Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton uplyst att reparationen går till högre summa än hälften af hela anslaget, och att detta icke på D en 21 Mars e. m. 267 långt när förslår till de dermed afsedda behof, så är det omöjligt att en ordentlig redovisnig för inventarierne kan äga rum, då icke upgifvit är huru stor del af anslaget är afsedt för anskaffande af inventarier.
Det hade varit StatsUtskis pligt att bestämdt upgifva, att så och så stor del af anslaget må användas till palatsets reparation, och tillika huru mycket för inköp af inventarier.
Först derigenom blefve det möjligt för Revisorerne att kontrollera användandet af de anvisade medlen.
Jag får på denna grund tillstyrka återremiss af före var: de punkt.
Af de yttranden, som här blifvit afgifna, har jag icke kunnat erhålla de uplysningar jag önskade.
Af Frih.
Tersmeden har äfven det misstag blifvit begånget, att Gustaf III skulle hafva godkänt Sofia Albertinas testamente.
Det var endast 5:te och 6:te punkterne som d. 17 Mars 1783 gillades.
Det är här egentligen eganderätten som är af högsta vigt att få utredd, innan man anslår medel för palatsets reparation
Detta synes vara helt naturligt; och ingen af de talare, som här haft ordet, har heller jäfvat denna min åsigt.
Jag tror icke att Prinsessans testamente blifvit efter Hennes frånfälle lagligen bevakadt.
Om sådant åter verkligen skett, så är palatset Konungens och Drottningens enskilda egendom, och Kronan har dermed intet att skaffa.
I sådant fall vore ju reparationen deraf att betrakta som reparation af hvarje annat hus, som kan tillhöra den K.
Familjen.
Jag tror att, då sådana omständigheter äro för handen, så böra R.
St:r icke i denna fråga fatta något beslut, förrän frågan blifvit fullständigt belyst, och det är på grund häraf som jag förnyar min begäran om återremiss af denna punkt i StatsTJtsk:s Betänk.
Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att i afseende på nu förev:de del af Utsk:s Utlåt, förekommit följande yrkanden : af Hr Stjernsvärd, med hvilken en annan talare instämt, om återremiss, af Hr Printzensköld om bifall till K. M:s Nåd.
Propos., som öfverensstämde med hvad Utsk. tillstyrkt med det undantag att de förbehåll som vid ifrågavar:de anslags beviljande blifvit af Utsk. föreslagne, ieke funnos uptagne i den K.
Proposm, och slutligen några talare yrkat bifall till hvad Utsk. tillstyrkt.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla nu förev:de del af Utsk:s Utlåt., ropades starka
Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg
Uplästes till justering och godkändes en så lydande voter.- propos.:
Den som bifaller StatsUtsk:s, i Utlåt:t N:o 40 gjorda tillstyrkanden i fråga om anvisande, dels för inredande af den våning, som D.D. K.K. H.H. Hertigen och Hertiginnan af Östergöthland komma att i H. K.
H:s palats bebo, jemte anskaffande af möbler dertill och inventarier för D.D. K.K. H.H:s bosättning, af ett an - 268 Den 21 Mars e. m. slag för en gång af 15 0,000 R:dr, och dels för innev:de år af ett fyllnadsbelopp i Hofhållnings-kostnaden af 96,000 R:dr, allt Riksmynt, röstar J a, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder Utsk:s Utlåt, i berörde delar af R. o. Ad. åter remitterad t.
Vid voteteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer:
Ja — 159.
Eöredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s denna dag f. ra. ankomna Nåd.
St:r angtde en med Danmark afslutad Traktat om uphörande af Öresundska tullen m. m.; hvarefter Hr Hjerta, Lars, yttrade:
Då säkerligen en hvar af R. o. Ad. med största tillfredsställelse inhämtat det sätt hvarpå förhandlingarna om Sundska tullen blifvit förda, och det är all anledn. att StatsUtsk. vid företagande till pröfning af K. M:s Nåd.
Propos. i detta ämne icke skall få annat att göra än att till R.
St:r inkomma med tillstyrkande deraf, samt K.
M. dessutom begärt skyndsamhet vid behandlingen, tager jag mig friheten föreslå, att StatsUtsk. må med detta sitt Betänk, inkomma utan att afvakta tryckningen, så att saken må kunna afgöras inom den utsatta tiden.
Röredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s d. 11 och 18 dennes på bordet lagde Utlåt.
NYo 41, i en med statsregleringen gemenskap egande fråga.
