Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 135 aflåtne, och den 8 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med förslag till voteringsproposition, i afseende å fördelningen af 65 H. 8* I Den g Mars f. m. det, vid innevarande Riksdag, för Undervisningsverken beviljade tillökade anslag.
Uppå derom af Hans ExceUence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition blef den af Utskotten i berörde Memorial föreslagne voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Å nyo föredrogs Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 8 dennes eftermiddagen gjorde hemställan, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti Ridderskapets och Adelns beslut, att, på de i StatsUtskottets af samtelige RiksStånden redan bifallne Betänkande N:o 387 stadgade grunder, hvilka jemväl i afseende på de åt FörsvarsVerkets Materiel af Öfverskotten årligen anvisade 70,000 R:dr Banco böra tillämpas, ogilla StatsUtskottets uti dess, den 25 sistlidne Februarii under N:o 416 aflålne och den 26 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående ifrågavarande 70,000 R:dr Banco, gjorde hemställan.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, anhöll, att denna hemställan måtte ytterligare blifva på bordet hvilande.
Jag ämnar visserligen icke instämma med Herr Rosenqvist om denna inbjudnings ytterligare hvilande på bordet; men deremot skall jag
Den 9 Mars f. ro. ii 7 anhålla om afslag på densamma.
Redan i går yttrade jag den åsigt, att de, som yrliade Rifall till Friherre Silfverskjölds reservation , mera hidrogo till Regeringens säkerhet att få de ifrågavarande medlen, än de, som-satte sig deremot.
Det är ofattligt, horn man kunnat förbise, att uti Friherre
Silfverskjölds reservation låg den enda sakel het uti ifrågavarande ämne; nu deremot är saken ställd på samma osäkra fot, som förut; och just för det jag önskar, att Regeringen med mera säkerhet måtte erhålla de föreslagne 70,000 R:drne, önskar jag, att Riddetskåpet och Adeln mätte afslå ifrågavarande inbjudning.
Annat är sak, och annat är sätt.
Öfver sjelfva saken hade hvar och en i går tillfälle att tillräckligt evspectorera sig, och Herr Riben begagnade äfven detta tillfälle.
Nu åter är frågan om sättet att komma till något resultat med det af Ridderskapet och Adeln i sjelfva saken fattade beslut, och då är det bäst att bifalla inbjudningen.
Jag vågar derföre förnya min anhållan, att Ridderskapel och Adeln måtte instämma deruti.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då 4<) § Riksdagsordningen stadgade, att hvar och en allmän fråga, sorn första gången i något Ständ förekommer, skall, sä vida ej Ståa - Den g Mars f. m. det enhälligt genast densamma till 'vederbörligt, Utskott fä wise r, ligga på bordet till nästa Plenum, dä remiss bör ske; och denna fråga förra Plenum blifvit bordlagd, syntes någon vidare bordläggning icke lämpeligen kunna äga rum.
Efter Herr Crusenstolpe vill, att man blott skall yttra sig om formen, så skall jag göra det.
Jag vill då nämna, huru saken för det närvarande står.
Ridderskapets och Adelns beslut känna vi hvar och en.
PresteStåndet har bifallit Friherre Silfverskjölds reservation; BorgareStåndet har vidblifvit det första beslutet, och BondeStåndet lärer i dag afgöra frågan.
Om man nu supponerar, att detta Stånd bifaller Ridderskapets och Adelns mening, så står dock frågan på samma punkt, och jag lem-nar derhän, om något af de öfrige 2:ne Stånden frångår sitt beslut; — jag tror det icke, och då har Herr Crusenstolpe gjort saken beroende af en ganska osäker votering i Förstärkta StatsUtskottet.
Jag nitälskar lika så mycket, som Herr Crusenstolpe, derföre, att de 70,000 R:drna skola utgå, och att han nitälskar derför, derom tviflar jag aldeles icke; Jag tror mig dock bäst bevisa mitt nit för saken derigenom, aLt jag tillstyrker afslag på He.rr Crusenstolpes inbjudning.
Herr Tham, Wolrath: Förliden gårdag biföll Ridderskapet och Adeln inbjudning D c ii 9 M a r $ f. m. ' '9 till de öfrige 3:ne Stånden, ;ilt frångå sine beslut i en fråga, sorn de enhälligt afgjort.
Det skulle nu således vara en inconsequenée att afslå en inbjudning i en sak, som icke alla Stånden ännu afgjort, och der 2:ne Stånd fattat olika beslut.
Jag anhåller derföre om bifall till den ifrågavarande inbjudningen.
Hans Excellcnce Herr Grefven och LctndtMarskalken frarnstälde proposition till instämmande uti Herr Crusenstolpes hemställan.
Ropades starka Ja, blandade med Nej. Grefve Frölich, David:
I händelse denna fråga ånyo skulle föranleda till en längre discussion, och möjligen votering, så tror jag icke delta vara rätta Ögonblicket dertill, emedan vi hafva så många vigtigare mål att afgöra; hvarföre jag förenar mig med Herr Rosenqvist, att begära frågan ytterligare på bordet.
Herr Grefven och LandtMarskalken har visserligen uppläst en § ur Grundlagen, nemligen den 4f)de,.som säger, att hvarje allmän fråga skall, sedan den en gång blifvit bordlagd, andra gången remitteras.
Jag tror dock icke alt detta kan anses såsom en allmän fråga, hvilken skall till Utskott remitteras, och således att denna § icke är tillämplig vid detta tillfälle.
I går förklarade Herr Grefven och LandtMarskalken dessutom, att det skulle bero på 120 Den 9 Mars f. m. några få Ledamöter att, mot Ståndets vilja, andra gången bordlägga en fråga.
Yid sådant förhållande förenar jag mig med Herr Rosenqvist, att saken må få ytterligare hvila, och vi få öfvergå till andra ämnen.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag hemställer, om det går an att ytterligare uppskjuta en fråga, hvari discussion ägt rum och proposition blifvit framsläld.
Sådant skulle leda till stora missbruk: emedan den, som icke vore nöjd med de på propositionen afgifne svar, kunde begära frågan ytterligare på bordet, i hopp att kunna bereda sig ett större medhåll till en annan gång.
Då Herr Grefven och LandlMarskalken icke frågat, oin Ståndet ansåg öfverläggningen slutad, tror jag att målet grundlagsenligt kan ytterligare hvila, och får derföre derom förena mig med Herr Rosenqvist och Grefve Frölich.
Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken yttrade, att, då i /p) § Riksdagsordningen nyttjades ordet remiss, men här nu ej vore fråga om remiss, utan om en inbjudning till de öfrige Medstånden; — samt praxis varit, att Motioner och frågor om inbjudningar, lika med Utskotts Betänka uden, understundom blifvit 2.’ne gångor bordlagde, hemställde Hans Excellence om ej, enär flere Ledamöter nu förenat sig Den g Mars f. m. 121 i begäran om frågans ytterligare hord läggande, Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att dertill lemna bifall.
Grefve von Fersens.
Hans, den 8 dennes eftermiddagen gjorde motion att Ridderskapet och Adeln måtte inbjuda de öfrige respeclive Medstånden, att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti dess beslut i afseende å lån på spann em ål.
Då det nu är så nära slut på Riksdagen, är det väl nog sent att göra anmärkningar mot föreslagne inbjudningar, men jag vill nu till protocollet förklara, hvad jag någon gång förut yttrat, nemi. att jag icke tror det vara enligt med grundlag att ett Stånd söker förmå de andra Stånden att upprifva sina redan fattade beslut.
Jag hemställer dessutom, om det är något hopp, att de andra båda Stånden, nemligen Preste-och BondeStånden, hvilka förut afslagit Utskottets Utlåtande, förmodligen efter mogen öfverläggning, nu skulle bifalla detsamma på en omotiverad inbjudning.
Jag afstyrker derföre helt och hållet den ifrågavarande inbjudningen.
Då icke alla de öfrige Stånden i delina fråga stad nät i motsatt beslut med Ridder - 122 Den 9 Mars f. m. skåpet och Adeln, anser jag just det fall vara inne, då en inbjudning är, lämplig, och tillstyrker derföre densamma, så mycket heldre, som, om ett enda Stånd framgår sin mening, 3:ne Stånd blifva ense om heslutet.
Herr Riben, Carl Wilhelm, anhöll, alt denna motion måtte ytterligare blifva på hordet hvilande.
Häruti förenade sig Friherre Boje, Fredrik, samt Herrar Lövenström, Johan Jacob, och Rosenqvist, Fredrik Leonhard.
Jag kan visserligen icke bestrida, att inbjudningen åter lägges på bordet, ehuru derigenom den kanhända helt och hållet förfelar sitt ändamål, då den måhända för sent kommer att expedieras, men tager mig friheten fästa uppmärksamheten på huru passande och ändamålsenlig behandling det är, att de sista dagarne af Riksdagen på detta sätt förhindra de redan bordlågde målens afgörande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enär flere Ledamöter förenat sig i begäran att denna fråga skulle ytterligare blifva hvilande på hordet, kunde sådant, enligt 49 § Riksdagsordningen, ej förvägras.
Den 9 Mars f. m. 123 Föredrogs ånyo ConstilutionsUtskottets, den 26 sistlidne JNovember under N:o 53 allåtne, och den 4 derpå följde
December eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med förslag
Lill grundlagsbestämmelser om Lagtima Riksdagars återkomst livart 5:te år, om urtima Riksdagars föremål, ocb om tiden för lagtima Riksdagars fortfarande.
Grefve Gyldenstolpe, sin ton Gabriel:
Fastän jag instämmer i ConstitutionsUtskottels förslag om åtskiljandet af Lagtima och Urtima Riksdagars verkningskrets, kan jag dock icke med Utskottet ingå på dess föreslagne redaction.
VidUrtitna Riksdag öfverlägge och beslute Rikets Ständer blott om de ärenden, som Konungen sjelf framställer , men hvilka ej må sträcka sig till Grundlagsändringars föreslående eller af görande: kunnandes, vid sådan Riksdag, Rikets Ständer ej, utan proposition från Konungen, befatta sig med aTidra åtgärder, än de i 63, 66 och 67 §§ föreskrifna val•
Alla i grundlagen stadgade Utskott böra äfven vid Urtima Riksdag väljas, men skola ej, utan så vidt det för handläggningen af Konungens propositioner blifver nödigt, sättas i verksamhet ConstitutionsUtskotlet förutsätter således, att Urtima Riksdag ej skall kunna behandla andra mål än Konungens propositioner, utom de i 63, 66 och 67 §§ omnämnde val.
Dessa val äro till Riksens Ständers Riks - Den 9 Mars f. in. gälils- och BankoFullmägtige samt JnstitiaeOm buds man; men grundlagen stadgar äfven, att Fullmägtiges förvaltning skall granskas, och decharge deni lemnäs, 0111 vid förvaltningen ingenting är alt anmärka.
En annan § af grundlagen stadgar äfven, att Lagutskottet skall granska JusliliasOmbudsmannens åtgärder, och inkomma med Betänkande deröfver.
Först sedan dessa granskningar för sig gått skola valen ske.
Då ConstitutionsUtskotlet nu likväl föreslagit, att, vid Urtima Riksdag, Utskotten icke få handlägga andra mål än Konungens propositioner, så kan icke granskningen af Banko-och Riksgäldsverken samt af Justitiae-Omhudsmannens åtgärder ske, och likväl skola valen för sig gå.
Jag anser icke det vara öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att desse omnämnde personer icke skola få decharge, om de densamma förtjena, äfvensom att val skall ske utan att allmänheten fått se, huru de afgångne uppfylt sina platser och om de sålunda förtjent, eller icke förtjent, att qvarblifva.
Dessutom, om Regeringen skulle vara missnöjd med Fullmägtige i RiksgäldsContoiret eller i Banken, eller ock med Justitiae-Ombudsmannen, så behöfde den blott sammankalla en Urtima Riksdag för att möjligen få nya personer invalde.
Jag tror visserligen icke, att detta någonsin kommer att inträffa; men det är dock en möjlighet, som man bör förekomma.
Dessutom anser jag Fullmägtige Den g Mars f. m. i RiksgäldsContoret och i Banken, äfvensom Justitiae-Ombudsmannen, icke mera än andra personer böra vara underkastade ostracisme.
Saken synes vara sä mycket oriktigare, som, om Urtima Riksdag icke inträffar, de blifva pä helt annat sätt behandlade, och komma då att intill nästa Lagtima Riksdag bibehållas vid deras förtroende-emheten.
Dessutom tror jag, att, för att bedomina dessa personers förvaltning, fordras en längre tid, än den som möjligen kan inträffa emellan arne på hvarandra snart följande Riksdagar.
Jag anhåller derföre, att Ridderskapet och Adeln ville återremittera Memorialet med förklarande, att Ridderskapet och Adelil såsom sin gemensamma tanka anser, att Redactionen bör blifva densamma som Utskottet föreslagit, med undantag af hvad deri om de ifrågavarande valen förekommer, hvilket helt och hållet bör uteslutas, så att denna punkt komme att lyda sålunda: ”kunnandes vid sådan Riksdag Rikets Ständer ej utan proposition frän Konungen befatta sig med andra åtgärderj än Ståndens enskilta angelägenheter.
Friherre Cederström_, Jacob: I mili öfvertygelse är ConstitutionsUtskottets förevarande förslag ej utmärkt af den mognad och kunskap om våra Grundlagars anda, som man af ett ConstitutionsUlskott bordt vänta, enär Utskottet vill förvandla Urtima Den g Mars f. m.
Riksdagar till något annat, än vanliga Riksdagar.
Jag är dock icke öfverens med den siste talaren, att hans amendement på något sätt förbättrar förslaget.
Rikets Ständer samlade böra få uppfylla sin i j § Riksdagsordningen uttryckta bestämmelse, ehvad samlingen skett i anledning af en tillfällig händelse, eller efter kallelsen i sista Riksdagsbeslutet.
Jag kan ej, då detta Memorial nu ej får afslås, gora någon framställning derom; men jag hoppas med säkerhet att nästa Riksdag skall förkasta det.
All återremiss af detsamma vore olaglig.
Jag anhåller, att Memorialet derföre måtte blifva lagdt till handlingarne, att sålunda hvila för att af nästkommande Rikets Ständer till afgörande upptagas.
Grefve Gyldenstolpe; Det hör väl egenteligen icke till denna öfverläggning alt bevisa nyttan af den ifrågavarande förrättningen, enär, som Friherre Cederström anmärkt, förslaget först äf nästkommande Ständer kommer att afgöras.
Herr Friherren och jag torde kanske då komma i tillfälle att derom vidlyftigare orda, hvarföre jag nu derifrån afstår.
Men då Herr Friherren medgifvit, att förslaget först vid nästa Riksdag kommer att afgöras, hoppas jag Herr Friherren icke har någon ting emot den anmärkning, som jag gjort, enär den äfven då kan afslås, och jag förmodar derföre, alt Herr Friherren icke envisas med att vägra en återremiss af detta Memorial.
Den 9 Mars f. ni. 127 Grofve Frölich, David:
Jag bekänner alt, ehuru jag med mycken uppmärksamhet sökt följa Friherre Cederströms yttrande, har jag dock deruti ej kunnat finna annat, än Herr Friherrens individuella öfvertygelse, utan något enda skäl derföre.
Jag anser deremot Grefve Gyldenstolpe hafva utvecklat med klara skäl sin framställning, så att den fullkomligt verkar på min tro.
Jag skulle förmoda, att Friherre Cederström egenteligen afsett, att få den princip etablerad, det Rikets Ständer vid första Riksdagen ej äga rättighet att afslå ConstitutionsUlskoLtets förslag till grundlagsförändringar.
Jag tror, att Rikets
SLänder hafva en obestridlig rätt att väl förkasta sådana förslag, men ej att genast antaga dem, och jag protesterar högeligen emot hvarje annan praxis, Utskottet må hafva bifallit en Grundlagsförändring eller icke.
ConstitutionsUtskottet har föreslagit, att ifrågavarande Grundlagsförändring må hvila intill nästa Riksdag, d. v. s. utan anmärkning.
Nu har likväl Grefve Gyldenstolpe gjort anmärkning deremot, och jag förehar mig deruti, under anhållan, att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte föreslå Ridderskapet och Adeln, att såsom sin gemensamma tanka antaga Grefve Gyldenstolpes redactionsförslag.
Det förevarande ämnets obestrideliga vigt har föranlåtit mig att skriftligen deröfver uppsätta D e 11 9 IVI a r s f. ra. mina tankar, hvilka jag anhåller att, såsom ett uttryck af mili enskijta öfvertygelse, nu få äran uppläsa; och torde denna uppsatts, uti öfverläggningens närvarande stadium, derjemte få anses och gälla såsom en vederläggning i vissa delar af hvad här blifvit anfördt mot sjelfva principen af Utskottets förslag.
Herr von Schulzenheim, uppläste derefter följande:
Redan för längre tid tillbaka har jag hos mig stadgat öfvertygelsen om nyttan af en bestämdare gränslineas uppdragande, emellan Lagtima och Urtima Riksdagar; och lika med Utskottet’tror jag, att denna skilnad bör ligga deruti, att då vid lagtima Riksdagar Rikets Ständers constitutionella functioner utan undantag omfatta alla sådane ämnen, som enligt Grundlagen tillhöra deras pröfning och åtgärd, — borde deremot, vid Urtima Riksdagar, dessa functioner i allmänhet inskränkas till de föremål, som föranledt Riksdagen, det vill säga, med andra ord, till dem som af Konungen framläggas, hvaraf åter blefve en naturlig följd, att de Lagtima Riksdagarne skulle ovillkorligen äga rum på de i Grundlagarne förut bestämda tider, utan att kunna uppskjutas af meHankommande Urtima Riksdagar.
Allt sedan 1810 har likväl ett motsatt förhållande ägt rum, så att nemligen Ultima - Den 9 Mars f. m. ma Riksdag, sammankallad innan det af föregående Ständer utsatta Lagtima Riksmöte, till alla delar inträdt i samma functioner oell befattningar, men att deremot den Lagtima Riksdagen uppskjutits till det femte året, räknadt icke från den sista Lagtima, utan från den derefter sammankallade Urtima Riksdagen.
Jag anhåller, att få fästa uppmärksamheten på några af de olägenheter, som jag tror kunna uppstå af det närvarande förhållandet, och på de skäl, som synas mig tala för en förändring i denna del.
Bland dessa skäl framställa sig i första rummet de, som grunda sig på sjelfva beskaffenheten af de orsaker, hvilka vanligen föranleda till Urtima Riksdagars sammankallande.
Dessa orsaker äro oftast till— fällige, och härleda sig merendels från inträffade omständigheter, dem man icke kunnat förutse; men de kunna också, just derföre, i de flesta fall, blifva föremål för en alldelas egen och särskilt behandling, hvilken åtminstone högst sällan skulle behöfva i betydligare mån ingripa i alla öfriga förut bestämda och ordnade förhållanden, eller verka på de allmänna ärendernes gång i det hela.
Som likväl sådane oförutsedda händelser lätteligen kunna vara af den betydenhet för Riket, att Konungen, i afseende derpå, antingen kan finna Sig föranlåten att inhemta Rikets 65 II. 9 t3o Den g Mars f. m.
Ständers råd och upplysningar, eller också att till Stäudernes pröfning framställa sådana förslag, hvartill deras medverkan erfordras; skall, under närvarande förhållanden, Konungen, vid hvarje inträffande händelse af denna art, alltid finna sig försatt i den mindre behagliga ställning, att nödgas välja emellan uraktlåtande eller åtminstone uppskof af åtgärder, hvilka kunna vara af högsta nödvändighet påkallade — eller den motsatta olägenheten, att för ett enda, omän aldrig så vigligt, ämne betunga Folket med alla de betydliga utgifter, hvilka äro oskiljaktige från ett längre Riksmöte, samt gifva en indirect anledning till möjliga ändringar, och lill osäkerhet äfven i sådane allmänna förhållanden, hvilka icke stå i sammanhang med det ärende, hvarföre en Urtima Riksdag måst beslutas, och sorn dessförutan hade fått orubbadl fortgå och beslå.
Blott i förbigående vill jag här vidröra sådane, lyckligtvis mera sällsynta, men dock ingalunda omöjliga, händelser, der Rikets Ständers längre sammanvaro och en obegränsad behandling af alla till deras befattning hörande allmänna ärenden vore nära oförenlig med den just i dylika fall inträdande nödvändigheten för Regeringen, att åt andra båll rigta sin hela och odelade uppmärksamhet.
Som det vidare svårligen torde kunna stå tillsammans, hvarken med de skatt - Den g Mars f. in. dragandes verkliga nytta, eller med näringarnes och handelns trefnad, eller ens med möjligheten af mera utsträckta industriella och commerciella beräkningar, att I3evi 11- ningen och de extra-ordinarie Stals-intraderne i allmänhet skola kunna allt för ofta och när som helst rubbas, både till deras belopp och till grunderne, hvarefter de utgå; samt då det ej eller kan anses ledande till ordning och till StatsVerkels sanna fördel, att StatsRegleringen kan på enahanda sätt förändras, då inga mellankomna oförutsedda och vigliga omständigheter oundvikligen påkalla dylika rubbningar; har jag äfvenledes trott det vara af vigt, att dessa stora föremål, endast efter ett lämpligt mellanrum, på jemnt återkommande och förut i Grundlagen bestämda tider, samt med ledning af en sålunda vunnen längre erfarenhet, må af Rikets Ständer pröfvas och afgöras; alt de således endast vid Lagtima Riksdagar må ovillkorligen förekomma, alltid under den förutsättning, att desse sistnämnde, utan afseende på mellankomtnande Urtima Riksdagar, sammanträda på bestämda tider; och att dessa ämnen således icke annorlunda, än till följe af Kongl. Propositioner, må kunna vid Urtima Riksdagar företagas.
