Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besynnerligt förefaller det alltid, att statsverkets tillgångar ej medgifva en utgift af 678: 16. till en reg:tschef|, som ej har boställe och hvars löneinkomster äro nedsatta i paritet med i:ste majorerna vid öfriga reg:ter eller 1821 r:dr; utgörande således 700 r:dr mindre, än som är anslaget för bataillonscheferna vid de corpsen, der endast sådana chefer finnas.
Att jemna ett sådant förhållande lärer icke af någon kunna anses för slösaktighet, hvaremot uraktlåtandet häraf förefaller mig såsom ett förbiseende af den billighet och rättvisa, som i första rummet åligger representanten.
Statsverkets ringa tillgångar må gerna tagas i betraktande; men må man ej heller förglömma, att inom samma grad äger den ena embetsmannen lika rättigheter med den audra, och att nu endast ifrågasättes en förhöjning till minimisumman af hvad corpschefer hafva i lön!
Vid förra riksdagen sökte man jemna befälets lön inom armeen.
Chefen för Wermlands Jägare blef då vanlottad, och jag kan icke föreställa mig, att detta kan tagas som prejudicat för de beslut, hvilka nu skola fattas.
Jag anhåller derföre om afslag å Utsk:s betänk., samt att den förhöjning af chefslönen, som af K.
M. är föreslagen, må blifva beviljad.
Gr Ridderstolpe, Carl, anförde skriftl.:
Då jag icke förut borttagit H. R. o. Ad:s dyrbara tid med ett enda yttrande, torde mig förlåtas, att jag nu af pligtkänsla bryter den tystnad, jag hittills ålagt mig, och vördsamt anmäler, att jag förenar mig uti allt, hvad Frih. Fleetwood redan anfört, ang:de oundgängligheten af sådan tillökning för regttschefen vid K. Wermlands Fältjägare-regtte, som innefattas uti K. M:s nåd. propos:n.
Jag kan ej återhålla den öfvertygelse, att det måste vara orättvist att tilldela en regttschef mindre, än för bataillonschefer är anslaget, och vågar således hoppas, att den ifrågavar. måtte erhålla den nådigst föreslagna tillökningen af 678 r:dr 16 sk., hvarigenom han försättes i lika lönevilkor, med bataillonscheferna vid K. Lifreg:ts och Smålands Grenadierer, oberäknade öfriga förmåner, deras boställen medföra, redan innehafva enligt nya löningsstaten.
Inför detta Stånd, der upplysning och rättskänsla gå i bredd med hvarandra och hvilket tillika inom sig räknar så många fordna och nuvarande kamrater, vore det, snart sagdt, förolämpande att ingå uti vidare detailler för att rättfärdiga mitt måttliga anspråk för den, som commenderar 2:ne batailloner, hvilka, i förbigående sagdt, kosta staten så obetydligt, att åtminstone chefen synes böra hafva sin bergning och icke sättas på förknappning efter karlens exempellösa tarif af 10 r:dr b:co för hela året eller 12 r:dr 24 sk. med inqvarteringspenningarna.
Den i3 Augusti c. ni. 3'7
Mig åligga i allt fall andra detuiller, sora, efter mitt sätt att se, äro oundvikligare än alla ilo, som röra det pecuniära, icke derföre, att jag vill orda emot den indragning, sorn inom ett aktad t
Medständ af en utmärkt talare blifvit ifrågasatt (ty dä K.
M. derom allena äger besluta, gör jag mig förvissad, att ieke armeen kommer att vidkännas en sådan verklig förlust); men derföre, att livad sorn i sammanhang dermed yttrats, nemi. ”att nian i provinsen önskade ”truppens indragning, emedan den spridde oordning och fallenhet för lösdrifveri,” måhända inverkat på den tanka, som såväl Hrr ledamöter af Ii.
StatsUtsk. sorn af Representationen kunna göra sig om detta, af blidare tankeyttring förtjeuta regrte, Jag säger måhända, ty sanningen framtränger icke alltid lika snabbt eller lätt, som den förvrides; men jag bör åtminstone ieke längre uteblifva med uppgifter, som redan skolat lemnäs, då betänk.
N:o 81 förevar, om jag icke då af tjensteforrättningar föranlåtits vara frånvar., och jag vet, att dessa motstycken till ofvannämnda yttrande af in - lag flir således först uppgifva det factum, att redan l8'->4, då jag i nåder hedrades med en del af det befäl, sorn 1111 är mig nådigst anförtrodt, var vid regttet den författning vidtagen, att ingen jägare, utan särskildt tillstånd oell vid äfventyr att blifva ansedd sorn lösdrifvare, kunde afvika från den bestämda socken och gård, som nfsättes i det tillståndsbref, han af K. M:s Bef:h:de erhåller, då lian efter slutade mölen permitteras.
För det andra, att: detta äfven haft de välgörande följder, att t. ex. under förlidet år 18 J! icke mera än en enda jägare förtjent straffas för avvikande från den uti tillståndsbrcfvet bestämda ort, Samt blott
Örne andra för mer eller mindre brottslighet varit anklagade under loppet af samma år; hvartill bör läggas att, enligt ett H. Ex. Hr Just-Statsministerns sista embetsberättelse bi fogad t sammandrag öfver brottmål för föregående året 18J2, ingen enda Wermlands fältjägare linnes upptagen såsom anklagad, hvilket hedrande factum, utan att åberopas de reg:ler till last, som händelsevis sett sig föranlåtna att utgallra några af manskapet, dock synes mig tala emot beskyllningar 0111 oordning och lösdrifveri.
För det tredje får jag, enligt rullan vid den i år af mig förrättade generalmönstring, äran tillkännagifva, att reg:tets 600 man utgöras af icke mindre än 56i Wermländningar, 3å från gransk apel af Amål, 1 från Nerike, och således blott 5 från Rikets öfriga län, som ännu icke uttjent sin capitulation; hvilket, jemte den ingalunda allmänna omständighet, att hvarken vid denna eller föregående af mig förrättade mönstring någon enda af manskapet blifvit för dåligt uppförande casserad, måste tydligen ådagalägga, att numera dessa såsom kringvandrande uppgifua jägare äro alltför få, för att gen kunna vas. 11 H. 48 3;8 Den i3 Augusti e. m. ådraga hela reg:tet ens ett sken af riktighet uti beskyllningen.
Slutligen och för det fjerde, måste uti provinsen icke heller någon önskan om reg:tets indragning vara verklig eller allmän, då från Carlstads aktade invånare redan för 3 år sedan det steg vidtogs, som jag tar mig friheten bestyrka genom en Borgerskapets skrifvelse af d. 14 ålars i83t, lydande, som följer: Afskrift. ”Tili Chefen för Wermlands K. Fältjägarereg:te, Hr Öfversten och Riddaren Ad.
Blum.” ”Af den anledning, att till borgerskapets och husägares härstädes kännedom kommit, att någon mötesplats till vapenöfning för K. Wermlands Fältjägare-reg:te innevar. år icke blifvit, efter det Warpnäsmo upphört att dertill tjenlig anses, ännu bestämd och antagen, hafva borgerskapet och husägare omfattat detta tillfälle för att inbjuda Hr Reg:tschefen och reg:tets öfriga personal att i Carlstad, med åtnjutande af fri inqvartering, anställa de öfningar, som under i nåder anbefallda befäls- och recrutmöten detta år komma att äga rum; och då undertecknade, åt hvilka verkställigheten af denna inqvartering, i händelse erbjudandet deraf, vid und. hemställan derom, bifalles, nu få äran lemna Hr Reg:tschefen häraf del för vidtagande af nödiga åtgärder, kunna vi icke neka oss den tillfredsställelsen att öppet förklara den högaktning, vi hysa för Hr Reg:tschefen , Oilicerscorpsen och reg:tets vid alla tillfällen ådagalagda aktningsvärda uppförande.
