Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är på dessa skäl och med stöd af hvad reservanten har anfört, som jag hoppas att R. o. Ad. benäget måtte antaga den förändring, som Preste-St. här har föreslagit.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o.
J^andtm. yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall till densamma med det af Preste-St. beslutade tillägg, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till §:n utan förändring, hvartill svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på bifall till densamma med olvanomnämnde tillägg, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. §§ 12 och 13.
Tillkännagåfvos vara godkända af Preste-St. samt biföllos.
Den 1 April. 443 Slutligen föredrogs
Utslcts första hemställan eller ingress, samt bifölls.
Föredrogs aino Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 21 och 30 sisth Mars bordlagde Betänk.
N:o 104, i ani. af väckt motion derom, att vid blifvande reglering af presterskapets löneinkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län.
Jag liar ingenting emot det resultat, hvartill Utsk:t kommit, — men jag kan icke gilla dess motiver, emedan Utsk:t har tillåtit sig en alltför kathegorisk tolkning af vissa lagstadganden, som icke kunna godkännas.
Utslut har tagit för gifvet, watt tionde af qvarnar å flera ställen inom de fordna Danska provinserna, isynnerhet i Skåne, till presterskapet utgifves, samt att, då tvist härom uppstått, pastorernes rätt till dylik tionde genom utslag, hvilka vunnit laga kraft, blifvit förklarad obestridlig.»
Detta yttrande är icke fullt öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Ty om, på sätt som Utsk:t säger, man å vissa orter tolkat författningarne i likhet med Utsk:t, så har återigen å andra håll man uttydt desamma helt olika.
På denna grund anhåller jag, att R. o. Ad. måtte afslå ifrågav:de Betänk.
Som jag icke tillhört den afdelning af Ekon.-Utsk:t, som handlagt denna fråga, har jag ej kunnat derom taga någon närmare kännedom.
Emellertid, då här blifvit åberopadt ett utslag, utfärdadt af K. M:s Bel'h:de i Hallands län, har jag tagit mig friheten att begära ordet, för att nämna, det jag anser detta vara ett enstaka fall, som sedermera troligen blifvit upphärd!.
Det utslag, som jag har omnämnt, är dateradt den 8 Januari 1859 och är således icke utfärdadt under den nuv:de Landshöfdingens tid.
Att, på sätt Frih.
Alströmer uppgifvit, detsamma skulle vara upphäfdt, vågar jag ej bestrida; men äfven med antagande att Kammar-Coll. tolkat författnm olika, då således det vore tveksamt huru författnm hör tillämpas, tror jag det vara bäst och säkrast att vi afslå Betänk:t. 4 Gr. Posse, Arvid:
Jag har begärt ordet, för att påpeka ännu ett skäl, utom de af Hr von Koch anförda, till ett alslag å Utslcts förev:de Betänk.
Det synes mig nemi., som om denna qvarntionde vore en af Svenska presterskapets i sednare tider, sjelftagen rättighet, ty i Malmö recess den 18 September 1662 finnes ingenting stadgadt, som kan berättiga detsamma till en dylik inkomst.
Jag anhåller om afslag å Betänk:t. 444 Den 1 April.
Hr von Troil, Sara.
Obestridligt är denna fråga af en ganska invecklad beskaffenhet.
Inom Malmöhus län hafva utslag blifvit afgifna, sora varit i fullkomlig öfverensstämmelse med det af Hr von Koch nyss åberopade; men dessa utslag hafva sedermera af vederbörande myndigheter blifvit ändrade.
Jag tror derföre att R. o.
Ad. i'detta hänseende har ganska svårt att fatta något annat beslut än att, med ogillande af motiverna, låta vid Utsk:ts Betänk, bero.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts Betänk., dels att R. o. Ad„ med ogillande af Utsk:ts motiver, skulle låta bero vid det slut, hvartill Utsk:t i frågan kommit, och dels afslag å Betänk:t.
Efter det Hr von Koch och Gr.
Posse förklarat sig afstå från sina yrkanden å afslag, samt instämma i det förslag till beslut, som Hr von Troil afgifvit, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till Betänk:t, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. derå att R. o. Ad., med ogillande af motiveringen, skulle låta bero vid det slut, hvari (Jtsk:t stannat, då svaren utföllo med flere ja och några nej; och förklarades ja riu haft öfvervigten.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm.
Besv- o. Ekon.-Utsk:ts den 21 och 30 sisth Mars bordlagde Betänk.
N:o 105, i ani. af vackt motion om nedsättande af en komilé för uppgörande af förslag till omorganisation af straffanstalterna i riket.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 26 och 30 sisth Mars bordlagde Betänk.
N:o 108, i ani. af väckta motioner om förändrade bestämmelser rörande militär-undervisningen i riket.
Utslcts å sid. 5 förekommande hemställan, att R.
St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, att, innan slutliga organisationen af krigsskolan vidtoges, K.
M. täcktes lemna R.
St:r tillfälle att öfver organisationsplanen sig yttra.
Hr Lagercrantz, Carl Gustaf:
Då jag begärt ordet i afsigt att yttra mina betänkligheter vid det af Ekon.-Utslct fattade beslut, som nu utgör föremål lör R. o. Ad:s öfverläggning, manas jag dock af min öfvertygelse i hufvudfrågan till ett tacksamt erkännande af Utsk:ts moderation att blott vilja hålla frågan öppen och se tiden au, utan att redan nu, och förr än någon erfarenhet vunnits, votera ett klander mot K. M:s i fråga om Krigsakademiens reorganisation nyligen fattade beslut.
Den 1 April. 445 Sjelfva denna Utsk:ts moderation erbjuder dock ett icke ringa vapen mot dess förslag, hvilket nemi., just i den form det har, till en början synes mig vara fullkomligt obehöfligt.
Icke lära väl Rikets nu församlade
Ständer genom någon särskild begäran behöfva betrygga härnäst församlade
Ständers rätt att öfver denna, liksom hvarje annan fråga, få till timonen framföra sin mening, om de dertill finna fog, och icke heller lärer någon behöflighet af den föreslagnä skrifvelsen kunna motiveras på deri grund, att man derigenom vill tillvinna R.
St:r ett ord i laget, på förhand eller innan K.
M. ännu fattar sitt beslut.
Ty, utan att inlåta mig på frågan om den konstitutionella giltigheten af en sådan tendens, lärer väl icke bestridas, att den motion, som Utsk:t haft att behandla, och genom sitt beslut velat, ehuru blott till hälften, gynna, just gäller ett af K.
M. redan fattadt beslut om de allmänna grunder, på hvilka Krigsakademiens reorganisation skall byggas. Förhanden i frågan, hvilken förhand Rikets sednaste församlade Ständer egde och begagnade, kan således i alla händelser och sedan K.
M. nu fattat sitt beslut, icke återvinnas hvarken för Rikets nu församlade eller härnäst sammanträdande Ständer.
Huru jag än betraktar saken, kan jag således icke finna något praktiskt ändamål med att till K.
M. aflåta en sådan skrifvelse, som den Ekon.-Utsk:t föreslagit.
Men utom det att en sådan skrifvelse, efter min uppfattning, är helt och hållet obehöflig, vågar jag äfven motsätta mig densamma på den grund, att då K.
M. genom sitt i ärendet fattade beslut fullkomligt tillmötesgått R.
St:rs vid förra riksdagen uttryckta önskan, det icke synes mig vara lämpligt att ens i Utsk:ts moderata form till hälften ogilla ett beslut, som man sjelf nyss fått diktera.
Denna min uppfattning af bufvudfrågans ståndpunkt torde dock erfordra min närmare förklaring, eftersom jag härutinnan så väsendtligt skiljer mig från så väl Utsk:t, som den motionär, hvilken (öranledt Utsk:ts propos.
Uti underd. skrifvelse af d. 11 Augusti 1860 anhöllo Rikets då församlade Ständer, det K.
M. täcktes, »så snart sig göra låter, vidtaga sådana förändringar i organisationen af krigsskolan på Carlberg, att inträdet derstädes icke måtte ske vid så tidig ålder som hittills, äfvensom att läroverket kan blifva en allmän tillämpningsskola för bildande af officerare vid arméen, så att behofvet af enskilda läroanstalter för detta ändamål må upphöra.
» Genom nådigt bref af den 14 Oktober 1862 har K. M., i full öfverensstämmelse med denna R.
St:rs önskan, fastställt grunderna för Krigsakademiens ombildning, och anbefallt denna till verkställighet redan från och med innevarande års början.
Till underd. åtlydnad af denna föreskrift har äfven Krigsakademien från och med denna vårtermins början redan undergått den ombildning att dess fordna 3:dje och 4:de klasser, eller öfre afdelning, blifvit till en militärisk tillämpnings-skola under namn af krigsskola organiserad, under det att de båda första klasserna, eller Krigsakademiens nedra afdelning, tills vidare qvarstå 440 Den 1 April. under namn af krigsskolans förberedande afdelning, intilldess de i stadgad ordning snart nog af sig sjelfva bortfalla.
Krigsskolan mottager elever med det kunskaps-stadium, som enligt gällande skolstadga utmärker inträdet i 7:de klassen al rikets allmänna elementar-läroverk och vid ett härmed öfverensstämmande ålders-stadium af 17—18 år, närmare det sednare, men gynnar dessutom särskildt, så väl med inträdestur som inträdesviikor, dem* som genomgått äfven d. 7:de klassen.
Lärotiden i krigsskolan är beräknad till 2^ ar, inom hvilken tid är afsedt att, i bredd med militärstudierna, underhålla och utbilda de humanistiska till det omfång, de inom 7:de klassen på reallinien bedrifvas, blott med den afvikelse härifrån att Tyska språket, ehuru icke utgörande föremål för undervisning inom 7:de klassen, dock vid krigsskolan läses, hvaremot från denna uteslutits de kurser i Kyrkohistoria och i Psykologi, hvilka till 7:de klassen af elementar-läroverken äro förlagda.
Genom denna reorganisation har, i ordagrann öfverensstämmelse med R.
Stms i denna del uttalade åsigt, (rån krigsskolan »blifvit borttagne de, hufvudsakligen för undervisningen i humanistiska läroämnen, afsedda delarna af Krigsakademien», eller dennas nedra afdelning (lista och 2:dra klassen).
Krigsskolan har med rikets allmänna läroverk blifvit ställd i omedelbar förbindelse, och sammanbindningspunkten lämpad för en ålder, högre, men icke lägre än den af 17 år, hvilken R.
St:r, utan att deremot göra någon erinran, i dess berörda skrifvelse med tyst bifall uppgifva såsom afsedd.
Krigsskolan har slutligen, genom sin nya organisation, blifvit satt i tillfälle att snart fylla arméens behof af officers-bildnings-anstalter, så att behofvet af enskilda läroanstalter för detta ändamål upphörer.
Jag vill härmed hafva ådagalagt, att R.
Stms förlidne riksdag uttryckta önskan i afseende å Krigs-akademiens reorganisation, från regeringens sida rönt ett fullkomligt tillmötesgående.
Men huru kan då en motionär i Borgare-St. ega fog att tillvita den K. förordnm, rörande nämde organisation, det, efter hans förmenande, stora fel att densamma strider så väl mot den allmänna meningen, som mot R.
Stms uttryckta önskan?
Och huru har Utsk:t kunnat låta sig intala samma mening, för att just på denna mening bygga sitt beslut, såsom det synes då Utsk:t, i början af sin deduktion, säger sig ej kunna »undgå att erkänna vigten af de skäl, motionären anfört för en fullständig tillämpning af den grundsats, R.
St:r i simunderd. skrifvelse den 11 Augusti 1860 uttalat, att nemi. hvad som kan anses rätteligen höra till elementar-undervisningen bör skiljas från krigsskolan och denna sednare allenast blifva en tillämpningsskola», samt då Utsk:t till slut sålunda motiverar sin proposition: »då likväl syftemålet med R.
Stms skrifvelse ej bör eftergifvas, och man bör kunna hoppas att den slutliga organisationen af militärtillämpnings-skolan må kunna verkställas med iakttagande af grundsatsen om den egentliga elementar-undervisuingens skil - Den 1 April. 447 jande frän nämnda läroanstalt, har Utsk:t ansett sig ej böra, genom ett afstyrkande af motionen lemna rum för en sådan uppfattning, som skulle Utsk:t i någon mån frångått den vid nästlidne riksdag af R.
St:r uttalade mening i ämnet»?
Hvarpå bygger, frågar jag, motionären och Utsk:t nu en sådan uppfattning af R.
St:rs »mening», »önskan», »grundsats», syftemål»?
Naturligtvis, svarar man, på R.
Stms egen skrifvelse, uti hvilken, enligt motionärens med, citationstecken bestyrkta uppgift, tydligen skall af R.
St:r yttras att krigsskolan icke borde »vara en läroanstalt för sådana humanistiska läroämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna läroverken, och rättast der inhemtas.
Det är mig pinsamt, helst i motionärens frånvaro, att behöfva göra erinringar vid hans citation, men jag kan dock icke undgå att göra tvenne.
Först och främst är nemligen citationen hemtad från orätt ställe, och för det andra är den, hvad värre är, icke exakt.
När man citerar R.
Stms skrifvelse, för att derur framdraga föremålet lör dessas yrkande, så är det icke från ingressen, utan från den slutliga sammanfattningen, som man bör hemta denna citation.
Men detta rätta ställe, hvilket jag redan förut haft äran anföra, passade icke i stycke för motionären, utan från ingressen har han i dess ställe lösryckt en citation, som bättre lämpade sig för hans ändamål; men icke nog med att sålunda, under sken af att citera R.
Stms beslut, hemta citationen från ett ställe, der man icke har att söka beslutet, — motionären behöfde ytterligare, för vinnande af sitt ändamål, äfven kringskära ordalydelsen af den mening, han valde.
Motionären påstår, och bekräfTar med citationstecken sitt påstående, det R.
St:r yttrat, »att krigsskolan icke borde vara en läroanstalt för sådana humanistiska läroämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna läroverken.»
Nu heter det emellertid aldeles icke så, utan på följ:de sätt: »Och då med detta ändamål (att Krigsakademien borde blifva en rnilitär-tillämpningsskola) icke öfverensstämde att krigsskolan till en del förblefve en läroanstalt nästan endast för sådana humanistiska ämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna elementar-läroverken».
Hvarföre hafva nu de små orden »till en del» och »nästan» icke fått följa med i motionärens citation.
Det kan synas ovänligt att härtill vilja söka annat skäl än en ofrivillig uraktlåtenhet, men om så är, så kom åtminstone uteslutningen motionärens ändamål väl till pass.
Läser man nemi. rätt och utan öfverhoppning R.
St:rs ogillande »alt krigsskolan till en del fortblefve en läroanstalt nästan endast för sådana humanistiske ämnen», eller, med andra ord, att en del af krigsskolan förblefve en läroanstalt nästan endast för sådana ämnen, så kommer man strax till det helt naturliga antagandet, att den del af den gamla krigsskolan eller Krigsakademien, på hvilken R.
St:r hänsyfta, just var de 2:ne nu från krigsskolan skiljda klasser, hvilka i sjelfva verket just utgjorde den del af Krigsakademien, der nä - 448 Den 1 April. stan, eller med blott ett enda undantag, endast sådana ämnen lästes; och skulle man om ordens mening ändock kunna hysa något tvifvel, så måtte detsamma väl undanrödjas genom hvad som i R.
St:rs skrifvelse längre fram följer, då det heter: »samt då, om än ställningen vid de allmänna läroverken förut lagt hinder i vägen för borttagande af de hufvudsakligen för undervisningen i humanistiska läroämnen afsedda delarna i krigsskolan, ett förändradt förhållande härutinnan syntes hafva genom tillämpning af den sednaste skolstadgan inträdt.» Uppenbart och ovedersägligt synes mig alltså att R.
St:r med de delar af den gamla krigsskolan, som från densamma borde frånskiljas, hänsyltat på den nästan uteslutande humanistiska nedre afdelningen, hvilken nu äfven blifvit från den nya krigsskolan skiijd.
Någon annan mening kan ej hemtas af R.
