Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammanlägges allt detta, skall det befinnas utgöra en högst betydlig summa, hvars öfverdrifna belopp tydligen kan skönjas deraf, att 0111 presternas inkomster 3o-dubblades i afseende på spannmålen, eller blott 10- dubblades i afseende på ladugårds-afkastningen, skulle de uppsluka all Rikets sädes- och ladugårdsproduetion, oaktadt presterskapet icke utgör mer än 10 ä 12,000 personer, qvinnor och barn deri inberäknade.
— Jag öfvergår nu tiil de anmärkningar, en annan talare framställt.
Cronhjelm bar sagt, att genom redan beviljade anslag skollärarne kommit i tillräckligt god belägenhet.
Committeen för läroverkens reorganisation, som arbetade under H. K. II.
Kronprinsens presidium, ansåg likväl undervisningsverken behöfva ett anslag af 168,000 rtdr, om jag icke minnes orätt, och deraf begärde Konungen vid sista riksdagen endast 60,000 så att en brist ännu återstår af 108,000.
Vilja presterna medgifva, att denna summa får tagas af deras inkomster, skall jag ingå på borttagande af den dubbla tjenstårsberäkningen för skollärarne, men annars icke.
Cronhjelm har vidare sagt, att presterskapets inkomster äro skyddade af privilegierna, och detta är just anledningen för mig att vidhålla mitt påstående; ty i annat fall skulle jag helt enkelt föreslå, att man fråntog dem en del af dessa inkomster och gaf'åt skolstaten, men nu måste jag inskränka mig dertill att låta skollärarne behålla sina dubbla år, intilldess pre7 sterna sjelfva medgifva att dela med .sig.
Hvad åter‘den omständigheten beträffar, att Konungen kan med regala pastorat belöna skickliga skollärare, innefattar detta ingen grund, hvarpå vi äga rätt att göra några beräkningar.
Dessutom gifva de dubbla tjenståren blott rätt att komma på förslag, men inskränka ej valmännens rätt, och jag skulle gerna önska, att Konungen oftare, än som sker, ville göra afseende på församlingarnas val.
Detta syftemål skulle likväl helt och hållet motverkas, örn Konungen, genom de dubbla tjenstårens borttagande, nödgades, för att -belöna skickliga skollärare, gå utom förslaget vid regala pastorats tillsättande.
Jag fortfar altså att på de skäl, jag förut anfört, begära ulerremiss.
D c u ij Juli c. m.
Hr von Hart ina ris dorff:
Man liar orätt, då man, i frågor af allmän beskaffenhet, betraktar saken med uteslutande afseende å den I jenstemannacorps, sorn synes närmast interesserad deraf, och icke med afseende å statens fördel på det hela.
På en sådan afväg synes man nu vara stadd.
Het är för att få bättre lärare och bättre prester, sorn staten bör göra uppoffringar i ett eller ett annat afseende, och icke för denenaeller andra corpsens skull.
Afskaffindet af den dubbla tjenstårsberäkningen har till ändamål att förekomma, å ena sidan, att personer, som icke hafva kallelse för lärare-embetet, icke böra kasta sig in derpå för att vinna en högre tjenstårsberäkning och sålunda åtkomma ett pastorat; och å den andra, att för kyrkan passande personer icke må afskräckas att egna sig deråt, af fruktan att nå den vägen icke linna sin bergning.
Den, som handlägger befordringsärender af ifrågavar. slag, skall bäst finna till hvilka orättvisor den dubbla tjenstårsberäkningen leder.
Man finner personer, som hafva flera tjensteän lefnadsår, ja, att den, söm varit prest förr, än en annan varit född, likväl kan blifva utesluten i eollision med denne.
Vill man bibehålla dea orimliga tjenstårsberäkningen, så är det staten, sorn deraf har skadan.
PresteSt. har ingenting att tacka eller betala för, om den afskaffas, ty det är för statens vinning det sker.