Jag vågar i detta afseende åberopa den ibland märkbara, ibland åter mera dolda, men dock af erfarenheten vid mera än ett tillfälle 65 H. 9* Den 9 Mars f. m. vitsordade menliga inverkan pä allmänna rörelsen och industrien, som varit en naturlig följd af för täta och oförsedda ändringar i denna del; och jag gör mig fullkomligen förvissad, att hvarje beslut, som skulle bidraga till bibehållandet af en mera jemn oell stadgad ordning, samt till mindre föränderlighet än hittills, skulle för det allmänna medföra större fördelar, än som i detta ögonblick ens kanske kunna förutses.
Hvad jag i det näst föregående yttrat angående de rörlige skatlerne och StatsRegleringen, har derjemte en så tydlig och lätt fattad tillämpning på Rikets penningeverk , och alla dermed i gemenskap stående ämnen, alt jag icke i detta afseende torde behöfva ingå i någon vidlyftigare utveckling af mina åsigter, helst på en tid, då det allmänna omdömet, ehuru måhända deladt i afseende på valet af medlen och tiden för ändamålets ernående, likväl tydligen uttryckt sig beträffande vådan af ett föränderligt myntvärde och en vacklande credit.
På grund af nu anförda skäl, anser jag som en nyttig förbättring i de nu gällande Grundlagarne, att de Lagtima Riksdagarne må på bestämda tider ovilkorligen äga rum, men att deremot de Urtima Riksdagarne, som Kongl. Maj:t kan finna af nöden att dessemellan sammankalla, endast må äga att öfverlägga om de ämnen, D e 11 9 Mars f. m. i33 som Kongl. Maj:t till deras pröfning framlägger.
Enär ändamålet med stadgandet i 56 och 8i §§ RegeringsFormen, att frågor oin ändringar i Rikets Grundlagar endast kunna beredas vi den Riksdag, då de blifvit väckte, och först vid den näst derpå följande afgöras, omisskänneligen varit, dels att gifva det allmänna omdömet ett nödigt rådrum att tillräckligen stadga sig, dels ock att genom formernes föreskrifna långsamhet motväga allt möjligt förhastande i behandlingen af så ytterst vigtiga och grannlaga ämnen, hvilka endast böra få tillhöra den lugna och fortsatta pröfningen; men detta ändamål likväl kunde löpa fara 3lt förfelas, örn dylika frågor, som blifvit väckte vid ett Urtima Riksmöte, finge afgöras vid en kanhända genast derefter inträffande Lagtima Riksdag, eller tvärtom; tror jag, lika med Utskottet, att
Grundlagsfrågor i allmänhet böra helt och hållet undantagas från all handläggning vid Urtima Riksdagar.
Beträffande deremot det andra af Utskottet föreslagne undantaget från den allmänna regeln, nemligen att val till Bankooch RiksgäldsContors-Fullmäglige äfvenledes borde kunna äga rum vid Urtima Riksdagar, nödgas jag bekänna, att jag icke kan dela Utskottets åsigt.
Jag befarar tvertom, att om ett enda dylikt undantag stadgades, skulle man småningom och steg för 134 Den g Mar* f. m. steg derigenom inledas till andra, hvarigenom verkan af den föreslagna ändringen till en stor del kunde komina att förfelas; och jag tillstyrker derföre ett strängt iakttagande af den allmänna princip, som blifvit lagd till grund för hela förslaget, nemligen att Urtima Riksdagar endast och allenast må sysselsätta sig med Konungens Nådiga Propositioner.
Då jag sålunda, med blott ett enda undantag, instämmer med Utskottet, hvad sjelfve hufvudgrunderne för förslaget beträffar; hafva deremot några betänkligheter hos mig uppstått, i afseende på dess uppställning och på valet af de Grundlags§§, hvaruti Utskottet föreslagit införandet af de nya Lagbestämmelserne.
Det är dessa betänkligheter, som jag slutligen utbeder mig att få äran underkasta Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning.