Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de öfriga Stånden ej instämt i R. o. Ad:s beslut att uppdraga till Bevilln.Utsk. att särskildt behandla sådana frågor, medför ej den verkan, att dessa frågor hafva förändrat deras natur, och det betyder i grundlagsenlig väg intet, om Bevilln.Utsk. handlägger en fråga af ekonomisk beskaffenhet; men sedan beslutet af Bevilln.
Utsk. blifvit uppsatt och af trenne Stånd bifallet, utan att Ekon.Utsk. deröfver blifvit liördt; så lärer väl ej i alla fall kunna undvikas alt slutligen handlägga frågan i grundlagsenlig ordning, efter den beskaffenhet, som sjelfva frågan och ämnet äger; och då här förekommer fråga om förändring eliel- upphäfvande af en allmän författning, så lärer det vara nödvändigt alt i prot.utdnn fästa de andra Ståndens uppmärksamhet derpå, att Exped.Utsk. hör åläggas alt uppsätta förslag lill R.
St:s skrifvelse om R.
SI:s beslut i denna del, med anhållan om K. M:s sanction derpå.
Jag instämmer gerna med Frih.
Cederström, ifall Hr Landtm, finner att en sådan framställning kan göras lill de öfriga Stånden; att den då bör göras, det finner jag klart.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han måste erkänna, det han icke kunnat uppfatta Frih.
Cederströms mening så fullständigt, att Hr Landtm, derå kunde framställa propos., utan att först erhålla den skriftligen uppsatt.
Cederströjm:
Den af mig framställda tanke innefattas kortligen i följande ord, nemi.: alt sedan Bevilln.- Utsk. anmält det tre
Stånd beslutat ifrågavar. förändring, besluter R. o. Ad. alt dervid hör tillgå så, att de öfriga MedStånden inbjudas att i detta ämne till K.
M. låta afgå en und. skrifvelse med begäran 0111 dess sanction.
Mig synes det varu likgiltigt, om en sådan skrifvelse lill K. M. Den 20 Januari f. m. 319 afgår, nemi. i det afseende, att R. o.
Ad. ej delar de öfriga Ståndens tanke, och derföre vill särskildt derpå fästa K. lVl:s nåd. uppmärksamhet.
För öfrigt torde det väl vara utom ali fråga, alt i den hevilln.förordn., som R.
St. afgifva, lärer det reglementariska af bevillningen vara af den natur, alt det ej blir gällande ulan K.
M;s nåd. bifall, och alltså måste det nu i delta afseende bero på K.
M. att bifalla den nya bevilln.förorda., eller bibehålla den gamla.
En promulgerad författning till allmän efterlefnad måste af vederbör, embels- och tjenstemän följas, intilldess den blifvit upphäfven.
Nu är det bekant alt bevilln.förordn. är promulgerad genom K.
M:s försorg, på det sätt att vedel bör. embetsman få densamma sig tillsänd.
Om nu denna förordn. slår i sirid emot andra utfärdade K. författningar, som ej blifvit upphäfna, så frågar jag: huru skall tillämpningen då ske vid vedel börande Piöfnings- och Taxerings-comiteer i landsorterna?
Skola embetsmännen lyda den K. författningen af år 1812, eller skola de tillämpa bevilln.förordn. afår 18/f 1 ?
Deruti ligger frågan, och som R.
St. i 1841 års bevilln.författning hafva beslutat förändringar af 1812 års K. kungörelse, så är det nödvändigt, då man supponerar att R.
St. vilja hafva bifall till sitt beslut, att anmäla detsamma till K.
M:s sanction, för upphäfvande af föreskrifterna i 1812 års förfatln., hvilken står i strid emot detta beslut.
Jag befarar att vi måhända komma till flera frågor af samma beskaffenhet som denna, och hemställer derföre vördsamt, så väl lill R. o. Ad. i allmänhet, som till Frih.
Cederström särskildt, om vi ej vid delta tillfälle endast borde lägga detta utlåt, till handlingarna; men att R. o. Ad. förbehölle sig att, då della och andra Utsk;s betänk:n i afseende på denna och dylika reglementariska frågor äro genomgångna, fatta det beslut, som R. o.
