Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De beträdde frän början en falsk bana, som sedermera aldrig öfvergafs, de utgingo frän två falska utgångspunkter, den första att i likhet med Fransoserna och i olikhet med Engelsmännen i reformväg anse sig böra operera utifrån inåt, i följd hvaraf de lade en alltför uteslutande vigt på formerna; den andra falska utgångspunkten åter var, att dä våra Svenska reformvänner icke tillräckligen genomskådade svårigheterna af all större politisk reform och således hänfördes af illusioner som ingalunda vitsordas af den historiska erfarenheten, de något för tidigt trodde sig skönja målet för sträfvanden och förhoppningar, och således afstodo från några allvarligare bemödanden att uträtta det goda och nyttiga inom de former som förefunnos, hvarigenem måhända mången vigtig reform uteblifvit.
Det under diskussion varande förslag till ny Riksd.-Ordn. framkom under en tidpunkt då de flesta Furstar och Styrelser icke med nog besinning betraktade händelserna; då de i en öfvergående feberparoxysm, som desto häftigare den rasade, desto fruktansvärdare den visade sig, desto hastigare borde hinna sin kulminationspunkt, trodde sig skåda något beståndande, i harmoni hvarmed man borde vara betänkt på lagstiftningsåtgärder.
Lagstiftningsförslagets första stora betydelse ligger i de grundsatser hvarifrån det officielt förklarades utgå, och hvilka grundsatser, om ock tveksamt tillämpade, dock rubba de grundvalar, hvarpå det Svenska äfvensom det Europeiska samhället i allmänhet uråldrigt hvilat.
Menniskan tjusas ofta af vissa älsklingsidéer, hvilka kunna hafva en nyttig framtids bestämmelse, men för hvilka lion till ■ en början icke gör sig riktig reda, och som länge nästan uteslutande uppenbara sig i form af abstrakta satser.
Så har personlighetsprincipen och de derifrån utgångna allmänna valen blifvit det ideal, för hvars tillbedjande mas 17* - 260 Den 17 December. san står färdig att göra alla möjliga offer.
Grundsatsen framstår dock ännu i sin närvar, ovalkade form inför de mera bildade som en af dessa onda andar, dem man dyrkar mera af fruktan än af kärlek.
Personlighetsgrundsatsen förordas emedlertid af både vän och fiende, såsom den enda sanna och rätta grundvalen för all politisk lagstiftning, under det man har all möda ospard att vid tillämpningen utplåna grundsatsen.
Man linner häraf, alt de nya satserna ännu befinna sig i sitt första idealistiska utvecklings-stadium, att de ännu icke hunnit utbilda sig i någon positif för samhället antaglig form, och att de ännu mindre förmått uttränga de ideer, under inflytande hvaraf det Europeiska samhället utbildat sig, och hvilka sednare ännu stå i för stor disharmoni med de förra, för att icke tills vidare göra segren oafgjord.
Känslan af svaghet framalstrade hos menniskan behofvet af andras understöd, som dock företrädesvis söktes hos de till upfostran, samhällsställning, föreslällningsätl yrken och sysselsättningar likartade.
Menniskornas grupperande i vissa egendomliga fördelningar är också lika gammal med menniskoslägtets historia, om än klasserna uppenbarat sig ä olika form; ty bildningen och deraf utgångna förändrade förhållanden närmade vissa klasser till hvarandra, utplånade vissa andra, och skapade nya formationer.
Fråga kan dock vara om något kan anses vara vunnet med de öfriga samhälls-fördelningarnes försvinnande, om enda följden deraf skulle blifva, hvad som tidens tecken tyckas förebåda i andra länder, samhällsmedlem marnes fördelande i endast tvenne hufvudklasser, der bildning och förmögenhet nästan uteslutande ingår i den ena klassen, fattigdom och okunnighet i den andra.
Vid det nya lagförslaget ser man i sjelfva verket de allmänna valens grundsats som det tyckes, hufvusakligast för skenets skuld skrytsamt angifven i motiveringen, men med en tillämpning, som nästan uteslutande andas inflytelse af klassvalsideerna.
Man eger således att utan afseende pä grundsatsen hufvudsakligast granska huru denna tillämpning visar sig i stycke, om folkelementet der bättre förmår göra sig gällande, eller bättre och nyttigare resultater deraf äro att vänta för folk och samhälle än af den gamla ståndsrepresentationen.
