Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva England kommer tvifvelsutan snart nog, kanske inom en mansålder, att gifva Europa exemplet deraf, att äfven den starkaste, den rikaste aristocrati, och den mäktigaste, denna kring hela verlden mycket heprisade aristocrati icke är mäktig nog för att verka såsom ett återhållande element.
Mine herrar! jag vågar uttala det här, jag tror att anledningen måste sökas deri, att delta element icke har samma ursprung, som nedre kammaren.
Om man vill jemJikhet i rättigheter, skall man söka den förnämligast här.
Den som lefver under samma lag och har samma begrepp om lagen, den som väljes på samma sätt till värdigheten att representera folket, den stiger med folkets stigande och faller roed folkets fallande, och intet hjelper annat än alt hoppas på att ära och tro och redlighet skola göra sig gällande.
Splitets anledningar skall man i vår tid söka undanrödja, och splitets förnämsta anledning är att det finnes olikhet i kamrarnes ursprung.
Jag tillstyrker afslag å Frih.
Hamiltons förslag att formera den öfre kammaren.
Hr Lefreåi har upptagit och besvarat åtskilliga af de framställningar, som blifvit gjorda till förmån för den öfre kammarens utväljande genom den nedre.
Jag skall blott tillägga ett argument, och det är, att i en ståndsvis bildad nationalrepresentation anser jag det föranleda ett stort hinder för förslagets antagande, hvilket hinder möjligen kan betraktas såsom ett fel i sjelfva systemet, om deruti ligger en möjlighet för den nedre kammaren att l. ex. utesluta ett stånd eller en dass ifrån den öfre kammaren.
Om man tänker sig roö|ligheten att ståndspersonsclassen, som skall inkomma i representationen, skulle dela samma åsigter som de 2 första Stånden, och det vore dessa
Stånds representanters afsigt att i mer eller mindre mån öka deras inflytande inom representationen; så kunde derigenom ett ofördelaktigt förhållande uppkomma för de 2 andra Stånden.
Samma förhållande kan man också tänka sig i alldeles motsatt riktning.
Derigenom skulle en ojemnhet kunna uppkomma eller åtminstone kunna befaras, hvilket efter min tanke skulle lägga ett hinder för förslagets antagande.
Dervid förekommer äfven en annan omständighet, som är den, att jag befarar, att en andre kammare, som blefve utsedd af den första, blefve något för beroende af denna.
Man skulle möjligen kunna räkna öfre kammarens Don 28 Ö c t 0 b c r e m. ledamöters vola antingen till faveur för dem eller också tvertom vid de tillfällen, då fråga vore alt deras representantkall skulle slutas och nya val borde äga rum.
Dessutom kan det icke bestridas, att, på sätt Hr Lefre'n anmärkt, om man tänker sig att samina majoritet vore rådande flera riksdagar å rad i nedre kammaren, minoriteten helt och hållet kunde blifva utesluten ur den öfre kammaren, som derigenom blefve i mer eller mindre man ett säte för åsigter, hvilka skulle kunna stå alldeles i strid med nationens, i händelse tänkesättet hos nationen hade förändrat sig, och då kunde ingen rättelse deruti vinnas på lång tid eller innan personalen i öfre kammaren hunnit blifva till största delen ombytt.
Jag instämmer mycket med Hr Grubbe i den åsigt, att det vore en förbättring i Hr von Hartinansdorffs förslag, om icke begge kamrarne valdes till lika antal.
Jag erkänner, att jag saknar förmåga att inse hvarföre de borde vara lika talrika, ty den som skall representera rörelseelemenlet och bör vara rikast på nya ide'er anser jag principenligt böra vara talrikare än den, som egentligen är till för att hålla tillbaka.
Isynnerhet om man önskar att denna kammare skall beslå af de yppersta och klokaste i samhället, åtminstone inom hvarje särskild samhällsclass, tror jag det vore lättare att väl complettera denna kammare, då antalet derstädes är mindre, än då antalet är stort.
Det torde i alla fall möta en stor svårighet i verkställigheten, att bland vårt BondeSt och äfven bland vårt BorgareSt., eller med ett ord bland alla sådana samhällsmedlemmar, som egentligen egnat sig åt de industriella yrkena, finna personer, som vid 4° års ålder, under förutsättningen af duglighet, hvilken brukar vara förenad med kärlek för yrket, vilja helt och hållet lemna sitt industriella lif för att under en så lång tid som i5 år uppträda i det politiska.
