Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot det af R. o. Ad. den 7 dennes uti representationsfrågan fattade beslut får jag härmed afgifva min reservation.
Den 9 December. 447 Gr.
Kalling, Carl Napoleon:
Mot det af R. o.
Ad. den 7 dennes i representationsfrågan fattade beslut får jag härmed nedlägga min reservation.
Hr Ulfsparre, Sigge Bogislaus:
Jag får härmed anhålla, att till prot:t måtte antecknas min reservation mot det beslut, R. o. Ad. fattade den 7 innev:de Dec., ang:de det sedan förra riksdagen hvilande representationsförslaget.
Mörner, Carl Göran, uppläste ett mern. af följande lydelse:
Det bör, enligt mitt förmenande, vara lika kärt för den vid voteringen sisth Thorsdag segrande majoritet, som det är af icke ringa vigt för den besegrade minoriteten, att Svenska allmänheten skall erhålla en fullständig och tillförlitlig kännedom om de yttranden, hvilka under den föreg:de långvariga diskussionen blifvit fällda.
Denna diskussion utgör, så att säga, R. o. Adms politiska testamente till Svenska folket, och det synes mig derför lika vigt uppå att detta testamente må helt och ostympadt samt fritt från förvrängningar bringas till detta folks kännedom.
Det är derföre jag med anledning af 56:te §:n Riddarh.- Ordnm tager mig friheten vördsamt föreslå:
Att då den del af R. o. Adms prot. för innev:de riksdag kommer att tryckas, hvaruti diskussionen rörande förslaget till representationens ombildning kommer att intagas, 5,000 exemplar af denna diskussion må särskildt afdragas för att dels utdelas till alla församlingar och socken-bibliothek i riket, dels ock hållas hugade köpare tillhanda genom bokhandeln, samt att detta utdrag af prot:t jemväl må omfatta de i dag emot Thorsdagens beslut anmälda reservationer.
Till denna min nu gjorda framställning har jag en särskild anledning deruti, att jag anser den föreslagna åtgärden vara ett R. o. Ad. värdigt svar på det hot med proskriptions-listor ni. m., som motsidans banerförare inom pressen funnit tillständigt att emot detta Stånd utkasta, och anhåller jag att denna min motion må varda till Riddarh.-Utsk:t remitterad.
Hr Cederschjöld, Rudolf Uranius:
Jag anhåller att i prot:t måtte antecknas, att jag röstat emot det Kongl, förslaget, samt att jag förenar mig med de Riddersmän, som i striden slutit sig kring Gr. Henning Hamilton. 448 Den 9 December.
Äfven jag får till R. o. Ad:ns prot. anmäla min reservation mot beslutet i afseende å representationsförslaget.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Konst.- Utsk:ts den 25 ooh 27 sist).
November på bordet lagde Mern.
N:o 3, med uppgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. lista punkten.
Förslagen till ändringar i lil:te §:n R.
F. samt !7:de, 77:de och 78:de §§:na It.
O. Dessa förslag ansågos hafva förfallit till följd af R.
St:rs beslut i afseende å Konst.-Utsk:ts Mern.
Förslaget till ändringar i lista, 3:dje, 4:de och 5:te §§:na Tryckfrihets-Förordmn.
Förslaget ansågs hafva förfallit till följd af R.
St:rs rörande Konst.-Utskits Mern.
N:o 2 fattade beslut. 3:dje punkten.
På framställd propos. antog R. o. Ad. det i denna punkt upptagna förslag; hvarefter anmälte sig och yttrade Frih. Paijkull, Johan Gustaf:
Jag anhåller att min reservation mot detta beslut måtte i prot:t antecknas.
Vid ett föreg:de tillfälle har jag redogjort för de skäl, hvarför jag icke kan i beslutet instämma. 4:de och 5:te punkterna.
Förslagen antogos.
M:ts den 2 dennes bordlagde Nåd.
St:r: om förhöjd pension åt Expeditions-chefen M. G. von Schantz vid afskedstagandet; och ang:de upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter.
M:ts d. 2 dennes på bordet lagde Nåd.
St:r ang:de anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel ä redan anlagda stambanor.
Hr Den 9 December. 449 Hr Nordenfelt, Leonard Magnus:
Vid anläggande af jernbanor måste man, enligt min tanke, taga hänsyn icke endast till stundens, utan fast mera till framtidens kraf.
Det är af sådan anledning jag finner mig manad att uttala några anmärkningar emot K.
