Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde således icke kunna leda till något resultat, om R. o. Ad. för sin del skulle besluta något annat än de öfriga Stånden och jag hemställer om icke undor sådana förhållanden R. o. Ad. skulle vilja lägga punkten till handlingarne.
256 Den 6 Febr aari.
Vid det af Hr Lilljehöök uplysta förhållande har jag ingenting emot fattandet af det beslut som han påyrkat, och dertill har jag så mycket mindre skäl som R. o. Ad. derigenom undgår att godkänna Otsk:s förslag i denna del.
Redan på de skäl, som Gr. Löwenhjelm och Hr Brakel anfört, eger R. o. Ad. full anledn. att icke godkänna det slutliga resultat, hvartill Utsk. kommit, helst som Utsk. icke anfört något enda verkligt skäl för afstyrkandet, och i sjelfva saken ingenting yttrat, men endast ansett ifrågav:de ansiagsbelopp icke kunna bifallas, emedan regleringen af utgifterne på RiksStatens 4:de HufvudTitel ang:de anslag till Waxholm och Carlskrona redan skulle vara afgjord.
Ja! den är det visserligen, men endast så till vida som K. 51. derför äskat anslag i Sin Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, eller enskilde motioner, i detta ämne väckte, blifvit afgjorde.
Men nu har frågan om Carlskronas befästande från landsidan icke ingredierat i denna propos. eller i dessa motioner, utan denna fråga är föremål för Frih.
Sprengtportens m. fl:s motioner, hvilka först nu äro underkastade R.
St:rs bepröfvande.
Jag anser således Höglofl.
Statsdtsk. hafva bort ingå i pröfning af frågan, och det förefaller mig, att, om StatsUtsk. vid grundligare pröfning funnit sig härtill i formelt hänseende äga rätt och befogenhet, resultatet deraf bordt blifva helt annat än det afstyrkande, som oss blifvit förelagdt, och hvilket jag för min del, då nu intet hugnesammare, positivt resultat lärer stå att f. n. ernå, tillstyrker R, o. Ad. att lägga till handlingarne.
Redan vid början af denna discussion hade jag äran anföra att min motion icke gick ut på anslag till Carlskronas befästande, utan endast att R.
St:r skulle ingå till K. 61. med en skrifvelse, anhållandes att K. M. vid nästa Riksdag malte afgifva Propos. om anslag till Carlskronas befästning.
Denna motion har Utsk. på intet sätt besvarat och jag för min del kan icke se något ondt deruti att R. o. Ad. beslutar om en sådan skrifvelses aflåtande.
Regeringen kan derigenom, såsom Gr. Löwenhjelm nyss yttrade, få ett ytterligare stöd för det förfarandet att vid en kommande Riksdag afgifva Propos., och det vöre dessutom icke omöjligt, åtminstone har det flera gånger handt, att Stånden, när inbjudning från annat
Stånd kommit att förena sig i dettas beslut, då frångå sina förut fattade beslut och bifalla inbjudningen.
Jag får derföre, så vida icke Hr Gr. o. Landtm, anser att tili den nyss af R. o. Ad. beslutade skrifveisen kan läggas orden »äfvensom till Carlskronas befästande på landsidan», anhålla om propos. på yrkandet att R. o.
Ad. måtte till K. 51. ingå med anhållan om en K. Propos. till nästa Riksdag rörande Carlskronas befästande på landsidan.
Hr 51 o n t g o m m er i e, Rob. Nils Germ.:
Jag tror visserligen att, på sätt Hr Brakel yttrat, det icke skulle skada om en sådan skrifvelse afläts, men hvad den skulle gagna till, kan jag icke Den 6 F abruar i. 857 icke mer finna.
Tre Stånd hafva bifallit Utskrs Utlåt, i denna punkt.
För öfrigt vet man att frågan om Carlskronas befästande ingår i alla befästningspianer oell att K.
M. skulle glömma att vid kommande Riksdag begära anslag för detta ändamål, lärer väl icke vara troligt, då man vid föreg:de Riksdagar sett, huru anslag beständigt begärts härföre.
Det kan således icke tjena till någonting att göra påminnelse i en sali, som man tydligen ser icke blifvit bortglömd, hvarföre jag tillstyrker att punkten måtte bifallas eller läggas till bandlingarne.
Jag hemställer till Eder, mine Hrr, om vi icke här förnöta vår tid med att discutera en fråga hvaröfver beslutet icke kan leda till något ändamål.
Det enda mål som kan vinnas, är en opinions-yttring och den vinnes lika väl om man underkänner Utsk:s förslag och lägger detsamma till handlingarne.
Om man såsom Hr Brakel föreslagit, skulle försöka att inbjuda de öfrige Stånden att deltaga i den oftanämnde skrifvelsen, så möter detta hinder i 75 § Riksd:sOrdn:n som säger: att när 3 Stånd bifallit en fråga, är den afgjord, och jag förmodar att Hr Gr. o. Landtm, då icke kan härom göra propos.
Vid detta förhållande ser jag icke något som kan vinnas genom det beslut Hr Brakel tillstyrkt.
Det är mig alldeles omöjligt att inse konseqvensen af Hr Montgommeries yttrande.
KrigsMinistern har sagt att Carlskronas befästande ingår i den för Riket upsjorda befästningsplanen: nu har R. o. Ad. nyss beslutat att ingå med en framställning till K. M. att en Nåd.
Propos. otu Stockholms fullständiga befästande måtte aflåtas; jag får hemställa till Hr Montgommerie hvilken konseqvens det skulle innebära om K.
M beslutar Propos:s afgifvande om Stockholms befästande, men icke om Carlskronas.
Ifall vi lägga denna punkt till handlingarne eller bifalla Utslcs Utlåt., gör R. o. Åd. sig sjelf skyldig till en bestämd inkonseqvens; och äfven om vi icke denna Riksdag vinna målet, så är, i händelse en sådan skrifvelse beslutas, detta ett uttryck af R. o. Ad:ns åsigt.
Jag får derföre i likhet med Gr. Löwenhjelm fortfarande yrka bifall till min förut gjorda hemställan.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter llr Gr. o. Landtm, framstiilde hurusom i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels af Hr Montgommerie bifall, dels af Hr Brakel, med hvilken Gr. Löwenhjelm instämt, att R. o. Ad. måtte besluta en underd. skrifvelse till K.
M. med anhållan om Nåd.
Propos. vid nästa Riksdag ang:de Carlskronas befästande på landsidan, dels af Hr Lilljehöök att denna punkt måtte läggas till handlingarne och dels af Frih.
Raab att densamma med underkännande af Utsk:s deri afgifna yttrande måtte läggas till handlingarne; och sedan propos:r å bifall till dessa yrkanden blifvit framslälde och besvarade med blandade Ja och Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, det han ansåg den sednast i öfverensstämmelse med Frih.
Raabs yrkande gjorda proposm besvarad med öfvervägande Ja. XI H. 17 258 Den 6 Februari.
Jag får för min del anhålla om votering på det R. o. Ad. måtte göra sig skyldig till en inkonseqvens, hvilket jag anser detta beslut vara i förhållande till det som förut blifvit fattadt.
Då jag är den ende som egentligen har följt eller blifvit följd af Ilr Brakel, och då jag tycker mig finna att Ståndets majoritet är emot saken, får jag hemställa om icke Hr Brakel tili tidens vinnande vill afstå från votering, som jag säkerligen också skulle hafva begärt om jag haft den minsta utsigt att vinna den.
Då Gr. Löwenhjelm ansett att jag skall afstå från den begärda voteringen och jag tror att den möjligen kan tappas, är det för mig en särdeles tillfredsställelse att såsom en koncession åt Hr Gr:ns yttrande afstå från begäran om votering.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 30 sisth Januari på bordet lagda Utlåt.
N:o 237, ang:de det för Linköpings domkyrkas reparerande under sednaste Riksdag, i egenskap af lån, beviljade statsbidrags förändring till anslag ulan återbetalnings-skyldigbet.
Föredrogs StatsUtsk:s den 30 sisth Januari p§ bordet lagda Utlåt.
N:o 238, ang:de begärdt statsbidrag för en större reparation å Westerås domkyrka.
Frih. Klinckowström, Rud. Mauritz:
Jag har med upmärksamhet genomläst detta Betänk., och kan dervid icke komma till något annat resultat än att begära afslag å det af Utsk. äskade anslag af 45,000 Rdr Rmt såsom gåfva och 22,500 s. m. såsom lån.
Denna summa är allt för betydlig att kasta bort på ett såsom mig synes ganska oändamålsenligt sätt.
Med denna Domkyrka är förhållandet helt annorlunda än med den föreg:de, hvartill R. o. Ad. beviljat anslag.
Vid Linköpings
Domkyrka pågår nemi. ett reparations-arbete som afser att återställa den i dess rätta skick; här åter synes af Utsk:s Betänk, att ändamålet med reparationen, hvilken ännu icke börjats, är att förändra den arkitektur som finnes i kyrkan (hvilken upförts under 3 olika århundraden) och det på ett sätt att jag tviflar det sjelfva byggnads-monumentet derpå skall vinna i arkitektoniskt afs:de.
Hvad åter beträffar den remna som hotar att allt mer och mer ökas, så synes det visserligen vara af vigt att den i höst blir reparerad och att man söker förekomma dess tilltagande, men denna reparation är i jemförelse med det hela af så obetydlig vigt och fordrar så litet anslag att jag tror kyrkan kunna bekosta den af egna medel.
Jag får på grund af hvad jag baft äran anföra, anhålla att R. o. Ad. måtte afslå detta Betänk, så mycket hellre som det skulle medföra en betydlig, och efter mitt förmenande nära nog gagnlös upgift under en tid, då Den 6 Februari. 559 Statens medel blifvit s§ hardt anlitade och hvilket icke en utan flere gånger blifvit af StatsUtsk. sjelf omnämnt.
Hr Bildt, Didrik Gillis: StatsOtsk. skulle verkligen göra sig förtjent af den beskyllning den siste talaren framställt, om StatsUtsk. tilltrott sig att tillstyrka R.
St:r en så stor summasom den ifrågav:de, för att bortkasta densamma; men så är ingalunda förhållandet, och jag tror att om den värde talaren hemlat sina motiver från Utsk:s afgifne Betänk., torde han haft svårt att göra samma konklusion som han nu gjort..
Deraf inhemtas nemi. att vid sydvestra hörnet af kyrkan är en betydlig remna, hvilken, då Domkyrkan icke har tillräckligt anslag för att verkställa reparation derå, nu antagit en så hotande karakter, att den måste ovilkorligen iståndsättas, så vida icke kyrkan skall totalt förstöras.
När nu kyrkans styresman, med anledn. af detta förhållande, skulle upgöra ett förslag till reparation af kyrkan, hvarigenom denna vackra minnesvård från forntiden skulle åt framtiden bevaras, uptäck tes att det föremål man åsyftade att bevara d. v. s. det monumen tala i kyrkan, högst ofullständigt skulle vinnas om man icke på samma gång vidtog ganska väsendtliga förändringar i det inre af kyrkan, hvilka förändringar förnämligast skulls bestå uti att höja den låga delen af kyrkan, som nu döljer den vackra och prydliga del, hvilken utfördes under !500:talet; det är nemi. den del som utfördes under lhte och 12:te århundradena, som är så lågt nedtryckt och förstör det sköna i kyrkan.
Detta kan ske med jemförelsevis obetydlig kostnad och derigenom skulle äfven församlingen på samma gång vinna ofantligt mycket, emedan kyrkan genom den olika höjd som nu eger rum i akustiskt hänseende är särdeles ofördelaktig, så att endast en tredjedel af kyrkan lemnar rum för åhörare som kunna upfatta prestens ord, och då församlingen är ganska stor skulle man på detta sätt vinna ett ändamål som icke får förbises, när det är fråga om att reparera en kyrka nemi. att församlingen på ett beqvämligt sätt kan höra prosten.
Då Domkyrkan måste betraktas såsom en Statens tillhörighet och alltid så ansetts, är det också skäl att den erhåller understöd af Staten, så att man derigenom kan nå det åsyftade ändamålet att bevara åt framtiden detta vackra historiska monument och gifva hela församlingen tillfälle att göra fullständig gudstjenst.
Hvad tillgångarne beträffar så har jag visserligen ansett att de icke medgifva de många vidtutsträfvande anslag som här varit i fråga, men jag tror likväl att Staten aldrig bör undandraga sig att betala de utgifter som äro Statens skyldighet att betala.
Dessa Domkyrkor, både denna och Linköpings,' äro historiska monumenter, som man icke kan begära att församlingarna sjelfva skola underhålla; så mycket mindre som församlingarna åtagit sig att bekosta inre reparationer, betala bänkrum, med en mängd utgifter som äro betydliga, och med Domkyrkans egna medel förmår man knappt att underhålla det som är i ordning, men icke att verkställa sådana i grunden gående reparationer som de ifrågav:de.
Det har icke heller varit endast på grund af en enskild motion som detta för \
- Den 6 februari. slag blifvit af StatsUtsk. understödt, det väcktes väl vid början af Riksdagen af flere dess ledamöter, men samtidigt ingick äfven Biskopen och Consistorium i Westerås till K.
M. med förslag hvilka
Han pröfvat och öfverlemnat med förord till StatsUtsk., oaktadt ingen Propos. i ämnet afgifvits.
Jag tror således alt om man icke jäfvar alla de auktoriteters smak och tycke som öfverensstämt med hvad StatsUtsk. här trott sig böra föreslå, kan man åtminstone deri hafva någon grundval för det omdöme som R.
St:r kommer att uttala.
Jag anhåller, på de skäl som i Utslcs Utlåt, blifvit omförmälde och de nu anförde, om bifall till förslaget.
Hr Cederström, Rud.:
Det skulle enligt min tanke på ett högst ofördelaktigt sätt vittna om den närv:de tidens likgiltighet för de monumentala minnesmärken, hvilkas storartade karakter borde fasthe 11 ro utgöra föremål för vår stolthet och omvårdnad, derest, på nu framkastade skäl, afslag skulle gifvas å Utsk:s hemställan i förevtde afstde.
Utsk. har på ett utförligt och förtjenstful lt sätt framlagt skälen, hvarföre R.
St:r böra understödja Westerås
Domkyrka med anslag, och visat detta icke ensamt vara framkalladt af nödvändigheten att hjelpa den upkomne remnan, utan jemväl utaf behofvet af förbättring i många andra hänseenden.
Del kan nemi. icke vara något, som talar emot, utan snarare för, förslaget, att man vill på samma gång åstadkomma prydlighet och ökadt gagn.
Ifrågavrde hemställan har blifvit såväl af Borgare som PresteSt. bifallen, BondeSt. har deremot afslagit densamma.
Jag vill visserligen icke tillvita BondeSt. dess beslut i detta hänseende; ty det är ett förfarande, som kan tillräckligen föranledas och förklaras af dess innehafvande ståndpunkt uti smak och insigter; men det förefaller mig som kan och bör R. o. Ad., hvilket Stånd vid alla tillfällen visat sig angeläget att häfda och skydda allt hvad som till skön konst i högre mening verkligen hörer, icke förvägra det jemförelsevis ringa anslag, som för Westerås stora och dyrbara
Domkyrka är begärdt.
