Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är sagdt, att Skåne emellan 1716 och 1720 betalade sina räntor uti dåligt mynt; likväl tror jag ej, att det var hela denna tid.
Jag tror, att det på sin höjd blott var 1716 års skatt, och möjligen äfven 1717 års, som betalades i mynttecken; oagtadt jag äfven vill påminna mig, att det var allenast ett ringa belopp, sorn i sådane fick betalas.
De Den r April o. m. drogos in straxt derefter.
Det är äfven snnnt, att förhållandet var enahanda från 1745 till 1776 som nu: alt nemligen penningskattens värde i dessa provinser nedsattes genom myntförsämring.
Men, mine Herrar, med hvad skäl kan man säga , att myntförsämring är en fördel för Skåne?
Hvar finnes väl dess fördel af att skatta mindre, under det att dess produclers varuvärde i följd af ett falskt myntsystem falla till intet?
Det är i sanning en ganska fictif fördel!
Er dessutom om det icke är klart, att, då det angår grundskatt, ali förändring deruti är vådlig; ty det är klart, att den äfven ingår i beräkningen af det värde egendomen ägt och äger.
Den sak, sorn här är i fråga, medför ej en liten rubb* ning.
De summor jag uppgifvit, och hvilka Friherre Cederström ej vet, hvar jag hämtat, synas uti våra Stats-redogörelser; i 1823 års StatsUtskotts-uppgifter, uti InkomstBetänkandet och i Rikshufvudboken, Hvarföre så många i PresteStåndet äro för denna sak, är att den möjligen kan blifva till Ståndets bästa.
Af alla de summor jag uppgifvit, ingår ej mera till StatsVerket, än 90,000 R:dr.
Detta bevisar den ringa fördel, som de öfrige orter genom minskad Bevillning deraf kunde draga; men hela millioner kommo till godo embetsmännen i dessa orter.
Det är de, som motverka, att det må förblifva vid hvad nu är.
Det är de, som önska, att rubba nuvarande io6 Den i April e. m. förhällande, för att få en sådan vinst, som de ej hafva någon laglig rätt att erhålla, ty de hafva ej bordt vänta sig den, då de sökte tjensterne.
Jag har ej sagt, att det är StatsUtskottets Utlåtande, som är obesinnadt, utan motionerne.
Af alla desse skäl anser jag det vara af vigt, att, på sätt jag yttrat, behandla saken.
Sorn jag emedlertid vet, att två Stånd redan afslagit Utlåtandet, är jag lugn, och skall ej lägga mig emot återremiss, på det att om Ridderskapet och Adeln beslutar den, Utskottet må kunna intyga att de summor jag uppgifvit, äro hämtade utur StatsContoirets redogörelser och enlige med förhållandet.
Jag vill blott upplysa en omständighet.
Skjutsfärdspenningarne, kungshästarne, m. m., som Herr Hjerta talar om, äro så högst obetydliga skatter, jemförelsevis med persedel-räntan, att det ej lönar mödan att reclamera dem för Folket.
Men i dessa provinser är det egna förhållandet att, utom småräntorna, hvilka öfverallt utgöras i penningar, och för närvarande i ett försämradt mynt, jemväl sjelfva persedelräntan, som i andra landskap utgöres in natura, eller med penningar efter förvandling, utgår i penningar till ett bestämdt pris.
De hafva således, mera än andra räntegifvare, fördel af myntförsämring.
Den i April e, m. Herr Ribbing: Sedan Grefve voja Schwerin så utförligt utredt naturen af de skatter, som äroifråga, och Herr Hjerta upplyst, att saken är afgjord uti tvenne Stånd, har jag ej vidare att anföra än att, i anledning af den sistnämnde ledamotens yttrande om orsaken, hvarföre den så mycket intresserade PresteStåndet, anmäla, att just detta Stånd lärer vara ett hland dero, som afslagit Utlåtandet, Herr Hjerta:
Jag får endast upplysa, att jag i mitt första anförande uppgaf, huru mycket det gör, som hvart hemman öfver hela Sverige då skulle förvandla.
Det är ej så obetydligt, ty det är 6 daler och 17 öre silfvermynt efter gammal myntfot.