Efter upläsning af första punkten, deri Utsk. tillstyrkt, att R.
St:r före pröfningen af de vid denna Riksdag förekommande frågor om löneförhöjning för Statens embets- och tjenstemän, må antaga såsom en allmän grundsats att der sådana förhöjningar af R.
St:r beviljas, desamma anvisas blott för den tid, hvarunder nu skeende statsreglering blifver gällande, dock med de inskränkningar häruti, som för särskildte fall tilläfventyrs kunna finnas lämplige, blef propos. till bifall å denna punkt framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Pir Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Härefter anmälde sig och yttrade Hr Bildt, Didrik Gillis: I början af StatsUtsk:s nu föredragna Utlåt, förekomma åtskilliga af Utsk. föreslagna vilkor, under hvilka de kommande löneförhöjningarna för Statens embets- och tjenstemän skulle utgå.
Då likväl alla dessa vilkor äro gjorda under förutsättning att lönerna verkligen komma att ökas, så är också ganska billigt, att om löneförhöjningen skulle komma att för någon D en 21 Mars e. m. 269 tjensteman uphöra, han får upbära sin lön utan iakttagande af dessa vilkor.
Eljest, om man bifaller punkten i dess nuvande skick, då Utsk. föreslår det stadgande att »ljuspenningar och spanmålsförhöjning under lönerna uphöra», skulle genom en sådan händelse som ofvan är förutsatt, tjenstemannens stallning kunna blifva sämre än f. n. Utsk. har också på ett annat ställe sagt att det ansett sig böra nu endast »för de civile embets- och tjenstemännen i allmänhet föreslå nedannämnde vilkor, att under ifrågavide tid blifva gällande.»
Jag tager mig friheten föreslå att R. o. Ad. ieke bifaller den föredragna punkten i dess nuvande skick, utan endast jemte en förklaring i det syfte jag angifvit.
Så bar äfven PresteSt. redan gjort.
Detta PresteSt:s beslut lyder sålunda: »Ofvanstående vilkor för åtnjutande af beviljade löneförhöjningar skola uphöra att vara gällande, ifall löneförhöjningen uphör; äfvenså kommer, der undantag från dessa vilkor synas böra äga rum, sådant att vid hvarje fall särskildt utsättas».
Detta mom. börjar, såsom kan synas underligt, med orden »ofvanstående vilkor», och detta härleder sig deraf, att PresteSt. beslöt antagandet af detta mom. först sedan det pröfvat de af Utsk. föreslagna vilkor.
Då jag anser delta tillägg nödvändigt, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på det af PresteSt. godkända morn., under förutsättning att E. o. Ad. kommer att besluta ett eller annat af de vilkor som på sidan 5 i Betänk:t finnas uptagna, samt att detta tillägg må som ett särskildt mom. införas efter de i Utsk:s Betänk, förekommande vilkor.
Jag har visserligen icke något emot att ett så beskafFadt beslut som det Hr Bildt föreslagit, af E. o. Ad. fattas; men jag skulle tro att denna mening redan är uttryckt i Utsk:s förslag, då det nemi. står i början af nästföljande punkt: »derjemte oell då, för rättigheten att komma i åtnju»tande af dylik löneförhöjning under nästa statsreglerings-period, »vissa förbehåll torde böra stadgas, har Utsk., efter öfvervägande »jemväl af denna fråga, trott sig i sådant afseende böra nu för de »civile embets- och tjenstemännen i allmänhet föreslå nedannämnde »vilkor, att under ifrågav:de tid blifva gällande»; — det vill säga, under nästa statsreglerings-period.
— Jag tror icke att något egentligen vinnes genom att i detta fall fatta ett särskildt beslut; men om sådant yrkas, vill jag visst icke sätta mig deremot.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, upläst det af Hr Bildt afgifna förslag, yttrade Frih. Eaab, Adam Christian:
För min del har jag intet emot att E. o. Ad. fattar ett beslut i den syftning
Hr Bildt antydt; men detta ligger redan i Utsk:s Betänk.
Dessutom, ifall E. o. Ad. sedan skulle afslå alla de föreslagna vilkoren, så är beslutet af intet värde.
Jag tror att Hr Bildts ändamål vinnes lika bra, om man följer Betänk:t och uttrycker det så som Frih.
Tersmeden angifvit.
Jag föreställer mig att PresteSt. fattat sitt beslut i denna 270 Den 21 Mars e. m. fråga sedan det gått igenom Betänk:t; att fatta det på förhand anser jag olämpligt.
