Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Bemillnings-Utstotets betänkande rörande sjörullSalgisten förekommer i 2:dra puncten: art, „med öfwerlemnande till Kongs. Ma/.t om stad„gandet till nasta Riksdag ar de förhöjningar ä „wista och nedsättning ä andra artiklar, dem Kongl. „Majtt i sin wishe, kan anse nytliga och nödiga, ,,det underdäniga förbehöll, efter Utskottets tanka, „torde böra göras, att StarSwerketS. genom de§e „förandringar L
Tuts intradernas belopp erhällan„de winst- utöswer hwad sä wal för S^örTuiien i „Staren bliswit päräknadt, som hwad därutöfwer „med Tullafgifternes oförändrade bibehållande i „deras närwarande stick.kan hafwa wunni's, hwil„ket öfwerffokt redan blifwil wid denna Riksdag ,,ti t Kongl MajrkS disposition af Riksens Sran, .der öswerlemnar, pä sitt deras derom afgängne „unverdäniga strifwelse innefattar, sadan ytterliga» „re winst mä re. ester twanne ärs bepröfwande, lönnda till Mistning i de af Riksens Ständer till „Statens underhällande nu magne dryga starter och „bewillningn.^
Uti den underdäniga strifwelse, Riksens Ständer lil!
Maitt aflälit om Stats regte» ringen förekommer i afseende pä detta ämne Riksens S änders törordnanve, det ,.al!a bllfwande ..öfwer kott pä siatswerketS enskilda, sä wäl ,.ständiaa. sorn under namn af vewillmng rn. flytande- inkomster etc. moga ö,wersiyt!as pä 9 „Huswudlilien och trä nästa Riksdag öfwerlemnas
Den 3 Augusti' ^23 „till Kongl.
Mj,'ts höga disposition till msatte „ändamäl."
En jemföring emellan Riksens Ständers beflut och Bewillnings-Ukskotkets anförande lemnar således rum för nägon tmekan, om den tolkning, i afseende pä närwarande och blifwande förhällandet med Sjö-Tullsafgifren och dispöstkionen däraf till nästa Riksdag, som Utffoktet nu berat gifwit, kan stä tillsammans med Riksens Ständers redan till Kongl. Majst aflätne beslut.
De blifwande öfwerffotten af Sjö
Tulls afgiften äro kemnade till Kongl.
Maj;ts nädiga disposition intill nästa Riksdag, för angelägna behof, hwartill ingen reelare tillgäng kunnat anwisas, I detta allmänna beslut lärer ingen ändring hwarken höra eller kunna göras.
Om en lokal omarbetning af Tulltaxan företages och en nv utfärdas, sä wet jag ej eller, hu, ru producten af den förra, man särskilt Bokhällexie, skulle kunna utrönas ä alla inkommande och utgående waror öfwer hela Riker, och dcrsörman hestämmes likwäl ej det Hfwerffott, ssm,, efter Bewilknings-Utffottets förflag, kunde af Kongl, Majst disponeras, Hwem kan destutom i siffran bestämma werkan as den förändring i Tull inkomsten, som blir en följd af en förändring i asgifken?
Om Kongl. Majst nedsatte Tullafgiftcn pä en Artikel 5» procent mot förr§ och cynjuncturen föranledde dertill, akr importen af denna wara blefwe ganska betydlig, skulle det blifwa en följd af Utskottets förKaq om Kongl. Wajsts rätt att disponera öfwerUostW, som ägt rum med tillämpning af den nu 524 Dm 3 Augusti, gällande Taxan, det Kongl.
Mast kunde declamera en Tulldifferance af Zv Procent ä denna wara, att fyllas af andra tillgångar, i händelse mvtswarande öswerstotl icke agde rum ä andra ariiklar.
Skul« le detta icke wara Utskottets mening, sä more aler tili förmodande, all, om nedsättning i Tullafgiften ä någon artikel ansages lämpelig, kunde Kongl. Mast icke dertill bifalla, emedan han derigenom minskade den ringa ki lgäng, som blifwit Honom anwifad till KrigsmagkenZ formerande, utan atk en tillökning ä andra artiklar, komme Titeln kill godo, för att tjena till surrogat för nedsätkningen.
Det ar destutom först esler twänne ars bepröswande, som Bewillnings-lltffotlet anser en förmodad winst af Tull intradernes förhöjning böra werka till nedsättning i bewillningen.
Men detta urrönes ej förr an efter räkenskapens afstutande, som således icke inträffar förr an aret nast före Riksens Ständers nasta ordinarie sammankomst.
Skulle Konungen emedlertid icke kunna disponera något Sfwerskokt ä Tull inkomsten, i fall det komme atk existera, innan nämde pröfning för sig gädt, sa förfölls ju all werkan af Riksens Sränders redan ragne och hos Kongl.
Mast i underdånighet anmälda beflut.
Jag kan för mindel, sä mycket mindre tillstyrka det, som jag icke inser nägon anledning dertill.
Tuliinrraderne kunna ej disponeras i annan ordning au Statswerkets öfriga, inkomster, likmätigt Riksens Ständers beslut och föreskrift, samt med redowisning inför Riksens Stander.
SjötUllsafgifiens lämpande efter handelsstat!- ningen och politiska omständigheter mäste, enligt sin Den Z Augusti. 525 sin natur, bero af Kongl. Maj:k mellan Riksdagarne, om ej för stora fördelar onyttigt stola äsidosättas; Ri sens Stander förbehällit, at wid hwarje Riksdag anmäla, om ändringar sinnas nödige.
Den inskränkning i dispositionen af öfwerfloktsmedten, som Ui stöttet söreflagit, anser jag icke wara werkställbar, och af sadan anledning, motarbeta all förändring i taxan, samt således äsiven werka mot en förbättring i denna statsintrads formerande till ett lämpeligare förhällande, der alle erkänna wara nödwändigl.
Jag hemställer alitsa', att dek af BewillningsUtstottek, i 2 momentet af dest utlåtande, tillstyrkta förbehäll, i afseende pa Konungens disposition af öfwerstottsmedlen a stora Sjötullen, watte förfalla, men Utskottets betänkande om denna stats intrad i allt öfrigt bifallas.
Herr KtannLrliLm, hostan, yttrade sig:
Det är wid 4:de puncten af Utskottets betänkande jag får anmäla en erindran.
Utskottet har tillstyrkt, att da tiden för det nuwarande tullarrendet förflutit, denne statsinkomst äter mätte pä ro är bortarrenderas.
Det stät, som hämtadt af erfarenheten, att tullinkomsten warit större sedan tullarne utarrenderades än den war förut, är, i mitt omdöme icke tillfredsställande.
Jag anser det wara gansta möjligt och lätt för Regeringen att sä inrätta Direclionen öfwer tullwerket och controllen pä upbörden, att samma ändamål med noggrann tillsyn och förekommande af mistbruk och underslef winnås, som man äsyftar med arrendet till enstil. te.
Följden häraf blef, att hela inkomsten, hwar - Z2 6 Dm 3 Augusti. af en del nu frängär Staten, ensamt killfölle densamma.
Det tvide icke eller mara fullkomligt afgjordt, att tullinkomsternes förhöjning endast härleda sig ifrån dest ukarrenoering, och icke äfmen ifrätt förs ändring uti Rikets export och importhandel.
DesiUtom torde ber med skäl böra asses, i denne fräga, att dä andre politista och mereantila förhällanden, ibland Europas handlande nationer, än de nu warande» inträffa, veconomiska och handels förfaltnins gar troligen mäste undergä förändringar, som i mänga fall inflyta pä beloppet af tullinkomsternaJag tror det således i alla afseende» wara oijens ligt och skadeligt för det allmänna bästa, att äler pä en sä täng tid förlänga tullarrendet och venge» norn hindra widragandet af åtgärder, som man fram» beles kunde anse gagnelige
Jag fär derföre för min del tillstyrka asstag pä Utstottcts yttrande L Lenna delen- Men om Riks sens Ständer skulle wilja ingä
Uti förlängande af tullarrendet, borde det åtminstone bewlljas längre, än till nästkommande Riksdag, sä framt det NU warande arrendet deffförinnan skulle Uphöra (örefwe borner, Loran- anförde til prswcvlietj
I anledning af hwad nu blifwit yktradk, Utbeder iag mig fä erindra, atr i anseende till der Herr Landshöfdingen klLkanlott anfört, rörande bestulet ait öfverlemna medlen af sjötullen till Konungens disposition, torde icke Riksens Ständers bestuk böra till alla delar fä en sä Utsträckt tydning.
När detta beslut fattades, war frägan en - Den z Augusti. Z-7 endast om Statens allmänna intrader efter deras dä wanliga och enligt faststälda taxors beräknade belopp.
Dä igenom eti sednare beslut Riksens Ständer till Konungen updragit, att esler, omständigheterna och tidens behof utfärda en ny Sjökullstaxa, hafwa de wäl icke derigenom haft för afsigt att lill ett obestämdt belopp öka Skatsinkomsterne.
Det af öfwerstotrsmedlen, som kan anses enligt beslutet tillhöra Konungens disposition, kan efter min tanka icke wara annat, än sä mycket som more swarande emot totalbeloppet af den inkomst, som sjötullen under deste sednare ären gifwtt.
Att wid en sedermera beslutad förändring i Sjölullsraxan Riksens Ständer, efter bepröfwad erfarenhet, af dest belopp, söka, alt för framtiden bereda stg en lindring uti nu äkagna utffyldcr, synes sä mycket billigare, som deras owanligt höga belopp torde göra en sadan minskning vumgängeiig.
Deremot kan jag icke lemna milt bifall till Herr ölsnnerstams inwändning emot tullarrendets fortsättning.
Jag har såsom Ledamot Uti Stars» Utskottet under r8oy ärs Riksdag haft tillfälle erfara, att sedan tullarrendet blef inrätladk, har altid tullinkomsten warit högre än de föregående ären, ock- jag tror art ordsaken härtill bör sökas
Uti dec enskilca intcresteks werksamhet.
Denne är efter min tanka af största wigt wid afgifien af sädan beskaffenhet, och jag kror, att när man derjemte löst tullarrende^ontractet, stall man finna der sä wäl strifwit och sä fördelaktigt för Kronan, att jag mer skulle förundra mig öfwer möjeligheten, att pä fädana s-8 Den z
Augusti. sädana wilker erhälla arrendatorer, an deruppä, att Kronan wi le forlsAta ett sädant urrendc.
Af anförda stal, sa i det ena som andra afseendet, fär jag derföre, uran förbehåll, tillstyrka bifall till betänkandet.
Herr Nannsrlkam, 7okan:
Jag har förut yttrat min tanka, att jag icke anser det enskifta interesiers wakfamhet oumbärligt för controllen pä. tullupbörden, och jag förmodar, art det endast är en säkrare med mera upmärksamhet iagtagen controll, som man med utarrenderingen will winna.
Det är hos Direclionen som inlerestet skulle wara mer eller mindre waksamt.
Jag medgifwer, art Dircctionen kan uträtta mycket, men jag twiflar icke, art Konungen kan tillsätta en Dire crion, som, utan all enstilt irucretze, fullchr sin skyldighet.
Destutom beror controllens säkerhet hufwudsakligast dels pä de författningar, som böra bestämma och till merkstallighet combinera den, dels pä sjelfrva tullbetjeningens iagttagande af sine styldigheter, dem de likafä ival svin Statens öfrige upbördsmän böra och kunna tillhällas art upfylla. Widare föredrogs Bewillnings Mfkotlers, den zo Julii pä bordet lagda, betänkande, angäende afgifterne för bränwinsb. änrungen. ^err klack, Larl kreäriL, yttrade sig hafwa haft ärjkilliga anmärkningar art göra wid försiaget till allmänna bewillningens urgörande, men fäsoin desie anmärkningar redan af andre blifwit anförde, wille han icke dermed uptaga Ridderffapet och Adelns tid, ulan utbad sig endast att fä upläsa följande: Wörd - Den 3 AttFusti. 52s WSrviimt Neinor,'-.!
Förwäncd ösner de tiko/ltilsamma som owänrade omkast, hwika hos-mg sörstöat hopvek: att pä detta Ri.smök, öfwenrmra en fullständig rättelse af de phy ista och morckiska eländen , som öfwerkommit fostrlante genom en för wida utsträckt bränwinskillnerkning och chm jag förutsäger det efter de nu ädande-örflager aldeles icke skola undanrödjas, rostas rg icke en gäng af den njuma hedern, akt dela dea mitzöde med den aldrahögst upsatta foster>andskästan.
Lik,val ignar ja ännu ett det aglningssullaste pälitande af Eoerl ädelmod, mine Herrar, dä tåg tager mig frihetcl wördfammast upmanaEder, wid alt hwad dyrt agiS, alt stänka delta sista tillhörande ögonblickets esmnandö ät yttersta handläggningen af detta, led samhällets wäl sä gansta nära förbundne ärende.Stämplcm icke detta Riksmöte med den, lidepmktens lynne och analer befluggande händelsen: tt, föranledo af folkets allmänna weklagan öfwerdet stundeligen »växande sedeförderfwet, ben hota»de bristen af lifwets första förnödenheter. Swerige? huldstke Monark har sammankallat detta sitt folk för rtt samrädas om raddningsmedlen, utan alt den d-rom hög idligen asiatne Konungstiga proposilionel, den sä faderlig» up» maningen, ändä wunnit de afseende, som i någon betydlig män stall kunna werka till den äsysrade rättelsen, utan som snaran skulle för altid aflägsna den, om genom detta uptnde ingenting annar munnes, än att det ensidiga i internet, i kämpningen msk Andra Del. N:o Z4° sZs Den z
Augusti. mot det stora almänna lärt kinna öswerlägsenhekeN af sin taccik, sine simier.
Att det system som nu blifvit gällande- utan uphjelp af en, mistbruken hämmnde, dryg bestakt. ning, mäste blifwa längt mindre gagieligt, an ett annat, som genom äterförwismig ryligen blifwit försakat, sadant ligger i altfö öppei dag akt behöfwa demonstreras.
Hwar tär wll i det nyare pro»ectet den efterlängtade rättlseN atUpleta?
Icke igenfinnes den i de för bena rätelse skenbara men o-verksamma bestämmelse as tits och pannerymderne, dä desie likafulltsörblifnit gansta tillräcklige, all lill branwin stwandla all den spannema! som produceras inoMZweriges landämären; alisa, och ju mer författniijen härutinnan förfelat den äsystade rättelsen, deff angelägnare blifwer, att söka den genom de tmngsmedel bestattningen erbjuder, Men härutinnan k<n- ester min osörgrrpeliga mening- det Högloft.
Utstotret pä längt när icke träffat mälet.
Bestaktlingstyngden delad mellan jordbruket och winnimslystnaden hak endast för det förstnämde llifivit >ekungande,och progres» stoneN saknar Uppenbrrligen all nerf till hämmande af en öfwerdriswen ståtelig fabriealion- dä likwäl, wid en just enot denna wäda, Utskottet äliggande förelagt, oh wid en synbar förlägenhet om titlar för den stori allmänna bewillningen, den för Utskottets uplysniig icke dolda sanningen: att bränwinets flerfaldigt slattbatheter ensamme kunnat draga fanste halfwa beuillningens totalsumma, ritan att betunga andre är mistbruken och lasternebordt blifwa fördelaktigare anwand - Den 3 Augusti. szi Med gansta mycken säkerhet wägar jag intyga: au alla bränwinspannor öfwer 40 kannors rymd äro ägnäde mer ät speculaiionen an äi hus. ^ehofivet- och borde i mdhn dcrefteb taxeras, åtminstone till dubbelt af hwad vkstottet sörestagit.
TwUlingspannan, benna winningslystnadens stötunge, ansedd endast till z6 st. per kannan, borde likasotn all annan mantalet öfwerstjutande paNnerymd beläggas med minst 4 gängor den summan; bsäkeri ända, om bränwinsbranningen stulle häri. genom bermingas inom^ de strankor loin fvsterlanders wäl päkallar och folket
Med otalig waman päräknar: öfwerlygslscn vm wärdet och nyttan af de Högloft.
UtstolleiS be änkaNde äkföl>ande särstijte ullatanden förbinder
Mig- ätt wördsämmeligen och ester ryckeligen yrka, det mätte de uti bemälte bilagor förestagne rättelser koMma under särstiite öf. werläggningar, och i fall af fliljäktige Meningarhwar för sig geNi M voteringar wälda afgjorde, äfvensom jag i lika ödmjukhet änhälterj att betänkandet mätte äterförwijas med föreffrift af taxeringens förhöjning bfchr de grunder jag här haswit äban förestå: , - Slute igen föraiiläkes jäg, för ögen tillfredsställelse och wid en fördomsfri blick ät kommände tider, att härmed till protokollet reservera mig i conformitL med allt hwad jag nu och liäförene L förewarände ämne hafwit äran andraga.
Gansta säker, att winna erfarenhetens och efrertidens witsörd lill mine hithörande bedömmanden och förutiägelser, äger jag likwäl nog pamolisme- eller (för 5-2 Den 3 Augusti. att nyttji ett mindre mäng.ydigt ord) nog försakelse för atk emot detta milt egna intercfte rigta de war, mäste Skiftningar.
Erefrve von 8cknvsrin, ^restric 8oZi5l3us, yttrade sig: Wid betänkandet om bränwinsbränningen har jag föli-nue anmärkningar att göra:
Bewi ninas-Nlftottet kallar den nu tillärna bränivinsbränningen för husbehofsbränning, förmodeiigen, för a göra contexien sä mycket frappantare, emellan den nu tillärna bränwinsbrönningen och den for>-a rubiirerad med brnämningen af branwinsfavnk.
Men när. enligt nu förestagne författning, ägare a» ZO,ooo R.dr jordwärde, sär begagna arne stycken yn kannors pannor, får säledes afwerka 6c,o tunnor spannemäl och tillwerka efter 2v kannor per kunna 12.020 kannor bränwin, wet jag ej, om benämningen af husbehofsbränning är sä aldeles lämpe ig.
Jag reclamerar derföre ät nu tillärna brän,vinsbränningen den benämning af inflränkt branwinsbrännlnq, som Oeconomiä-UtstottcL förestngit.
Hade det projcct som beredde Oeconomiä-Utikottets andra bränwirs-projeciS fast, blifwit gilladt till hel desi äsyfming, fä hade kanstc, om man altid sick nämna sakerna arid deras rätta namn, benämningen af privilegierad bränwinsbränning, warit den,rätta och n gjort rigtig mvtsateö till den förra, fäsom fri näring.
Jag har e r skäl rist, hwarköre jag önskar det benämningen af husbenofsbränuingm mätte utbytas mot den af in,stränkt bränwinsbränning, det är den farhäga en ledamot of detta Ständ meddelat mig för Den z Augusti. Z33 för Hamburger Correspondentens strlyriffa anda.
Ing fruktår, akt han stulke sä ett ypperligt ämne för sin saryr, om man gäfwe honom anledning, att för Europa berätta, huru i S verige det fins husfäder, hwilka, för att ta sitt husbehof fylldt, behöfva >2»oso kannor bränwin, och skulle han häraf taga sig anledning, art följa bränwinshistorien under loppet af benna Riksdag pä spären, hwilka anmärkningar ffulle han icke dä fä anledning atr göra öfwer skillnaden emellan att ha ordet pakrio tisme pä tupparne, och att ha pakriolisme i hjcrlat.
Högloft. Bewillninqs
Utskottet har ändrat de proportioner som Oeconomia Utskottet för panneafgiftens beräknande söreftaqit; för zo, 40, 50 kannors pannor äro de af OeconomiäUltskottet förestagne proportioner bibehätlna; för smä pannor till 16 kannors rymd är afgisten nedsatt frän 21 st. tilt 2 sk. för kannerummet. och för pannor af 70, 80 och 90 kannors rymd, fran 20, g- och 48 sk. till 16, 20 och 24 sk.
I följe häraf, ffulle ägaren afen zokanns panna, som betalar z
Ro. z6 sk. afgift för den spannemäl som han afwerkar, och hwars tunnetal öfwer hufwudet räknadt, gansta sannolikt ej kan räknas högre än till 8 tunnor, betala 22^ st. för hwarje tunna som förbrännes, eller efter 20 kannor bränwin af hwarje kunna spannemäl, hwilka dock genom små pannor e> lära tunna erhällas, en afgift af i sk. ig rst. för hwarje tillwerkad bränwins» kanna.
En ägare as 92 kannors panna har 45 kannors - 534 Den Z Augusti nors panne afgift att erlägga; gansta sannolikt grat den, som anger g wiga begagna 90 kannors panna?
afwerkar dea högsta spannemäts qvanturn som afwnkas k>n.
Sä edes goy tunnor.
Hans afgift gör altja för hwarie tunna 6 st. 9 rst., och för hwarje kanna ljllwerkadt bränwin något ösweh 4 rst kannan.
Pen jorden atföliande hranrvinsstakk som Be-, willnings.il, skad säkerhet för Starens inirav, får ej harwid komma i beräkning dä d^st betalas f mon af det ägande jordwärdet, uran afseende pä pannans storlek, ock jemwäl af pen som aldeles icke bränner.
J^g förestår derföre afgifen för 6o kannH pannan mötte höjas till ;6, st. för kannerummet. för 70 kanns-pannan lill 24 stför 80 dito til! z6 st for 90 dito till 48, st.
Ägaren af 9a, kayns panna, komme ändock icke att betala mer än st, för hwarje aswerkad lunna,' eller 8^ rst. för hwarje killwerkad brän< winskanna, och'således mindre än den werkliga hu^behofsbrännaren.
Likaledes yrkar jag, att afgiften söp andra 90 kanns-pannan, som Högloft.
DewiNnings sHffotiet s^reftagft kill gö st° för kanmrstmmet, mttte fördubblas. etter fastställas, till ^ R). 24 st.
Den förestagna tillökning för he högre xnmerymdcr, utgö^ en iste obeiydelia summa af 68 637 R.dr.
Afgiften för 2.-ne 92 kanns pannor blefwe dä i stället för förestagne ,12^ R-d-, eller något öfwer 8 st. för tunnan som afiverkas, 225 R-d. el - ' ler
ZZZ ker något öfwer i6 fl. för tunnan, och sä mycket synes walden, hwars husbehof beräknas lill ia,ooo kannor bränwin om arer, kunna för sitt öfwerflödiga husbehof stalla till Staren.
Uti dec betänkande som Högloft.
BewillningsUtflotret afgifwit, arv ätflillige af O^ccuiomiäUtflottet föreftagne oeconomifla bestämningar uptagne, andra äter icke omnänmda.
Ibland desie sednare får jag anmäla Oeconomia - Urflorkets gjorda hemställan, ym icke Riksens Högloft.
Sränder skulle anse sig böra hos Kongl. Mant anmäla nödwändigheten att förbjuda införsel af utländflt bränwin, rum och andra i bruk och wärde med bränwin jemförliga drycker, sedan nu bränwinsbränningm blifwik inskränkt, tillwerkningen blifwit beflalkad, och man ansett minflad tillgäng pA bränwin wara ett förwaringsmedel mot der tilltagande svlleriel; jag menar att derks moment af OeconomiäUlstorters project blifwit af alla Ständen gillad.
Grefy)e 6MenborA, ftolran kkenninA, hane inlemnak fällande som uplästes:
Med instämmande i Herr Commerce-Rädet Lanleskons^ i Bewillnings-Utskottet, yttrade serflildte mening, till befrielse för jördens, deltagande L utflylderne för bränwinsbränningen, torde det til. kätas mig, att i sammanhang dermed wisa olämpligheten deraf, akt det oeconomifla i bränwinsärendet, affliljes ifrän bewillningsmalet, och af serskildt Utskott behandlas^ Följden deraf har nu warit den, att Oeconomiä-Utflortet, med förutsättning ak bränwinsbränning skulle bloltblifwa en husbeh fsanstalt, om afgisterne derföre icke häfta wid jorden medgifwit allmogen och innehafware af mindre hemman ;n widsiräktare bränwinskillwerknings-rättighet, §36 Den 3 Augusti. än för ägare as större egendomar.
Desia principer, och Oeconomiä-U skottets, pä dem grundade, betänkande, har sedermera g:ne af Riksständen bifallit och wal anseln det bränwins-afgist icke bords jorden äläggas, likwäl, kill Bewillnings - Utskottet öfwerkemnat, att utan hinder deraf, dest tillstyrkan» de i delta afseende afgifwa; men Bewillnings-Utskotter har deremot en sadan hemmansafgift icke Lcsimindre nu föresiagit.
Skulle berta bifallas, blir följden deraf den, att ägare af större egen» dom mäste midkännas urffylder, utan akt fä begagna de deremot swarande rättigheter, och skulle således komma att bemla en bewiäning utan jemförelse med andre medborgare.
Om detta ärende, bäde det oeconomiska och bewillnings mäler i ett sammanhang, af ctt och samma Utskott blifwjt behandladt, hade aldrig en sadan utställning af skyl» digheter utan moiswarande rättigheter kunnat äga rum, och hade Oeconomiä.Utskottet kunnat förmoda Le bewiliningsgrunder, Bewillnings - Utskottet föreslagit, hade samma Utskott aldrig säsom stedt, trodt stg bcrattigadt att instränka branwinsbrännings* rättigheten för större egendomsägare.
Den orättvisa som de^e nu wederfares ligger i öppen dag, när i öfwerwägands kommer, att dä z:nc äboer pä hwar sin mantal eller tillsammans ^ mantal kunna bränna bränwin med tillsammans 150 kannors pannerymd, och derföre hwardera betala 5 R:d. 12 sk. panneafgifk och 12 st. hemmansafgift, eller tillsammans r6 R:d. 12 st., mäste en ägare as egendom kill 22,000 R:drs wärde sir samma panncrymd, i 2 pannor ej allenast betala 90 Rtdr, elley der - Den 3 Augusti. 537 deröfwer, Utan äfwen 11 R:dal. hemmansafgift serstildt, ehwad han bränwinsrättigheten, mera eller mindre eller ock inlet begagnar.
I anseende till detta förhållande, och da S alens behof af penningar, icke meddelar rättighet att söka tillgängen pä rättwisans bekostnad, anhäller jag om den ändring i Ulstottets betänkande, att hemmansafgifken matie förswinna, och som delta bewitlningsmäl första gängen nu är under pröfning, torde betänkandet till Ut. stöttets närmare granstning fä återremitteras; jag fär äfwen åberopa hwad jag i anmärkningarne öfwer allmänna bewillningen anfört sä wäl, i an» seende till liden för erläggande af bränwins-consumtions-afgiften, som den föreflagne procenten af bränwins bewillnings-summan till Stats-ContoiretS disposition. ^err Landt-Narstalken hemställde, om Ridderstapet och Adeln ansag de wid BewillningsUtstottels betänkande» angäende allmänna bewill, ningen och afgifterne för bränwinsbränningen, afe, genstap att böra werka äterremiff.
Ropades Likaledes, uppå gjord proposition af Herr Landt - Marstalken, återremitterades BewillningsUtstotlets betänkande rörande tullupbörden.
Höglosi.
Ridderstapet och Adeln ätstiljdes kiockan half till g.
Illt fuxra.
In lläem krotocolli /t. 6.
Lilvartiolpe.