Ad. finner vara lämpligast.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att lägga Utsk:s yttrande i denna punkt till handlingarna och för beli öl 1 sig att, sedan pröfningen af Bevilln.Utskrs mern.
N:o 34 blifvit fulländad, i afseende på denna och dylika frågor fatta de beslut R. o. Ad. kan finna tjenliga. 44 §:«• R. o.
Ad. godkände den här i öfverensstämmelse med PresteSt:s beslut föreslagna redactionen. 45 §: n. Vid hvad
Utsk. i denna del yttrat fann R. o. Ad. för godt att låta bero. 46 §:n.
Den ao J a n u a r i f. m.
Jag bade förmodat att Iievilln.Utsk. gjort afseende på de skäl, soin blifvit anförda bos R. o.
Ad. för nödvändigbeten att förändra ordalydelsen i denna §, såsom den af R. o.
Ad. blifvit föreslagen.
Det bade ej bort undfalla Bevilln.Utsk., att derigenom alt orden K.
Kammarrätten qvarstå på detta ställe, så ser det ut, sorn man ville upphäfva K.
M:s nåd. författning om huru förhållas skall med besvär öfver skattskrifning.
Uti den af K. M. utfärdade nåd. instruetion för K.
Kammar-colhm äro vissa nota caracteristiea stadgade för sådana mål, som icke gå lill Kammarrätten, utan till Kammar-colkm.
En sådan nota caracteristiea finnes ej i Bevilln.Ulskis förslag, så att man deraf kan se när den nya författningen eller den gamla skall gälla.
Jag vet ej, huru man dermed skall komma tillväga, sedan Bevilln.Utsk. för sin del ej gjort afseende på R. o. Ad:s beslut i ämnet, utan hemställd, att hvad Ulsk. tillförene föreslagit måtte antagas.
Jag skulle dock tro att R. o. Ad. kunde besluta att förblifva vid sitt fattade beslut och inbjuda de öfriga Stånden att för sjelfva sakens skull bifalla redaclionsförändringen, hvilken alldeles icke verkar till förändring i §:n. 1 öfrigt och då den stäl les genom detta beslut i conformitet med gällande författning, så hoppas jag att de öfriga Stånden skola antaga en sådan inbjudning.
Derigenom kommer all tvetydighet att undanrödjas, och saken kommer i sitt rätta skick.
Den siste värde talaren har yttrat någon förundran deröfver, att Bevilln.Utsk. ej [fastat någon uppmärksamhet vid den förändring i redactionen, som inom R. o.
Ad. blifvit beslutad ; men jag får fasta hans uppmärksamhet derpå, att då frågan om en ny redaction af de reglemenlariska föreskrifterna blifvit genom tre Stånds beslut afgjord, så skulle Bevilln.Utsk. svårligen kunna fästa de öfriga Ståndens uppmärksamhet dervid på annat sätt, än som nu skett, eller genom en inbjudning; och jag tror jemväl, att, ehuru det kunde vara önskligt att en sådan förändring skedde , R. o.
Ad. ej numera bör försöka att genom en inbjudning upprifva hvad som genom tre
Stånds sammanstämmande beslut redan blifvit afgjordt.
Jag kan ej föreställa mig att endast två Stånds beslut utgöra R.
St:s, ty dertill fordras i sådana frågor, som denna, tre Stånds. R. o. Ad. och PresleSt. hafva gemensamt vidtagit förändringar i förevar, förslag, och således synes det mig, som man äfven skulle kunna begära rättelse genom en inbjudning.
Måhända inskränker sig beslutet till frågan om Kammarrätten, hvarom tre Stånd bifallit Bevilln.Utskrs förslag, sådant det förekommer i det sednare betänk., rör:de bevilln.förordn.; men jag är öfvertygad om, att i händelse Utsk., med afseende å Den ao Januari f. ra. 3 9.1 å nödvändigheten att få en sådan förändring, sorn den ifrågavar.
, fästade de öfriga Ståndens uppmärksamhet derpå, så tror jag visserligen ej att en vägran å deras sida kunde äga ruin att bifalla densamma.
