Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var då naturligt, att jag förutsatte, Den 17 O c tobe r f, m. att det förhållande skulle komma alt inträffa, att dessa penningar, en gång instuckna i allmänna discontrörelsen, icke skulle kunna borttagas derifrån ; och det var under denna förutsättning jag ansåg det vara nödigt alt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på olägenheten af detta steg, innan det v i 11— togs.
För resten får jag förklara , att jag icke är vän af strypning, och alt jag icke vill förminska den utelöpande sedelstocken eller minska Iånetillgångarna ; men jag tror, alt båda dessa ändamål, nemi. huvar, sedelstocks bibehållande samt tillvaro af lånetillgångar, kunna uppfyllas, utan alt de rationella grunder, hvarefter en bank bör styras, behöfva åsidosättas.
Jag tror ej, att discontrörelsen uppfyller dessa fordringar.
Hvad sjelfva lånerörelsen beträffar, så är den ej sedan sista riksdag förminskad, utan fastmer betydligen utvidgad, och de 3 millioner, som sägas vara instrypte, äro det icke genom bankens förvållande, utan derigenom alt stora summor, dels tillhörande enskilda personer, dels Piiksg.- cont.
, stå inne på deposit.räkningen.
De summor, som tillhöra banken sjelf och som der innestå, derigenom ali man låtit bancovinsteri hopa sig, äro, i jemförelse med de förra , obetydliga och hafva icke åstadkommit någon annan strypning, än hvad tillförene under de 5 år, som förflutit mellan förra riksdagar, ägt rum.
Jag bar icke vidare alt tillägga , ty saken är redan fullständigt utvecklad, och R. o. Ad. vet nu ganska väl hvad slags beslut det går att fatta.
Jag skall icke lenina ett så vidlyftigt historiskt bidrag till denna fråga, som Hr Rosenblad ; men efter han ansett nödvändigt att lemna ett sådant, och kallat det sanningsenligt, så utber jag mig att få lemna några upplysningar, som torde visa, att deri källa, hvarutur lian hemta! sitt bidrag, är något apogryphisk.
Han har velat gifva tillkänna, att denna fråga originerar från ordform i BancoUtsk.
En ledamot inom Utsk., tillika ledamot af detta Hus, och hvilken jag hört anmäla sig att få ordet, är den lätte motionären; men han ärordför. i Utsk:s räkenskaps-afdelning.
Han väckte fråga om, — ifall jag icke missminner mig, — öfverlemnande endast af 200,000 r:dr till Banco-diseontens disposition.
Han Iemnade äfven upplysning 0111 den tilltänkta kungörelsen ifrån Discontdirectm , och på hans begäran samt särskilda framställning var det, som ordform i BancoUtsk., i denna sin egenskap och icke för något annat , måste låta till Utsk. inkalla en Discont-directms-ledamot; motionen var således redan gjord, innan denne ledamot af directm förekallades.
Denna upplysning torde föranlåta den nitiske historieskrifvare!! att något litet omflytta sina data , innan han nedskrifver dem på fullt allvar.
För resten vill jag icke vidare fortsätta denna deliberation, sedan Ur Bråkenhjelm anmält sig att få ordet.
Hr Den 17 Oclobcr f. m. 361 Hr Bråkenhjelm, Pehl- Reinh :
Emot den mesure, sorn BancoUtsk. tillstyrkt R.
St. alt vidtaga, ang:de förökande af Banco-discontens lånefond, har, sorn jag hört, blifvit anfördt, alt sedan dessa 460,000 r:dr en gång i rörelsen insluckits, skulle del blifva svårt alt taga dem dådan.
Discont-directionens ord för., Hr Rosenblad, har redan upplyst, att ansökningarne hos directtn iiro till den grad, vid olika årstider, olika lill belopp, att det icke blifver omöjligt för direet:n, såvida rörelsen får foi tgå hädanefter soin hittills, alt indraga större eller mindre del af hvad sorn nu anslås.
