Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt dessa Disconter Otroyer utan särskilt ersättning kom. mi att förfalla, synes med sjelfva sakens natur sä öfverensstämmande, att något afseende å Actieägares anspråk emot Staten aldrig lärer kunna göras, då dessa ej varit åtföljde af A* ctieägares fö klaring, att de ägde förmåga och vilja, att sjelfve till Fordringsägares och Allmänhetens förnöjande utreda sina Respective Bolags iråkade förlägenhetmen då ali Discont-rorelse, i följe deraf, genom Banquen kominer att besörjas, uppstår fråga om närvarande ställning medgilver ett sa våldsamt indragande (af en visserligen till sio grund mycket . lör vida sträckt Credit-rörelse), som af s.ne Disconters inställande uppkommer, och om Den 17 Martii, e. m. 179 nödvändigheten icke påkallar att för Banco* Discontens räkning, DiscontContoir blilva inrättade i Götheborg och Malmö , samt BancoDisconiens röredse i så måtto utsträckt, att någon del äf de utaf- Götha Canal och Malmö Disconter begagnade Creditrver linge öka BancoDiscontens Rörche-rattighet, dock ingen annan åtgärd förunnad åt FiliaiContoirens Styrelse, än att hvar isin ort emottaga Låne-ansökningar, samt under ansvarighet tillstyrka dem, med underställan till HufvndComoirets beviljande ; och att expediera omsättningarna.
Ett i det Reglememariska lör Disconien bestämdt proportionerade Cr^dit-belopp fur hvarje ort skulle äfven minska den skäliga klagan, att alla fördelar blott tillskapades med afseende å Stockholm och närmast deromkring vatande *(!* ,n^livd s tib f! .
Utaf de med Utskottens Betänkanden bifogade Calculer har jag troligen icke fattat rätta begreppet, då 6 Procents Räntan å de utestående Fordringame är beräknad i den emot Skulderne uppsatta tillgåneen , hvadan jag ej fattar huru de redan befintelige bristerne och öfrige, Utredningen åtföljande kostnader skola betäckas af den vid slutet af sid. 7 synliga förmodan , att den Capital-förlust, suni vid jemnförelsen af nuvarande förhållandet emellan Skulder och 'lillgdngar , visar sig, skall till en betydlig del förminskas igenom de Intressen å DiscontLän, hvilka emellan hvarje afbetalning Banquen tillfalla; så framt ''■'•i-/ iruiifiO', 18® Den 17 Mariii, t. m. med dessa Intressen ej menas BancöDisconten» egen Intresse-vinst.
Hvad ställningen med Götha CanalDiscont vidkommer, kan jag ej dölja en mä hända af bristande kännedom i ämnet uppkommen förundran, att ingen Anmärkning emot denna Förvaltning blifvit gjord.
Det har ej kunnat undfalla min uppmärksamhet, hurusom Götha Ca-i nalDiscontDirection till Canal-arbetet utlånat 1,100,000 R:dr, då likväl
DiscontR/gleinentet af den 11 April 1810 icke synes medgifva nåj got annat arbetsbiträde af Disconten, än vin^ sten, sedan Actieågares under Arbetstiden dem förbehållna
i DiscontReglementet, som ålägger Directeurerne, att med yttersta noggran, het styra och förvalta Discontverket till det Allmänncs, till Riksens Ständers Banques och Bolagets derå beroende förmån och säkerhet.
Huruvida denna föreskrift kan vara iakttagen med den brist, som yppats uti mot Skulderlie svarande Tillgångar, kan jag lika så litet begripa, som att fråga om undersökning och åtal å denna Förvaltning ej längesedan blifvit af vederbörande Actieägare, BancoStyrelsen eller annan Autoritet väckt.
Art. i Bolags^ Reglorne äfven tydligen tillkännagifver, att årJ liga
Discont-vinsten var det enda, som af Discont-rörelsen under Arbetstiden borde tillfalla den allmänna Cassan.
