Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har likväl hört till minoriteten, eller motsatt mig allt öfverskridande af den bestämda maximisumman, och derföre äro icke alla de nu utgifna lån på namn garanterade af Direct:s alla sju ledamöter.
Då jag hegärde ordet, var det egentligen för att besvara Hr v. Qvanten, deri jag likväl sedermera blifvit förekommen af Gr.
Cronhjelm, med hvilken jag således i denna del förenar mig.
Men i anledning af den önskan, Gr.
Cronhjelm vidare framställt i sitt sedpaste anförande, att man nemligen icke skulle brådska med indragningen af de nu utlemnade lånen, får jag erinra, att detta just är, hvad Utsk. föreslagit; ty Utsk. insåg de svårigheter och bekymmer, som en brådstörtad indragning skulle medföra, och har derföre i nu förevarande punkt hemställt, att Direct. måtte för denna indragning vidtaga lämpliga åtgärder.
Boye sagt om den solidariska ansvarighet, Direct. iklädt sig, föranleder mig till uttryck af tacksamhet, emedan Direct. då gått längre och gifvit K. ©. Ad. större säkerhet, än instrucliönen innehåller.
Såsom jag fattade det beslut, K. o. Ad. nyss tog, skulle lånerörelsen i sin helhet nu discuteras.
Det är möjligt, att jag häri misstagit mig, men ett sådant beslut hade åtminstone varit klokast; ty eljest kan det inträffa, att till slut ingenting finnes qvar för fån på fastighet, hvilka likväl, efter min tanka, böra i främsta rummet sökas, elium jag medgifver, att lån på namn äro lättare och mera beqväma.
Mitt yttrande må i allt fall för min räkning qvarstå. H.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. erinrade, att det endast vore de båda frågorna om lån emot namnsäkerhet, hvilka ,B. o. Ad. beslutat att i sammanhang med hvarandra pröfva.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Printzenskjöld och vill blott tillägga, att en utsträckning af namnbelåningen, utöfver hvad förut varit stadgadt, synes mig så mycket olämpligare, som förhållandet nu är Del t olika emot omständigheterna under sista riksdagen, då det nu gällande stadgandet beslutades. R. o. Deli 2 Maj c. m.
!Ä.d. synes nemligen allmänt vilja bifalla de nya utvägar för utlåning, hvilka Utsk. nu föreslagit; och då innebär det en öfverdrift att på samma gång vilja utsträcka namnbelåningen, hvilken endast är för nödfall medgifven.
Jag kan således ej annat än afstyrka maximisummans bestämmande till 5o,ooo r:dr.
Hr Printzenskjöld förenade sig med Hr v.
Äfven då vid förra riksdagen summan för utlåning på namn höjdes, utvidgades tillika den öfriga lånerörelsen, och jag finner således förhållandet enahanda nu som då.
Då man ser, att förra föreskriften måst så långt öfverskridas, och då här endast är fråga att utlemna dessa lån på namn mot DirecCs solidariska ansvarighet samt mot vilkor, att det blott sker, då icke tillgång finnes på goda inteckningar eller säkra statspapper, ser jag intet hinder att lemna Direct. rättighet att i nödfall utsträcka namnbelåningen till 5o,ooo r:dr; och jag fortfar således att tillstyrka bifall till detta förslag, med förklaring, att jag ej här något emot det tillägg, att en sådan utväg endast må i sista handen vidtagas.
Uti instructionen bar Ridd.Direct. sig redan ålagdt att, först då öfriga utvägar saknas eiler i sista handen, vidtaga utlåning på namn; och således behöfVer man icke nu intaga något särskildt tillägg derom.
Jag anhåller derföre endast om den proposition, att maximisumman må bestämmas till 5o,ooo r:dr, och är öfvertygad, att Direct. ändock icke skall tveka att nedbringa den ända till noll,-såvida det är möjligt, särdeles som Direct. derigenom slipper egen ansvarighet.
Då Hr v. Hohenhausen ännu ytterligare, lika som förut Frih. Boye, talat om Direct:s solidariska ansvarighet och derpå grundat sitt påstående om maximisummans utsträckning, synes det, som min uppgift icke vore trovärdig.
Jag får således uppläsa instructionen, der det i den delen, som handlar om nllåningsreglementet, står i näst sista mom. af 3 §.:
"Finner Direct. sig — — — "icke kunna mot säker inteckning göra cassans medel fruktbara, må den äga att på högst ett halft års tid utlåna dem "mot säkerhet af hypotheker eller borgen; dock vare i så"dant fall de i beslutet deltagande directörerna, hvilka böra "vara minst fyra, ansvariga såsom för egen skuld för lånets "återbetalning,”
Der står ej en för alla och alla för en, som likväl erfordras för solidarisk ansvarighet.
Jag hyser föga förtroende till deri åberopade ansvarigheten hos Direct., antingen den är solidarisk eller icke; ty jag vet icke, huru den skulle kunna ut tråfvas?
Skulle ridd.-liscalen stamma sina förmän 86 Den 2 Maj «. m. för att få betalningsskyldighet dem ålagd?
Eller skulle måhända Just.-ombudsmannen anlitas?
Dessutom synes utkräfvandet af en sådan ansvarighet allt för hardt emot personer, som blott hafva ett årligt arfvode af 200 r:dr, om hvars borttagande fråga vid denna riksdag dessutom blifvit väckt.
Jag tror derföre R. o. Ad. göra bäst att undvika föreskrifter , som troligen aldrig blifva tillämpade, och att i stället sätta den summa, för hvilken föreskrifterna skulle gälla, så liten som möjligt.
Det säkra är, att en personlig ansvarighet äger rum för de ledamöter af Direct., som deltagit i beslutet om ett
Iåns beviljande, och jag torde få påminna om uppkomsten af detta stadgande.
Det hände nemi., att Direct. försummade att i laga ordning bevaka åtskilliga skuldsedlar, och genom ett sådant mindre nit hos Direct. förlorades stora summor.
Då beslöts vid 1818 års riksdag, att i instructionen insätta det stränga budet om Direct:s personliga ansvarighet för alla beviljade lån.
Jag skulle likväl tro, att man nu ingenting riskerar vid ett bestämmande af 5o,ooo r:dr såsom högsta beloppet, helst R. o. Ad. vid nästa riksdag, om man finner, att lättare utvägar för utlåningen under tiden inträffat, då kan nedsätta eller alldeles borttaga denna belåning på namn.
Men nu, då öfver 80,000 r:dr äro i denna väg utlånade, anser jag det nödvändigt att åtminstone under någon tid låta dessa lån förblifva vid det högre beloppet.
Jag skall visserligen ändock, såsom ledamot af Direct., söka nedbringa summan, så fort och så mycket som möjligt.
Det har redan visat sig som ett behof att utvidga belåningen på namn utöfver hvad förut varit stadgadt, och Direct. har en skyldighet att bringa till verkställighet, hvad testatorerna med sina stiftningar åsyftat; men detta kan icke ske, om man binder händerna på Direct., och erfarenheten har redan ådagalagt, att om
Direct. icke handlat emot den nu gällande föreskriften, skulle det åsyftade ändamålet icke hafva blifvit vunnet.
När således behofvet hittills gjort oundgängligt att utsträcka namnbelåningen ända till 80,000 r:dr, vet jag ej, hvarföre man skulle återgå lill ett belopp, sorn visat sig otillräckligt.
Föröfrigt inser jag icke, hvarföre det skulle vara svårare för ridd.-fiscalen att uppfylla sin pligt, då frågan är att tilltala förmän, än för advocatfiscalen i hvilket verk som helst att anställa åtal emot sina förmän, när så behöfves.
Något anlitande af Just.-ombudsmannen lärer således icke behöfvas, så länge Riddar huset har sin egen fiscal.
Jag anser- Direct. hafva en ganska vigtig pligt utom den, sorn Hr v. Hohenhausen omnämnt, nemi. att tillse,'att de särskilda fonderna varda om - Den 2 Maj c. m. 87 sorgsfnllt bibehållna; men om någon olycka inträffar och förluster göras, har icke testatorei nas vilja blifvit tillräckligen vårdad.
Bättre är således, efter min tanka, att äfventyra någon nedsättning i räntan genom minskad utlåning, än att genom allt för utsträckt belåning äfventyra både capital och ränta.
DA Hr v. Hohenhausen derjemte sagt, att det vore lika lätt för ridd.-fiscalen, som för advocatfiscalen i hvilket verk som helst, att tilltala sina förmän, visar detta, att den värde ledamoten icke lärer vara bekant med verkliga förhållandet; ty advocatfiscalen i ett verk kan icke tilltala sina förmän, utan Just.-cancelleren förordnar dertill actor.
Det skulle också vara besynnerligt, om ridd.-fiscalen kunde efter godtfinnande anställa åtal emot Ridd.Direct:s ledamöter; och jag hemställer, huru belåten Hr v.
Hohenhausen sjelf skulle hafva funnit sig, om han, såsom ledamot af Direct-, blifvit tilltalad af ridd.-fiscalen i anledning af en förlust för ridd.cassorna, som kunnat, oaktadt största försigtighet, inträffa.
Jag åtminstone skulle finna det i hög grad obarmhertigt att ställa personer till ansvar för åtgärder, dervid de förfarit efter bästa förstånd och samvete.
Hr von Hohenhausen: 1 anledn. af den siste talarens yttrande vill jag blott förklara, att jag icke tror mig bestämdt känna, huruvida advocatfiscalen i ett verk kan sjelfmant stalla sina förmän till ansvar; men hvad jag säkert känner, är, att sådant ansvar kan äga rum utan Just.-cancellerens mellankomst.
Hvad åter barmhertigheten angår, är jag af det sinnelag, att då pligten är gifven, vill jag hvarken hafva eller taga barmhertighet.
Nu är fråga att sätta Direct. i tillfälle att uppfylla sin pligt, att bringa testatorers vilja i verkställighet; och då erfarenheten visat, att 3o,ooo r:dr såsom maximum för namubelåning dertill ej förslår, har jag ansett 5o,ooo r:dr nu böra såsom maximum bestämmas.
Jag får tillägga, att jag icke destomindre, lika med Hr Printzenskjöld, anser testatorernas vilja böra hållas i helgd, och att jag således ej åsyftat någon rubbning i de af dem gifna föreskrifter; men deras vilja har i främsta rummet varit, att de anslagna gåfvorna skola utgå, och dessutom utgör adliga Jungfrustiftets fond, öfver hvars förvaltning R. o. Ad. sjelf äger att oinskränkt besluta, nära halfva beloppet af alla cassorna.
Jag vill slutligen blott tillägga en anmärkning.
Om R. o. Ad. uppställer lånereglementet på sådant sätt, att säkerheten icke beräknas ligga i liypotheket, utan i Direct:s borgensansvarighet, så måste vid hennes tillsättande icke blott personernas skicklighet, utan äfven deras förmögenhet tagas i betraktande.
Det kunde annars hända, att de icke hade tillräckliga medel att betala den summa af 5o,ooo r:dr, som nu är i fråga.
Ärode, såsom hittills ofta varit fallet, afskedade tjenstemän med pen - 88 D e ii a Maj e. m. sion eller embetsman med lön, så får, i förra fallet, pensionen icke tillgripas för den uppkommande förlusten, och i sednare fallet betvifla!- jag, att lönen finge för sådant ändamål beläggas, till någon del, med qvarstad.
Jag anhåller, att ft. o. Ad. måtte härå fästa afseende, då beslutet i denna fråga fattas.
Då Hr v. Hohenhausen fästat sig vid det af mig nyttjade ordet barmhertighet, vill jag utbyta det emot ett annat och i stället säga billighet, samt tillika erinra 0111 den gamla satsen, att högsta rätt ofta är högsta orätt.
Hr v. Hartmansdorffs sista slutsats skulle vara riktig, om den grund, hvarifrån han utgick, vore riktig.
Han har nemligen sagt, att Direct:s ledamöter kunde vara skickliga, men fattiga, och att således ingen säkerhet funnes i deras ansvarighet, i händelse de ifrågavar. 5o,ooo r:dr skulle gå förlorade.
Men 0111 Direct. utlånar denna summa på sådant sätt, att den helt och hållet gick förlorad, så är hypothesen oriktig; ty då vore directörerna högst oskickliga.
Jag tror för öfrigt, att Direcl:s personliga ansvarighet visserligen ej innebär någon särdeles garanti, men att den likväl är tillräcklig för tillfälliga förluster; och då här blifvit taladt om barmhertighet, bör jag förklara, att hvarken jag eller mina colleger förutsatt annat förhållande, än att det existerande ansvarsbudet skulle strängt efterlefvas, då fråga om dess tillämplighet kunde uppstå.
H. Ex. Hr Gr. o. Ordför. hemställde, om It. o. Ad. behagade bifalla, hvad Ridd.Utsk. i afseende på maximisumman för lån emot namnsäkerhet föreslagit.
Cronhjelm anhöll örn proposition å det af honora framställda förslag.
I anledn. häraf hemställde H. Ex., om R. o. Ad. behagade bifalla, att maximisumman för utlåning på namn frän Riddarhusets fonder under intet vilkor må utsträckas utöfver 5o,ooo r:dr b:co, och att Ridd.Direct. må, efter sig företeende omständigheter, nedbringa den nu på namn utlånade summan till ofvannämnde belopp.
Ropades starka ja, blandade med nej. II.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. förklarade, det han tyckt sig finna, att ja öfverröstat nej, och att R. o. Ad. således bifallit den af H. Ex. sednast framställda propos.
Hr Gunther, Carl, begärde votering, under yttrande, det han ansåg, att R. o. Ad. bifallit den förra, men icke den sednare propositionen.
Den 2 Maj c. ui.
Jag anhåller, att Hr Gr.o.
Ordför. ville gifva tillkänna, huru svaret på första propos. blifvit af Hr Gr. o.
Ordför. uppfattadt.
Ordför. yttrade, det H. Ex. förklarat sig hafva funnit den sednast framställda propositionen vara med ett öfvervägande ja besvarad.
Jag ber Hr Gr. o.
Ordför. om tillgift, alt jag hyser en mening, som i denna icke särdeles vigtiga fråga kan föranleda obehagligheten af en votering; men då man här ofta får höra oss hotas med votering i afsigt att få en propos. bifallen, som eljest ej skulle hafva blifvit afslagen, anhåller jag, att den begärda voteringen må få för sig gå, i fall den ledamot, som begärt votering, icke sjelf derifrån afstår och låter bero vid Hr Gr. o. Ordför:s afgifna förklaring om beslutet.
Hr Printzenskjöld anhöll om förnyad proposition å Utsk:s förslag.
Då jag sednast yttrade mig, visste jag icke, att någon begärt votering.
Emedlertid förmodar jag, att den ledamot, som begärt votering, skall finnas benägen att derifrån afstå, om han ändock får bifall till den propos., han önskar.
Hr Gunther; Just för det jag önskade bifall till den först framställda propos. och jag trodde mig hafva funnit, att densamma af pluraliteten blifvit med ja besvarad, har jag begärt votering, på det den andra propositionen icke mätte blifva ansedd såsom bifallen.
Jag hemställer, om icke Hr Gr. o. Ordför. skulle täckas ånyo framställa propos. på bifall till Utsk:s förslag, helst jag förmodar, att den ledamot, som begärt votering, derigenom skulle kunna vinna sitl önskan och sålunda få anledning att afstå från voteringen.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. förklarade, att sedan han gifvit tillkänna, huru han fattat R. o. Ad:s svar på den af honom framställda proposition, ansåg II.
Ex. sig icke kunna till II. o. Ad. framställa en deremot stridande proposition.
Då klockan nu snart slår 12 och efter voteringens slut, såsom jag förmodar, snart slår 2, hemställer jag, huruvida icke Hr Gr. o. Ordför. skulle finna skäligt att för R. o. Ad. framställa propos. att åtskiljas efter slu tad votering och icke fortsätta plenum ända till morgonen.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. yttrade, det han ansåg sig höra nämna, att ifall R. o. Ad. skulle instämma i Frih.
Boyes förslag, kunde likväl icke pröfningen af Ridd,Utsk:s nu föredragna memorial fortsättas i nästinstundande plenum, éme 6 II. 13 9* Den s Maj e. m. dan, enligt uti talmansconferencen gjord öfverenskommelse, BancoUtskrs betänk:n rör:de myntbestämningen då borde uti samtliga RiksSt. föredragas.
Jag hemställer, om icke den värde ledamoten, som begärt votering, ville för denna gången afstå, emedan vi annars midt uti en punkt måste afbryta pröfningen af Utsk:s betänk., hvaraf för öfrigt icke mera återstår, än att det helt och hållet skulle kunna afgöras, såsom jag förmodar, på 20 minuter.
Cronhjelm uppmanar en annan ledamot att afstå från en votering, sorn han nyss sagt, att han sjelf skulle hafva begärt, om icke begäran derom redan förut varit framställd.
Att uppskjuta discussionen öfver den återstående delen af Utsk:s betänk, går för öfrigt ganska väl an, enär voteringen afser en särskild punkt.
Medan voteringspropositionen uppsattes, gör jag mig intet samvete af att ännu en gång begära ordet för att förklara, att jag icke begärt votering eller ämnat att göra det, utan endast sagt, att det vore nödvändigt att låta voteringen försiggå, sedan den blifvit begärd, emedan vi så ofta hotas med voteringar för att få propositioner bifallna efter enskilda ledamöters önskningar.
Emedlertid hemställer jag ånyo till den ledamot, sorn nu begärt votering, om han icke skulle vilja för denna gången derifrån afstå, särdeles då han icke deltagit i discussionen.
Jag kan icke efterkomma Gr.
Cronhjelms uppmaning att afstå från min begäran om votering, emedan jag i sjelfva frågan är med honom af motsatt tanka.
Men deremot skall jag gerna se, om saken kunde uppskjutas, då så få ledamöter nu äro tillstädes och tiden är långt liden, helst det icke heller hastar med beslutet.
Den, som bifaller, att maximi-summan för utlåning på namn från Riddarhusets fonder under intet vilkor må utsträckas utöfver 5o,ooo r:dr b:co och att Ridd.-Direct. må, efter sig företeende omständigheter, nedbringa den nu på namn utlånade summa till ofvannämnde belopp, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bifalla, hvad Ridd.-Utsk. föreslagit, att maximi-summan för belåning å namn skal! bestämmas, såsom hittills, till 3o,ooo r:dr b:co och att Ridd.- Diréct. anmodas vidtaga lämpliga åtgärder för att återföra maximi-summan för detta slags utlåning till sistnämnda Den i Maj e. m. 9' Hr Printzenskjöld:
Jag skulle tro det vara med både praxis oell Riksd.-Ordn. öfverensstämmande, att voteringspropositionen uppställes i omvänd ordning, så att japroposilionen innefattar bifall till Utsk:s förslag.
Jag tror, att en voteringsproposition alltid bör författas med anledning af den proposition, hvarom votering blifvit begärd.
Då nu votering är begärd örn den proposition, som blifvit framställd på mitt förslag, bör detta, på sätt sorn skett, intagas i ja-propositionen och contrapropositionen uppgifvas af den, som begärt votering.
Cronhjelm och tror, att dä votering blifvit begärd i anledn. af Ilr Gr. o. Ordför:s förklaring, att den sist framställda propositionen ansågs bifallen, har voteringspropositionen, blifvit riktigt uppfattad, på sätt som skett.
Ehuru jag icke finner mig öfvertygad af hvad Gr. Cronhjelm och Frih.
Ehrenborgh anfört, skall jag likväl afstå från min anmärkning, emedan saken i sig sjelf är likgiltig och jag, efter den uppställning voteringspropositionen nu fått, blott behöfver lägga nej i stället för ja. II.
Ex. Hr Gr. o. Ordför. yttrade, att det visserligen på R. o. Ad. ankomme att bestämma, hvilken proposition borde utgöra ja- och hvilken borde utgöra nej-proposition; men II.
Ex. trodde det vara med det hittills vanliga bruket mest öfverensstämmande, då frågor till slutligt afgörande punktvis förekommit, att den proposition, i anledning af hvilken votering begärts, blifvit såsom ja-proposition upptagen.
Uppå derefter gjord framställning blef ofvan upptagna voteringsproposition af R. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer Ja — 16.
Nej ■— i5.
Pröfningen af de återstående delarna af Ridd.-Utsk:s memorial, rör:de förvaltningen af ridd.-ärenderna sedan sista riksdag, uppskjöts tills Banco-Utsk:s på bordet hvilande betänkm rörande myntbestämningen blifvit i Ståndet föredragna.
Upplästes och lades på bordet nedannämnde inkomna betänktn och utlåtanden från: Stats-Utskottet:
N:o 60. i anledn. af väckta motioner om lönersättning till Capitainerna Sjöbohm och Tilosius, samt Lieuten. G. M. Hård; 92 Den a Maj e. m. N:o 6r. i anledn. af väckta motioner om rättighet för hemmansägare å Gottland att få erlägga penningelösen för deras räntetjära; N:o 62. i fråga om upphörande af de i norra lanen af Riket utgående räfstetingspenningar; N:o 63. angtde frihetsår för jernverk inom Norr- och Westerbotten; N:o 64. i anledn. af väckt fråga om skatteköp af hemmanet Norrgrytstorp till klockareboställe för Carlskoga församling ; N:o 65. i fråga om förändrade tider för restransakningars verkställande inom Westerbottens län; N:o 66. i anledn. af väckt motion, att anmärkningar öfver oriktig debitering ej må drabba den skattskyldige, sedan hans debetssedel blifvit qvitterad, utan den person, som debiteringen verkställt; N:o 67. ang:de tull m. fl, bevillningsmedels lefverering till Riksg.-Contoret; N;o 68. i fråga om disposition af de vid K.
Poliskammaren i Stockholm ådömda ensaks- och vitesböter; N:o 6g. i anledn. af erhållen ålerremiss af betänk.
N:o ig, angtde afskrifning och eftergift af Riksg.-Contzs hos Götha canalbolag ägande fordringar samt räntas godtgörande å de utaf bolagets insättningar uti Riksg.-Cont. derstädes innehållna medel, till säkerhet för fullbordandet af återstående arbeten i hamnbyggnadsväg; äfvensom canalbyggnadsdirectts hemställan om förskott utaf nämnde medel till utförande af ett hamnbyggnads arbete vid Mern; N:o 70. i anledn. af gjorda anmärkningar vid TJtskrs betänk.
N:o 18, angtde provisoriska utbytet af den för Gen.- Assistanée-Cont. begagnade egendom emot den Stockholms stad tillhöriga f. d. s. k.
Hessensteinska egendomen; N:o 71. i anledn. af Hr Törneblads, Carl, i egenskap af R, St:s Just,-ombudsman väckta motion om löneersättning; N: 72. vid innevar, urtima riksdag, prenumerationen å samma protocoll samt redovisningen för de tryckta exemplaren; N;o 73. öfver Ilr Bååths från BorgareSt. remitterade motion om dels låneunderstöd och dels särskildt anslag utaf allmänna medel till en hamnbyggnad vid staden Wadstena; N:o 74. i anledn. af K.
M:s nåd. propos. till StatsUtsk., angtde lån af allmänna medel till understöd för fullbordandet af en brobyggnad vid Carlskrona; N:o 75, i anledn, af Hr Forsbergs från BorgareS k remitterade memorial, angtde låneunderstöd till staden Uddevalla ; N:o 76, öfver Riksd.-fullm.
Anders Svenssons motion, angtde laneanslag lill en brobyggnad öfver Nissa-ån vid Halmstad; D c 11 a Maj c. m. 93 N:o 77. i anledn. af Hr Gust. Zanders motion om förändring i vilkoren, emot hvilka ett byggnads-lånebiträde vid sisth riksdag blifvit beviljadt staden Norrköping; Bevill n ings-Uts kottet: N:o 6. i anledn. af anmärkningar emot betänk.
N:o 3, ang:de Hr Erik Lofflers motion om brännvinsbränningens inställande; N:o 7. i anledn. af Hr Nordenanckars, Gust., motion om stadgande af böter för uteblifvande från andra luonouppbördsstäinman; JV:o 9. angcde återlemnande af en från II. R. o. Ad. remitterad motion af Gr.
Cronhjelm, rör: de reglering af den till stapelstäderna utgående tolag; Lag-Utskottet: N:o 38. öfver Hr Prosten Doct. A. G. Elfströms motion, att de i K. kung. d. 27 Äng. i8a3 meddelade föreskrifter, aug:de vederbörandes åliggande att till presterskapet aflemna förteckningar på personer, dömda eller ställda under framtiden för gröfre brott, äfven måtte till mindre brottmål utsträckas ; N:o 3g. i anledn. af Hr Prosten Doct. A. G. Elfströms motion om skyldighet för båtsmän att, när de från commendering lill hemorten återvända, vara försedda med prestbevis; N:o 4o. öfver Hr Prosten L. G. Mittags motion om meddelande af föreskrift, att äktenskap bör inom viss tid efter skedd lysning tredje gången genom vigsel fullbordas, eller ock fästningen varda upplöst; N:o 4[. öfver Hr Professoren Doct. E. Chr.
Grenanders motion om förändrade föreskrifter i afseende å kungörelsers publicerande i kyrkorna; N:o 42. öfver motioner, med förslag till ändring i nu gällande lag, ang:de behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; Allm.
Bes v.- och Oecon.
N:o 37. i anledn. af väckta motioner ej mindre om bestämda föreskrifter om befordringar inom Postverket, än ock om behofvet af ny postordning och instruction för postinspectorer och postförvaltare samt af nytt löningssätt för dessa tjenstemän; 4 N:o 38, i anledn. af väckt motion om upphörande af kronofiske! vid Elfkarleby; N:o 3g. i anledn. af väckt fråga om Jemtlands återförläggande under Westernorrlands län; N:o 4°. i anledn, af väckt motion om städernas befrielse från inqvartering vid recrut- och remontmöten; N:o 4*- i anledn. af väckt motion om åtskilliga ändringar i Judereglementet; 94 Den 2 Maj c. m. N:o 42. i anledn. af väckt fråga om artillerihästars begagnande i stället för kronoskjuts till forsling af Kronans spannmåls- och mjölförråd för vissa garnisons-orters behof; N:o 43* i anledn. af väckt motion, att jord-och strandägares rätt lill hafsfiske måtte uti den under utarbetning varande nya fiskeristadgan blifva bibehållen; N:o 44- i anledn. af väckt fråga om utsättande af belöning för författandet af en ny cateclies för menige man; N:o 4.5. i anledn. af väckt fråga om uttryckligt stadgande derom, att mäldägare ej må anses pligtig att till mjölnares biträde hålla folk vid qvarnen under förmalniogstiden; N;o 46- i anledn. af vackt fråga om utfärdande af författning med förbud emot monopoliers stiftande till menigheters förfång; Expeditions-Uts kottet:
N:o 7. till flederv.