M:ts förev:de Nåd.
Den utaf K.
M:t tillstyrkta rigtning för nordvestra banan genom Werndand är behäftad med tvenne väsendtliga olägenheter.
Den ena, att den under sin sträckning från Christinehamn till sjön Fryken, af öfver 6 mils längd, komme att konkurrera med redan befintliga kommunikationsleder; den andra, att emellan Christinehamn oell Carlstad den på sin södra sida saknar land.
I dessa afseenden erbjuder den andra alternativa rigtningen öfver Norum och Nilsby öfvervägande fördelar.
— På det en jernbana skall kunna blifva riktigt gagnelig för framtiden, fordras frenne vilkor: l:o land på ömse sidor, 2:0 folk, och 3:o industri.
Land kan icke åstadkommas, om det ej förut finnes, men jernvägen är i stånd att draga till sig folk och skapa industri.
Hvad verkan, som befintligheten af land på ömse sidor om jernbanan medför, inses lätteligen, då man besinnar, att hvarje qvadratmil utgör mer än 23,000 geometriska tunnland, och att således, om man antager att värdet på hvarje tunnland inom två mil å hvardera sidan om en jernbana lörökes med allenast 10 rdr, denna tillväxt i värde för hvarje mil jernväg uppgår tili en summa af 920,000 rdr, eller mer än tillräckligt att under vanliga förhållanden betala hela anläggningskostnaden. [ detta afseende är lör mig alldeles obestridligt att den så kallade norra linien genom Wermland, hvilken med fördel betjenar minst sex qvadratmil eller 138,000 tunnland mera än den södra, för framtiden skall blifva, den förmånligaste.
Det för denna linie erforderliga kapital-tillskott af 1,150,000 rdr uppväges sålunda redan fullkomligt af den förökade tillväxt i jordvärde den medför, och den årliga räntan å delta tillskott eller 69,000 rdr, komme dessutom att, enligt hvad till K.
M:t ingifna uppgifter gifva vid handen, dubbelt, eller tredubbelt, ersättas af förökad trafikinkomst.
Utmed den norra linien finnes redan en ganska stor industri, mycket stora och vattenrika fall, samt betydande verkstäder.
Dertill kommer en i min tanke mycket vigtig omständighet, att nemi.
Wermlands export och import snart elter jernbanans fullbordan kommer att taga sin rigtning öfver Christiania, enär denna transportväg blir den billigaste, då ränteförluster derigenom undvikas och Christiania är närmare skeppningsort för Wermlands produkter an Göteborg, dit likartade produkter redan nu befordras med jernväg ännu längre distanser eller från Nerike och Orebro. — Under denna förutsättning måste det vara af vigt att jernbanan så nära som möjligt berör de industriella platserna; och delta blefve händelsen mera med den norra än den södra rigtningen.
Det är en känd sak, att plank förlorar i värde genom att föras sjöledes och vara länge på vägen.
Denna förlust utgör H. I. 29 450 Deu 9 December. vid pass 2 rdr pr tolft, och då Wermland årligen utskeppar omkring 140,000 tolfter, och dessutom plankprisen till följd af frakter och andra förhållanden alltid stå icke obetydligt högre i Christiania än i Göteborg, samt ränteförlusterna bli mindre, skulle endast på denna artikel förtjenas c:a 300,000 rdr årligen genom export öfver Christiania.
Om stenkol kunde erhållas levererade närmare förbrukningsorten, blelve det möjligt för en stor del verkstäder att lemna stångjern medelst stenkol, hvarigenom de besparade trädkolen kunde åstadkomma tackjern och jerntillverkningen derigenom fördubblas.
— Genom att malm fördes direkt till skogstrakterna, komme skogen deraf att erhålla ett förökadt värde; — och skogarne blifva först då väl vårdade, när de komma i sådant pris att vården betalar sig.
— Det har visserligen blifvit uppgifvet att skogarna i vestra Wermland skulle vara Gärdt medtagna, men så lär icke vara förhållandet, utom hvad beträffar sågblockar.
Man säger, att Göteborgs export skulle lida derigenom att Wermlands produkter toge rigtning öfver Christiania, men jag kan icke finna denna invändning antaglig, alldenstund det icke torde möta större svårighet för Göteborgs köpmän att exportera från Christiania än såsom nu sker från våra norrländska hamnar.
