Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre kljsrta erindrade akt detta mäl more af mycken wigt och önskade derföre, att namnen pä alla de personer, hwilka pä Benadnings-Staten moro upsörde mätte för Ridderskapet och Adeln upläsaS pä det man mätte fä höra hwilka de moro som af Staten ätnjuta sä dyrbara förmvner.
928 Den 2v Zebruarii Härtill ropades af mänga nej och att denna upläsning skulle blifwa oändelig widlystig.
Friherre 8tae! von volsiein, Lorktr I^uäviZ, erindrade art dä Grefwe ve Is OarZie gjorde sin motion, innefattande de 6 puncter, hwilka L StatsAlflorrets swar wörö nptagne, hade Friherre 8tae1 äfwen wäl gjordt den, att de som förut innehafwa Ordinarie
Lön ej tillika mätte kunna för särskildt
Ex» tra Lön pä Staren upföras.
Skulle en sadan tilldelning komma under namn af pension, sä hade han ej nägot att påminna, men att någon person kunde pä en gang innehafwa rwänne flags inkomster under rubrique af Löner ansage han såsom en pätaglig obillighet.
För öfrigt trodde Friherre 8taol, att man borde granska hwilka personer ätnjöre inkomster under flera tittlar, sanik afaöra hwilka borde sädana ätnjura eller icke, pä det man mätte kunna utröna hwilka besparingar deraf upkomme, emedan, innan Statens tillgängar genom besparingar wore kända, Bewilinings, Summans belopp icke borde bestämmas.
Herr käsilman, Otto kreäric, yttrade sig, att fä ämnen hade för Slaks.-Utskottet wgrit sä granlaga som det förevarande att behandla.
Stats-UtskotteL hade insett hela vbehagtighelen af det förerag, att granska de hwarje person särskilt af Skaten lilldelke inkomster samt swärigheten, att med rättwisa kunna werkstäila denna granffning, och derföre trorr sig handla rigtigast, dä det endast framstälde grunder art as Riksens Ständer widtagas.
Han söresiog alksä att RidLerskapet och Adeln endast mät - Den ro Zebruari!- 909 mätte fästa sig wid desta grunder, dem pröfwa och fastställa och ät Konungen, såsom den werkställande magten, i underdånighet updraga deras tillämpning och u öfning.
Gansta mänga hördes häruti instämma, meri Friherre kkjerta, ^xel, yttrade sig ej kunna det göra, sä wärdig man Herr käirlman annars wore.
I detta Herr källmans förslag kan lag ej instämma.
För min del önstar jag öfwer detta ämne all möjlig publicitet.
Den adla afsager sig sjelf obilliga förmoner.
De som pä ett orattwist fält dem ätkommit böra genom publiciteten märkas.
Det ar pä javan grund jag önstar såsom Friherre bjerta begärt, att Listan öfwer Benesicii- och Benädnings-Staten mätte blifwa uplast.
Friherre klljsrta, ^xel, förnyade sin anhållan derom, instämmande i de stal Friherre Stael anfört.
Grefwe körner, ^stolpla 6öran, upläste till Protocollet följande:
Dä jag pä i:net wis mistkänner att det ju kan synas billig' alt de som utan kända werkliga behof eller ränmä iga orsaker njuta nädegäfwor af Siaren uti en rid af allmän nöd blifwa de första som underkastas indragningar, mäste jag pä andra sidan med?
Den 20 Zebruarlr. medgifva att intet ar swärare an att utstaka gransen, hwarest besia böra begynnas, hwarest de böra uphöra.
L)m den sä kallade utdelande räktwisan ä ena sidan är en af de wigligaste och mast betydande ibland den regerandes befallningar, är den ä den andra en af de mäst granlaga och majt underkastade misikag.
Det är konsten atr häru i sinna det rälla som utmärkt stora Regenker,som till en betydlig del bestämt deras Regcriugs-kraft och enheten i desi werkningssätt; men Lenna konst som grundas pä mennisto-kännedom, äfwen sä mycket som pä kännedom utaf principe, ar derföre fa sivär att den nästan atrid beror af omdömet om indivivuer och deras inbördes förhållanden, at den fordrar en särskilt tillämpning af ratthetens reglor, för hwarje särskilt Casus. Wisierligen kunna wisia allmänna reglor upgöras för utdelandet af Statens belöningar, men merendels skal! man finna besia tvid tillämpningen otillräckliga och merendels torde man slutligen nödgas erkänna, att det endast tillhör en stor man att dömma, huru förtjente män stola belönas.
Det är för det wanliga och hwardageliga som reglor kunna göras; men besia mäste da bero pä ett rigtigt utredande as åtskillnaden emellan Medborgarens och Embetsmannens förhällanden, emellan den förres och den sednares pligter och fordringar.
Som Medborgare är redan hwarje enskilt skyldig en wist grad af biträde kill det allmänna, men han har också emot desi erläggande rättigheten sig förbehållen att använda finer. krafter och sin förmäga efter som han i,:u ställning och för sin utkomst finner förmånligast. Hwad
Den 22 Zebruarii.
9,1 Hivad han, utom det allmänna bidraget, af sin arbetsförmåga tillegnar Skaren, blir en särskilt upoffring som fordrar en särskilt ^vedergällning.
Det ar således ett stags Contracr svin bestämmer Embetsmannens förhäilanden till det allmänna.
Dä willkoren häraf aro kände wid desi emottagande kan Embetsmannen es er den strängaste rättwisa ingen ting krafwa utösiver hwad han således siel bringat eller uppå desia milkor emottagit.
Men Statens behof att fä sina arender wäl förwaltade, att derföre lemna Embetsmannen nägon upmuntran, förenar sig här med desi Jntresien och instämmer uti alt uprätthälla desi mod och uplifwa desi bemödanden genom närwarande eller framtida fördelar.
Här upkomme nu frägorne om desias beskaffenhet, om den rättighet som statt bestämma dem, om förhällandet derwid emellan förtjenst och behof.
Det more kan hända det rättaste, att hwarje Embetsman i Staten more sa lönad, att han jemte ert efter ställning afpasiadt underhäll funne uti de med tje>isten förenade wilkor en möjlighet att genom ordentlig hushållning bespara näHvt till sin framlida bergning.
Derigenom more
Stalén befriad frän alla an» spräk pä widare underhäll och den enstilta ägde samma möjlighet i detta som andra företag, art genom egen omtanka bereda sin framtid, men dä lönen swarande emot ett sädant-ändamäl skulle blifwa drygare än alla pensioner, emedan antalet af dem som dertill wo - Den 20 Zebruarii - wore berättigade more oändelig! talrikare, hafwa sädane löneförmoner sällan i nägot Land kunnat gifwas ärminstone aldrig annat än ät gansta fä Embetsmän.
Det har warit med hoppet om framrida fördelar som den stora mängden af de öfrige blifwit tröstade för narwarande mödor, för nerlagd lid och kostnad ivid förivärfwandet af sticklighet kill Skarens tjenst.
Staren har således fördubblat sine tillgängar och erhållit biträden genom ut igren af fördelar som han ej genast u-tdett; Egentligen torde besia bufwudsakeliaen kunna delas u?i twänne Closter: hoppet om befordran och hoppet om pension Ivid en wist älder eller för en efterlefwande samille.
Det är nu om denria sednare som här upkommir fräga.
J rgen af ost lär wilja neka Embetsman, för hwars lönewittor wi orta förklarat medlidande, den Utsigt till ett möjligt skadestånd som de ägde redan ivid början af denna bana, eller Staren den rättighet, att belöna, som fördubblar desi werknings-förmäga.
Här lär säledes endast wara fraga om bestaffenheken af de anspråk som kunna gifwa rärr till fadane belöningar, om bestämmandet af graderne utaf förtjenst och af behof.
I anseende till framtiden torde sädant mer eller mindre fullkomligt igenom granskningen af de nu förestagne grunder eller genom fastställandet af andra, åtminstone till någon del lata göra sig.
