 200 R:dr Banco.
Somconsuintionen ej härigenom förminskas, behöfver man ingalunda frukta, att våra
Ma - 238 Den 13 April. gazin skulle öfverflöda , hvilka omöjligen i hvarje Augusti månad kunna innehålla mer än öfverskottet al vår pioduction, som ej det året kan consumeras, och för att säkrare vinna detta, kunde rmm ännu mera höja priset på säden i Magazinetj från 2 4 till 32 eller 40 sk.
Endast i ovanligt goda är blefvo öfverskott, dåinan aldrig kan få gilltigare skäl att utsläppa ett större rörelse capital på Spannmål, än när man derigenom kan åstadkomma bröd för ttt kommande missväxtår.
Om Markegångs-Taxan i hvarje
Län sättes med billighet och noggrannhet, hvilket nödvändigt måste grunda sig på årsväxten och ofta blifva i olika förhållande till andra prpvinser, skulle Jordbruk iren , till vår stora !örundran, kunna säga. det är priset på min Spannmål; hvilken rättighet är för det närvarande alla näringar förbehållen, utom Landtbrukarens, som nu får nöja sig med hvad köpman behagar betala om hösten, till utlagors bestridande, och hvarefter de då tärande classerna sedan rätta sina pris.
Detta har den olyckliga verkan , att den skattskyldige får betala Kronan med förhöjning å Markegångs-pris, ehuru varan ofta säljes vida under; en orättvisa som aldrig borde existera.
I svåra år skulle dessa Magazin bibehålla medelpris på Spannmålen och hindra ockrare profitera af olyckan.
Man har funnit, att nästan hvart 4;de år är Spannmålsbrist; således II.
Den 13 April. 289 Således käti mari ined skäl förmoda3 ätt dettä Onda ej upphör, om ej med goda förtattriingar j hvilka det endast ankommer på oss sjelfva ått utföra.
På sådant sätt uppmuritras Landtbruket och sätter
Oss i oberoende af utländsk Spannmål. Hvarje Läns Deputerade 3 som årligeri fctadfäst ett Markegångspris, böra sammanträda, till ex; i April eller Maj månad, hos Konungens Befallningshafvandej för att öfverse inkörfina rapporter ifrån Fögderierna, réglerå.
Spannmåleris försändande från de mest pröduterande till de mindre Och behöfvande, och sedän rapportera till Spannmålä-Difectionen 3 Öm brist eller öfverskott finnes.
Efter dessi inkomna rapporter kan Diréctiönen på tunnart Säga, huru mycket Spannmål finnes till disposition i de mest producerande
Länen 3 anordna om detta öfvefskotts transporterande till de Län, der brist inträffat, äfvensom uppgöra huru stort qvantum erfordras till fyllnad i uppkommen brist vid missväxtår* då Tulleri på inkommande Spannmål bestämmes efter det pris den har, så väl inom sorn utom Riket.
Då i Maj månad KronoBefållningsmanrien redoviser dess uppbörd, bör Spannmålen upptagas till siri Valeur i penningar efter Markegångspris* sorti fyllnad i den summa utlagorna göra, hvilken Spannmål han å nyo i Augusti redövisar samt remitterar influtna medel; laggrannhet, vid tjenstens förlust, bör iakttagas, och bör Konungens Befallningshafvande! Ridd. 0, Ad, Prot.
N;o 37. 3$. 290 Den 13 April. personligen eller genom Ombud, äga rättighet inventera Magazinen, när han dertill skäl finner.
Om hvarje odlare ägde en säker odlings* afkastning genom gifven afsättning , skulle Sverige snart producera så mycket Spannmål, att hvarken den varan eller Brännvin vidare kornme att spela någon röle på vår handelsvåg.
Och borde brännvin aldrig tillåtas, hvarken till införsel eller på nederlag.
Af de medel, som komma att anslås till åkerbrukets uppbjelpande och uppköpet af öfverflödig Spannmål, i goda år, borde enviss summa, proportionerad etter Länens productions-förinåga, hvarje höst tillsändas
Länen, att vidare utdelas till hvarje Krono Fogde, såsom förskott på blifvande leverance, till 2 procent af det värde, egendomen vid Taxering erhållit, med 6 procents renta; hvilka medel ovillkorligen böra af KroroBefallningsmannen utmätas, så vidj betalning med Spannmål, eller penningar, saknas inom Maj månad.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, och blef det Författaren tillåtet att sitt anförande med de öfriga Respectiva Stånden communicera.
Friherre Boye, Ludvig t hemställde, om icke Författaren till detta Memorial, hvilket i alla delar kanske icke vore verkställbar^ men likväl utmärkte en god tänkare, kunde anmodas att låta detsamma till trycket befordra; Den 13 April. 29T hvilket Herr von Quanten, efter anmodan af Herr Grefven och LandtMarskalkeh, sig åtogi Herr Flach, Eric, uppläste följande!
Öfvertygelsen om de olyckor, hvilka Va öfver vårt Land, i anseende till dess 1 hushållning, och om de oredor i 1‘örhål'an den, som uppstått enskildta personer erne'!; n, och hvilka, om de fortfara, slutligen bHvst Statens, gilver mig anledning att in‘ör Eders Excellence och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vördsammast framställa några anmärkningar vid den af StatsSecreterafen Herr Gretve Mörner, i Plenum den 31 Mars, upplästa afhandling, syltande att utreda de örsai er, som framkalla de allmänna nödrop, hvilka höras från hela Riket.
Hvad angar de af Herr Grefva Marner antagna hvdvudorsaker-ill penningobnsten, nemligen en missbrukad lätthet att få lane, uti en utöfver Productionens behof ökad Sed' lsto«k, Uti de sednare år ns, dels felsLgna, dels mindre goda skörd, samt uti ett af dessa orsaker, äfvensom den tvungna handelsställningcn , föranledt uppehåll i circulationen; så tror jagp att d ssa af Herr Grefve Mörner anförda hufvudorsaker böra, i anseende till den nu öfverklag;ide penningebristenf nedsättas till blotta anledningar.
Visserligen har lättheten att få låna penningar inledt mångå i öfverflöd och speculationer, skapade af denna hastiga pen - Den 13 April. uinge-tillgång; trien att den sträckt sig utöfver productionens behof, torde vara underkastadt en billig motsägelse.
De penningar, som användas till en ökad production, måste vara väl använda, och tidens erfarenhet, jemte förnuftets ledning, bereda den vissa slutsatts, att varuprisen mera bestämmas af inhemska productionens ökning eller minskning, än af penningestockens numeraire.
Om vårt nu varande, måhända tillräckliga RörelseCapital blifvit användt för vårt
Lands production, men ej till uppköp af utländska varor, särdeles af Brännvin och Rom, vida öfverstigande Landets export, så hade visserligen ingen klagan öfver penningebrist uppstått, och numeraiiens qvalitet varit annorlunda, än den nu beklagligen är, och derjemte 1809 års Ständers plan till qvantitetens förminskning möjlig, utan att störa någons Välfärd.
Ett lands allmänna hushållning torde, då den simplifieras, kunna jemföras med en enskildt mans.
Om, af arne personer med lika god credit, den ena använder sin förmåga till sin egendoms förbättrande och productionens förökande, och deremot den andra tvärtom, till upphandling hos grannen af de alster, hans egen jord kunde frambringa, så skall den förre äga och den sednare upphöra att äga credit, den förre hafva tillräckligt penningar och den sednare oändligt behof deraf.
Denna jemförelse torde ej origtigt kunna lämpas till allmänna hushållningen i vårt Land, hvilket, då det sträckt sina behof utöfver sin Den 13 April, 293 productions-förmåga, måste ersätta den deraf uppkomna skillnad med penningar, hvilka i samma mån blifva otillräckliga.
Jag kan således ej förena min öivertygelse med Herr Grefve Mörnerr, att penningebristen uppkommit af RörelseCapitalets ökande utöfver pi oduciionens behof, utan snarare af den orsak, att det blifvit draget från producenten till importeuren — Hvad åter angår den af Herr Gretve Mörner uppgifna tredje hufvudorsaken: att missväxtår verka penningebrist, så finner jag denna orsak till en betydlig del motsagd af Herr Grefvens eget yttrande, att producenten i mirs* växtår genom ett högre pris har ersättning för en ringare gröda; åtmindstone borde, på denna grund, producenten ej lida penningebrist, hvilket likväl just nu är det onda, hvaröfver Svenska Jordbrukaren klagar- Då en tvungen handelsställning äfven åberopas, såsom en hufvudorsak, så tror jag ej, att vår handel i dessa sednare åren varit belagd med sådana band, att dess undervigt bordt bereda penningebrist, utan snarare, att ett origtigt och missbrukadt handelssystem vållat den; någon tid af dessa sednare åren har väl vår export af Jern och Trädvaror varit hindrad af politiska förhållanden ; men då dessa upphörde, visade sig äfven svårigheten för afsättning med den vinst, som Bruks- och Sågägare måste söka relatift till andra varupris stegring och deraf följande dyrhet vid rudimateriers förskaffande; jag kan således ej finna, att det politiska tvång, som de sednare åren oförmärkt visat sig i vår handel, vaiit till några huf - *94 Den 13 April. vudsakligen menliga följder för densamma, utan snarare, att om jemn vigtan emellan export och import varit bättre bevakad, så ha.’ lie Sverige, hvilket, i anseende till sitt lyckliga läge och vår Regerings visa politik, undgått de oredor, sorn skakat det öfriga fasta landet af Europa, kunnat begagna sig af dem, t il förmån för dess inre hushållsställning; då Sverige, i anseende till denna, äfvensom dess iinancer, är nära samma olyckliga belägenhet, sorn något annat land i Europa, så är j ig alldeles af Herr Grefve Mörners tanka, att hoga bör urskiljas, hvad i detta fall kanftillkomma Styrelsen, eller Riksens Ständer att verkställa, och hvad som af tiden och sakernas vanliga gång kan rättas.
En klok läkare vet visserligen, att ej forcera naturen; men om patienten endast efter en viss tid kan blifva hotad, så måste läkaren ej försumma något, för att uppehålla lifvet tills denna tid inträffar, och jemväl använda de medel, hvilka, ehuru långsamt, dock säkert skola verka.
Att jlterlöra ett tillräckligt RörelseCapital, från Riks.förderfliga handels-speculationer, till Näringarnes uppkomst, torde vara ett säkert botmedel mot den nu allmänt öfverklagade paroxysmen, och erfarenheten visar vårt Åkerbruks tillväxt i de år, då det äfven kunde draga fördel af penninge-tillgången: men nu, då den upphört, och ingen afsättning gifves för Landtmannens produeter, så måste Åkerbruket förfalla, och grundvalarne för Statens faminanhälining svigta.
Skole vi ännu längre ptacksamt betrakta de vidsträckta fält, sorn Den 13 April 2 95 naturen anvisar åt vår verksamhet?
Skole vi alltid fortfara att anlita hafvet och främmande länder om det bröd, vår egen jord erbjuder oss?
Och är det öfverensstämmande med en upplyst Nations anda, att liksom hellre försvara ödemarker, än odlade fält?
Ehuru ett land, enligt min tanka, bör organiseras efter hvad dess ceConomiska förhållanden bjuda, -och ej efter andra länders exempel, så tror jag, att ingen tillämpning af det ena eller andra landets Författningar kan med större rättvisa göras till Sverige, än Englands förbud emot införsel af Spannmål, då nöden ej påkallade den, eller intill dess produetionen hunnit den högd, att ett förbud är öfverflödigt.
Engelska åkerbruket vänn, genom nämnde förbud, så mycket i sin förkofran och odling, att detta land, sorn förut ofta lidit hungersnöd, under loppet af 100 år, endast en gång hade dyr tid; men slutligen fick
Mini-- stören en öfverdrifven partiskhet för de handlande, och åkerbruket förföll.
Englands ojemförligt» öfvervigt i handel gjorde dock åkerbrukets fall mindre kännbart för Staten, men om Sveriges behof af Spannmål på vår handelsvåg nedtynger importens vigtskål, såskall derigenom Sveriges fall beredas och dess oberoende upphöra.
Jag vill ej uppehålla Högloft.
Ridderskapet och Adeln med betraktande af Herr Edmund Burkes anförda, yttranden; de kunde kanske vara lämpliga för England; men för att Den 13 April, (lomma härom, torde äfven hafva varit yppa fysande att veta, hvad den erkändt store och j England beundrade Statsmannen Pitt svarat Herr Burke; att Engelska Folket och stor^ författare bland det, med förakt och afsky ta* lade om honom, är lika säkert, som att han?
?ysteme måste vara olämpligt för Sverige.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet; samt anmodades Herr Flach, uppå derom af Herr von Qvanten väckt fråga, att låta sitt Pietainen till trycket be» fordra - Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anförde skriftligen till Protocollet följande: