Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt den tryckta öfversigten af Bankens ställning, har dess förvaltningskostnad och enskilda utgiftsconto efter 1831 års bokslut uppgått för ett är lill icke mindre än 248,971 r:dr 5 sk. 11 rist. och för disconterna särskildt till 67,394 r:dr 9 sk. 9 rist., eller tillsammans 316,365 rldr i5 sk. 8 rist., under det, efter afdrag af alla afkortningar, nettobehållningen af alla ränteinkomster endast utgjort något öfver 400>000 rldr.
Det bör förmodas, att genom den definitiva reglering af Bankens organisation i det hela, som förra Ständer anbefallt, sedan realisationen hunnit till verkställighet, Bankens vinstconto framdeles bör få ett förmånligare utseende och således den årliga behållning, TJlsk. i dess betänkande
Nio 6 calcnlerat till 567,000 rldr, räntan å Biksg.-contls skuld inberäknad, kunna påräknas att erhålla ett ytterligare tillskott, att för Bankens räkning på förmånligaste sätt anväudas.
Bland omständigheter, hvilka dertill kunna anses sammanverka, ina nämnas transportl äkningens afskaffande och arbetsmethodens förenkling i öfrigt, så vidt det med nödiga controller står att förena, samt tjenstemannnpersonalens deraf troligen för 6 II. 44 Den 7 Maj. anledda förminskning, de lill Banken ingångna brukbara, äfven större sedlars återutgifvande, skillingsedlarnas försvinnande ur rörelsen, en ändatnålsenligare hushållning vid Tumba pappersbruk, upphörandet af nybyggnader och nya inrättningar derstädes, det sega och mera uthålliga sedelpapperets användande o. s. v. Hvad åter angår tidens bestämmande för utvexling, utgörande föremålet för det nu föredragna betänk., bekänner jag, att jag länge trott den tid vara den lämpligaste dertill, då segelfarten hvilade, hvarigenom vid bancoluckans öppnande tillfälle för ögonblicket stängdes att i större senia med beqvämlighet exportera det myntade silfret.
Jag trodde, att man derigenom skulle undvika den första stormen, som misstroende och egennyttiga, om än falska, speculalioner kunde uppväcka och såmedelst afböja den oro och misscrédit, som en häftig ultagning af silfver vid utvexlingens början i landet kunde åstadkomma.
Farhågan för utbyte af de i Finland befintliga Svenska sedlar ansåg jag ock då böra lugnas och allmänheten vänja sig, under en längre tids väntan på öppnad segelfart, vid det nya förhållandet, småningom nödsakad att erkänna representativet lika godt samt för transport och förvaring bättre, än den valuta, det föreställer.
Men då å andra sidan förekommit, att coursen på ett naturligtvis efterhand och utan minsta skakning redan förbättrats och vid b:co-Iuckans öppnande till utvexling än vidare måste förbättras i den mån, att uttagning och utskeppning af silfver ej kunna erbjuda någon vinst, när alla dermed förenade omkostnader tagas i beräkning, har detta förhållande besegrat all den betänklighet, som hos mig uppstått, och öfvertygat mig, att tiden nu är den lämpligaste att sätta realisationen i verket, helst erfarenheten lärer visat, att efter skeppningens slut coursen vanligen höjt sig, samt i hvad fall sorn helst
Banken ingenting bör periclitera med de garantier , Utsk. föreslagit.
Det rådligaste, äfvensom det rättenligaste, är således, att den af Statsmagterna beslutade och af alla ordningens vänner så ifrigt efterlängtade realisationen ju förr desto hellre må bringas till verkställighet, hvartill lämpligaste tiden äfven torde vara inne under det B.
St. äro församlade, hvilka då, om så skulle fordras, i vissa möjligen förekommande, oförutsedda vigtigare detailfrågor kunna lemna nödiga föreskrifter.