För min del anser jag det vara af största vigt, alt en inbjudning kommer alt äga rum, emedan jag har varit vittne dertill, att just det stadgande, sorn slår i gamla bevilln.förorda., har föranledt till collision emellan de begge ifrågavar. embetsverken, af hvilka det ena eller andra allt efter frågans beskaffenhet äger att upptaga bevilln.frågor.
Jag är förekommen af Hr Printzensköld sjelf i afseende på den upplysningen att förändringen af orden ’’ti11 Kammarrätten” ej blifvit vidtagen af något annat Stånd, än II. o. Ad , och att det jemväl var med afseende derpå, att dessa ord funnits i föregule bevilln.förordn;r, som Utsk. ej kunnat föreställa sig behofvet af en förändring i detta afseende, så stort att Utsk. bort hemställa till Irenne RiksSt. alt derom förena sig med det fjerde.
Hvad Utsk. hemställt blef af R. o. Ad. bifallet.
48 och 49 §§ '•11 e. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttrande i dessa punkter.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts lili eftermiddagen.
Onsdagen den 20 Januari 18/J1.
Justerades pleni-protocollen för den i5 sisth December f. och e. m.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Ulsk:s mern.
N:o 34, i anledn. af RiksSttns olika beslut, ang:de grunderna för den blifvande allm. bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. 59 §:n.
Utskrs yttrande i denna punkt gillades. 19 fl. 4i 322 Den ao Januari e. m. 64 §:n. "R. o. Ad. lät bero vid hvad Ulsk. i denna punkt yttrat. 73 §:n. Hvad Utsk. i denna punkt hemställt
Lief af R. o Ad. bifallet. 87 till och med 111 §§:ne samt 112 §:n.
Vid hvad Utsk. i afseende pä dessa punkter yttrat lät R. o. Ad. bero. n4 §:n.
Utsk:s yttrande i denna punkt ansågs icke erfordra någon åtgärd. 115, 119, 120 och 121 §§ : n e. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttrande i afseende på dessa punkter. 122 § : n. Hvad Utsk. i denna punkt yttrat ansågs icke erfordra någon åtgärd. 1 23 §:n.
Jag skulle tro att R. o. Ad. icke bör låta vid denna § bero.
Uti 1818 års bevil/n.- stadga är denna § uppställd på ett sätt, sorn öfverensstäminer med verkliga förhållandet; hvaremot i 182} års riksdags och följande riksdagars förordningar den fått en utsträckning, sorn föranledi ett förklarande, att ledamöterne uti Taxerings- och Pröfnings-comileerna äga en makt och myndighet, sorn R.
St. icke haft rätt att medgifva.
Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle vilja förklara, alt
Ståndet icke frånträder sill förut fattade beslut.
Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: R. o.
Ad:s beslut verkar visserligen icke på resultatet, emedan de Irenne öfriga Stånden redan förenat sig uti lika åsigt rörande denna §; och då Utsk. tili sisla betänk, icke yttrat annat, än att §:n lärer få förblifva enl.
Utsk:s förslag, enär frenne Stånd dertill gifvit sitt bifall, så torde också någon annan åtgärd vid denna § icke vara att vidtaga, än att vid densamma låta bero.
Den ifrågavar. §1° lyder i Ulsk:s förslag, sorn följer: "sorn ledamöter af Taxerings- samt Pröfn.comité' äro att anse såsom R.
St:s ombud, hvilka äga att icke allenast vei Iställa bestämda föl eski iller, ulan ock med R.
Sils makt och myndighet afgöra och besluta lili frågor, der endast den enskilda kännedomen och öfvcrtygelseii om medborgares olika ställning och förhållan - Den ao Januari e. ra. 3a3 de måste ligga till grund för pröfningen; alltså komma desse ledamöter att, i och för utöfningen af deras kall, tillgodonjuta enahanda skydd och säkerhet, som uti 111 §:n Reg.- F:n och 77 §:n Riksd.Ordn. är åt riksdagsmän försäkrad.’'
