Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har förr inom detta rum haft äran uppgifva de skäl, som våliat att Fästnings- och Utrednings-förråderne icke kunnat hvarken förökas, eller som sig bordt underhållas, och jag anser ämnets vigt fordra att ytterligare upprepa, att då Rikets Ständer under sednaste i3 år aldrig ansett sig kunna fullt ut bevilja de anslag Kongl. Maj:t för materielens upphjelpande begärt, ulan genom afkortniugar och nedsätlningar blott afhjelpt en del af det nödvändiga krafvel, så bör det ej falla oväntadt, att vid hvarje Riksdag de gamla bristerne åter framträda i afvaktan på nya anslag.
De materiela behofvens uppfyllande först i behofvets stund är vådligt, om ej omöjligt; man bör således under fredens lugn bereda de försvars-anstalter, som aflägsna kriget, eller, då det inträffar, bidraga till framgång.
Uppoffringar och åtaganden äro deraf en följd; men en Nation, ömtålig om sina rättigheter, bör vara lika mån om uppfyllandet af sina skyldigheter.
Sedan sekler har man funnit, att utan Almeér och Flottor bevaras ingen sjelfständighet; och det folk, sorn aldrig tvekar i de uppoffringar denna sjelfständighet fordrar, men alltid är färdigt att möta sin fiende, är säkrast att få njuta ett ostördt lugn. t 64 Den 2!
Maji f. m.
De, som ej kunna eller vilja inse nödvändigheten af hvad jag här haft äran yttra, anföra visserligen, såsom stöd för deras mening, flere af våra sköna historiska minnen, hvarigenom öfvertygelse vunnits, att man haft endast Svenska modet hos dess krigare att tacka för Sveriges frälsning; men Europas Armeer voro då ej hvad de nu allmänt äro, och en alltför stor trygghet under fredslugnet vid hugkomsten, att man en och annan gång på så förvånande sätt kunnat frälsas från förtryck, kan lätteligen försänka fosterlandet i vådor och olyckor.
Anslaget till oförutsedde Militaire behof, som i Kongl. Majrts
Nådiga förslag upptages till 53,142 R:dr 33 sk. 9 rst. har Utskottet ansett kunna utföras till jemna 5o,ooo R:dr.
Något skäl för den gjorde afprutningen har Utskottet icke uppgifvit; det torde således blifva svårt att utfinna, hvarföre denna nedsättning ansetts möjlig å en Titel, som, efter hvad erfarenheten visat, fordrat vida större anslag, än det föreslagne.
I fråga om indeldta Armeen har Utskottet visserligen medgifvit, att densamma har behof af en löneförhöjning; att spanmålens beräknande till 7 å 8 R:dr är för högt; att önskligt och billigt vore, om det väckta förslaget, att de utskylder, som nu åligga Militären för deras tjenster, kunde D e n o-r M a j i f. m. 65 lunde försvinna, samt, i anledning deraf, deras inkomster beräknas lill netto behållning; men det oaktadt föreslår Utskottet en så betydlig minskning, som 3p,og6 R:dr 3a sk., å de af Kongl. Majit till löneregleringens verkställande äskade nya anslag.
Ej nog härmed, Utskottet vill tillstyrka bifall å en del af hvad som är hegardt, utan att likväl göra afseende på de förmåner, genom hvilkas medgifvande det begärda anslaget endast skulle kunna lemna åsyftad förmån för de löntagande.
I främsta rummet hör, i sådant full, nämnas, att regleringen istället för att, enligt hvad den Nådiga Propositionen innehåller, ske genast, samt nästan pä en gäng, är, enligt Utskottets förslag, lemnad till verkställighet först i en mycket aflägsen framtid.
Omöjligheten, att under sådane förhållanden den mot behofvet så ringa nya anslags-summan af a4,i65 R:dr 42 sk. 6 rst.
B:co skall kunna för hela Öfver- och Underbefälets af indeldta Armeen löneförhöjning vara tillfyllestgörande, är lätt ali inse.
Jag kan ej bli så obillig alt påstå, det Utskottet skulle anslå mera medel, än soln åt dess disposition äro anviste; men .jag vågar tro, att Höglofl.
Utskottet skulle gjort sig Armeen förbunden, om, innan afprutning, å hvad som begärts, egt rum, Utskottet till Ständernes behjertande framställt, att de 25 H. - 5 66
Den ar Maji f. m. äskade anslagen voro med billighetens for~ dringar öfverensstämmande, ehuru Utskottet ditintills saknade medel att fylla dessa behof, eller ock utvecklat hvarföre, om1 så blifvit ansedt, anslags-beloppen varit för högt tilltagne.
Jag hyser den stadgade öfvertygelsen, alt den Aflöningstariff, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, ej tål någon förminskning.
Vid densammas uppgörande behandlades ämnet med skyldig noggranhet, och den betydliga del af Allmänheten, som är i tillfälle att opartiskt bedöma Befälets inom Armeen ställning, kan visserligen ej annat, än erkänna behöflig— beten af detsammas föi hjelpande till bättre vilkor, äfvensom att de föreslagne tillökningarne i denna del ej äro öfverdrifna.
Kan man t. ex., med kännedom af de utgifter, som åligga en indeldt InfanteriRegementsChef, anse att 3,Goo
R:drs löneinkomst är för mycket, serdeles då af hela Arméens RegementsChefer, af alla VapeHj endast q ega möjligheten, att kunna hinna lill högre inkomst; eller äro circa 1,800 R:dr för en i:ste Major, som är Chefens närmaste man, ofta med honom vicarierande i befattning, och hvars tjenst är så magtpåliggande, samt 85oR:drB:co för en CompagnieChef, icke de minsta summor, sora gerna kunna projecteras, serdeles då man Den 21 Maji f. m. 67 eftersinnar, att minst sju åttondedelar af Arnieens Befäl ej avancerar längre, än lill sistnämnde grader.
Om man afräknar från de nämnde lönebeloppen, ränta å accord, Kronoutskylder, resor i och för tjensten, ränta å iilventarii-kostnader, vanlig vapenöfnings-utgift hemma i Landet, så blir lätt att bedöma, huru litet som återstår till betäckande af de i alla lifvets förhållanden så billiga anspråk på föda, kläder, utväg för barns uppfostran, och förkofrad bildning i det yrke man valt.
Lika förhållande inträffar äfven med UnderOfficerarne; ty 240 R:dr B:co, som högsta lönebelopp för denna tjenstemannaclass, är väl icke för mycket.
Jag tror mig ej böra upptaga tiden med flere exempels anförande.
Hvad jag haft äran framställa, rörande indeldte InfanteriRegementerne, kan med ännu mera skäl lämpas till indeldta Cavalleriet, för hvilket mig synes att Utskottet projecterat förminskningar, så mycket svårare att vidkännas, som hästars och sadelmunderingars anskaffning och underhållande, jemte ökad betjening, medföra fördetta Vapens Befäl så känbara utgifter.
Grenadierbataljonerne hafva äfven vederfarits sådan förändring i AflöningsStaterne, att än 5* - 68 Den 21 Maji f. in. damålet med löneförbättring ingalunda kan anses på långt när uppfyldt.
I fråga, att till Kongl. Maj:ts visa omsorg öfverlemna verkställigheten af en åsyftad lönereglering, får jag förena mig i hvad Friherre Palmstjerna framställt i sin reservation; ty med bästa vilja, att på förhand bringa allt till ordningsfullaste skick, är det omöjligt bestämma, huruvida ej localeller andra oförutsedda omständigheter i tillämpningen torde kräfva någon ändring i hvad som projecterats, och endast sådant ej medför ökade utgifter för Staten, är dermed intet förloradt.
Jag skulle Önska, att, i fall ej Höglofl.
Utskottet gillar de af mig nu gjorde anmärkningar, detsamma vid nytt Betänkandes afgifvande måtte, till ledning förRiksstånd evis beslut, uppgifva orsakerne till fortfarande stridande åsigter mot hvad Kongl. Maj:ts Proposition innehåller.
Enligt hvad jag haft äran anföra, kan jag ej inse huru, med förutsättning af att vinna ändamålet, man kan förminska hvad i
Nåder är äskadt såsom anslag till den ifrågavarande Titeln, med mindre än att äfventyra att Befälet endast till en del skulle erhålla en länge efterlängtad och af behofvet högt påkallad hjelp, och kommande
Ständer å nvo besväras med anhållanden af denna art.
Mig synes, att man ej förhastat sig i denna Den 2i Maji f. m. 69 angelägenhets beredande och handläggning, hvarföre det blefve så mycket olämpligare, örn Ständernes åtgärd aj skulle hafva kraftig tillfyllestgöi ande påföljd.
Men skulle detta oaktadt Utskottet ej finna skäl till ändring i dess afgifne Utlåtande, så och då man med skäl yrkar, i möjligaste måtto, bibehållandet af Indelningsverket, nödgas jag fästa Representationens uppmärksamhet på billigheten att, till förekommande af ytterligare olägenheter samt jemnande af dessa förhållanden, Armeen må återfå de Boställen och öfrige inkomster, som tid efter annan, sedan IndelningsVerkets början, blifvit från densamma indragne, äfvensom att i sådant fall löner åt det i 1696 års Stat upptagne Generalitet må bestämmas, och slutligen det oundvikligea nödvändiga 3:dje BataljonsBefälet förses genom anslag med löner, grundande sig på rättvisans och billighetens fordringar, det vill säga svarande mot de andra Bataljonernes löneinkomster, och det åt detta Befäl anförtrodde ädla uppdrag, att i farans stund dana det för Statens sjelfständighet så dyrbara, ehuru oöfvade Bevärings-manskapet; öfverlemnande genast allt detta åt Kongl. Maj:t, alt i detalj regleras, på sätt lämpligt finnes, och derefter vid Rikets Ständers nästa sammanträde dem meddelas, och å ordinarie Stat uppföras.
I händelse detta sednare alternatif an - 7° Den 3i Maji f. m. tages, förbehåller jag mig vördsamt att till Utskottet få afge sådane förslag, som enligt min öfvertygelse för verkställighetens befordrande deraf vore af nöden, samt att äfven få ingå i ytterligare förklaring eller bevis af hvad i öfrigt detta mitt anförande innehåller, i fall Höglofl.
Utskottet anser dess åtgärder derigenom kunna underlättas.
När man hör så mycket andragas mot Statens betungande med ökade anslag, är det med bekymrande känsla man går att öka framställningarne i denna del, men då mer än 4000 individers väl är i beroende deraf, bör all tvekan i denna del försvinna. ■ \ - Jag anser pröfningen af, huru den brydsamma financiella ställning, i hvilken Arméens Befäl sig befinner, tillkommit, ej höra egentligen till ämnet, hvarföre jag ej tror mig böra upptaga tiden dermed, nog af detta bekymmer 'är ganska grundadt.
Min pligt har det varit, att, hedrad med det ansvarfulla kall, alt inför Konungen och Nationen bidraga till bevakande af Arméens fördelar eller billiga anspråk, öppet framställa detta bekymmer, äfvensom en del af FörsvarsVerkets materiela brister, som måste afhjelpas, så vida man vill se bibehållit det förbättrade skick, hvilket man med möda sökt och åstadkommit i Arméen; hvilken Den li Maji f. m.
7‘ pligt för mig är sä mycket mera hugnande att uppfylla, som Armeen genom skicklighet, nit och ett berömvärdt uppfyllande af sina åligganden gjort sig förtjent af Konungens
Nåd, allmän välvilja och Nationens representanters deltagande i dess bekymmersamma belägenhet.
Grefve Posse, Carl Henrik, hade inlemnat följande, som upplästes:
Jemte det jag får förena mig med hvad Herr Grefve Brahe och Friherre af Nordin anfört, får jag göra några anmärkningar emot Utskottets förslag till Lönereglering för Armeen.
Det vill synas som om Utskottet önskat, att kunna helt och hållet afstyrka regleringen, och i följd deraf upprättat ett förslag, som, efter min tanka, är nästan overkställbart, och i stället för att reglera lönerna, förorsakar en större oreda än närvarande förhållande.
Ett rent afstyrkande hade i min tanka varit bättre, än ett project sådant som det nu framställda.
Då, i anseende till ett vacklande och ostadigt mynt, må hända tiden icke är inne för Staten att återtaga dess till lönetagarne öfverlåtna uppbördsrätt af räntorna, och således i detta afseende Utskottet icke trott sig böra tillstyrka Kongl. Maj:ts Nå - Den 11 Maji f. m. diga förslag, hade jag likväl icke trott alt Utskottet bordt föreslå nedsättande af de utaf Kongl. Maj:t föreslagne löner, för Cavalleriet, för förste Majoren, och CompagnieStaten vid Infanteriet; detta förslag var öfverlämnadt lill Utskottet mera för att visa grunderna för den föreslagna anslagssumman än alt Utskottet skulle ingå i jemkning af de mindre detaljerne.
De i Kongl. Ma j;ts Nådiga förslag här ofvan nämnde löner anser jag vara de minsta möjliga, öfverensstämmande med tjänstebefattningarna och proportionerade efter 1696 års
Stat och närvarande penningeförhållande.
Utskottet har framställt såsom en hufvudorsak till ojemnlieten uti Armeens lönevilkor, att BeväringsBefälets löner till större delen utgå på den stående Armeens bekostnad, i ett sådant förhållande, och då StatsUtskottet icke trott sig böra belt och hållet tillstyrka Konungens förslag, hade det varit lättast att afhjelpa denna olägenhet, om Utskottet föreslagit löner för 3:dje BataljonsBefälet.
Efter Utskottets förslag till denna aflöning skulle dertill fordras en summa af 112,000 R:dr.
Häraf har Armeen redan till aflöning omkring 28,000 R:dr; skulle således återstå 84,000.
Utskottet har föreslagit ett anslag af 24,000 R:dr; om nu härtill kommer en summa af 60,000 R:dr, och Staten får dispositionsrätt af inkomsterna utaf alla sådane boställen, sora icke af Era - Den 3i Maji f. m. 73 hets- och Tjenstemän komma att direele gagnas, är jag öfvertygad, alt lönereglering på ett ändamålsenligt sätt hastigare och fullkomligare kan verkställas.
Må det vara mig tillåtit att utan egennyttig afsigt anmärka det i mitt tycke så besynnerliga förhållande, att då 23 Landsliöfdingar på en gång möjligtvis kunna njuta pension af Staten, del skulle endast tillåtas 3 Generaler att uppbära pensioner.
Medel till löneregleringen förmodar jag, alt Utskottet må kunna uppfinna, om sådane anslag, som för andra behof äro tillstyrkta skulle kunna uppskjutas till nästa Riksdag, med mera skäl, än denna för Armeen så högst nödvändiga reglering; jag önskar och vågar hoppas, att den välvilja Nationen hyser för dess försvarare, måtte viddetta tillfälle komma i beräkning hos Nationens representanter.
Det tillhör visserligen icke mig att ingå i några betraktelser om hvad som i förevarande fråga rörer krigsvetenskapen; men då jag lifligt önskar, att alla skäliga anspråk på förbättring i MilitärBefälets lönevilkor må kunna uppfyllas; så torde det tillåtas mig att yttra min öfvertygelse åtminstone i det ekonomiska af saken.
