Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. icke afgjort, är icke frågan, huruvida kavalleriet bör hafva skjutvapen, beräknade för strid på nära håll, utan den, om det äfven bör förses med vapen för strid till fots.
Lika med Hr Reuterskiöld anser jag kavalleriets behof af vapen af det förra slaget vara oafvisligt.
Visserligen beklagar jag, att K, M:t ännu icke fastställt någon modell derför, och medger att man med något skäl kan förebrå vår krigsadministration att den väl länge sjelf experimenterar, i stället att helt enkelt bestämma sig för antagandet af de vapen, hvilka utomlands redan äro pröfvade och der godkända, hvaraf följden blifvit, att vi i behofvets stund vanligen ej hafva någonting färdigt, utan endast mer eller mindre lämpliga projekter.
Att revolvern är det eldvapen, hvarmed rytteriet framför allt bör förses, derom tror jag ej att meningarne äro delade.
Af säker hand vet jag älven att en lämplig modell är inom kort att från Belgien förvänta.
För öfrigt får jag fästa R. o. Adms uppmärksamhet derpå, att då infanteriet har i förråden omkring 100,000 refflade gevär, eger rytteriet der inte en enda duglig pistol, samt att vårt kavalleri, i händelse R.
St:r nu afslå det äskade anslaget, icke kan erhålla brukbara vapen förrän om tre år.
Då nu kavalleriets pistoler äro så beskaffade, att våra officerare icke utan blygsel kunna förevisa riem för främmande militärer, de der alltid medlidsamt skaka på hulvudet åt en dylik skandal, hemställer jag, om det är rätt att låta oss i ytterligare 3 år förblifva i detta tillstånd.
Skall vårt, i jemnförelse med infanteriet, så fåtaliga rytteri kunna göra någon verklig nytta, måste det åtminstone vara både väl ölvarit och väl beväpnadt.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville, med behjertande af kavalleriets beklagansvärda tillstånd i detta sednare afseende, afslå Utsk:ts hemställan och bevilja det af K.
M:t begärda anslaget.
Jag får erinra den siste värde talaren derom, att vid vårt kavalleri, med undantag af det värf'arie. åligger det rusthållarne alt anskaffa beväpningen, och att det derföre icke torde betyda serdeles mycket, om vårt fåtaliga värfvade kavalleri skulle få vänta några år på de nu begärda vapnen.
Till svar å Gr.
Miirners anförande får jag blott erinra, att rusthållarne ej kunna åläggas anskaffa nya vapen, förrän de gamla kasserats.
Nu äro ej indelta rytteriets pisloler så gamla eller så utslitna att de snart kunna kasseras, ehuru odugliga de äro både till lorm och sammansättning.
K. M:t har likväl ej nu begärt anslag till anskaffande af pistoler för hela kavalleriet, ehuru behöfligt ett reservförråd vore, för Ben 28 Februari e. in. 683 att vid behof tillhandahållas rusthållarne, utan har Konungen inskränkt sig att begära de tusen stycken revolvers, sorn erfordras lör vårt värfvade kavalleri, .lag hemställer örn detta kan anses vara för mycket.
Posse: 1 denna fråga synes mig ötsk:t hafva bjudit så goda skäl för sig, att R. o. Ad. med godt samvete kan bifalla denna punkt.
Utsk:t har nemi. sagt att, då K.
M:t ännu icke fastställt någon modell för kavalleriet skjutvapen, Utsk:t icke finner trängande nöd vara för handen att bevilja det af K.
M:t äskade anslaget, och af detta skäl, hvilket jag finner fullt tillfredsställande, anhåller jag om bilall till Utsk:ts hemställan.
Vid behandlingen af Fjerde Hufvudtiteln i sin helhet har Stats-Utsk:t denna gång mera än vanligt gått K.
Mits önskningar till mötes, hvilket jag hoppas Hr Reuterskiöld rättvist måtte erkänna, och det förundrar mig derföre, att man nu söker forcera fram ett afslag.
Sådant har icke lyckats hittills, och man torde ej heller med billighet kunna fodra att R.
St:r skola bifalla allt, hvad K.
M:t begärt.
Rjörnstjerna; Då Stats-Utsk:t i 31:sta punkten ansett sig kunna bevilja 320,000 rdr till anskaffande af 7,000 infanterigevär, utan att modell var stadfästad, och dessutom i 32:dra punkten anslagit 15,000 rdr till anskaffande af nämnde lämpliga modell, förefaller det verkligen mycket inkonseqvent att [ltsk:t nu alslår en begäran om 45.000 rdr till pistoler, just på det skäl att någon modell icke skulle vara bestämd.