Denna § blef, så vidt jag kan erinra mig, af R. o. Ad. afslagen, derföre att Utsk. deruti velat gifva åt Taxeringsoch Pröfnings-comiteerna en makt, som de förut icke ägt.
Om nu de tre öfriga Stånden beslutat att godkänna §:n, så lärer följden blifva, att R. o. Ad. omförmäler denna punkt såsom en bland dem, hvartill Konungens sanclion behöfves.
Jag anhåller derföre, att underrättelsen om de öfriga Ståndens beslut i detta fall måtte läggas till handlingarna, men punkten anmärkas såsom en, hvarpå vi komma att fästa MedStåndens uppmärksamhet i det af Frih.
Cederström på f. m omnämnda hänseende. R. o. Ad. beslöt, att Uisk:s yttrande i denna punkt skulle läggas till handlingarna. 125, 126 och 127 §§:ne.
Efter min uppfattning af föreskriften uti 71 §:n Reg.Fm, skulle jag tro att Utskts majoritet har föreslagit voter:s-propositioner i ett ämne, som icke lärer kunna blifva föremål för förstärkta StatsUtsk:s pröfning.
Här är nemi. blott fråga derom, huruvida besvär öfver Pröfnings-comiteens beslut skall anföras hos K.
Kammarrätten eller directe hos K. M.
För att kunna göra delta till föremål för votering i förstärkt SlatsUtsk., har man måst resonera så, att uppbörden icke får uppehållas af besvären, och alt det således kunde hafva inverkan på bevillningens belopp eller åtminstone på dess mer eller mindre tryckande beskaffenhet för den skattskyldige.
Della torde icke vara fullkomligen lätt.
Skall någon votering äga rum, så mäste den blifva enligt 73 och 75 §§tna Riksd.Ordn. i förstärkt Bevilln.Utsk., och i sådant fall på den grund alt icke här, enl. den 75 §:ns ordalydelse, två Stånd stannat mot två, utan två Stånd förena sig om ett beslut och de öfriga tvänne fatta hvar sitt.
Likväl skulle jag för min del tro, att då denna fråga är af beskaffenhet att kunna förfalla på det sätt, att hvad sorn redan är stadgadt fortfarande blir gällande, emedan ett stadgande, motsvarande detta, igenfinnes uti motsvarande § i nu gällande bevilln.förorda., rättast vore, att de framställda propositionerna afslås och frågan således förfaller.
Cederström, Jacob: Med Gr.
Hamilton in stämmer jag deruti, alt voterts-propostna må ogillas.
Stånden kunna icke öfverlemna till förstärkt SlatsUtsk. att afgöra, huruvida rätteg.ordn:n i uppbördsmål skall förändras, då den frågan icke blifvit i laglig ordning väckt och till behandling af vederbörligt ÖLsk, öfver leornad.
Icke heller 3i4 Den 20 Januari c. m. lian det komma i fråga att afgöra densamma i förstärkt Bevilln.Utsk., enär frågan aldrig blifvit till Bevilln.Utsk. särskildt remitterad, ulan derstädes upptagen i sammanhang med utarbetningen af bevilln.förordningen.
Uti bevilln.- förordn. hade man egentligen aldrig bort upptaga denna fråga, såsom börande lill en annan lagstiftning på sidan derom.
Det finnes §§ i bevilln.förfaltningen, hvilka upplaga hvad allmänna förordningar särskildt bjuda i samma sak.
Detta Ur en oformlighet, som ägt rum allt sedan 1823 års riksdag.
Så länge dessa sladganden uti bevilln.förordn.
Uro öfverensstämmande med de allmänt gällande föreskrifterna uti andra författningar, Ur det af ingen betydenhet, att de jemväl finnas uti bevilln.förordnrn; men då den sednares föreskrifter finnas stridiga med andra författningars, måste bevilln.förordn:ns stadganden vika för de sistnämnda.
Ad. alt ogilla 2g voterts-propostn och förklara, att det i detta afseende må förblifva vid hvad hittills stadgadt varit.