Det vore dessutom en orimlighet, att ifrågasätta det stiftskyrkornas församlingar sjelfva skulle underhålla sådana byggnader, hvilka i allmänhet blifvit upförda på en tid, då katholicismen var rådande och så många fromma personer från främmande länder gåfvo bidrag till byggande af metropolitan- och kathedral-kyrkor, vanligen af mångfaldigt större vidd och prakt, än stiftsstäderne behöft eller kunnat vilja använda å sina församlingskyrkor.
Det vore således enligt min tanke en obillighet att fordra det sådane byggnaders underhållande lägges på församlingen; och vi se för öfrigt af Utsk:s redogörelse, att det belopp, som kyrkan f. n. bar att tillgå för bestridande af ifrågav:de reparation, är så litet, att det på intet sätt motsvarar bebofvet.
Jag tror för öfrigt, att summan 45,000 Bko, ingalunda är öfverdrifven, helst när dermed kan vinnas alla de förbättringar, som i Betänk, upräknas, för att i ett fullkomligt värdigt skick försätta denna vackra minnesvård af forntida byggnadskonst.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag.
Den 6 Februari. 261 Frih. Raab, Adam Christian:
Det förhåller sig så som en talare i en föregule fråga yttrat, att vi nu vid Riksdagens slut äro i en sämre ställning än vid dess början, således måste man väl vara betänkt på sådana besparingar, som verkligen kunna ske.
Mig förefaller att denna utgift alltid bör kunna upskjutas till nästa Riksdag.
Det visar sig, såsom Frih.
Cederström nyss yttrat, af Betänk, att Domkyrkans tillgångar icke äro stora; det är sannt, men de inkomster kyrkan eger, bestå dock af 168 tunnor spanmål, samt arrendemedel och hemmansränter, dessa sednare tillsamrnanlagdt utgörande ett belopp af 250 Rdr.
Då nu förhållandet är att Domkyrkorna, för att skona
Domkyrko-församlingen från sådana utgifter i afs:de på kyrkans underhåll, hvilka likväl andra församlingar äro underkastade, hafva sig anslagne betydliga räntor af kronotionde, skulle det väl vara bårdt om R.
St:r der utöfver måste betala betydliga summor för dessa Domkyrkors underhåll.
Må vara att den ena
Domkyrkan har för mycket, en annan för litet; vänta vi till nästa Riksdag, torde väl förslag inkomma om jemnkning emellan kyrkornas inkomster så alt de kunna underhålla sig sjelfva; eller om R.
St:r skola underhålla desamma, att R.
St:r då må indraga den till kyrkorna anslagna spanmålen.
Ettdera är billigt.
Hvad detta stora behof beträffar så förefaller det mig sannolikt att 1J år icke skulle så starkt influera på. kyrkans hållbarhet, att vi icke kunde dröja med reparationen till nästa Riksdag, och det är ur den synpunkten jag förenar mig med Frih.
Klinkowström.
Jag ber Hrr:ne dessutom bemärka att summan icke är så ringa; det är 67,500 Rml som äskas, hvaraf 45,000 såsom anslag och 22,500 såsom lån.
Jag ber om ursäkt att jag en gång till begärt ordet, men detta har varit mig angeläget, då jag sett StatsUtsk:s målsmän fästa sig vid den omständigheten att ifrågav:de reparation skulle bevara åt Sverige ett af dess monumentala minnesmärken.
Jag har tvertom af de uplysningar StatsUtsk. i denna fråga lemnat, funnit och tror mig äga skäl påstå att, genom denna reparations verkställande, skulle deremot det monument som af Westerås Domkyrka representeras, blifva förstördt.
Denna reparation afser en vandalism, och jag ber de
Hrr som försvarat en sådan åtgärds vidtagande, litet mera tänka sig in i denna sak.
Reparationen afser, på sätt Betänk, innehåller: ombyggnad från grunden af den mur, deruti den hotande renman visat sig; höjandet af 2:ne hvalf; 6 pelares ombildando till likhet med de i koret befintliga; de öfrige pelarnes förändrande till en, så vidt möjligt, med de sednares öfverensstämmande stil; den i kyrkan inbyggda vanprydande sakristians borttagning; inredningen af ny sakristia i det rum under tornet, der gymnasie-bibliotheket tillförene förvarats; beredandet af likhet i stil och storlek åt 30 fönster; borttagandet af de skymmande läklarne; bänkrummens utvidgning åt öster samt fördubblandet derigenom af bänkplatsernas antal; predikstolens framflyttning; de 4 små portarnes på norra och södra sidorne igenmurning och ersättande genom 2:ne större, med kyr - 2Ö2 Den 6 Februari. kans byggnadsstil öfverensstämmande, portaler; samt den nuv:de vestra portalens ornbildande till likhet med dem.
Jag frågar, mine Hrr! om ett byggnads-mouument sådant som det ifrågavide som tillkommit under en tid af 2:ne sekler, icke bör bibehålla karakteren af dessa båda seklers byggnadssätt.
1 andra länder vid reparerande af större kyrkobyggnader eiler andra monumentala byggnader, hvilka upförts under olika tidehvarf, söker man att bevara dem i det skick som hvarje byggnadsdel, upförd under olika århundrade, befinnes, och detta anser man vigtigare än att smeta på och förändra för att bilda, såsom Utsi;, säger, enhet i arkitekturen.
Det bevisar att StatsUtsk. i denna fråga varit fullkomligt obekant med det ämne det behandlat.
Beträffande skön konst har StatsUtsk. derom vid flera tillfällen förut visat sig hafva ringa kunskap, hvilket äfven de beslut som R. o.
Ad. fattat, torde bekräfta.
Jag får således, då det icke är fråga om att motsätta sig reparationen i hvad som rörer kyrkans bestånd, och då jag, i likhet med Frih.
Raab, anser att kyrkan bör ega tillräckliga inkomster för att bestrida denna reparation med de medel som stå till dess disposition, anhålla om afslag å det anslag som här begäres och hvilket icke kan leda till det dermed afsedda ändamålet.
Det torde visserligen kunna synas förmätet att med afstde på skön konst våga upträda mot en så säker talare som den hvilken sist hade ordet, men hvar och en, som sett utlandets kyrkor invändigt, tror jag skall linna det för sitt skönhetssinne stötande att se den ena delen af en kyrka utmärkt vacker, och den andra nedtryckt och ful, den må vara hur gammal som hel 1st till stilen.
Det är nu meningen att genom den föreslagna reparationen få den ena delen af kyrkan förändrad till likhet med dess vackrare del, och, efter min tro, kommer icke derigenom någonting att förfuskas, utan tvertom, i händelse det utföres väl, blir denna kyrka invändigt proportionsvis lika vacker som utvändigt.
Hvad beträffar det af Frih.
Raab, ifrågasatte upskof med detta anslag, så är af Betänk, uplyst och lärer vara med sanna förhållandet öfverensstämmande att vissa delar af kyrkans reparation, sorn äro nödiga för dess bestånd, icke tåla något upskof.
Det är äfven af samma Betänk, ådagalagt att kyrkans inkomster och utgifter i medeltal under 1845—54 utgjort, de förre 2,509 och de sednare 2.130 Rdr Bko, varande bland desse upgifter uptaget för repationer och materialier ett medelbelopp af 355 Rdr årligen.
Således oaktadt denna kyrka är bland de äldsta, är den likväl särdeles illa lottad i jemförelse med andra våra Domkyrkor i afs:de på anslag, och det synes nogsamt för hvarje opartisk, som förstår dylika saker att med 355 Rdr om året underhåller man ingen Domkyrka.
Här i landet äro
Domkyrkorna snart sagdt det enda minne vi hafva qvar från forntiden; jag hemställer då tili Hrr:ne, om det icke är en skyldighet för Staten a tit bidraga till deras underhåll, ty att begära det en liten stadsförsamling skall underhålla en
Domkyrka är orimligt; och för ifrågavrde stadsför - Den 6 Februari.
26a samling vore en vanlig kyrka tillräcklig.
Här har blifvit sagdt att detta anslag vore så stort att statsverkets tillgångar numera icke skulle medgifva detsammas beviljande.
Jag är visserligen icke den som är emot sparsamhet i allmänhet; likväl är detta anslag så af behofvet på kalladt att om det icke nu beviljas, b! ifver utgiften i en framtid, såvida R.
Strr vilja åtaga sig domkyrkornas underhåll, vida större än nu.
Raab har sagt att anslaget kan upskjutas till nästa riksdag på den grund att 1-£ år icke bör inverka på kyrkans hållbarhet.
Det är sannt det Sr icke mer än 1-J år till nästa riksdag, men innan de anslag som då beviljas, komma att utgå, drager det om 3 år, och att dröja 3:ne år är, efter hvad jag af sakkunnige personer inhemtat, för mycket risque radt.
Jag får tillstyrka bifall till Utsk;s Betänk.
Hr Bildt: Sedan Frih. Klinkowström med det skön hetssinne och den konstkännedom som han otvifvelaktig! måste anse sig ega, har fällt öfver Statslltsk. en så kathegorisk dom som han gjort, är det kanske nog mycket vågadt att en StatsCtskrs medlem ånyo tager till ordet; men jag tror att om Frilen icke allenast läst Betänk., utan äfven sett domkyrkan, innan han fällt sagde dom, skulle Frih:n säkerligen hafva insett att den delen af kyrkan som förskrifver sig från ll:te och 12:te århundradena eller den vestra delen alldeles icke är upförd i någon s. k. byggnadsstil, att dervid finnes ingenting i arketektoniskt afseende att bevara, utan att det endast är den östra delen, i hvilken finnes stil och som verkligen utgör det monumentala i byggnaden.
Att nu, då man reparerar kyrkan, göra den ändamålsenlig för gudstjenst, på samma gång man hindrar den från att ramla, och att förändra den del af kyrkan som icke är byggd i någon slags stil, så att den icke allt för mycket stöter ögat, synes mig icke vara så förkastligt ur konstens synpunkt som den värde talaren låtit påskina.
Då StatsUtsk. är i afs:de på konstsinne en af denne talare utdömd auktoritet, hvilket icke förvånar mig då StatsUtsk. aldrig upträdt med anspråk på att vara konstdomare, vågar jag likväl i vågskålen mot Frih:ns omdöme lägga alla de auktoriteter som förut sig i saken yttrat, hvilka alla varit af den tanke som StatsUtsk. här lagt i dagen.
Att upskjuta denna fråga ytterligare i 3:ne år såsom en värd talare yrkat, tror jag icke vara så alldeles riktigt, enär en arkitekt vid namn Ekman, som upgjort förslag till ifrågav:de reparation, intygat att remnan, från slutet af Juni 1832 till medlet af April nasti, år, vidgats från J till 1| tum.
Det är således påtagligt att om reparationen upskjutes ytterligare 3 år, blir remnan större och således omkostnaderna i förhållande större, och om man vill erkänna statens skyldighet att underhålla domkyrkorne, vinner man således ingenting på ett dylikt upskof, såvida Statens financer icke ovillkorligen fordrade detsamma, och det lärer väl ingen vilja påstå att denna siffran 63,500 Rdr gör Staten någon tunga eller skada; den inverkar ingenting på statsregleringens upgörande.