Den fö re g: de talaren, som så val känner allt hvad som hör till arméens angelägenheter, vet nogsamt, att hela infanteriet förses med vapen ur Kronans förråder, under det att kavalleriet, med undantag af de två regementen, af hvilka han varit chef för det ena och för närv:de är chef för det andra, erhåller sina vapen på rusthållarnes bekostnad.
Häri ligger en ganska väsendtlig skillnad, och deraf att R.
St:r ans å medel till anskaffande af vapen åt den del af armén, som bör genom Kronans direkla försorg beväpnas, följer således ingalunda, att de böra förfara på samma sätt i fråga om den del, som på annat sätt erhåller sin beväpning.
Det förundrar mig på det högsta, att den talare midt emot, som förordat detta anslag, såsom skäl derför kunnat åberopa, att vi nyss beviljat en stor summa till anskaffande af infanterigevär, utan att veta efter hvilken modell de skulle tillverkas.
Jag ber honom besinna, hvad som för mig åtminstone varit bestämmande, att Frih. Wrede, som bättre än någon annan känner dessa frågor och till hvars uppgifter jag sätter fullt tillit, förklarat att dessa gevär skola tillverkas efter en af regeringen approberad modell, som uppfyller alla billiga 684 Den 28 Februari e. m. fordringar på ett för krigsbruk lämpligt infanterigevär, och att
Kronans gamla gevär utan stora kostnader kunna förändras efter denna modell.
Beträffande kavalleriskjutvapen tinner man deremot al K. Mils Propos.
(Bil 3 a. sid. 105), att man hvarken afgjort, örn kavalleriet bör ega ett eller två sådane vapen, eller burudana dessa vapen böra vara.
Vid sådant förhållande, och då ny riksdag inom 10 månader sammanträder, forde Landtförsvars-I)ep:tet väl behöfva dessa 10 månader alt utreda dessa frågor, och först derefter kan det vara skäl att begära några anslag.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fälländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, alt derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med alslag derå, måtte bifalla K.
Mits Nåd. framställning om beviljande af ett anslag å 45,000 rdr för kavalleri* skjutvapen; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bilall tilt Utsk:ls hemställan och. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 34:de punkten.
Hr Reuterskiöld: Ehuru Ordföranden i Stats-Utsk;t nyss uttryckte sin förundran deröfver, all jag i flera afseenden mot* satt mig Lits kits IJtlåt. ang:de deri Fjerde
Hirf vudtiteln, har jag åter vid föredragningen af denna punkt begärt ordet.
Om den satsen är rigtig, att, då man underhåller en armé, man äfven bör förse densamma med erforderliga vapen, så gäller den företrädesvis i delta afseende, der fråga är orri anskaffande af ett tillräckligt antal kavallerisablar.
Utsk:ts motiv tor afstyrkande, att jemväl för detta vapen förändrad modell torde ifrågakomma, begriper jag icke.
I Statsrådsprotokollet står icke härom något annat än, att General-lälttygmästaren hos H. M:t anhållit, att 2,000 stycken kavallerisablar af nu antagen eller annan af K.
M:t gillad modell finge anskaffas för en kostnad af 34,000 rdr, att med 3:<lel årligen utgå.
Het är lika naturligt, att General-fälttygmästaren, i anseende till behof af ett större antal kavallerisablar, begärt detta anslag, som att han dervid icke föreslagit någon modell för dem, enär det icke tillkommit honom att göra ett sådant förslag.
K. M:t har icke heller ansett sig böra yttra sig, huruvida deri nu antagna modellen borde bibehållas, emedan äfven om någon mindre förändring af densamma lilefve erforderlig, det icke kunde hafva något inflytande på vapnet i dess helhet.
Då det torde vara obestridligt, att kavalleriet bör vara försedt med sablar och då, enligt hvad erfarenheten visat, Kronans förråder måste ega riklig tillgång på sådana, emedan de i krig lätt förslitas, lår jag hemställa, huruvida icke R. o. Ad. anser nödvändigt att bifalla hvad K. M:t i detta afseende föreslagit.
Den 28 Februari e. m. 685 Frih. Klinckowström:
Jag tror verkligen, att Utsk:t haft full anledning att uttrycka sig rörande modellen för kavallerisablar, som Utsk:t gjort, ty om man läser Statsrådsprotokollet, så finner man, att General-fälttygmästaren anhållit om anslag till kavallerisablar af nu antagen eller annan af K. M:t gillad modell.
I delta svälvande uttryck ansåg Utsk:t en antydan ligga derom, att snart en ny modell för kavallerisablar vöre att motse, och Utsk:t trodde sig vid sådant förhållande hafva fullt skäl att afstyrka det af K.
M:t begärda anslaget, och detta så mycket mera, som, enligt hvad K.
M:t meddelat R.
St:r, af det anslag, stort .*56,000 rdr, som vid sistlidne riksdag beviljades för ifrågav:de ändamål, ännu återstå omkring 13,000 rdr.
Jag lår af dessa skäl vördsamt anhålla om bifall till Utskits hemställan.
Om jag icke misstager mig, har den af K. M:t nedsatta Kavalleri-komitén erhållit uppdrag att uppgöra modell till kavalleriets beväpning.
Jag tror mig äfven veta, att af nämnde komité modell till pistol redan är uppgjord, men deremot icke för sabel.
Det är visserligen sannt, hvad Hr Reuterskiöld yttrade, att, om det endast vore Iråea om en obetydlig förändring af sablarne, det icke betydde något, om man ansloge medel till sådane, enär klingan vore hulvudsaken, men jag får fästa uppmärksamheten derpå, alt den klinga, som nu anses vara den trästa, möjligen kan underkännas af komitén och förändring äfven af klingan komma att vidtacas.
Under sådana förhållanden tror jag det icke vara skäl att för närv:de anslå medel till inköp af kavallerisablar, utan torde frågan derom kunna anstå.
Jag anhåller om bifall till Utskds hemställan.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt ITr Gr. o. Landtm, yttrat, alt derunder hade yrkats dels bifall till Stals-Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga K.
M:ts Nåd. framslällnig om ett anslag af 10.200 rdr till förstärkning af förrådet å kavallerisablar; framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till Utskds hemställan och då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 35:te punkten.
Sedan, på grund af R.
Sf:rs lind. framställning, Chefen för Ingeniör-korpsen blifvit anbefald att inkomma med fullständiga beräkningar öfver återstående kostnaden lör Carlsborgs fästningsbyggnader, har så skett och af dessa förslag visar det sig, att kostnaderna för sjelfva fästningen komma att uppgå till i rundt tal 5,000;000 rdr.
Härtill komma, för anläggande af sjukhus, kruthus och hamn, 915,500 rdr, och för förrådshus 2,486,600 rdr.
Med afseende å vigten deraf att 686
Dea 28 Februari e. m. denna centralfästning må kunna, utan allt för lång tidsutdrägt, sättas i det skick att den uppfyllde ändamålet med anläggningen, har K.
M:t nu för dessa fästningsbvggnader begärt ett anslag af 200,000 rdr.
Utskrt har deremot ansett det så mycket betänkligare att afvika från den ordning, man förut följt vid beviljande af anslag till denna fästning, som byggnadens fullbordan i allt fall fordrade en lång tid, och fästningen således måste genom tillfälliga anordningar sättas i försvarsbart skick, om sådant under tiden skulle af behofvet påkallas, och Utskit har af dessa skäl ansett sig kunna inskränka anslaget till 100,000 rdr.
Man kan förklara, huru ett sådant åskådningssätt kunnat uppstå inom ett land, som egt en 50:årig fred och inom hvilket någon fiende, på ännu längre tid, ibke blifvit sedd.
Man tror så lätt, hvad man lifligt önskar — och tror derför att vi allt framgent skola få åtnjuta fredens välsignelser.
Men en nation, innerligt varm för fredens bevarande, får icke ställa så, att den kan tvingas köpa freden med nesa, om en vinningslysten ovän uppträder med pockande fordringar.
Den nation, som invaggar sig i säkerhetens lugn, går förr eller sednare sin undergång till mötes, och jag vill för min del ej bidraga dertill att insöfva Svenska folket i ett så farligt lugn.
Carlsborgs fästningsbyggnad har nu pågått i öfver 40 år.
Den store fältherre, som beslutade dess uppbyggande, afsåg säkerligen icke att detta skulle blifva ett arbete på lediga stunder, utan han ansåg tvärtom, att det borde påskyndas så mycket som möjligt.