Hvad angick den sista meningen, innehållande förslag att Utsk., vid sammanfattningen af besluten ronde bevilln.- stadgan i sin helhet, måtte få iakttaga den rättelse, som af votering öfver 29 voterrs-proposrn kunde blifva en följd, så fann R. o. Ad. detta förslag böra förfalla.
Utskrs förslag om införande uti ia5 §:n af ett nytt andra mom. blef deremot bifallet. 128 § : n. Utsk:s yttrande i denna del ansågs icke erfordra någon åtgärd. 136, 137, 138 ocli i3g §5 •11 c* R. o. Ad. lät bero vid Utskrs yttranden. i43 §:n. Voter:s-propos:n godkändes. i45 § •’ n , 2 m o ra.
Utskrs förslag i denna del blef af R. o. Ad. gilladt. 145 §:n, 3 och 5 mom.
Yoterrs-proposrna godkändes. i45 § i n, 8 mom.
Hamilton; Jag tager mig den friheten fästa Ståndets uppmärksamhet på den inbjudning, som af Utsk. är gjord, att R. o. Ad. mätte tillåta, att dess tillägg — ”till fyllda 18 år” — mätte utgå; i följd hvaraf voterrs-proposrn bomme att förfalla.
Det åsyftade ändamålet och fördelen deraf skulle nemi. icke uppnås, om det af R. o.
Ad. antagna villkoret blefve gällande.
Den so Januari e. m. 3a5 Hr Printzensköld, Carl:
För min elei får jag afstyrka R. o. Ad. att frånträda sitt förut fattade beslut.
Jag kan icke anse hvarken billigt eller rättvist, att en lärling skall mer än någon annan medborgare vid 18 års ålder vara fri från skatt till Staten, derföre att lian blifvit inskrifven i ändamål alt lära ett bandtverk, särdeles sorn den färdighet han sålunda förvärfva! sig länder honom till framlida gagn och nytta.
Vid 18 års ålder bör han kunna vara så försigkommen, att han kan göra så mycken nylla för sig, att hans mästare gerna kan utgöra den personella skyddsafgiften.
Jag tillstyrker derföre att, med arslag å inbjudningen, volerts-propositionerna måtte godkännas.
Förhållandet med det tillägg, som blifvit gjordt, är sådant att förut stod i bevilln.förordn.: ”lärlingar i handtverk, manufacturier och-,fabriker,” ulan det nu ifrågaställa tillägget.
Då bevilln.förordnm föredrogs, log jag mig friheten föreslå, att äfven lärlingar i handel skulle tilläggas, hvilket syntes äga sköl för sig, då de hade samma fördelar som andra lärlingar.
En ledamot föreslog tillägget — ”till fyllda 18 år” — hufvudsakligen med afseende på lärlingar i handel, men hvilket tillägg genom redactionen lil ef tillämpad! äfven på lärlingar i handtverk vid manufacturier och fabriker.
Det är till förekommande deraf att dessa skulle få en beskattning, som de förut icke haft, som jag anhåller att R. o. Ad. mätte frångå tillägget.
Om någon förändring skall ske, borde R. o. Ad. hellre förena sig med BondeSt., som icke gjort något sådant tillägg, ehuru det icke ingått på förslaget att äfven lärlingar i handel malte få samma lindring som de öfriga.
Jag skulle icke tro, att de skäl, Gr.
Hamilton anfört, böra föranleda R. o. Ad. att frånträda dess beslut.
Hvad lärlingar i handel beträffar, så vill jag erinra mig, att K.
M:s beslut rör:de deras befrielse från skyddsafgift ar grundad! på tiden, huru länge de varit i handel; så att den, som ej varit 8 år i handel, lika med öfriga i bevilln.förordnm uppräknade lärlingar är befriad från afgillen, hvaremot den, som varit 8 år i handel och uppnått| den ålder i hvilken skyddsafgift erlägges, densamma skall betala.
Genom den utsträckning, som §:n fått äfven lill dessa lärlingar, skulle en fördel, som handelsläi lingar förut icke haft, dem beredas; hvilket jag anser så myckel mindre billigt emot andra, som det stundom händer, att dessa lärlingar komma i handel vid i5 å 16 års ålder, hvarefter det dröjer ända till 12 år innan de blifva sina egna; hvadan de ända till 27 eller 28 året skulle blifva från afgiflen frie.
