Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Ekon-Utsk:ns den 7 dennes på bordet lagda betänkin och utlåt:n: N:o 46, i anledn. af väckt fråga, att de s. k. bibel — trycks-medel, som årligen erläggas af pastorerne på Gottland, mätte användas lill folkundervisningens befrämjande derstädes; N:o 47; ' anledn. af väckt fråga om lifgifvande af en officiel tidning; N:o 48, i anledn. af väckt motion, att den span må I, som upphandlas för Statsverkets räkning, mätte levereras efter vigt; N:o 49; ' anledn. af väckt fråga om en lika beskattning å all jord inom Riket, m. m.
Då nu ånyo föredrogs Stals-, Banco- oell Lag-Utsk:ns den 7 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 5o, i anledn. af Peter Pebrsons från Calmar län motion om upphörande af Bankens och Riksg.contorets forum privilegiatum, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Hr von Hartmansdorff, A ug. och Frih. Stjernstedt, Theodor.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- samt Allin.
Besvärsoch Ekon.Utskms den 7 dennes på bordet lagda betänk. iN:o 51, i anledn. af väckt fråga om skyldighet för embetsoeh tjenstemän m. fl., att, då de företaga resor i K. M:s 33a Den >4 Oetobere. m. och kronans ärenden och på dess bekostnad, färdas på ångfartyg, der sådant sig göra låter.
På begäran af Frill.
Tersmeden, Wilh. Fredr., och Frih. Cederström, Jacob, lades ånyo på bordet Bevilln.- samt Allm.
Besvärs- och Jikon Utsktns den 7 dennes på bordet lagda utlåt, N:o 5, i anledn. af gjorda anmärkntr vid sammansatta Utskms betänk.N:o 2, ang. grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningens, Utöfning samt afgifterna derför.
Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hrr von Hartmansdorff, A11 g., samt Westfelt, Nils, Bevilln. samt Allm.
Besvärs- och Ekon-Utsk:ns den 7 dennes på, bordet lagda mern.
N:o 6, i anledn. af återremiss utaf förevar.
Utsktns betänk.
N:o 3, ang. ersättning till kronolänsmännen för resor, sorn af dem anställas till försegling af brännvinsredskap.
Besvärs- och Ekon.«
Ulskts den 7 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 100, i anledn. af motion om förändring af sältet att aflöna tjenstemän och betjening vid tullverket, samt upphörande af de i detta afseende stadgade sportlar och expeditions-afgifter, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Hrr Prytz, Lars Adolph, och Bildt, Knut.
Ånyo föredrogs och bifölls Allin.
Besvärs- och Ekon.- TJtsk:s den 7 dennes på bordet lagda betänksn.- N:o 101, i anledn. af väckt motion om upphörande af den afgift, som erlägges för begagnande af vägarne å K. Djurgården; N:o 102, i anledn. af väckt motion om ändring af hittills gällande bestämmelser om Sveriges och Noriges ömsesidiga handelsförhållanden; N:o io3, i anledn. af väckta motioner dels om utsträckning af föreskrifterna i K. kungörelsen den 27 Äng. 1823, om domares skyldighet att lemna pastorerna förteckning öfver sakfällde personer, dels om uppgifter å personer, sorn, efter häfdande, inför domstol lofva hvarannan äktenskap.
Besvärs- och Ekon.-Utskts den 7 dennes på bordet lagda betänk.
N.o io4, äng. föreslagen ordning för tillsättande af kronolänsmans-tjenster och villkor för befordran till sådana tjenster.
Jag bär icke varit närvar, i Etsk., då detta beslut fattades.
Jag afstyrker den hemställan till K. M., som Utsk. föreslagit.
Jag vet icke huru en sådan examen skall gå till.
Jag vet icke huru man skall Den i4 October e. m. 333 kunna specificera kunskapsprofven, då en landshöfding, i närvaro af en landssecreterare och en landskamererare, skall examinera en länsman.