Detta är ett skäl, som verkar till den åsigt jag längre fram torde få tillfälle att försvara, nemi. att valen böra icke vara inskränkta inom district och stånd, utan äfven få utsträckas utom desamma, men som äfven synes bevisa nyttan deraf, att icke utsträcka antalet af den andre kammarens ledamöter alltför långt.
— Jag skulle önska, med anledn. af de många farhågor för en representationsförändring, som Frih. Boye framställt, att veta huru Frilun egentligen tänker sig vår nuvar. sammansättning.
Det är visserligen sannt, att vi nu uro bildade på 4 kamrar; men jag får fästa Frihtns uppmärksamhet derpå, att denna representation har mycket af enkammar-systemet; ty de vigligaste frågorna, de som hafva del största inflytandet på hela statsmachineriets gång, dessa frågor algöras slutligen oftast af ett förstärkt IJtsk., likasom Frihtn icke lärer förneka att våra Utsk. i allmänhet hafva ett ganska stort inflytande på ärendenas behandling.
Båda dessa omständigheter ställa oss i sjelfva verket nästan i samma calhegori, som om vi hade ett enkammar-systeme, och 368 De 11 28 Oclober e. ra. att utbyta ett enkammar-systeme de facto, ehuru vi visserligen samlas på 4 rum, emot en representation på 2 rum, det skulle jag tro att ur conservativ synpunkt, frän hvilken synpunkt Frih:n betraktat saken, icke kan vara så vådligt.
För öfrigt, när man uteslutande vill se saken utur denna synpunkt, kommer det alldeles an på huru man betraktar saken, hvilket man vill anse mest conservativt, att vidblifva det gamla , eller att antaga ett nytt, som kanske icke uppfyller allt hvad man i theorien deraf väntade, men sorn efter all sannolikhet bör blifva godt, och med de elementer, hvaraf representationen kommer att bestå, säkerligen icke kommer att medföra några vådor för framtiden.
Jag mäste öppet bekänna, att jag anser det slags conservatism, som vill bibehålla vår nuvar. representation, vara den minst conservativa af all conservatism.
Det är isynnerhet den rättighet, som enl.
Hamiltons förslag är lemnad åt första kammaren, att utse till ledamöter i den andra sådana personer, som icke blifvit vid det sednaste valet utsedde till representanter, hvilken synes mig vådlig; ty derigenom att första kammaren icke behöfver inom egna medlemmar inskränka sitt val till ledamöter i den andra, lemnäs vid kammarens första organisation tillfälle för den ringaste majoritet inom den förslnamde att skalfa sig den mest completta majoritet inom den sednare; och det är likväl vid den nya representationens första sammanträde, vid de första stegen på den nya banan, som vådorna äro störst, och då skulle man, långt ifrån alt i den andra kammaren finna en motvigt mot de passioner, som möjligtvis kunde vara rådande i den lörsta, endast derstädes träffa en position, i hvilken de segrande opinionerna kunde förskansa sig, och i hvilken de på en längre tid blefvo oåtkomliga.
Det fordras nemi., i händelse den äldre kammaren, såsom jag skulle vilja kalla den, blir tillsatt endast med ledamöter, hvilka tillhöra samma opiniou, som majoriteten inom den första, 3:ne riksmöten, under hvilka det motsatta partiet skulle consecutivt hafva öfverhanden vid valen, innan den sålunda skapade majoriteten kunde blifva förvandlad till minoritet.
Detta är att lemna en så betydlig öfvervigt åt de opinioner, som blifva segrande vid de första valen efter representationsförändringen, alt jag verkligen anser stora vådor dermed skulle vara förenade.
Man må icke invända, att det segrande partiet icke lärer begagna sin seger på elt sådant sätt, eller utan consideration för det motsatta tillsätta den andra kammaren helt och hållet med sina anhängare.
Jag vill visserligen medgifva att under lugna tider eller sådana, då endast mindre och underordnade intressen äro dagens lösen, skulle en sådan consideration i någon roan kunna påräknas; men då passionerna äro i svallning, då några vigliga re intres - Den 28 Octoler e. ra. tressen äro i fråga, då striderna äro något hetare, tror jag hvarken att vår egen erfarenhet eller historiens vittnesbörd lemnar oss någon garanti derför, att man ej skulle begagna alla lagliga medel för att göra den seger, man inom valdistricten vunnit, så fullständig som möjligt.
Detta gäller naturligtvis så väl om det conservativa elementet skulle hafva blifvit rådande, som om det progressiva eller reformelementet skulle hafva vunnit öfverhanden.
Hvilkendera opinionen, som finge öfvervigt, skulle den så förskansa sig i den andra kammaren, att den svårligen kunde derutur utträngas; likväl hade i förra händelsen kammaren den egenskap, som man allmänt är ense om att vilja tillägga och fordra af en öfre kammare, och fråga kunde endast uppstå, huruvida icke det conservativa elementet blefve starkare än af behofvet påkallades; men i sednare fallet blefve denna kammare på långliga tider, d. v. s. minst för 3:ne riksmöten, af en alldeles motsatt egenskap, och Regeringen, i händelse hon ansåge de föreslagna reformerna skadliga, skulle, långt ifrån att i denna kammare finna ett stöd vid bekämpandet af sina motståndare, blifva försatt i en mycket svårare ställning än om, hon endast haft en kammare att göra med.
Allt detta gäller visserligen äfven till en del, i händelse första kammaren skulle inom sig' utse ledamöter till den andra, alldenstund hon äfven då med en obetydlig majoritet kan förskaffa sig en sådan i begge kamrarne; roen man finner liitt, att i samma mån som öfverlägsenheten är obetyglig i den första, måste den äfven blifva det i den andra, och att rättelse, i händelse en sådan skulle erfordras, då lättarekan erhållas, än när den andra kammaren blifvit helt och hållet fullsatt med det först segrande partiets anhängare.
En värd talare har sökt bevisa, att de olägenheter, man förebrått det af Frih.
Hamilton föreslagna systemet för bildande af öfre kammaren, äfven vidlåda Hr von Hartmansdorffs förslag, d. v. s. att principen skulle vara densamma, äfvensom samme talare sökt visa, att den öfre kammaren, så sammansatt som Frih.
Hamilton föreslagit, skulle i vida högre grad uppfylla det åsyftade ändamålet, att tillskapa ett aristocratiskt element, enligt egentliga betydelsen af orden (toigTol de bäste, de ypperste, och XQdTOQ välde.
Då denne ledamot dervid begagnat den klarhet i slutledning, som är honom vanlig, så har otvifvelaktig! hans anförande måst göra intryck på Husets ledamöter.
Då likväl jag för min del anser att härvid stora misstag ägt rum, så uther jag mig tillåtelse alt få visa deni.
Den likhet i valsättet eller i verkningarna af valen, som den värde talaren ansåg uppstå, antingen valet skedde directe af valmännen, eller af den utaf samme valmän valda kammaren, tror jag vara ett misstag.
Icke är det bestämdt i 5 II.
Den 28 October e. m. gifvet, att i alla dess riktningar, i alla dess grenar, opinionen skall vara alldeles densamma Iros de personer, sorn välja, och hos dem, som väljas.
Den kan vara ganska olika.
'Man känner icke, innan en riksförsamling trädt i verksamhet, till den grad de valde personernes tänkesätt och handlingssätt, som sedermera visar sig.
Det finnes tusende medel, som äro allmänt kända, hvarigenom ett val kan beredas, så alt den valde blir af helt olika tänkesätt med valmännen, och den olika utgången af det directa eller medelbara valet är beroende af den olika inflytelse, för hvilken de väljande äro utsatle, då de alla äro samlade på ett ställe, under intrycket af tidens rådande opinion, ett intryck, hvilket de väljande i orterna äfven äro underkastade, men icke till samma grad.
Vill man historiskt se hvad dervid kan vara olika, så frågar jag, om det möjligen är någon, som kan hafva den tanken, att i händelse Frankrikes departementer år 1792 hade valt Yälfärds-Utskottet, de deri hade tillsatt samme män, som i detta Utskott blefvo invalde.
Vidare är också den slutsatsen ingalunda den rikliga, att den nedre kammaren nödvändigt skulle välja de yppersta till ledamöter i den öfre kammaren och att således det vackra målet, att få de bäste der rådande, skulle uppnås.
Mänga andra beräkningar kunna dervid ingå, och man måste ihågkomma, att i alla hänseenden äro de, som verkställa valen, såsom menniskor underkastade en mängd inflytelser, och vi hafva sett exempel derpå, om vi följt Brödrarikets förhandlingar, inom den art af tvåkammare, som der finnes, hvarest valet sker på detta vis, nemi. att det gemensamma Storthinget väljer det mindre Lagtbinget.
Må man läsa Storthingets handlingar; — jag gör inga beskyllningar och tror mig ej äga rätt dertill, ty jag kan ej bedomina saken, — men det är Norrska representationens ledamöter sjelf— ve, som yttrat till Storthingets protocoll, att der stundom skett val, som skola haft till ändamål endast att utesluta personer, som majoriteten ej velat hafva i Storthinget.
Då kan i detta ögonblick, om samina valsätt infördes i vår representation, äfven om hvardera kammaren erhölle samma rättigheter, hvarom ännu icke beslut är fatladt, man icke, i saknad af erfarenhet, bedömma hvilken grad af olika inflytelse i vissa frågor, eller olika kraft den ena kammaren skall hafva emot den andra.
Vi kunna och mäste förutsätta, att den kammaren, som påstår sig tala i ögonblickets opinions namn, att denna opinion, som är lika ensidig, som den alltid varit ända från Påfven Biidebrands tid, då man krossade alla, som voro af annan än ens egen opinion, ty lika så ensidig den varit, har den också merendels alltid varit våldsam och häftig, — att denna opinion, som talar med det stora understödet utom dörren, hvilket den kan åberopa, skall kunna hafva makt alt genomdrifva sin mening.
Då, mine herrar! om en sådan makt finnes, måste man också Den 28 Octo ber e. ra. förutsätta, att det kan fingås ett intresse hos denna opinion, att begagna sin majoritet just för att göra sig af med de ledamöter, hvilka den fruktar inom sig såsom motståndare, och derföre väljer till ledamöter i en kammare, sorn kan anses mindre vigtig.
Jag anser mig här böra uttala, alt jag i det fallet helt och hållet instämmer med Ilr Grubbe, att jag voterat ja till de af R. o. Ad. fattade beslut i denna vigtiga fråga, ingalunda derföre, att de fattade besluten innefatta fullständigt hvad jag ansett fullkomligen riktigt, men af det skälet, att jag icke sett mig i stånd att, äfven om jag hade den förmätenhet alt tro mig kunna genomdrifva min enskilda mening, kunna frambringa något bättre eller något annat, emot hvilket icke lika stora olägenheter och brister kunde anmärkas.
Det är derföre som jag nu anser svårigheterna vara så stora, att åt det conservativa elementet inom vår nya representation gifva den styrka, som det måste hafva, såvida säkerhet och bestånd för allmänheten i samhället emot ögonblickets ingrepp skola kunna vinnas.
Funnes här i landet de elementer till en conservativ kammare, som en värd talare nyss omnämnt finnas i ett annat Iand, i Stora Britannien, funnes här sådana elementer, så skulle jag och troligen många med mig icke hafva tvekat att på dem grunda den conservativa makten.
Vi skulle icke hafva fruktat att så snart se dem ramla.
Nu åter, i den kammare vi här söka bilda, ligga de conservativa elementerna först uti åldern hos ledamöterne, som gör dem litet mera betänksamma, och sedan uti valsättets ordnande, så att valen ej må blifva beroende af ögonblickliga intryck.
Vidare ligger ännu en garanti i antalet af personerne.
Detta är icke så likgiltigt, som man i första ögonblicket skulle kunna tro, helst då begge hamrarne äro på lika sätt tillsatte och då den öfre kammaren icke har en sådan rot, som t. ex. en Pärskammare i England, der den icke allenast har en stor aristocrati med sina rikedomar och minnen bakom sig, utan äfven en slags på stor förmögenhet och privilegier grundad aristocrati sällar sig till den.
Vi hafva icke dessa elementer hos oss, och då bör man icke uraktlåta de medel vi äga att göra den conservativa kammaren så stark sora möjligt, hvarvid det är af vigt, att den må erhålla ett lika antal af ledamöter, som den nedx-e kammaren.
Man må erinra sig, mine herrar! hvad det val-, som gjorde möjligt, att Fransyska nationalförsamlingen fick den riktning, som den erhöll.
Det var att de 3 Stånd, som då voro samlade, voro af olika antal, att 2 bland dem bade tillsammans lika många ledamöter sora det 3:dje, hvilket närmare representerade dagens opinion.
Hade det ej varit förhållandet, hade de varit lika talrika, såsom sammansättningen förut alltid varit, så bade det ej betydt något, att de, i stället för etats generaux, förvandlade sig till assemblee generaie.
Det är derföre jag tror, att, med de elementer Den 28 October e. m. vi hafva, dét vöre ett stort och oförlåtligt fel, om vi gåfvo åt cleo Öfre kammaren ett mindre antal ledamöter än ät den nedre.
Vi hafva nu icke till öfverläggning
Hr von [lartmansdorffs förslag, men äfven dervid har jag att göra anmärkn:r, dem jag, då föislaget förekommer, skall yttra.
Jag vill nu blott nämna, i anledn. af Hr Grubbes yttrande, att det vore önskvärdt att erhålla många andi a garantier än förslaget innehåller.
Men jag vill likväl erinra, att man deremot i vissa hänseenden ej får vara sträng.
Man får icke alls tänka sig denna kammare, såsom något motsvarande hvad vi sett inom andra Europeiska länder, då man är föranlåten att i denna kammare upptaga äfven de elementer inom samhället, som nu finnas representerade i BondeStåndet.
AtskilIige hördes yrka proposition.
Jag ämnar icke vid detta tillfälle ingå i något försvar för mitt förslag, emedan det ännu icke är föredraget; rnen det var några omständigheter, hvilka jag glömde då jag förra gången yttrade mig i afseende på Frih. Hamiltons förslag, och vid hvilka jag nu anhåller att få fästa mig.
Den första rörer frågan om det olika antalet af ledamöter i den öfre och nedre kammaren.
Jag är i detta hänseende af samma mening, som Hr Rosenblad nyss har yttrat.
Det är vådligt, mine herrar! att göra dem olika; ty sedan begge hamrarne äro valda, så kan den, hvars medlemmar äro talrikare, lätteligen säga till ledamöterne af den fåtaligare kammaren: ”Sorn vi äro flere, så uttrycker ock vår mening en större andel af folkets tänkesätt, än en kammare, som består af ett inskränktare antal ombud.
Denna försvagande anmärkning emot den äldre eller öfre kammaren bör man undvika, särdeles i en tid, då antalet söker att framför alla andra skäl göra sig gällande.
När den nedre kammaren har rätt att välja den öfre, så å~ syftar man visserligen, på sätt Hr von Troil yttrat, att få de ypperste män i samhället valde, men man äfventyra!- att endast få de ypperste af det partiet, som råder i den nedre kammaren.
Man äfventyrar att i den öfre få in alla deni af partiet, hvilka icke lyckats att inom districten blifva invalde i den nedre.
Hopplockade och samlade af nedre kammaren samt insatte i den öfre, kan partiet derigenom göra sitt eget antal så fullständigt och maktägande som möjligt.
Då inträffar lätt det förhållande, som Hr Lefre'n framställt, att folket ser inträda, såsom dess ombud i den öfre kammaren, personer, hvilka ej haft förtroende nog för ali inom något enda valdistrict erhålla de flesta rösterna.
Jag fortfar att vöidsamt yrka afslag på Frih. Hamiltons förslag.
De skäl jag skulle konna hafva alt anföra för mitt förslag, har jag anfört en gång förr.
Jag önskar icke att upprepa samma sak flera gånger.
Den 28 October e. m. jag nu här begärde ordet var egentligen blot t för alt taga rnig friheten tillkännagifva, att det sannerligen icke hade behöfts så många och långa tal för att öfvertyga mig om att mitt förslag hade brister.
Derom var jag förvissad förut.
Gerna hade jag Önskat framställa något fullkomligare eller bättre, men det kunde jag i sanning icke.
Det var ingalunda i hopp att kunna framställa det absolut bästa, som jag gjorde detta förslag.
Jag har framställt det såsom hvad jag ansåg kunna begagnas eller göras möjligt då, när jag tänkte öfver frågan.
Då voro nemi. till bildande af en andra kammare för mig inga andra elementer synliga, som hos oss kunde hafva hopp oin någon framgång, än de som då allmänt omtalades och lika allmänt berömdes samt nyligen voro uti ett af en ledamot af delta Stånd på trycket utgifvet arbete till antagande föreslagna, nemi. de som ligga till grund för det Norrska systemet, att egentligen hafva blott en kammare, men för vissa fall bryta den i 2:ne afdelningar.
Hela mitt förslag går ut på att söka, så vidt jag förstått, — och längre kommer ingen, än så långt Försynen har föisedt honom med gåfvan att inse en sak, — kunna förekomma de vådliga följderna och bristerna idet Norrska systemet.
Att Underhuset skulle välja det öfra, satte jag aldrig i fråga såsom något tvisteämne för mig, då det var brukligt i Norrige, och tycktes vara det sätt, hvilket så väl i Norrige, der det var antaget, som hos oss förordades såsom det enda rätta.
Det var blott, på det öfverhuset ej skulle blifva så fullkomligt beroende af underhuset, som i Norrige, som jag föreslagit de modificationer jag då ansåg nödiga.
Jag bekänner, att jag dessutom, då jag tänkte mig in i ämnet, ansåg alla de skäl tala derför, som Hr von Troil uppgifvit.
Jag ansåg att det var, hvad äfven Hr von Hartmansdorff synes hafva eftersträfvat, ett sätt att gifva öfverhuset en på folket byggd makt, så att dess vitsord, dess yttrande ej skulle kunna jäfvas såsom icke utgånget derifrån.
Detta var skälet för mitt förslag.
För öfrigt är jag nu öfvertygad om, att åtminstone det har så stora brister, att det icke här vinner försvarare.
Delta är fullkomligen utredl af många talare och synnerligen af en fräjdad tänkare, för hvars omdöme jag hyser den största aktning, och anser jag mig således icke böra upptaga R. o. Ad:s tid med mycken motbevisning och ej heller med någon votering i denna fråga, om hvars utgång jag måste anse mig vara fullt säker.
Jag skulle blott anhålla och vördsamt hemställa till de ledamöter, som anmält sig att tala efter mig, om de icke i en fråga , hvaruti opinionen tyckes vara så enstämmig, ville afstå från att vidare tala för detta ämne, då vi redan kunna vara fullkomligt öfvertygade om utgången, samt låta oss hellre öfvergå till det af så många talare förordade och säkerligen om ett lyckligare resultat förvissade förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt, så att vi må komma till ett slut med denna fråga. 3;4 Den 28 O c to ber e. m. Gr. Spens, Carl Gustaf: Frih.
Hamiltons uppmaning skall icke på mig åtminstone vara förlorad.
Jag skall likväl förbehålla mig att, när Hr von Hartriiansdorlfs förslag förekommer, få säga min tanke äfven om Frih. Hamiltons förslag.
Jag skall blifva mycket kort.
Jag uther mig blott att få fästa Frih. Sprengtporten? och Ståndets uppmärksamhet på det misstag, som undfallit Frih:n, då han, vid framställningen af jemförelse!) emellan det conservativa element, vi hafva, och det vi skola få, räknat det vi hafva till last de brister, som äro följder af hvad jag skulle vilja tillskrifva endast vår utskottsregering öfver riksdagen.
Jag ber alt få erinra den värde ledamoten, att denna brist icke tillhör representationssättet, ulan vår Riksd.Ordn., som alltför väl kan ändras och skiljas från representationssättet.
Den hemställan Frilirn ställt till mig anser jag utgöra en fordran.
Han har hemställt till mig, 0111 det vi hafva verkligen har ett företräde för hvad vi skola få.
Mine herrar! i det enskildta lifvet tänker den kloke mannen framför, sig, då fråga är om ett byte.
Han vill veta om det han får är åtminstone lika godt, som det han liar.
Nåväl! jag har bemödat mig att undersöka detta förhållande, och jag förklarar att det vi hafva är mångfalldigt bättre än något af dessa förslag, och jag har nu uppgifvit skälet hvarför jag kommer att säga nej till bytet.
Uti en fråga af den utomordentliga vigt, som denna äger, torde det benäget ursägtas, om jag ännu en gång besvärar R. o. Ad. med att afhöra några få ord, ehuru jag redan förutser det beslut, sorn här i dag kommer att fattas; men det blir icke det definitiva och sista, och jag erkänner att jag svårligen kan uppgifva allt hopp i detta ämne, förrän jag ser det sista beslutet vara fattadt.
En värd talare har här ganska riktigt erinrat oss om hvad vi troligen alla veta, nemi. alt § utgör mera än hälften.
Måhända har han icke riktigt hört de ord jag uttalade.