Men besia grunder torde likwäl aldrig med stal böra och kunna rättas efter annat än längden af tjenstetid, förhällandet af wista tje ister till det allmänna, i anseende till lön och till deras inflytande pä det he - Den 2v Zebruarii. 913 helas wäl, samt ändteligen swärigheken att, i anseende lill wista befattningars beskaffenhet, dertill erhälla ffickeliga ämnen.
Men om efter en granlaga och mödosam granskning, som skulle fordra den fullkomligaste kännedom och det mest afmatta bedömmande af hwarje särskilt befattnings wigt, af Löne-wilkorens mer eller mindre tillräcklighet ester de kostnader, som hwarje särskilt Embete erfordrar, och af den mer eller mindre swärighet svin giswes för att dertill förwärfwa skicklighet, om säger jag, man efter alt detta skulle lyckas akt fastställa nägra allmänna icke obilliga Reglor, för utdelandet af desta belöningar, aterstär likwäl aliid pröfningen af Jndiwiduens särskilta förhållanden till Staten, af dest olika anspråk ester graderne af förtjenst och as behof; omöjligen lar deria kunna genom nägra Reglor i förhand utan undantag bestämmas; omöjligen lar man kunna pasta, att dä cnstiltes tjensier emot det allmänna aro lika, den händelsen att af egne medel kunna wara bärgad bör utesluta den ena ifrån en belöning, som en annan skulle anses hafwa rätrwist erhållit.
Ännu mera 0- möjligt lär det wara att i förhand bestämma den grad af behof, som skulle gistna anspråk pä understöd, af den förmögenhet som skulle uresiuia derifrån.
Wid all sadan fräga mäste man erindra sig att pröfningens rättwisa ej allenast beror pä bedömmaudet af det närwarande, men ästven pä kännedom af det förflutna, och att den, som försiöfat sin förmögenhet, icke kan wara mera berättigad till biständ än den som bewaral den.
För alt sädam mäste derföre lemnäs ett wistt utrymme och en wist frihet i wal ät den regerande, att wid hwarje särstilt
Casus bestämma hwad han finner tjenlig! och utan dma werknings-utrymme kan 9!4 Den 20 Zebruarii. kail hwarken tillämpningen af reglorne blifwa billig eller Regen en kunna anses wara i Åtnjutande af den rättighet an belöna, som ar honom genom Lagen tillagd.
Sveriges Konungar hafwa hittills oinskränkt ätnjukit den och Pensions - Reglementet, som innehållit endast de minsta willor, hwaruppa Embetsman, wid deras afgäng efter en witz tjenstetid, agde att rakna, har icke warit något hinder för Regenken att widare utsträcka detza näde-bewisningar.
Fragan är nu wäckt huruwida det stedt efter rätt och billighet.
Jag kan för min del ej inse, huru en sadan pröfning af särskilta Casus tillkommer Rikets Ständer och Lagstiftare.
Hwad är en Lag annat an fastställandet af en allmän regel för wista förhällanden?
Om Lagstiftare besluta för hwarje särskilt Casus efter särskilt pröfning, tillintetgöra de Lagarne och möjlighe-en för deras widmagthallande.
Huru är destutom en sadan pröfning möjlig, att med rättwisa werkställa?
Pä hwad grund äro wi berättigade akt dömma om graderne af förtjenst och af behof?
Gärna will jag medgifwa, att mycket kan synas mindre rattwist, akt man med förtrytsamhet kan finna wista personer i besiktning af wista förmoner, men grundar sig ej detta omdöme pä en mer eller mindre sann individuel opinion och är det denna som da man handlar i en allmän befattning fär rädfrägas?
Kunna wi altid upgifwa skälen till wart omdöme, kunna wi answara att de äro grundade pä rigtiga upgifter, pä en fullständig kännedom af det föregångne och det närwarande.
Skall icke en sadan pröfning inleda Riksens Ständer i undersökningar, som blifwa lika widlyfiiga som främmande för dest befattning och kan nyt»
Den 20 Februarii.
9iZ nyttan för der allmänna blifwa swarande emot swärigheten och obehagligheten, ja wädan deraf?
Är icke stmeligen en pension, lika wäl som en lön, en del af dek som den, hwilken det erhällit, räknat pä till sin utkomst och som ingär i desi förmögenhet?
Sä snan denna stall honom betagas efter en dom, grundad pä beskaffenheten af desi förtjenst och desi behof, blir icke detta en rubbning af Lagligen erhällne förmoner, i följe hwaraf man stulle synas päkalla en lika pröfning af enstiltas ägande rätt öfwer deras förmögenhet i anseende kill desi belopp och deras behof.
Dä således en ^vilkorligt företagen undersökning af enstiltas förtjenst och behof stulle leda till sadane följder, lärer det bästa och dek enda för Riksens Sränder möjliga wara, att, ester pröfningen af de nu förestagne grunder eller ester fastställandet af andra, öftverlemna till Hans Majit, att med afseende pä särstilta personers förtjenster och behof efter de upgifna grunder läta gransta och förordna om indragning och förminskning af närwarande Benefieii- och Benädnings - Stat, samt att Riksens Ständer för framtiden fastställa den Summa, öfwer hwilken en sädan
Stat hädanefter ej bör eller sär sträcka sig.
Med detta förbehäll kror jag Riksens Ständer nä ett sig »värdigt sätt, uran sönderstilande inom sig sielfwa och utan förolämpande af enstilta, stola hafwa wunnit det ändamäl af besparing för det allmänna, som jag föreställer mig warit del enda som med närwarande öfwerläagning bordt eller kunnat äsyftas.
Sluteligen torde jag sä tillägga att jag anser mig lycklig att wid detta tillfälle sä npfylla elt updrag som stall wittna akt jag ätminstone ej talar för egen eller stäglingars fördel.
An. 9i6 Den 20 Zebruarii Anmodad och befullmägtigad af framlidne RiksRädet och Niks-Marskalkcn Grefwe 6örnn 6)stlen1iierns8 Enka.
FruGreswinnanL^IIsnklernn, född Friherrinna kidbiriA, får jag ä hennes magnar afsäga den pension hon hirills af Skats-medlen uppburit.
Hon har hafi den samma säfom en ersättning för de dryga kostnader framlidne hans Excellence wid emottagande! af Riks-Marskalks
Embetet mäste göra och det har warit i följe af Konug III:s skrifte liga försäkran till samma Excellence om en sadan förmän för hans Enka, som hon den ämjutil.
Det war sedan Hans Excellence Grefwe O^IIenliiornn flera sangor undanbedt sig den hederspost, hmartill Konungens Nåd wille kalla honom, och sedan, Konung III. killbndit honom åtnjutandet af dubbel lön, som Riks-Rädet QMenliiernL erhöll ofwannämnde försäkran och som den blef det enda willkor han fästade wid emottagandet af en tjenst, för hwilken han mäste inga i kostnader, som skulle falla hans Sterbhus til! last och wid hwilket tillfälle han således för en Easuell förmän upoffcade den närwarande werkeliga som han genom en dubbel lön kunnat erhälla och som hade blifvit en drygare utgift för Stats-Eaflan-
N-- tan förebräelie alt åtnjuta oförtjent» fördelar hade således Fru Grefwinnan dMenstjerns. kunnat bibehålla den pension hon hittills upburit; men öfwertygad att wid Rikets nuwarande mängfalldiga behof och knappa tillgängar det bör wara hwarjc undersätes skyldighet att efter stn förmåga med upoffcingar lätta Statens börda, har hon icke längre welat ätnjura e» förmän, som hon möjeligen kunde umbära, som hon redan 2:ne är förut dels genom länebiträden dels genom extra tillagg wid Krigsgärds afgiften ersatt det allmänna.
' " "
Mä
Den 20 Zebrukni. yl?
Mä det tillätas mig wid detta tillfälle tillägga att denna upoffring ej ar den enda, ej den betydligaste L^IIenstiernlka familjen fatt »vidkännas.
Den har desie sednare arén blott sedan hans Excellences död 1799, mast erlägga lil!
Kronan i ersättning för bytesbrister 14,000 R:d.
Banoo och deremot harden betydliga fordran, samma famille ägde hos Kronan i anledning af ett utaf Konung XII. ä dest magnar af Staden Danzig utfordrar och lill Swensta Armäens underhäll anwandt län och hwitket flera ganger blifwit af Konung och Stander godkant och om betalning försäkrad;, nu nyligen i följe af försummade fatalier blifwit af Högsta Domstolen afslagit och för nägra bristande formaliteter till intet gjordt.
Mä detta således wittna om huru ofta det händer att högt upsatte medborgare pä sin eller esterlefwandes bekostnad med känbara upoffringar fä wedergälla det förtroende eller de förmäner be af samhället åtnjutit utan afseende pä de tjenster hwarföre de dem erhällit.
Grefwe körner tilläde derefter munteligen att han förenade sig med Herr kLKIman, L hwars Yttrande han igenkände den Moderation som han hoppades altid flulle utmärka denna warda Ledamot.
Herr Xotlieb, Larl krestric.
Herr Grefwe Erner har sä wäl och grundeligen yttrat sig i detta amne, att jag för min del anser ingen ting kunna tilläggas, och dä jag desiutom förenar mig med hwad Herr Miriman nyss anförde, för jag ödmjukast hemställa, om del . icke är 9i8
Den 20 Zebruarii. helt och hällit öfwerflödigt att Personal-Listan pä dem som i pension och Benädning-Staten aro upförde nu upläses.
Detta skulle endast medföra tids utdrägt och synes ä sy sta en speciel pröfning som i unn kanka endast tillhör Konungen och icke Riksens Stander.
Jag får således anhälla om Herr Grefwens och Landcmarstalkens proposition pä bifall till Mstottels betänkande i hela desi widd eller kanske snarare puncrewis, pä det hwarje del af denna wigtiga fräga mä kanna med noggranhet pröfwas och afgöras.
Friherre Stael von kkolllen.
Jag anhäller att först fä fästa mig wid den sista puncren i Herr Grefwe klörner, yttrande. Grefwinnan L^Ilenk^erna har lemnat det adla efterdöme att afsäga sig en pension, hwaraf hon kunde wara i mistning, men Skaten wal behöfde.
Mätte detta efterdöme af flere efterföljas.
Emedlertid hemställer jag kill Höglofl.
Ridderffapet och Adeln att bestämma, huru wär och Ständernas aktning stall kunna betygas inför denna wältänkande
Därnäst fär jag wända mig till sjelfwa saken, rörande hwilken jag tror att det tillkommer Riksens Ständer att reglera pensionerne.
Da det är Rtksens Ständer som därtill förstmter medle t, mätte det äfwen wara de som böra och kunna afgöra huru de stola anwändas.
Jag skulle därföre önsta att Stats-Utstvktet blefwe anmodadr, atk söreflä hwilka personer pä denna Benesicii- och Benädnjngs-Stat böra förlora sä eller sä mycket eller hwilka böra wid sina innehafwande pensioner bibehällas, och der äc därom jag anhäller att Herr Grefwen och Lanotmarfkalken täcktes göra proposition.
Fri - Den 20 Zebruarii- gry Friherre Iverta, ^xel.
Del ar ej min gäfwa a!l rala sä längl och walialigt som den warda Ledamot, hwars Dictamcn wi nyst ashört, i mitt tycke lika sä upbyggligt som en predikan pä Landet.
Jag torde vcksä icke rätt hafwa fattat hela innehållet af detta tal, hwilket Högloft.
Rivderstaper och Adeln tacktes förläta min tröga fmtningsgäfwa.
Jag har allenast icke deraf funnit någon anledning att andra min öfvertygelse och förnyar derföre min ödmjuka an» hällan hos Herr Grcswen och Landkmarstalken, att berörde Skar mätte blifiva »plast.
Om jag af Staten emortager en pension bör jag ej eller stammas att höra mitt namn.
Herr kLIstman.
Det skulle wara mig obehag, ligt om jag sä illa hade exprimera! mig, ark någon af hwad jag hade anfört stulle leda den ftutsatts, alt hwar och en stulle wid sine innehafwandepensioner blifwa bibehållen.
Staks-Utstorrel Betänkande ar i detta afseende kydeligt.
Hwad aker sjelfwa förteckningen uppä dem som ätnjuta pensioner beträffar, sä kror jag att om nägon will höra upläsninzen deraf, är det hanö rättighet och kan honom icke förnekas.
För öfrigt tillstyrker jag att Ridderstapet och Adeln mätte updraga Grefwe körner att inför Fru Grefwinnan Lystenstjerna förklara RidderstapelS och Adelns erkänsla och »välbehag.
Herr k§orftenstolps, Mosters, cvnformerade sig i detta afseende med Herr Miriman.
Gref - 922 Den 22 Abruarii. Grefwe Löfvenhjelm, Larl, önstade akt delta förklarande af Ridderskap ks och Adelns erkänsla mätte ste genom Protocolls^Nkdrag och anhöll derom akt fä Herr GrefwenS och Landtmarfkalkens proposirion. Zerr Grefwen och Landtmars^alken förklarade, att han i sinom tid wille derom göra proposition, men wille nu först till Högloft.
Ridderstapet och Adeln proponera bifall pä Skals-Urstottets Betänkande i hela dest widd. RopadeS Ja! Nej! och Votering Herr xälrlman.
Da jag tror Ordningen fordra akt grunderne först bör afgöras enligt hwilka pensioner böra innehafwas och uldelas och hwilka ej säsom Friherre 8tael von wolstein tyckts förmoda, ännu af Ridderskap^ och Adeln blifwit bestämda, fär jag för min del förestå, akt pröfningen af besia grunder mätte punctewis företagas och hwardera genom en särskilt proposition afgöras och fastställas.
Friherre Eljerts, -^xel.
Jag tror atk här förekommer 2 me frågor, den ena om sjelfwa Betänkandet och de deri upgifne grunder för pensioners utdelande, den andra om upläsningen af sjelfwa Benesicii- och Benädnings-Stalen.
Om den sista först werlställes sa tror jag alt wi om sjelfwa saken snart skulle komma öfwerens.
Grefwe levenheim.
Att denna Lista säfom Friherre bjerta begärt mätte upläsas, tror jag icke Den 20 Februari». 92» icke kunna nekas, men om denna uptäsning skulle för sig gä, får jag uttryckelig-!, förbehålla och anser fullkomligen enligt med grundlagens bade espri» och föreskrifter, akt derwid inga reflexioner göras.
Friherre skjerf Altför garna afstär jag enligt den warda Ledamotens yttrade önskan ifrän att derwid göra nägra reflexioner, allenast denna Stat blifwer upläst, ty jag tror art den som af Staten njmer en pension icke bör stämmas, att derföre blifwa kand.
Härmed Consormerade sig Herr Lzrllenlvanz kreclric.
Grefwe körner, ^öolpl, Loran, utbad sig fa erindra, atl den boken, som af S als.
Utskottet till Riksens Ständer bliswit öfwerlemnad, innehållande den detaillerabe Up.sifren pä Bencsicii- och Benädnings-Staten, nära tre weckor hos Ridderskaper och Adeln legat pä bordel och att till och med en afstrift deraf skall hafwa funnits pä nägon Klubb. Hdglofl.
Ridderskapet och Adeln hade således haft god tid atr lära känna desi innehall.
Sedermera har det blifwir bcflutit, akt denna förteckning pä pensionairer genom trycket stall meddelas allmänheten.
Säledes skulle den winna all nödig publicitet, hwarföre Herr Grefwen nu ansäg Letz upläsande här öfwerflödigt samt önskade och hoppades, att Friherre Inorta ifrän alt widare yrkande deraf mätte afstä.
Friherre kherts, Hxel. förklarade sig ej wilja deri frän afflä. 5:te Band- 2:dra Afd- ^2.
Här - A22 Den 20 Zebruarii - Harwid ropades nägok.
Friherre ak ^Vetterstedt, Lustaf.
Utan twifwel kan den begärre upläsntngeil
Fril crre ibljerta icke förnekas, likwal torde dek tillätas mig erindra, a!L man för alla företag bör hastoa ek. bestämdt ändamål, hwilket jag wid detta tillfälle ej kan inse, da sa wäl
L aarne som sielfwa billigheten fordra, ak! här inom Rioderkmpers or.: Adelns Plenum ingen pröfning mätte anställas öfwer de personer och deras förtjenster, hwilka pä denna Srat finnas utförde.
För min del hade jag halft icke önftat denna upläsning, emedan den wcrkan deras som Friherre Stael äsyftat, att nemligen siere personer skulle förmäs att friwilligc afsäga sig sina pensioner, synes mig böra b'isma an större, när denna förteckning kommer att genom trycket framläggas inför hela den Swensta Ällmänhe.en. Grefwe ve la Larckie, stacob.
Jag hemställer ti Högloft.
Riodcrstaper och Adeln- om icke redigast mere art chrst afgöra hwilka allmänna grunder böra stadgas, antingen de as mig eiler af StarsUlskottet föreslagna.
Torde hända, ester ett sädant sätt alt gä till wäga, och da grunderne en gäng »vöre förest!isne, skulle de af Ridderstaoets och Adelns Ledamöter, som äftundat Pensions- och BeriLdmngs-Slakelnes upläsande, sinna det samma aldeles onödigt.
Friherre vjerta begaf sig till hwad Grefwe ve la Larstie yliral, endast hwarje punct särskilt asgjordes. äerr Deri 28 gehrnar». 923 Zerr Grefwe,! och Landtm arstalken gjorde derefter oropofilioll pä första puncten: au oj någon stom af Staken njuter lön, ma derjem e hafwa pension, eller a BenädningS - Skale-r upkagas under hwad nanni eller tirel det ock wara mä.
Ropades i allmänhet Ja, utom af Friherre 8tael von bloliiom, som önskade akt framför order lön, mätte fattas ordinarie eller extra Grefwe Lronsieät, dlils, upläste till Prolo» collet följande:
Stats-Ntffoktek har uti dest sednaste Betänkande rörande grunderne för de perso:wr, hwilka böra qwarblifwa ä Indraznings-Skalen elter nu mera benämnde BenädningS» och Pensions-Staren, tillstyrkt i likhet med Herr Grefwe I)e la Oarclie uti i:sta puneten att ej nägon sex, af Staten njuter lön mä derjemte hafwa pension eller ä BcnädningSGtaten uptagaS under hwad namn eller titel det oE wara mä
För min del äger jag Ordinarie arfwodeS lön af iooo R-d. pä Krigs-AeadenucnZ Skak, hwilken efter
Författningarne nphörer med samma manad som min tjenstebefattning, och för öfrigt äger jag ingen annan lön af Staten, men i anseende dertill art »vid den reform, som skedde med Krigs-Academien 1797, dä Gvuverneurens lönings-arfwode ä Skar nedfalkes frän izos R:d. kill roos N:d. och andra för - 924 Den 20 Zebruarii. förmäner blefwv honom fräntagne, sä bekom jag sä« som den hwilken bestridt nämnde syfta nästan frän Academiens grundläggning säsom en mokswarande ersättning igenom Kongl.
Majus nädiga förordnande af den i April! i3oZ, att sä länge jag bestrider Gouwerueurs tiensten utan annan lön pä
Stat än den Gomverneuren ä RrigS-AcademienS Stat är anslagen i likhet med alla andra Mllitaire personer wid nämde Academie, hwilka böra efter förfaktningarne tillika njuta andra löner pä Stat, en oafkortad summa af organisations medlen i Kongl.
Krigs Collegio af 800 R:d. om äret.