Om vi få behålla freden, beror naturligtvis på Honom, som styrer folkens öden, men vi böra dock söka att bevara den genom att alltid vara beredda på kriget.
Den som känner hvilka ansträngningar det fordras för att kunna med hopp om framgång möta en anfallande fiende, som är försedd med alla de hjelpmedel, nutidens krigskonst lemnar, den torde med skäl rygga tillbaka för tanken att grunda vårt försvar på tillfälliga anordningar, hvilka ej skulle vidtagas, förrän fienden vore i antågande.
Att h. o. h. godtgöra den tidsutdrägt, som vållats derigenom att de anslag, hvilka beviljats till Carlsborgs fästning, varit alltför otillräckliga, låter sig visserligen icke göra, men man bör åtminstone minska följderna deraf, och påskynda det återstående arbetet; jemte det vi förkorta den tid, som Utsk:t synes afse för arbetets afslutande, vinnes en ganska betydlig minskning i kostnader för faux frais.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville, med ogillande af lltsk:ts motivering, bifalla K. Mits Propos.
Utskit har här afslagit den förhöjning i anslag från 100,000 till 200,000 rdr årligen, som K. M:t i sin Nåd.
Propos. äskat till Carlsborgs fästningsbyggnad.
Jag ämnar icke här utbreda mig öfver angelägenheten att så snart som möjligt ernå ett visst stadium uti försvarbarheten af denna plats, ämnad att utgöra basen för hela landets försvarssystem; eller det mindre hushållsaktiga uti att bedrifva ett arbete af detta omfång med ett anslag, som icke dertill står i något slags
Den 28 Februari e. m. 687 förhållande, enär jag nog inser att förhöjdt anslag icke lärer denna gång stå att erhålla.
Men jag kan deremot icke undgå att desto iner fästa mig vid den motivering, hvarpå detta alslag grundar sig, såsom innehållande så stora misstag att de icke böra få qvarstå i detta Betänk., för att möjligen vid ett annat tillfälle åter upptagas, utan att nu gendrifvas.
Der förekommer nemligen: »l)å dessutom en icke aflägsen tid — — — —».
Jag har hört 2:ne grundsatser användas af motståndarne till våra försvarsanstalter.
Det ena låter så här:
Det är farligt att bygga fästningar, ty om de falla i fiendens händer, vålla de större skada, än om inga funnits; den andra innefattas i det nyss npplästa och lyder i korthet sålunda: »Sådana anläggningar böra utdragas så långt som möjligt på tiden, ly då erhåller man den största säkerhet för att de skola blifva fullt ändamålsenliga».
Denna sednare princip har man ock ganska konseqvent följt, hvad Carlsborgs fästningsbyggnad beträffar, ty den har nu lörlgåtl under 46 år, med en kostnad hittills af omkring 4,400,000 rdr, deraf dock icke fullt 3 millioner kommit sjelfva fästningsbyggnaden till godo.
Det öfriga har gått till byggnader, väganläggningar, m. m., men hufvudsakligen till faus frais’er.
Då nu 5 millioner ännu erfordras för att få Carlsborg fullt färdigt, med tillhörande förrådsbyggnader, så skulle, om
Utskits här uttalade princip äfven för framtiden komme att följas, ytterligare 50 år förgå, innan landets hufvudfästning blelve fullbordad, men sannolikt ännu mycket mer, i anseende till de dryga faux frais’erna under en så lång byggnadstid.
Jag lemnar åt hvar och en att bedöma halten af ett sådant raisonnement och dess tillämpning i en så angelägen fråga som denna.
Intet folk framskjuter ostraffadt till en aflägsen framtid, hvad som utgör grunden för försvaret af dess frihet och sjelfständighet, helst i en tid, då, utan aktning för folkrätten, den svagares dyrbaraste rättigheter synas vara underkastade den starkares godtycke.
Hvad beträffar det uttryck, som förekommer i Stat--lltsk:ts motivering, att troligen en icke aflägsen tid torde medföra lösningen af den omtalade frågan, rörande lämpligaste sättet för fästningsbyggnaders utförande, så antyder detta en blick in i framtiden, — så vidt det icke får anses som blott en fras — som jag för min del icke besitter.
Jag väntar icke en så snar lösning af de frågor, hvarom man nu möjligen sväfvar i ovisshet, men hvilka deremot alldeles icke röra lämpligaste sättet lör fästninasbyggnaders utförande, hvarom man i allmänhet hyser temligen stadgade åsigter, utan snarare en och annan detalj deraf. t. ex. i fråga om bepansring, m. m.
— Men dy lik» olösta prohlemer hafva i alla tider stått på dagordningen, så väl för
Ingeniörkunskapen sorn andra krigskonstens delar.
Att man i andra länder icke, såsom Utsk:t råder till, står och väntar på en osäker framtid, bevisas bäst deraf, att man bygger fästningar öfverallt, både i Europa och Amerika.
Jag tror för mili. del, alt Ulsk:t utan skada kunnat bespara vig möllan att nedskrifva en sådan motivering sorn denna för sitt afslag, fi8S Den 28 Februari e. m. sorn röjer endast ett löga lyckadt sätt att bemantla ett alslag på hvad K.
Jag får vördsammast yrka bifall till hvad K. M:t i sin Nåd.
Propos. begärt till fortsättande af Carlsborgs fästning, eller en förhöjning i det årliga anslaget från 100,000 till 200,000 rdr.
Jag skulle icke hafva begärt ordet i denna fråga, om icke det förefallit mig, som om en ganska betänklig skiljaktighet i åsigter varit rådande å ena sidan mellan Stats-Utsk:t, hvilket har lyckan att bland sig räkna tvenne skickliga irigeniörofficerare, och våra öfriga ingeniörofficerare å andra sidan.
Utsk:t säger nemi., att Utsk:t »anser så mycket betänkligare att tor anslagen till Carlsborgs fästningsbyggnad följa en annan ordning, som byggnadens fullbordande i allt fall fordrar en jemförelsevis lång tid, och fästningen således måste genom tillfälliga anordningar sättas i försvarbart skick, om sådant skulle under tiden af behofvet fordras.» 1 anledning häraf lår jag lästa uppmärksamheten på att 11.
Stms revisorer vid den resa de 18 >4 företogo till Carlsborg, erhöllo af fortifikalionsbelälet derstädes åtskilliga upplysningar rörande nämnde fästning, hvilka de delgifvit 11.
St:r i sin berättelse och hvilka SlatsUtsk:t bort tagit kännedom om och reflekterat öfver.
Det hette nemi. i denna berättelse: »de stående faux-fraiserna uppgå till omkring 12 proc. af arbetskostnaderna, hvarmed alltså statens utgifter för denna (Carlsborgs) byggnad förökas i samma mån dermed utöfver behofvet utdrages på tiden.
Om deremot statens tillgångar medgåfve fästningsbyggnadens fullföljande med stiirre skyndsamhet, än hvad hittills skett, så skulle det utan tvifvel ur både ekonomisk och militärisk synpunkt vara en vinst för fäderneslandet.
Enligt de af vederb:de fortifikationsbelälhafvare meddelade upplysningar, skulle, om nu gällande plan och prisförhållanden läggas till grund för beräkningen, för lastningens fullbordande inom 10 år erfordras en summa af 3,440.000 rdr, samt till bepansring förslagsvis 1 million rdr, och lill belastningen å norra sidan, för hvilken någon plan icke ännu är fastställd, 560.000 rdr, tillsammans 5 millioner, d. v. s. ett årligt anslag af 500,000 rdr.
Med nuvarande anslag af 100,000 rdr, skulle åter icke allenast berörda kostnadssumma ot v i (vela k tigt blifva för byggnadens fullbordan alltför otillräcklig, utan äfven en tidrymd al omkring 60 år dertill erfordras.» Alven om Frih.
Klinckowslröms fasansfulla målning af vår financiella ställning vore riktig, hemställer jag dock huruvida det kan anses såsom klok hushållning att bevilja så knappa anslag till fortsättande al Carlsborgs fästningsbyggnad, att icke allenast faux-fraiserna uppgå till 12 proc. om året, utan äfven kostnaden kommer att ökas år ifrån år, i följd hvaraf fästninningen sannolikt aldrig blir färdig.
Att åter, på sätt StatsUtsk:t gjort, sätta denna sak i system, så att det just skulle vara i statens eget välförstådda intresse att draga ut på tiden med Den 28 Februari e. m.
C89 med byggandet, emedan man alltid vid fiendens ankomst kunde provisionel försätta fästningen i försvarbart skick, torde vara alldeles origtigt.
Jag finner visserligen att atmosferen inom detta Stånd f. n. icke är sådan, att ett yrkande om bifall till K. Mits Propos. har några stora utsigter till framgång, men jag anser mig dock pligtig alt framställa ett sådant yrkande.