Men 0111 också icke så skulle hända, så kunde det förklaras som en följd deraf, att en rörelse på 5 millioner r:dr måste äga något maximum öfver sin oscillation, något maximum öfver det1,belopp, nied hvilket denna rörelse vid vissa lider öfversk juter och vid andra understiger behofvel.
Om det handt, att detta maximum varit omkring en half million, så hade det varit öfverflödigt att besvära Ständerna med denna fråga, om föregående Ständer endast hade meddelat
Disconl-directtn rättighet att för tillfälliga päkänningar äga ett creditiv på banken af en half million.
Discontrdireeltn har i förening med bancofullniäktige hos BincoUtsk. tillstvrkt, att discont-röielsen matte för kommande quinquennium blifva bestämdt till 5 5oo,ooo rtdr; att således beloppet skulle ökas med en half million för Stockholm, samt med 100,000 r:dr för Götheborgs och 5o,ooo rtdr för Malmö lånecontor.
Skulle Ständerne bevilja dessa 460,000 rtdr, så är i min tanke saken afgjord, att nemi.
Stockholms discont lått ett anslag af 5oo,ooo rtdr; ty de återstående 40.000 r-.drne utgöra en så obetydlighet, att den icke bör komma i beräkning.
Upplysningsvis får jag nämna, att 5.600.000 är det belopp, hvarmed
Disconl-directtn under de förflutna 5 åren vanligen rört sig.
På papperet är lånefonden 5,ooo,ooo, men de facto bestiga sig utlåningarne lill 5^ millioner.
Cederström har förebrått Utsk. att, genom underrättelser erhållna på sidovägar , hafva föranledt denna framställning lill Ständerna.
Frölich har dock upplyst, att det var på ganska directa vägar, sorn Utsk. fått sina underrättelser 0111 föi hållandet.
Det har varit räkenskaps-afdelningens pligt ali följa discont-rörelsen och dess operationer, äfvensom alt behörigen revidera dess räkenskaper, och då har det icke kunnat undfalla afdelningen att varseblifva den ojemnhet och den större påkänning i rörelsen, sorn understundom och nu äger rum.
Hr Ribbing.
Jag förenar mig visserligen i de åsigter, som blifvit yttrade i afseende på lånerörelsens reglerande i sin helhet; det vore bäst, om så kunde ske; men då ett tillfälligt trängande behof uppstått, anser jag i4 II. 46 30 a
Den 17 O c t o b c r f. m. afhjelpandet deraf vara sfi nödvändigt, alt man får åsidosätta det önskade bättre eller rangerandet af lånerörelsen i sin helhet.
Jag anser alltid för illa, då någon brytning i lånerörelsen och penninge-transaelionen inom landet uppslår; det är något, som man bör akta sig alt åstadkomma, och jag kan derföre icke annat än tillstyrka afhjelpandet, åtminstone liM någon del, af det inträffade behofvet, under förmodan att utvägar icke saknas, i händelse af behof, att fylla luckorna på de stallen, hvarifrån penningar nu skola lills vidare tagas.
Jag anser detta afhjelpande så mycket nödvändigare, som jag är säker på, att, lill följd af den brist som råder här, starka påkänningar på privatbankernes capitaine skola uppstå, och derigenom samma brist uppkomma i de landsorter, der dessa finnäs, och hvilka landsorters innevånare påräknat att af dessa privatbanker blifva hulpiie.
Man undrar kanske hvarföre ett sådant tillstånd nu inträffat, och kan ej så noga göra sig redo derföre.
Jag finner delta tillstånd icke så underligt.
Genom flera privatbankers inrättning bar speeulationen utvidgat sig och större företag blifvit satta i verket, allt i förlitande på den lätta tillgången på penningar, som dessa privata inrättningar lemna.
Man förundrar sig att brist kan uppstå, då så många privatbanker finnas: det är visserligen besynnerligt vid första påseendet, särdeles i närheten af privatbanker; men det är dock icke så underligt, ty numera deponerar en hvar sina penningar på upp- och afskrifnings-räkning i privatbankerna eller gör afbetalning till bankernes cassör på sina der erhållna och begagnade creditiver, hvarigenom de större eller mindre summor, som förut lill lån funnits i private personers händer, försvunnit.
Dessa små banker — om jag så får kalla dem — hos enskilda personer hafva nu flutit tillsammans med privatbankerna , och derigenom har penningebrist för små låntagare uppstått i de orter, der privatbanker finnas.
Sålunda har man kanske gjort felaktiga speculationer på alt få allt hvad man behöfver i privatbanker; och deraf härleder sig den starka påkänningen i Banco-disconten.
På detta sätt utfunderar jag hvarföre
Banco-disconten nu har mindre förmåga att afhjelpa behofvet af penningar än förut.
Möjligtvis hade Banco-disconten boi t betänka detta och kanske reservera en del af sina tillgångar, sfi alt icke ett sådant afbrott, som nu inträffat, kunnat tima, utan att behofvet till en del åtminstone stått alt afhjelpa.
Denna erinran torde icke vara alldeles ur vägen att i framtiden länka på.
Emedlertid, och då en sådan brytning inträffat, skulle jag anse det vara obetänksamt att icke afhjelpa densamma till någon del åtminstone; och intilldess lånerörelsen i sin helhet blifvit reglerad, finner jag nödvändigt att bifalla Utsk:s betänkande.
Ur R osenblad:
Anledningen hvarföre jag ännu en gång uppträder är endast för att återkalla i R. o. Ad:s Den ij ö eloi) er f. m. 363 minne, att den utväg Frih.
Cederström föreslagit är icke någon utväg för det närvarande.
Frih-.n har troll, att vi om några dagar skulle kunna hafva BancoUtskis nya reglering af bankens lånerörelse verkställd.
Frihln har då ej erinrat sig, att aldrig ännu, åtminstone icke under de 4 riksdagar, som jag bevistat, något BancoUlskts, och jag tror knappast något annat Utskts utlåt, eller betänk, i någon vigtigare fråga blifvit, då det för första gången föredragits, af samtliga Stånden oförändradt antaget; men derjemte torde Frih:n, som sjelf varit bancofullmäktig, erinra sig, att det nya reglementet och dess innehåll icke träder i kraft och verkställighet förr än efter riksdagens slut.
Det är sisla dagen af riksdagen, som reglementet öfverlemnas till bancofullmäktige, och vanligen åtgår en och annan månad derefter, innan verkställigheten vidtager, hvilken tid vederbörande behöfva för att taga kännedom af della reglemente.
Den väsendlliga anmärkn., som blifvit gjord, är efter min förmening den, att 3 millioner ligga i banken undandragna rörelsen.
Denna svårighet kan afhjelpas, om
Ständerne besluta att använda dem* lill allmänna arbeten och nyttiga förelag, då de blifva bäst begagnade.
SlatsUtsk., eller hvem som kommer alt yttra sig deröfver, kan icke, på grund af bristande medel, säga nej till en framställning om nyttiga arbetens företagande.
Men i händelse Ständerne skulle, på den enes eller andres inrådan, borttaga dessa tillgångar för att utlåna dem i discont-väg, eller huru som helst, så skulle medel fattas för de nyttiga företagen; och jag kan icke anse nyttan af enskilda lånebehofs fyllande vara jemförlig med gagnet af allmänna arbeten.
Hvad sjelfva frågan om lån beträffar, så visar öfverläggningens~ gång, att lånerörelsen på det hela bör tagas i betraktande.
Flere ledamöter, som yttrat sig i ämnet, hafva vidrört än den ena än den andra frågan angtde Statsbankens egen, och privatbankers utlåning.
Jag anser det således vara för tidigt att nu besluta öfver ämnet och i sjelfva verket binda sig för framtiden derigenom, att, om man en gång instuckit medlen i discontrörelsen, så är det ovisst, om eller när de kunna dragas derifrån.
BancoUtsk. hade åtminstone bort hänvisa lill hvilken lid och på hvilket siitt Ständerne skulle lemna den nu begärda summan.
Örn R. o. Ad. thy förutan skulle bevilja anslaget för ögonblicket, så ser jag icke huru man kunde, vid den kommande regleringen af bankens utlånings-rörelse, draga medlen tillbaka, isynnerhet som de särskildta lånecontoren i Götheborg och Malmö förmodligen inkomma med anspråk på ökade lånetillgångar.
Jag måste således yrka återremiss på betänk, men icke afslag; emedan saken behöfver ett närmare skärskådande, om ögonblickets behof äfven skola tagas i betraktande.
Skulle R. o. Ad. 364 Den i j O c t o b c r f. ru. anse att Utsk:s betänk. bör för ögonblicket antagas, då måT ste de deruti förekommande orden tills vidare qvarstå.
Hr Ribbing har för mitt begrepp nu gjort någorlunda begriplig anledningen hvarföre ansökningar om lån i disconten till den grad ökat sig, alt lånesöka nde, som fått sig lån beviljade, ej kunna utfå dem förrän efter 4 månader.
Detta förhållande nu påminner mig om ett alldeles motsatt för några år sedan, då penningetillgången var så tillräcklig, och lånesökandes antal så ringa, att t. o. m. herrarne i disconten anmodade sina bekanta att skaffa lånesökande, och jag vet, att då gick det så flinkt med en sådan lånealfär, att den sökande inlemnade lånehandlingarnd i disconten den ena dagen, hvarefter de föredrogos
Discontdirectm den andra, då penningarne följde på den 3.dje dagen.
Jag ser således icke hvarföre man ej skall tillstädja folk att få låna, när de vilja låna.
Den tid kan återkomma, då man ej vill låna, och då lån utbjudas.
Jag tillstyrker bifall till betänk , förenande mig med Hr Ribbing.
Hr Rosenblad: Då Hr von Hartinansdorffs verkligen förledande yttrande möjligen skulle hos ledamöter af Huset kunna väcka begrepp, som vore skadliga för en god och nyttig sak; så anhåller jag att få upplysa om ett misstag, som han begått.
Denna nu förevarande fråga står icke i det aldra ringaste samband med frågan om dispositionen af de statsmedel, eller Riksg.contorets medel, sorn i Banken äro deponerade, och om hvilka det ännu är oafgjordt, om de skola till något allmänt behof användas; det är icke alls, på intet vis, det är alldeles icke någon fråga om att nu borttaga den aldraminsta del af dessa medel.
Nej, Gud bevars! det är det visst icke, utan det är endast fråga om de 2 millioner, 400)0°0 r:dr, bankens egna medel, mine herrar! icke Riksg.contorets, utan Bankens egna medel, som i detta ögonblick stå odisponerade; frågan är blott, säger jag ännu en gång, alt af dessa Bankens egna medel få använda en femtedel.
I afseende på de 3 millionerna får jag erinra, ifall Ständerne skulle anslå dem till några allmänna företag, alt jag icke hört någon påstå, att de skulle utgå på en gång, utan successive, allt eftersom nya tillgångar i banken inflöto.
De hafva således icke samband med hvarandra, dessa begge frågorna.
Vidare vill jag upplysa, i afseende å bvad de begge filial-disconlerne eller lånecontoren i Götheborg och Malmö beträffar, alt sistnämnda conior nu under ett år varit i den ställning att kunna gifva ut lån för dagen och ändå hafva öfverskott så, att derifrån visserligen icke någon tillökning i lånefonden begares; Götheborg kan möjligen begära ett temporärt understöd af 100,000 r:dr eller något dylikt, derutöfver kan det ej blifva.
Jag förnyar min anhållan om propos, lill bifall. Den i J O c t 0 b c r f. lil. 365 Hr B ra k e n h j e 1 m :
Jag tillstår, att det förundrar mig högeligen, alten af R. o.
Adis Hrr fullmäktige i R Sl:s Bank kunnat framkomma med en så felaktig och ofullständig uppgift, som den vi för en stund Sedan hört framställas af Hr von Hartmansdorff, att nemi. ett Bifall till BaneoUtskis förevar. betänk, kunde lägga hinder i vägen för en blifvande extra-slatsreglering.
BancoUtsk. har icke tillstyrkt R.
St. att röra en enda skilling af den nu befintliga bancnvinsten.
De 200,000 r:dr, hvarom fråga är i den ena punkten afUtskrs betänk., äro redan disponerade till publika pappersbelåningen, men ligga alldeles obegagnade.
De återstående 260,000 rtdrne äro visst ursprungligen tagne af bancovinsten, men de äro dock nu, enligt banco-reglementet, afsatta som en särskild fond för Handels- och Närings-disconten.
Det är otvifvelaktig!, alt Ständerne kunna få begagna dessa 260,000 r.dr, ehuru de ej kunna tagas på en gång; men någon del kundo dock för behofvet användas.
Då 3,3 11,000 r:dr linnas att tillgå, torde väl ej uppstå någon fara af att bevilja dessa 260,000, synnerligast som, om äfven bancovinsten till sista runstycket disponerades af Ständerna, Banken i alla fall äger tillgångar till hela den ifrågavar. summan 460,000 r:dr, utan att vidröra de 3,3i 1.000 ndrna, hvilka äro uppgifna sorn den vid riksdagens början varande bancovinsten; ty bancovinslen liar naturligtvis sedan dess vuxit och kanske vuxit mera i proportion än tillförene, så att samma vinst vid årets slut troligen uppgår till emellan 6 å 700,000 1:dr utöfver hvad Ständerne nu äga.
Tvertemot hvad Hr von Hartmansdorff trott, äger det förhållande rum, att den extra-statsregleringen skall komma att göra det nu begärda temporära tillskottet öfverflödigt, i stället för att lägga hinder i vägen för samma extra-reglering.
Jag får blott för R. o. Ad. nämna, alt på deposit.- räkningen i banken äro innestående bancosedlar till ett belopp af mer än 7,000,000 r:dr bicosedlar, utom Riksg.conlts crediliv på banken och enskilde personers och cassors.
Denna oerhörda massa af sedlar utgör icke mindre än Jj:del af hela rörelsecapitalet.
Denna massa ligger i bankens hvalf obegagnad och väntar på den extra-stalsreglerin, och det är just denna exlra-statsreglering, som är skulden till den förlägenhet, hvaruti Banco-disconlen befinner sig, nemi. alt regleringen icke blifvit gjord så tidigt, alt medlen kunnat komma ut i landet allmänheten till godo, i stället för alt ligga obegagnade i bankens hvalf. Gr.
De betänkligheter emot BaneoUtskis betänk., hvarmed jag öppnat denna debatt, kunna icke hos mig föranleda att begära afslag på detta betänk., emedan jag, lika med flere värde ledamöter, nogsamt inser, att för tillfället någon åtgärd måste vidtagas för att lemna medel åt BancoUisconlcn till ulassignerande af redan beviljade lånebelopp. 3G6 De n 17 Octoberf. m.
Dervid skulle jag visserligen äga anleda, lill åtskilliga anmärkn:r emot de lagar, hvarefter denna discontrörelse bedrifves på det hela, och måhända skulle den i inånga fall kunna anses icke så fullkomligen lämplig eller öfverensstämmande med ett välordnadt banksysteme; men icke skulle jag för något pris vid della tillfälle vilja tillstyrka någon minskning i denna rörelse, utan snarare medgifva densaminas ökande intilldess privatbanks-syslemel i vårt land hunnit den utveckling, sorn jag anser nödig för denna rörelses loghestämda bedrifvande till landets verkliga båtnad.
Man har yttrat under denna discussion den mening, alt uppehållet med extra-statsregleringens afgörande menligt inverkat på den nu var. förlägenheten inom Banco-disconten, emedan man trott sig veta, att om denna extra-statsreglering redan varit afslutad, så skulle discontens förlägenhet icke uppstått, och att de stora dispositionerna i bankens hvalf då äfven blifvit förminskade.
Dervid vill jag hafva äran tillkännagifva, att 0111 extra-statsreglertn kunnat uppgöras med afseende på bancovinsten, så har sådant berott ensamt på BancoUtsk., hvilket till dato icke förmått tillvägabringa sitt beslut, huruvida några sådana tillgångar, som nu uppgifvas til en exlra-statsreglering, finnas eller icke; i följd hvaraf också StatsUlsk., på förhand, för sin del beslöt, att i exlra-statsieglertn icke upptaga och beräkna någon vinst ifrån R.
Sl:s Bank; kommande Ständerne alt ifrån StatsUtsk. med det snaraste erhålla förslag till en statsreglering, deruti intet afseende är (åstadt på den omtalade bancovinsten; och alltså blir det ett högst betydligt uppehåll, innan Ständernes beslut kominer att göra lossning på dessa medel; beroende detta i allt fall på BancoUtsk:s hastiga tillgörande och R.
En ledamot inom delta Stånd har trott, att penningetillgången i landet skulle mycket ökas genom utsläppande af bancovinsten, medelst densammas användande till allmänt nyttiga arbetens bedrifvande: det har dock förut blifvit ådagulagdt, alt eli sådant utsläppande på en gång af bancovinsten icke kan komma i fråga; och det är således icke på denna väg, som rörelsens behof af capitaler kommer att tillfredsställas.
På dessa skäl kan jag icke för närvar, annat än lemna min röst till bifall å Ulsk:s förslag.
Det är blott i anledn. af Hr Bråkenhjelms sednaste yttrande, som jag anhåller alt få yttra ett par ord.
Hr Bråkenhjelm säger, att den summa af 200,000 r:dr, sorn från fonden till belåning å publika papper skulle anslås till förstärkning åt allm. disconten, icke bestod af bankens influtna vinstmedel.
Med just denna summa af 200,000 r:dr är det likväl, som den ordinarie fonden för belåning af publika papper blifvit ökad; och denua Deli Ocfober f. ra.
3Gj ökning äler, den grundar sig ensamt på den i en § af tnivar. baneoreglemente bancofullmäklige gifna rättighet, att, efter livad de ansägo behofvet påkalla, lill detta ändamål anvisa nial bankens influtna vinstmedel; hvaraf föijer atl dessa 200,000 r:dr, sorn nu skola dragas ifrån publika pappersbelåningsfondén, äro att rakna såsom utgående från de 3,3ii,ooo, som utgöra bancovinsten. flr vou Hartmansdorff:
Den medlem af Banco Ulsk. , som sisi yttrade sig, liar upplyst Hr Bråkenhjelm att äfven de 200 ooo r:drna höra till bancovinsten och således till de medel, smil kunna komma att ulga och behölvas för den extra-statsregler:n.
Om nu R. o. Ad. och de öfriga Stånden på förhand skulle besluta disposition af dessa medel lill utlåning, så få Sländerne troligen till svar, nar
Iråga blir att använda medlen till allmänna behof, att de redan äro utlånta och kunna icke återtagas.
Det är lill förekommande deraf, som jag gör min vördsamma erinran.
Hr Rosenblad har redan upplyst, att när man om hösten det ena året icke kunde utbekomma lån ifrån Banco-disconten förr än io lill ii veckor sedan lanen blifvit beviljade, så kunde man cdeVemot i påföljande Februari utfå lånen endast efter tvänne veckors väntan.