Carlstad d. i4 ålars i83i.
Fr. Setterberg. P. Lundberg.
Ad. ålyrin. J. S t r a 11 d b e r g. L.
C e d e r r o t h. C. G. R a m s e 11.
E. ålal nigren.
S. Holm.”
Lika lydande med originalet betygar G. F. Hagelin, Expcditionsmönsterskrifrarc vid K. Wermhs Fältjägarereg:te.
Af det nu anförda hoppas jag hafva så tydligen ådagalagt närvar, forhållandet inom oftanämnde reg:te, att hvad ömmast är, eller allmänna omdömet, utfaller till fördel för detsamma; och denna af inga anslag beroende vinst skattar jag mig lycklig, om jag kunnat åstadkomma, likasom jag af tioårig erfarenhet vet, att densamma årligen ytterligare skall ökas. ålen då måtte det förefalla så mycket mindre billigt, att för reg:tschefen försvåra möjligheten att uppfylla sina pligter och åligganden, samt att bestrida, det den för statsverket obetydliga, men rättvisa jemnkning af hans lön, till likhet med omnämnde bataillonschefers, nu beviljas, hvarom jag, med hänsigt till den ringa inflytelse, 678 r:dr 16 sk. kunna hafva äfven på ett mera utblottadt statsverk, vördsamt och så mycket hellre anhåller, som den vid sista riksdag omförmälda tillökning för reg:tschefen endast utgjorde D e 11 i3 Augusti c. m. 288 r:dr 16 st., emedan lian af deni redan innehade
Son r:dr på extra statsmedel, hvilka derigenom alldeles försvunno.
Jag tillstår, att jag af flera argumentationer lili den siste talarens anförande förleddes att tro, det jag icke hört upp, utan att den 8:de i stället för den 7tde punkten blifvit föredragen.
Då jag emedlertid finner, att argumentationen endast gäller chefen och icke' sjelfva reg:tet, har jag för närvar, intet alt säga, utan anhåller blott, alt jag må bli ånyo uppropad, då 8:de punkten förekommer ; ty jag har intet skäl att ej instämma med Gr.
Ridderstolpe i hvad han anfört om chefen och officerscorpsen.
På det discussionen icke må utdragas, får jag endast upplysa, att 3 Stånd redan bifallit betänk., så att R. o.
Ad:s beslut i detta afseende icke har någon betydelse.
Gr. Ridderstolpe:
Om så ar, sorn Hr Dalman upplyst, att nemi.
3 Stånd bifallit betänk., finnér jag visst, att det icke är värdt att, såsom man uttryckt sig, spjerna mot udden.
Jag får nöja mig med att i min mån hafva sökt förekomma en orättvisa, och jag skall icke begära en votering i vädret.
Jag får blott i anledn. af Gr.
Frölichs anmärkn. förklara, att jag icke ansett mig böra yttra något vid 8:de punkten, och derföre vid denna anfört, hvad jag hoppas skall komma att lemnäs ojäfvadt.
Reg:tets fortfarande tillvaro har jag icke att yttra mig öfver.
Det tillhör Konungen att deröfver besluta; och jag skall derföre icke tillåta mig att ingå i någon utveckling af de många bevis, jag trolting äga för ådagaläggandet af reg:tets behöflighet. y:de punkten blef R. o. Ad. bifallen. 8:de punkten.
Jag anser mig till en början skyldig att förklara Gr.
Ridderstolpe, det min mening uti mitt nyss afgifna yttrande icke var att criticera hans föregångna anförande, utan endast att cxcusera mitt misstag om de föredragna punkterna, hvilket föranlät mig att i orätt tid begära ordet.
Emedlertid förefinnes nu det förhållande, att 0111 Hr Gr. i afseende å reg:tet nu behagat anföra, hvad han sednast blott såsom argumentation till chefens fördel androg, hade jag varit bättre i tillfälle att anteckna de särskilda mom:n i Hr Gr:s framställning, än jag nu kunnat; och jag får altså på förhand bedja om ursägt, i fall jag misstager mig.
Ilr Gr. har såsom prof på reg:tets förträfflighet anfört, att icke någon af manskapet är frånvar. under mötena.
Sådant är i militäriskt hänseende ganska bra, och någon anmärkning mot reg:let, då det är tillsammans, har icke heller blifvit gjord.
Jag tror, att regttet då är i så complett stånd, som någon kan önska det.
Jag är visst 38 o
Ben i3 Augusti c. ni. t detta afseende icke competent att döma; men jag har liört andra försäkra, att så är.
.Det gifves likväl en annan synpunkt, utur hvilken frågan måtte ses, då den gäller reg:tets existens eller dess upplösning, och det är den: om reg:tet är nyttigt eller nödvändigt?
Härvid förekommer, att det liar tillkommit af orsaker, sorn numera icke finnas; att det är så organiseradt, att det endast 3 veckor finnes underbefälets inseende; att det är kringspridt uti ett helt, vidsträckt landskap; att det är en värfvad trupp, som icke har någon sammanhållning och inom hvilken altså en mängd oordningar kunna föröfvas, om hvilka oflieerarne alding få kunskap &c. &e. Allt delta gö'r, att reg:tet för orten nära nog är en landsplåga.
Och huru går det väl till med regrtets sammansättning?
Jo, corn pagn i officerare inställa sig vid marknader och allmännare samlingar för att värfva.
Bonddrängarna blifva då i hästjägare.
Närmaste följden deraf blir den, att de uppsägas från den tjenst, de innehafva, och få nöja sig med en sämre samt slutligen blifva alldeles utan.
Hvart taga de då vägen ?
Jo, dä begifva de sig upp åt vestra skogsnjarkerne till de s. k. jägarecolonierna.
Jag har hört, att landshöfdingen i orten anmält sig, och jag tror icke, att han skall kunna jäfva mjn uppgift, att orter finnas, dit jägare, af brist på tjenst, retirera och uppehålla sig på hvad sätt de kunna.
Sedan komma de ned till mötena och hafva qvinnor och barn med sig, och man ser dem flocktals ligga i sädesåkrarna.
Det är en i orten allmänt erkänd sak, att detta, är högst besvärligt för invånarne i provinsen.
Man har sagt, att icke några jägare blifvit anmälda till straff.
Detta må vara; men jag vet, att åtminstone i den församling, der jag bor, blifva åtskilliga dåligheter begångna, för hvilka man enhälligt be-, skylinr jägarne.
Om de härvid icke blifva anmälda, torde .det litet bevisa för deras verkliga frejd.
Man liar vidare uppläst en declaration från borgerskapet i Carlstad.
Jag känner denna; men det är naturligt, att en ökad folkmängd okar trafiken och är för rörelsen fördelaktig.
Jag skulle derföre tro, att nämnde borgerskap, lika med hvilket annat sorn helst, skulle gifva ännu bättre betyg, om de dermed kunde åstadkomma en så betydlig större afsättning åt sina varor, som en trupps inqvartering mot betalning medför.
Det i detta afseende företedda bref torde således icke bevisa, att ju orten ej lifligt önskar att blifva af med dessa jägare, under det man likväl allmänt tillerkänner officerarne den aktning, hvaraf de visserligen äro fullkomligt förtjenta.
Jag skulle önska, att Konungen funne reg:tet umbärligt för Rikets försvar; jag kan icke tillfälligt bedöma detta, ehuru jag måste erkänna, att jag har mitt eget omdöme i detta fall, hvilket föranleder n;ig att yrka, det anslaget för reg: te t jnå utgå.
Ehuru ovan talare här, anser Den i3 Augusti c. m. jag mig Joel pligtig upplysa något ang:de det reg:te, som år lorlagdt inom det lån, hvars styrelse jag i nåder har mig anförtrodd.
Det förhåller sig dermed verkligen så, som Gr.
Ridderstolpe uppgifvit.
Det är om en redan länge sedan förfluten lid, som Gr.
Frölich talat.
Då, omkring tiden efter Tyska fälttaget, föröfvades verkligen flera oordningar af jägarne; men dessa ovanor hafva småningom blifvit undanträngda af en bättre disciplin, och det finnes verkligen icke numera den tanka i orten om regjtet, som Gr.
Det är obehagligt att disputera med en landsman om opinionen i vår gemensamma hemort; men jag är pligtig att intyga förhållandet, sådant det för min kännedom visat sig.
Hvad de omtalade colonierna beträffar, vet jag icke, hvarest någon sådan uteslutande finnes; men en stark öfverbefolkning existerar just i den trakt, Gr.
Frölich omnämnt, och detta mätte på något sätt hafva gifvit anledning till Hr Gr:s uppgifna observationer.
Jag tror icke, alt drängarna ej kunna få lika goda tjensfer för det de blifva jägare.
Jag har sjelf väl ett dussin sådana tjenare; min kusk, rättare, trädgårdsmästare och flera torpare äro jägare.
De anmärkningar emot regttet, som fordom kunde äga grund, äro numera ingalunda tillämpliga.
Hvad klagomålen emot qvinfolken angår, ber jag blott, att man behagar låta framtaga dem till Carlstad, så skola vi nog taga rätt på dem.
Frih. F I eetivood: Gr.
Frölich har icke velat sätta lil till Carlstads liorgerskaps betyg; jag skulle dock tro, att delta borgerskap består af hederligt folk , hvilkas tillförlitlighet icke förtjenar att jufvas här.
För min del har jag aldrig hort talas om några jägarecolonier.
Att jägarnc icke bo i sådana på gränsen, bevisas deraf, att de äro kringspridda i hela länet; och dessutom skall hvarje karl hafva ett bestämdt hemvist och tjenst samt landshöfdingens intyg derom, för att vara berättigad utbekomma sina inqvarteringspenningar.
Frölich har sagt, att man skyllar på jägarne, då något brott föröfvas.
Det vill jag medgifva, ty man har från längre tider tillbaka fått en sådan vana.
Den ägde då någon grund i verkliga förhållandet; nu deremot saknar den all rättvisa.
Från år 1826 till innevarande år har antalet af för brott tilltalade jägare minskats från 18 till 4- Jag hemtar denna uppgift från domrarnes reqvisitioner, hvilka i detta afseende mäste vara fullständiga, enär compagnifullmägtige alltid böra reqvireras för att tillstädesvara vid undersökningen.
Dessutom har jag, under samtal med ortens domare, hört dem förklara, att antalet af tilltalade bland jägarne aftager år från år.
Hvad indragning af regttet beträffar, anser jag mig icke tillständigt att derom yttra något; utan har jag endast velat meddela de upplysningar, jag ägde, och hvilka jag tror mig kunna bevisa.
Att här draga fram bevis för alla de 3Sa Den i3 Augusti e. m. omdömen, ninn yttrar, torde yara lika svårt som att få våra öfverläggningar förvandlade till doms to Isundersökningar.
Jag har endast framlagt min opinion, åt hvilken, om den icke nu lyckas göra sig gällande, jag hoppas att till en annan riksdag kunna bereda mera framgång.
I afseende pä hvad landshöfdingen i Wermland sagt, som skulle mina uppgifter om jägarne vara hemtade från tiden efter Tyska kriget, får jag endast anmärka, att min målning är uppgjord efter naturen, sådan jag med egna ögon sett den, men att jag icke var Wennlandning förrän en god tid efter Tyska kriget.
Det förefaller mig ganska naturligt, att landshöfdingen bättre kan hålla lösa personer ifrån residensstaden, än en enskild kan för dem freda sin egendom; men derföre, att Hr landshöfdingen icke sett, hvad jag sett, bevisar det förra ingenting ang:de oriktigheten i det sednare.
Mycket vatten rinner, medan mjölnaren sofver.