Den 20 Januari e. ra.
Jag tillstyrker derföre R. o. Ad. att, med afslag å inbjudningen, godkänna voter:s-propos:na ; beroende del sedermera på förstärkta Utsk. att å förhållandet göra det afseende Utsk. kan finna för godt. R. o. Ad. vidblef sitt förut i äranet fattade beslut samt godkände voter:s-propos:na. 146 §:n. R. o.
Ad. lät bero vid Utsk:s utlåtande i denna punkt. 147 §:n.
Så väl 37 sorn 38 voter:s-propos:na blefvo af R. o. Ad. godkända.
Dessutom beslöt R. o. Ad. att låta bero vid Ulskrs slutliga yttrande i anledn. af R. o. Ad:s förklaring, alt de hänvisningar till andra §§, som uti en del §§ finnas intagna, borde rättas efter de förändringar i §§:nes numerering, som blifva en följd af R. o. Adis fattade beslut.
I öfverensstämmelse med hvad si väl jag uti ett par föregtde punkter yttrat, som äfven hvad andra ledamöter anfört, får jag anhålla, att R. o. Ad. måtte fatta och meddela de öfriga Stånden följande beslut: att R. o. Ad. vill fästa MedStåndens uppmärksamhet på nödvändigheten att i lind. begära K.
M:s nåd. godkännande af de reglementariska föreskrifterna i beviiln.föroidn:n, såsom stöd hvarför R. o.
Ad. bland annat åberopar MedStåndens beslut i 4> §:n af betänk.
N:o 1^2, hvarigenom ett stadgande i q §:n af K. kungörelsen d. 3o Sept. 1812 blifvit upphäfvet, och i I2j §:n, hvarigenom större makt och myndighet än tillförene blifvit ledamöter af Taxerings- och Pröfnings-comiteer tillagd; så att, i händelse K.
M. antager de beslutade förändringarna, kungörelse derom må utfärdas.
Då nu ett uppehåll uppstod innan propos. framställdes, anmälte sig ånyo Hr von Hartmansdorff och yttrade:
Jag anhåller att från milt förslag få borttaga sednare exemplet, emedan detsamma föranleder besvär att återgå till fordna ouppgifna författningar, hvaremot det första är bestämdt uppgifvet och förändrar 1812 års författning.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att fästa de öfriga respcctive MedStåndens uppmärksamhet på nödvändigheten att i und. begära K. M:s nåd. godkännande af de reglementariska föreskrifterna i beviiln.förorda.; såsom stöd hvarför R. o. Ad. bland annat åberopade MedStåndens beslut i 48 §:n af det med Beviiln.Utsk:s betänk.
N;o 12 åtföljande förslaget till beviiln.förordn., genom hvilken § ett stadgande i q §:n af K. kungörelsen den 3o Sept.
1812 Den 20 Januari e-nr. blifvit upplräfvet; — så att, i händelse K.
M. antager de beslutade förändringarna, kungörelse derom mä utfärdas.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskrs den 12 sistl.
N:o 126, i anledning af väckt fråga oin nedsättning i lösen för vågatlester å jern och andra vågförda elfecter, som hos banken eller lånecontoret i Götheborg belånas, samt afskaffande af s. k. förnyelsebevis, blef nämnda betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo BancoUtskrs den 14 sisth Dec. på bordet lagda mern.
]N':o 127, till svar å de inom tvänne RiksSt. framställda anmärkare vid Utskrs under Nro 87 afgifna utlåt. ang:de dels utsträckning al lånetiden och nedsättning af räntan för discontlån, dels bestämmandet af någon viss andel af discontfonden till lån åt jordbrukare och bergsmän.
Ur von Hartmansdorff, A u g. r Som R. o. Ad. redan afslagit det betänk, pä återremissen, hvaraf delta innefattar svar ; så anhåller jag att R. o. Ad., med vidblilvande af sitt förra beslut, ville lägga detta mern. till handlingarna.
Hr Rosenblad: Bernit.:
Det är så mycket lättare att verkställa Hr von Hnrtmansdorffs önskan, som R. o. Ad. genom bifall till Utsk:s sednare betänk, förbättrar dess förra åtgär d ; emedan R. o. Ad:s afslag möjligen skulle kunna anses innefatta den mening, att R. o. Ad. hade ogillat det olämpliga förslag, som Utsk. afstyrkt, hvilket icke var meningen.
Nu har Utsk. gått från sitt förslag i den enda punkt, der Utsk. förut framställt ett tillstyrkande, och der R. o. Ad. egentligen meddelt afslag, så att bifall till detta betänk, egentligen blott innefattar en conrplettering af R. o. Ad:s förra beslut. R. o. Ad. fann detta mern.
N:o 127 icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarna.
Till pröfning företogs BancoUtskrs den i4 sisth Dec. på bordel lagda utlåt.
Nro i3o, öfver gjorda anmärknzr vid Utsk:s betänk.
Nro 97, i fråga om creditiv för direct:n af armeens pensionscassa.
Både under discussionen på detta rom förra gången frågan förevar, och ännu mera uti Frih.
Stjernstedt detta betänk, bifogade reservation är upplyst, huru det är ett misstag af Utsk. all anse ifrågavar. creditiv halsa den ringaste gemenskap nied den credilivrätt, som armeens pensionscassa äger på Riksg.contoret.
Likaledes ar ådagalagdt, att banken utan ringaste olägenhet 3aS Den 20 Januari e. m kan bevilja det af K.
INT. förordade creditivet, emedan bankens tillgångar medgifva det desto hellre sorn creditivrät tigheten sällan kommer att begagnas.
Säkerheten är obestridlig, emedan cassan har mångfalldiga liy|>otliek att erbjuda.
Denna liögst nyttiga inrättning, hvarigenom successivt amortering äger rum, kan bedömmas deraf, att om man agde ett sådant creditiv, så vore det bättre för direclm att successivt nedsätta räntefoten oell derigenom skyndsammare befria armeens olficers-corps från den tunga bördan att nödgas använda större delen af löneinkomsterna för att betala livad företrädarne baft fördel utaf, utan att likväl banken komme alt göra någon försträckning, åtminstone högst sällan.
Dessutom är summan alltför obetydlig för att afslå en så ringa uppmuntran för en förtjenstfull roedborgarecluss, hvars mödor och uppoffringar
Staten beklagligtvis icke förmår att vedergälla.
Jag får derföre föreslå, att Hr Frill. o. Landtm, täcktes proponera Ståndet, att med afslag på TJtskis tillstyrkande, deremot, på sätt Frih.
Stjernstedt föreslagit, bifalla att directm öfver aromens pensionscassa malte erhålla ett på banken stäldt creditiv, stort 3oo,ooo r:dr, att utgå mot den ränta och efter de föreskrifter, som för cassacreditiv i allmänhet blifva gällande.
Jag anhåller att få instämma uti Hr Rosenblads förslag, hvilket hufvudsakligen är lika med Frih.
Stjernsledts, hvilket återfinnes på sid.
12 af förevar, betänkande.
Uppå derefter framställda propostr ogillade R. o. Ad. utlåt.
N:o 13o och beslöt att direclm öfver anneens pensionscassa erhåller ett å banken stäldt creditiv, stort 3oo,ooo r:dr b:co, att utgå efter de föreskrifter, som för cassacreditiv i allmänhet äro gällande.
I.ades lill handlingarna förstärkta BancoUtskts den i5 sisth Dee. på bordet lagda mein.
N:o 135, med anmälan om utgången af de omröstningar, som derom i förstärkta BancoUtsk. blifvit anställda öfver åtskilliga frågor, upptagna i BancoUtskts under Niis 111, 112, 128 och 129 afgifua memorialer.
Ånyo föredrogs Coust.Utsk:s den 19 sisth Dec. på bordet lagda meni.
N:o 68, med fortsatt förslag i afseende på national-representationeus ombildning och de i sammanhang dermed nödiga grundlagsändringar.