Orsakerne till Befälets vid Armeen nuvarande ringa och otillräckliga löner, tror jag hufvudsakligen kunna hän - 74 Den 21 Maji f. 111. förås till 3:ne, nemligen:
Först olikheten mellan lönerne för Tjenstemän af lika grad; för det andra, det ovilkorliga behofvet af nya löner åt ett tillökt Befäl för Beväringsmanskapet; och måhända för det tredje, de i sednare tider vidtagne förändringar i afseende på Generalers och Öfverstars lönereglering, hvarigenom det gamla indelningsverket blifvit rubbadt.
Så väl Konungens Proposition, som Utskottets Utlåtande tyckes åsyfta, alt tillvägabringa en fullkomlig likhet i lönerne inom hvarje grad uti hela Armeen; men jag hemställer, om väl denna princip är riktig, då lefnadssättet är så olika kostsamt på de serskildta orter, der Regementerne äro förlagde, och dessutom absolut jemlikhet är något, som aldrig kan åstadkommas.
Åtminstone kan likhet i lönerne icke införas och existera, så länge boställen skola bibehållas för en del Officerare, och ingå i löneberäkningen.
Att åter helt och hållet borttaga alla boställen, kan jag icke eller tillstyrka.
I andre länder, der troupperne äro på värfvad fot, äro de förlagde på vissa orter, der de hafva gemensamma boningsställen.
Svenska indeldte Soldaten är deremot kringspridd ilandet, samt en sort mindre jordbrukare; och om han skall kunna tillses och vårdas så som sig bör, är det nödigt, att Befälet hor ibland manskapet.
Detta kan åter icke utan stora svårigheter ega rum, om Befälets boställen indragas; men bibehållas des - Den ai Maji f. m. se, så är det också rent af omöjligt att med säkerhet kunna bestämma lika löner för allt Befäl af samma grad, aldraminst med dea uppskattning och beräkning man nu föreslagit för afkastningen af desse boställen, efter olika spannmålspriser i olika orter, och efter olika omdömen af olika Committerade, som icke kunna se med samma ögon eller döma efter samma grunder.
Följden häraf skulle blifva, att Officerare af lika grader, men inom olika Regemente!-, skulle blifva för mycket olika lönta.
Lika med Utskottet anser jag för det närvarande icke lämpligt att borttaga de indeldta räntorne.
Det bör ej komma i fråga, så länge obestämdhet och osäkerhet i myntet fortfar, och rörelsecapitalet icke, utan konstlade åtgärder, i naturlig ordning får ökas i samma proportion, som folkmängden och productionen i landet stiger, och så länge icke frihet i handel och näringar, som är lifs— principen, gifver myntet jemn fart genom landet och förekommer dess hopande på vissa ställen, samt, i förening med lättade communicationer, skaffar landtmannen säkerhet att kunna till penningar förvandla jordens alster.
Intilldess alla dessa hinder blifvit undanröjde, tror jag det vara högst skadligt att ålägga landtmannen, att uti penningar utgifva hvad han nu in natura lef, vererar.
Jag hemställer derjemte, om icke en sådan föreslagen förändring skulle vara en orättvisa och halfmesur, så länge Eccle - 76
Den 3i Maji f. m. siasliqueStatens löner fortfarande utgå in natura.
Det skulle leda lill olika beskattningssätt medborgare emellan , hvaremot jag anser både rättigheter och skyldigheter i så vigtiga fall böra, så mycket som möjligt, lika fördelas.
För öfrigt tror jag äfven, att Staten skulle blifva öfverhopad och generad af öfverflöd på spannemål, som i goda år låg till förskämning, och hvarigenom brist i Statens tillgångar skulle förorsakas.
Man bar sagt, att boställena skulle Lortarrenderas, icke mot spannemål, utan mot contant afgift i penningar; och jag lemnar derhän, om det är rätt; men enligt min öfvertygelse skulle sådant medföra en betydlig nedsättning i arrende-beloppen.
Emellertid är löneförhöjning för Armeens Befäl obestridligt påkallad af behofvet; hvilket ingen lärer kunna motsäga, som utom annat känner och erindrar sig KrigsAkndemiens organisation, der äfven fattiga ynglingar danas till Officerare, som, när de nu träda i tjenst, icke på länge få någon lön eller åtminstone en så liten och otillräcklig, att den icke ens räcker lill inköp och underhåll af uniformspersedlarne; hvaraf följden bl ifver, att de genast måste skuldsätta sig.
Detta förhållande anser jag vara ett hufvudsakligt motiv, att förbättra lönerne för Armeens Befäl.
Men en'total reform och reglering i detta afseende synes mig ännu vara för tidig, innan det är afgjordt, om Indelningsverket kan eller bör rubbas.
Den 21 Maji f. m. 77 Utskottets förslag om en del Boställens afskafiånde och en annan dels bibehållande, samt tillskott af det ena Regementet till ett annat, innefattar ock en fullkomlig rubbning af Indelningsverket, den jag alldeles ej kan gilla.
Detta förslag finnér jag vara sämre, än att rent af borttaga alla Befälets boställen och aflöna Befälet helt och hållet nied contanla penningar.
Då jag således ej kan instämma i Utskottets förslag i denna del, vågar jag till vederbörandes behjertande föreslå, att man nu icke må söka åstadkomma någon total reform af lönerue i hela Armeen, utan att till hvarje Regemente må öfverlemnas att undersöka sine tillgångar till lönereglering och dertill använda dem inom sig.
Vid de Regementer, sorn dervid befunnos hafva tillräckliga utvägar till det gamla Befälets aflöning, beliöfdes då anslag endast för det nja Befälets lönande.
Om något Regemente, efter en behörig tilldelning af löner åt det gamla Befälet, befunnes hafva genom boställen och indelning något Öfverskott, kunde delta blifva cn tillgång alt underlätta löneregleringen för Tredje Bataljonens Befäl.
De Regementer åter, som saknade full tillgång att nöjaktigt reglera lÖnerne för gamla Befälet, borde dertill få bidrag genom nya anslag af Staten, så att allt
Befäl blef i en riktig proportion aflönt.
Likaledes skulle af Staten fyllas bristen i det nya Befälets aflöning i samina förhållande som det gam - 78 Den 21 Maj! f. m. la.
För att kunna uppfylla dessa fordringar, tror jag det vara bäst, att Rikets Ständer anslå intill nästa Riksdag ifrån och med nästa år en årlig rund summa lill Konungens disposition.
Dermed kunde
Konungen under tiden lemna understöd ät det mest behöfvande Befälet.
Emellertid skulle inom hvarje Regemente ordentliga och tillförlitliga calculer öfver Befäls-lönernes reglering uppgöras, hvilket bör kunna ske intill nästa Riksdag, då ett fullständigt förslag i ämnet skulle Rikets Ständer föreläggas; och om vi då äro så lyckliga, alt vi ega ett stadgadt mynt, kan totala löneregleringen med säkerhet beslutas, och dervid afgöras, om det är nyttigt att gifva Befälet contant lön med bibehållande af boställen, eller om desse skola indragas.
Jag lemnar derhän, om det är nödvändigare nu, än förr, att hafva DivisionsGeneraler.
Kanske skulle man kunna återgå till det gamla förhållandet, så att Öfverstarne, med återfående af sina gamla löner, kunde af Konungen utses, och förordnas att jemväl, emot serskildta arfvoden och ersättningar, förrätta de inspectioner och resor, som åligga Fördelnings-Generalerne och Cavalleri-Inspecteurerne, hvilka blefvo öfverflödiga.
Då skulle en betydlig besparing vinnas i anslaget lill de 7 Generals-lönerne, och det öfriga behofvet så mycket lättare kunna fyllas.
Men jag underställer detta deras bedömande, som känna desse saker bättre, Den 21 Maji f. m. 79 än jag.
För öfrigt förenar jag mig med dem, som anmärkt lönerne för GenernlFältty g mästaren och FortificationsGeneralen vara alltför knappa, äfven om serskild ersättning lemnäs dem för reseomkostnader.
— Utskottet har vid sitt förslag till lönereglering antagit såsom grund för utarrenderande och afkastning af boställen ett spannemålspris af -7 å 8 R:dr B:co för tunnan, efter de 10 sista årens medelpris, enligt markegång.
Denna' grund synes mig så mycket osäkrare, som man, med det stora hopp mae har om åkerbrukets förkofran, med säkerhet kan antaga, att en tunna säd icke kommer att framdeles i markegångspris beräknas hvarken till 7 eller 8 R:dr B:co; och markegången sättes dessutom på de tider af året, då allmänna priserne ej äro stadgade, det vill säga, 0111 hösten.
Såsom exempel på denna osäkerhet att räkna efter markegången får jag nämna, att i Skaraborgs
Län bestämdes markegången år 1826 för en tunna Råg till 10 R:dr B:co, men priset derå uppgick under vintern till i3 R:dr 16 sk.
B:co; hvaremot 1827 års markegångspris för Rågen fastställdes till 6 R:dr, men föli snart till blott 5 R:dr nämnde mynt och derunder för en tunna Råg.
Då markegångssältningarne alltid ske om hösten, kunna de ej annat än beräknas efter förmodan och på höft. — Jag vill ej ingå i något yttrande om behofvet af FältMarskalkar hos oss, utan dervid blott inskränka mig till 8o Den qi Maji f. ni - dén erindran, att Fredrik den Ende icke ansåg sig behöfva någon annan FältMarskalk, än sin bror Prins Henrik; och kanske kunna vi, åtminstone i fredstid, undvara sådane.
— Herr von Heynne har, i dess afgifna reservation mot Utskottets förslag till lönereglering för Arméens Befäl, grundligt utvecklat detta ämne; och jemte det jag häruti instämmer, anhåller jag, alt Utskottet, vid frågans förnyade pröfning, i följd af blifvande återremiss, måtte taga Herr von Heynnes anförande i noga öfvervägande.
— Äfven får jag tillägga, att i händelse Utskottet och Rikets Ständer skulle vilja ingå på mitt förslag att anslå en viss summa att från nästa års början årligen af Konungen disponeras till löneförbättringar för Krigsbefälet, så bör Utskottet kunna beräkna det härtill erforderliga beloppet med någorlunda säkerhet och detsamma hos Rikets Ständer föreslå.
— Sluteligen vill jag blott göra en anmärkning dervid, att Utskottet, pag. 186 i dess Utlåtande, föreslagit Rikets Ständer att anvisa på RiksgäldsContoret en summa af 100,000 R:dr B:co till accords-reglering inom Arméen.
Jag kan ej förstå, hvad Utskottet menar dermed, att denna summa skulle återbetalas; ty jag vet sannerligen ej, huru detta skall kunna ske.
Men jag skulle gerna medgifva detta anslag, äfven med förutsättning, att det aldrig återbetalades, endast jag vore Den ai Maji f. m. försäkrad, att det onda, som accorderne medföra, derigenom hämmades, och att de sålunda kunde antingen alldeles upphöra eller bringas inom viss föreskrifven gräns.
Men då erfarenheten af 17£)3 års AccordsRegleinenle i detta afseende inger ett skäligt misstroende, och jag icke sett något nytt förslag till sådan controll ens vara uppgjordt, samt Utskottet icke heller sagt, på hvilken fond, antingen genom Bevillning eller lån, berörde summa skall anskaffas, så kan jag ej annat än bestrida detta anslag, intilldess Utskottet upplyser, hvarifrån medlen skola tagas, och huru vidare missbruk genom accorder för Militärtjenster hädanefter må kunna förekommas. —- Jag anhåller, att detta mitt anförande måtte få åtfölja återremissen af Utlåtandet till StatsUlskottet.