Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ändamålet med en Allmän Magazinslurättning skulie vara tvåfaldigt , nemi. dels stt moderera spannmålsprisen5 och dels att förekomma hungersnöd.
t Hvad det'förra beträffar, elfer att moderera spannemålsprisen; så är det dels snindre billigt, och dels omöjligt.
Mindre billigt är det dels mot Consymenten, derigenom, att han, i det goda året betages tillfället att glädjas åt himlens välsignelse j och dels mot Producenten, derigenom, att han, efter missväxten betages möjligheten att, för minskningen i sin spannemäls-afsättning , kunna, genom prisets uppstegring, erhålla en vederbörlig ersättning . (hnöjligt är det att genom en allmän Magszm^ Inrättning moderera spanneraålsprisen: ty ingen fond skulle förslå för att , efter en allmän rik 138 Den 2 September f. m. skörd, uppehålls dem.
Och erfarenheten har visat, huru fruktlösa de försök varit, sorn hittills blifvit gjorde.
Man såg nemi. för få år sedan , huru det upphandlingspria, sorn om hästen utsattes, inom kort. måste, för Fondens och Magazinernas otillräcklighet, betydligt nedsättas, innan nästan någon annan, än den, som hade tröskverk , kunnat hinna begagna sig af Magazins-Directionens frikostighet, hvilken således icke ens kom den be fiol vande Alfjnogen egentligen. till nytta.
För att förekomma hungersnöd' anser jag Allmänna Magazinslnrättningar öfver frodiga, dels, derföre , att bristen synes hädanefter icke böra kunna blifva så stor och allmän, som fordom., sedan landet au blifvit mera uppodladt, och i synnerhet sedan Potafoes-ptanteringcn kommit i gång; och dels derföre, att bristen helt visst säkrast skulie afhjelpas genom den enskilta omtankan och vinningslystnaden.
Om nemi. ingen Allmän Magazinslnrättning funnes, så skulle på ena sidan den behöfvande väckas till mera sparsamhet och omtanka att sjelf anskaffa hvad han behof de ; och på den andra sidan den enskilta Spannemåishaodlaren af vinningslystnaden lockas att skynda med sin vara dit, der hap hoppides fördelaktig afsättning.
Så länge en Allmän.
Magazinslnrättning finnes, som med en stor fond köper dyrt ock säljer med förlust., kan man icke hoppas, att enskildt Spannemålshaadel möjligen, skulle kun - joen 2 September f. m. 139 na komma till någon höjd.
Hvarje enskilt nian skulle naturligtvis frukta, att lägga sina Cspitaler i företag, hvars följder Magazinsr inrättningens blotta tillvaro sätter honom ur stånd att kunna förutse och beräkna.
Men i Samma stund Statens Spannemålshandel upphör, skall den enskilta industrien otvifvelaktigt tramträda och i rågadt mått uppfylla MagazinsInrättningens förfelade bestämmelse.
— Det inkast 3 alt i våra sädes rikare Provincer saknas, contama penningar jör att kunna bedrijvn en betydligare spannemålshandel, är af föga vigt: ty Stockholms handlande skulle helt visst icke underlåta att använda sina Gapitaler till uppköp af spanae-mål, t. ex. i Malmö, och Ystad.
De Norra Provincerna, sorn ära mäst blottställde för missväxt, skulle dessutom hafva, den fördel af Allmänna Magasins-Inrättningens afskaffande, att de genom den enskifta Spannemålshandlaren kunde få sina behof tidigare, och följaktligen säkrare uppfyllde.
Ty innan nu årsväxt-r3pp,orterna kunna hinna från Kronofogdarne inkomma till Landshöfdingarae . och ifrån dessa till MagazinsDirectionen, och innan sedan spannemålsbehofvet hinner utrönas och pröjvas, är årstiden så framliden, att sjöfarten blifvit, om icke alldeles omöjlig, åtminstone högst äfventyrlig och osäker.
Funnes deremot ingen Magazinslnrattning, så skulle Spannemålshandlarne, genom sina Correspondenter tidigt underrättade om missväxten, tälla inbördes att forst komma fram med dea begärliga varan * och detta sammanlopp a£ Den 2 September f, m.
Speculanl*r skulle säkrast förekomma priset? omåttliga stegring.
Till följe af hvad jag nu yttrat, om Allmänna Magazinslnrättningar, får jag således för min del vördsammast afstyrka de förenade Utskottens afgifne förslag, helst det endast åsyftar en förminskning af den nu varande Magazinslnrättningen.
Deremot skulle jag tro, att man, jemte afskaffandet af ali Statens inblandning i spannemålshandeln, borde inskränka sig till att blott uppmuntra och understödja Socken-Magsziners anläggning , samt tilläfventyrs anvisa en fond , till utlåning i Discontväg åt Spannemålshandlare, men mot laglig ränta, jag får derföre vördsammast anhålla om återrem»ss.
Herr Hjerta, Gusfaf:
Äfven jag inser nödvändigheten af att uti ifrågavarande ämne hysa en särskild omtanka för de norra Provinrerna.
Jag tror att det åsyftade ändamålet bäst vinnes, om en del af Kronans behåline
Spannmål användes till samlande af en fond för SockenMagaziner.
Härom torde jag dock lä tillfälle att närmare yttra mig, då ärendet åter förekommer i Utskotten.
Emedlertid anser jag återremiss af betäokadet vara så mycket mera nödvändig , som en i sig sjelf ganska oskyldig men dock högst vigtig sak blifvit i betänkandet förbigången, den nemligen, att; Den 2 September /, m, Creditivet för spannmålsuppköp skall af ett publikt Styrelseverk förvaltas; ty eljest skulle StatsRådets
Protocoll möjligen blifva det enda ställe der förvaltningsgrunderne kunde undergå granskning.
Uteslutandet af denna omständighet har endast härrört af glömska, och det blir lätt hjelpt då saken återkommer till Utskottens förnyade behandling.
Öpinionen har fällt sin döm öfver Allmänna Magazinslnrättningen.
Den kommer att gå i verkställighet, hvad än må sägas en annan gång torde man inse, att man kanske hade bort kasta en skarpare blick framåt.
Frågan är nu blott att göra öfvergången från ett system till ett annat, så len som möjligt.
FinansUtskotten tillhör det blott att säga, huru upplösningen skall ske, att Banken må återfå sina kapitaler.
Andra tillhör det att tänka på kommande tider, och att säga^ hvad sorn fordras att öfvergången ej må bli brådstörtande.
Jagser ingen af dem här, som äga detta åliggande.
Jag anhåller derföre att få yttra mina betänkligheter, på det den kommande tiden ej må få skäl att säga sig hafva varit handlöst 1 emu ad.
Utskotten tillstyrka att af Allmänna Magasins Inrätt ningens lager, 50,000 tuanor spannemåi, måtte afsättas till understöd för de Norra Länen.
Härvid får jag anmärka, att då med 50,000 tunnor endast utsädesbehofvets fyllande, i händelse af frost, kan vara alsedt, ty till brödföda är detta qvantum för ringa, sfi r42 Den 2 September f, Wi - kan till detta lager icke användas hvilket! spannemål som helst; utan måste lagren hildas af den säd, som växt i de orter, der möjligen, i följd af frost, behof af frösäd kan uppkomma.
Korn växt i Skåne eller kring Mälaren, kan i Jemtland till exempel icke användas till frösäd.
De anstalter, som i detta afseende komma att vidtagas, mäste uppgöras i öfverensstämmelse med Länens Styresmän och kanske borde desse, i afseende på Magazinernaö bildande och skötsel höra de Provinsers innevånare; der de komma alt anläggas.
Hvad Småland, Westergöthland med flere Provinser beträffar, aå äro de icke i behof af dylikt understöd, och då dessutom endast 50,000 tunnor blifvit anslagne; så lär endast de norra Provincernas behof af frösäd kunna dcrixied ifyllas.
Men jemväl i den förutsättning, att anslaget är gjordt endast för de sistnämnde Provinser, blir liqviden icke så lätt som Utskotten synas hafva tänkt.
I Norrbottens
Län ligga:
Fordringarne; i upplag - 4700 T:r gå till » 14000 Kick Westerbotten 7000 d:o - - 56,000 rPo Westernorrland 700D d!o ~ - 49,000 d:ö ipberäknad 7200 T:r. sorn ligger i Sundsvall. ben 2 September f, ml 143 Transport 28,5°°T;r - -269,c®oR:dr Plär härtill kommer Gefleborgslän 2,400 T;r - . ji.böo R:dr Fahlu
Län 1,400 d;ö - -63,000 d:o Carlstads Läa 4,000 d:o - . 21,000 d:ö
Så äro redan 36,300 T:r och 404,000 R:dr af Magazinsinrättningens fonder fästade, eller betydligt öfver de 50,000 anslagne Tunrlör.
Att draga de slöra summör, för hvilka de Morra Länen riu häfta, ifrån delli vöre att för långtid hämma all förkofran; ej eller duga de lager der finnas, för det behofvet som nu afses, nemligen tillgång på frösäd i händelse af frost.
Öessa Förhållanden torde nögare böra af Utskotten pröfvas.
Bäst vöre kanske att låta hvarje Provins få behålla hvad den står till boks för, då styrelsen, jemte det att den derstädes organiserar local Magaziner, sorn fot alltid göra hållandet af stora lager öfverflödigt * kunde få använda öfverskotten, i den mon ds realiseras, till andra inom provinsen nyttiga allmähna företag.
I femte punkten af Betänkandet talas ont Magazinernas försäljandet det är här i synnerhet som dea kommande tidens behof böra afses , att öfvergången må bli möjlig utan skakning.
Man måste erindra sig, att i de fleste provinser , de privata Magazinerna ärO inrättade blott för åtshandeln, eiler rättare, blott på den uträkning , att man linder vintern och våren blir utaf med den spannmål , som orri hösten och vinterns början blifvit uppköpt* 144 Deri. 2 September /, w.
Endast Kronan äger stora Magaziner.
Hvad som i början kommer att försvåra spannemålshandedn , såsom enskild speculation, ligger i denna omständighet.
Mången torde vilja utvidga sin spannemålshandel, men dels räcker hans kapital icke till att uppföra stora Magaziner, dels torde han icke vilja våga det, i hän, delse vid en annan Riksdag Ständerna åter skulle uppdraga att Styrelsenåt befatta sig med spannemålshandel.
Jag skulle derföre anse nödigt, att man på detta förhållande fästade afseende, då fråga blir att realisera Magazinslnrättnin» gens byggnader, f)e byggnader , som redan äro inrättade till Spannemåls-Magaziner, borde man söka att a 1 yttra till personer eller till bolag , sorn äga intresse uti att använda dem för samma ändamål, om än liqviden derigenom skulle försenas.
De Magaziner, som Kronan behåller, men hvaraf somlige hädanefter blott komma att till en del fyllas, borde sålunda inrättas, att euskilta , vare sig köpare eller säljare, der kunde göra upplag.
Genom anläggande af torkinrättningar bredvid dem, skulle de snart bli af större gagnelighet.
Om till exempel i Jönköping, Venersborg, Götheborg och de Skånska hamnarna, dylika Nederlags-MagaSkiner funnos , der producenter eller uppköpare kunde få större spannemålsposter torkade och upplagde, så kunde desse Den 3 September j. m. 145 desse poster sedan både assecureras och belånas , till stor lättnad för handeln* Jag anhåller att på dessa omständigheter få fästa Utskottets uppmärksamhet, och hemställer tillika, om det icke, i stället för att tillsätta en egen Utrédnings-Directiön, vore bättre att låta Verket utreda sig sjelf, och blott ställa alltsammans under Stats-Contorets öfverinseende.
Herr Lefrén, ffohan Pehr: Grefve von Schwerin har sagt, att domen är fälld öfver Magazinslnrättningen.
Jag erkänner, att jag ej förstår denna sak , och vill deifÖre icke inlåta mig i hufvudfrågan ; men måste utgå från samma förutsättning sorn Utskotten , att nemligen Inrättningen i degs närvarande skick måste upphörs.
Jag förenar mig dock med Grefve von Schwerin deruti , att det år nödvändigt varsamt gå till väga med Magazinshusens afyttraode.
Jag skulle till och med dervid vilja föreslå en ännu större varsamhet, än den Herr Grefven yrkat j så att vi till en början alldeles icke besluta, ält dessa hus sköls (örsäljas; ty de komma i sådant fall att gå borrt för en spottpenning, jag tror det vara bättre -att Ststen behåller och hyrer ut deni , och då först vi Itager försäljning , när enskilda sp.-culationen hunnit en större höjd- Jsg tror dessutom , att en sådan försäljning ej bör ske på en gäng; ty när på inköpet af Maga Ridd o. Ad Fiol. VIII.
Band. io Itp Den 2 September /, m, zinen, enskildas Capitaler skola användas, uppstår en betydlig olägenhet genom deras hastiga dragande ur rörelsen.
Vidare anhåller jag att få yttra några ord i anledning af den framställning , Herr von Hartmansdorff gjort om de lägre Tjenstemännen vid Magazinslnrättningen.
Man skulle af hvad den värde Talaren yttrat , lätt kunna draga den slutsats, att hans mening varit, att göra dem till pensionärer.
Jag skulle förmoda, att detta icke så egentligen varit hans tanka; men jag anser deremot den stränghet i deras behandling, som Friherre Cederström yrkat, vara en annan ytterlighet.
Friherren har trott , att om man fråntog dem en del af deras lönevilkor> skulle de sättas i nödvändighet att emottaga andra tjenstebefattningar.
Jag vågar föreslå en medelväg emellan hvad
Herr von Hartmansdorff och Friherre Cederström åsyftat.
Jag an. ser desse Tjenstemän nemligen böra få behålla de lönevilkor de innehafva , helst flere af dem tjenat många år, och ej äga större inkomster, än hvad som till en tarflig bergning erfordras; men att deremot såsom skyldighet borde dem åläggas att emottaga placering till andra platser , der de kunna få göra tjenst, och att man således icke måtte berättiga dem , att så till sågandes göra sig istadige och blott behålla sina löner.
Jag finner så mycket mera skäl att föreslå denna medelväg, sorn den först och främst är billig, och för det andra äfven medför en annan nytta, sorn jag medger är något långväga sökt, men likväl af vigt, att man nemligen ej måtte genom alltför stor stränga Dm 2 September /. m, 147 het vanda hela Embetsmanna-Corpgen emot förslaget till den nya Organisationen af Rikets Embeten och Tjenster, och dymedelst lägga ett inderect hinder i vägen för den nya organisationen , hvaraf följderna snart skulle visa sig.
Jag hoppas och yttrar det öppet, att in-i gen Svensk
Tjensteman må anse sig af detta anförande förfördelad.
Det ligger i sakens natur, att man icke utan motvilja kan gå ia på ett förslag, som medför enskild ruin.
Det är gifvet , att vid den förestående förändring gen ej flera Tjenstemän böra bibehållas, än de som behöfvas ; och just derföre är det angeläget att ställa så till , att både Staten och de enskilde kunna vara belåtne.
Visserligen kommer Staten vid den nya Organisationen att i alla fall till en början vidkännas nya utgifter
Men om man verkställer jemnkningen så; att individerna ej blifva stötte för hufvudet, så blifver mycket verkställbar, som i annat fall flera tiotal af år blott stannar vid fromma önskningar.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande får åtfölja återremissen , om den bifalles.
Jag hoppas HSgloflige Ridderskapet och Adeln ej ogillar att jag åter yttrar mig; men det sker till förklaring af hvad jag förut anfört, och hvars mindre tydlighet lärer gifvit Herr Munck äf Rosenskjöld anledning att äfven missförstå min mening.
Friherre Cederström har sagt, att Allmänna Magazinslnrättningen ej är att anan 14» Den 2 September f, m. såsom ett stadigvarande Verk , utan att den först tillkommit år i S i 8•
Men han fick dä endast en ny organisation.?
Om de för densamma utfärdade serskilda reglementen, och hennes olika namn borde tagas i beräkning, så skulle på detta.* sätt, 4 eller 5 serskilde Verk etter hvarannan hafva uppkommit.
Enahanda förhållande är det med andra Émbetsmyndigheter, t. ex. Förvaltningen af Sjöärenderne , som under olika tider varit; känd under olika benämningar.
Herr Lefrén har om ifrågavarande Tjensteman yttrat sig så rigtigt , att jag fullkomligen instämmer med honorm Jag trodde "mig ej behöfva säga , hvad sorn är uptägéfc i Betänkandet, att nemligen desse Tjenstemän må för innehafvande löneersättning kunna begagnas vid den förestående utredningen af Magazinslnrättningen och att om de erhålla motsvarande inkomster i andre Verk , de då icke få behålla dessa.
Motsatsen vöre en öfverdrifven förmån, 1 afseende på den billighets* principe Friherre Cederström ahser ligga till grund för Utskottens Betänkande, hemställer jag om der kan vara rättvist, att då tvätine personer tjena uti ett Verk, af hvilka en har Scb R:dr lön der och ingen på annat ställe j och den andre 600 R;dr der, och 200 i ett annat Verk, den förre skall få behålla allt , men den andre endast 4C0, ehuru den sednare varit lika nitisk och skicklig sorn den förre.
Staten beviljar löneersättning fullt ut åt de ringare låntagare , sorn förlora sine tjenste*-, under förbehåll, att de kunna begagnås till andia, söm möjligen erfordrasj
Så göf Den i September f, m, *49 Staten ej derigenom någon uppoffring.
Dock bör jag anmärka , att der det i Betänkandet står lön, torde det böra heta löneinkomst; ty om någon blefve flyttad från en tjenst i MagazinsDirectionen till exempel vid en Häradshöfdingesyssla, der ordinarie lånen vanligen utgör 75 R-'dr Banco , fastän inkomsterne af papperslösen stiga till ett ansenligt belopp, så borde någon ersättning till en sådan Tjensteman ej vidare komma i fråga.
Friherre Wrangel, Heming: på jag nu yågar yttra mig i detta vigtiga ämne, sker det ej för att försvara Magazinslnrättningen.
Tvärtom äro följderna deraf så menliga , att de böra påskynda dess fullkomliga upplösning.
Det är således blott i afseende på Creditivet, jag arnar anföra några ord.
Jag skulle nemligen önska, att, då fråga uppstår, om, Creditivet» användande , valde personer inom Länet , utsedde på samma sätt som vid Markegångssättningar, fingo deröfver; utlåta sig, tillika med Landshöfdingen % ty de äro mera i tillfälle att rigtigt bedöma behpfvet, än han; och man har exempel på, att Landshöfdingen i. detta afseende misstagit sig.
Nu blir frågan, när Creditivet skall ålitas.
Jag anser då , att
Staten lika omsorgsfullt bör vaka deröfver , att dess medborgare vid inträffande brist på säd ej må svälta , som att producenterne deraf, då öfverflöd äger rum, likväl må kunna få afsättning, på det de må hafva något att lefva utaf och kunna aflöna deras tjenstefolk.
Jag förenar mig derföre med Hert 350 T>tn 2 September J, m. Munck af Rosenskjöld, att när spannmålspris sen falla under ett visst värde, bör säden uppköpas för det allmännas räkning, och utdelning deraf ske , när brist i landet uppkommer.
Man skulle kunna emot detta förslag anmärka, att man i sådant fall behöfde Magaziner, och skulle stadna ungefärligen på samma punkt sorn vi för närvarande äro ; men jag skulle tro, att säljaren sjelf kunde Msgazinera vahran, och sedan försända den, dit Landshöfdingen anvisade.
Cederström har så mycket behjertat consumentens ställning; men jag hemställer , om man icke noga bör komma ihåg , att spannmåls producenten ej bör vara i den belägenhet, att behöfva låna penningar för att kunna utgöra sina Kronoutskylder.
Med den kännedom jag äger om åkerbruket, anser jag, att då producenten får under i 2 R:dr för Rågen, 8 R:dr för Kornet och 6 R:dr för Hafran, är han lidande; ty om man jemnför dessa pris med penningevärdet, skall mm finna, att han i alla fall får mycket mindre nu än förr, då myntet var bättre.
Således tillstyrker äfven jag, att spannmålsupphandling må ske, då tillgång dertill finnes i landet.
Herr Munck af Re/eatkjöiä:
I anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, får jag anmärka, att ändamålet med Magazinslnrättningen är, enligt min tanka , ej att blott gagna Jordbrukaren eller att höja sädesprisen , men snarare att sänka dem i de ortar, der missväxt in - Den 2 September J\ m. 151 träffat, och isynnerhet alt genom upphandling de goda åren skaffa af öfverskottet tillgång för de svåra , och häraf blir en naturlig följd prisernas sänkning, när den är önsklig.
Sockenoch LänsMagaziner uppfylla ej detta ändamål ; ty det är blott ett visst District, som derigenom bereder tillgång och ej hela Riket.
När vissa Provincer på detta sätt blott iå tillräckligt säd för dem sjelfve, kunna de deremot icke förse de öfrige.
Herr Cederskjöld har trott, att det ej varit penningebrist i Skåne , sorn vållat att spannemåls upphandling der i mindre mohn ägt rum de sednare åren, emedan öfverflöd på penningar skall funnits här.
Jag får dervid erinra , att det just är öfverflödet på penningar här i Stockholm som bestyrker , att det finnes brist i andra orter ; hvaremot om penningebrist här yppades, man skulle hafva skäl att tro tillräcklig tillgång finnas i landsorterne.
Såsom exempel, huru nyttig Magazinslnrättningcn kunde göras, äfven för Consumenterne af spannemål, får jag nämna, att då Rågen här i sommar gällde 14. till 15 R:dr hade Magazinslnrättningen kunnat sälja för 10
R:dr tunnan, om spannemålen blifvit uppköpt ett par månader förut ä Skäne , der säden då gälde högst 7 till 8 R:dr tunnan.
Nu skedde upphandlingen i Skåne blott af enskilte Köpmän , som derföre kunde taga nära dubbelt så mycket för rågen här, somt de gifvit för den nyss förut i Skäne.
Grefve von Schwerin har sagt, att opi~ alonen fällt sin dom ofver Magazinslmättninr 152 Den 2 Septemia' f. nt, gen.
Opinionen fällde ock sin dott* sista“Riksy dagen öfver FiliajDisconterne; men det räckte ej längre än till denna Riksdag, innan desse åter blefvo upprättade.
Just derföre instämmer jag ock med Herr Gretyen deruti, att i. händelse Inrättningen uppbäfves, försäljningen af Magazinsbyggnaderne bör ske så långsamt som möjligt, ty vid nästa Riksdag kunna de blifv^ ansedde åter behöflige.
Här har blifvit yttradt , att det ej tillkpm Utskotten att tänka på kommande tider, utan blott på upplösningen af den nu varande MagazinsIorättnjDgen.
Om man med uppmärksamhet genomläst Betänkandet skulle man funnit, både att Utskotten tänkt på kommande tider och att motionerne dertill föranledt.
Det har vidare blifvit yttradt , att Magazinerna ej borde brådstörtande försäljas.
Qm man eftertänksamt öyväger Utskottens förslag, skall man finna, att det ej är Länemagazinen , der Krqnans afradsspannenjål förvaras, sorn komma i fråga att försäljas, och att antalet af dem, sorn i fravincerna blifvit till afsalu föreslagne, är ganska ringa, nemligen egenteligen sådana, som tillhört förre Kronobränneri-Inrättningarne.
I afseende på hvad Iderrar Lefrén och von Hartmansdorff anfört om Tjenstemäns skyldigt het att emottaga transport till andra befattningar lärer jag blott behöfva hän visa til 1 36 §.
Regeringsformen , der det står att, nila andra E111- bets- och Tjänstemän än de som innehafva lör - Den 2 September f, m. »53 trpendesysslor, kunna icke utan medelst ransakning och dom, ijrån sina inneha/vande sysslor af Konungen af sältas, e\ eller, utan efter egna Ansökningar till andra tjenster befordras eller flyttas.
Således kan ej något annat beslut i detta afseende fattas , än det sorn är öfverensstämmande med detta.
Grundlagens stadgande.
Hvad för öfrigt dessa Tjenstemäns behandling angår, tror jag ej att rättsgrunder dervid blifvit på minsta sätt åsidosatte.
Det står ingenstädes i contractet , att dessa befattningar skulle vara beständige, utan blott temporaira; derföre äro desse tjenstemän ock endast försedde med Constitutorialer, Af MJagazinsDirectionen är till och med begärt, att de skulle få fullmakter, men sådant har blifvit afslaget, just på det ej händerna på Riksens]Ständer måtte bindas.
Om vi taga andra länder till efterdöme skölt* vi finna ati jogenstädesEmbetsmäni samm» ställning blifva så väl behandlade som desse.
Man ser der dageligen, att Embetsman , hvilka ärp uti full tjenst * blifva, satte på half eller ingen lön, utan afseende pä, om de äro uti behof eller icke.
\Ud denna reglering, likasom vid alia andra, mäste ingå uti betraktande Statens förbindelser till desse Tjenstemän i allmänhet, så att icke enskilte personers förhållanden rubbas.
Det föreslogs väl äfven inom Utskotten, att man skulle granska hvar och en enskilts förmögenhet, och derefter lämpa ersättningarne, men detta blef förkast*dt, emedan grunden för Statens bidrag bör vara allmän och enahanda för alla.
Dessa äro grundsrne för Utskottens tillstyrkande. *54 Den 3 September /", m. Herr Ehrenborg, CasperJag instämmer bufvudeakligen i den åsigt, Herr Munck af Rosenskjöld i detta ämne framställt.
Oen erfarenhet han äger om förhållandet i Skåne är fullkomligen enlig med den, jag förvärfvat om en annan Provins i fäderneslandet.
Jag skulle tro att orsaken dertill, att Magazins Directionen förfelat sitt ändamål, icke ligger så mycket i förvaltningen, som fast mera i den princip Lagstiftande makten föreskrifva för Inrättningens verksamhet.
Den har nemligen haft ett dubbelt syftemål; att upprätthålla Spannmålsprisen och att i behofvets stund tillhandahålla säd för lindrigt pris.
De anspråk man gjort sig å MagazinsJnrättningen hafva således stått i rak strid mot hvarandra.
Å ena sidan har jordbrukaren äskat att Directionen skulle bereda afsättning, och då något minimipris ej var stadgadt, hafva prisen derigenom blifvit uppjagade och Spannemålen dyr för undsättningstagarne.
Å andra sidan hafva desse yrkat lång credit, hvarigenom penningarne varit borta från Inrättningen, som på sådant sätt blifvit uturståndsatt att uppfylla sitt ändamål.