Jag ber emedlertid, att hvad jag yttrat endast må få gälla för min enskilda opinion, och jag ainnar icke ingå i någon motbevisning af hvad som icke albe visad t.
Jag ämnar icke yttra mig, huruvida några oordningar skett i Wermland af jägare, bruksarbetare eller andra lösa personer.
Jag tror icke, att det har att göra med anslaget för reg:tet.
Til! denna fråga håller jag mig och tillstyrker densamma.
Då man talar om, att regrtet borde indragas, är det väl såsom början till en reform inora armeen, man yrkar detta?
Det vore verkligen en parodi på reformer, om man började med att indraga det regtte, som kostar minst.
Jag tror, att ensamt denna erinran bör leda till beslutet, att anslaget skall bibehållas.
It i dd ersto
Ipe:
Jag är skyldig aflägga min tacksamhet hos Gr.
Frölich för den rättvisa, han velat göra reg:tet.
Jag vill icke ingå i någon motbevisning af hvad han argumenterat å priori, och icke heller upptaga till besvarande de erfarenhetsrön, han tror sig i afseende å reg:tet hafva gjort.
Jag ignorerar fullkomligt såväl det ena som det andra; men jag vill blott förklara, att jag aldrig sagt, att manskapet inställer sig vid reg:tet, då det får ordres.
Der existerar för god disciplin för att man skulle kunna sätta i fråga, att sådant icke sker.
Jag har blott talat om truppens conduite; jag har uppgifvit, att endast högst få blifvit anmälda till straff.
Hvad åter beträffar ett sådant förhållande, som skulle jägare verkligen befunnits stralfvärda, men likväl icke blifvit af possessionaten^ anmälda, skulle jag verkligen tro, att en sådan generositet varit fullkomligt malplacerad.
För ruin del skulle jag önska, att sådana anmälanden noggrann t äakttogas, på det conduiten hos folket än vidare måtte förbättras.
Om man skulle döma efter Frih.
Palmstjernas yttrande, vöre det fara värdt att få emotse cn lika be - Den i3 Auguiti e. m. 3S3 skaffad organisation af hela armeen, som den af Wermlands jägare; man skulle nemi. endast rätta sig efter det, soin kostade minst.
Jag hemställer, om icke Gr.
Frölichs målning kan anses fullkomligt väl grundad.
Det ligger i sakens natur, att när en hop unga personer låta anvärfva sig till soldater , uppgifva de alla utsigter till någon bättre tjenst i civil väg; och då man, efter att 3 veckor om året hafva haft dessa personer under tillsyn, utsläpper den värfvade hopen, utan ringaste förhållande till sitt befäl, äro de väl, snart sagdt, lösa personer, och jag tror, att exemplet af 600 man dylik trupp inom en provins tillräckligt ådagalagt, att en dylik organisation är olämplig.
Hvad de här omtalade jägarecolonierna angår, förundrar det mig verkligen att hora landshöfdingen i länet lemna obestridt, att jägare i sådana colonier finnas, men en officer vid reg:tet förklara, att han derom är i okunnighet; men jag hemställer blott i allmänhet, om det väl är möjligt, att en så organiserad corps, som den ifrågavar., kan annat än vara menlig och besvärlig för provinsen.
Jag hoppas, att de, som gifva råd inför Konungen , må fästa Hans höga uppmärksamhet å hvad personer från orten i detta afseende opinera.
Jag tror icke, att man från en eller annan af någon jägare föröfvad oordning kan hemta skäl för eller emot reg:tets upphäfvande; men jag tror deremot, att man från corpsens organisation bör hemta en sådan anledning.
Jag har förut yttrat, att genom detta reg:tes indragning skulle en icke obetydlig tillgång vinnas för andra behöfliga utgifter.
Jag föreslår altså, att reg:tet må indragas, samt att dess officerare, äfvensom de uppkommande besparingarna , må påräknas för beväringen» exercerande.