Någon noggrannare detalj-granskning kan vara öfverflödig då chancerna för förslagets antagande visa sig så föga lofvande.
Denna granskning kan dock vara uplysande om den sker med upmärksamheten fästad pä Sveriges många egendomliga förhållanden.
De allmänna valen hafva i utlandet sina Hesta anhängare hos massan och dess målsmän, och deras omedelbara tillämpning påyrkas ifrigast från detta håll, denna slags påtryckning åter eger icke rum i Sverige der arbetsklassen frän urminnestider deltog i Sveriges allmänna angelägenheter.
Det nuvar. lagstiftningsförslaget bör således företrädesvis bedömmas ur den moraliska position den intager inför flertalet, och dem som i Sverige föra deras talan; således: den Svenska allmogen.
Den delen af arbetsklassen, som sysselsättes af stadsmanuna-industriens yrken, kan ännu hvarken till antal eller betydelse jemföras med den jordbrukande arbets-befolkningen Den 17 December.
201 och förtjenar således icke det afseende man i utlandet dervid måste fäsfa.
De mest olika omdömen hafva gjort sig gällande i afseende på det nya förslagets inflytande på allmogens intressen, hvilka i sjelfva verket både låta argumentera sig, antingen man uteslutande fäster sig vid det nakna siffertalet eller vid den anda som endast förmår gifva siffran lif och betydelse.
— Allmogen har således de jure blifvit ihogkommen på ett sätt, hvaröfver den icke eger skäl att beklaga sig; frågan är endast om, huruvida de tilldelta politiska rättigheterna de facto komma allmogen till godo.
Då det nya förslagets anhängare ingen ting gjort för att popularisera detsamma hos allmogen, skulle tillämpningen börjas under inverkan af allmogens öfverygelse att dess lott derigenom latderades, och endast denna öfvertygelse skulle framalstra deremot svarande förhållanden.
Vid Elektors-valen till innevar. riksdag måste presterskapet göra sig all möda för att samla ett till ett laggiltigt val nödigt antal Elektorer, hvilken liknöjdhet dock, som nu visar sig, ingalunda upkom af någon förkastelse-dom öfver närvar, representations-sätt eller af någon trängtan att ersätta detsamma med en på de allmänna valen baserad representation; den upkom af den känsla af obetydenhet, som alltid hyses af de mindre bildade vid utöfvandet af deras politiska rättigheter, en känsla som tilltager ju mera man nerflyttar den politiska kompetensen.
Denna liknöjdhet vid Elektors-valen skulle efter all sannolikhet tilltaga om allmogen saknade sin nuvar. säkerhet att vid representant-valet utse en af sin egen klass, hvarigenom åter tillfälle öpnades för en olaglig inflytelse af prester och ståndspersoner, och hvarigenom således fröet blef nerlagdt till en inom vår representation förut okänd korruption.
Våra närvar, stånds-förhållanden medgifva visserligen äfven en sådan obehörig inverkan, men den har hittills varit föga motiverad; ty dels utgörer BondeSt. endast ^ af representationer, dels såg man BondeSt:s ledamöter vanligen först efter upkomsten till riksdagen fatta sina opinioner.
Allmogen af ålder vand att personligen deltaga i landets alla vigtigaste angelägenheter, i de kommunala så väl som de juridiska och politiska, älskar bibehållandet af detta förhållande, om ock allmogens inverkan alltid varit af en mera passiv än aktiv natur och hufvudsakligen bestått i en slags sanktion.
Vid bedömmandet af den ställning det nya förslaget intager hos allmogen, böra deras föreställningsält och fördomar noggrant tagas i betraktande.
Kärleken för Konungaväldet och misstroendet till herrarne äro så invexta med allmogens ideer, alt uplysningen ännu behöfver göra många ansträngningar innan den förmår skingra de villor som i följd häraf upsla.
Allmogen ser i de mera bildade herrarne så väl sina sorn Konungaväldets arffiende!’, och herrarne må än aldrig så liberalt upträda, kunna de just i följd af sin större representant-befogenhet icke återgifva alla allmogens ideer.
I händelse af allmogens allmännare utträngande ur representationen skulle den mindre behagliga bilden af en ny herrarnes styrelse under formen af vår s. k. frihetstid, genast framstå för allmogen och lill föga fromma för de konstitutionella ideerna fostra en benägenhet att öka Konungamakten.