Det nr nödvändigt att på förhand fatta beslut i afseende på den fråga, hvarpå jag nu fästat upmärksamheten, antingen på det sätt jag framställt eller så som Frih.
Tersmeden föreslagit, ty eljest ser jag icke huru något enda af Utsk:s föreslagna vilkor skall kunna bifallas; såvida man vill undvika att tjenstemännen, om löneförhöjningarna uphöra, skola återkomma i samma och ännu sämre ställning än förut.
Om nu det bifalles som Frih. Tersmeden af Utsk:s yttrande upläst, så är det ganska bra, men det är stridande mot formen och bruket, då man nemi. icke plägar bifalla motiverna till ett Utsk:s Utlåt., utan endast sjelfva slutsatserne eller de framställda förslagen.
Jag tror äfven att ett enkelt bifall till hvad som förekommer i StatsUtsk:s Betänk, i det lilla stycket, som nu är i fråga, innebär något helt annat än det förslag hvilket sedan som resultat framställes.
PresteSt. har också redan gått den väg som jag föreslagit K. o. Ad. att anslå, och jag skulle tro det vara lämpligt att fatta samma beslut som i ett annat RiksStånd gått igenom, emedan man eljest stannar i 2 olika meningar, som kunna blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk.
Det är af dessa skäl som jag anhåller att R. o. Ad. måtte besluta ett tillägg af den lydelse jag nyss föreslagit.
Det är visserligen, såsom Hr Bildt an märkt, ganska sannt att på motiverna i ett Utsk:s Betänk, framställes vanligen icke propos., men det kan ju likväl gå an att i detta fall så göra, och Exped.Utsk, kan icke underlåta att i sitt förslag till underd. skrifvelse intaga detta motiv, då det är vilkor för bifallet till det föreslagna.
Jag kan således icke finna att det är nödvändigt att följa den väg som PresteSt. betriidt, då samma ändamål kan utan en sådan omväg vinnas.
De talare, som i denna fråga yttrat sig, hafva alla instämt deruti, att det ifrågasatta vilkoret bör bifallas; tankarne hafva varit skiljaktige endast i afseende å sättet att komma till ett sådant beslut.
Tersmedens åsigt i detta fall beträffar, så är det bekant, att man vid bifall till ett Utsk:s förslag egentligen endast afser de indragna raderna eller Utsk:s förslag till beslut; i afseende å motiverna kan man icke säga att klubban har fallit.
Deremot kan Exped.Utsk. icke utesluta en enda bokstaf i sjelfva beslutet.
Det är således en icke så obetydlig skillnad mellan det som är intaget i sjelfva beslutet och det som står i motiverna.
Jag är dock öfvertygad att Exped.Utsk. kommer att vid detta som öfriga tillfällen väl utföra det updrag som det af Ståndet får, så att jag ingalunda fruktar att genom någon dess försummelse misstag skall ske; men det torde i allt fall vara nödvändigt att göra noga skillnad mellan de delar af ett Betänk, som utgjort föremål för beslut, och hvad som eljest deruti förekommer.
Stånd har gifvit uttryck åt denna tanke genom att i 1> e n 21 Mars e. m. 271 frågan fatta särskildt beslut, och detta beslut har af Hr Bildt blifvit föreslaget att äfven af B. o. Ad. biträdas.
Jag får med honom härom förena mig, emedan det är gifvet att vi, då frågan är att få detta vilkor inryckt, lättare komma till enhet genom att förena oss med PresteSt. om deras redan fattade beslut, än om vi antaga Frih.
Tersmedens förslag; så mycket mera som det icke finnes någon sannolikhet för att de öfriga Stånden skulle fattat något beslut i ämnet, utan i afseende å dessa rader troligen gått tillväga på samma sätt som med motiverna i alla öfriga Betänk:n, d. v. s. gått dem förbi, och endast fästat sig vid det beslut, hvartill Utsk. kommit.
Jag är af samma mening som Frih. Tersmeden.
Man kan visserligen säga att motiverna icke äro föremål för beslut, men då måste man också undersöka hvad som är motiver eller icke.
Ser man nu efter i de 6 eller 7 omtvistade raderna, så är början deraf att »för rättigheten att komma i åtnju»tande af dylik löneförhöjning under nästa statsreglerings-period, »vissa förbehåll torde böra stadgas», — att hänföra under benämningen motiver; men då, i fortsättningen häraf, Utsk. säger sig hafva »efter öfvervägande jemväl af denna fråga, trott sig i sådant »afseende böra nu för de civile embets- oell tjenstemännen i all»mänhet föreslå nedannämnda vilkor, att under ifrågav:de tid blifva »gällande»; så kan man ieke säga att detta är motiver, utan det utgör en del af sjelfva det förslag som vi nu pröfva.
Detta förslag är sedan specificeradt under Litt. o, b och c, och uptager der de vilkor, öfver hvilka vi nu skola besluta; något ytterligare beslut kan jag icke inse nyttan af.
Ett sådant stadgande, som Hr Bildt föreslagit, måste jag anse desto mera olämpligt som det skulle innehålla att »ofvanstående vilkor» antages endast under vissa förbehåll; men vi hafva ju ännu ieke fattat något beslut öfver dem, och det är möjligt att dessa vilkor icke blifva antagna.
Jag tror således att den del af förslaget som Frih.
Tersmeden fästat upmärksamheten vid ieke kan betraktas som motiver, och att Exped.Utsk., då det skall expediera beslutet till R.
St:r, måste göra det under denna form, förutsatt att vårt beslut blir öfverensstämmande med Utsk:s framställning, som är att dessa vilkor skola blifva gällande under den ifrågav:de tiden, och något annat har Hr Bildt icke föreslagit.
Visserligen är det både en rätt och en pligt för Exped.Utsk. att vid upsättande af förslag till R.
St:s underd. skrifvelser noga öfverväga hvilka motiver som blifvit anförda i Utsk:s Mern. till E. St:r, och i följd af Ståndens beslut böra anses ligga till grund för de beslut, söm B.
St:r skola inför K.
M. tillkännagifva sig hafva fattat.
Men här synes mig en sådan utgallring af mindre nödiga motiver svårligen kunna äga rum, ty några sådana äro ieke framställda, utan Utsk. säger blott att det föreslår ett stadgande af den och den lydelsen, — och detta i temligen tydliga ordalag, att blifva gällande för den itrågavarde statsreglerings-perioden och icke längre.
Om man nu bifaller de af 272 Den 21 Mars e. m.
Utsk. föreslagna vilkor, om hvilka ingen discussion ännu ägt rum, så följer ju deraf att Exped.Utsk. vid upsättandet af den underd. skrifvelsen måste följa den tankegång, som i de af StatsUtsk. begagnade ordalag finnes uttryckt, nemi. att vilkoren omfatta nästa statsreglerings-period; och kan man icke bestrida att vilkoren äro inskränkta till denna, så måste de förra naturligtvis förfalla då den sednare uphör.
Den 12 December e. m. 601 bär medgifvit, att man icke känner Skogarnes beskaffenhet och vidd.
Man har sagt , att denna bristande kännedom är en försummelse af Jägeri-betjeningen.
Det må äfven så vara , men det är åtminstone ett skäl för bifall till Herr af Robsons reservation , helst det måtte vara ett allmänt interesse, att känna, hvad Staten äger, innan man beslutar att afhända Staten något deraf.
Jag tillstyrker således , att Herr af Robsons mening må af Ridderskapet och Adeln vinna bifall med den modification jag föreslagit.
Grefve von Rosen j Jxel:
Då jag nu ber att få förena mig i den reservatjon, som af Herr af Robson mot Utskottens Utlåtande blifvit afgiEven , så har jag redan yttrat min mening, hvarföre ock, då så mänga talat i detta ämne, jag icke skulle vara vidlyftig i hvad jag nu går att anföra, om jag icke genom exem ^•i kmiiiy u^iu, ju u'ii munin hill urul bättre utan sämre, sin egendom, än den som Staten vårdar.
Herr von Hartmansdorff har redan omtalat ställningen i Småland, hvilket fullkomligen instämmer med sanna förhållandet.
Af Domprosten Wijkman är det upplyst, att i Nerike hafva 2 Allmänningar blifvit fördelade, och att 6 å 7 är derefter ingen skogspinne mera fans qvar å dem.
I Westergöthland är enahanda förhållande.
Der funnos 2 stora parker, som tillhörde Städerne Skara och Lidköping, hvilka för 8 år sedan fördelades, och hvarå nu ingen skog finnes qvar.
Den enda skogspark , som jag vet blifvit upplåten åt en - skilda , och äger någon skog qvar, är den, som finnes vid Visingö.
Det är för att nämna dessa skäf, som jag uppstigit på min bänk.
Felet må ligga hos Jägeribetjeniogen, men jag tror att det fordras en ny betänketid intill nästa Riksdag , innan detta ämne till slutelig* afgörande företages.
Våra Kronoparker och Allmänningar hafva , under pretext af odling, blifvit så mycket upplåtne åt enskilde , hvilka no innehafva deni deis genom skattläggning , och dels genom urminnes häfd , att då raan undantager dessa lägenheter, det icke kan blifva sär-*, deles mycket qvar att försälja- Kronoparken vid Upsala innehåller 500 tunnlands rymd, och hvarå 5 intägter äro gjorde, utgörande tillhopa 125 tunneland * den öfrige delen af pär-, ken begagna 70 hemmans innehafvare till muhlbete åt sine kreatur.
Utom detta erhålles ved å samma park ej mindre för Upsala Slotts behof, utan äfven till utsyning åt skogslösa hemmansägare , samt fattige personer, som bo inhyses.
Af dessa skäl begär jag afslag å Betänkandet, samt bifall å Herr af Robsons reservation, emedan jag tror, att en undersökning är högst nödvändig, innan man fattar något beslut i detta ämne.
Grefve von Rosen j Robert: De Ledamöter, som talat emot hvad jag i detta ämne yttrat , hafva icke öfvertygat mig, att jag haft orätt i min framställning.
Grefve Posse tror ej, att skogarne kunna bevaras , på det sätt de nu vårdas; likväl tror jag, att med den Landshöfding® och den Öfver - Jägmästare , sorn för Den 12 December e. m. 6o3 närvarande äro i Linköpings Län, kunna och skola skogame blifva lika säkert bibehållne, som under hvilken annan styielse , som kunde proponeras.
I anledning af hvad här är vordet yttradt om Herr af Borneman, i detafseendet , att han vore den största kännare i Skogshushållningen , får jag öppet förklara, att jag icke kint honom såsom någon Skogsman, eller ägande någon lätt djup kunskap deri , men väl såsom Constructeur, och i sådan egenskap skicklig Byggmästare för Flottorne, Herr Natt och.Dag, Christoffer.1 de förena, de Utskottens Utlåtande instämmer jag i sä måtto , som jag helt och hållet förenar mig med Herr af Borneman och Herr Hjerta, Herr af Borneman förklarar äfven , att förhållannerne i detta ämne äro locata.
Jag medger det , och tror att alla Författningar härom i allmänhet blifva lika omöjliga, att verkställa.
Här är sagdt, att , om Skogome upplåtas åt enskildte, efterkommande skola komma att lida brist på Skog.
Det är visserligen möjligt , men likväl ej så säkert, som om Skogame bibehållas och vårdas, på lika sätt som nu sker.
Den anledning man tagit sig , att bestrida riktigheten af Utskottens förslag, af de Skogars fördelning, som tillhörde Skara och Lidköpings Städer, är alldeles oriktig ; den Allmänning , som är belägen vid Skara , bestod af dålig skog , men af god svartmylla, och derföre var det mera fördel både för Staten och den enskilde, att uppodla denna Allmänning, som nu äfven består af bördiga åkerfält; men enahanda förhållande är icke 6o4 Den 12 December e. rn. med den Allmänning , som gränsar intill Lidköping.
, emedan jordmonen å densamma är dålig , och består af flygsand , hvarföre ock skog å den finnes.
Hvad jag icke kan lemna utan anmärkning , är det loftal , som här blifvit hållet till Jägeribetjeningens förtjenst, medskogarnes vårdande och odjurs fällande, I Skaraborgs Län, hvarest jag är boende, finnes god tillgång på odjur, men icke har jag hört ännu , att något sådant derstädes blifvit skjutet af någon Jägeribetjent.
Hvad frågan åter angår derom , att Jägeribetjeningen vårdar skogarne , så tror jag , att de mera vårda sin Uniform , och hellre uttaga sin aflöning , än efterse , huru skogarne vårdas.
Herr von HejneGeorg:
Jag delar med Herr von Hartmansdorff någon kännedom om de Småländska Skogarne.
De äro verkeljgen illa medfarne , men de hafva ej eller något värde annorlunda än för ägaren till husbehof.
I Småland är det nästan nödvändigt, att bränna Svedjeland, emedan innevånarne hafva så liten öppen åkerjord , och af sådan orsak äro de tvungne att fälla mycket skog omkring Hemmanen , på det ej skogseld må uppkomma, och förstöra både hus och skog.
Jag har verkeligen för flera år sedan köpt bräder i Småland för 32 sk. tolften, och det bevisar, att de hafva godt om skog, samt anse den af intet värde, och anledning dertill äro de stora backarne, som göra transporten omöjlig för afsalu.
— Grefve von Rosen, Axel, har framställt 3 bekymrande exempel i afseende på Skogshus - Den 12 December «. m. 6o5 Tiållningen här i Sverige.
Jag åter, som har egendom i Stockholms
Län, har ett motsatt exempel att meddela.
Uti den Socken jag bor fanns en allmänning , som blifvit fördeldt i lotter på hvarje Hemman , men innan dess höll densamma på att blifva uthuggen, och förstördes af Skogseldar hvarje år.
Nu sedan församlingen aflönar gemensamt en Skogvaktare, som värdar denna allmänning, under vilkor, att han skall ersätta ali åverkan, sorn derå sker, Samt derförutan mista sin befattning såsom Skogvaktare, har allmänningen blifvit vårdad, och skog derå växt.
Jag är visserligen öfvertygad derom , att om Utskottens förslag godkännes , och de öfverflödige ansedde Skogarne således fördelas till enskildte, flera missbruk kunna komma att ske ; men för det mästa tror jag , att Skogarne då skola blifva bättre vårdade , och jag anhåller derföre , att Utskottens Utlåtande måtte bifallas.
Herr Manner stam , Johan:
Det är en obestridlig sanning, att Skogshushållningen åren af de vigtigaste hushålisgrenar i vårt land, och lika obestridligt är det , att den blifvit i högsta grad vanvårdad , men det kommer deraf , att då Skogen i fordna tider ägde och ännu å de flesta orter äger obetydligt värde , har den hos massan af nationen blifvit ansedd nästan som ingen egendom , och just af denna orsak har Lagstiftaren icke vågat stadga såsom lag, att tillgrepp af Skog skulle straffas lika med stöld.
De värde talare , sorn gjort anmärkningar emot Utskottens Utlåtande, och de som gil - go6 Den ia December e. m. lat det, hafva utgått ifrån samma synpunkt, den nemligen , att det är af vigt att varda Skogen ; men de förra skilja sig således ifrån de sednare i medlen . att vinna detta ändamål.
I detta fall, lika sorn i de flesta som röra allmänna hushållningen , tror jag att det iir säkrast, att taga erfarenheten inom vårt eget land till ledning, och icke söka den endast genom jemförelse med förhållandet i andra Länder.
Herr af Borneman har sinnrikt framställt en jemförelse med vårt land och andra, samt visat qmöjligheten deraf, att hos oss allmänt införa Utländska Skogshallsngs-sättet.
Enligt minof, vertygelse är det ej brist på Embetsman , sorn gör att Skogen blifver förstörd, utan det är dels deras mindre kännedom af Skogshushållningen , dels olämpligheten af många föreskrifter, som låta väl, men ej äro verkställbara.
Det är i allmänhet ett grundfel i vår oecononomiska Lagstiftning, att man ålagt administrationen omsorger, hvilka den ej kan fullgöra.
Det står väl exempelvis i Bergs- och Kammar-Collegiernes instruetion, att dem åligger, att hafva uppsigtöfver Skogarne ; men jagtviflar, att man kan visa , det dessa Collegier bidragit något till Skogarnes vård, eller ens att de rimligen kunnat fullgöra detta åliggande.
Det är med stöd af erfarenheten som jag tror , att det är säkrast att åt enskildt» omtankan öfverlåta de Skogar, som ej genom Styrelsen kunna vårdas; och jag är öfvertygad derom > att ehuru misshushållningen med Skogarne ändå länge skall fortfara, man likväl på det hela derigenom snarare vinner det åsyftade ändamålet.
Om Den 12 December e, m,' 607 man frågar erfarenheten , så lärer ingen bestrida, att Skogarne bättre vårdas på Säterier och FrälSe-hemman, än på Krono- och Skatte-hemman j äfvensom Eke-Skogen är mycket mer missvårdad på Krono-Skatte-hemmanj, der den är förbehållen Kongl. Majit och Kronan , än å Säterier.
Herr von Heyne har ganska riktigt besvarat det bevis ifrån en province i Riket , som blifvit anfördt, till förkastande af Utskottens Utlåtande.
Det är otvifvelaktigt Skogens ringa värde , som våller den omtalta misshushållning med Skogarne i Småland 5 men det finnes äfven ett annat skäl derföre , det nemligen, att före 1789 var tillåtelsen att svedja inskränkt, roen ifrån den liden har svedjande å Skog varit obehindradt.