Jag gör mig förvissad, att alla anstalter för utvexlingens verkställighet och oafbrutna gång, jemte hvad i sammanhang dermed i afseende å utgifvandet af nya sedlar bör iakttagas, äro så förberedda, att något uppskof icke vidare må sältas i fråga, sedan utvexlingsdagen blifvit bestämd, hvarom ett förhastadt beslut i den vägen vid förra riksdagen lemnar varning; börande vid utvexlingsdagens bestämmande jemväl tagas i betraktande omgången af ärendets behandling i hela dess vidd och den tid, som fordras, innan det definitivt af Statsmagterna hunnit blifva af - Den - Maj. 307 gjordt oell innan det fattade heslutet hunnit promulgera?, på det hancoluckan ofelbart må till utvexling upplåtas den dertill beramade dag.
Jag delar hufvudsakligen de åsigter, sorn Hr Frih. Rantzou samt Hrr Stråle, Rosenblad och Hegardt yttrat, och anhåller derföre om propos. å bifall till BancoUtsk:s betänk.
Jag kan icke, lika med en annan värd ledamot, linna Utsk:s tillstyrkande i detta betänk, vara vilkorligt.
Ulsk. yttrar endast, att det är i förhoppning, att betänk.
N:o 6 varder i dess väsendtligaste delar af R.
St. antaget, sorn Utsk. tillstyrker silfverutvexling d. r Juli.
Jag hyser också denna förhoppning, och fastän jag nästan oafbrutet varit närvarande under de discussioner, som rörande betänk.
N:o 6 inom detta Stånd ägt rum, har jag icke hört något anföras, sorn, enligt min tanke, bör kunna föranleda BancoUlsk. att uti dess förnyade betänk, föreslå några hufvudsakliga förändringar i de hufvudgrunder, ifrågav. betänk. innehåller.
Då Utsk., likasom nu tvenne af Bancoslyrelsens ledamöter, lillkännagifvit, det icke något hinder inom Banken förekommer för utvexlingens verkställande dea nu föreslagna dagen, anser jag de nu anförda skälen förden begärda återremissen icke förtjena afseende.
Dessa skäl hafva för öfrigt ledan förut blifvit af åtskilliga talare tillräckligen vederlagda.
I anseende till den långt framskridna tiden vill jag ej heller ingå i en visserligen lätt verkställbar vederläggning af de enda, ännu obesvarade Jemnade anmärkningar, sorn af Hr Ribbing blifvit framställda.
Jag får således blott förnya min anhållan om propos. till bilall å Utsk:s betänkande.
Det är i anledn. af den vigt, llr Rosenblad lagt på bifallet till delta betänk., som jag begärt ordet, llr Rosenblad bar ansett nödigt att nu framkalla en opinionsyttring; men detta synes mig alldeles öfverflödigt.
Mig synes, att man ej för ofta bör anlita opinionsyttringar, och att de åtminstone böra besparas, när de ej leda til! något ändamål.
Du nu trenne
Stånd återremitterat betänk., torde det vara bättre att vänta, tills ett afgörande beslut skall fattas, och då genom elt moget beslut Jenina en opinionsyttring, värd efterföljd.
Här bar blifvit sagdt, att inga nu framställda anmärkningar, med lindaur tåg af Hr Ribbings, kunde föranleda återremiss.
Till en början får jag förklara, att jag icke, i anseende till de af Ur Ribbing gjorda anmärkningar, önskar återremiss; rnen jag är deremot villig att biträda begäran om återremiss på deri grund, att förevar, betänk, nr baseradt på förutsättningen, att betänk.'
N:ö 6 skulle vinna bifall.
Nåv nu sistnämnde betänk., eller basen för det nu förevar., är återremitterad!, hemställer jag, huruvida det vore enligt med hvad man borde göra, alt bifalla betänk.
JNT:o 8, hvilket således synes 3gS Don 7
Ma j. med allt skäl kunna återremitteras; och Gr.
Cronhjelm har redan uppläst den delen af belätik., hvarpå jag grundar detta mitt omdöme.