Denna summa, förvandlad, är ej obetydlig, Utan skulle utgöra en ganska känbar ökning i skatterne.
Ja! den skulle, samfällt med de i Skåne m, fl, orter höjde grundräntor, göra all Bevillning öfverflödig.
På denna grund tror jag, att saken ej är af mindre vigt för andra orter och hemman.
Jag vill derföre ej säga, att de öfriges grundskatt skulle komma i jemförelse med de eröfrade Provinsernes, Men hvad jag med visshet kan säga är, att om man vill komma till det resultat, att ålägga alla dessa hemman grundskattens erläggande i silfver, så skulle Rikets
Ständer ej mera beliöfvas för alt åtaga sig någon Bevillning; och jag lemnar till en hvar, att bedömma följderna deraf.
Den r April e. m. Herr Ribbing:
Jag får gifva tillkänna, att jag ej talat, för att få räntorne förvandlade till silfver, utan för att få saken utedd, och för att få veta, hvad sanning och rätt är?
Jag vill visserligen ej vålla votering, om flere skulle önska återremiss, emedan mig nu lemnats enskild underrättelse om hvad jag ej kunde förmoda nemligen, att PresteStåndet äfven afslagit Utlåtandet.
Då finnes redan tre Stånds heslut, och då är mitt ändamål vunnit, att dessa orter icke skola utsättas för en olaglig och förstörande beskattning.
Hans E.TCellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att afslå StatsUtskottets berörde Utlåtande.
Ja och Nej. Herr Ribbing begärde votering.
Grefve von Schwerin; Kanske Herr Ribbing afstår från votering, om återremiss beviljas.
Den t April e. ra. 109 Herr Ribbing förklarade sig villig att afstå från den begärdta voteringen, i händelse återremiss beviljades, samt anhöll om proposition derå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMcirskalken yttrade, att då återremiss icke blifvit under discussionen af någon Ledamot yrkad, hade Hans Excellence ansett sig böra framställa proposition endast till bifall eller afslag af StatsUtskoltets Utlåtande; men sedan fråga om återremiss nu af en värd Ledamot blifvit väckt, finge Hans Excellence hemställa, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande.
Enar det kan vara rätt så godt att afgöra saken genast, för att slippa onödigt skrifveri så väl i vårt Canzli som StatsUtskottet, anser jag mig skyldig att förena mig med Herr Ribbing i begäran om votering.
Jag hade vid sista Riksdagen den äran att yttra mig i denna fråga; jag afstyrkte då undersökningen; och Ridderskapet och Adeln var ett bland de Stånd, som förkastade StatsUtskottets Betänkande.
Jag hoppas, att det nu äfven skall inträffa.
Jag anser mig äfven skyldig att gifva ännu en uppgift om det förhållande, sorn existerar, i fall Utlåtandet I IO Den t April e. ra. bifulles.
Huru den undersökning, sorn Utskottet föreslagit, bör tillvägabringas, har Utskottet ej nämnt.
Grefve von Schwerin liar trott, att det skulle underställas Konungen, och att hail vore öfvertygad, det undersökningen då föregeck utan att sprida den oro, man befarat.
Jag tror deremot, att just derföre, att här handlas om en skatte-fråga, som skulle underställas Konungen till undersöknings beredande, har mali ett ökad t skäl att afböja en sådan undersökning.
Nar alla de slags Räntor, hvarom här är fråga, kunna vara till Summor kände genom de räkenskaper, sorn i de allmänna EmbetS-och UppbördsVerken finnas, behöfver man icke inkomma med sädane petitioner.
På denna grund hoppas jag, att Utlåtandet afslås.
Då Herr Hjerta yttrat, att han förenar sig med mig i begäran om votering, får jag nämna, att sådan förening nu mera icke äger rum, sedan jag afstått från votering, och begifvit mig till att begära återremiss.
Herr Grefven och LandtMarskalken har derom framställt proposition.
I den frågan är det således Herr Hjerta ensam, som begärt Votering.
Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes ännu eri gång framställa den sista propositionen.
För min del tyckte jag, att återremiss bifölls, och dermed vore jag belåten.
Den i April e, ra. in Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt sedan votering blifvit begärd, borde densamma utan vidare framställning för sig gå; och då de fleste Ledamöter, hvilka talat i ämnet, yrkat antingen bifall eller afslag å StatsUtskottets Utlåtande, ansåg Hans Excellence voteringspropositionen böra ställas på bifall eller afslag af detsamma.
Jag får hemställa, om rebe contra-propositionen må innehålla återremiss.
Hans .Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition; Den som bifaller StalsUtskoltets Utlåtande i anledning af väckt motion angående Statens ordinarie räntors utgörande i Skåne, Blekinge samt Bohus Län, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Utlåtande Vara af Hidderskapet och Adeln afslagit.
Sedan 4J> 42> 4^ Och 44 §§• * darhusOrdningen blifvit uppläste, börja - 112 Den t April e. w. des Voteringen kl. half till 8 e. m.} oell befunnos, vid voteringens slut kl. 9 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer:
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således afslagit Statsutskottets ofvanberÖrde Utlåtande.
Från ConstilutionsTJt skottet ‘
Af den 21 sistlidne Mars: N:o 14.
Rörande StatsUtskottets aiimärknings-anledning mot dispositionen af Åbo Academie-Fonden.
Af den 24 sistlidne Mars'
Angående Friherre C. H.
Änckarswärds anmärknings-anledning, i afseende på ProtocollsSecreteraren Brummers och vice Consuln Knudtzons endtledigande från deras befattningar* Från Den i April e. m. 1i3 Fräii Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten :
Af dea 6 sistlidne Mars: N:o r.
I anledning af väckte Motioner om ändring af 4 §• i underrättelserna till 1826 års TullTaxa.
Angående gjorde Motioner om förbud emot införsel af, eller Tull å, Utländsk Tvål, Ull och Ost.
Af den 27 sistlidne Marst N:o 28.
Öfver några föreslagna åtgärder till förekommande af missbruk med enskildes Assigneringsrättighet på Banken.
Angående några förändringar och närmare bestämmande!! af grunderne och vilkoren för Anvisning på Banken.
N:b 3o.
Om präglande af en Skådepenning till minne af D. D. K. K. H. H. Hertigarnes af Skåne och Östergöthland födelse.
Om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfverinvexling å 128 sk. per R:dr till och med den 3o September innevarande år.
Af den 23 sistlidne Jannarii: N:o 35.
Öfver väckt Motion om än *9 8 Den i April e. m. dring i Kongl. Förordningen den 13 Junii 1816, angående vissa delar af Vexelhandeln.
Af den 5 sistlidne Februarii: N:o 36.
I anledning af väckta frågor dels om stiftande af en Ansvarighets-Lag för Sakförare, och dels om stadgande af rättighet för Sakägare till fritt val af Rättegångsombud.
Af den 3i sistlidne Januarii: N:o 87.
Öfver väckte Motioner om ändring af Kongl. Kungörelsen den 18
December iS23r huru förhållas bör, då emot redan dömde personer yppas brott, hvarom ransakning tillförene icke varit anställd.
Af den 5 sistlidne Februarii: N:o 38.
Öfver väckt Motion om ändring af 3 §. i 21 Cap.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående Strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti.
N:o4i.
Öfver väckta Motioner om ändring af 3 och 3 §§. i 14 Gap.
Af den 24 sistlidne Februarii: N:o 42.
I anledning af åtskillige framställde frågor, rörande tillägg i eller förtydligande af 1686 års Kyrkolag, samt flere i anledning deraf utfärdade Kongl. Författningar.
Af elen 28 sistlidne Mars; N:o 45.
Öfver väckte Motioner om inrättande af FörmyndareKamrar.
Från Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet : l
Af den 24 sistlidne Mars: N:o 81.
I anledning af väckt fråga, dels om tillägg i föreskrifterne, rörande AfviltiingsVerket inom Luleå Lappmark, och dels om behofvet af åtskillige åtgärder till förekommande af Lappska Folkstammens undergång.
I anledning af väckt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter, angående tiden för väglagning.
Af den 28 sistlidne Mars: N:o 83.
I anledning af gjord hemställan, att
Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad att uppbära RecognitionsAfgift till Hospitalet vid Upplåtelse-brefs utfärdande på Besittningsrätten af dess bera man.
In fidem Prolocolli, O. J.
Lagerheim. 8* Den a April.
