Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r vid denna riksdag godkända strafflags-förslaget, skulle enkelt fängelse icke kunna ådömas för mera an 2 år, och alt då för detta fall utsträcka fängelsestraffet ända till 5 år, synes mig högst olämpligt, hvarföre jag anhåller om bifall till inbjudningen.
Om Rorgare-St:s inbjudning afsåge att straffet skulle bestämmas till 2 år, hade jag icke något emot densamma, utan skulle gilla det af Gr.
Sparre anförda skäl; men då det heter högst 2 år och nedsättning således kan ske ända till 1 månads enkelt fängelse, måste jag fortfarande yrka afslag, enär det är angeläget att lagstiftaren för detta svåra brott utsätter ett högt ansvar.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden, dels att R. o. Ad. skulle vidblifva sitt förut i frågan fattade beslut och lägga prot.- utdraget till handlingarna, dels ock alt det förra beslutet måtte frånlrädas samt Borgare-St:s il'rågav:de inbjudning antagas; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att R. o.
Ad., med vidblilvande af sitt förra beslut, skulle läsga prot.-utdraget till handlingarna, och sedan dertill svarats flere ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Jemlikt R. o. Arks den 14 dennes fattade beslut, föredrogs nu den del af Lag-Utsk:ts Mern.
N:o 70, som rörde 14:de Kap. i Strafflags-förslaget.
Undertecknad tillkännagaf, att Högv.
Preste-St., enligt ankommet prot.-utdrag, godkännt de uti den 1111 föredragna delen af Mem:t upptagne voter.-proposme N:ris 2 och 3.
Härefter förekom Utsk:ts inbjudning rörande 3:de §:n 2:dra inom:t samt 4, 5, 10, 11 och 38 §§:na, äfvensom voter.- propos:n N:o 2.
Den 20 Oktober. 09 Gr.
Jag förmodar alt R. o. Ad. icke antager Utsk:ts inbjudning, och hemställer derföre att voter.-proposm måtte godkännas.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på antagande af Utskds ifrägav;de inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt godkännande af voter.-proposm, hvarvid svarades ja.
Utsk:ts inbjudning rörande §:n 45 samt voter.-proposm N:o 3- Gr.
Jag anhåller att R. o. Ad. äfven i denna punkt, med vidblilvande af sitt beslut, måtte godkänna voter.-proposm.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, först blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos på afslag derå och voter.-proposms godkännande, hvartill svarades ja.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 16 och 17 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 169, i ani. af väckt motion ang:de revision af nya Trollhätte kanalbolags räkenskaper samt statens bidrag till kanalbyggnaden, och utredande af statens andel i bolagets inkomster m. m.
Utsk:ts hemställanden i lista och 3:dje punkterna biföllos, och den 2:dra punkten lades till handlingarne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagde Mein.
N:o 180, med förslag till sammanjemkning och voter.-proposm i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande anslagen under riksstatens nionde hufvudtitel. lista punkten.
Utslr.ts första yttrande gillades och dess sednare hemställan bifölls. 3:dje punkten.
Voter:s-propos:n godkändes. 70 Den 20 Oktober. 5:te punkten.
Utsk:ts hemställan bifölls. 6:te punkten.
Voter:s-propos:n godkändes. 7:de punkten.
Lades till handlingarne. 8:de punkten.
9:de och 10:de punkterne.
Hr St^edt, Gustaf: Dä R. o. Ad. redan beslutat att för Professor Ågrens enka å allmänna indragningsstaten läta uppföra en årlig pension å 600 rdr, anhåller jag att Ståndet, med afslag å nu föredragna punkt, måtte qvarstå vid sitt fattade beslut.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå och vidblifvande af det förra beslutet, då svaren ulföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
12:te—15:de punkterna.
Voter:s-propos:na godkändes.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utsk:ts den 16 och 17 dennes borrilagde Utlåtrn: N:o 181, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar; och N:o 182, i ard. af väckt motion om berättigande för vissa embets- och tjenstemäns sterbhus att erhålla s. k. begrafningshjelp.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Banko- och Lag-Utsk:ts den 16 och 17 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 4, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Ulsk:ts Betänk.
Den 20 Oktober. 71 l:sta punkten.
Utsk:ts yttrande gillades.
Med frångående af sitt förut fattade beslut rörande mom. litt. f. i § 8, antog R. o. Ad.
Utsk:ts förslag till samma mom:s lydelse. 3:dje, 4:de och 5:te punkterna.
Utsk:ts förslag biföllos. 6:te punkten.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 1C och 17 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 5, i ani. af Riks-Ståmlens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utsk:ts Betänk.
När detta ämne sednast förevar, beslöt R. o. Ad. att i lagen om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar skulle intagas samma bestämmelse, som förefinnes i allmänna aktielagen, att nemi. tillåtelse till bankrörelses drifvande gjordes beroende deraf, huruvida K.
M funne skäl att den sökta stadlästelsen meddela.
Detta beslut anser jag rationellt och konseqvent; men då de öfriga Riks-Ståndens beslut härifrån är afvikande och då man synes hafva en viss obenägenhet emot en sådan s. k. nyttighetspröfning hos K. M., samt K.
M:s afsigt icke kan vara att vilja förhindra uppkomsten af nyttiga inrättningar, täger jag mig friheten framställa ett något modifieradt förslag, som i min tanke kunde tillfredsställa behofvet och derjemte ega utsigt till framgång hos de öfriga Stånden.
Jag hemställer att redaktionen måtte komma att lyda sålunda: »De som vilja bolagsreglor.
Befinnas dessa öf verensstämma med denna lag samt lag och förordningar i öfrigt, och finner K.
M. dem eljest vara af beskaffenhet att kunna godkännas, meddelas tillåtelse tilländagår.»
Skulle detta förslag af R. o. Ad. godkännas, anhåller jag att de öfriga Riks-Stånden måtte inbjudas att detsamma biträda.
Ur von Koch, Nils Samuel:
Jag har icke deltagit i den föreg:de pröfningen af detta lagförslag och vill derföre begagna tillfället för att förklara, att jag, om lagen blir olämplig, anser 72 Den 20 Oktober. mig lycklig att icke hafva haft något att dermed skafTa.
Det synes mig vara förenadt med stort äfventyr att stifta banker utan solidarisk ansvarighet.
Vi hafva nu inlåtit oss på en sådan banklagstiftning efter Englands föredöme, men mången Engelsman hyser stora bekymmer för dessa nya banker, hvilka ännu icke upplefvat någon kris och således äro opröfvade.
Regeln bör vara, att den, sorn skördar fördelarne af ett företag, också skall betala ända till sista skillingen, och det är endast behofvet att åstadkomma stora penningetillskott för stora ändamål, som kan ursäkta undantag från denna regel.
Ett sådant undantag tror jag icke härvidlag kan ursäktas, ty så länge oktrojlörnyelse meddelades banker med solidarisk ansvarighet, har det icke mött någon svårighet att få delegare, utan tvertom har man halt svårighet att bereda tillfälle till inträde åt nya sökande.
Att nu börja experimentera med det vådliga systemet af banker utan solidarisk ansvarighet, anser jag oklokt och det förefaller mig underligt att man vill undandraga K.
M. en nyttighetspröfning i detta fall, då sådan eger rum i afseende å en mängd ganska oväsendtliga företag.
För min del anser jag att R. o. Ad. borde vidblifva sitt fattade beslut.
Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: 73:dje §:n R.
O. lyder sålunda: »Stadna Riks-Stånden i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje
Stånds beslut genom prot.-utdrag remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket åligge att meningarne, så nära möjligt är, samjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitift beslute.
Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje Riksens Ständer i sina särskilda plena, genom allmän omröstning, till en nämnd, att förstärka det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterne blifva tretio af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53:dje §:n föreskrilver, öfver den tvistiga frågan och ege att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra.»
Till efterkommande af delta grundlagsstadeande har Sammansatta Ranko- och Lag-Utsk:t, vid det lörhållande att Riks-Stånden stannat i skiljaktiga meningar rörande innehållet af lista §:n i det forevide lagförslaget, för dessa meningars sammanjemkning inbjudit R. o. Ad. samt Presle-St., hvilka Riks-Stånd fatlat definitiva, från Utsk:ts förslag afvikande beslut, att samma beslut frånträda samt antaga Utsk:ls af de två öfriga Riks-Stånden godkända förslag till §:ns lydelse.
Då nu frågan sålunda återkommit till R. o. Ad:s behandling, kan Ståndet, som redan deri fattat ett bestämdt beslut, väl frångå detsamma lör alt antaga hvad Utsk:t, jemlikt den af mig nyss upplästa §:n, för meningarnes sammanjemkning föreslagit, men R. o. Ad. kan deremot icke, till följd af en enskild ledamots yrkande, upprifva det förra beslutet för att antaga ett tredje, Den 20 Oktober.
73 alldeles nytt förslag, ty i sådant fall blefve Grundlagens bud, att det åligger Utsk:t att de skiljaktiga meningarne sammanjemka, h. o. b. tillintetgjordt, och följden af ett dylikt förfarande kunde blifva, att om vid en frågas första behandling två Stånd stannat emot två, samt alla Stånden sedermera, med ogillande af vederbörande Utsk:s sammanjemkningsförslag, på grund af enskilda ledamöters yrkanden fattade från de förra besluten afvikande och sins emellan jemväl skiljaktiga beslut, fyra olika meningar framkomme i stället för de två, som skulle sammanjemkas, hvilket uppenbarligen stöde i strid mot Grundlagens föreskrift.
Så vidt jag kan erinra mig, har ett slikt förfaringssätt icke heller hos R. o. Ad. någonsin egt rum, utan det har alltid i sådana fall som det förev:de så tillgått, att Ståndet antingen frånträdt sitt förra beslut och antagit Utsk:ts inbjudning, eller ock vidblifva det förut fattade beslutet och afslagit inbjudningen.
På grund af hvad jag nu anfört, anser jag mig vara af Grundlagens bud förhindrad att framställa propos. på det af Frih.
Gripenstedt nyss afgifna yrkande.
Efter den af Hr Gr. o. Landtm, afgifna förklaring, anhåller jag att få återtaga det af mig framställda förslag.
Jag vill likväl nämna att Utlåtits uppställning icke har formen af en inbjudning till R. o. Ad, eller något annat visst Stånd, utan att Utsk:t endast »hemställer, att § 1 må bibehållas oförändrad, sådan densamma i Beta'nk:t N:o 2 är föreslagen.
» Jag trodde derföre att frågan var öppen, men anser mig likväl böra rätta mig efter Hr Gr:s o. Landtmts förklaring, och yrkar vid sådant förhållande att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt fattade beslut.
Sparre: 1 öfverensstämmelse med min reservation, anhåller äfven jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. derå, att R. o. Ad. skulle frånträda sitt förut i frågan fattade beslut och antaga Utsk:ts inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på vidblilvande af det förra beslutet och afslag å inbjudningen, hvilken propos. med ja besvarades.
Jag hemställer, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda de öfriga Stånden att biträda det nu fattade beslutet.
Björnstjerna' begärde detta förslag på bordet.
Då Hr Gr. o. Landtm, icke lär vilja framställa propos. på det af en reservant framställda förslag, enligt hvilket grundfondens belopp för bankbolag med begränsad 74 Ben 20 Oktober. ansvarighet icke linge understiga 1 million rdr, och man således icke har att välja mpllan andra alternativer, än att antingen vidblifva det förut fattade beslutet eller ock antaga Utsk:ts inbjudnieg, anhåller jag att K. o.
Ad , med afslag å inbjudningen, ville vidblifva sitt i ämnet fattade beslut.
Härefter tillkännagaf undertecknad att R. o. Ad., utan förändring, antagit Utsk:ts förra förslag till den ifrågavrde §:ns lydelse.
Då ifråsav:de banker icke ega rätt att utgifva egna sedlar, kan jag icke se hvarföre man skall förhindra deras uppkomst genom att föreskrifva ett minimibelopp för grundfonden af ända till 2 millioner; och tillstyrker jag derföre att inbjudningen måtte antagas.
Vid afgörandet al denna fråga synes det mig att man icke ensamt bör tillgodose deras intresse, som vilja bilda bankbolag, utan jemväl deras, som kunna komma i affärsförhållanden med banken, d. v. s. den stora allmänhetens.
Nu är tydligt, att en bank med större grundfond medför större säkerhet, och då en bank, med en grundfond af endast 500,000 rdr rmt, icke skulle erbjuda det allmänna tillräck lisa garantier, kan jag icke tillstyrka bildandet af sådana små banker.
Oaktadt filialbanker icke fått utgifva egna sedlar, hafva de dock rätt mycket rört sig med invisningar och dylikt.
En sådan bank tog sig t. o. m. före att utgifva invisningar på så ringa belopp, att det väckte för mycken uppmärksamhet, hvarföre den dermed måste upphöra.
Tillätes nu bildandet af ban* ker med en grundfond af endast 500,000 rdr, skulle sådana uppstå i, snart sagdt, hvarje småstad, och vi finge en oändlig mängd af stora och små invisningar.
Då det dessutom, såsom jag redan nämnt, är ett oeftergiflig! vilkor att bankbolagen skola hafva en betryggande grundfond, föranlåtes jag att anhålla att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut.
I likhet med den siste värde talaren, anser jag det vara lagstiftarens oeftergilliga pligt, att i möjligaste måtto tillse att den stora allmänheten, som kommer i affärsförbindelse med bankerna, icke derpå blir lidande.
Jag har redan uttalat mitt ogillande af detta experimenterande med banker utan solidarisk ansvarighet, helst hållbarheten af detta system först genom en stor Europeisk kris kan pröfvas.
Hade Stockholms Enskilda bank icke varit grundad på solidarisk ansvarighet, är jag säker på att den randat d. 18Nov. 1857; men nu gällde det de många delegarnes egen existens, och derföre uppbjödo de all sin förmåga för att hålla banken uppe.
Om det vore af trängande behofvet på kalladt, skulle jag vilja medgifva stiftandet af sådana banker, men då det visat sig långt ifrån svårt att åstadkomma banker med solidarisk ansvarighet, Den 20 Oktober.
75 kan jag icke gilla att man inlåtit sig på det nya systemet.
Då vi nu icke tillåtit bildandet af solidariska banker nied mindre grundfond än 1 million, kan jag icke förstå tankegången hos dem, som vilja för icke solidariska banker bestämma grundfondens minimum till endast en half million.
Man talar om att de icke ega sedelutgifningsrält, men lika angeläget det är att utgifna sedlar kunna inlösas, lika angeläget torde vara att depositarier utfå sin rätt.
Då bankernas ändamål är att medla mellan kapital-egare och kapital-sökande, är det af vigt att få dem anlagda just der de behöfvas, och detta motverkas genom att bestämma grundfondens minimum allt för högt.
Den siste värde talaren förundrade sig öfver att man bestämt en högre siffra för de solidariska bankerna, än den, som för de icke solidariska blifvit föreslagen; men denna omständighet har sin naturliga förklaringsgrund deri, att det förstnämnda slaget af banker utgifva sedlar, hvilka den stora allmänheten icke kan undandraga sig att mottaga, hvaremot det sistnämnda slaget af banker icke ega sedelutgifningsrält.
De röra sig visserligen, såsom Gr.
Mörner nämnde, med invisningar, men hvad bevisar detta, annat än att de hafva kreditiver eller andra fonder i den bank, på hvilken de utfärda invisning.
Hvad risken för depositarier beträffar, torde den vara föga större i en sådan bank, än i en solidarisk, af hvilka många, med endast t millions grundfond, omsätta ända lill 1 million om dagen.
Mörner har åberopat de små invisningar, en filialbank för några år sådan utfärdade; men, såsom bekant, afklipptes detta missbruk snart.
Skulle 2 millioner bestämmas såsom grundfondens minimum, kotnme dessa banker endast på ganska få platser till stånd, och då jag anser önskvärdt att underlätta deras uppkomst, tillstyrker jag fortfarande bifall till inbjudningen.
Om det, såsom jag anser, varit välgrundadt att R. o. Ad., vid förnyade behandlingen af § 1, vidblef sitt förra beslut,* synes det mig vara ännu mera skäl att så förfara med afseende å nu förev:de §.
Ty äfven om det, för den händelse 2 millioner bestämmas såsom grundfondens minimum, bli Iver omöjligt att i hvarje småstad åstadkomma en bank, kan jag icke deri se något ondt, alldenstund det ingalunda är önskvärdt att banker uppstå, som knappast förtjena ett sådant namn, helst allmänheten med ovilja betraktar de banker, som redan finnas.
Jag kan således icke annat än tillstyrka vidblifvande af det förra beslutet.
Hr Wolffelt har lagt vigt på beqvämligheten för allmänheten att hafva många banker, men jag måste 76 Dea ?0 Oktober. bekänna, att jag anser det vara vida bättre att det finnes stora och solida banker med lllialafdelningar, än att det skall finnas ett stort antal små banker, till hvilka man icke kan hafva fullt förtroende.
Hvad det beträffar, att de solidariska bankerna skulle erbjuda föga bättre säkerhet, än de icke solidariska, behöfver jag endast påpeka att det ligger i sakens natur att bolag af förstnämnda beskaffenhet måste vara och äro ytterst noggranna att å ena sidan icke släppa in andra, än mycket säkra delegare, och å andra sidan att icke tillåta solida delegare utträda, enär det gäller samtliga bolags-deiegarnes hela förmögenhet.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på frångående af det förra beslutet och inbjudningens antagande, hvartill svarades många nej, jemte några ja, och sedermera propos. på afslag å inbjudningen och vidblifvande af det förra beslutet, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Jag hemställer vördsamt, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Riks-Stånden att biträda det nu fattade beslutet.
Då den inbjudning, hvarom jag med afseende å § 1 anhållit, blifvit begärd på bordet, tager jag mig friheten anhålla att jemväl den af Hr von Koch föreslagna inbjudning rörande § 7 måtte få hvila på bordet, på det de måtte förekomma i ett sammanhang, hvarjemte jag hemställer att dessa frågor måtte uppföras främst å föredragningslistan i nästa plenum.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att då det af Hr von Koch nu väckta förslaget blifvit begärdt på bordet, komme detsamma att der hvila, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade bifalla Gr.
Sparres begäran, att de af honom och Hr von Koch gjorda förslag till inbjudningar måtte i ett sammanhang behandlas.
Sedermera framställdes propos. derå, att de ifrågav:de förslagen skulle sättas främst på föredragningslistan till nästa plenum; hvilket jemväl bifölls.
Den 20 Oktober. 77 Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde lltlåt.
N:o 71, i ani. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse i fråga om ersättning af Statsverket till 2:ne officerserikor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap.
Föredrogs Stats-Utsk:ts den 17 denns bordlagde Utlåt.
N:o 172, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de inrättandet af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segel- eller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg.
Det förefaller mig något besynnerligt, att förslag blifvit framstäldt derom, att en särskild klass af medborgare, hvilka icke äro eller hafva varit anställda i statens tjenst, skall, med afseende å ett visst yrkes utöfvande, berättigas att erhålla pension af statsmedel.
Då förslaget innehåller att pension skulle tilldelas endast befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes sjöfart använda segel- eller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg, så frågas: hvarföre skall icke en styrman eller eldare på ett fartyg, som går på inrikes ort, blifva delaktig af pensionsrätt, likaväl som en sådan person, som går på utländsk ort?
Den sednare kan väl gora sitt rederi mycken nytta, men landet torde väl icke gagnas mindre af den förre, än af den sednare!
Dessutom, huru länge skall sjömannen hafva seglat, för att erhålla pension?
Derom innehåller förslaget ingenting.
Hvarföre icke lika väl bilda pensionsinrättningar för drängar och annat tjenstfolk?
Med ett ord: jag kan icke finna något skäl, hvarföre man skall slå in på denna bana och på allmän bekostnad inrätta pensionsanstalter för vissa kategorier af landets innevånare; och yrkar jag derföre afslag å Utsk:ts hemställan.
Frih. af'Ugglas:
Det skulle i sanning förefalla mig högst underligt, om K. St:r afsloge en K.
M:s framställning, grundad på R.
St:rs egen begäran.
Jag vill nämna, att i R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M. af den 22 Sept. 1854, afseende just förev.de fråga, angifves, bland andra skäl för inrättandet af en anstalt för sjömäns pensionering, den omständighet, att »R.
St:r ansågo derigenom frestelserna för nämnda folkklass att af vinningslystnad söka anställning i främmande nationers tjenst minskas och en icke obetydlig förstärkning af dugligt sjöfolk böra af fäderneslandet, vid inträffande krig, kunna påräknas.»
Då nu Stats-Utsk:ts förslag h. o. h. grundar sig på K.
M:s framställning, och denna åter föranleddes af R.
St:rs begäran, anhåller jag om Hr Gr:s o. Landtnäs propos. å bifall till Utsk:ts Utlåt. 78 Den 20 Oktober.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels alslag å förev:de Utlåt., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på alslag derå, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja, hvarefter propos. på bifall till Utlåt:t förnyades samt besvarades med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 172, i ani. af K.
Propos. ang:de inrättande af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segel- och ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnde slags fartyg, röstar Ja; den det ej vill, röstar
Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Utlåt.»
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåtrn: N:o 173, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industri- och konst-exposition i London, dels ock i den för landtbruksalster och redskap års sommar anordnade internationela utställning i Hamburg; och N:o 174, angufe pension lör frami.
Bergmästaren, Ofver-intendenten m. m. F. A. von Scéeles enka.
Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 175, ang:de ersättning för sådana af K.
Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit af R.
St:r beviljade.
Den 20 Oktober. 79 Utsk:ts sednare hemställan.
Jag kan icke finna någon anledning, hvarföre R.
St:r skulle ingå med en skrifvelse, sådan som i denna punkt blifvit föreslagen.
Derest K.
M. finner nödigt att af R.
St:r begära anslag, kommer helt säkert Propos. derom att af K. M. aflåtas, äfven om R.
St:r derom icke göra anhållan.
Jag hemställer derföre att punkten, såsom onödig, måtte afslås.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, hvartill svarades flere nej, jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utlöllo med flere ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåtrn: N:o 176, i ani. af K.
Skrifvelse i fråga om nämndemäns och fjerdingsmans rätt till ersättning för extra förrättningar; N:o 177, i ani. af K.
Propos. ang:de rese-ersättning och dagtraktamente till ordföranden och ständige ledamöter uti de nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning, i enlighet med Förordnm den 11 Juli 1862, anförtros, samt om anslag till skrifbiträde åt dessa nämnder; och N:o 178, i ani. af K.