Jag vet icke hvad en sådan examen skulle tjena till, eller hvad den skulle betyda; ty sökande kan stå sig illa i examen och blifva en duglig länsman.
Han kan stå en förträfflig examen och blifva en dålig länsman.
Jag har mig bekant, att motionen är afslagen af BondeSt. i dag, af det skäl, att dess ledamöter äro mycket rädda för lärda länsmän.
Jag tror, att de se saken rätt, och utan att vid detta tillfälle mycket orda härom får jag vördsamt föreslå, att Utsk:s betank. måtte afslås.
Gederström, Jacob; Jag skulle med den siste talaren instämma i begäran om afslag å betänk., om icke detta betänk, innefattade ett par punkter, som Utsk. afstyrkt, och som jag icke vill bifalla.
Jag nödgas således här inskränka mig till att begära återremiss.
Utsk:s förutsättning att den examen, som nu blifvit föreslagen för länsmännen , skulle tjena dertill, att de kunde vinna befordran till landt-, stats-tjenster i allmänhet, är icke riktig, emedan en sådan examen icke skulle medföra competence dertill.
Utsk. har icke uppgifvit i hvad stycken en länsman borde examineras, utan sagt, att det bör ske efter de närmare bestämmelser K.
M. kan finna lämpligt att meddela.
Utsk. har således icke gjort sig reda för hvad en länsman bör känna, och således ej heller velat tillstyrka Ständerna att hos K. M, derom göra framställning vid begäran om examen.
Egentligen fordras för länsmannen kunskap i räkna och skrifva; för öfrigt en pålitlig frejd och raskhet samt god helsa, så att han kan utstå med fatiguer.
Dessa äro de egenskaper han behöfver, för att blifva en pålitlig länsman.
Några vidare kunskaper behöfver han ej äga.
Ilar han dem , så skadar det icke, men de äro icke nödvändiga för tjenstens bestridande.
Jag begär återremiss af betänk., och i händelse Utsk. skulle finna andra kunskaper nödiga för en länsman, så anhåller jag, att Utsk. måtte uppgifva i hvilka delar länsmännen böra ådagalägga sig äga insigter, för att till tjensten kunna utnämnas af Konungens Bef:h:de, med förslag till rättelse i de författningar, som för närvar, gälla.
De talare, som yttrat sig, hafva förklarat, att de ej visste, eller rättare sagdt, att Utsk. ej visste hvaruti en länsman borde examineras.
Jag skulle tro, att han borde hafva de kunskaper, som fordras i kameral-examen.
Då återstår blott frågan, huruvida landshöfdingen, med landssecreterare och landskamererare, är behörig att anställa ett sådant förhör.
Det skulle jag hoppas och tro, såvida de äro skicklige till sina embeten.
Jag betviflar således icke , alt ju examen inför länestyrelsen kau anställas.
Frågan huruvida något förhör vore lämpligt, han också här blifvit framställd, ty man säger: hvad skulle det 334 Den 14 O c tobe r e. ra. bevisa och uträtta?
Det skulle bevisa, ali personen bar de kunskaper, som erfordras för att utöfva tjensten.
Gagnet skulle dernäst vara det, sorn motionären åsyftat, och som jag anser vara väsendtligt, nemi. att länsmannen må kunna befordras från sin befattning till någon högre och icke vara inskränkt till en befattning allena.
Här är sagt, att allmogen fruktar för lärda länsmän.
troligen derföre att de förmenas skola kosta mera.
Jag tror tvertom att de olärde kosta mest; ty dels kosta de mycket genom den okunnighet, hvarmed de ofta torde sköta sina tjenster , och dels göra de det derföre, att der den inre bildningen fattas jemte utsigten att varda något mera, der tjenstens innehafvare således icke kan påräkna några andra framsteg , än förkofran i förmögenhet , — der torde det också vara allmogen , som får tillsläppa henne, eller åtminstone blifver den, på hvilkens bekostnad länsmannen försöker att förvärfva sig förmögenhet.
