Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vorhallen framför vestra midtelbyggnaden, hvilken, efter några förändringar, af H. M. Konungen gillades.
Stiller, rörande denna sak, som i museibyggnadsarkivet förvaras, uplysa fullständigt verkliga förhållandet med denna förändring.
Sedan ofvannämnde ritning blifvit af H. M. Nådigst godkänd och af Depart.chefen undertecknad, utgjorde densamma för mig en fullständigt gällande föreskrift vid byggnadens utförande.
Sådant är rätta sammanhanget med denna förändring, hvars tillkomst dock StatsUtsk:t tillåtit sig, tvertemot hvad handlingarne uplysa, lägga mig till last, såsom en sjelftagen myndighet.
Hvad åter det dyrbarare byggnadssättet angår, som jag enligt Utlåt:t egenmäktigt skulle hafva tillåtit mig använda, så ligger detsamma föreskrifvet uti de af H. M. Konungen stadfästade ritningar, såväl hvad den yttre stenbeklädnaden beträffar, som den invändigt använde marmorn m. m. K.
Brefvet af den 12 Oktober 1850 föreskrifver tydligen att jag »vid arbetets utförande egde att ställa mig nämnde ritningar i sin helhet till efterrättelse.»
Men utom dessa ritningar ålägger deu dem åtföljande skriftliga förklaring deröfver samt flera Stillers i archivet förvarade skrifvelser, detta ändå bestämdare.
Innan tit.
Stiller upgjorde sitt projekt i detalj, Dea 26 September f. m. detalj, besökte han Carlsborg, för att taga kännedom om kalkstenens användbarhet såsom beklädnadsmaterial.
Möjligheten deraf med hänseende till kostnaden, berodde åter på de af Kapten Carlsund konstruerade hyfvelmachiner och resultatet deraf, som utföll särdeles tillfredsställande.
Hvad marmorn invändigt beträffar, sä, utom hvad ritningarna antyda, innehåller beskrifningen fullständig upgift på hvilka marmorsorter,t som borde begagnas, på det att museibyggnaden skulle hafva att upvisa de förnämsta slagen deraf.
Ty en sådan byggnad bör utgöra sjelf en konstprodukt och icke blott ett magasin för konstsaker.
Efter dessa föreskrifter rättade jag mig äfven, då sedermera beställningen gjordes i Carrara.
Möjligheten för dessa marmorsorters anskaffande, hvad kostnaden beträffar, berodde åter på de låga priser, som händelsevis då voro för handen, till följe af det pågående kriget och deraf härrörande brist på beställningar från andra håll.
I närv:de stund skulle kostnaderna derföre upgå till nära dubbelt.
Vårt museum eger emellertid i denna samling af kolonner och basreliefer m. m., konstsaker af högt värde, utgörande på samma gång delar af arkitekturen.
Om jag således, oaktadt ordalydelsen i det nyss åberopade nådiga brefvet och de här anförda föreskrifter, ändock tillåtit mig ett sämre eller mindre varaktigt byggnadssätt, t. ex. att begagna rappning å ytterväggarna i stället för stenbeklädnad, så hade jag med skäl gjort mig förtjent af den tillvitelse för egenmäktighet, som Utsk:t nu tillåtit sig mot mig framkasta.
Men obe fogenheten framstår kanske först i sin rätta dager, då Utsk:t företager sig, i fortsättningen af Utlåt:t, att meddela mig föreskrifter i hvad jag som arbetschef haft att iakttaga, blandade med nya tillvitelser om sjelftagen myndighet m. m.
Utsk:t synes härvid hafva förgätit att jag af H. M. Konungen emottagit det ansvarsfulla updraget att leda museibyggnaden, äfvensom .de häröfver nödiga föreskrifter.
Jag kan således icke inrymma StatsUtsk:t någon slags rättighet att meddela mig sådana, långt mindre att mot mig och raina åtgöranden i denna sak framkasta för mig förnärmande beskyllningar.
Utsk:t gör sig på sådant sätt förfallet till just det fel, som Utsk:t velat tillvita mig, eller en alltför sjelftagen myndighet.
Det finnes, mig veterligen, ingen enda bokstaf i grundlagen, som medgifver Utsk:t någon rättighet att tillvälla sig en sådan myndighet öfver kronans embetsman, 30:de §;n K.O:n utstakar i detta hänseende de gränser, öfver hvilka Utsk:t icke eger att gå; men den synes hafva fallit i glömska vid behandlingen af hela denna fråga.
Utsk:ts ådagalagda tendens i ofvannämnda rigtning är af så mycket betänkligare beskaffenhet, som, om den icke hejdades, vi lätteligen derigenom skulle kunna återbringas till likhet med en period i vår politiska historia, som vi hafva alla skäl att icke önska oss tillbaka.
Afven om något vore att mot mig anmärka såsom ledare af museibyggnaden, tillkommer det . likväl icke StatsUlsk:t att härför tilltala mig.
Nu är likväl förhållandet att, oaktadt allt hvad Utsk:t bemödat sig, någon egentlig anfallssida i detta hänseende icke mot mig kunnat upletas, enär alla H. X. 17 Den 26 September I. m. de besigtnings- oell granskningar af mina tillgöranden vid museibyggnaden, som
Ofverintendeutsembetet haft sig updraget att verkställa, detta embete dock hufvudsaligen icke kunnat yttra annat, än »att nationalmusiebyggnaden blifvit med omsorg och besparing utförd; att de' vidtagna förändringarna varit till fördel för byggnaden, samt att anledning icke heller förekommit att underkänna de skäl, som af byggnadschefen blifvit för byggnadens fördröjda verkställighet anförda.»
Dä StatsUtsk:t naturligtvis mäste fästa förtroende vid allt hvad af Öfverintendentsembetet i denna sak blifvit yttradt, och icke heller någon anledning kan vara förhanden till den förmodan, som skulle detta embete i någon mån för mig vara partiskt; så anser jag mig, med åberopande såväl af ofvananförde intyg, som af hvad jag i öfrigt i det föregide ådagalagt, fullt berättigad till det påstående, att af hela det digra, på 25 sidor författade Utlåtit, med sina braskande ordställningar och mot mig rigtade anfall och beskyllningar, ingenting annat återstår än Utsk:ts egen obefogenhet att på sådant sätt gä tillväga.
Detta lindrigast sagdt; ty raan bör med skäl kunna fordra, att ett E. Stms Utsk. icke låter falla sig till last ett sådant förbiseende af den konstitutionella formen, att icke säga ett sådant trotsande af grundlagen, som här beklagligen är fallet.
Då Utslet ansett det vara tillbörligt och med sin värdighet förenligt att i ett Utlåt, till R, St. äfven intaga ett yttrande, som fällts inom Utsk:t vid denna frågas behandling (sid. 24), »att, »såsom orden lyda, genom det gedigna och storartade byggnadssätt, »hvarföre nationalmuseibyggnaden utmärkte sig, skulle byggnads»chefen, om ock sådant nu ej erkändes, förvärfva sig ett äro»fullt minne hos efterkommande — en åsigt, som Utsk:t hvar»keu vill godkänna eller bestrida;» — så torde det tillåtas mig att här yttra om Utsk:ts hela Utlåt, den tanke, att om det icke bland våra riksdagsannaler kan komma att tillerkännas något utmärktare rum för sans, oväld och värdighet i skrifsätt, så kommer det deremot alltid att framstå såsom ett lysande prof på huru långt man kan gå, när man vill begagna sin oantastlighet inför lagen i att öfverskrida gränserna för sin af densamma utstakade verksamhet.
Ehuru jag således på det högsta ogillar StatsUtsk.-ts Utlåt., hvad motiverna beträffar, biträder jag dock hvad detsamma hemställt med afstde på anslaget, eller att 380,000 rdr måtte anvisas under nästa statsregleringsperiod för fortsättande af museibyggnaden.
I öfrigt anser jag att orden »en komité af» bör utgå af hvad Utsk:t föreslagit med afsrde på återstående arbeten, i likhet med Högv.
PresteSt:ts beslut.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Hr Gr.
Hamilton har i dag gifvit ett nytt bevis på sin ridderliga karakter, då han upträdt och förklarat att de anm:r, Utsk:t ansett sig befogadt att göra mot chefen för museibyggnadens upförande, egentligen bort rigtas mot chefen för Eekles.Depart:t.
Då jag inom Utsk:t offentligen uttalat
Den 26 September f. m. samma åsigt, sora Hr Gr.
Hamilton förklarat vara den råtta, hade jag visserligen icke behöft yttra mig i frågan, men jag har dock icke kunnat förneka mig att uttala den tillfredsställelse, jag erfarit öfver hvad Gr:n antydt.
För min del sökte jag inom Utsk:t göra den satsen gällande att, ifall några anm:r böra göras mot det sätt, hvarpå rauseibyggnaden blifvit upförd, torde dessa böra rigtas mot
Konungens rådgifvare och i följd deraf förfaras enl.
106:te och 107:de <§§:na R.F.
Utsk:t, som icke gillade denna åsigt, ansåg att vederb:de
Depart:schef icke kunde anses ansvarig för de vidtagne åtgärderne, emedan man icke af honom kunde fordra en sådan speciel kännedom om byggnadsarbetet, som erfordrades.
Utsk:t har derföre vid behandlingen af denna fråga i utgiftsafdelningen upsatt det förslag till Utlåt., som nu är föredraget, bifogadt af åtskilliga reflexioner och omdömen om arbetet och chefens tillgöranden, grundade på den erfarenhet, som vunnits under arbetets utförande.
Detta första Betänk, biet' dock vid justeringen betydligen modifieradt.
Utsk:t ansåg likväl att en historik öfver frågän vore så mycket mera nödvändig, som arbetets fullbordande fordrar ett belopp, flerfaldiga gånger öfverstigaude hvad 15..
St:r för ändamålet från början »fsett.
För min del tror jag att Hr af Kléen alldeles oriktigt upfattat Utsk:ts mening, då han förmodar att Utsk:t här egentligen vill uttala, snart sagdt, en smädelse mot chefen.
Såvidt jag kunnat fatta af diskussionen inom Utsk:t, var detta icke förhållandet.
Utsk:t ansåg deremot att byggnadschefen blifvit vilseledd i sin upfattning om hvad honom tillkom, och i följd deraf fullgjort sitt updrag annorlunda än våra former och lagar egentligen medgifva.
St:r hade nemi. ifrån början anvisat en summa af 750,000 rdr för byggande af nationalmuseum.
Den siste värde talaren har också för R,. o.
Ad. redogjort för de olika alternativerna i byggnadsarbetet, som blifvit framställda.
Det éna alternativet omfattade verkställandet af byggnadens 4 sidor med utélemnande af den emellan gårdarne befintliga trappbyggnad, och det andra upförandet af framsidan samt mellandelen med stora trappan och de öster derom belägna salarne, med utelemnande af det öfriga.
Detta sednare alternativ vann K.
M:s Nåd. bifall.
Dåvule Major Kléen ingick sedermera till K.
M. med anhållan att, alldenstund arbetet understigit hvad för detsamma i det af Ofverste Hjelm afgifna kostnadsförslag finnes uplaget, och då de beräkningar, Hr Majoren, på grund af sålunda vunnen erfarenhet, upgjort, ådagalägga att museibyggnaden i sin helhet, enl.
Geheiraeöfverbyggnadsrådet Stiilers ritningar, och med iakttagande af hvad som blifvit i afs:de å inredningen föreslaget, borde kunna upföras för en summa, i det närmaste motsvarande det af Ständerna för ändamålet anvisade belopp, få upföra byggnaden i enlighet med sistnämnde ritning.
Detta beviljades äfven emedan man förmodade att denna förändring vidtogs på grund af den erfarenhet, byggnadschefen åberopat, och icke på den grund att raan åt byggnaden ville gifva en form och en utsträckning, som i utlandet kunde för museum anses lämpligast.
Sjelfva formen att, såsom Utsk:t gjort, med sitt klander vända 260 Den 26 September f. m. sig direkte mot byggnadschefen, hvilken blott varit exsekutor af Regeringens beslut, kan jag för min del ingalunda gilla, emedan det är stridande mot vår grundlag.
Stil- såsom statsmakt vilja göra några anm:r emot embets- och tjenstemäns förfaranden, ega de att vända sig till Regeringen, och jag delar helt och hållet den åsigt, som här blifvit uttalad, att StatsUtsk:t, genom afgifvandet af nu förev:de Utlåt., utsatt sig för sådane anm:r, som Utskit nu af Hr af Kléen fått upbära.
Utsk:t har gjort sig förtjent deraf, då Utskit satt sig till doms öfver Hr af Kléen, i st. f. att rigta sitt klander mot vederbide Depart.-chef.
Mot ett par af de anmir, som af Hr af Kléen blifvit framställde, anser jag mig dock pligtig att upträda.
Dessa äro nemi. grundade, såsom jag tror, på en oriktig upfattning af Utskits afsigt, som han förmodade vara att mot honom personligen rigta annni-.
Hr af Kléen påstår nemi. att
Utskit tillåtit sig ett yttrande, som ieke är med rätta förhållandet öfverensstämmande, dä Utskit säger: »Utskit vill väl icke betvifla byggnadschefens upgift, att vissa af de anmärkta afvikélserna från de godkända ritningarne tillkommit på K.
M:s befallning — men då emellertid Utskit, vid efterfrågan i K. Eckles.Departit, ej kunnat erfara, att något K.
Bref med föreskrift om sådan ändring blifvit till byggnadschefen aflåtet, måste Utskit, tilldess ett motsatt förhållande blifvit ådagalagdt, antaga att byggnadschefen lymkats utverka H. M.
Konungens godkännande af de vidtagne förändringarne, utan att ärendet i behörig ordning blifvit inför K. M. i StatsRådet föredraget».
Hr af Kléen påstår att Utskit icke egde befogenhet att yttra detta; ty ritningarne hafva varit vederbörligen kontrasignerade.
Skulle icke förhållandet vara såsom Utskit anfört, är tillfälle att genom motskäl rätta detta misstag.
Utskit yttrades dock att på dessa ritningar till »vorhalle» visserligen befunnits kontrasignation, men af en Eckles.- Minister, som icke innehade portföljen, då vorhallen började att byggas, hvarjemte upgafs att denna kontrasignation saknade datum.
Jag hade visserligen icke ansett mig böra yttra detta, såvida icke Utskit blifvit beskyllt för oriktiga och vilseledande upgifter.
I afside på min egen opinion i frågan, anhåller jag att få yttra några ord.
Utskit icke hafva riktigt upfattat sät tet för denna frågas bedömande, Utskit egde enl. min upfattning icke att gå till väga på sätt nu skett, utan hade bort förskaffa sig alla möjliga uplysningar och sedan framlägga dem för representationen, hvarefter, om man ansett det nödvändigt, man bort till Konsf.Ctskit inlemna anmisanledniugarne, för att af detta Utsk. grundlagsenlig! behandlas.
I afside på det förslag, Gr.
Hamilton framställt och som af PresteStit redan blifvit antaget, att nemi. orden »en komité af» skulle ur beslutet utgå, och det i stället heta: »det täcktes K.
M. åt sakkunnige personer updraga etc.», har jag deremot ingenting att invända och rättar mig gerna derefter, såvida R. o. Ad. anser en sådan förändring vara bättre än den af Utskit föreslagna lydelsen.
Hr af Kléen:
Jag tager mig friheten uplysa den siste värde Dan 26 September f. m. talaren derom att han begått ett misstag i sitt påstående, att StatsRådet Anjou icke var Chef för Eckles.Depart:t, då vorballen påbörjades.
Jag anser mig böra för klara att jag i allo förenar mig i de talares åsigter, som ogilla StatsUtsk:ts i ifrågavuie
Betänk, mot chefen för museibyggnaden uttalade klander, samt att Utsk:t i sådan händelse i stället bort vända sig mot vederb:de föredragande.
I sjelfva saken förenar jag mig med Hr Bildt.
De missräkningar, som af Sta.tsUtsk:t blifvit anförde, begynna redan 1849.
Dessa hafva visserligen blifvit af Gr.
Hamilton bemötta; men då t. ex. den större kostnaden för parkettgolf af ek icke finnes i kostnadsförslaget antydd, har Utsk:t icke i sina beräkningar kunnat uptaga den dertill erforderliga summan, utan beräknat densamma bland missräkningssumman.
I afs:de på uteslutandet af ordet »komité», har jag deremot ingenting att invända, och anhåller således om bifall till Utsk:ts förslag, med den förändring, att, i st. f. att Utsk:t föreslår att en komité af sakkunnige män skall nedsättas, det må heta: »att K.
M. täcktes åt sakkunnige män etc.» Gr. Sparre, Erik:
Alla de talare, som redan yttrat sig, hafva tillkärrnagifvit sin åsigt om obefogeuheten af 8tatsUtsk:t att ingå i en så beskaffad kritik öfver byggnadschefens åtgöranden, som den Utsk:t här afgifvit.
Jag skulle derföre icke hafva begärt ordet, såvida något bestämdt yrkande i detta afs:de blifvit gjordt, men då så icke skett, har jag ansett mig böra framställa ett sådant.
På ett alldeles öfvertygande sätt har här blifvit ådagalagdt, att Utsk:t gått öfver sin befogenhet.
Grundlagen innehåller nemi. på det mest otvetydiga sätt, hvilken redovisning R.
St-.r ega att fordra och hvilken myndighet, sorn inför dem kan ställas till ansvar.
Konungens Rådgifvare.
Denna ansvarighet utkräfves antingen genom riksrätt eller, om en sådan icke kan begäras, derigenom att R.
St:r anmäla, det de önska en Konungens Rådgifvares utgående ur Statsrådet.
Det vore äfven i högsta grad betydelsefullt och särdeles olyckligt, om R.
St:r skulle beträda den banan att ingå i bedömande af underordnad tjenstemans handlingssätt, såsom på sid. 18 antydes, der Utsk:t säger: »Utsk:t har likväl, efter tagen kännedom om det sätt, hvarpå denna fråga blifvit allt ifrån dess början behandlad, ej kunnat finna annat än att den nuv:de byggnadschefen ensam gifvit ani. till de kostsamma förändringar, som efterhand vidtagits i den ursprungliga byggnadsplanen, och att han således, om äfven Regeringens godkännande å en del af dessa förändringar kunnat af honom utverkas, måste anses moraliskt ansvarig för det sätt, hvarpå byggnadsföretaget i sin helhet blifvit bedrifvet».
Jag torde icke behöfva upläsa mera för att inför R. o. Ad. ådagalägga befogenheten af de mot Utsk:ts Betänk, gjorda anmme.
Jag lemnar åsido de anm:r, som möjligen kunna göras mot sjelfva byggnadssättet.
Det är särdeles farligt att en representation går öfver sin myndighet och sätter sig till domare 262 Den 26 September f. na. öfver underordnade tjenstemäns handlingssätt.
Finnes ani. till klander, hafva vi en Just.- Ombudsman, som kan tilltala den embetsman, som gjort sig skyldig till en förseelse.
På grund af hvad jag nu anfort, får jag anhålla om bifall till den redaktionsförändring, PresteSt,:t antagit, samt att R. o. Ad. ville uttrycka sitt ogillande af det mot byggnadschefen framkastade klander.
Hr Hjärne, H;'arald:
Öfver StatsUtsk:s befogenhet att yttra sig på sätt det i detta Betänk, gjort, vill jag icke utlåta mig, ty derom har redan tillräckligt blifvit ordadt.
Jag inskränker mig derföre blott till att förena mig i detta hänseende med de föreg:de talarne.
Egentligen hegärde jag ordet för att besvara hvad Hr Bildt nyss yttrade, nemi. att, om StatsUtsk:t ansåg en eller annan åtgärd vara af beskaffenhet att böra klandras, detta klander icke borde rigtas mot byggnadschefen, utan mot Konungens Eådgifvare.
Detta vågar jag dock bestrida; ty om StatsUtsk:t adopterat denna Hr Bildts åsigt, skulle Uisk:t besluta en anmärkningsanledning mot Konungens Eådgifvare.
Grunden för en sådan anmärkningsanledning skulle förefinnas redan 1850 och sedan fortfara under de 2:ne efterföljande riksdagarne, då anslag ånyo beviljades.
Någon anmärkning i detta hänseende torde dock icke kunna mot Konungens Rådgifvare framställas, då E.
St:r redan vid denna riksdag gifvit dem fullkomlig décharge och då inga förändringar sedan dess blifvit vidtagne.
Jag har derföre tagit mig friheten fästa upmärksamheten derpå att, ehvad Utsk:t funnit några föreg:de åtgärder af Regeringen vara grundlagsvidriga eller icke, så eger hvarken Utsk:t eller E.
St:r rättighet att nu deröfver yttra sig.
StatsUtsk:t kunde visserligen hafva haft skenbar rättighet at.t i den historik, som det i Betänk:t framlagt, inlägga ett visst klander mot byggnadschefen eller Konungens Rådgifvare, men till något sådant resultat, som det Hr Bildt antydt, kan man enligt mitt förmenande aldrig komma.
Jag har blott ansett som en skyldighet att upkalla Hr
Bildt ännu en gång, på det att han måtte närmare förklara sitt yttrande, och då jag nu erfarit att han anmält sig, har jag ingenting vidare att tillägga, utan får, under förhoppning att det mot byggnadschefen uttalade klander ogillas, an hålla om bifåll till den redaktionsförändring, PresteSt,:t redan beslutat.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Till en början får jag förklara att jag icke ämnade upträda i denna fråga, ehuru jag vid första genomläsandet af detta Betänk, deröfver högeligen förvånades.
Jag har aldrig läst ett Betänk, af en sådan beskaffenhet som detta.
Ett obehagligt intryck har det gjort, icke allenast på mig, utan äfven på folk i allmänhet.
Hvaraf kommer det sig, att det väckt en sådan förundran?
Så vidt jag kunnat finna, kommer det sig Den 26 September f. m. deraf att StatsUtskrt ieke tillbörligt granskat grundlagen, g 90 R.F. lyder sålunda: »Under R.
St:rs eller deras Utsk:s öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på annat sått, än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om em,betsmäns och tjenstemäns till- och afsättande; Regerings- och Domaremaktens beslut, resolutioner och utslag; enskilda medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning.»
Till detta sistnämnde fall skulle denna fråga onekligen bäuföras.
För min del vill jag icke inlåta mig i bedömande, huruvida Utsk:t verkligen eger grund för sin motivering eller icke, men under autagande af att Utsk:t verkligen har skäl för densamma, hade Utsk:t bort ställa sig grundlagens ord till efterrättelse.
Deremot torde dock invändas, att de åtgärder, som antydts, tillhöra en ti digare period än sorn nu kunde blifva föremål för Konst [)tsk:ts granskning.
Härtill får jag svara, att ifall Regeringen ansett några fel vara begångna, som förtjenade åtal, hade Regeringen bort updraga åt Just.Kanslern att desamma beifra.