Jag vill till BancoUtsk. ställa den önskan, att Utsk. måtte, såvidt möjligt är, bereda denna sak en så skyndsam gång, att Utsk. blefve i tillfälle att vid återremissens besvarande ej behöfva förändra den nu föreslagna dagen för Bankens öppnande till silfverutvexling, emedan jag önskade, att utvexling finge börjas d. i Juli, fastän jag anser, att ett bifall dertill vore för hastigt lemnadt, om sådant skedde, innan R.
St. fattat sitt beslut öfver de nyss återremitterade betänkandena från BancoUtskottet.
Oberäknadt, att det ej är mitt fel, om vårt beslut kommer för sent, eller sedan frågan redan blifvit afgjord af de andra Stånden, enär jag yrkat, att detta vigtiga mål måtte först behandlas, får jag i anledn. af Gr. v. Fersens yttrande, att en opinionsyttring ej skulle tjena till något, anmärka, att om R. o. Ad. på detta sätt år 1829 hade behandlat saken, då R. o.
Ad. företog hufvudfrågan, utan afseende på att den från tvenne andra Stånd blef återremitterad; jag får anmärka, säger jag, att om icke denna opinionsyttring skett, hade troligen ingen realisation blifvit beslutad, utan skulle vi ännu befunnit oss i samma chaos af hopplös rayntoreda, som förut.
Jag instämmer med de värda ledamöter, som ansett ett bifall till detta betänk, icke vara vådligt, utan gerna kunna lemnäs.
Jag anser nemi. ej betänk, om silfverutvexlingen hafva något oskiljaktigt sammanhang med Utsk:s föregående betänkm, och skulle derföre icke tveka att med min röst bifalla detsamma; men då jag ej är af deras antal, sora anse en opinionsyttring, då den ej leder till något resultat, vara nyttig, allraminst då sådant skulle bero på en sinkadus, såsom Hr Rosenblad befarat, vill jag ej bestrida betänk:s återremitterande, och jag tror, att man så mycket mindre bör sätta sig deremot, som en opinionsyttring, hvarigenom betänk, bifalles, kunde verka menligt hos de andra Stånden, som redan återremitterat betänk.
Jag får sålunda förklara, att ehuru jag till alla delar bifaller de grundsatser, Utsk. framställt i detta betänk., vill jag ej motsätta mig deras önskan, som vilja se betänk, återremitteradt.
I anledning af hvad Hr Rosenblad nyss anfört, får jag erinra, att vid det af Hr Rosenblad cilerade tillfälle opinionsyttringen angick företagande af en hufvudfråga, och annat är opinionsyttring, då beslut skola fattas, och opinionsyttring, då man i otid vill neka en återremiss.
Hr Lefre'n: Jag tviflar på, att Hr Rosenblad har riktigt uppfattat sättet att befordra realisationen, då han Din ; Maj. 399 al/tid och enständigt yrkar på att sätta alla frågor på spetsen af ett varde.
Jag tror, att en lugnare besinning ar ett bättre sätt att "vinna detta ändamål.
Jag tviflar på, att realisationen har många varmare vänner än jag; men jag nödgas likväl bekänna mig till dem, som yrka, att det ej är farligt att låta en god sak utveckla sig, utan att Sätta frågorna på toppen.
Hr Rosenblad har behagat anfalla mitt förslag i afseende på myntenheten isina sista retranchementer med förespeglingen, att detta förslag skulle föranleda till ompregling af alla våra mynttecken.
Hr Rosenblad känner för väl bancoverkets förhållanden för att icke veta, att denna anmärkning ej äger bestånd inför hans egen lindrigaste pröfning.
De nuvar. mynttecknens beskaffenhet utgör således intet hinder för utvexlingens företagande när sorn helst.
Hvad opinionsyttringen vidkommer, är det med stor fägnad, som jag, likasom hvarje annan vän af realisationen, hört, att ingen talat emot utvexlingen. R. o. Ad. tyckes vilja besluta en återremiss af betänk., utan att någon satt i fråga silfverfondéns tillräcklighet.
Jag tror, att man längesedan upphört att tvifla i hufvudsaken, och ingen har salli fråga, att R. o. Ad. kunde hesitera ett ögonblick att, när frågan återkommer till afgörande, taga ett beslut, som är R. o. Ad. värdigt, det nemi. att uppfylla, hvad som är löfval samt således heder och ära fordra.
Jag yrkar således återremiss, icke derföre, att jag hyser någon hesitation vid att gifva min röst för realisationens verkställande, men af aktning för Medstånden.
Jag finner icke fördelaktigt för R. o. Ad. att väcka deras missnöje genom en opinionsyttring, helst en opinionsyttring, som har tre Stånds beslut emot sig, är af föga värde, och man ej bör skjuta bort sitt krut onödigtvis.
Det fägnar mig, att Hr Lefre'n sjelf haft godheten vederlägga de Hrr, som mot mig påstått, att Hr Lefre'ns förslag om en ny mynlenhet utgör ett hinder för silfverutvexlingens företagande d. i nästk.
Hr Skogman, Carl Da v., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Som göromål möjligen kunna hindra mig att vara tillstädes, då BancoUtsk:s betänk.
N:o 8 förekommer till öfverläggning hos R. o. Ad., anhåller jag att skriftligen få anföra följande:
Utsk. säger sig ej vara i tillfälle att meddela upplysning om den beräkning, som legat till grund för den uti K. M:s nåd. skrifvelse af d. 8 sisth Febr. uppgifna summa af omkring 160,000 r:dr specie, såsom bristande i den vid sista riksdag antagna proportionen af 5 till 8 emellan metalliska fonden och den utelöpande sedelstockens silfvervärde efter myntbestämnings-grunden.
Jag får i anledning häraf upplysa , att ofvannämnde beräkning är grundad på den af Bancofullmägtige allmängjorda uppgift öfver vexelbankens 4oo Den 7
Maj. ställning vid slutet af Juni månad i833.
I denna uppgift upptages bristen i den stadgade proportionen till 38o,i34r:dr 43 sk. 8 rst. specie, och 608,000 r:dr i brcosedlar omförmälas såsom disponibla för silfveranskaffning, utan någon inverkan på det af R.
St. fastställda beräkningssätt.
Dessa 608,000 r:dr b:co svara, efter 128 sk., emot 227,000 r:dr specie, och om denna summa drages ifrån förberörde brist af 38o,i34 r:dr 43 sk. 8 rst., blir densamma förminskad till i53,i34 r:dr 43 sk. 8 rst., och nära 7,000 r:dr specie återstå uti den i K.
M:s nådiga skrifvelse upptagna summa af omkring 160,000 r:dr specie, svarande emot en skälig anskaffningskostnad för 227,000 r:dr specie.
Efter en senare uppgift öfver vexelbankens ställning d. 3i Dec. iS33 uppkommer en större brist uti proportionen af 5 till 8.
Bristen upptages väl i sjelfva verket mindre, eller till 35[,o2Ö r:dr 3o sk. 4é rst. i stället för 38o,i34r:dr 43 sk. 8 rst.; men den summa i brcosedlar, som kan till silfveranskaffning användas utan inverkan på proportionen, är deremot, i följd af godtyckligt fastställda beräkningsgrunder, förminskad från 608,000 r:dr till 384,980. r:dr.
Dessa 384,980 r:dr svara, efter 128 sk., emot 144,348 r:dr 36 sk:r specie, hvilka, dragna ifrån 35i,02Ö rrdr 3o skir 4§ rst., lemna en brist af 206,677 r;dr 42 sh. 4z rst. specie.
För hvarje iooo rrdr i brcosedlar, som utgifvas utöfver berörde tillgång af 384,3go r:dr, erfordras en tillökt silfveranskaffning af 234 rsdr 18 skrr, hvarigenom beräkningarna ytterligare invecklas.
BancoUtsk. har uppställt 4 sårskilda beräkningar (bil.
Nro 1—4) öfver förhållandet af S till 8, hvilka beräkningar omvexla emellan ett silfverbehof af 556,866 rrdr 3 sk. 7 rst. och ett af endast 68,429 '.‘dr 44 sk. 10 rst., ett bevis, huru godtyckliga sjelfva beräkningsgrunderna äro.
Huru härmed må vara, så är det ett factum, af flera talare på detta rum framstäldt och äfven af BancoUtsk. erkänd t, att Bankens redan ägande metalliska fond är mer än tillräcklig att när som helst börja utvexling efte r my n tbes tärn ni n gsg runden.
Det alock ett factum, mer och mer erkändt, att ett fortsatt uppfyllande af Bankens förbindelser beror vida mindre af den metalliska fondens arithmetiska förhållande vid någon viss tidpunkt, ari af kloka beslut om dess rörelse och förvaltning, samt dessa besluts kloka och rådiga handhafvande, H. Ex. Hr Gr, o.
Landtm, framställde proposition till återremiss af BancoUtsk:s betänk.
JVto 8.
Af alla de skäl, som jag bär hört yttras emot mitt yrkande om bifall till betänk., finner jag endast ett enda vara giltigt, det nemi., att betänk, kommit att föredragas under det så få af R. o.
Ad:s ledamöter varit Den 7 Maj. 4oi närvarande; och enär en opinionsyttring af så få ledamöter ej kan vara af vigt, vill jag inskränka mig tillen reservation emot det nu fattade beslutet.
Jag förenar mig i Hr Rosenblads reservation, emedan jag icke insett någon anledning till återremiss, enär jag i*cke finner något oskiljaktigt sammanhang emellan detta och BancoUtsk:s näst föregående betänkanden.
Palmstjerna, Carl Otto, förenade sig med Hr Rosenblad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 4 e
Lördagen den io
Justerades ett prot.-utdr. för d. 7 dennes.
Justerades pleni-prot:n för d. 28 sisth April f. och e. m. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.:
Till mina föregående yttranden, rör:de lotteri-inrättningen, anhåller jag att, i sammanhang med den skedda protocollsjusteringen, få tillägga några ord, med begäran, att äfven detta yttrande får åtfölja den beslutade återremissen af StatsUtsk:s betänk, om lotteri-inrättningens upphäfvande.
Med anledning såväl af gjorda reservationer som af de upplysningar, hvilka under discussionen öfver ämnet förekommit, har jag funnit mig böra öfvergå till den meningen, att ett classlotteri i stället för nuvarande nummerlotteri borde inrättas.
Derigenom skulle det klandervärda i organisationen af nummerlotterispelet såsom statsinrättning kunna undvikas, och inrättningen göras populär för de mindre bemedlade folkclasserna, samt ändock bereda sannolik säkerhet för en påräknad inkomst åt statsverket, hvilken hvarken lärer kunna eller böra ersättas genom ny beskattning.
För vinnande häraf anser jag väl, att insatsen för hvarje lott bör ställas på högre summa, men likväl sålunda regleras, att den kan fördelas ända till -j^tdelar, hvarigenom flera spelare kunna deltaga i spelet och insatssumman på det hela blifva betydligare.
Äfven synes det mig, att inrättningen bör så kunna ställas, att inga särskilda utvägar på spelarnes bekostnad må behöfva begagnas, för att densamma skall bära sig, och slutligen anser jag, att administrationen bör kunna så inrättas, att Dont 18 Maj f. m. någon besparing må äga rum i de nuvar. nog dryga administrationskostnaderna, Med dessa vilkor är jag färdig att .'el »stämma i den närvar, lotteri-inrättningens utbyt. i ..:ot <;:t classlotteri, hvilket, på sådant sätt inrättadt, bö val t be friad i. från
Je brister, som med rätta depopularisera den förr-a, och måhända innebära en bättre och isynnerhet redbarare säkerhet, att staten deraf erhåller lika inkomst, sorn af nummerlotteriet.