Ehuru jag icke obetingadt vill biträda den af Frih.
Klinckowström gifna teckning af vår financiella ställning, får jag dock erinra derom, att man icke har full säkerhet att alla de bland statsinkomsterna beräknade summor verkligen komma att inflyta, och att således skyldigheten för representationen att gå sparsamt till väga alltid qvarstår.
Vi hafva nu kommit till den del af Stats-Utskits föreliggande Betänk.
, der besparing kan ske.
Utan att vilja inlåta mig på frågan, huruvida Carlsborgs fästningsbyggnad är af behofvet påkallad eller icke, får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att, när enligt det al Landtförsvars-depitet uppgjorda förslag, hvilket återfinnes i K.
Mits Propos., arbetet med ett årligt anslag af 500,000 rdr är beräknadt att räcka i 10 år, det väl icke lärer betyda mycket, om vi nu ej lemna större anslag, än StatsUtskit föreslagit, ty vi kunna alltid, om statsverkets tillstånd vid nästa riksmöte blir bättre, lätt återtaga den förlorade tiden.
För öfrigt vore det visserligen mycket beklagligt, om en fiende redan under loppet af instundande år anfölle Carlsborg, men jag tror dock, att i så fall icke ens 500,000 rdr skulle varit tillräckliga att genast försätta deri i försvarbart skick.
Man har sagt, att det skulle vara en dålig hushållning att icke påskynda arbetena vid Carlsborg, men man bör besinna å andra sidan att Stats-Utskit beräknat utgifterna ur den synpunkt att om möjligt undvika upptagandet af utländska lån, och att man derföre af statsekonomiska skäl icke bör rubba det system, Utsk-.t uppgjort.
Utslct har med frikostighet beviljat anslag till sådan materiel och sådana behof, som icke kunna hastigt uppfyllas, såsom till ridskolor o. d., men i fråga om fästningsbyggnader har det ansett sig kunna spara något, för att ej öfverskrida statens så mycket anlitade tillgångar.
Jag hemställer således, att Stats-Utsk:ts efter moget betänkande och noggrann pröfning beslutade hemställan i denna punkt måtte vinna R. o. Adins bifall.
Posse: J)å erfarenheten visat, att det icke är någon misshushållning att låta arbetet med Carlsborgs fästningsbyggnad fortgå på samma sätt, som hittills, torde Stats-Utskit hafva handlat välbetänkt, då det för kommande statsregleringsperiod anvisat samma summa, 100,000 rdr, som under nuvarande period utgår.
Ue skäl, Utskit i öfrigt åberopat för bestämmande af denna summa, torde ega full giltighet, helst då några omständigheter icke förekommit, som visa att nämnde fästnings H. II.
44 690 Den 28 Februari e. m. byggande behöfver påskyndas.
Jag anhåller om bifall till Utsk:t.s hemställan i denna punkt.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bifalla K.
M:ts nåd. framställning i ämnet, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Mom. b. Hr Reuterskiöld: Sedan R. o. Ad., med afslag å hvad K.
M:t äskat till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, bifallit Utsk:ts derom gjorda hemställan, kan jag icke hysa stort hopp ont) att vinna ändring i den nu föredragna punkten, men då jag icke kan förena mig med Utsk:t i dess tillstyrkan, instämmer jag i den af Hr Rosensvärd afgifna reservation och yrkar, att, för påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg, mätte af R. o. Ad. beviljas ett anslag af 100,000 rdr.
Hr a f Kleen:
När Utsk:t trott, att påbörjande af förrådshusen utan olägenhet kunnat sättas tillbaka för andra utgifter, så har Utsk:t återigen misstagit sig, ty uppförandet deraf kan visserligen icke uppskjutas utan stora olägenheter, då utrymme saknas för en stor del af arméens effekter.
Det vore åtminstone önskligt, om någon del af de icke bombfria förrådshusen komme utan uppskof att uppföras, hvarföre jag vågar anhålla, att R. o. Ad. dertill ville anslå 100,000 rdr, och förenar mig således i detta hänseende med Hrr Reuterskiöld och Rosensvärd.
Jag har i denna punkt anslutit mig till hr Rosensvärds reservation, men jag skulle tro, att det är likgiltigt, hvilket beslut R. o. Ad. i denna fråga fattar, enär den redan är afgjord genom tre Stånds beslut.