Jag kan således ej tinna olämpligt, att examen fordras af länsmännen.
Jag beklagar att Utsk. ej föreslagit kameral-examen.
Men kanske är det steget förstört, så länge Hrr Landshöfdingar i allmänhet äro deremot.
Men om man icke får hvad man önskar, så är det dock något bättre än intet; och jag hoppas att om första steget är taget till fordran af några bestämda kunskaper hos dessa tjenstemän, samt om man visar dem en utväg till befordran i framtiden; så kan man få dem till något bättre än för närvarande.
Om E. o. Ad. skulle finna för godt att återremittera betänk.; så bar jag icke något deremot, men då ville jag yrka, att Utsk. måtte stegra sina fordringar.
Men alt afslå betänk, nödgas jag vördsamt bestrida, ty det vore att qvarhålla länsmännen i den ställning, hvaruti de hittills befunnit sig, och som efter min förmening hvarken för Rikets tjenst, för allmogen, eller för dem sjelfva varit fördelaktig.
Spr en g t pörte n, Jac. Wilh.:
Jag finnér mig hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren, och tror för öfrigt, alt detta betänk, står i nära sammanhang med det beslut R.
St. vid denna riksdag fattat, att med 100 r:dr öka länsmännens löner öfver hela Riket , så att de numera erhålla 200 rtdr.
Detta beslut har hufvudsakligen utgått ifrån och hvilat på den princip, att kunna till länsmän erhålla personer med mera bildning, och som kunde vinna befordran till högre Ijenstegrader.
Att nu afslå detta betänk., skulle, efter min tanke, vara att behandla frågan från en helt annan synpunkt , än som legat till grund för R.
St:s förut i afseende på länsmännen fattade beslut.
Jag får således hos Hr Landtm, anhålla om propos. till bifall å Utsk:s förslag.
Utom alt jag förenar mig med de alne siste värde talarne i deras åsigter i afseende på detta betänk., kan jag icke annat än på det högsta förundra mig Den 11\
October e. m. 335 öfver att någon, isynnerhet bland Hrr Landsböfdingar finnes, sora hellre vill hafva okunnige än kunnige länsmän.
Jag anser länsmans-embetet vara af ganska stor vigt och af mycket större, än raan i allmänhet ger detsamma.
Länsmannen, sora i första rummet har beröring med alla folkklasser, besynnerligen med den sämre, om man så behagar kalla den, eller allmogen, har det bästa tillfälle alt, såvida han sjelf äger någon bildning, densamma meddela.
Det skulle således verka ganska godt i allmänhet, om länsmannen hade någon veik I i g bildning.
Nu händer ganska ofta, kanske dock icke så ofta, som förr, att länsmän finnas, hvars seder icke äro särdeles goda, hvaremot man kanske tror, att de skola blifva det under tjenstens utöfning.
Det är dock svårt för en länsman att kunna förvärfva dem , om icke hans uppfostran varit god, hvarigenom hans förstånd kunnat utvecklas.
Dessutom har jag ofta såsom landtman och äfven såsom tjensteman funnit den stora okunnighet, som finnes inom denna tjenstemanna-corps.
Jag bar ofta funnit, alt vid de tillfällen då de som kronofullmäktige äro förordnade , desse tjenstemän, särdeles de nyss antagne, alldeles icke kunna bevaka Kronans rätt af ren okunnighet om författningarna.
Jag tror dock , att del är af ganska stor vigt , att de veta hvad de skola göra, då de blifva förordnade att förrätta hvad till deras tjenst hörer, och hvaribland saker af stor vigt förekomma.
Lika med Hr von Hartmansdorff synes det mig nödvändigt, att de böra minst hafva de kunskaper, som fordras af den, hvilken tager kameral-examen , och tror på grund deraf, att, om icke detta betänk, blir antaget, man förfar ganska illa.
Jag äger vid detta tillfälle den mera sällsynta tillfredsställelsen att få förklara, det jag helt och hållet gillar de åsigter, som Hr von Hartmansdorff framställt.
Jag anser denna fråga vara af stor vigt, emedan den rörer, huruvida länsmännen skola anses vara verkliga tjenstemän eller icke.
De kunna nemi. icke egentligen anses såsom tjenstemän, dåde icke fullgjort de prestanda, som numera ovillkorligen erfordras för hvar och en, som vill beträda tjenstemannabanan.
Den framställning hos K. M., som Ekon.Utsk. föreslagit, är ett ytterligare steg för vinnandet af det mål, som R.
St. jemte
Regerm i sednare tider åsyftat genom de tid efter annan meddelade föreskrifterna , det alla tjenstemän, så väl i Statens som R.
St:s verk böra vara examinerade, och då, på sätt Frih.
Sprengtporten anfört, man vid denna riksdag fördubblat länsmännens aflöning, samt man således beredt dessa sysslor sådana förmåner, att de böra kunna utgöra föremål för bildade personers ansökningar; så tror jag, att man alltför väl, utan att befara brist på skicklige sökande, kan fästa det villkor, som nu är föreslaget, vid dessa tjensters tillsättning.
Jag anhåller således om bifall till betänkandet. 33G D c n 14
Oc 10 b e r e. m.
Jag är skyldig mig sjelf den förklaring alt äfven jag skulle önska, att vi hade lansmän med bildning; men jag hemställer, om den af en värd talare omnämnda tillökning i lönen dertill kan något bidraga, eller i någon betydlig mån öka fordringarna på deras bildning.
Jag ville önska att det måtte räcka till för länsmännen, blott för alt kunna lefva.
Detta tror jag egentliga afsigten varit med löneförhöjningen, ty för sökandet af den bildning, som här blifvit omtalad, tror jag knappast att apparencerna äro större, då lönen blifvit Ökad till 200 r:dr.
För öfrigt skulle jag tro, att hvad länsmannens befattning angår, fordrar man mera af honom allmänt folkvett, än den vettenskapliga underbyggnad, som en examen förutsätter.
Åtminstone har min erfarenhet sagt mig, att hinner man dit, har man hunnit långt nog med den befattning , som länsmännen öga.
Hvad är egentligen deras befattning annat, än att verkställa hvad kronofogden honom ålägger, oftast på fogdens eget ansvar ?
Om nu en kronolänsman , som varit kronofullmäktig, bestridt detta uppdrag illa, så är det ett fel af Fogden, som dertill utsett honom ; ty fogden har öfverlemnat till en annan alt göra hvad som, enl. hans inslruction, ålegat honom sjelf.
Länsmannen är egentligen tillsatt såsom handtlangare åt kronofogden , som icke kan bestrida allt sjelf.
Naturligtvis söker man att få ifrågavar. tjenstemän så goda som möjligt; men jag hemställer om, med de lönevillkor, som äro bestämda, och den besvärliga tjenstgöring, som är dessa personer ålagd, man kan påräkna att få personer, som underkastat sig att förvärfva en vetenskaplig bildning eller en ekonomisk kurs.
Man har sagt, att länsmännen böra hafva hopp att blifva något mera.
Men jag tror också, att man kan få mycket skickliga länsmän, som icke Önska något mera, om de blott med sin tjenst äro försörjde, och jag tror att tjensten i allmänhet vunne mera derpå, om de voro belåtne med sina tjenster och icke ofta sökte sig derifrån, hvilket skulle föranleda täta ombyten.
Det är denna grund, hvarpå jag trott Utsk. hort fästa vigt, och jag tror att allmogen, med hvilken länsmännen hafva mesta beröring, skulle vara mera belåten med dem, om de till sina seder och lefnadsförhållanden jemnade sig med allmogen.
Jag tror att i allmänhet vore landet då med dem mera belåtet, än med dem, som söka befordran.
Erfarenheten har åtminstone sagt mig, att de länsmän, som fika efter andra tjenster, icke alltid äro de, som sköta sina tjenster bäst.
De önska sig högre upp och förlikas ej med de samhälls- och lefnads-förhållanden de ovillkorligen måste hafva såsom länsmän.
Det är från denna synpunkt jag ser länsmans-befattningen.
Jag skall visserligen icke lägga mig emot om en sådan karl kan blifva befordrad, så snart han förtjena! det, men jag åtminstone skulle helst hafva sådane länsmän, som äro belåtne med sina tjen ster - Den 14 O c t o l> c~r c. m. 337 sier och med allmogen, ulan alt eftersträfva en annans ställning.
En längre sammanlefnad ined allmogen är för deras tjenst ganska nyttig, oell jag kan ej för deras befattning anse fördelaktigt, att den blelve en öfvergångsplats till högre tjenster.
Jag har af äldre personer fått inhemta samma tanke, grundad pä deras erfarenhet,, och jag tror, alt allmogen bedömmer den saken icke så orätt, då den önskar helst sådane länsmän, att de och allmogen förstå hvarandra, och jag tror, att man förstår hvarandra bäst, då man med hvarandra delar samma lefnadsförhållande.
Det är på denna grund jag önskar att inga stora lärdomsprof må fordras af desse tjenstemän, och jag får hemställa hvad en sådan examen, som Utsk. föreslår, egentligen skulle tjena lill.
Vi se ofta embets-examina i verken.
Hvartill tjena de?
De blifva en tom form.
Saken förlorar sig, och man går igenom uti examina, i allmänhet utan afseende på hvad genom dem kan utrönas eller icke.
Länsmans-tjensterne besättas vanligen med dem, som varit skrifvare på kronofogdecontoret eller hos häradsskrifvare!).
Deras skrifkonst är således pröfvad, och jag betvifla!' att någon länsman tillsattes, som ej kan skrifva och äfven något räkna.
Delta är allt hvad han i och för sin tjensts utöfning egentligen behöfver.
Kan Iian mera, så är det bra för honom.
Han kan derigenom få förtroende och förtjena meia, det medger jag; men det lärer han sig under tjenstgöringen, mera än lian kan lära i böcker och pröfvas i en examen.
Hr von Rosen har så fullkomligt och viii utvecklat denna sak, att jag icke har något egentligt att tilllägga.
Hvad jag dock kunde tillägga är, att om länsmannen skall taga examen, så tror jag, alt äfven rättaren borde examineras; ty de hafva ingendera någon instruetion, och få ej hafva någon, utan deras enda inslruclion är att gå fogden tillhanda.
Jag tror således, alt om en länsman kan räkna och skrifva, så är det allt hvad man kan begära.
Vanligen hafva de tjenstgjort på kronofogdecontoret och då lärt sig allt hvad de behöfva känna.
Jag begär afslag på betänkandet.
Med Hr von Hartmansdorff in stämmer jag visserligen deruti, alt kameral-examen kan inför landshöfdingen och embetel verkställas; men frågan är icke derom, utan om hvad dermed vinnes, och då måste jag skilja mig från Hr von Hartmansdorff deruti, att jag tror ingenting dermed vinnas.
Det är icke egentligen kameralexamen, som skall bevisa en länsmans duglighet.
Det är den practiska kunskapen om hvad till tjernsten hörer, som för honom är angelägen och den kameral-examen, som vid universiteten undergås, är icke tillräcklig för att vinna competence i räkenskaps-verken, utan den som söker inträde, måll} H. 4'^ 338 Dc ii 14 öctcbt*r e. ni. ste äfven visa sig förstå räkenskaperna, kunna upprätta och afstilla dem, göra förvandlings-utrakningar ni. liv, hvilket icke läres vid academierna oell ej ingår i examen derstädes.
1 öfrigt och i afseende på competence lill and a tjenste!', anhåller j ig att fä fasta herrarnes uppmärksamhet derpå, alt det fordras särskildt K.
M:s tillstånd, om en icke vid aeadeinien, utan inför landshöfdingen eller collegiurn undergången examen skall kunna lemna competence till vidare befordran för länsmän; och skall den här föreslagna examen medföra rättighet lill befordran inom Län Itslulen, så tror jag, att man med detsamma borde begära en säl skild föl fattning, sorn upphäfde den hittills gällande författningen, hvartill jag för min del icke tror skäl vara lin handell.
Men jag förnyar emedlertid min anhållan om återremiss af betank. emedan jag anser afslag icke vara lämpligt ä ett betänk., som innehåller flera momenter, dei i Utsk. afstyrkt motionärens förslag, samt slutas med ett tillstyrkande i sista punkten.
Om Utsk. framdeles, vid besvarande af åtei remissen, kan finna utväg att föreslå en examen för länsmännen, omfattande sådana prof och praktiska kunskaper, hvarigenom de kunna visa sig skicklige att utöfva den tjenst, de skola emottaga, så har jag visserligen intet emot, att man begär alt en sådan examen må blifva drill ålagd ; men det mäste vara af Standerne uppgifvit hvad i examen må fordras, och icke öfverlemnas åt K.
M. att uppgöra en instruclioii till efterrättelse vid denna examen.
I en tidpunkt, då det med skäl klagas öfver en sådan trängsel på einbetsmanna-banan, som för närvarande är för handen, oell troligen en längre tid kommer att äga runi, är det icke af liten vigt, 0111 ett antal af 5oo platser i Riket kan öppnas för bildade personer, eller om dessa platser, hädanefter såsom hittills, ehuru mindre nu än fordom ägt rum, skola imn hafvas af personer, till stor del ulan allt slags bildning och heintade från classen i samhället, af hvilka man i allmänhet ej kan vanta den varsamhet i umgänget med menigheter och den försigtighet i utförandet af deras grannlaga kall, som både vore önskligl och nödigt.
Mili fullkomliga öfvertygelse är, att eli menighet i allmänhet finner -ig långt bättre belåten med att hafva att hålla sig till en sådan tjensteman, sorn har bildning, än med alt hafva en länsman af den gamla valkända racen.
Jag skulle för min del aldrig någonsin hafva tillstyrkt det ökade anslag till länsmännens aflöning, sorn Stats-Utsk. föreslagit vid denna riksdag, 0111 jag icke derigenom åsyftat möjligheten att komma till ett för hela samhället i så väl det ena sorn undra afseendet vigtigt föremål.
Häl' har blifvit sagdt af en värd talare, att embetsmannaexamina icke skulle betyda något, att de voro blott en tom förm.
Oui så är, så ar det verkligen ganska beklagligt.
Det Den .4 October e. ni. 33g finnes lunder, der einbets-exarnina fortsättas inom de lägre graderna, och att de der betyda ganska mycket för alt bilda skicklige embetsman, bar man icke betviflat.
;ir fullkomligt förvis-ad om, att. ifall K.
M. skulle behaga gilla denna framställning, och sådana föreskrifter meddelades i afseende på dessa examina, sorn Ekon.
Utsk. ansett böra äga filin, skulle också dessa examina komma att verkställas med all möjlig noggrannhet, så ali ändamålet dermed verkligen komme att uppfyllas.
Det torde för öfrigt böra besinnas, att länsmännen hafva ganska vigliga befattningar, alt deäro åklagare i brottmål inför domstolarna, alt detta nödvändigt förutsätter kunskaper, och då det måste antagas alt dessa kunskaper af dem böra innehafves, kan jag ej inse något skäl, hvarföre det skulle anses öfverflödigt, att verkligen förvissa sg om att de äga dem, innan de blifva lill tjenslerna Lefin iliad.-.
Jag finner Ulga egentligen giltiga skäl anförda för ett afslag å betänk., men deremot flera, såsom mig synes, talande för bifall dertill.
Magön anleda, till alerrcmiss har jag ej heller funnit i de värde talares, yttranden, sorn här gjort aliinärkn:r emot betänk, oell hufvudsakligen yrkat på afslag, hvarföre jag hos Hr Frih o Landtm, förnyar min anhållan om propos. till bifall å betänkandet.
Gr. von Platen, baltzar:
Då man afhört den dis— cussion, som här blifvit förd, skulle man verkligen trott att fråga varit om en mycket vidsträcktare examen, än den som bär blifvit af Utsk. afsedd.
Det är derföre som jag ber att blott få uppläsa hvad det är, sorn Utsk. begärt.
Det inskränker sig till hvad ingalunda kan anses öfverdrifvet, nemi. alt en blifvande lansman skall aflägga prof af skicklighet i de till tjensten hörande ämnen.
Vill man då påstå, att de ej skola äga skicklighet i de till tjensten hörande ämnen, så kan man säga, att de ej böra aflagga examen; mendet måtte icke varn meningen, och då ser jag icke att examen kan skada.
Tvertoin måste den gagna.
Dessutom, när det beror på K.
M. att bestämma hvilka kunskaper de skola äga, ser jag ingen fara vid att bestämma en sådan examen, och jag tror slutligen att om, vid en riksdag, hvarunder såsom det synes och såsom jag hoppas, verkligen betydligt kommer att göras för folk-uppfostran i allmänhet, då man begärt att hvarje medborgare skall inhemta åtskilliga kunskaper, man nu skulle vilja säga, att de rakt obildade länsmännen äro de bästa; så skulle man derigenom tillkännagifva, att de borde vara i själsodling underlägsne hvar och en af de bönder, med hvilka de skola umgås.
Jag ber om ursägt, för det jag för tredje gången uppehåller R. o. Ad., men i sanning jag vet, huru en sådan examen skulle gå till.
Först frågar jag: hvem skall examineras?
Den sorn söker att blif - 34° Del» 14 O c lo ber e. m. va.liinsman, eller den, som redan blifvit länsman?
Del förstår jag icke.
En länsman dör i dag oel) en annan skall genast lil Isältas.
Tjensten får icke stå ledig.
Äger jag ej rättighet att tillsätta någon, innan han tagit examen, eller får hvar och en anmäla sig hos Konungens Befthde till en sådan examen, för att sedan söka ledigblilvonde länsmanstjensler?
Jag kan icke föreställa mig efter hvilken lorm en sådan examen skall ske.
Landscancelliet har minsann så mycket att göra för öfrigt, att jag knappast vet någon tid, då det kunde sysselsätta sig med sådana examina.
Jag vädjar till dem af mina kamrater, som äro äldre i tjensten än jag.
Jag vill aldrig åberopa mig sjelf.
Jag examinerar de länsmän jag tillsätter på eli annat sätt.
Jag tillförordnar deni på tre månader.
Efter denna tjenstgöring förordnas de på lie månader till.
Hafva de då beslridt tjensten bro, är fogden belåten med dem, är jag belåten med deni, ochinnevånarne belåtne med dem, så erhålla de tjensten.
Så pröfvas de.
Jag tror att denna examen är bättre än den, som kan åstadkommas på landscancelliet.
Jag vidblir mitt yrkande om afslag.
Man, har sagt att länsmännen voro alltför illa lönade för att bildade personer skulle vilja söka deras beställningar.
För dem, som gjort deras tjenstebana i hufvudstaden, är det väl bekant, huru som man här får tjenstgöra såsom renskrifvare 8 a 10 år utan lön.