Lärare komma likväl i tillfälle att erhålla pastorat, då de upphunnit en högre ålder, och det kan vara gagneligt för samhället, ty vid mera framskridna år upphör gemenligen förmågan att vara lärare, men icke att vara prest; och det är t. o. m. att förmoda, att lärarne, äfven om den dubbla tjenstårsberäkningen försvinner, likväl få öfvervigten vid befordringar till pastorat.
Meningen är blott, att icke odugliga personer skola söka lärarebanan, för att sedan utestänga skickliga prestman på deras väg.
Man har trott, att PresteSt. har så öfverdrifna inkomster.
Det är redan anmärkt, hurusom bouppteckningarna i presthus gemenligen visa motsatsen; ofta går det till concurs, och just i de största pastoraten finner man sterbhusen i det svagaste tillstånd.
Jag tror ej detta härleder sig från någon bristande hushållning (vanligen förebrår man presterna för motsatsen), utan orsaken är den, att de, som sent omsider erhålla ett pastorat, då gemenligen äga skuld, den de måste försöka att afbetala på en ofta nog kort återstående tid.
Dessutom hör man ihågkomma hvilken gästning presthusen äro besvärade af.
Jag vill icke till besvarande upptaga den calcul öfver PresleStrs inkomster, som Hr v. Troil uppgjort.
Man skulle kunna likna den vid calculen med ägget, som, om det blifvit kläckt, skulle alstra sådan välsignelse af sig, för alt visa, att icke allt är såsom man beräknar det.
Sannt är, att presternas inkomster efter författningarna utgöra öotdedelen af landets production; men i verkligheten uppgå de icke D e n 11 J u 1 i e. ra. 4'i3 dertill på långt när, och jag tror icke, att PresteSt. skulle kunna afstå något deraf.
Församlingsboerna och patronerna veta väl att nedsätta inkomsterna, då något ombyte sker.
Hvad angår den nämnda summan, som till undervisningsverken blifvit begärd, är den väl lill silTran riktig, men den hör likväl icke hit; ty största delen deraf var begärd för tillämpningsskolorna, isynnerhet polytechniska skolan.
Man har nämnt, att Konungen bör vid tillsättande af pastorer göra afseende å församlingarnas löst.
Jag får i anledning häraf erinra, att uti ett mål, som förliden vecka föredrogs, inkommo en mängd af sockneboerna med anhållan, det K.
M. icke måtte göra afseende på, huru valet utslagit, emedan man väl kunde föreställa sig, huru dervid ofta tillgår.
Frågan, om pastorer hafva större eller mindre inkomster, än de böra, är helt och hållet främmande för ämnet; men jag tror, att om man har någon erfarenhet i det hillet, skall man linna, att de liesta icke hafva mera, än de väl förtjena, om de rätt sköta sitt kall, och för min del anser jag, att man redan gjort presterna mera till lekmän, än som nyttigt är.
Lika litet tror jag, att frågan om tillsättandet af regala pastorat eller andra, hörer hit, utan frågan är blott: är det nyttigt eller icke att bibehålla den dubbla tjenstårsbei åkningen?
Jag vågar icke yttra något bestämdt omdöme i detta läll, men tror, att man bör gå försigtigt tillväga.
Uti en tid, då man så mycket och med skäl, talarom bättre undervisningsanstalter, hemställer jag, om det är nyttigt att förminska lärarnes löner.
Man har sagt, att pastorsadjuncterna äro illa lönade, i förhållande till deras arbete.
Jag nekar icke, att en eller annan verkligen kan hafva för liten lön, meu på de liesta ställen förhåller det sig icke så.
Det är dessutom icke någon särdeles konst att predika och hålla husförhör; men för att vara skicklig lärare fordras något mer, och den, som lätt uppfattar och utöfvar lärarekallet, blir säkerligen den hästa pastof.
På dessa skäl yrkar jag återremiss och att Utsk. må noga betänka sig innan det tillstyrker alskalfande af en förmån, som uppmuntrar till beträdande af det för samhället så vigtiga och stora lärarekallet.