Jag anhåller derföre om återremiss af Betänk:t, på det Utsk:t måtte blifva i tillfälle att tillse huruvida icke § 30 mom. 2 R.O. borde tillämpas.
Jag kan icke heller, då jag har ordet, underlåta att uttrycka min stora förundran deröfver att, ehuru ingen af Utsk:ts ledamöter, som har upträdt, försvarat Utsk:ts Betänk, ingen deremot afgifvit sin reservation.
Den siste värde talaren uttalade sin förundran deröfver att StatsUtsk:ts medlemmar icke antecknat sig såsom reservanter, då de icke kunnat gilla Betänka.
Mot denna anmärkning, som äfven är rigtad mot mig, vill jag endast invända att, skulle man reservera sig hvarje gång man inom Utsk:t kommer i minoriteten, skulle reservationernas författande taga för mycken tid, och det vore så mycket mera öfverflödigt som man kan i Ståndet upträda och tillkännagifva sin åsigt.
Jag har blifvit upkallad af Hr Hjärnes yttrande, att då redan tre riksdagar gått förbi, utan att klander försports öfver under föreg:de perioder vidtagne åtgärder med nationalmuseibygguaden, R.
St:r icke nu hafva annat än att ropa ja till alla anslag för ifrågav:de ändamål.
För min del kan jag icke ställa mig på samma oskuldsfulla ståndpunkt som Hr Hjärne, utan har sökt hålla mig inom grundlagens mera strängt begränsade område.
I § 76 R.O. yttras ang.
Konungens Rådgifvares ansvarsskyldighet: »Allt hvad R, St:r efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit décharge i afs:de på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af R.
St. i samma mål vara tillåten; dock bör, oaktadt deri af R.
St:rs Utsk. eller Revisorer förrättade generella öfversigt af statsmedlens utdelning, det åligga vederbörande embetsman att verkställa den speciela revision, som dem i kraft af deras embetsbelattning tillkommer.»
Det är endast detta jag velat uttala med anledning af Hr Hjärnes sista yttrande.
Den 26 September f m.
Hr Hjärne: Då Hr Bildt började sitt yttrande med det påstående att jag ställt mig på en oskuldsfull ståndpunkt, hade jag allt skäl förmoda att han skulle finna att mitt sednaste yttrande stödde sig på grundlagen; men i fortsättningen af sitt yttrande vidhöll han den åsigt, han förut uttalat, och hvilken gaf ani. till mitt första yttrande.
Hr Bildt har blott till en del upfattat den g, som säger att B.
St:r kunna göra anmärkningar mot sådane regeringsåtgöranden, som ej varit föremål för granskning.
Detta är visserligen ganska riktigt; men den värde ledamoten påstår, att då den ritning, som har StatsKådet Anjous kontrasignation, ej varit föremål för B.
St:s eller Bevisorernes anmärkningar, emedan densamma icke finnes intagen i StatsBådets protokoller, StatsUtsk:t och enskilda ledamöter skulle hafva öppen rätt att insända till Konst.- Utsk:t anmärkningsanledningar i detta afs:de.
Det är just detta jag i mitt förra yttrande förklarade enligt min åsigt olagligt.
Om fel af Begeringen blifvit begångne under 1850, 1853, 1857, ja t. o. m. ända till Okt. 1859, har Begeringen redan i detta afs:de erhållit décharge.
Om man i detta afs:de ville vika ifrån den vanliga praxis, hemställer jag till hvilka besynnerligheter man kan komma.
Man kan då ha rättighet att klandra hvarje åtgärd, som blifvit vidtagen icke blott för 3, 4, 5 eller 6 år sedan, utan äfven sådant som passerat för 10 år sedan, såvida nemi. någon StatsEådsledamot sedan så lång tid sitter qvar i konseljen.
En föreg:de talare har sagt att Statslltsk:t anmärkt att det af B.
St:r till museibyggnaden anslagne belopp blifvit öfvarskridet.
StatsUtsk:t har icke heller påstått detta.