Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hell annorlunda blefve va"penöfningens resu/tater, om, sedan rekrytbildningen under ”det ena äret föregått, beväringsmanskapet under det derpå ”följande förnyade sin vapenöfning tillsammans med mera ”öfvade trupper; ett förhållande, som, om del kunde ut stråe* ”kas t. ex. till 2 ar, skulle erbjuda liela nationen en så till"räck/ig stridbarhet, att dess sjelfständighet vore otvifvel”aktigt betryggad”.
Tillräckligt antal instruktörer och sitt kall fullkomligt vuxne har hitintills icke saknats, men deremot vilja eller förmåga alt anskaffa medel för bcvärings-exercisens utsträckning till behöflig lid.
Således lärer detta tillsvidare få räknas ibland antalet af fromma önskningar, och del lönar följaktligen icke mödan att derom vidare orda.
Ej destomindre vore det redan en obestridlig vinst, med afseende pä beväringsmanskapets bättre öfning, om densamma, sådan den nu är, kunde ske samtidigt med regementsmötena.
I de norra provinserna, der tillgången pä erforderligt antal tält sådant medgifvit, har detta skett, och de väntade resultaterne hafva ej eller uteblifvil; det unga manskapet har lärt lika mycket genom ögonen, som genom den hörda instruktionen, har lifvats af en naturlig önskan att täfla med gamla stammen; hela det högre Regemenlbefälels närvaro har kunnat åt beväringsmanskapets öfningar lemna en större upmärksamhet, än som under korta besök kan ega rum, och jag kan fullkomligt vitsorda, alt de 2:ne sisla dagarne af mötet beväringsbataljonen, i linie-exercis tillsammans med slambataljonen, ej 8 H. 28 434 Den 16 Jnli. illa fyllt sin plats.
Ingen lärer förmoda, det jag härmed skulle mena, att beväringsmanskapet dymedelst hade blifvit fullbildade soldater; men öfningen vann hvad som täflan, lust och lif medföra i alla förrättningar, den gick fortare och bättre samt skänkte eleverna mera nöje.
Man kunde möjligen häremot invända, alt vid regementen, der sjukdom eller kommendering»!- verkat till ett fåtaligt befäl, tillgången på instruktörer skulle saknas; men jag har fleråriga exempel, alt en enda bataljons öfver- och underbefäl i delta afseende läckt till för 2:ne bataljoner.
Gamla stammen vinner dessutom just genom den befarade olägenheten en indirekt fördel, emedan man genom behofvet tvingas att updrifva underbefälet till större verksamhet och skicklighet, än som under vanliga förhållanden möjligen på ett eller annat ställe eger rum.
Skulle lillgångarne framdeles medgifva upköpet af tillräckligt antal tält, hvartill för en gäng skulle behöfvas circa 60,000 r:dr, så kunde och borde, efter min tanke, denna nyttiga förändring i beväringsöfningarne genast vidtagas.
N;o 2 har Hr Stiernsvärd i karikatyr-styl tecknat nuvar. beväringsöfningar.
Han säger nemi.:
Hira väl nu ”vära beväringsynglingar under sina 12 dagars mölen emot "en ärlig kostnad af nära en half million?
Jo! att göra höger ”och venster om, möjligen äfven helt om; men icke att göra ”front mot rikets fiender; ty de tära icke att bruka det vapen, ”sorn härför är ett villkor”.
Att börja med tål den halfva millionen en betydlig nedprutning.
De förlorade dagsverkena, som ingå i Hr Stiernsvärds beräkning, blifva efter motionen N:o 1 mångdubblade emot nuvar. förhållande; skola dessa icke få beräknas såsom en förlust, utan som en vinst för det allmänna, endast derför, att motionären uttänkt en ny beväringstag?
Hvad beväringsmanskapet under vapenöfningarne vinner mera än halffärdighet i vändningärne är af Stals- samt Allmänna Besv. o.
Ekon.Ulskms utlät, i ämnet så väl utredt, att jag anser fullkomligt öfverflödigt att detsamma åter uprepa.
Jag anmärker blott i förbigående att påståendet, säkerligen jäfvadt af hvar och en, militär eller icke militär, som sett någon bevärings-exercis, innehåller en tillvitelse, som hvarken den villiga och läraktiga Svenska ungdomen förtjena!1, eller Svenska arméens befäl, söm haft sig detta mödosamma updrag anförtrodt, borde hafva väntat från en f. d. vapenbroder.
Verkligt skickliga militärer, både Svenskar och utländingar, hafva deremot ej nog kunnat förundra sig öfver, att så mycket kunnat inhemtas på så kort lid.
De såsom substitut för nuvar. vapenöfningar af motionären föreslagna skutöfningarne hafva emot sig i principen, att instruktionen börjar med hvad som bör utgöra dess fulländning; i verkställigheten åter mötas de af det svåraste bland alla hinder nemligen af en kostnad, som för en gång till gevärs, skottvallars och taflors anskaffande minst upgår till en half mill., och den årliga dessutom mångdubblad emot de af Ilr Stiernsvärd föreslagna 32,000 r:dr, enär befälets och manskapets aflöning, ammunition samt gevärens underhåll och vård äro i räkningen uteslutne.
Man behöfver således icke framleta några andra hemliga motiver för obenägenhet emot förslaget i denna del.
Den 16 Juli. 435 Hr Stiernsvärd yttrar om Gottländska nationalbeväringen: ”Enl. ”min upfaltning utgör den Gottländska försvars-organisatio”nen ett mönster för det öfriga Sverige och vittnar om säll”spord skicklighet och Statsmanna-vishct hos såväl inventorn, ”sorn hos dem, hvilka efter honom vidmakthållit och fullkorn”nät dess skapelse
Hvad som här synes hafva undfallit motionären är, att denna skapelse, utan tvifvel hedrande för inventorn, lika som för öns befolkning, hvilken derpå ingått, — att, — säger jag, — skapelsen är en sinnrikt påfunnen och med patriotisk upoffring åtagen nödfa lis hjelp, således ej ett mönster alt åberopa för de delar af landet, som redan ega ett pålitligt organiseradt försvar, frän hvilket en i behofvets stund detacherad, regulier trupp-afsändning, efter hvad jag förmodar, icke hos de käcka Gottländningarne och de befälhafvare skulle blifva ovälkommen.
Uti sina begge motioner lägger Hr Stiernsvärd en serdeles vigt på inrättningen af en landtslorm.
Då man, å ena sidan, är tili den grad anhängare af perfectibilitels-systemet, alt man, efter förslaget N:o 1, vill minska den stående arméen till hälften endast för alt skaffa återstoden mera öfning och fulländad hållning genom garnisonstjenstgöring; — då man i samma ändamål, efter förslaget N:o 2, drar in 2,000 man Garde, för att vinna tillgång att låta indelta arméen successive garnisonera i Stockholm; — då, säger jag, man till denna ytterlighet litar på qvalitetens kraft framför qvantiletens, så förefaller det besynnerligt, att man kan vänta sig så mycket af en folkmassa, hvilken, efter förslaget N:o 1, haft, under 3:ne år, inalles 49 dagars öfning, men, efter förslaget N:o 2, allsingen; — af en folkmassa utan befäl, underhåll, beklädnad och beväpning, ty, som den skall skaffa sig allt della sjelf, vägar jag anse resultatet lika med noll, — af en folkmassa, för hvars formation till armée förslaget ej upger någon annan regel, än alt, ”dä landlslormen ”upbudas lill tjenstgöring, bildar hvarje sockens båda upbåd ”hvar sitt kompani— af en folkmassa, hvilken, midt under pågående krigsoperationer, vid häradets eller länets gräns, förföljd eller förföljande, lagligen svarar befälhafvaren på kommandoordet marschel — nej! — hult! här skiljas vi ät; denna folkmassa, under namn af landtstorm och på papperet beräknad till öfver 400,000 man, det vore då den, som, efter Hr Sliernsvärds tanke, ”skulle gifva försvaret eller anfallet sin högsta möjliga kraft ”och vara det yttersta ändamålet
Det hlefve sannerligen ett svårlöst problem att kunna i den allmänna krigsplanen inpassa alla dessa serskilda läns- och häradsplaner; för hvilkas upgörande fattas de hitintills, vid sådana beräkningar, såsom oundgängliga ansedda faktorerne, — truppernas styrka och beväpning.
Jag tvekar ej, för min del, att, äfven med fara att blifva frän vissa håll mera förkättrad än jag det redan är, öppet uttala den öfvertygelsen, att hela denna landtstorm skulle komma att i verkligheten närmast likna den erdstorm, med hvilken landtförsvaret uti en viss reservation blifvit anfallet; hos begge sam 28* - 436
Den 16 Juli. ma brist på ledande tanke, på lugn, samband, hållning och takt samt, framför allt, på förmåga alt oroa den fiende, man så gerna ville åtkomma, I afseende på den blifvande arméens sammansättning skall jag tillåta mig några få anmärkn:r:
Bland hufvudvapnen minskas just de, hvilka proportionaliter emot hela arméens styrka borde ökas; — de hvilkas krigsbildning fordra längsta tid, och ändtligen de, hvilka just äro väsendtligast, när man börjar krig med en armée, som till hälften, — eller §:delar, består af oöfvadt manskap.
Arméens befälspersonal inskränkes med omkring 1000 Underofficerare, då likväl Officerspersonalen för det närvar, är alldeles otillräcklig, om hela arméen med tillsats af 1 eller 2 klasser beväring skall mobiliseras, då man uti Underofficers-klassen måste söka fyllnaden.
Den gamla Regements- och Korps-indelningen uldömmes, för att efterträdas af en Brigadiudelning så beskaffad, att hvarje Brigadformation blifver ofullständig.
Man saknar der träffen-befälhafvare, hvilka måste tagas bland Bataljons-cheferne; följaktligen komma vid hvarje Brigad 2:ne
Bataljons-chefer att vara till bäst och 2:ne till fot samt 2:ne kompanier att sakna sina Chefer.
I det nuvar.
Exercisreglementet förutsatte man en Brigadafdejning, formerad af 3:ne reg:ten, eller 6 bataljoner, med sina 3 Öfverslar och 9 Majorer, hvilket lemnar ett resultat af 1 Brigad-chef och 2 träffenbefälbafvare: Öfverslar, 6 Majorer:
Bataljons-chefer i linien, och 3:ne i hemorten :
Chefen för den Depöt-bataljon, som vid hvarje reg:te måste vara formerad för att bilda de rekryter, hvilka skola ersätta afgången vid den i fält varande styrkan.
Bataljonernas styrka under fredstid är så knappt tilltagen, alt, med afdrag för befälreserv, skarpskyttar, rekryter, kommenderade och sjuka, plutonens rotar i de flesta fall, åtminstone ofta, skola blifva reducerade till det minimilal, reglementet tillåter.
Inskränkningen i spel och trumslagare går så långt att, när den för signalerna bestämda personal afgår, hela brigaden knapt har qvar mera än 8 hautboister, hvilket kommer att för 4 bataljoner utgöra en n.og tarflig musik.
I afseende på aflöningeo:
Att på samma gång som de högre befälsplatserna blifvit minskade till antal, så hafva lönerne reducerats till ringare belopp och Subalterns-officerarnas antal blifvit ökadt, hvarutaf den nödvändiga följden blifver minskadt hopp om avancement och knappast tarflig bergning i de högsta graderna; Att hvad manskapets aflöning beträffar, den är lägre beräknad, än det belopp, hvartill den nu utgår; Att emellan den beräknade slitningstiden för persedlar och den verkliga, grundad på mångårig erfarenhet, förefinnas stora olikheter, så vida jag rätt upfaltat den beräkningsgrund, hvarifrån Hr Stiernsvärd ntgålt; exempelvis anföres:
Den 16 Juli. 437 Hr Stier asvar ds den verkliga 15 år 1 kapott . . 36 år 1 vapenrock .
. i» 1 pär linnebyxor
. bandoler med rera, kop - parflaska och rensel 146 1 gevär 50 16 „ 25 ä 30 är och sä vidare; Att hästarnes fourageringskostnad, beräknad efter 16 sk. ration, måste ökas till 21 sk. 5 rst., hvilket utgör medelpriSét^ör sednaste 5 år vid Indelta arméens möten; Att, i följd häraf, Svenska arméen efter förslaget blifver sämre beklädd, beväpnad och underhållen, än den nu är, eller ock ali folden nya organisationen erfordras en kostnad minst motsvarande den närvande, och detta för att vinna.
En mindre fulltalig slående annee; En oexercerad beväring; Ett otillräckligt och lika illa som nu aflönt befäl med mörkare utsigter för framtiden än de närvarande; hvartill bör läggas, att, efter Hr Stiernsvärd sjelf betraktar motionen N:o 2 såsom ett öfvergångsförslag lill N:o 1 och då den förstnämndes fulländande fordrar en lid af minst 30 år samt den derpå följande en lika tidrymd, så skulle Sveriges Försvarsverk under 60 år vara uti ett fullkomligt uplösningstillslånd, — med hvad verkan pä rikets anseende och sjelfständighet utom landet samt på uprätlhåHandel af lagar och samhällsförfattning inom detsamma, det lemnar jag ät Eder, Mine Hrr, alt sjelfva bedöma. —- Jag anhåller vördsamt om propos. pä bifall till betänk.
Mänga bifallsrop hördes efter detta anförande.
Hr Stiernsvärd, upläste följande:
Ehuru majoritetens åsigier inom R. o. Ad. icke gifva mig något synnerligt hopp alt erhålla återremiss å Stats- o. Ekon.
Ulsk:ns behandling af mina ”Förslag till förändrad organisation af Landtförsvaret”, har jag icke dessmindre, af skäl, som skola anföras, ansett mig böra påyrka densamma.
Framtiden dömer nemi. icke sällan helt olika med samtiden; och är det af denna anledn. jag icke tvekat, att, om icke för annat, än såsom ett yttrande till prot., anföra hvad ämnets vigt och frågans behöriga utredning påkallar.
Enl. min upfattning hafva Stats- o. Ekon.Utskm vid innevar. riksdag, på lika lösliga skäl som samma Utsk. vid den föreg:de, icke allenast afstyrkt antagandet af mina afgifna organisationsförslag utan äfven den sakkunniga pröfning af desamma, hvilken af 2:ne Stånds närvar.
Utsk:s ledamöter enhälligt yrkats.
Ett dylikt förfarande å den med endast 3:ne röster öfverlägsna Utsk:s majoritetens sida kan icke tydas annorlunda, än såsom en allt annat beherskande önkan, att kunna undertrycka alla verkningar af mina förslag i förening med fruktan att häruti icke lyckas, så framt förslagens granskning blefve hänskjuten åt sakkunnige män, hvilka inför såväl Konung som Ständer stodo i helt annat än riksdagsmans - 438 De.n 16 Juli. ansvar för det utlåt, som de fullständigt och genomgripande komme att afgifva.
Något annat motiv än det här anförda kan jag nemi. icke antaga för det maktbegagnande, som egt rum.
Ty hade Utsk:ns majoritet haft full tillförsigt till sin egen sakkunskap i ämnet och till sitt oväldiga begagnande deraf, då hade det icke varit något tvifvel nnderkastadt att den äskade granskningen utfallit i enahanda syftning som Utskms beslut och derigenom hade på allt updykande vid kommande riksdagar af de ifrågavar. förslagen varit förebygdt.
Icke må väl R. o. Ad. samt de Högvördige föregifva såsom skäl, hvarföre de motsatt sig den yrkade granskningen, den kostnad densamma skulle ådraga Statsverket?
Förenämnde
Riksstånd hafva nemi. vid så otaliga tillfällen utan ringaste skrupler påyrkat och beviljat anslag i strid med de 2:ne öfrige Riksståndens åsigter, att blotta tanken på ett dylikt motiv för vägran till hvad sistnämnde Riksstånd påyrkat innebär någonting så otroligt, att det icke kan eller bär tagas i beräkning.
Efter denna inledning öfvergår jag till de svaromål, som Utskms utlåt, å min sida framkallar, och som jag är öfvertygad skola framställa frågan i en annan skepnad än den Utskm iklädt densamma samt gifva mina förslag de dagrar, som Utskm, genom sitt uteslutande och högst opolitiska bemödande att endast skugga, betagit dem.
Möjligen, ja troligen, kommer detta icke all förändra det ”korsfäst”, som det previligierade fåtalet af Svenska nationens representanter till äfventyrs redan inom sig uttalat öfver mina högst nödiga, af behofvet påkallade, vår nationella sjelfständighet betryggande förslag till reformerande af vårt bristfälliga allmän missbelåtenhet egande och öfver höfvan kostbara landlförsvar.
Men de böra dervid icke förglömma, alt detta ”korsfäst” endast ökar oefterrättlighetens bebet hos vår närvar.
Ståndsinrättning, och att utom de tvenne previligierade Stånden står den stora Svenska allmänheten, och ibland den, arméen med ett sakkunnigt och fosterlänskt sinnadt befäl, som, äfven om det icke i alla sina detaljer gillar mina förslag, hvilket jag icke eller sjelf kan våga begära, likväl måste lika mycket gilla större delen deraf som ogilla det närvar, tillståndet, så väl hvad systemet som det förfelade ändamålet beträffar.
Hvad Förslaget N:o 1 först angår, så synas Utskm nog knapphändigt hafva behandlat frågan om behörigheten af de berigtiganden, som jag år 1848 framställde emot dåvar.
Ekon.Utskms utlåt, öfver nämnde förslag.
(Se R. o. Ad:s prot. vid 1847 och 1848 års rikdag 6:te Band. pag. 242—264).
Dessa berigtiganden hade dock förljenat antingen att vederläggas eller ock att, med ledning af bättre uplysningar, utredas; heldst vid förliden riksdag
Utskm sjelfva medgifvit, att de af dem framställda anmärkn:r voro af mindre vigt och kunna vid tillämpningen lätt undanrödjas^ men att del hufvudsakligen var den omständigheten att
Förslaget hvilade på förutsättningen af indelningsverkets uphäfvande, sorn gjorde att Utsktn ansågo att ali tanka derpå borde lemnäs å sido.
(Se de anförda protma pag. 261).
Utskms åsigt att man genom
Indelningsverkets uphäfvande endast skulle utbyta en del af roteringsbörden mot den ökade person - Den IG Juli. 439 liga tjenstepligten, kan ej gerna delas, dä detla förhållande redan till stor del inträdt genom den nuvar. beväringsskyldigheten, sorn äfven är ovilkorlig.
Det medgifves gerna, att den utsträckta beväringspligten enl.
N:o 1 måste medföra en större dagsverksförlust; men man bör dervid icke förbise, att ett stort nationelt ändamål vinnes, som närvar, bevärings-organisation icke opfyller: hvarföre oek Utskm vid föreg:de riksdag sjelfve erkändt, att beväringsmanskapet enl.
N:o 1 både genom sin numerära öfverlägsenhet oell sin fullkomligare öfning skulle få ett stort företräde framför närvar, beväringsinrättning.
(Se ofvanberörde prot. pag. 245).
Hvad angår anmärknm, att Rust- och Rotehållare icke skulle ega någon af lag och billighet påkallad rätt att njuta lindring i de ulskylder eller den afgäld, som Staten eger af dem tipbära, så måste en sådan sats verkligen förvåna (ehuru den visserligen ofta användes), då man erinrar sig, att bela det militära Indelningsverket hvilar pä löftet, alt ingen personlig utskrifning skulle ifrågakomma; (se K. M:s Konfirmationer ä det ständiga knektehållet under loppet af 1680- talet, alltid förekommande i §§:ne 1.) äfvensom väl ingen kan förneka alt genom folkets år 1812 åtagna beväringsskyldighet, kostnaderna för
Indelta ryttaren och soldaten betydligen förökats, i olikhet med öfrige ordinarie utlagor, och dessutom rekryteringen ansenligen försvårats genom afskaffandet af försvarslöse personers dömmande till krigstjenst o. s. v. Allt detta liar jag endast i förbigående ansett mig böra uptaga, då det visat sig att opinionen icke synes vara bestämd för den allmänna nationalbeväpning och vapenöfning, som Förslaget N:o 1 afser, ehuru den otvifvelaktig! vore den ändamålsenligaste för våra förhållanden och den, till hvilken vi förr eller sednare måste komma.
Jag säger måste: ty förr eller senare — om ej förr efter något stort nationelt militäriskt missöde — måste vi komma till visshet deraf, alt våra indelta trupper, ehuru bestående af gamla soldater, likväl icke utgöras af dessa gamle, sorn genom marche-vana, skjutfärdighet och i allo tjenstbarhet, öfverallt äro och förtjena att vara så högt värderade, utan fast mera till större delen bestå af öfverårige och utsläpade gifte arbetare.
Äfvenledes måste vi allt mer och mer inse olämpligheten af den indelta, lill beloppen orättvist olika aflöningen, hvilken hvarje upfordring till tjenstgöring icke allenast betydligt minskar lill beloppet, utan äfven genom boslällsoch torpinnehafvarnes bortryckande från sin ekonomi ofta förorsakar en fullständig ekonomisk undergång för innehafvaren.
Slutligen kommer äfven, att den lid icke kan vara långt aflägsen, då allt spel i förstärkt StalsUtsk. kommer alt uphöra, och då representationens 2:ne hälfter icke mer komma ali stå emot hvarandra, såsom fiendtliga makter, utan som fredligt samverkande folkombud, till samma stora och heliga ändamål: ”Fäderneslandets bästa”.
— Då uteblifva säkerligen icke allenast alla anslag till lappning af det närvar., allmänt såsom bristfälligt erkända landtförsvars-systemet, utan sagde ombud lära äfven inse, att Sverige icke mera hr det land, som kan eller bör underhålla cn sådan stående här, hvilken, oaktadt dess föga talrikhet, likväl 440 Dea 1C Juli. medför en kostnad, som vid föregide riksdag upgick lill ungefär samma belopp, som alla öfrige Statsulgifterne sammanräknade; och hvarigenom desse ombud, i stället för alt öka, troligen komma att minska anslagen å 4:de hufvudtitelu; således framtvinga den nödvändiga reformen af vårt försvarsväsende.
Hvad jag nu yttrat kunde visserligen för närvar, vara tillräckligt hvad Förslaget N:o 1 angår.
Icke dess mindre har jag ansett det vara på sitt ställe att, innan jag öfvergär till Förslaget N:o 2, lemna en rekapitulerad jemförelse af Landtförsvaret sådant det sig nu befinner och sådant det skulle blifva i enlighet med Förslaget N:o 1.
Landtförsvar utgöres: l:o af en slående här, hvars effektiv upgär lill 34,301 man; 2:o af cirka 80,000 man all verklig soldatbildning och militärisk utredning saknande beväringsmanskap; allt emot en total kostnad af emellan 6 å 7 mill. r:dr.
Taga vi i behörigt betraktande vårt nära insulära läge, hvarigenom vi befinna oss frånskiljda frän de stora militära sträkvägarne, således befriade ifrån all inblandning i det öfriga Europas tvister, så framt vi i dem icke opåkalladt vilja taga del, sä finna vi äfven alt följande försvarsorganisasalion är den för oss enda rätta, nemi.:
J:o eli betryggande sjöförsvar; 2:o ett Landtförsvar bestående af fullt tjenstbare och rörlige stamtrupper, till antalet icke större än som jemt och rätt erfordras för alt vidmakthålla den inre ordningen och lagarnes helgd samt kunna leda beväringsmanskapets vapenöfningar; vidare en vapenkunnig krigsreserv; slutligen en, i händelse af fientligt anfall tillgänlig, med vapnens bruk icke obekant landtstorm.
1 öfverensstämmelse med dessa åsigter är äfven Förslaget N:o l upgjordt.
Det företer nemi.: 17,162 man fullt tjenstbara och rörliga stamtrupper; 104,250 man i vapenbruk kunnige krigsreserv-soldater och hvaraf 41,700 man äro fullt beklädde och utredde; 20,850 under 21 dagar öfvade rekryter för krigsreserven ; slutligen en i vapnens bruk icke obekant landtstorm af circa 450,000 man; allt mot en, till något öfver en mill. upgäende besparing af nuvar. kostnader.
Med full tillförsigt vågar jag påstå, alt ingea, som vill göra sig minsta möda alt behörigen och oväldigt pröfva förhållanderna, kan anse våra närvar, försvarskrafter i materiell hänseende vara hvad de borde; icke eller kan någon bestrida, att ju deras ordnande och sammansättning i enlighet med mitt förslag företer något ojemförligt både starkare och mera systematiskt än nuvar. organisation.
Visserligen har det blifvit påstått, alt de föreslagna stamtrupperna icke äro nog talrika.
— Jag vågar dock bestrida giltigheten af detta påstående och uteslutande tillskrifva invändningen eli begär att likt och olikt klandra.
Betraktarn t. ex. andra Stater, hvilka befinna sig uti en med vår motsvarande ställning.
Ibland andra vill jag anföra Förenade Stalerne.
Delta land eger en yla af 78,600 qvadratmil, bebodd af 23,400,000 menniskor.
Icke dess mindre upgår dess slående här endast (ill 10,320 man, men bredvid densamma finnes en mot landels folkmängd proportionel, ungefärligen lika med Gotlländska beväringen vapenöfvad, Landtstorm (Milice) upgående till 1,914,101 man.
Sverige, för närvar, reducerad! till urstommen för della fordom mäktiga rike, d. v. s. sedan det förlorat
Finland och alla
Den 10 Juli. 441 Öslersjö-provincerne, underhäller åter pä en yta af 3,868 qvadrat mil, bebodd af endast 3,275,864 menniskor, en stående här, hvars verkliga nummerstyrka, efter hvad redan blifvit omförmäldt, upgår till icke mindre än 34,301 man.
Det missförhållande, som häruti linnes, synes ännu mera om man tager Landtförsvarets kostnader i beräkning och jemför desamma med hvad andra länder i detta afseende förete.
Gå vi t. ex. först till brödrariket, finna vi Statsutgifterne der upgå till 3,088,700 Spd:r, hvaraf 801,400 Spd:r tillkomma Landtförsvaret, således nära |:del.
Uti Förenade Staterne upgå Statsutgiflerne till 50,825,215 dollars, hvaraf 10,311,629 dollars tillkomma Landtförsvaret: således circa ^:del. Uti Frankrike, det armée-starka Frankrike, som ständigt måste vara beredt att taga till svärdet mot yttre fiender och en orolig befolkning, upgå Statsutgiflerne till 1,336,581,327 francs hvaraf landtförsvaret tillkommer 301,987,232 francs, således omkring ^:del.
I Sverige upgå Statsutgifterne till omkring 14,000,000 r:dr och kostar Landtförsvaret, då deruti inbegripes Indelningsverkets m. fl. i Slalsregleringen icke uptagne kostnader, emellan 6 ä 7 mill. r:dr; således lika mycket, som de öfrige Statsulgifterne tillsammanräknade.
Allt detta har jag med hänseende till Förslaget N:o 1 icke ansett mig böra förbigå alt omnämna, såsom ett passande ämne till betraktelser för dem, hvilka förklarat sig såsom motståndare lill den föreslagna organisationen.