I anledn. af Hr v. Troils uppgift, i afseende å de begärda 168,000 r:dr, får jag upplysa, att detta belopp var totalsumman, som ansågs erforderlig för alla läroverkens försättande i det skick, som uppfostringscommitleen föreslagit; men för upphörande af den dubbla tjenstårsberäkningen uppgåfvos endast 60,000 r:dr såsom behöfliga.
Om jag således har orätt, har jag åtminstone dragit samma slutsats af uppfostringscommitteens betänk., sorn JU M. i dess nåd. propostn.
Jag är till större delen förekommen af Hr v.
Hartmansdorff och hänvisar för öfrigt de D c 11 17 J u 1 i e. in. talare, sorn icke vilja ingå på betänk., att fullständigt genomläsa detsamma jemte reservationen.
Man skall af der citerade exempel finna, huru samtliga adjuncterna i Wermland ingingo till K.
M. med anhållan, att lärarne vid de .3 nya skolorna i stiftet icke måtte få beräkna dubbla tjensteår, och dervid visade, att utaf, om jag rätt minnes, 38 pastorat innehades ii af sådana personer, sorn genom dubbel tjenstårsberäkning dertill blifvit meriterade, och således endast 16 af öfriga prester, oaktadt 133 till pastorat obefordrade prester inom stiftet funnos; och man torde härefter icke vilja påstå, att ju icke de enkla tjenstårsberäkningarna äro särdeles vanlottade.
Hr v. Troil har proponera!, att det öfriga presterskapet, i händelse dubbla tjenstårsberäkningen afskalfas, måtte afstå utaf dess inkomster, hvad som kunde motsvara den förlust, lärarne genom ett sådant afskalfande lomme att vidkännas.
Denna afgift skulle då drabba de få, som innehade pastorat, utan att hafva varit skollälare; ty dessa sednare borde ju, enligt Ilr v. Troils mening, endast belönas.
Hvar och en lärer inse obilligheten härutaf; och jag skulle vilja gå så långt, att man, hellre än att gifva dubbel tjenstårsberäkning, måtte bereda lärarne en tillräcklig utkomst utan någon sådan beräkning.
Då man af K.
M:s nåd. skrifvelse ser, att en jemnkning bör kunna beredas med ett fortfarande anslag af 60,000 r:dr, samt man derjemte betänker, huru många förmåner lärare i öfrigt äga framfor prester, tror jag, att Utsk:s tillstyrkande är ganska nyttigt och lämpligt.
Det är icke fråga om att helt och hållet borttaga, utan endast att nedsätta tjenstårsberäkningen.
Det förhållande, man nu vill afskaffa, har mycket länge ägt rum, och skall man fråntaga lärarne denna förmån, måste man gifva dem motsvarande i stället.
Hr v. Hartmansdorff har sagt, att presterskapet icke är väl lönadt, och har till bevis derför ånyo åberopat, hvad bouppteckningarna i detta afseende skolat utmärka; men han har, i anseende till orsakerna till ett sådant förhållande, vederlagt sig sjelf, då han nemi. sagt, att behållningarna äro ringast just vid de stora pastoraten.
Det förhåller sig verkligen så; och jag vet pastorer, hvilka åtnjutit större inkomster än de, som tillhöra statens högsta embeten, och likväl icke lemnat något efter sig.
Det står icke heller tillsammans med Hr v. Hartmansdorffs påstående, att presterna skola vara så goda hushållare, att derefter säga, att de uppoffra så mycket på gästningar.
Vidare har Hr v. Hartmansdorff talat om ett outkläckt ägg; och det vore väl, om han lagade, att det hlefve utkläckt, så att jag och öfriga husets ledamöter kunde få upplysning om hvad det innehåller.
Men beträffande hufvudsaken har Hr v.