Att denna inkomst för staten är högst behöflig, lärer ingen bättre erfara än StatsUtskottet.
Jemte det jag förenar mig med Frih. Åkerhjelm, utbeder jag mig få förklara, att jag måste bestrida borttagandet af nuvar. lotteri-inrättning, så framt icke något annat sättes i stället, som förvissar staten om samma inkomst som den förut af lotteriet haft att påräkna.
Dessa båda anföranden remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med den utaf R. o.
Adi beslutade återremiss af samma Utskrs, såsom bilaga till utlåt, N:o 54, afgifna särskilda utlåt. lit. i, i anledn. af väckta frågor om indragning af K.
Nummerlotteriet eller detsammas förvandlande till Classlotteri.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarna Bevil!n.-Utsk:s d. 2 dennes e. tn. på bordet lagda memorial N:o 6, i anledn. af anmärkningar emot betänk.
N:o 3, ang:de Hr Erik Lefflers motion om brännvinsbränningens inställande.
Företogs till pröfning Bevilln.-TJtsk:s d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 7 i anledn. af Hr Nordenanckar, Gust., motion om stadgande af böter för uteblifvande från 2:a kronouppbördsstämmqn. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.:
Om det är sannt, hvilket jag ej bör betvifla, då uppgiften kommer från en landshöfding, att de skattdragande icke sjelfmant erlägga sina utskylder, men hafva penningar hemma aflagda i afvaktan på kronobetjeningens ankomst för att utkräfva dem, så finner jag visserligen det vara af behofvet påkalladt, att något bötesansvar stadgas för underlåtenheten att infinna sig vid första uppbördsstämma!!; men jag yrkar ändock afslag å Bevilln.-Utsk:s ifrågavar. betänk, på den grund, att R.
St. sjelfva såväl vid 1823 års riksdag som vid sista riksdagen till Konungen ingått med underd. anhållan, att de förut stadgade böterna för slik underlåtenhet måtte upphäfvas.
Konungen har också härom utfärdat en författning, men med förklaring, att den endast skulle gälla på försök i 5 år, hvaraf nu blott ett år återstår, och det ankommer således
Dea 10 Maj f. m. 353 på Konungen att efter den bestämda tidens förlopp ånyo yttra sig öfver ämnet, sedan lian hört sina Bef:h:de, oell att då vidtaga deri åtgärd, som Iran finnas lämplig.
Jag vet sålunda icke, hvarföre man nu skulle besvära Konungen med en skrifvelse, då man i allt fall på annan väg kan få de ifrågavar. böterna åter upplifvade, särdeles då det skulle innebära alltför mycken inconseqvens att, sedan man vid 2:ne riksdagar förnyat en anhållan, vid den 3:dje riksdagen komma med en alldeles motsatt begäran.
För att undvika en sådan inconseqvens å R.
Sl:s sida, och då något behof icke är förhanden att begära upphäfvandet afen författning, sorn ändock inom i år upphör, anhåller jag om propos. till afslag å betänk., hvilket också är det beslut, hvaruti åtminstone ett annat RiksSt* slädnät.
Hen siste värde talaren har för sin begäran om afslag å Ulsk:s betänk, ej anfört annat skäl, än att man borde undvika inconsequens AR.
St:s sida, enär man kunde hoppas, att Konungen ändock skulle åter införa de ifrågavar. böterna, sedan det ofog, som öfverklagas, visat sig såsom följd af deras borttagande»
Jag kan likväl svårligen tro, att man bör drifva consequensen så långt, att icke R.
St., då de i välmening för folket begärt dessa böters afskaffande, men numera inse sitt misstag, sjelfva böra söka alt få detsamma rättadt.
Mig synes det snarare hedrande för R.
St. att här taga initiativet och säga: utgången har visat, att saken icke'bär sig, och vi anhålla derföre, att böterna må åter införas.