Det är nemi. icke upplagsplatserna på ena eller andra stället, utan kapital och kunder, som bestämma mellanhänder för handeln.
Konungens Bef:de i länet har i afgifvet utlåt, förklarat sig kunna tillstyrka den norra linien endast under förutsättning att bibanor derifrån äfven komme att anläggas.
Oaktadt dessa bibanor vore nyttiga, finnas icke enligt min tanka någon nödvändighet att dem anlägga, eller något o vilkorligt sammanhang emellan hufvudbanans rigtning oell dessa ifrågasatta bibanor, ty redan nu finnes ganska goda kommunikationer mellan Christinehamn och Filipstad å ena sidan, och Dejefors och Carlstad å den andra, och skulle dessa bibanor endast medföra några öres fraktminskning för hvarje centner gods.
Frågan om för någon ort bibanor skola anläggas eller icke, bör ankomma på de intresserades vilja och förmåga att dertill anskaffa medel, hvadan några statsutgifter för sådant ändamål icke ovilkorligen böra ifrågasättas.
För närvarande är jag i saknad af fullständiga sifferuppgifter, men jag skall framdeles ingifva sådana till Stats-Utsk:t för att styrka af mig gjorda påståenden tili stöd för den norra liniens företräde framför den södra.
I afseende å fördelningen af blifvande anslag till jernvägsbyggnader, synes det mig, att, oaktadt det visserligen kunde vara för Wermland gagneligt och äfven för personer, som vilja resa fort emellan de båda hufvudstäderna, angenämt om Wermlandsbanan hastigt och på en gång utfördes, det för tillfället bör vara tillfyllest, om bandelen mellan riksgränsen och Arvika fullbordas och något anslag gifves till de öfriga delarne af denna bana, men att det icke är af nöden att så forcera denna bana att alla andra derföre måste stå tillbaka.
Den 9 December. 451
Man säger alt denna banas fullbordande är nödvändig för att förbättra vårt förhållande till våra Norska bröder, och den är onekligen af stor politisk vigt, men efter det nyttiga beslut om förändring af våra grundlagar R.
St:r nyss fattat, hvilket närmat oss till våra bröder på andra sidan fjellen, mer än något materielt medel torde förmå, och då förbättrande af detta förhållande ändock fordrar tid, torde ifrågavarande banas fullbordande några år förr eller sednare icke vara af synnerlig vigt.
Tre andra banor förtjena nemi.
Främst af dem står banan Frövi-Falun, genom hvars tillvägabringande fäderneslandet skulle tillskyndas stor vinst, till följd af de omätliga mineralrikedomar af flere slag, som förmedelst denna bana skulle kunna föras till afsättningsort.
Denna bana skulle komma att kosta vid pass 16^ millioner rdr, men komitenterna hafva haft den anspråkslösheten att begära endast vid pass fem millioner såsom lån, och jag är fullt förvissad om att statsbidrag ingenstädes med större fördel kan lemnäs.
— Vidare borde banan genom Östergötland och slutligen den norra banan fortsättas.
Beträffande den norra banan synes mig, att man icke skäligen kan förvägra norra Sverige att få densamma utsträckt, åtminstone till Gefle-Faluvägen.
Jag anser fäderneslandets framtid i väsendtlig mohn bero af Norrland, dess befolkande och försvarande, och utan jernväg dit lärer hvarken kapital och folk der vilja fästa sig, ej heller denna del af landet med framgång kunna försvaras, om det med allvar anfalles — jag har vid sistlidne riksdag gifvit skäl för min mening att norra stambanan borde fortsättas direkt till Dalelfven vid Lecknäs, öster om Bykyrka, och derifrån till Storvik. — K.
M:t har ej ännu ansett nödigt att anbefalla undersökningar för norra banans fortsättning, men denna omständighet gör intet hinder för R.
St:r att till denna bana gifva anslag.
Att, såsom K.
M:t föreslagit, endast 17 millioner vid denna riksdag skulle anslås till jernvägar, förefaller mig vara ett allt för stort språng nedåt.
Till följd af de förra anslagens storhet hafva vid jernvägarne blifvit sysselsatte en högst betydlig mängd arbetare, och om arbetena vid jernbanorna så hastigt som det blifvit föreslaget inskränktes, skulle en alltför stor rubbning i dessa arbetares förhållanden inträda, och en stor möngd personer, som annars nyttigt kunde användas, komma att lida nöd.
Jag anser för den skull att minst 20 millioner rdr borde vid denna riksdag användas för jernvägar, och att dessa borde så fördelas,,.att Wermlandsbanan erhölle 7 millioner, Frövi-Falubanan 5, Östgötabanan 3, norra stambanan 3 och statens järnvägstrafik 2 millioner rdr.
Konjunkturerna äro visserligen för närvide ej fördelaktiga för upptagande af lån, men dels kunna de lätteligen förbättras innan lån behöfver afslutas, dels borde enligt min åsigt dessa anslag göras beroende deraf, huruvida K.
M:t funne dé erforderiga lånen kunna erhållas på antagliga vilkor, ty den omstän - 452 flen 9 December. dighet, att R.
St:r hittills beslutat att banorna skola byggas, och att Riksg.-Kont. skolat pä bestämda tider hålla penningar tillhanda, har, i min tanke, vållat att länen måst upptagas på hårdare vilkor än skäligt varit.
Slutligen vill jag anmärka, att den summa, som blifvit begärd att förskottsvis utgå under 1806, hufvudsakligen för att påskynda bananläggningen från Norska gränsen till Arvika, enligt mitt förmenande, blifvit allt för lågt upptagen, och att det, på det denna banas fullbordande icke öfver höfvan må fördröjas, är af nöden att bevilja ett mycket större förskott att utgå under 1866, än de begärda 500,000 rdr, eller åtminstone 1,500,000 rdr.
— Jag anhåller att detta mitt yttrande må blifva med K. M:ts Nåd.
Propos. remitteradt till Stats-Utsk:t.
Då jag i 40 år varit bo satt i Wermland, och 23 år innehaft styrelsen af denna provins samt derunder vunnit noga kännedom om provinsen, dess näringar och andra vigtiga förhållanden derstädes, anser jag mig förbunden att i förevarande fråga yttra mina tankar, och besvara åtskilligt af hvad den siste värde talaren nu anfört.
Det anspråk, sorn en del bruksegare och innevånare uti Filipstads bergslag framställt, att nordvestra stambanan måste sträckas, icke öfver Carlstad, såsom den först blifvit utstakad och i K.
M:ts nu förev:de Nåd.
Propos. äfven är föreslaget, utan i en nordligare rigtning öfver Norums bruk, Dejefors och sjön Fryken vid Nilsby, stöder jag derpå, att medelst anläggning af en bibana från Filipstad tili stambanan vid Norum, bergslagen skulle komma i tillfälle att på dessa banor från mellersta och förnämligast vestra Wermland hemta betydliga qvantiteter kol, och dermed öka sin tackjernstillverkning samt på samma gång till dessa orter sända malm, lör att der blåsas till tackjern, och vida mera tackjern än hitintills, för att vid der varande bruk smidas till stångjern och manufaktur, äfvensom derpå att åtskilliga i närheten af leden lör den nordliga stambanan belägne stångjernsbruk skulle på densamma och bibanan erhålla en mindre kostsam transport af sitt tackjern från bergslagen.
Nu är likväl förhållandet att de stora skogstillgångarne i mellersta och vestra Wermland, som man för denna plans utförande påräknat, finnas icke.
— För mina ögon hafva skogarne i nämnde trakter år efter år betydligen minskats; och enligt en af Jägeri-tjensteman efter K.
Rehdes förordnande innev:de år anställd undersökning är tillståndet och hushållningssättet med dessa skogar sådant att årliga albrukningen öfverstiger årliga återväxten med något mer än 5,300,000 kubikfot ved.
En ytterligare afbrukning till kol åt bergslagen skulle icke kunna ega rum utan att medföra skogarnes fullkomliga förstörelse, på ganska kort tid, och i den mån koltillgångarne i mellersta och vestra Wermland fördes till bergslagen och beröfvades stångjernsbruken i de förra trakterne, skulle dessa verk icke kunna drifvas.
Den 9 December. 453 Häraf är det väl klart att den för stambanan, i rigtningen öfver Norum, och för bibanan till Filipstad påräknade vexeltransport af kol från mellersta och vestra Wermland till bergslagen samt af malm och tackjern derifrån till de förra orterne är, åtminstone hvad varuqvantiteterna och ett ständigt fortfarande beträlTar, en illusion.
I afseende å bibanan emellan Filipstad och Norum får jag nämna, att, efter uppgjord beräkning af sakkunnig och trovärdig man, skulle denna, något mer än 3^ mil långa bana, om den kunde byggas för 1,800,000 rrir, såsom de hvilka önska banan uppgifvit, men hvilken anläggningskostnad sedermera befunints vara för låg beräknad, och om all den trafik, som man med i ögonen fallande öfverdrift tillräknat banan, också skulle genast efter anläggningen å densamma uppkomma, likväl icke bära sig bättre, eller lemna större inkomst, än att en brist deri, till betäckande af ränta och amortissement å anläggningskostnaden, skulle årligen uppstå af omkring 49,000 rdr.
Alt berörde bana skall kunna byggas är alltså icke sannolikt, i synnerhet som R.
St:r, när en sådan kalkyl som den nu omförmälde dem förlägges, icke torde finna skäl att till anläggningen lemna lånebidrag.
Hr Nordenfelt har dock nu skjutit åsido, och lemnat åt framtiden alla frågor om bibanor till nordvestra stambanan genom Wermland, och förordat den nordliga sträckningen af denna bana emellan Christinehamn och Arvika på helt andra skäl än de af mig omnämnda, hvarpå en del af länets innevånare grundat sitt anspråk om banans anläggande i samma sträckning.
Han har sagt att den norra banlinien är omgifven af större land än den södra, och det är sannt, att den förra går mera upp i landet än den sednare, som på åtskilliga ställen löper nära sjön Wenerns strand; men man måste äfven taga i betraktande huru beskaffad och huru befolkad hvarje banlinies närmaste omgifning finnes vara, och dervid förekommer att, fastän begge iinierna genomskära Olme och Wäse härader, de fruktbaraste i Wermland, går den södra emellan Christinehamn och Carlstad genom de trakter, som äro bördigast och mest bebygda, der en förmögen allmoge är boende, och många landtegendomar, hvaribland några af de största inom länet äro belägne, och den norra linien deremot till stor del genom häradernes magraste, af fattigt folk glest bebodda trakter.
Vidare har Hr Nordenfelt yttrat att vid den norra bansträckningen skall gifvas större industri än vid den södra.
— Om, såsom jag förmodar, han dermed menar, att den förra går fram nära åtskilliga jernbruk, så får jag anmärka att dessa verk hafva så lätt transport af sina effekter och varor till och från hamn vid Wenern, att för deras forsling den norra banan, om den kommer till stånd utan bibana, sannolikt icke, eller åtminstone ganska sällan skall begagnas.
Hr Nordenfelt har ytterligare anfört, om jag förstått honom rätt, att anläggningen af den norra banan skulle sätta egare af 454 Den 9 December. sågverk omkring densamma i tillfälle att sända sina tillverkningar 140.000 tolfser plankor till Christiania för att der med vida större fördel för säljarne, än hvad hitintills skett i Göteborg föryttras och skeppas till utlandet.
Jag kan åter ej fatta huru på den norra, icke långa bandelen skall kunna samlas den omnämnda stora massan plankor.
Visserligen finnas vid den linien åtskilliga sågar, men de största så beskaffade verk inom Wermland ligga just vid eller nära södra banlinien, nemligen 2:ne ångsågar vid Carlstad samt Alsters och Edsvalla sågverk, hvilka tillverka vid pass 70,000 tolfter plankor, som utgör ungefärligen hälften af Wermlands hela plankproduktion för år.
Skulle nu tvävaror af detta slag kunna från mellersta Wermland sändas på jernbana till Christiania och säljas der med större vinst än i Göteborg, så borde väl för befrämjandet deraf södra banlinien företrädesvis väljas, då de största plankpartierna på den kunna upphemtas; — men den fördelaktiga exporten öfver Christiania är ännu endast en lös förmodan. — Om Svenska plankor, skeppade från Christiania, skola betalas lika högt, som de i Norge tillverkade, vet man ej, och transporten af en tolft plankor från Clarelfven vid Dejefors på jernväg till Christiania, lärer, efter den uppgift jag af sakkunnig man erhållit, blifva minst dubbelt kostsammare än sjötransporten till Göteborg.
Det är, efter min tanke, lätt insedt, att den norra banlinien öfver Norum, utan bibana, icke kan blifva af stort värde för Wermland.
Deremot med bibana från Filipstad till Norum kan den linien medföra vissa fördelar för bergslagen och några bruk, men i hvilket ljus jag må betrakta dessa fördelar, kan jag likväl icke finna annat än att södra banlinien skall blifva mest gagnelig för länet och mest inkomstgifvande för staten, enär den går uti provinsens gamla, mest befarna kommunikationsled, till stor del genom en bördig och tätt bebodd trakt, och berör länets största hamn och handelsplats, samt residensstad, dit många af provinsens innevånare för allmänna och enskilda angelägenheter ofta komma och hvarigenom banan måste upphemta en betydlig persontrafik, äfvensom transport af lättare gods.
Då dertill kommer att jernbanan emellan Christinehamn och Arvika, i den södra sträckningen öfver Carlstad, kostar 1.150.000 rdr mindre att bygga, är nära 8,000 fot kortare, Ilar mindre lutningar och kurver, och kan anläggas på 1 till 2 års kortare tid, än den norra banan öfver Norum, så, om man ock vill sätta större värde på bergslagens fördelar af den sednare, än jag anser dem ega, kunna de dock icke i någon mån uppväga eller motsvara de stora uppoffringar, som staten genom antagandet af denna norra bana skulle göra.
Ad. med besvarande af Hr Nordenfelts anförande, får jag i detta afseende åberopa de skäl, hvarpå den Nåd.
Proposm i frågan är grundad, och tillåter jag mig äfven nämna, att närmare kännedom om hvad som blifvit tillgjordt och förekommit rörande nordvestra stambanans fortsättning genom Wermland kan inhemtas af en, i dag mig tillställd Den 9 December.
455 tryckt skrift med titel »Försök till utredning af fördelarna och olägenheterna af nordvestra stambanans dragande från Christinehamn, södra linien öfver Carlstad och Harsäter, eller norra linien öfver Norum och Nilsby till Frykerud,» hvilken skrift lärer komma att i Riks-Stånden utdelas.
Slutligen anhåller jag att detta mitt yttrande måtte få åtfölja den Kongl. Proposm till vederbörligt Utsk.
Hr Uggla, Carl Gustaf:
Då jag deltagit i alla de för handlingar, som i och för ifrågavarande bansträckning förevarit i Wermlands landsting och således eger någon kännedom om förhållandena, ber jag att med några ord få bemöta de af Hr Nordenfelt gjorda framställningar.
Hr Nordenfelt anfört för stambanans dragande i nordlig rigtning, synas mig vara hemtade ur en skrifvelse, som af en för ändamålet tillsatt komité ingafs till Wermlands landsting.
Komiterades uppgifter äro dock icke fullt tillförlitliga; alla äro de nemligen personligen intresserade af frågans utgång och således jäfvige.
För att ej nu upptaga R. o. Ad:ns tid med vederläggandet af Hr Nordenlelts anförande, får jag hänvisa Stats-Utsk:ts ledamöter dels till en af mig och några andra till Wermlands sednaste landsting ingifven reservation emot dess beslut i ämnet, dels till en af oss till Civil-Ministern i samma ämne ingifven skrift, hvilka båda äro för Stats-Utsk:t tillgängliga, och deruti fördelarne af den södra bansträckningen äro fullständigt utredda.
Mig synes Wermlands innevånare handla obilligt, då de, som vid så många tillfällen blifvit understödda i sina kommunikationsföretag, nu påyrka, att ifrågavarande stambana, som af politiska skäl anlägges i deras provins, skall för några få bruks enskilda intresse dragas i en rigtning, som kommer att medföra ofantligt mycket större kostnader, blifva längre och fordra långvarigare byggnadstid, än den i K. M:ts Propos. föreslagna.
Jag anhåller, att dessa ord må åtfölja remissen till StatsUtsk:t.
Jemte det jag till alla de lar instämmer i de, om så mycken sakkännedom vittnande och i samma mån upplysande yttranden, som nyss blifvit af Wermlands fordne höfding
Hr Oldevig och af Hr C. G. Uggla afgifne, får jag, emot de af Hr Nordenfelt yttrade åsigter, ytterligare tillägga några ord.
Hr Nordenfelt har ej allenast varmt förordat ifrågavarande stambanas nordligare sträckning, såsom för orten fördelaktigare, än den af K.
M:t förordade södra sträckningen, utan äfven velat lägga en synnerlig vigt deruppå att banans dragande i närheten af Wenern, nemligen å stycket mellan Cristinehamn och Carlstad, innebure ett afsteg från den allmänna grundsats i statens jernvägssystem, att bålla jernvägarna aflägsnade från större vatten och vattendrag.
I första hänseendet af detta an - 456