262 Den 17 December.
De efter förslaget direkt väljande bland allmogen komma efter all anledning under tidernas lopp att skilja sig från de indirekt väljande, hvarigenom allmogen skulle förlora den betydelse den nu hemtar af sina många rika och mera bildade klassmedlemmar.
Samhället skulle förlora många af de konservativa garantier, som den Svenska allmogen i sin närvar, sammansättning lemnar.
Skulle t. ex. missnöje upstå hos de indirekt väljande bland allmogen mot det nya förslagets resultater, och en förändring åstundas, voro de gemensamhets-band, som nu sammanhålla den rikare delen af allmogen med de fattigare, uplöste, och den sednare skulle apellera till revolutionära krafter antingen till Konungamakten eller till de i strid med grundsatsen i politiskt afseende uteslutna; vådliga agitationer skulle upkomma, som förrän der önskligt vore, kunde föranleda en ny ansättning på samma ännu omogna och outbildade ideer endast med en rationnellare tillämpning och en liten desert af socialistiska satser.
Afven de medlemmar af den verkliga allmogen, som komma i fråga vid valen skulle snart förlora smaken derföre.
Allmogen som har en säker blick i de saker den praktiskt behandlar, är icke vuxen de större och mera invecklade politiska frågorna.
Bönderna skulle, inblandade i kretsen af de mera bildade, snart förlora sin betydelse, finna sig generade, och en gäng befriade från riksdagsbestyret icke mera vara benägna att åtaga sig detsamma, och allmogen således äfven af denna orsak blifva tvungen att mot sina sympathier lemna sitt förtroende ät herrarne.
Hvad man nu än må förvita BondeSt. för lyten som representanter, bör man dock erkänna dess bemödanden att hushålla med statens medel och står nationen hnfvudsakligast hos Bondelementet i förbindelse för den hushållsaktighets-anda som gjort sig gällande inom representationen oell hvilken ulan att hindra landets ekonomiska förkofran bidragit att lämpa utgifterna efter tillgångarne, och med afseende härpå skall i mångas ögon säkert hvarje representalions-form mera gynsamt betraktas som ur folkets fickor förmådde frampressa mera penningar, vare sig under form af statslån eller skatter.
Efter all anledn. vore det således icke bondelementet som i händelse af det nya förslagets antagande finge ett oroväckande öfvertag, men val ett annat element, som i vissa afseenden har sine afskiljdä antinationella intressen: ett element, som förstår göra sig gällande utan speciel upmuntran, och som äfven under de mest olikartade politiska former är det mäktigaste i Europa; som icke allenast förmår bjuda sjelfva Furstarne spetsen, utan hvad mera är, sjelfva demokratien, som nu i Frankrike är mäktigt nog att förhindra äfven de nyttigaste reformer sorn icke öfverenstämma med dess intressen, ett element som alltid sträfvar att öka budgeten och som hotar att ruinera eli land med Frankrikes stora pekuniära resurser, detta element heter byråkrati.
Åtskilliga förhållanden gifva anledning till denförmodan att det nya förslaget skulle pä ett alltför öfvervägande sätt gynna de byråkratiska intressena, dels med anledning af den direkta rösträttighet ^om förslaget lemnar embetsman - Den 17 December. 263 nen, dels med anledning af det inflytande dessa förmå utöfva på de öfriga röstande.
Dä formerna ännu aldrig visat sig ega någon omedelbart skapande förmåga med afseende pä den politiska andan der denna förut icke gifvit sig tillkänna, kan man med någorlunda visshet förutsätta, att ett lagförslag, som redan är utdömdt af den i politiskt afseende varmaste, delen af nationen, nemi. de nya och friskare idéernas anhängare, icke förmår framalstra en förut okänd public spirit.
Då man nu tager i betraktande de hittills rådande politiska maklighetsförhållanden, i följd hvaraf få eller inga med afseende på valens bedrifvande, skulle upträda annorlunda än på ett passift och negatift sätt, och dessutom känner de konsiderationsnät som i allmänhet inom provinserna fastbinda ståndspersonerna vid embetsmännen, behöfves i sanning icke mycken aktivitet å embetsmännens sida för att bestämma valen, och hvarje skicklig och inflytelserik Landsh. skulle i all beqvämlighet i sitt arbetsrum kunna upgöra vallistorna.
Valen åter skulle under denna förutsättning ungefär falla ut som innevar. riksdags Bänkmans- och Elektors-listor, och således skicklighet och sjelfständighet blifva upoffrade åt den blinda voleringslydnadens förtjenster och egenskaper.
Härutaf åter skulle följa det för nationen föga tillfredsställande resultat, att embetsmannaintresset, som nu hufvudsakligast representeras af halfva representationen, då kom alt göra sig gällande i hela representationen och folk-elementet befinna sig alldeles uteslutet derifrån.
Den förkastelse-dom som blifvit uttalad öfver det ny förslaget utgår ingalunda frän någon absolut förkastelse af de nya idéerna.
En noggrannare forskning i historien framalstra!' ingen förkärlek hvarken för det gamla samhällsskickat eller de gamla sarohällsidéerna; hvilka i allmänhet icke bestå pröfningen inför de sundare, humanare och rättvisare samhällsåsigter uplysningen framalstrar; man uptäcker således snart att det mossbelupna icke alltid är det värdefullaste.
Den gamla goda tiden förordades alltid, men återfans aldrig; ju mera man deremot flyttar sig tillbaka, ju mera man närmar sig till nationernas vagga, desto mindre afvundsvärda visa sig tiderna, desto dystrare menniskorna, desto mera suckade mensklighelen, desto talrikare och gräsligare voro brotten, desto mattare och sällsyntare dygderna, desto sämre vårdades flertalets rätt och intressen.
De nya idéerna åter hafva inom samhället framalstrat mera moralitet, humanitet och rättvisa och förtjena i detta afseende all möjlig upmärksamliet och högaktning.
De nya idéerna kunna dock icke endast, som sådana, ovillkorligen antagas, då många af dem endast kunna anses som ögonblickets hugskott, som den råa kraftens brutala ingifvelser, men äfven den delen af de nya idéerna, som hafva en framtids bestämmelse, äro derföre icke genast antagliga.
Det nya, det outbildade ämnet visar sig vanligen i en slags rå form, der tiden och uplysningen har att afnöta kantigheterna, och då först kommer det att upträda i en förädlad gestalt i en politiskt användbar form.
Man må dock aldrig föreställa sig, att om de nya idéerna än äro aldrig så förträffliga, aldrig så luttrade af pröfning och erfarenhet, de liksom med ett vindkast undantränga de gamla.
Den 264 Den 17 December. förflutna lidens anda har äfven sina goda sidor, och var det alltid genom sammangjutningen af dem häda, genom den deraf kommande förmedling som civilisationens stora problem löstes.
De nya idéernas anhängare hafva dock skäl till den mesta fördragsamhet, och tålamod, då de i allmänhet hafva framliden för sig.
Äfven de mest fanatiska försvarare af en förfluten lids idéer och förhållanden kunna icke undgå inflytelsen af tidsandan, de må än aldrig sä mycket streta, aldrig sä mycket protestera deremot, aldrig så hermetiskt tillsluta bjerta och förstånd derför; den nya tidsandan är den atmosfer i hvilken vi lefva och hafva vår varelse, den skall således alltid vinna terräng.
Man eger dock skäl alt betvifla att dessa idéer äfven med deras omedelbara och mest oinskränkta tillämpning förmå lugna de politiska stormar som nu upröra det
Europeiska samhället och om de i detta afseende hafva den bestämmelse de egt vid ett redan förflutet tidskifte.
De filosofiska och politiska satser, som alstrat de allmänna valens princip, äro gamla då de jemföras med ännu äldre politiska grundsatser, men äro föröfrigt nya blott för massan, dit de nu först nersligit.
Man har i allmänhet vant sig att betraklji allt sorn smickrar massans föreställningssätt som en produkt af den första Fransyska revolutionen; sä är dock icke förhållandet, revolutionen forstrade få nya idéer, den frossade endast pä de idéer som 18:de seklet fostrat redan före revolulionsepoken.
Dessa idéer, hvilkas bestämmelse det var, alt uplräda fiendtligt mot då maktegande klasser, funno egendomligt nog hos dessa det varmaste understöd, förmodligen emedan de föga anade satsernas omedelbara tillämpning.
Från de tongifvande adeliga salongerna öfvergingo dessa idéer till medelklassen som vid revolutionen sökte monopolisera dem i sitt uteslutande intresse.
De politiska jäsningar och rörelser, hvilka revolutionen framalstrade, äfven utom Frankrike, ulgingo tinder en längre tidrymd hufvudsakligast från medelklassen, hvars hildning och betydenhet under tidernas lopp vuxit, utun att en deremot svarande politisk ställning blifvit intagen.
Denna slags påtryckning har nu uphört; ty dels hafva medelklassens anspråk i de flesta länder, i verkligheten om och ännu icke öfverallt till formen, blifvit tillfredställda i ännu högre grad än som kunde förväntas då striden öpnades, då det 1111 hufvudsakligast är industriens och penningens representanter, sorn bestämma verldshändelsernas gång.
Medelklassens politiska instinkter hafva till följd af dessa förändrade förhål landen blifvit konservativa, och den hyser icke mera benägenhet att öpna sig för arbetsklasserna än Adeln och Prester hyste en föregående period, att öpna sig för medelklassen.
Dessa förut fiendtliga samhällselementer hafva nu fått ett gemensamt intresse, det nemi. alt motstå påtryckningen af arbetsklasserna, hvilka för det närvar, hysa ännu större anthipatier för medelklassen än för Adeln, i följd hvaraf några ytterligare koncessioner till medelklassen, äfven der sådana kunna vara påfordrade af rättvisa, icke lugna det dofva missnöje som går genom arbetsklasserna.
Medelklassen, som inser detta, lyssnar således icke, äfven der den i politiskt afseende kan hafva skäl att klaga, lill den fordna klass afvundsjukans ingifvelse!-, så mycket Den 17 December.
265 mera som medelklassen i sin egenskap af industriens och pennin-, gens representant i ännu högre grad äfvenlyrar vid påtryckningen af arbetsklasserna än förut priviligierade klasser.
Medelklassen är således nu mera föga benägen alt börja en vidtutseende fejd för alt borttaga de företrädesrättigheter som här och der möjligen kunna tillhöra de högre klasserna, och der arbetsklassernas påtryckning mera ögonblickligt hotar, skulle medelklassen, om den erkände sin innersta tanke, långt ifrån alt taga något ifrån de högre klasserna, vara sinnad att lägga något till om den deri sage ett röedel, alt kraftfullare kunna bekämpa de socialistiska idéerna.
Frankrike framstår dessutom som ett lefvande exempel dels derpå, att der de sanna konstitutionella idéerna’ ännu icke äro utvecklade, der hjelper föga den politiska lagstiftningens yttre förmer; man må än aldrig så flitigt förändra dem, blir det enda resultatet, det ena slags godtyckliga regementets ersättande af det andra.
Frankrike visar derjemte, alt äfven den mest demokratiska utsträckning af den allmänna valrätten dels icke nerflyttar den politiska myndigheten der den enligt formen och grundsatsen borde förläggas, dels icke tillfredställer arbetsklasserna och således icke eger den lugnande bestämmelse man förutsatt.
De samfälda valen rekommenderas vanligen derföre alt de skulle förmå utestänga dessa de enskilta intressenas inflytande, som inom klassvals-represenlationerna anses utöfva en så skadlig inverkan.
I intet land är dock skandalen större i delta afseende än i Frankrike.
Den 2Z Oclober. 4617 ben och af Kongs.
Franska Orden pour Is marils mHilkurs Herr Osmé! 2acco, som enligt Riddarhus, Utskottets intygande alla nödiga prästanda fullgjort.
Ridderskapet och Adeln ätskiljdes kl. ^ till 2.
Zn ststem krotocolli. H.. 6.
Lilver stolpe.
Onsdagen den 25 October. kjsnum kl. 5 eftermiddagen.
Ordförande Herr Grefwe De ja Gsrstie, ^a cob. Upplästes ett af Riddarhus - Utffottet inlem, Nadt sä lydande: -Hörsamste
Memorial! HoS Riddarhus - Utffottet, har till desi genomseende och granskning bliswit söredragne Jntroductionsprästanda för Majoren Olod jacob känsel, och betz broder Capitain Larl ^xsl KanZel, hwilka genom Kongl. Ma, jestäts nädiga Resolution af den 29 Juni: 1809 blifwit adopterade uti Adcliga Ätten von kost N:o 687 ä Riddarhuset.
Och fär Utskottet, enligt wänlig praxis, detze Jntroductivns - Oocumenter till Högloft.
Ribber, skapet och Adelns egen närmare ompröfning öfwerlämna.
Witz 46l3 Den 2Z October.
Md anmälandet af ett mäl, till sin beskaffenhet sä nytt som detta, och dä uti Regerings - Forincn af den 6 Junie iZoy icke finnes rörande Adop, tioner i Adeliga Atter, nägot stadgande förcffrifwit, har Utffottet tvid jemförelse med den princip som j Z?:de H af nyp berörde Regerings»Form synes räda, rörande Adelffaps förlänande, trott sig icke böra fört!, ga de lwiftrclsmäl som hos Utskottet up,ostätt, huruwida det ät Herrar känsel genom ofwanbci örde höga resolution förlänade Adelskap med samma princip karr anses fullkomligen instämmande, ds desse Adopterade personer undsätt Adelskap för sig och sine afkomlingar (pä sätt ofwan Sberopade Z7 Z stadgar) under samma tid som af dem introducerade Adeliga Ätt, hwaruti de blifwit upptagne, ännu existerar sä .väl hufwudgrcncn som flera sidogrenar, in.d den ärfteliga rätt och adcliga wärdlghcten, som under det förflutna Regerings - sältet förlänades.
Hwad äler beträffar den omständighet, att säsom nu ffett, twänne personer, genom samma Kongl. Resolution med Adoption uti en Adelig Ätt blifwa bcvädadc, wägar Utskottet hysa ben förmodan, att wid en siik händelse, det skulle närmare bfwercnsstämma med billighet och rätkwisa, om hwar och en af desse personer, som hwar för sig undfätk serskildt förmäner, äfwen ock .förpliktades, att hwar för sig serskild Jntroduction erlägga.
Blifwandcs bock dessa yttranden, säsom rörande omständigheter wid hwilka Utffottet saknar grundlagens tydeliga stadgande, endast anmärkningS-wis framstälde till Höglofl, Ridbcrffapct och AdclnS mognare om - Den 2Z October. 4619 omprövande och upplysta bekommande.
Slockholm d. 12 October 1809.
Pä Riddarhus-Utffotteks wägnar: lss. L. kennet. k. ^älersträsile.
Isture von ^ackre^.
Friherre L e 6 e r kt r ö m, stacod, hcmstälde om det icke wore cnligast med nu gällande författningar, att de twänne bröder, som här under Adeliga Ätten von Koll blifwit adopterade, mätte fä hwardera sin särskilda nummer och säsom serskildt utnämnde anses, hwilkct han trodde borde Kongl. Maj:t i underdänighet underställas.
Herr Z.otk lie b, dar! krestrlc, ansäg billigt att bägge borde betala inkroduction, men ej att de skulle fä hwar sin serskilda nummer, ty bägge bure samma namn von kolt, hwaraf ej mer än en nummer förut funnes, hwarjcmte borde komma i bcrragtande, att som detta wore en adoption, uppstode i alla fall derigenom ingen ny nummer pä Riddarhuset.
Herr käklmnn, Otto krestric, förklarade att ämnet syntes honom alldeles nytt, och af den natur att Constitutioncns stadgande derwid bchöfde noga pröf, was, han anhöll derföre att det nu mätte fä hwila pä bordet. RopadeS Ja.
Upplästes följande af Riddarhus - Utskottet inlemnade Memorial, innehällande ett Utdrag af - 4620 Den 25 Oct-bev. af de Adeliga Privilegierna hwilka äfwcn upplästes, sä att jemnförclstn §:wiS kunde anställas.
Hörsam,naste Memorial!
Genom Högloft.
Riddcrskapct och Adelns bcssut af den 6 ststl.
Scptciubcr har det blifwit RiddarhusUtstottet uppdragit, att författa och inkomma med elt sädant sammandrag af 172g ärs Adeliga Privilegier, hwaraf kunde utrönas, hwilka af de Ridder skåpet och Adeln förut tillhörige uteslutande rättigheter, »verkelin gen ännu äro öfrige.
Till fullgörande af en sädan föreskrift, har Utskottet ansett sig, under en sorgfällig granskning af wcrkeljga förhällandet böra noga och med tillbörlig uppmärksamhet gcnomgä sä wäl Adeligc Privilcgicrne af den 16 Ockober 172'^, som de derefter utfärdade Författningar, hwilka i mer eller mindre afseende kunna anses för Ridderskapct och Adela medföra nägon sädan uteslutande förmän, hwaraf andre medborgare inom samhället icke warit eller äro delaktigc.
Utskottet har funnit fjclfwa sammanställningen i det hela af 172Z ärs Adeliga Privilegier, wara fattad i en tidcpunct, dä en af de i Swerige icke owan, liga Regcments-fdrändringar, inskränkt en gränslös
Ko, nunga-magt och lemnat öfwer höfman utwidgad frihet i nationens Representanters händer.