Räddhågan för inconseqvens tror jag annais skulle inleda R.
St. blott till envishet, utan behörigt afseende på rättvisan och nyttan.
Cronhjelm i begäran om afslag å Utsk:s betänk.* men anhåller att med några ord få utveckla min åsigt i ämnet.
Jag anser som en medborgerlig pligt att sjelfmant betala sina kronoutskylder, emedan hvar och en bör gälda något för det skydd, han njuter af staten.
Detta är således en moralisk förbindelse, som Utsk. likväl alldeles icke afsell, utan endast betraktat frågan från en materialistisk synpunkt, då Utsk. velat, att skyldigheten skulle utkräfvas genom tvångsmedel, i stället att jag anser pligtkänslan dertill böra vara tillräcklig.
Besynnerligt är det också, att då kronobetjeningen förmodligen äfven skulle få omedelbar befattning med ifrågavar. böters indrifvande, blifver samma person efter Utsk:s förslag åklagare, domare, verkställare och delägare i böterna.
Skulle åter anmälan hvarje gång göras hos K. M:s Bef:h:de, och böterna uttagas i Vanlig executiv väg, så skulle detta vara förenadt med så mycken omgång, att man snarare skulle förlora än vinna i besväret.
Jag skulle för hlin del helst se ett helt annat uppbördssätt infördt m. fl. 6 H. 45 354 Den i o
Maj f. m. terminer för skatternas indrifvande; men då Utsi. ej föreslagit någonting i denna väg, tror jag den af Utsk. liär tillstyrkta åtgärden vara olämplig.
Åtskilliga ledamöter inom Utsk. hafva också reserverat sig emot pluralitetens beslut, och jag instämmer med dem, samt begär propos. till afslag å betänkandet.
Jemte det jag förenar mig i de anmärkningar mot Utsk:s betänk., som Gr. Cronhjelm och Hr af Dalström gjort, utber jag mig att få tillägga den särskilda anmärkningen, att de flesta skattskyldiga, som äro i tillfälle att betala sina utskylder i rällan lid, säkerligen skola fullgöra det utan hvarken böter eller kronobetjeningens påhelsning, så länge de äga rättighet att med sina grannar och bekanta skicka penningar till uppbördsstämmorna; men då Utsk. nu föreslagit böter till 2 sk. af hvarje r:dr på debetsedeln för alla dem, som icke bevista andra uppbördsstämman, synes det nog hardt, att allmogen skall se sina utlagor ökade med ^tdel, endast för underlåtenheten att personligen infinna sig, ehvad betalning erlägges eller icke.
På dessa skäl yrkar jag likaledes afslag å betänkandet.
Om erfarenheten besannade, hvad en ledamot här yttrat, att den medborgerliga pligten och moraliska känslan äro tillräckliga för att förmå de skattskyldiga att sjelfmant erlägga sina utlagor, skulle jag instämma med dem, som begärt afslag å Utsk:s betänk.
Jag har dock en helt annan erfarenhet, och så länge vi stå på den ståndpunkten, att den moraliska känslan ej kan anses tillräckligt verksam för ändamålet, tror jag, att de nu ifrågavar. böterna utgöra ett lämpligt tvångsmedel och att Utsk:s förslag förtjenar bifall.
Jag får ytterligare påminna, att Konungen d. 9 Juni i83o afskaffat alla böter för uteblifvande vid uppbördsstämmorna genom en författning, som uttryckligen gäller endast på försök i 5 år.
Innan denna tid tilländalupit, måste således K. M:s Bef:h:de inrapportera, hurudan verkan af författningen visat sig, och om de härvid säga, att böter ännu vidare äro behöfliga, beslutar Konungen naturligtvis, att försöksförfattningen skall upphöra.
Jag insel- således intet skäl för R.
St. att i detta ämne besvära Konungen med en skrifvelse, och jag fortfar att på grund häraf att yrka afslag å Utsk:s betänk.