Enär låneiörelstn på detta sätt förändras, bör man icke taga sig någon förskräckelse deröfver, att detsamma, som förr inträffat, sker äfven nu.
En talare har omförmält, huruledes bancovinsten icke bör utsläppas på en gång.
— Det vet äfven jag; yrkar det icke eller.
Men då man måste beräkna alt lånen åter skola ingå till banken för alt kunna användas till allmänna arbeten, så mäste man vara belänkt på sättet och tiden att dem återfå.
Det är derföre jag yrkar ålerremiss af delta betänkande.
Hr von Hartmansdorff skulle hafva lätt i sitt sisla raisonnement, i händelse här vore fråga att skänka bort 460,000 r:dr lill några låntagare; men det är det visserligen icke, utan de 460,000 r:dr, som nu stå upptagna som en bankens tillhörighet och skulle komma att utgå i låneväg, blefve alltid en bankens tillgång.
Capilalsumman i banken förblifver ändå densamma.
Banken är lika rik dagen efter, som dagen före den, då denna summa utlåntes, så att tillgången alt anvisa på den gamla bancovinsten står lika väl öppen derefter som förut, så alt Sländerne skulle kunna 1111 genast anvisa utgående af den omtalta summan 3,311,000, förutsatt nemi. att Sländerne skulle fatta ett så oklokt beslut.
Följes åter det kloka förslaget, som är framstäldt af dem, som önska medlens användande lill allmänna behof, alt de skola utgå successive under 5 år af den inflytande bancovinsten, så behöfves icke en skilling tagas af den nuvar. vinsten; ty nya inkomster fylla hvad som borttages af det gamla capitalet.
För öfrigt anhåller jag alt Den 17 Octo ber f. m. få upplysa, att det icke iir med 3, utan med något mer än 5 millioner, hvarmed den verkligen utelöpande sedelstocken blifvit förminskad sedan sista riksdag.
Den ledamot, som sist yttrade sig, har redan visat, att Hrr von Hartmansdorff och Mannerskantz haft orätt, när de påstå att Standerne ej skulle kunna disponera bancovinsten till ett belopp af 3,311,000 r:dr för allmänna behof, om man ökade discontens lånefond, enär banken äger tillgång all suecessive under 5 år utbetala en lika stor summa utan alt röra en skilling af den ifrågasatta.
Jag upprepar min önskan, att betänk, måtte bifallas och lägger till grund för denna min önskan den uppgift jag meddelat R. o. Ad., att, till följd af den tillfälliga behållning, som finnes i banken och på dess depositions-räkningar af medel tillhörande Riksg.cont., hvilket utgör sannerligen en tillfällighet, så har också en tillfällig förlägenhet i allm. discontrörelsen uppstått, som Standerne nu böra afhjelpa.
Som jag nu funnit, att den extra-statsreghn kommer att lägga ett hinder för den hjelp, som är Svenska allmänheten tillämnad; så får jag säga, att om detta skötebarn, nemi. den extra-statsréghn, skulle vara så ömtåligt oell hafva så stora pretentioner alt vilja hafva allt hvad sorn finnes; så tror jag alt dessa pretentioners nedsättande icke vore ur vägen, för att tillfredsställa det behof som yppat sig.
Visserligen kan man supponera, alt den Svenska allmänheten af den extra-statsreghn skall få något gagn; men det blir dock alltid mera indirect, och jag kan ej förmoda, att Svenska allmänhetens rätt och fyllandet af densammas behof skola slå tillbaka för den omtalta extrastatsreghn.
Jag tror detta så mycket hellre, som det nära nog vore ett halft bedrägeri att först genom disconters inrättande likasom gifva på liand, att man står tillreds med hjelp i nödens stund.
När man gifvit ett sådant löfte, är man icke berättigad att taga det åter, utan bör salivera apparencerna och hålla hvad man löfval.