Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Coostitutionsötskottef , med hvass rätt att vid vissa tilPällen förklara Grundlagen, man kan anse lorensd pligten att förstå Bil, till Ridd. o, Ad.
Prof. VI Band* 12 178 Den i o Julii f. m, Jen, att detta Utskott så förklarar 28 §.
RegeringsFortnen, att med tjänster af egenskap att Konungen dera utjardar
Fullmakter ej kunna förstas andra, ån sädanc hvartill Konungen vid tiden af Grundlagens stiftande bef ullmakt i gat.
Ordalydelaf Grundlagens stadgande är följande: ”Kon ungen äger att i StatsRådet utnämna och befordra infödd#
Riket högre eller lägre, hvilka äro af den egenskap att Konungen Fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med Förslag hafva inkommit, der sådane hittills ägt rum ” Härsäges ju tydligen, huru ej hvilka Embeten afKonungen skolatillsättas.
Det enda bestämda stadgande i senare fallet är att Förslag af vederbörande skola inkomma, der sådane hittills ägt rum.
Jag kan ej eller dela Utskottets tanka, att
Grundlagsbudet skulle sakna både mening och ändamål, om ej bruket måste tjena till norm för tjer,sters egenskap att utnämnas af Konungen.
Jag tror att i ett land, hvars Grundlag fästat så mycken vigt vid tillvarelsen af en constitutionel Rådkammare, der finnes mening och ändamål i det stadgande, att Konungen utnämner Embetsman i StatsRådet, hvars Ledamöter dervid äga de pligter och rättigheter 9:de och 33:dje §. §.
Må jag äfven få erinra Ridderskapet och Adeln, att de instructioner, som berättigat vederbörande verk att nämna ifrågavarande Embetsmän, i administrativ väg_af Konungen blifvit utfärdade, och i samma väg kunna ändras, äfven sorn att det ena af dessa Embetsverk ej existerade, då Grundlagen stif - Den Jo Julii /. m' 179 tades.
Man talar om behofvet af förändrade administrativa former lämpade efter tiden—.man jemför oss med andra constitutionella Länder, der
Ministérer finnas med full ansvarighet inför opinionen och lagar, men der de också för sin verksamhet äga fritt val af både former och organer, och under detta vill man hoa oss omgifva hvarje åldrigt bruk för Regeringens verksamhet med Grundlags helgd; underkasta ändring i sättet för Postmästares tillsättande, samma form som för kullkastandet af våra Grundlagar, Jag tror att det är emot sådane tydningar eller rättare misstydningar, som 83 § RegeringsFormens bud och Grundlagens bokstafliga tillämpning är riktad.
Hvad nyttan af de förändrade utnämningssätten beträffar, så tror jag det vara obestridligen bättre att de vigtiga LandtRäntmästare- och Kronofogdetjensterne utnämnas af Konungen i närvaro af Rådgifvare, pligtige att sig deröfver yttra, äa af ett underordnadt Embetsverk, der så lätt de hemlige insinuationerne kunna undandraga* uppmärksamheten.
Jag tror, att vi då skola sakna exempel af enskildtas drängars tillsättande till Kronofogdar, att färre balancer »kola uppkomma, och de grundade eller ogrundade ropen om Kronobetjeningens prejerier försvinna.
I afseende på Utskottets farhåga, att dessa tjänster kunde bli t va gökte såsom pensioner eller Nådegåfvor, sä får jag yttra min öfvertygelse vara, att i händelse vid tillsättandet af Postförvaltare
Konungen stundom kunde förena afseendet på tjenstens tillbörliga drift, med den för hans Konungsli - Den i o Jul ii f. m. ga hjerta dyrbara tillfredsställelse, att kunna bereda en verksam utkomst åt märi, hvilli as krafter och tillgångar under Fäderneslandets försvar blifvit medtagne, så tror jag detta vara mera billigt och rättvist, än att uteslutande förbehålla dessa tjenstår åt Postskrifvare, hvars enda anspråk är Renfkrijning, hvars enda fordrade bildning är förmägau att rmjhrijva.
Utskottet har serskildt anmärkt mot vissa Föredragande såsom mot Herr Qviding: i :o.
Tillstyrkandet af ett afla tit svar rörande sammansättningen af den 18 *8 formerade sammanträdde RiksRätt.
I händelse denne tillstyrkan kunde anses motstridande 102 §.
RegeringsFormen, så vore den öfverträdelse af Grundlagen och då tillhörde dess beifran 106 un* der 107 §. kan d«-n aldrig hänföras. a:o.
Aflåtandet af ett bref till en Regementschef, deri en bestämd säker inkomst anses nödig för dem, som föreslås till surnumerara kornettcr.
RegeringsFormen, med derå för föredraganden följande angvar efter 106 var det deremot, en i enskild väg framstäld nyttig önskan, så känner jag ej, att någon granskningsrätt af enskildta bref tillkommer, hvarken Riksens Stärn; der eller deras ConstitutionsUtskott. 3:0.
Tillstyrkandet af en med enskild man utan föregången entreprenad auction afslutad leverering för Örlogsflotta!].
Den 10 Julii f, m. visat största förmånen af upphandlingar med eller utan enlreprenad-auctiooer, borde man känna detaljerna för att kunna fälla något omdöme. Hvad Utskottet nämndt »tt Leverantören, som lärer varit framlidne Grefve C. H.
Posse till Fogelvik skulle med iS procents vinst till andra afstå» en del af Leverancen, bevisar ingen ting, då risquen af ett så stort företag måste motsvaras af möjligheten af en betydligare vinst.
Emot Friherre Ehrenborg har Utskottet anmärkt tillstyrkandet af en Författning rörånde Husbehofsqvarnars skattläggning i Kronobergs
Jag saknar tillräcklig speciel kännedom för att kunna bedöma denna Författ-1 ning, som lär grundat sig på den af KammarCollegium lemnade upplysning, att vid Hemmans skattläggning i nämnde Län, Husbehofs. qvarnar ej ingå i någon beräkning, men jag kan ej undgå finna högst anmärkningsvärdfc att med hänvisning på 107 $. föreslås en anmärkning, hvars enda påföljd, om den godkändes, blef, att Riksens Ständer hos Konungen anhöll, att han täcktes entlediga en person från ett Embete, denne ej innehade.
Nästan lika är förhållandet med den mot Herr af Klintberg gjord* anmärkning.
Hvad sjelfva det af denne senare afgifna råd beträffar, så finner jag för min del tillstyrkandet af en mindre men bättrtf lönt Personal i Allmänna Maga/insDirectionen nyttigt.
Deremot tror jag, att om man kunnat undgå tillägga Upphandlings-Commissionärerne provisioner, de bordt undvikas. i8* I Den io Jutti /. m.
I afseende på ConstitutionsUtskottets anmärkningar äger jag icke vidare att tillägga, men då dessa i min tanka, dels icke tillhöra Riksens Ständers opinions omdöme, dels endast vidrört mindre betydliga mål, så har jag ansett m g, för att bilda detta mitt utlåtandetill ett helt, böra framställa en teckning af den »ista 5-års Styrelsen, sådan den visat sig för mig.
Utan att ingå i någon undersökning af vidden af en Svensk Konungs Constitutionelle Rådgifvares verkningsförmåga, vill jag utgå från den slutsats, att caracteren af en Regeringsstyrelseåsigter bestämmas af dess allmäna na handlingar, men jag anser rättvisa och conseqvens fordra, att dessa handlingar bedömas i deras hela omfattning.
Böra en Regerings medlemmar uppbära tadlet för de åtgärder, opinioner kunna ogilla, så äga de rätt för-: dra berömmet för dem, dessa godkänna.
Bland en Regerkigs vigtigaste åligganden är det, att på en gång för närvarande och kommande tider trygga Statens ära och oberoende, samt bibehålla den vänskapliga ställning till främmande Makter, hvars afbrott är förenadt med så stora uppoffringar.
I bedömmande af hvad Kongl. Maj:ts Regering i detta afseende uträttat, får jag förklara mig öfverensstämma med Herr Cederschjöld i dess till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 27 Januarii afgifna anförande (1 Band sid. 149), Herr Cederschjöld yttrade nemligen.
,”Då ng Dell 10 Julii f. m. i85 mera ingen tacksägelseadress kan äga rum, anhåller jag att få i Protocollet förvara uttrycket af den innerliga glädje och tacksamhet, hvaraf mitt bjerta är uppfyldt, för det Hans Majestät fredat oss från all känning a£ de politiska stormar, hvaraf så många andra länder de senare åren varit skakade och framför allt för det Hans Maj t täckts genom Hans Kongl. Höghet
Religionen detta dyrbaraste element för samhällens bestånd har ej saknat nödigt hägn och skydd för samvetsfriden — flere åtgärder till nytta för den rådande Kyrkan hafva utmärkt detta sigtförflutne Qvinqvennium.
Lika omsorg har ägnats det» vigtiga Undervisningsverket.
Med d*n mångfalld af åsigter, hvarje esk tillåter, kunna de vidtagne förändringarne olika bedömmas.
Få torda likväl de vara sorn ej medgifva, hvad som nu är, vara mara öfverensstämmande med tidens kraf, än hvad sorn förut varit.
Vettenfkaperne hafva ej saknat hägn.
Oberäknadt enskilta uppoffringar af Konungen, hafva af de få Statsmedel, dertill kunnat användas, anslag för dem blifvit gjorde, och en förbättrad organisation af den Academi, sptn ' bär deras namn, vidtagen. i84 Ben io Julii f m, Läkarevården har fortfarit att njuta det kraftiga skydd, sorn under 14 år så fördelagtigt ändrat dess skick inom Fäderneslandet.
En fördelning inom Provincerne af BataijonsLäkarne, Lazarettemes utvidgande och förbättrandet eiler rättare grundläggandet af den hittils i Riket nästan alldeles vårdslösade veterinärkunskapen vitsorda detta.
Lättadertillfällen för allmänheten att tillgodonjuta Lagarnes hägn genom lättad tillgång till Domstolar, och en vaksam tillsyn öfver dessa halva visat Kongl.
Maj:ts Regerings omvårdnad lör Lagfkipningen.
I Inre Förvaltningen hafva införandet af förbättrade räkenskapssätt så väl vid Tullverket, som LandtRänterierne, RikshufvudhoksFörslagets fullbordande, de från mer än 70 år qvarvarande balancernes afglutande, bestämi mandet af en viss utsatt termin för uppgörandet af alla en publik uppbördmans räkenfkaper gifvit hela det vigtiga uppbördsverket en ordning och en säkerhet, man tryggt kan påstå, det aldrig förr ägt.
Till vinnande af de så mycket önskade statistiska upplysningarne, hafva så kallade Femårsberättelser från Landshöfdingarne blifvit infordrade, hvartill formulärer uppgjorts, och medgifver jag att fler# af dessa berättelser sprida mycket ljus öfver kännedomen af Fäderneslandet.
Mångfaldiga anstalter vitsorda de nitiska bemödanden, Kongl. Maj;ts Regering användt Den io Julii f. m. l85 till Näringnrnes Järkoff an, såsom förbittringar i den så verksamt nyttiga Enskiftsgtadgan, Afvittringens återuppliivande i de Norra Landtskaperne, »torskihsverket i Dalarne, anstalter, som redan lemna säkra hopp om de ärofullaste äröfringar, dem fliten aftvingar ödemarkar, öppnade vägar så väl emellan egna provincer, som med Brödralandet, Strömrensningar, hvilka på en gång gifva Riket tillgångar i hittills onyttige skatter, och lemna Hufvudstadens behof tillfälle att sprida flit och välmåga i egna, i stället för i främmande Landskap; fullbordandet af Södertelge Canal, denna i synnerhet för inre Kustfarten så vigtiga anstalt och hvars årligen i stark progression ökade begagnande lemnar hopp att nyttan snart skall besegra fördomarne, och slutligen det kraftfulla fortsättandet af Götha Canal.
Må fritt jag här mötas af deras ogillande, som hopat så mycket klander öfver detta storverk.
Jag för min del skall alltid anse ett företag, som förenade de begge haf, hvilka skölja Sveriges kuster, bereder 190 mils inre sjöfart emellan våra rikaste provincer för ett ärofullt monument af den Regering, hvars kraft af den Lagstiftning, hvars ömhet för allmänt bästa och af den medborgare, hvars alla uppoffringar besegrade ihärdighet beredt fortgången.
Om denna tillväxt, ehuru tålande jemförelse med hvilket Qvinquennium som hälst, likväl ej motsvarar våra önskningar, så finna vi lätt orsakerne, så väl i86
Den lö Julli j. m. i den för hela verldens Näringar gemensamma förlägenhet, öfvergången (rån ett allmänt krigstillstånd, hvars långvarighet gifvit det egenskapen af naturligt, till en allmän fred måst medföra, som i vår enskilta oordning i myntväsendet, en oordning, som då den störer säkerheten för äganderätten, för förtroendet och industriella beräkningar måste hämms Näringarnes och välståndets förkofran.
Till afhjelpande af detta hufvudonda har Regeringen till Ständerne öfverlemnat ett Förslag, bearbetadt och gilladt af samtelige de Konungens Constitutionella Rådgifvarea i allmänna Regeringsärender, som varit medlemmar af FinanceComitéen.
Måtte Riksens Ständer , som i detta afseende äro ensamme maktägande, vidtaga de åtgärder, Fäderneslandets väl ålägger oss såsom en helig pligt.
I afseende på Rikets utländska Handelsförhållanden har det System blifvit fullföljd t, sorn åsyftar att genom förbudea i införsel befordra inhämsk industri.
Jag, som tror, att alla näringar lemnade åt sin egen fria vexelverkan lättast fortgå (ill målet af sin utveckling, kan ej gilla detta system, och jag är fullt öfvertygad, att ingen Skanderbeysarm förmår föra det prohibitiva svärdet till båtnad för handel och näringar.
Men om jag kunde äga dm förmätenheten att anse nödigt rättfärdiggörelse af Regeringsåsigter , derföre att de varit motsatta mina, så äfven i denna händelse, skulle jag finna en sådan i den erinran , att striden emellan de begge så kallade Liberala Dea 10 Julii /. m. och Prohibitiv!
Systemen ånnu ej tyckes i Theorien vara slutad; att det senare i nära ett århundrade med få afbrott herrskat hos oss, och slutligen i minnet af 1815 års Riksdag, dåvarande Ständers underdåniga skrivelser och serskildta Utskott.
I full Consequens med systemet och Riksens
Ständers yttrade önskningar hafva skärpta stadganden i nya SeglationsOrdningen och nya Lurendrägeristadgan blifvit införde.
Regeringens åtgärder i afseende pi ledning gen af Allmänna MagazinsInrättningen vila uppenbarligen den ömmaste omvårdnad lör nöd•täldte medborgare.
Om dess bemödande ej vunnit önskadt resultat, så torde orsaken igenfinnas i det onaturliga af ett Regerings Handelslnstituti som förenadt med större omkostnader skall köpa dyrare än enskildte och sälja mot bättre vilkor.
I motsats med 1815 års Ständer, som trodde sig i en sådan inrättning finna medlen att förekomma nöd genom missväxt och befordra jordbrukets fligande, tror jag producenters och consumenters ömsesidiga intressen bäst befrämjas genom att lemna uppgörandet åt dem sjelfva och befria dem från d^.bördor, de vid en sådan allmän Handelsinrättning oundgängeliga förluster medföra.
Styrelsen af Krigsärendeme saknar ej spår att Sveriges Konung är en af tidehvarfvets störste Härförare.
Med anslag för Arméernas och Flottornes alla materiella behof, knappt uppgående till hvad Barackväsendet ensamt i i88 Den 10 Jul i i f. m. ett annat
En värd talare har här yttrat , att Indelta Arméen, som af Konung Carl XI skulle blifvit organiserad såsom en melis, nu är en af de bäst hållna Arméer i Europa.
Detta det nyttigaste minne af Konung Carl XLs verksamma Rgering, anser jag för min del såsom en af våra dyrbaraste institutioner, ehuru den såsom allt kan behöfva lämpas efter tiden, i synnerhet hvad rustningen beträffar.
Det är denna institution, som skänker oss en Armée af på en gång verklige medborgare och öfvade Soldater, och som i farans stund, upptagande i sina leder det unga Beväringsmanskapet, bildar en oigenomträngelig förmur för Skan* diens sjelfständighet och Skandiens Lagar.
Bland Konungens Constitutioneila rättigheter är deltagandet med Riksens Ständer i den stora Lagstiftningen.
Man har yttrat, att Stan. derne vid denna Riksdag blifvit handlöst öfverlemnade åt sig sjelfva att urarbeta alla mål.
Oberäknade en mängd mindre Förslager (se esta Samlingen af Bihangen till RiksStåndens Protocoller) hafva från Regeringen till Ständerne blifvit inlemnade Förslager, till en Närings - Den ro Julii f. m. 189 Lag, med afseende att på en gång afgöra den omtvistade frågan rörande en efter tidens ställning afpassad Näringsfrihet; till ordningens återställande i penningerörelsen , och till ett ändradt Administrationssätt, 3:ne af de vigtigaste ämnen, sorn vid detta Riksmöte blifvit föremål för våra öfverläggningar.
Så vidt be-* sluten bero af Riksens Ständer, år det deras obestridliga rätt, att förkasta eller antaga ofvannämnda Förslager.
Efter denna öfversigt af sistförflutne 5 års Regeringsåtgärder, lemnar jag åt hvarjes eget omdöme, att afgöra, huruvida Kongl. Maj.ts Regering under denna tiderymd verksamt befrämjat Rikets sannskyldiga nytta.
Friherre Löwenjkiåld, Salomon:
I anledning af hvad sorn blifvit anmärkt emot StatsSecreteraren Herr Friherre Ehrenborgh utber jag mig vördsammeligen få an-i föra, att lika som io:de och afrad utgå af Bergverks anläggningar har en viss afgift blifvit åsatt Mjölqvarnar, att qvarnräntor från de ålsta tiderne blifvit räknade bland Statens betydeliga inkomster, att på det, vid ett efter den natura jgo Den io Jul ti /. m, liga ordningen i mohn af tilltagande nyodlinJ gar och tillökad Folkmängd, utvidgadt förmal* ningsbehof, Staten icke skulle komma att vidkännas förminskning uti en på detta sätt påräknad allt jemnt växande inkomst har det lika länge varit lagdt till grond vid beviljan-, det *f Husbehofsqvarnars anläggning, att de i mohn af deras husbehofs förmälning skulle till ränta skattläggas.
I öfverensstämmelse härmed hafva d» derom utkomne älste Lagar och Författningar blifi vit afpassade.
Uti Wexiö Stadga vid Räfsta Tinget år 1414 stadgas: att alla Fotq'arnar, sorn ej gamle qvarnställen äro, och ej upprefne eller skattade äro, efter Konungs och Riksens dom och samtycke skulle utkastas, och derefter ej bygi gas vid 40 Mark.
Alla sedan den tiden utkomne Författningar hafva haft till föremål, att de Statsbidrag, som under namn af Qvarnräntor varit påräknade att på denne väg i Statens Cassör ingå, antingen af besparad Tullifgift genom Husbehofs förmälning eller af Tulltäckten vid Tullqvarnar utan förminskning, der skulle inflyta.
Uti flere af de i Rikets Archiver befintlige äldste räkenskaper upptagas och redovisas räntor af Sqvalte- qvarnar.
Den io Julli. J. mi Enligt 1690 års Skattläggningsmethode för Westmanland belägges Spvalte-qvarnar, sorn brukas till husbehof med skatt i mohn af hushållets personal.
Vid QvarnCommisionsförrättningarne, som på Ständernes underdåniga anmälan på 1690- talet agde rum öfver hela Riket skattlades med få undantag alla Husbehofsqvarnar som bibehöllos, och vid Hemmanens skattläggning icke blifvit beräknade, till serskildt ränta för Husbehofsförmalningen.
Att upprepa alli de Stadgar som 1 anledning af Ständers gjorde framställningar under loppet af 400 år utkommit rörande
Qvarnräntors utgörande af all Spannemål, som för— males antingen vid Tull eller Husbehofsqvarnar vore för vidlyftigt.
Ehrenborg har genom sitt i underdånighet tillstyrkte afslag å Rikets Ständers i anledning af'någre RiksdagsFullmägtiges väckte Motion, önskningsvis framförde underdåniga anmälan om Husbehofsqvarnars anläggning utan ränta, vårdat helgden af de ännu gällande Beskattningslagarne.
Bifall å den anmälte befrielsen från en stadgad Grundskatts utgörande, hade haft den påföljd, att fyllnaden af den brist uti Statens ordinarie inkomster, som härigenom uppstått, kommit att såsom bevillning obehörigt öfverflyttas på andre medborgare.
Den 7 Julii f. m. N:0 7. Friherre Ankar/värd, Carl Henrici De Lagbundne Styrelseformernas garantier innefattas till största delan uti, för sine rådslag och handlingar ej mindre än för sin verksamhet eller overksamhet inför Nationens ombud ansvarsskyldige Rådgifvare.
Om detta är en obestridlig sanning af hvars ådagaläggande det ensamt beror, om Samhällsfriheten är ett ordspel eller en genom sin verkan omisskännelig fördel; så intager säkerligen granskningen af desse ansvarige Rådgifvares handlingssätt, det aldravigtigaste rummet ibland4 Representantens alla åliggandem Riksens Ständers ConstitutionsUtskott erkänner, sorn jag tror för första gången, att Svenska Folket och dess Representanter uti StatsFörfattningen förbehållit sig, (och icke ConstitutionsUtskottet allena) att vid hvarje Riksdag, undersöka huruvida för att nyttja Utskottets bildrika språk, det ljus hvarmed StatsFörfattningen omgifvit KonungaThronen, uppfyllt sin bestämmelse att lysa, eller om de medelst ett dunkelt sken, snarare omkring Thronen underhållit en skymning, i anseende till Konungensoch Folketsoskiljagtiga intressen.
Det är således med en verklig tillfredsställelse som frihets- Och Fäderneslaodsvännen erkänner de framsteg, som af detta Constitutions Ut - Den ro Juiri f. m. 193 Utskott blifvit gjorde å Constitutionalitetens väg; för elen sorn lifligt påminner sig en tid, då ConstitutionsUtskottet ansåg sig uteslutande vara både granskare och opinionsDommare i anseende till Konungens Rådgifvares administrativa verksamhet, är det en verkelig till— fredsstäilölse, att finna huru ConstitutionsUtskottet ganska tydeligt anser sig af Riksens Ständer öfverlåten, endast den första beredel-' sen af pröfningsrätten; det är således med tacksamhet Svenska Folket bör emottaga stadgandet af den grundsats, som Utskottet gjordt gällande, att tolkningen af Grundlagarnes ordalydelse i och för tillämpningen,synes likasom med uppsåt anförtrodd åt tidernas skick; och då tidens skick omisskänneligen visarsig uti ett, hos Folket mera utveckladt begrepp, ej allenast om enskildta rättigheter, utan äfven om hvad Samhället för sitt välstånd kräfver, så är det utan tvifvel en följd af tidens skick, att den sllmännna uppmärksamheten mera än någonsin är fästad å Styrelseorganernas handlingssätt, såsom mäst utaf allt inverkande å Samhällstillståndets beskaffenhet af hoppgifvande eller oroande, till lycka eller olycka.
Det sunda förnuftet biträder utom ali tvifvel ConstitutlonsUtskottets yttrade mening, att fel, förseelser och misstag kunna viga sig i mångfaldiga skepnader; och Lagstiftaren synes icke förlorat ett sådant tingens naturliga förhållande utur sigte, då han genom 106 Bil, till Ridd. o, Ad, Pr, VI Band, 13 Dm i o Julii f. m. och 107 §. §. uti RegeringsFormen sträckt sitt förutseende, lill möjligheten af Lagens uppsåtliga öfverträdande, och derföre stadgai ansvar inför Laglig Domstol efter den förra af desa §• §•; äfvensom till de händelser der utan Lagens prositiva öfverträdande Rikets sannskyldiga nytta, icke uti rådslagen blifvit iakt. tagen, eller förtroendeEmbetet icke utöfvadt, med oväld, nit, skicklighet och drift, hvaremot den 107 §. synes vara uttänkt.
Vid det förra förhållandet åligger det ConstitutionsUtskottet, att inför RiksRätt låta den brottslige tilltalas; vid det sednare är det Folkets öfvertygelse om verkningarne «f Rådgifvarnes negativa förhållande, sorn utgör hela grunden för missnöjet med Styrelseorganerne; hvadan beslutet om någon åtgärd i likstämmighet med den hänvisning ta fall aldrig kan blifva något annat äta ett opinions yttrand® ; och då jag erkänner rigtigheten af den tanke jag här vid något tillfälle hört uttryckas, att Representantens öfvertygelse tillhör Fäderneslandet, kan jag icke neka mig att äfven framlägga mina åsigter rörande detta lika vigtiga som grannlaga ämne, oaktadt äfventyret att, uti mine omdömen mycket kunna misstaga mig om det rätta.
Då ConStitutionsUtskottet ansedt sitt Betänkande påkalla en så omständlig inledning, så torde det äfven benägit ursäktss mig , om jag sökt följa ett sådant efterdöme att, i förväg förklara grunderne för mine anmärk - Den to Julii f. nt. *95 ningar, och för den tankeyttring jag öfver ämnet går att afgifva.
Jag förbigår alldeles de delar, hvaruti ConstimtionsUtskottet efter min tacka äger att handia med Riksens Ständers rätt, nemligen de fall för hvilka Utskottet funnit anledning ställa den felagtige under RiksRätt efter den io6.-te §.
Jag åsidosätter äfven att anmärka de tillfällen, för hvilka det möjligen kan synismig, att Utskottet ägt anledning att, vid tillämpningen snarare afse den 106 än den 107 §., och jag anser mig af den ordning
ConstitutionsUtskottet har funnit anledning att emot StatsRådets
Ledamöter och vederbörande föredragande göra åtskilliga anmärkningar, med hänsyftning till den påföljd *07 §. innebär.
Den första anmärkningen är Rådgifvande åtgärderue till de i Kammarexpeditionen den 22 Januarii, 23 April och xo December 1822, fattade beslut om fastställd indragning, och förbjuden fortsättning af Dagbladen Argus, Cottiiren fr Un Stockholm och Argus dm andra.
Utskottet ogillar dessa åtgärder, såsom icke grundade å sådane omständigheter, sorn TryckfrihetsLagen stadgar för att påkalla demi men Utskottet uttiycker i min tanka en origtig lära, då det hybar, hvad det kallar Konungens arhitrerande makt i dylika frågor.
Den 10 Julii f. m.