Hartmansdorff sagt, alt Den 17 Jult e. m. att både kyrkan och skolan lider af den dobbla tjenstursberäkningen: den sednare, emedan personer egna sig deråt, som derför icke hafva kallelse; och den förra, emedan skickliga personer deråt icke kunde uppoffra sin tid, då de fruktade att af lärarne blifva utestängda från bergning.
Hvad den förra omständigheten beträffar, lärer det svårligen kunna förekommas, att personer någon gång inträda på lärarebanan, utan att dertill hafva verklig kallelse.
Så har det hittills skett, för att få beräkna dubbla tjenstår; om dessa afskaffas, kunna de förhöjda lönerna blifva ett motiv för samma sak.
Hvad åter det sednare förhållandet vidkommer, lärer någon ändring deruti icke kunna påräknas, så länge de lägre presterna lönas så uselt som nu.
Om pastorerna vore skyldiga att anständigt aflöna deras adjuncter, är jag öfverlygad, att personer med hildning och duglighet directe skulle egna sig åt den presterliga vägen, som är vida mindre mödosam än skollärarens, men likväl bör kunna skänka mycken tillfredsställelse åt den, som äger sinne derför.
Jag medgifver, att i frågan, huruvida lärarne behöfva bibehållas vid de fördelar, de äga, bör icke ingå, hvad presterskapet har eller ej.
Jag afundas dem icke; men jag vidblifver den öfvertygelse, att vårt nuvar. presterskap, om det är godt, bör tacka lärarne för hvad det är, och att det är på de lärare, vi få, som dugligheten hos vårt blifvande presterskap beror.
Är derföre vårt presterskap godt genom de lärare, vi hafva, böra dessa bibehållas vid de fördelar, de åtnjuta; ty vilja vi hafva goda prester, få vi icke glömma bort lärarne.
Cronhjelm har omtalat en petition af Wermlands presterskap.
Jag har den i handen, och vill derur erinra om en omständighet, som Gr. Cronhjelm glömt.
121 yngre prestman och cornministrar samt 7.5 pastorer hafva nemligen erbjudit att sammanskjuta till förhöjning uti de ifrågavar. nya lärarnes löner, endast de icke finge räkna dubbla tjenstår.
Jag nämner detta för att visa, att Hr v. Troil ej hade så orätt uti det samband, han gjorde emellan concessioner å presterskapets sida, i fall det önskade, att den dubbla tjenstårsberäkningen mä upphöra.
Jag ber blott att få göra en anmärkning, som icke förut blifvit framställd.
Frågan är nemi. icke blott att få skickliga prester, utan äfven att ens få några; ty uti vissa stift är fullkomlig brist, hvilket är en följd dels af den dubbla tjenstårsberäkningen, dels derutaf, att kyrkoherdarna icke sjelfva hafva nog stora löner för att kunna dela med sig, så att adjuncterna blifva belåtna.
Det är nödigt att i alla ämnen se saken i dess sammanhang och icke framställa den bättre, än den är.
Jag önskar, att Utsk. må taga detta i betraktande.
Oecon.Utsk:s betänk.
N:o q3 återremitterades. 9 H. H Den 17 Juli e. rn.
H. Ex. Hr Gr. o. Ordföranden tillkännagaf, att i anseende till de olika beslut, hvaruti ft.
St. stadnat i fråga om grunderna för allmänna bevillningen, det vore nödvändigt att snart välja förstärkt StatsUtsk. H. Ex. föreslog, att till detta vals förrättande måtte bestämmas nästk.
Tisdag d. aa dennes; hemställande H. Ex. tillika, att R. o. Ad. på samma gång, likasom vid sista riksdag, måtte välja 6 suppleanter, hvarigenom, då de ordinarie ledamöternas antal vore ai, de personers antal, som borde på hvarje lista upptagas, vore 27..
Bifölls. H. Ex. hemställde äfven, att, till lättnad vid rösternas uppsumerande, R. o. Ad:s ledamöter behagade upprätta vallistorna i alphabetisk ordning.
Jag hemställer, om det nu fattade beslutet kan anses äga sådant inflytande, att listor, hvilka äx-o upprättade på annat sätt, men i öfverensstämmelse med grundlagen, kunna ogillas.
Jag anhåller, att den beslutade ordningen må intagas i anslaget till valet, så att någon förvillelse deremellan och grundlagens ord icke må uppslå.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. yttrade, att R. o. Ad. vid ett föregående val antagit såsom gifvet, att listor, hvilka innehöile det antal namn, grundlagen föreskrifver, icke kunde casseras, äfven om de ej upptoge det ökade antal af personer, på hvilka Ståndet ansett böra röstas i och för valet af suppleanter.
Så mycket mindre kunde då komma i fråga, att listor finge casseras för någon brist i den alphabetiska ordningen.
Hvad åter anginge Hr Cederschjöld begäran, yttrade H. Ex., att, hvad Hr Cederschjöld önskat, skulle blifva i anslaget iakttaget.
Bevi!!n.Utsk:s d. 8 dennes på bordet lagda utlåt.
JNT:o 17, i anledn. af gjorda anmärkningar vid betänk., ang:de curhusafgiflens fortfarande.
Uti första punkten anser Utsk. sig ej böra frångå, hvad derutinnan blifvit af Utsk. föreslaget, enär "deraf icke förefinnes något hinder "för länen att inom sig öfverenskomma och besluta om de "tillskott utöfver nämnde maximum, som för allmänna sjukvårdens besörjande finnas behöfliga.”
Detta är i min tanka ett grundlagsvidrigt stadgande.
Så länge 5j 5.
Reg.F. säger, att "Svenska folkets urgamla rätt att sig sjelf beskatta ut"öfvas af R.
St. allena på allmän riksdag,” måtte det icke gå an att öfverlemna åt länen att pålägga högre afgifter, sin Ständerna bestämt.
Jag vet dessutom icke, hvartill nå - Den 17 Juli e. ra. 427 got maximum eljest skulle tjena, och jag föreställer mig, att inom länen öfverenskomma beslut om förhöjning icke skulle kunna verkställas emot någon, som icke särskildt dertill samtyckt.
Jag tillstyrker altså afslag å Utskts utlåt, i denna del.
Men som det föreslagna maximum af 5 sk. icke lär allestädes vara tillräckligt, föreslår jag dess förhöjning till 6 sk., helst väl inga andra län komma att begagna sig af denna rätt, än de, som deraf äro i verkligt behof.
Hr Cederschjölds anmärkning är fullkomligt riktig.
Äfven min uppmärksamhet hade fästats å olämpligheten af det föreslagna stadgandet; och jag tror, att det vore bäst att afslå det sednare betänk, samt bifalla det första, hvilket redan hos 2:ne
Stånd vunnit en sådan åtgärd; hvadan, i händelse vi nu beslöte att öka maximiafgiften till 6 sk., sådant endast genom förstärkta StatsUtsk. kunde göras gällande.
Jag tror dessutom, att 5 sk. skall linnas tillräckligt, och begär altså propos. till bifall å i:sta betank.
Jag får fästa uppmärksamheten derå, att den ifråga var. afgiften, beräknad efter ett sådant maximum, som det af Utsk. föreslagna, i åtskilliga län funnits otillräcklig, och att man der nödgats låta patienter begagna egna kläder &c., som, särdeles i fråga om smittosamma sjukdomar, är ganska vådligt.
Då nu Ständerna beslutat, att mantalspenningarna icke skola utgå förrän 2:ne år sédnare, uppkommer deraf en minskning, så att jag anser det omöjligt, alt medlen komma att räcka till, utan förhöjning af maximibeloppet.
PROTOKOLL, HÅLLNA HOS H ÖGLOFL1GE wmmmMm osin VID IKrtima Utha) agen i ^tacKljolm Årkn 1844 och 1845.
Nionde MMöflet.
STOCKH 0 L M. Hörbergska Boktryckeriet, 1845. . ' —•»•3 *««« Oasdagen den 2 April 1845.
Justerades 4 prot.utdr. för d. 31 sist).
Justerades pleniprotm för d. 19 oell 22 nasti.
Lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne mern., utlål:n och betänkm, nemi. från Constitutions-Utskottet:
N:o 34, med förslag angille tillägg i 28 § Reg.F., åsyftande villkorlig befordringsrätt för utländske män till vissa embeten och tjenster; Nio 35, med förslag om tillägg i 87 § Reg.F. oell 33 § ’ Riksd.Ordn., syftande dertill, att R.
St. må kunna åt förstärkt LagUtsk. uppdraga deras gransknings- och beslutanderätt i lagfrågor, sorn blifvit af Konungen väckte; Stats-U t s k o 11 e t:
Nio 247, ang:de väckt motion om skattlagde vattenverks befriande belt oell hållet eller till någon del från grundräntas framtida utgörande, dä de, i följd af sjöars eller strömmars sänkning eller aftappning, utiifvas eller förändras; Nio 248, i anledn. af R.
Sus skiljaktiga beslut, rör:de voterings anställande i förstärkt StalsUtsk. öfver älskillige i betänkanderne Niris 54 och 184 omförmälde frågor; Nio 249, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Kammarcoll. berättelse, angule
Sala silfververks ränle-ersättningsfond för redogörelsetiden från och med den 1 Nov. 1839 till samma dag år 1842; Nio 250, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
Nio 199, ronde löneförbättringar åt visse kyrkoherdar af indragen behaglig lids förläningsspanmål; Nio 252, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Nio 201; Bevilln i ngs-Utskottet: N:o 31, i anledn. af RiklStins olika beslut i afseende å stämplade pappersafgiften; N:0 32, i anledn. af Riksdagsfullm.
Matts Pehrssons från 4 Den 2 April f. m.
Ian motion, angalo nedsättning af personliga skyddsafgiften och denna afgifts användande till folkuudervisningens befrämjande ; Banco-Utskottet:
N:o 44, öfver de inom RiksStm gjorde anmärkmr vid betänk.
N:o 29, med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse* m. m.; IX:o 45, i anledn. af de inom 3:ne RiksSt. framställde anmärkmr emot Ulsk:s under N-.o 34 afgifna utlåt., ang:de afhjelpande af penningeförlägenhelen i allmänna rörelsen m. m.; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om förändring i grunderne för R.
St:s Banks förvaltning; N:o 47, i anledn. af väckt motion, alt vederhäftighetsbevis, utfärdade af den i hvarje församling valde sockne-nämnd eller församlingens pastor, måtte för lånsökande i discontverken såsom gilltige antagas; N:o 48, i anledn. af väckt motion om inställande tills vidare af hela och halfva silfver-riksdalrars utmynlning m. m.; samt N:o 49, öfver väckt fråga, att Bancofullm. må berättigas å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver det bestämda beloppet af 500,000 r:dr silfver specie.
Som nu nyss Bevillu.
Utsk:s betänk. rör:de sammanjemkningen af RiksStms olika beslut i fråga om stämplade pappersafgiflen blifvit bordlagdt, och sora i anseende lill tryckningen af betänk. rör:de statsverkets inkomster, det är högst nödvändigt att detta betänk, så fort som möjligt föredrages, så får jag anhålla, alt äfven nu Const.IJtsk:s mera.
N:o 33, som står främst på listan, måtte uppskjutås, och att i nästa plenum först måtte föredragas BancoUtsk:s betänk, ronde Hr von Hartmansdorff motion, sedan betänk, om chartaesigillatae-afgiflen, och derefter Const.Ulsk;s betänk.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att å föredragningslistan för nästa plenum uppfördes, först BancoUtsk:s utlåt.
N:o 49, ang:de Ilr von Hartmansdorffs motion om silfvers emottagande å deposition i Hamburg, och dernäst Bevilln.- Utsk:s mern.
N:o 31, ruride stämplade pappersafgiften, samt alt Const.Utsk:s mern.
N:o 33, ang:de ändringar och tillägg i föreskrifterne om grundlagsfrågors behandling icke i dag företoges, utan efter de förenämnde målen upptoges å samma lista.
Företogs till pröfning punktvis Bevilln.Utsk:s d. 31 sisth Mars på bordet lagda mern.
N:o 30, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de tullbevillningen.
Itta punkten, ang:de grunderne för tulltaxeregleringen; och 2:dra punkten, ang;de II. o. Ad-.s skiljaktiga beslut i afseende på spanrnålstullen.
Den 2 Å p r i 1 f. m. 5 3:dje punkten, ang-.de skiljaktiga beslut om bestämmandet af införselstullen å hvete. R. o. Ad. godkände den i denna fråga föreslagna voter.propos.
N:o 1. 4:de punkten, ang:de K.
M.-s rätt att besluta i frågor om förbuds utfärdande emot in- och utförsel af varor samt antagande af eventuella tullbestämmelser i sådant afseende; och 5:te punkten, ang-.de ej mindre Hrr PrintzenskjÖlds och Lundelii yrkanden om inskränkningar i införselsrättigheten för en del varor till vissa hamnar, samt Hr Gustafssons motion, i fråga om controllstämplingsålgärder för utländskt guld- och silfverarbete, och Pehr Mattsons motion, rör-.de handelstraclaten med Ryssland, än ock R. o. Adis skiljaktiga beslut, i fråga om Hr Nordenanckars motion, röride tull-controllernes och bevakningens förstärkande.
Dessa punkter biföllos. öde punkten, ang-.de de af Utsk. följda grunder för dess förslag till skiljaktigheternas sammanjemkande eller afgörande medelst votering.
7:de punkten, ang-.de förlullningen af ”Alabaster, arbetad, ej specificerad Frill.
Frågan om alabaster är af mycket liten vigt, och jag förmodar således, att R. o. Ad. icke sätter högt värde på det beslut, R. o. Ad. derom förut lättat.
Till undvikande af åtminstone en votering i förstärkt Utsk. hemställer jag derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s inbjudning och förena sig med Preste- och BondeSlm.
Det är visserligen sant, att en votering skulle undvikas genom antagande af Utsk:s inbjudning, men dä det är ganska svårt att bestämma gränsen emellan de betydligare och de obetydligare arliklarne, så kunde vi lätt, om vi började med alt upphäfva tullen på de mindre artiklarne, åter komma tillbaka till en discussion om tulltaxan, hvarföre jag anhåller, att voter.propos:n måtte godkännas sådan den är.
Det har varit vanligt vid de förra riksdagarne, att man jerakat sig så mycket man kunnat, för att undvika omröstningar i förstärkt Utsk. om tulltaxan, och jag kan derföre icke annat än förena mig med Frih. Palmstjerna.
Vi få nog mycket att göra ändå genom den mängd artiklar vi förra gången förbigingo, men hvaröfver vi nti måste yttra oss.
Lagerbjelke, Gustaf: Motivet till Frih.
Palmstjernas förslag var, om jag rätt uppfattade det, alt spara tid genom undvikande af voteringar; men om discussioner uppstå huruvida sådana inbjudningar skola antagas eller icke, befarar jag, att sådant fr Den 2 April f. m.
Inger längre lid än en eller annan votering, hvarföre jag tillstyrker godkännande af voter.propos. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vidblefve sitt ang:de förlullningen af ”Alabaster, arbetad, ej specificerad, ” redan fattade beslut samt bifölle voter.propos. N:ris 2 och 3.
Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde härefter, om R. o.
Ad. instämde i Presleoch BondeStms uti ämnet fattade beslut och ansåge voter.propos. N:o 2 i följd deraf förfalla, men godkände voter.propos. N:o 3.
Då i anledn. häraf H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ej kunnat höra huruvida ja eller nej varit starkare, och derföre ansåge sig böra förnya de gjorde propos:rne, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng.: