Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer- sida ett ytterligare prof af det ömma och granlaga sätt, hwarpä Riksens Högloft.
Ständer ansett desie aktningswärde Medborgare böra behandlas.
I alla öfrige omständigheter, rörande detts ärende, sär Stats-Utskottet åberopa hwad uti dest förra Betänkande härom blifwit föreslagit och hem - L'4^4 Den.. 28. 8MMM stalt, dä rwld Nrstotket icke har något widarp aO tillagga.
Slockholm den rZ, Februarii. r8ro° M Högloft. Ridd. och Adelns W Högm.
Preste-St8nh° Ledamöters wägnar Lesamötcrs magnar (lineskleming, 'I'!,.
VVeiömnn.
YL WMofl, Borgare-Ständ.. YL Hederw. Bandc-Ständ, Leva,nöters wägnar Ledamöters wägnar (l3,r> kr. L-LnZberZ. ^okan kricslon - Den 28 Zebruarlr» 246Z Upia sirs följande^ Utdrag af Drotocollet hällit hos Riksens Högloft.
Banco- Utskokt den 25 Februarii r8io> S. D. Tfker erhällen Remlst ifrän de Respectiwe Ständen, af Kongl. Maj:ts Nädiga proposition till Riksens Ständer, om angelägenheten, att lill Dackjerns Vergslagernes understöd och upprätthållande, en Summa af-aoo Ä Zoo,ooo R:d. mätte ansins, för att såsom län emot lindrige Ränte, och bekalnings. wilkor, kunna af Kongl.
Majn till förbervrde ändamäl anwändas, har Banco-Utstortet under den z 8 December näftl. är, med afseende ä de uti Kongl. Majtts
Nädiga proposition framställde skäl och considerationer, ej kunnat undgä att till de Re spective Ständens Mptysta ompröfning och godtfinnande wvrdsammeligen hemställa huruwida, och i hwad morr, Tackjarns-Bergslagerne mage af denna summa fäs blifwa understödde soM enligt Banco-Utskotrets förut yttrade förmodan, kan besparas af de -s, 24Z,9OZ R:d, Hwilka, jemlikt Högloft.
Stats-Utskot» rers allmänna Finansplan, Banquen till StatsMerkets vumgängeiiga behof, än widare borde förskjutas?
Men i händelse, emot Banco-Utstoltets förmodan, nägon biträdes-iillgäng för berörde Bergslager i denna wäg sig icke skulle förete, huruwida dä för detta ändamäl, en tillgäng uti Banquens fits terligare biträde till Stals-Werket af 200,000 Md Lunde fä äga rum?
Banco-Utstoltrts förbcrörde hemställan har, li k! , r466
Den 28 Zebrusrii likt ankomne Utdrag af Prokocollen hos HZgloch Ridderstapet och Adeln under ven 14 vennes, hos Högwördige Preste-Slandet under den 9:de och hos Walloch Borgate.Sränbet den §:te sistl. ^sanuarii, bliswit bifallen. Hederwärda Bonde-Ständct deremot, enligt Urdrag af desi Protvcoll under den 9 sisti.
Ianuarii bestulet: det skulle Banco--Utskottets
Be» tankande i anledning af Kongs. Maj.ts Äadige propostlion om understöd förTackjerns Bergslagernes till Utskottet äler förwisas, med den allmänna anmärkning, att da den af Banco - Utskonet förestagne Länesumma af 200,000 Rldr, wore för bchostvet alldeles otillräckelig, densamma borde ökas till der af Kongl.
Majrt i Näder sörestagne högsta belopp af 2Zo,soo R:dr, samt att Banco-Utskoltet i anledning af denna crindran, stulle förnyadt utlåtande afgifwa, Vrnco-Utffottet bör hartvid öj lemna obemält, att Utstollets wördsamnia hemställan i denna delen, war grundad pä Kongl. Mastts
Nädiga ftamstäuning, ej mindre af Tackjerns-Bergslagernes swärn belägenhet, än beloppet af den summa, som til! deras understöd erfordrades.
Genom bifall till hivas BancEtfkottet hemstält, siker twifwels utan ett ytterligare undantag ifrän de för Bäncv-Förwaltningen i allmänhet fastställa grunder t men om Banco-' Utstotkek, med afseende i ett allmänt högst trängande behof, funnit sig icke böra afstyrka den enda hjelp, som nu befunnits möjlig, har det derjemte warit, och är det Banco-Ulstotteks
Åliggande» att under werkekö närwarande ställning, icke gifwa anledning till nägvn större biträdeSsumma i frän Banquen, än Sen Kongl.
Mchr ij
Näder anfert kllnna emot behofiver hlifwa i Den 23 Zebruarii. 1467
Let närmaste swaranve.
Ester Befallning A!- bleliln^iu».
L-ides pä bordet»
Ilplästeä följande Memorial fränSlatS»Utskorltt Wördsamt Memorial; Ifrän det Hederwärda Bonde-Ständer har till Statä Utstottet b.rfwit remikteradt eit af Riksdagsmannen för Ährsstads, Fauräs och Hunble Härader i Hallands Län Lettr Olsbon till Hederwärda .Bon.r de.Slandet ingiswit Memorial, sa lydande:
"Som jag ifrån mina hemmawarande Medbrö"der erhållit strifwelse att jag*som är deras Riksdags"man wille inför hans Kongl. Maj:t wär Allemä"oigste Konung och Riksens nu församlade Sränder "i underdånighet anhälla, det Kongs. Majtt i Nader ''läcktes widtaga den anstalt svin sig wederbör till "der i Hallund till Iripperlks Arfwingarne i Halland ''förpantade gods inlösande, som Drottning Lrrkmmiden 26 Apail 165g til! /rärian Iripp i Hol'"iand bort frän SwerigeS Krona fdrpanlavt, med "oe wilker art Swensta Kronan stulle detsamma "igen fä återinlösa, samt pä lifa sätt förbundne alt kääri - '1463 Den 28 Februaru.
"^ärian Tripp eller desi Arfwingar icke skulle liga "rättighet, akt desse förpantade hemmansräntor ps "något sätt upphöja, men det oagtadt har likwäl nuvarande 'TrippiLa Arfwingar eller deras Znspeeko"rer nu i sednare arén, är ifrän är pä ett oskäligt "sätt upphögt desse hemmans-räntor.
Det är detta "fattiga Folkets enträgna önskan, akt som Swensta "undersåtare och medlemmar
L en och samma Stat "mätte i Räder blifwa befriade ifrän' ecr Utländskt "främmande ok, som dem i sä mänga är tryckt"Skulle fä hända att i Rikets nu warandc belägenhet, "Kronan och Stars-Tassan iÄe stulleförmä att sielfdet» "ta pantsatte god^ inlösa, sä Erbjuda sig dessa förpantade Hemmans 'Aboer sa wäl pä skatten som städjet, att -"för Kronans räkning hwar och en för sitt äboends "Hemman sills förskaffa penningar till detta mera"»ämde förpantade godfets inlösande, mot de wilkor "att de äboer som innehafwa Städje Hemman kunde "fä Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii "Skattebref pä sine hemman i ersättning för sine "utlagdc penningar och de som för detta ändamål äro Skatte möjligen kunde erhälla magön lindring någre är pä sine
Hemmans - räntor till ersättning iför sine utlagde penningar alt efter som Hans Kongl"Majrt det i Räder täcktes förordna.
För öfrigt "wille dessa meranemnde Hemmans äboer dä genast "äkaga sig den Rotering och det fulla skjuktsnings"besivär som i allmänhet ätföljer Krono- och Kro"uostatte-HeMManS natur.
"För öfrigt skulle det blifwa för Kronan och '"Staten en betydelig winst dä desse Hemmansräntor ^'tllfölto Swensta Slaten i stället för de Trippilk-e ^Ärfwingarne"
Den 28 Februarii. »469 "Jag anhäller för den skuld att Fader Tale» "man och mine Medbröder i Glandel tacktes läka detta "anförande i Ståndets Protdcotl blifiva uttagit samt i "underdånighet till Kongl. Majit eller ock lill we"oerbörande Utsökt behörigen remitteradt."
Utaf de ifrän Kongs.
Kammar-Collegium erhallne Handlingar och upplysningar i della mäl har Srats-Utstottel inhämtat, att deste förpantade gods, tillsammans utgörande 199 ^:dels mantal med asatte räntor i persedlar gifwa efter «8o8 ars markeqäng förwandlade enligt Bilagan Lil. ^ en afkastning af 4876 N-dr 4Z st. 6 r. samt art Drottning ouk!i8wlretr uti afhandlingen med ^strian Dripp as den 26 April i6Zg enligt Bilagan Lik. L, gjort lörbehäll om äkerlösningskätk med följande ordalag:
"Ty aflande Wi Ost, Wäre efterkommande Konungar och "Sweriges Krono mer ofwanberörde Goos och Lägenheter och tillägne dem merförberörve ^strian hustru och Arfwingar, med Hus, "Aker, Ang, Skog, Mark, Fiske och Fiskwatlen» "Strömmar, Qwarnar, och QrSarnställen, Korp och "Torpställen samt alla andra pertinentier och tillägor, i wätö- och torro, närby och fjerran intet undantagande af alt dek som dertill lyder med rälla "af alder legat hafwer, och lagligen tillwinnaS kan, "akt njuta bruka och behålla^ lill ewärdelig ägosom "allodialt och ocondiiioneradt fralse, aldeles såsom "wäre trogne män och undersåtare af Ridderstkapet och "Adeln uti mera bemälte Prowince Halland deras "wälfängna Egendom och Frälse-gods efter privilegierges lydelse och innehall innehafwa och bestttja; Och ">ä« s.te Band. s:dra Afd. 97» 1472 Den 28 Zcbruarki.' "såsom Wi Oss, Wäre efterkommande Konungar och "Sweriges Krono Nädigst sörbehälle art wela och stola "Hafwa magt, när Oss och dem faller lag-och behagligt "berörde Gods, Qwarnar och Lägenheter emot företal"te 89,77g R:dr 26 Ore 1 g p:gr Silfwermynt "restitution till honom ^ärian Iripp eller hans hu"stru och Arfwingar, att ater- och igenlösa, pä hwit"ker fall han eller lhe efter undfängen nöjaktig betalning stola wara styldjge utan gensägelse thesamma "art afftä och afträda; altsä där etk eller flere af o,f"wanberörde Hemman, Qwarnar och Utjordar, ginge "särlan Iripp, hans hustru eller arfwingar med "någon rätr pä hwarjehanda färt och händelse ifrän, "oä förpligte wi Qss, Wäre Efterkommande Konun"gar och Sweriges Krono akt erlägga dem eller homrom sä goda gods i lika ränlor och Lägenhet igen, "inom 6 weckor näst derefter, utan nägon widlöfkig"her eller uppskof, Skattägarne deras rätt efter lag "härmed nu och framdeles oförkränkt, m. m.
SrakS-Ukstottet har widare inhämtat, att Högstsalig Konung III, Uppå ansökan af dä warande Öfwersten nu meia Hans Epellenoe Herr Fältmarskalken Friherre loll, under den 17 Januarii 1782 enligt Bilagan Ltt.
Hället hos Höglofli ge Mderfkapet °4 Adcln den 28 Maji 1800.
Strengnäs, Trpckt hos lector ^e.6. ^vr.. 1809.
Onsdagen d 28 Maji Ar 1800. klenum kl» 9 söremibvagen» ^)anS kixcellence Herr Grefwen och LanbtMarskalkcn tilkännagaf» at Hans kixcellence Frihcrrr voä Lsten^ ilians henric, och Friherre LilfverlkMIc!, IKilsj» i anse» ende till snart föreseende bortresa, afsagt sig at ware» kleÄorer för första LIgssen; l anledning hwataf Herr Grefwen och Landt-Karskatken anmodade samma LlLls^ at i eftermiddag sammanträda, för at wäija Line nha LleÄorer.
Ksweniväl hade Herr trea era! ^l sMen kock,, 6eor§ VVilsielm, afsagt sig förtroendet ak mara Leda» mot i Lanco-Utskottet; hwarfbrc Andra l^lsssens Herrar NeHorer attmodadeS at i eftermiddag sammanträda, för St genom wat npfplla det efter honom lediga blcftta rtimr Herr 6nVo)'5n Friherre Llirevsviirst hade likaledes, l anseende til fbtcstäc.nde bortresa, aflagt sig sin in» Nehafde plats i Hemliga Utskottet; och skulle Wal efter honom fbtctagaS, sedan första klassens Lleäorer hNnnit eomplmterssi Frihektt kalbitLkiz ^äam, vptäste följanbk tik krotoaollst.
VS lag undek betta Riksmöte, haft äran wara en äf Ridderstapets och Adelns Ledamöter, och at deltaga utt Ventilationerna öfwer de ämnen som Kongl.
Majus
Nä» diga kroxositioner til afgörande i Räder blifwit Ridder» skåpet och Adeln förclagde, finner jag mit samwcte fordra, ak i anseende tit det af Riddcrskapcts och Adelns klurig litet antagna Hams - mm ^elsrvstiori i fS std anföra» Ak Fördenskull och til undwikandr af be förebråelser, den ätt, hwars rätt jag bör bewaka, och mina efterkommande i en framtid skulle kunna öfwer mig önsta, om jag i deras tanke emot min öfwcrkygelse, bifallit et prozeÄ som kunde bereda deras, och tusende andra medborgares ofärd, sär jag härmed i Höglofliga Riddcrstapcls och Adelns närwaro til krorocoliet högtidligen Ucciare-ra, at jag aldrig kan eller will undandraga mig, at efter yttersta förmäga i min mähn, bidraga til ben af Kongl. M .j:t Nädigst proponeraäe jstsLlikationen af RiksgäldsScdlarne, och fullgöra ben 6arsruie som jägmäst ingä,mcn at jag, til de i Höglofliga Hemliga UtstottetS ^insnce-krogcÄ upgifne grunder och medel aldrig samtyckt, och säledrS är oskyldig til de päföljdcr, dem jag lika upriktigk Lnstar mäkte uteblifwa, som jag dem i min tanka oundwikeliga anser.
Herr Grcfwrn och Landt-Marska lkcn anmärkte, at detta ej wore et ämne för dmna dagen, utan hörde til jukerinZen af krotocollet för ben 26 Maji, i srägan om krnsnce-klanen.
Herr von Lclrultrensic-im, vavist ben Lldre, anmälte, at han äfwen hade et äiÄamen som anginge kinance-krojeätst.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken förmäla, at wid jukeringen af nyst berörde krotocoll torde rätta tillfället blifwa at yttra sina tankar.
FöredrogS ä nyo Oeconomie.
Utskottets betänkande af d. 6 Maji, rörande en förnyad TjenstchjonS-Ordning, hwilket d. 9 i denna Mänad blifwit lagt pä bordet; hwarcftcr äfwen ä nyo uplästcS sjclswa pro^eÄLt til Tjrnst-hjons -O-dningen.
Friherre Kustbeck, kelir ^lexnvster, upkäste följande OiÄaman.
Md det as Riksens StänderS Oeconomista Utskott aflämnabe xrojeÄ til Tjenstehjons-Stabgans fördättrande, har bland dr angelägnare omständigheter förs? kommit, hwilka tider af äret, med bet allmännas fördel närmast wore öfwcrensstämmande, at säsom städnings - och flyttNingStider determinera.
Som krotooollerne wilna, klef, under loppet af alla stjäls anförande och granskning, som kunde bestrida eller gynna walet af Junii Mänad til et allmänt ombyte af Tjenstehjon, ben sanningen uplpst, at öfwer hela Swea Rike wore denna tid den bästa.
En gammal, och för myckenheten af samma orsak kär wans, bör wäl icke här komma i fräga sässm et motskäl.
Oe öfrige, hämtade af wista orters locala benägenhet och hus» hällssätt, eller anwändandet af tjenstefolkets arbete til deras egen och cnstilta socknars winning äro för smä och swaga, emot de stora och allmänna fördelar, hwilka bewisligcn stä i förening med en säkrare Ladvgärdarms wärd, bestädad i stort och i det hela; hwarsöre ocksä denna fräga icke annorlunda än som en gäfwa kunde eftrrfljänkas ät wälbehaget, opinionen och et inskränktare öfwersernde af större och allmännare fördelars widd och wigt; Sanningen deraf at den nuwarande upsägnings- städstovch flyltningstidcn är för största delen af Riket gansta oläglig, och i ruärkrlig mähn ökar beswäret och swärigheterne af ben sä allmänt öfwerklagade folkbristen, torde mig tillätas med följande, i min tanka nog gällande stjäl bewisa
Dek lärer chara gifwek och lika ostribigk solli allinänt kändt, at Swensta Landtmannc», i anseende til wäla winlrars längd, har widlöftigare Höbergning nödig än andra Länder; at han, igenom de naturliga Ängarnetnindre bördighet, har mängdubbel widd deraf at öfwcrfgs ra, at han, i anseende til Audetidens infallande under den sä kallade Rötmänadcn, gemenligen har swärare Bergniirgswädcr, samt at Hö-andrnS, Skördc-andens och Säningskidens ofta inom 6^7 wecker sammanträngde göromäl, göra hans arbete med ärrgrödans räddande strängare, brädare och bekymmersammare än hos andre, längre i söd^r belägna folkstag- Just under denna för Landlmaunm A 2 mäst beswärliga och tillika mäst magtpäliggande tiden, infaller nu äfwcn den brydsamma och ofta lika swära förrättningen, at wärfwa nytt Lego-folk fbr nästkommande Sr. vet är naturligt och lärer icke tarfwa widlpftigt bcwisas at, om den tidepunkten dä Husbonden blifwcr fdrsatt i en sökande ställning, Tjcnstchjonen deremot i en bcwiljande eller assiäende, den desse icke sällan weta at kil siv fördel anwända, infaller just under det angelägnaste och bradustc arbetet, Husbondens skada icke gerna kan uter blifwa: Nödwändighetcn, at wid denna tiden upmuntra Tjciistcfolkct, har derföre gifwit anledning til de sä kallade Skjörde- och Slottcr-ählcn, hwarundcr de, hela dagen tilsammans ute pä marken, begagna de uppersta tilfällcn, at lacka och förleda andras tjenstehjon, dömma stna Husbönder, jämnfdra hwarandras wilkor, och därunder dels Npägga hwarannan til trcskhek och oförnöjsamhet, samt deli under bfwcrläggnlng, gynna blott sädane Husbönder som kunna finnas bäde flåte och mästbjudandt.
L)esse olägenheter känner hwarje Landtman, de äro oskiljaktiga frän nuwarande upsägningS, och städflo-tid, böra derföre genom ändring därutinnan ostridigt sbrckcmmaS.
Lika olägen, heter medfölja äfwcn den nuwarande flp'iningskiden.
Pä de ojäfaktigaste grunder lärer jag för afgjort kunna antaga, at BoskapS.skbtscln hoS oss är den rätta källan til Landtmannens wälmäga, at i samma mähn som fullkomlisbeten deraf hindras, äkerbruket aldrig kan komma til nägon höjd.
Lämpom nu denna sanning pä werkeliga fbrhällandct efter nu warande flyttningstid Hwar och en nägot erfaren Landthushällare känner nogsamt med hwad häg och drift en Stalldräng eller Ladugärdspiga, som nästa är ärnar i tjenste» qwarblifwa, söker under den angelägna Bärgningstiden rädda och oskadat fä införa det hö och halm, som de stil utfodringen öfwer tilstundan» de winter skola anwända, med hwad omsorg de hwar fbr sig sika at ätkomma dm största och bästa delen af fodret, huru «n afundsjuka, ofta ledande til twistighetcr, upkom-nrer, sä wida någon af dem, genom en annans tilltagsenhet, härutinnan anser sig lidande, samt hur» egcnkärle - ken wcrkar täflan HoS hwar och en, ak hafwa sina kreatur bäst skötte och fodrade, och at denna täflan grundlägger en flagS ömhet HoS tjenstchjonct för be kreatur det sköter, som ökad af tiden, derest Tjenstchjonct flere är wistas pä samma ställe, icke gärna kan undfalla et upmärksamt öga.
När det naturliga lynnet HoS detta folk, besannat af alla upmärksamma Husbönder, är sädant, hwarföre skulle man dä bcröfwa sig ek sä stort och starkt naturens biträde, som det kan wara, at i Juni!
Mänad ombyta tjenstefolk?
Twärtom wisar erfarenheten förhällandet wara, enär tjenstchjonct nästa ölickeir-Mässa tänker afflytta.
Föga inierLsierack för Husbondens fördel, den det ärnar bfwcrgifwa, ännu mindre för sin efterträdare; heder wid Boskapsskötseln, hwarwid det afflyttande naturligen önskar at jämnförclsen mätte utfalla til dess förmän, mäste blott Husbondens waksamma öga, oftast utan- full werkan, förekomma den skada som af illa bergat foder oundwikeligcii upkommer, och i alla händelser, skall aktid dct tilflyttande tjcnstehjonet klaga öfwer wärdslös berg, ning och ojämn fördelning, samt icke sällan nyttja dessa ursäkter, werkeliga eller diktade, at bemantla egen mindre oförtrutcnhet och bristande omsorg wid Boskapsskötseln.
Härtil torde sa läggas den ganska hufwudsakeliga omstänr dighet, at enär, efter hwad man r allmänhet haft tilfälle utröna, hwark och et tjenstehjon de första mänadcr af sin tjenstetid, nästa» altid wisar mästa fliten i stt arbete sch största tilgifwcnhcten fbr Husbonden, denna lyckliga ställning just begagnas dä ben mäst tarfwas i dc efter Midsommaren infallande Hö - och Skördc - Andctiderne.
Men man inwändcr emot flyktningStiden i Juni!
Mänad, at i spnncrhet Allmogen bchöfwer förutse hwad äkern läfwar, innan man med säkerhet kan crrlaulcrs antalet af det tjenstefolk man fbr nästa är ka» antaga:
Rt randtmanncn i Iunii Mänad är mäst prnningclös, och säledcS icke kan afbörda sig de afflpttandcS löner; samt ak tUfälltt dä Löre det beqwLmligastc at sjöledes styna A z Riket, emedan Naturen dä likasom lekande allestädes tstbjuder fria hemwist, dä tjensiehjonen skulle finnas mindre hugade, at wilja ikläda sig et ärs undergifwcnhek än ivid den kulna och obehagliga hösteliden.
— HärpZ swarar jag:
At om flyltningstidens utsättande til mestis Junie Mänad kan förekomma, at sä wäl Allmogen som andre Landtmän i goda sädcsär icke antaga flere tjenstehjon än de oundgängcligcn kunna tarfwa, och i swagare är mägta framföda, sä är redan mycken fördel wunncn genom flytta vingStidcns sörcstagna förändring:
At sädant i ymnigarr är skjer lärer ingen kunnig Landtman bestrida, och i öfrigt lärer det wara gifwet, at hwarje Jordbrukare, ware sig af Ständspcrsoncr elier Allmogen, har wipa Tjenste-, hjon nödige til bestridande af sit arbete; detta är altid lika fastän skilnaden pä askastningcn ständigt förändrar sig, och dä nödwändigt arbetet skall göras efter et mixwäxt-är likasä wäl som efter et ymnigt, sä lärer bchofwet af Tjens stehjoneus biträde, mera än lättheten at kunna framföda dem, äetermmera det antal hwarje Landtman är twuns gcn antaga och framföda, sä wida han ej skall försumma sina göromäl.
— Genom flytkningStidens förändring förloras det tilfället at i pmniga är antaga öfwerflödiga, och deruti finner jag ej nägvt fel.
— För en omtänksam Husbonde brista säkerligen icke tilgängar, at MidsommarsLiden likasä wäl som övlickels-mäKan aflöna de Tjenstehjon som afflytta.
— Med de qwarblifwande kan han li^nistara efter öfwcrenskommelse; men genom förändringen torde fLickommas hwad nu ärligen inträffar, at i synnerhet
Landtmasnea höstekiden styndrsammcligcn mäste aftröska sin säd och ben, jämte andra iwostuÄer, oftast för halfwa »arbet försälja, ti!
Ljenstehjoncus aflöning, hwarcmot han hädanefter ägde en gladare anledning, at närmare Wäre» fä begagna de högre sädcsrpriscn, eller ätminstone ej blifwa blottstäld för den dä wanliga sädes-bristcn, som hair om Hösten swärlfgen kan calculern; i öfrigt lönas tjens. stefolkct pä mänga ställen med litet penningar och mäst kläder, lika tilgängeliga Midsommaren som andra örstra, der.
Med äker kan wäl Tjcnstefolktt, efter denna föräsz bring icke lönas, och deruti finner Zag för mia del icke nägot wara felat, i synnerhet som uphäfwandet af detta missbruk förekommer alla hitintils deraf beroende anledningar til tjufnad och dryckenskap samt äfwen til stegrade Löner.
Rörande den befarade utflyttningen, sä torde jag sä anmärka, at alla Srstidcr äro lika för den ostadiga, som sätt flyttningshägen, och at den kan tilfredsställas, med tilhjelp af wära ukgäende fartyg, likasä wäl Nickelsmässan som Midsommaren.
At förnuftiga Husbönder, god Utkomst och säker utsigt af et framtida ägtenskap, pä alla ärstidcr lika säkert qwarhälla wärl utflyttande Tjenstefolk, hwars böjelse til utwandring, lika sä litet som hitintils, hädanefter lärer kunna förekommas genom Lagen och flyttningstiden.
Af dessa skjäl och anledningar, torde mig tillökas
Uti den af Höglofliga Oeconcrmie Utskottet ^rojcÄsrusts Tjenstehjons-stadgan, fbrcsiä den ändring, at upsägningspch städsiotiden utsätter emellan den 2s Naes och dea I Axril samt flyttningstiden den is ^sunii hwarje är.
Om denna föreflagne flyttningstid för Finland, wore mindre lämpelig, utan häldre i bfwerensstämmekse med härwarande Finsta Inbyggares önskan, den i dlovember ber kunde utsättjas, sä inser jag härmed en redan wcrkclig fördel för betta Land, som r afseende p§ dess Lrealn innehöll, och nödwändrghctm af dess upodling, nu äger en för liten folkstyrka at deraf kunna afläta ca sädan mängd arbetande medlemmar, som hitintils samman» strömert kil 8tockKoim.
Denna närande och för Finland oumbärliga Liaslen läckas til Hufwudstaden — ifrän det Kiksgagneliga, men til det Riksstadeligaste, nemligen sedernas fördärf, lättja och dryckenskap och förr eller senars
Lfa ängrens klagoskri inom LtotzkkvlmL Spinnhus och öfs Ma fhrVgrrnLsruM Friherre Ljlkvertctiölä, upkäste föle jandr:
Utaf nägra och 20 ärs erfarenhet som Landthushällar, , utan at nänsin under ben tiden hafwa saknas tilgäng pä Tjenstefolk, eller at sädane händelser inträffat, sven wisat angelägenheten af en Tjcnstrhjons-stadga, har jag trodt kunna hämta ben hfwcrtygclscu, at en dylik stadga kunde umbäras.
Härutinnan har jag äfwcn tyckt piig blifkva än ytterligare styrkt, af följande i min tanka rnkka och antagcliga skjäl, Et Tjenstehjon- städjande är )u ej ak anse annvrlundare än som en afhandling, eller Lfmcrenskommekfe 2mc Personer emellan, hwilkcn ej rhrer Zldje man eller samhället.
Säledeö friwillig. Hwarje Medborgare- styldigheter ödra wara up, fylba, dä hqn utgjort den honom til
Staten älagde ärliga afgift» och därjemte upfyllt dess särskilta förbindelser til Samhället gemensamt, ibland hwilka den äfwen är, at ej skada nägon enskilt, eller sigga Medborgare til last.
En Medborgare- rättigheter böra myt stpldlghekerpr wara swarande.
Han kan sSlede- ej wara förpligtai» gagna eller tjena ttägon enskilt Instivistst, med sm förlust eller skada, den han sjelf äger rätt,at pröfwa och urstilja; utan mäste han fä betinga flg den ärsättning han sjelf kinner stjöjig, eller ock i saknad deraf, fä föda stg med det arbete honom bäst syne-, och han- Själ- och Kropps iörmöMheter mchgifwa, M aysan utstakning af skyldigheter och rättigheter, ppre drt för den förmögne eller mindre förmögne, eller ben kärande ester särande medlemmen» sprie- mig 0- dillig, och tycke- ej kunntz anses annorlunda än som ra -wqrlrfrva qf forntiden- tznrhmjsm pch Glafweri, Mls dm ol-ckliga YifeMffapey, En öfwerkygelse grundad pä besse anförde skäl och slutsatser, torde ej böra klandras.
Jag tikstär ätminsto, ne öppenhjertigt, at jag hade swärligcn afwikit dcrifrän, ym icke Kongl. Majit, uti Dess Nödiga proposition til Riksens Ständer, äskat Riksens Ständers utlärande om en förbättrad TjenstehjonS-stadga:
Men dä jag delar med alla Swerige- Inbyggare den pä än starkare skäl grun, dadé öfwertpgclscn, at wär Nödige Konung med all wishet och kärlek för sine trogne
Undersätare granskär allt som kan befordra delias wäl och bästa, sä bör den siva, gare öfwenpgclsen wika för ben starkare och jag sälcdrdör anse en Tjenstehjonsstadga behöflig.