Thorsdagen den 2 April i83o.
Plenum klockan half till i Eftermiddagen.
Sedan de öfrige Réspective RiksSlåndetts Herrar Talmän och Deputationer ankommit, samt i RiddarhusSalen Uppträdt, afgeck Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken, med Ridderskapet och Ädeln jemte de öfrige RiksStåndens
Deputationer klockan | till Ett Eftermiddagen till Kongl.
Slottet, hvarest Hans Excellence till Hans Maj:t Konungen i underdånighet aflemnade Rikets Ständers underdåniga CondoleanceAdress, i anledning af Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas timade frånfälle; och täcktes Kgl. Maj:t i Nåder besvara Deputationen, hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln återvände till Riddarhuset.
Hans Excellence hemställde, att det svar Kongl. Maj:t i Nåder till Deputationert afgifvit; måtte i dagens Protocoll intagas.
Bifölls; I anledning häraf upplästes Kgl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Svar; så lydande: Gode Herrar och Svenske
Döden har undanryckt Systern till den Konung, som under de vådligaste skif - Den 2 April. ten aldrig misströstade om Fäderneslandets räddning.
Detta slägtskapsband vore ensamt tillräckligt att göra Prinsessan Sophia Albertinas minne för Oss alla dyrbart; men äfven Hennes dygder och Hennes egenskaper påkallade Vår kärlek.
Den Allsmäktige har kallat Henne till de Saligas boningar; Hon har lemnat detta jordiska, hvarest sorger och mödor äro oskiljaktiga från allas bana.
Följande Konung Carl XIII:s efterdöme, var Hennes käraste sysselsättning den, att utdela välgerningar och understödja behöfvande.
Hon skördar nu i frid belöningen för de kristliga handlingar, hon bär i lifvet ulöfvat, Få ögon-, blick, innan Försyner) slpt Hennes lefnadslopp, nedkallade Hon ännu Himlens välsignelser öfver Svea Land, dess Inbyggare, Mig och Mitt Konungahus.
Jag hoppas', att Gud skall höra dessa Hennes sista boner.
Det är en tröst för
Mig att i Mitt minne återkalla den ömhet»
Hon alltid visat Mig, den öfverensstämmelse, som städse ägde rum emellan Oss uti tänkesätt och känslor samt
Mina oafbrutna bemödanden, att öfvertyga Henne om det höga värde, Jag satte på Hennes vänskap.
Jag är lifligt rörd öfver Rikets Ständers deltagande uti den sorgliga händelse, sorn beröfvat Oss en Furstinna, hvilken Yi alla sakna.
Jag förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. 118 Den a April.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Kongl.
VettenskapsAcademien låtit aflemna s5 Billetter till Academiens högtidsdag i morgon klockan 6 eftermiddagen, för att utdelas bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter; i anledning hvaraf Hans Excellence anmodade de Herrar Ledamöter, hvilka åstundade bivista nämde högtidsdag, att i sådant afseende anteckna sig hos RiddarhusFiscalen, hvilken af Hans Excellence lill utdelning emottagit ifrågavarande Billetter, t . . Höglofl.
Fredagen den 3 April i83o.
Föredrogos å nyo och remitterades till Lagutskottet: 1:0 Herr Ribbings, Arvid den 3 sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Den 3 April. 1 *9 October 1778, rörande bland annat förbud för husbönder, själasörjare och föräldrar, att efterfråga en hafvande qvinnas tillstånd. 2:0 Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 3o sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion angående en föreslagen ändring uti 17 Cap. 37 §.
JBevillningsUtskottet: Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 1 dennes f. ra. på bordet lagde Motion, innefattande hemställan, att BevillningsUtskottet måtte uppgöra grunder till nytt taxeringsvärde å skattskyldige egendomar i Riket ra. ra.
RicldarhusUtskottet:
Herr von Hartmansdorffs, August, den 3o sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Motion, att RiddarhusUtskottet måtte uppgöra ett Reglemente för begagnandet af de å Adeliga CadettSkola^Fonden stiftade 2:ne så kallade NäringsSlipendier.
Vid förnyad föredragning af Lag-samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 18 sistlidne Mars under N:o 8 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl.
Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maji 1827; blef samma Betänkande, uppå Ilo Den 3 April. anhållan af Herrarne Hjerta, Gustaf, oell von Hartmansdorff, August, å nyo iagdt på bordet.
Föredrogos å nyo men förklarades uppå begäran af Herr Hjerta, Guslaf, och Grefve Horn, Claes Fredrik, böra ytterligare förblifva hvilande på bordet, Lagsamt Allmänna Besärs- och Ekonomiutskottens den 18 sistlidne Mars under N:s 9 och io afgifne, samt den 3o i berörde månad e. in. på bordet lagde Utlåtanden, det förra i anledning af väckta motioner om jemkningar och rättelser i den af Kgl. Maj:t, under den 5 Julii 1827, i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteriförrättningar; och det sednare, i anledning af väckt fråga om behofvet af tillägg uti Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Gene-? ralLandtmäteriContoiret, ProvinceLandtmäteriContoiren, samt Landtmätarne i Riket, den 4 Maji 1827.
Å nyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 18 sistlidne Mars under N:o 11 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla Broar och "Vägar.
Det är en punkt i detta förslag, som föranleder mig att anhålla om återremiss, nemli - Den 3 April. 121 gen den, hvari åläggandet af en väggärd för allmänna Landsvägars begagnande tiIIstyrkes.
Deremot liar en Reservation blifvit gjord af Prosten Forsslind, uti hvilken jag instämmer, med anhållan, att dertill få lägga några egna anmärkningar.
En sådan väggärd lärer skola uppbäras, antingen vid gästgifvare-gårdarne, eller ock i så kallade Bomstugor vid allmänna Landsvägen.
I förra händelsen, kommo blott de att betala yäggärden, hvilka begagnade ' gästgifvarskjuts, eller på sin höjd, äfven de, som reste förbi gästgifvaregår da ine.
Väggärden k om me således att drabba blott en ringa del af vägfarande.
Det blefve dessutom, ganska svårt att controllera denna uppbörd, serdeles sommartiden, då de fleste af gästgifvaregårdarnes innevånare voro ute på arbete och måhända blott gamla qvinnor och barnen lemnades hemma, för att säga till, när resande, sorn behöfde skjutshästar, ankommo.
Ville man åter anlägga bommar och stugor vid Landsvägarne, och det någorlunda tätt, på det att något hvar måtte få betala för landsvägarnes begagnande, så skulle kostnaden som erfordrades, att underhålla bommar, hqs och vaktare, förmodeligen öfverstiga intägten, särdeles om vintern, då sjövägar begagnas, och äfven om sommaren på mindre befarna landsvägar.
Dessutom torde äfven böra tagas i betraktande de hinder, som härigenom skulle uppkomma , för rörelsen i Riket.
Man vet, huru 122 Den 3 April. den i andra länder besväras genom dylika anstalter; och det synes icke vara skäl, att derutinnan följa deras efterdöme.
Skedde det likväl, torde ock beräkning böra göras på större afgifter för större vagnar och tyngre lass, än för smärre och lättare.
Då skulle de, som köra jern m. fl. tunga varor, komma att betala mer än andra.
Men huru proportionen dem emellan skulle bestämmas, utan att med serskilda anstalter och kostnader låta väga lassen, är ej så lätt att inse.
Under Napoleons tid blef, såsom jag vill erhindra mig, serskildt föreskrifvet, huru breda hjul fraktvagnarne skulle begagna för att icke förderfva de kostsamma chausseer, han låtit anlägga, o. s. v. På samma sätt skulle äfven här åtskilliga betänkligheter och reglementen komma i fråga.
Jag tror derföre, att man gjorde bäst låta vägförfuttningarne vara oförändrade.
Jag anhåller således örn Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till återremiss.
Vid afgörande af ifrågavarande Betänkande i de sammansatte Utskotten, voro ineningarne så delade, att det blef nödigt öppna den aflagda voterings-sedeln, som bestämde resultatet.
Jag uppträder således icke för att försvara den idee, som tillhört pluraliteten, hvilken jag likväl bekänner att jag äfven hyllat, utan blott för att i anledning
Den 3 April. af Herr von Hartmansdorffs anmärkningar emot åtskilligt af detaljerna, gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna, att Utskotten, långt ifrån att ingå i några speciela detaljer om, hvilka personer borde erlägga väggärd, sättet att uppbära den, m. m.t med flit icke velat inlåta sig deruti, utan öfverlemnat målet i hela sin vidd till Kongl. Maj:t, Utskottet har nemligen trott tiden vara inne, att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på möjligheten, att genom en sådan väggärd finna ett medel att till någon del mildra den börda, som är nog tryckande för jordbruket, och lägga något äfven på de trafikerande, emedan det står tillsammans med våra gamla författningar, att den, till en viss del, måste tillhöra jordbruket.
Men då Utskotten icke funnit någon möjlighet att antaga något af de förslag, motionärerne framställt, har
Utskottens pluralitet försökt att på detta sätt antaga en medelväg.
Pluraliteten inom Utskotten har visserligen icke föreställt sig, att förslaget skulle vinna bifall vid denna Riksdag, utan blott velat fästa uppmärksamheten på ett sätt att lindra jordbruket något från väghållningens tunga börda.
För öfrigt, om Ridderskapet och Adeln skulle besluta, att icke antaga Betänkandet i denna del, kan det .dock i öfriga delar bifallas.
Dock torde måhända, sedan så många anmärkningar blifvit gjorda, återremiss blifva nödvändig.
Inom BorgareStåndet äro 124 Den 3 April. samma anmärkningar gjorde som Herr von Hartmansdorff nu gjort, och der afslogs, genom votering, Betänkandet i den delen, men bifölls i det öfriga.
Jag hade blott önskat för Utskottens vidare pröfning af frågan, att det matte uttalas, huruvida sjelfya ide’en ogillas af Ståndet, eller icke.
Herr Ribbing j servid:
Då jag hufvudsakligen delar de tankar Herr von Hartmansdorff uttryckt, utbeder jag mig att blott få tillägga några ytterligare skäl.
Det vore antingen Allmogen och Ståndspersoner på landet och i Städerna, samt Städernes Borgerskap, hvilka alla, så vidt de äro jordägare, hafva skyldighet att underhålla vägen, och således förut måste dertill bidraga, hvilka nu, under deras resor, skulle erlägga en ytterligare afgift, långt mera tryckande än naturalprestationen att underhålla vägen, eller ock vore det främlingar och Handlande, som besöka Landet och med sina kunskaper eller penningar gagna oss.
Man talar väl om att afgifterne för fortkomst inom fäderneslandet äro ringa, men man omtalar icke, huru nödigt det är att för Communications bibehållande låta så förblifva inom detta vidsträckta Rike, der man, för att träffa hvad man söker, måste resa mångdubbelt längre väg än annorstädes.
Det visar sig ganska tydeligt, huru t. ex. en afgift i vägpenningar skulle drabba Landtraannen, om en uppköpare, som förut, Den 3 April. 19.5 ehuru med ringa dock med någon vinst, kunnat inställa sig hos den förra och upphandla hans varor, nu derifrån hindrades deraf, att den förut varande vinsten gick ut eller försvann i vägpenningar; Ytterst äro de, som skulle komma att erlägga denna afgift, Embetsman, hvilka i och för deras tjenst måste företaga resor.
Det har tydligen varit afsigten åtminstone, hos en af motionärerna, att vinsten för våghål larne egentligen här skulle uttagas.
Jag tror visst icke att detta varit Utskottens tanka, men emedlertid äro dessa Embetsman nästan de enda* nb. när de äro utan boställe, hvilka afgiften verkeligen skulle drabba.
Till ett sådant maij kommer man dock blott genom underlåtenhet, att af den öfriga allmänheten uttaga skatter lill förökande af desse Embetsmänners löner.
Jag yrkar derföre afslag på hvad Utskotten i denna punkt tillstyrkt, och hvilket jag tror kunna meddelas generelt utan att i ringaste mohn inverka på alla de öfrige punkterne.
Jag kan icke instämma uti de värde Ledamöternes anhållan otn afslag, hälst Betänkandet innehåller, att Utskotten ansett ”deras "åtgärd för det närvarande böra inskrän"kas dertill, att hos Rikets Ständer vörd"samligen föreslå: det måtte Rikets Stän"der hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. "Maj:t, sedan vederbörande blifvit hörde, Den 3 April.