Det måtte ursäktas mig, •m jag har svårt att förstå, huru ett Verk till Den 17 Martil, e, m. den grad kan ansvarslöst få öfverträda sina Föreskrifter och Stadganden, att det under utöfningen af sin rättighet att af enskilte upp* taga Lån till lindrig
Ränta, under för bindelse af återbetalning efter en Månads uppsägning^ uraktlåter den i R.glcmentet föreskrifna försigtighet, att atla anvisningar eller förskrift ning ar, sorn till Discoritering inlemnas, bora af Directeurerne profvan , om de med behöriga Cautioner förnedde dro, och att alla dessa förbindelser icke tå vara ställde på längre tid än 6 Månader- Om detta i DiscontReglementets 12. §. belintelige
Stadgande finnes vara iakttagit vid de gjorde lötsträckningar till Canal-arbetet, är hvad jag askar mätte, genom BancoUtskottets försorg, blifva besvaradt, ehuru all anledning af Utskottets Betänkande hämtas, att sådan Reglementets föreskrift icke blifvit iakttagen, emedan dessa 1,100,-100 R:dr i Catculen icke anses såsom någon tillgång.
Jag öfvertygas svårligen, att Lagstiftande Magten bör underlåta att yrka ansvar å den eller dem, hvilkas felaktighet eller djerfhet tillskyndat en sådan förlust åt Enskilte, och en så kännbar rubbning i all Credit och allt förtroende man och man emellan; Jag har för min del åtminstone ej kunnat Åtnöja mig med den i Herr Santessons utgifna Upplysningar om Götha Canalverk och dess Discont, lemnade underrättelsen, att den redan vid 1815 års Riksdag varande, och då till Riksens Ständer uppgifne Canalverkets Skuld till Disconten af 852,97a R;dr af då varande Stander lemnades oanmärkt3 och jag inser af denna framfarna fog - Dm i 7 Martil, r. m. lighet eller uraktlåtenhet , ingen förbindelse för närvarande Ständer till ett lika handlingssätt, i synnerhet som det blifvit dessas lot, att få v.dkännas de olyckliga följderna af må hända för mycket öfverseende då det Allmänna- bä.-ra bort strä igare bevakas.
Har Gö.ha Cana! niston i Oi reel ion ägt några Stadganden, hvarom j g saknat kunskap, som berättigat den tj 1 sådana, utan Cslition, på längre än 6 Månadtrs tid, till Canjlvtrk t gjorde försträckningr.r j så önskar jag derom blifva upplyst, och fordrar emedlertid att Götha Canal
DiscontDirection i vidrigt fall må ställas under samma lagliga undersökning, som Malmö
DiscontDirection redan undergår.
Jag anser de Medborgares rått, som nu få vidkännas af DiscontFörvaltningen, mer eller mindre förorsakade förluster, påkalla ali den ansvarighet, hvartill Reglementens och BolagsReglors öfverträdande kan föranleda; och ingen skall med mera nöje än jag emottaga en grundad öfverbevisning, att Götha Canal DiscontDirection, vid det ifrågavarande Lånebiträdet till Canalarbetet, som nu väcker en betydlig brist i tillgångarne, iakttagit hvad Reglementen och Författningar i d nna del stadga, och då jag genom mitt yrkande af laglig undersökning och ansvarighet, å ena sidan, åsyftar tillfredsställandet af rättvisans kraf för e» bedragen Allmänhet; önskar jag ät Directionen härigenom lemna tillfälle, att på ett för sig tillfredsställande sätt upplysa den stora del af Allmänheten, 6om troligen i denna Den 1 7 Martiin t. tn. del hyser samma begrepp om saken, som jag.
Med Ut-kottet instämmer jag gerna deri, att alla Assignationer på ett eller ann t sätt må genast inlösas; men de häitil! för skjöfde medel endast anses, såsom ett Föiskotts-bidiag till Massorna, som för dessa Assii'<iäf 0« ners godtgörande bör häfta, lkasöm lör c’?ss öfriga skulder.