Skulle 3 Stånd redan hafva afgjort frågan, hvarom Ridd.secret. torde upplysa, skall jag endast nedlägga min tanka i prot. och icke ens derå yrka propos. Underteckn.
Preste- och BondeSt. hafva bifallit förevar. 8:de punkt.
Från BorgareSt. har någon underrättelse uti ifrågavar. afseende ännu icke ankommit.
Hr af Wingård: Gr. Cronhjelm har låtit påskina, att det icke är behörigt att här tvista om ett reg:tes moralitet, och jag skall icke derom yttra mig.
Men i afseende å de jägarecolonier, hvarom Gr.
Horn nu sednast nämnt, får jag bekänna, att jag icke vet, hvar de finnas, om de verkligen någonstädes finnas.
I Jösse härad är visserligen den största värfningen; men icke ligger detta på Finskogen.
Dessa förhållanden höra emedlertid icke hit; och jag hoppas, att vi nu få komma till afgörande af betänk.
Jag är förekommen af Hr af Wingård i besvarandet af Gr.
Någon jägarecoloni finnes icke.
Det skulle smärta mig, om jag icke blef - 384 Den i3 Augusti e. m. ve trodd, då jag städt mina uppgifter dels på sådana documenter, som de af Gr.
Ridderstolpe företedda oell dels på domares intyganden.
Der ingen anklagelse äger runi, der har man icke rättighet att beskvlla för brott.
Jag ber om ursägt för det jag begagnar min ratt att yttra mig utan någon imposition af tillkännagifven otålighet hos dem, som finna ämnet obehagligt.
Jag har hört och en granne har vitsordat, det landshöfdingen i Wermland sagt, att i de s. k. colonierna finnas jägare, och jag måste således antaga, att så förhåller sig.
Då man värfvar folk och sålunda drager dem från deras stånd, utan att de likväl af sitt nya yrke hafva sin bergning, gör man dem till tiggare och lösdrifvare.
Jag har aktning för oilicerscorpsen, men jag ber Gud bevara Sverige för dylika militär-organisationer.
Det är en gammal practik, att då man vill vederlägga någon, går man vidare med sin motståndares ord, än han verkligen sagt.
Jag började min argumen tation dermed, att jag icke har något mot sjelfva reg:tet.
Horn har närmat sig denna tanka.
Vi hafva båda talat om jugarnes följe.
Ku måste jag svara Frih.
Fleetwood, som a:ne gånger uppställt sin trovärdighet emot min, att nemi. en jägare, som hos Hr Frih:n sjelf varit betjent, derefter blifvit anklagad och dömd för stöld på Cathrineberg; att en jägare blifvit anklagad för stöld på Apertin o. s. v.
Men jag ber att få återföra lill hvad jag egentligen påstått, att nemi. ett reg:te, så organiseradt, att personer dervid äga försvar blott för det de 3 veckor om året bevista mötena, ä priori leda till oordningar; att utaf denna grundfalska organisation härleder sig det förhållande, att en förut aktad dräng, sedan han tagit värfning, finner sig nedsatt i sin husbondes och i sina församlingsboers ögon.
Så länge han har den gröna tröjan på sig, är han nog karl; men när han kommer hem, anses han för en moraliskt sjunken person.
H. Ex. IJr Gr.
Man har sagt, att det är oparlamentarisk! att här ingå i yttranden och undersökningar om ett reg:tes disciplin.
Häruti förenar jag mig till alla delar och frågar, om det är ändamålsenligt att förlänga en discussion, som icke kan leda till något ändamål; ty det är icke R.
Sfs rätt att besluta, om ett reg:te skall indragas eller ej, utan blott att i önskningsväg uttrycka deras tanka i sådant afseende.
Den förevar, debatten leder dessutom så mycket mindre till något mål, som frågan redan, enligt hvad mig blifvit sagdt, af 3:ne Stånd är med bifall afgjord.
Jag får ytterligare förklara dem, som här omtalat jägarecoionier, att jag icke vet, hvad dermed - Den i3 Augusti e. m. 385 med menas.