Om Åter remi s af Rttänk^ndet vägar jag i öfrigt anhålla, i anledning af ce Anmärkningar jag tagit mig friheten iranisälla, och hvilka hufvudsakligasr innefattas deruti: att jag icke viii medgifva prio ritet för någon slags Fordringsägare i Massorna; att jag anser hvarje at de banquerourterade enskifta D;scontverken böta särskilt utredss, för att, i mån at sina tillgångar, lenina sina Respective Fordringsägare den Liqvide hvarje Verks tillstånd medgifver; att jag anser Disconternes utredning af Riksens Ständéfs RiksgäldsContoir böra öfvertagas; att jag anser den föreslagna Ränteafskrilningen såsom oförenlig med Lag och billighet; och att upplupna Räntor böra bland Skulderne beräknas lika med Capitaler; att jag tror Fordringsägare och allmänna Penningerörelsen varä bäst belåtne, om, å sätt jag föreslagit, alla Disconteines Skulder inlösas med RiksgäldsSedlar, under iakttagande af den Rabatt, som Massornas utredning visar för Fordringsägare komma att uppstå, då Disconternes säkra Fordringar endast beräknas såsom Tillgångar; att AfskrifhingsRäkningc ns belopp med Obligationer efter Utskottens föreslagne method ma liqvid** ras,, likväl med iakttagande af samma Rabatt 184 Den ■ 17 Martil, e. lif. sora för andra Fordringsägare, dock med räfc/l tighet till
Discomeringsrätt ra d dessa Obligationer} att Fordringsägare, vid skeende utbyte åf sina i händer hafvande Skuldebevis, erhålla ett qvi.to på sjelfva SkuldSummans belopp, för att efter 5 år, eller efter fullän* dad utredning , kunna erhålla den ytterligare utdelning, hvartill ett lyckligare
Discont_fordringarnes indrifvande, än förslagsvis tillätes att hoppas, möjeligen kunde gifva anledning; att det på sådant sätt åter utsläppte och emot 3 ProcenfsSedlar och Assignationer i Rörelsen svarande Sedelmynt, ovilkorligen efter 5 år bör vara åter indraget, såsom svarande emot den Fo"d, som innefattas i Discontverkens säk» ra Fordringar; att af dessa bör indrifva: en femtedel om året, och om möjligt Räntatr för de i dessa Disconter gäldskyldige, till ^ Procent nedsättas under denna Liqvidationstid att jag ansett 6 procents Ränta ä Barq iers fqrdnn af Götheborgs
Discont vara för strängt beräknad; att någon utsträckning beviljades för BancoDiscontens operationer, och att FilialContoir i Götheborg och Malmö anställdes, utan rättig, het att bevilja Lån, hvilket alltid skulle HufvudContoiret i Stockholm undersfällas- som ägde att göra afseende å FilialComoirens till- eller afstyrkan; att jag anser en uppgift med nummer, årtal och summa å alia i omlopp varande TreproeentsSedlar innom viss löreskrilventid, böra af Innehafvare infordras, för att controllera Verkets bokförda Skulder; att jag äskat undersökning om Götha CanalDiscont ägt rättighet att till Canalverket utlåna Den 17 Martil, e. m. 185 i,loo,ooo R;dr på längre tid än 6 Månader, och utan att derföre äga sådan säkerhet, som till TreprocentsSedels-InnchafVares förnöjande är antaglig.
Till slut får jag äran yttra, det j-g inga. lunda kan medgifva, att
Regleringen med Dig. conterne bör kunna afgöras i hela sin vdd förr, än den allmänna grund Utskotet stadgat för Myntförhållandet i allmänhet blifvit af Riksens Ständer gillad; hvadan jag anhåller det Ridderskapet och Adeln med mig täcktes instämma i den önskan v att Utskottet, så fört ske kan, behagade afgifva sitt Yttrande i denna Hufvudfråga, hvarunder jag an ef alla ändra vara blott beroende delar.
De utelöpande Assignationcrnes snara inlösen, efter den grund, jag tagit mig friheten föreda, år således den enda åtgärd af Utskottens Betänkande jag, för min del, skulle vilja genast tillstyrka, Utskottens Betänkande innebir visserligen, att det beror på hvarje Fordringsägares godtfinnande, att bringa de R r q teronHerade 'Disconterne till Coticourstiikiå d m n då sådt-nt afen enskilt emot ett så beskaffadr
V rk icke möjligen varit verkställb rt, är, i min tänka, högst origtigt, att då Ctjnchurstil&rånd i det fallet verkligen existerar, att Disconierne ej betala sina Skulder, de likväl uppbära sina Fort. dringar på ett sätt, att Massans t 11-ängar derigenom dagligen förminskas, till stor skada och förfång för sådana, som ej kunnat qvitta gäld mot gäld, hvarföre jag anser högst nöd - I $6 Dsn 17 Martil, e. ?«. vändigt, att Disconterne ej mera fä uppbära sina Fordringar -, och de Gäl IsKylJige, 1 följe deraf,: tills vidare befrias från afbcialningar och ifrån den Straffprocent, sorn elier sådan Forfattnings vidiaganäe kunde påstås böra besvära deras Lån.
Utan anspråk att kunna lyckas i framställningen af något bärtrej än det tänkande innefattar, skal! jag arne sorn en verklig tillfredsställelse, om jemnlörelscn f motsatta tankar kan tillvägabringa den säkra öfvertygelse hos mängden, aom åtminstone Linnar hopp, att en företagen utväg är den bästa, sorn tid och Oir.scändigheter medgifvit.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, uppläste följande,}^-3n-l a^|-v . l4l • u
Då så många redan anmält hvad som emot de Högloflige Utskottens Betänkande kan vara att anmärka, utbeder jag mig att endast få framställa några idéer, hvilka under granskningen af ämnet b'ifvit hos mig väckta , och åt hvilka de Höglofl.
Det gifves endast trenne sätt att afhjelpa de oredor, sorn FilialDisconternes obestånd vållat, så snart man går ut ifrån den Idéen, att Concours bör undvikas.
Att såsom Stats- och BancoUtskottea föreslagit, låta Nationens CreditVerk
Den 17 Mertil, t m. 187 besörja Massornas utredning
. då jag likväl tillstyrker de förändringar i planen lör denna utredning, som af Herr Friherre Anckarsvärd blifvit föreslagen
Det andra vöre:
Att genom nya förskott återsätti FilialDiscOoterna i atti vit. t, och dem i tillfälle att r^da sig sjelfva.
Detta m.del vore ofelbart det lenast , mendet torde hafva Opiuionen nog mycket emot sig, klan tycker ej om här i Landet , att gå långsamt till sina mål , och att amputera en skad
;d lem går visserligen fortare , ön att bota sKadan genom en klok och sorgfällig behandling, Det är ock en sanning , att om denna Cur-method skali äga en lycklig utgång» så -ordras ovilkorligen, att så val de producerande, sorn ock de PenningeKäntetagande Classerne bestämma sina begrepp om Banco TransportSedelns nu ägande verkliga värde, efter dess förhållande till det Verks reella Fonder, som utgifvit dem, och icke hvarken efter det förhållande de förr ägt eller det förhållande, som de framdeles kunna komma att äga.
Hufvudordsaken till de slitningar och ytterligheter t’’- sorn under de sednare åren ägt rum; till olikheterna i Producternas pris, så väl i förhållande till hvarandra, som ock det ena årets pris jemfördt med det andras, synes mig ligga deri, att å ena sidan Producenterne satt ett för ringa värde uppå BancoSedefn, som de så lätt kupnat dels förtjena, dels upplåna ; och att å den andra, de Penninge-Räntetagande, ibland hvilka i v;s a aLe nd- n Slaten sjelf kan räknas, genom Den 17 Martu, t. m. hållande i pris, siräfvat att gifva BancoSödel» ett värde, som den icke mera kunde och således ej heller borde äga. * L> »f Q* 6 iwD y 1 < jlIl^{sJiO> cSU.BaKt Af all strid draga merendels främmande Personer , som i striden icke deltaga , största fördelen.
Så har ock Utlänningen och dess Agenter allena riktat sig uppå den Opinionsstrid, sorn Myntförvillelsen hos oss väckt.
Producerande hafva vant sig vid att taga utifrån de flesta af sina förnödenheter och
Ad* ministrationen sjelf har , i afsigt att köpa den så kallade Penningens värde genom de inhemska Producternas hållande uti ett relativt lågt pris, öppnat vägarna för Importen, så ofta yttre omS&n4igl3$t£r det tiifåfffadiö'? -seJ nosan la «4t Skulle begreppen i dessi afseenden kunna rättas och närma sig till hvarandra; skulle genom åtgärder, som egentligen höra till StatsFinancens eller rättare till StatsOcono mjpns område, ty sann StatsFinance är icke annat än klok
Sta^ oeconomi; skulle genom dessa åtgärder, de producerande Classerna kunna ledas att hellre göra sina besparingar å nyo fiuktbärande , än att förtära dem i utländska kräsligheter ; skulle genom dessa åtgärder Staten och dess Tjenstemän kunna försättas i den belägenhet , att deras Interesse ej mera behöfver vara i strid med de producerande Classernas Interesse; så, tror jag, att den lenare behandlingen borde få företräde framför den våldsamma» hellst då, i förra fallet, Konung och Silander befrias ifrån den ledsamma nödvän-.
Den 17 Martii, e. tn.
J89 dighet att stifta
Lag för tillfället, eller att för en speciel Casus upphäfva icke allenast allmänna Lagen, utan äfven handla emot Grundlagarnes föreskrift; ty emot den åtgärd, som Riksens Ständer nu gatt att vidtaga, km Re» geringsFormens yo. § med vida större fog å» beropas, än den hittills eller under loppet å£ denna Riksdag blifvit med blotta Discourser tillämpad.
Jag ser ingen möjlighet att komma ifrån denna § , om någon alfvarsam Opposition skul.' le bilda sig mot det af Utskotten töreslagna Förlikning sproject.
Denna §. förbjuder uttrycke» ligen Riksens Ständer eller deras Utskott att befatta sig med enskildfa Medborgares och Corporationers förhållanden eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning.
Till de undantagn? fall lära icke FiiialDiscontemas Octroyer, eller deras Liqvider med Debitorer och Creditorer kunna räknas.
Men skulle Riksens Ständer under innevarande
Riksdag vilja fatta något definitivt beslut, ledande till reglering af allmänna Penninge-röreisen ; så vill det synas mig vida rigtigare , om man lät åtgärderna till
Disconternes reglering subordinera under den principe, som i sådant fall kommer att uppställas, än att, på'1 sätt Utsköttet , sid. f. yttrat sig^ låta alla Financiella förhållanden, så val Statens och Nationens, som sådana enskilta Corporationers, hvilka hittills statt i gemenskap med Banquen, subordinera under den principe, som för 'bevara1 randel af Banquens så kallade Credit kan anses nödvändig.
Jag frågar; är det rättvist dell1 igo Dén 17 Martil, c. m. går det an , att låta Banquens förhållande till sina Gildenärer och sinn Borgenärer, sådant det nu är, eller genom operationer kan blifva , ovilkorligen och alltid blifva måttstock för föi hålland t emellan Gäldenärer och bor. ge. äre-r i allmänhet, och med detsamma den måttstock* som bestämmer värdet af våra Hus, af vår jord och af våra Utlagor till Staten.
Ridder kapet och Adeln torde icke nu mera ogilla, att jag så envist bestridt, det frågan om FiiialDiscöntemes reglering skulle till slutligt afgörande få företagas, annorlunda än i förening m d frågan om regleringen af allmänna Penning^- rörelsen.
Jag har länge hyst den tankan , att Statens och Panquens
Fin^nce böra åtskiljas:
Långt innan jag initierades i Banquens så kallade hemlighet, förstod jag atf Banquens röre*se icke kunde vara annat än en Credit-rörelse, icke mindre älvcnryrJig under dess Contanta, anunder dess Sedel perioder Genom noggranna undersökningar har jag öfvertyga* mig, att denna Banquens Oedit rörelse yttrat en högst ojämn och således , i det hela tagit , menlig verkan uppå N.öingarne, ålit efter som den va'it mer eller mindre utsträckt.
Det är i synnerhet på Jordbruket och de dermed i förening stående N tringar, som variationerna i denna Creditrörelse yttrat en föiderflig inflytelse.
En sanning , som jag uti den förleden Höst från trycket urgtlven Skrift om Spannmålsprisen och om Myntförhållandet i - Den 17 Mariii, e, m. >91 från år 1624 till närvarande tid, tror mig hafva bevjst.
Jag är innerligen derom öfvertygad, att, förrän Staten får sitt eget, från Banqtien skillda Credithysteme, det ej kan förekommas , att icke hvarje nytt krig och hvarje behof af ovanlig kraftansträngning skall leda och tvinga till samma missbruk af Banquens Credit , som det, hvartill Krigen åren »757, 1788 och i8o?v föranledde, och till lika menliga följder för de producerande Näringarne, så snart fråga uppstår att hämma missbrukens Verkningar.
Missbruket af Banquens Credit-rörelse vållar förlust för Capital-ägarne, det vill säga, för den Class, som njuter fördelarne af förra Productioners behållna vinst, och återförandet af Banquens Credit-röralse innom den gräns, som massan af dess reella Fonder tillåter, vållar förlust för Producenterne och för en tid åtminstone eller intilldess art Productions medlen hinna öfvergå i andra händer, äfven förminskning af Productionen.
Så länge det nu existerande Systemet bibehålies , skola vi aldrig komma utur den olyckliga Cirkelgång, som roed Carl XI1 :s död begyntes; Rikets serskilda NäringsClasser de tor främmande Nationers behof eller lör Export arbetande, och de , som arbeta för inhemska Consuintio nen under ett dylikt förhållande , ömsom öfver höfvan tryckta och ömsom olver höfvan gynnade, skola ingendera hinna till ett varaktigt välstånd, och btateus tillväxt 1 inre 193 Den 17 Martil, e. m. styrka ^kall mera blifva ett mål för våra önskningar, ån vår-a förhoppningar.
Med ett ord.
Jag tror att Staten och Banquen ej på annat sätt kunna åtskiljas och göras oberoende från hvarandra, än att Staten småningom mot Obligationer , ställda på R:dr i Silfvervärde samt Räntans och 2 till 3 procents årlig Capitalafbetalning i Silfver, uppJånar eller rättare uppköper
Banco TransportSedlar, hvilka sednare sedermera dels kunde användas till Jiqviderande af Banquens fordran i den proportion , som med afseende på förhållandet emellan Borgenärer Och Gäldenärer i allmänhet kan pröfvas lämpelig ; dels ock till sådana Statens extra-ordinaira behof, som ej genom Bevillning kunna fyllas och hvarigenom dessa Banco TransportSedlar åter kunde ledas in i allmänna Rörelsen.
Härigenom skulle vi innom Landet erhåh la en måttstock på BancoSedlens verkliga värde och i och med detsamma på våra Produeter och våra fastigheter, hvilken, ehuru icke fullt säker, dock blefve mindre variationer underkastad och mindre förvillande än den , som nu våra Handels - relationer på Hamburg och London gifva oss.
Efter det Silfvervärde , som Banco TränsportSedlen härigenom i Folkets Opinion erhåller, skulle småningom Liqviderna Private emellan uppgöras j beräkning af Banco-Sedlar efter namnvärde t)en 17 Martii, i. m. 19g skulle småningom förbytas i beräkning efter det åtminstone aproximerände Silfvervärde, sont
Stat obligationerne beteckna} för viilelsernä skuU le blifva mindre stora och den tidpunct närma sig, då Rikets Banque åter kUnde blifva hvad den alltid bordt Vata}'och säkerligen sedan dess och Statens OedifRörelsé blifvit åtskiljde, Skall för besitähdigt förblifVa»KSddO Jorn me fl P 111i jH-»}a 9|lfi)n£ i fri£ä fl '*:
'Jf! ’ t ^ •
Orri denna Idée blefve Grundidéen för dé Steg till allmänna PennmgeRörelsen , sOm nU torde allena kunna vidtagas, så skulle jemväl
FilialDisconternas reglfcring kunna utan förnärmande af Lagarna befordräs. Banquen skulle då kunna förskjuta medel åtalia de Discönteri nas Gäldenärer, sbrrt ägä nöjaktiga Fastighets^- Hypothek att erbjuda, mot förbehåll, ätt sams ma belopp af TrartsportSedlar, som härigenom Utginge af Banquen, skulle af Staten Uppå dess skuld afbeialas Dessa Skuldförbindelser skulle likaledes kunna ställas på R:dr i Silfvervärde, efter den Cours, Sorn Riksens
Ständer komrtiö i sådant afseende- att be tämrna , med skyldighet för Gäldenären att betala Räntan antingen i Silfver eller i Banco TransportSedlar efter Cours, jag tror att på denna väg* en blifvande Realisation skulle kunna Utail Våldsamma skaknittgät förberedas.
Ständer skulle lika val öcb ehuru på detta sätt Disconterne Sättas i tillfälle ätt redå sig sjelfva, kunna tillåta att Assigfiationerna genast efter fulla värdet af Batt* Ridd. 0. Ad, Prvt, IV.
B- II- Afd. åst 2ét 194 Den 17 Martil, e. in. quen irlösasj då den förlust, som på Assignation rna möjligen skulle kunna blifva, kunde afskrifvas på den vinst, som Banquen hittills på FilialDisconternes rörelse njutit.
Eber de många och vidlyftiga anföranden jag hort i förvarande ämne, vill jag icke upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid med något Memorial, utan får endast uppgifva de skäl, hvarföre äfven jag yrkar Årrremiss af Högloflige Utskottens Betänkande.
Jag anser icke de åtgärder olämpelige, utan förenlige med Principen af Myntvärdets upprätthållande, som Utskotten föreslagit i afseende på Disconiernes Assignationers och Reversers inlösen, nemligen 3 de förre genast och de sednare innom 5 år, dock som en mera detaiHerad plan för Penningetillgången i Rikets från Stockholm aflägsne Provincer och på hvad sätt Lånetillgångar hädanefter kunna blifva att tillgå, då sorn jag hoppas alla BolagsDisconter och Insatts-rättighet af Penningar mot 3 Procent aldrig måt?
te af Ständer mera audoriseras, icke ingått uti det Förslag Högloflige
Utskotten nu afgifva anser jag Betänkandet böra återremitteras, i den förmodan, att det dröjsmål, som ytterligare härigenom ökar den allmänna förlägenheten, icke uppväger fördelen af att i ett sammanhang få emottaga och kunna bedömma hela Financeplanen, då hvarje partiel åsigt alltid måste göra detta bedömmande mera osäkert och öfvertygelsen om det rätta mera vacklande.
Utskotten torde äfven böra närmare upplys
Den 17 Martil, e. m. 103 Sa , huruvida Götha CanalDiscontsDirection kart undgå en lika ersättningstörbnidelse, som Malmö
DiscontDirecteurer, i händelse brist förefinnes, samt hvad del Canal Verket kan anses hafi uti Discontens obestånd, då till arbetes bedrifvande användts mera än Discontvinstert och ActieÄgarnes samt
Statens lagliga och bestämda årliga bidrag3 hvilka upplysningar läJ ra vara lika vigt'ga för Ditectionerne, i tall de äro ansvarsfrie, som för Riksens Ständer, ifall ett motsatt förhållande äger rum.