Stms ord, men val af motionärens citation, på hvilken Utsk:t tyckes hafva litat.
Huru vill man för öfrigt, med motionärens och Utsk:ts uppfattning om all humanistisk elementar-undervisnings afskiljande från krigsskolan, förbinda R.
Stms tal om det »hinder» för den åsyftade förändringen, som först genom den nya skolstadgan blifvit undanröjdt?
Icke hade väl något på denna skolstadga beroende hinder funnits för att förr utesluta all humanistisk elementarbildning från krigsskolan och att till inträdesvilkor bestämma studentexamen, hvilken redan länge utgjort det allmänna humanistiska maturitets-profvet.
Nej! hindret, som först nu genom skolstadgan blifvit undanröjdt, gällde just krigsskolans sammanbindning med någon punkt inom elementarläroverket, för hvilken sammanbindning, såsom Stats-Utsk:t vid förleden riksdag uttrycker sig, »den tid måste afvaktas då klasskurserna i de olika ämnena vid elementarläroverken hunnit blifva ordnade och bestämda.»
Icke gällde det student-examen, hvilken alltid kunnat utgöra en determinerad anknytningspunkt, om man så hade velat och icke ansett student-åidren lör hög.
Så vida jag härmed får anses hafva vederlagt påståendet att K.
M:s förordn. af d. 14 Oktober 1862, rörande förändring i Krigsakademiens organisation, strider mot R.
Stms uttryckta önskan, och så vida jag läst heldre får anses hafva ådagalagt den fulla öfverensstämmelse!! mellan nämnde förordn. och berörde önskan, så vågar jag hemställa, huruvida R. o. Ad. kan för sin del finna lämpligt att nu aflåta en skrifvelse till K.
M-, sådan som Utsk:t föreslagit.
Det är väl sannt att Utsk:t icke vill att man yttrar ett definitift ogillande af K.
M:s beslut, utan blott en tvekan härom, men ehuru jag, med afseende på min öfvertygelse i hufvudfrågan, heldre vill att man uttalar tvekan än missnöje, kan jag dock icke neka att jag i formelt hänseende finner än större betänkligheter vid det förra, än vid det sednare, För min del får jag vördsamt afstyrka bifall till Betänlct, emedan jag håller en skrifvelse, sådan som den föreslagna, för att vara både obehöflig och olämplig.
Hr Den 1 April. 449 Hr af Klint, Erik Magnus:
Den ställning, som jag vid förra riksdagen innehade, i afseende på militärundervisningens ordnande, och den jag, till följe af R. o. Ad:s förtroende, under innevarande riksdag intager i hänseende till den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, denna ställning, säger jag, torde utgöra ett giltigt skäl, hvarföre jag nu vågar upptaga R. o. Ad:s tid.
Jag gör det likväl icke utan det största obehag, enär jag förmodar att jag här, åtminstone af många, blir bemött med samma tydning af mina ord, som inom Utsk:t, och hvarpå en af reservanterne gifvit mig svart på hvitt.
Mina åsigter skulle nemi., enligt honom, gå ut på att upprifva det fattade regeringsbeslutet, innan detta ännu hunnit att tillämpas och genom vunnen erfarenhet kommit att närmare blifva pröfvadt.
Att detta ej är min mening, hoppas jag att i det följ:de kunna bevisa.
Den fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning, är ingalunda ny.
Den har nemi. varit föremål för flere riksdagars öfverläggningar; och vid den sednaste riksdagen ingingo R.
M. med en anhållan, hvarpå K. M., medelst nåd. skrifvelse till Kansleren för krigsakademien af d. 14 Okt. 1862, svarat med en reorganisation af krigsakademien.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att R.
St:r i denna skrifvelse tydligen tillkännagåfvo sin önskan att
Krigsakademien måtte förvandlas till en tillämpningsskola.
Att tyda skrifter kan göras på många sätt.
Den föreg:de talaren har tydt R.
St:rs skrifvelse på sitt sätt. och jag tillåter mig att tyda den på mitt.
Jag kan nemi. icke fatta, att R.
St:rs afsigt, att från krigsskola skilja hvad som till elementarläroverken rättast hörer, och att af densamma allenast göra en tillämpningsskola, kan tydas på annat sätt än att i denna tillämpningsskola icke få ingå några andra, till de s. k. humanistiska hörande, ämnen än de, som äro en ovilkorlig följd af tillämpnings-skolan, således allenast den del af de mathematiska ämnena, som utgöra en tillämpning af elementarundervisningen på den militära.
Denna R.
St:rs skrifvelse var den officiela tillgång, som fanns för ärendets behandling, då jag, till följe af ett nåd. förordnande, in trädde i den komité, som hade till föremål att yttra sig öfver militär-undervisningen.
Då denna fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning, till sin grundtanka är detsamma som det af komitén fattade beslut, hvilket jag biträdt, så uppstår den frågan: hvari skiljer jag mig från den föreg:de talaren i afseende på denna grundtanka?
Jo deri, att jag, dels af egen öfvertygelse dels med fästadt afseende på den tydning, jag gör af R.
St:rs framställning, vågar tro, att det är bäst öfverensstämmande med det rätta och med fördelen på alla sidor, om den humanistiska bildningen förlägges till elementarläroverken, och om denna krigsskola, likasom alla tillämpningsskolor, blir en efter dessa elementarläroverk vidtagande tillämpnings-skola.
H. lil. 29 450 Den i April.
Hvad för svårigheter, som skalle uppkomma, ifall man skulle taga fullständigt genomgående af elementarläroverk till grund för inträde i krigsskolan, har visserligen icke den föreg:de talaren uppgifvit, men jag vill också gå honom i förväg, genom att erkänna, hurusom tvenne inkast af hufvudsaklig vigt deremot kunna göras.
Det är nemi. ang:de åldern och ang:de sjökadetterna.
Att åldern är en väsendtlig olägenhet medgifver jag gerna, ty ju äldre man är vid inträdet i arméens leder, desto trögare blir befordringen; men det finnes ingenting, som erbjuder blott fördelar.
Man inåste, för att få vissa sådana, äfven hålla till godo med en hop olägenheter.
Huru långt avancerad är då denna ålder, hvarom man så mycket ordat?
Jag vågar ej här anföra de siffror, som motionären andragit, utan ber jag att få hålla mig till de i K. M:s Nåd.
Propos. uppgifna.
Om jag nu gör samma förutsätt ning, som den officiela myndigheten, nemi. att ynglingen vid 17 års ålder har genomgått 6:te klassen af ett fullständigt elementarläroverk, och om jag sedan tillägger 2:ne år för 7:de klassens genomgående, får jag 19 år, vid hvilken ålder han bör hafva slutat vid elementarskolan.
Om jag nu tillägger den siffra af 2^ år, som af K.
M. höfven uppgifven såsom erforderlig för genomgående af tillämpnings-skolan, efter skedt inträde deri från 6:te klassen af elementarskolan, och jag således skulle få en siffra af 21^ år, torde väl något böra kunna afdragas på dessa 2^ år, då ynglingen ej, sedan han genomgått 7:de klassen, behöfver så mycket egna sig åt humaniora.
Jag tror fördenskull icke att för mycket af tiden alkortas, om jag från dessa 21^ borttager ^ år; och har således han, enligt detta mitt förslag, bort sluta sin kurs och vara officer vid 21 års ålder.
Huru slår denna siffra, 21 år, ut mot medelåldern, under nuv:de förhållanden, af dem, som årligen blifva officerare inom arméen?
Jo, enligt mitt förslag, blir ynglingen ^ år sednare officer än nu är fallet.
Jag hemställer, om man kan påstå, att denna skillnad af | år kan vare något så förskräckligt, att alla andra grundsatser derför böra vika.
Hvad sedan beträffar sjökadetterna, så medgifver jag, att önskligt vore, om, så vidt sig göra låter, framdeles som hittills samma upplöstring blefve för såväl sjö- som landtkadelter.
Jag hemställer, så vida jag har rätt i mitt föreg:de yttrande, att ett fullständigt genomgående af elementarläroverk är nyttigt, om det kan vara rätt att uppoffra denna tanke för att dessa 5 å 6 måtte kunna stifta lag för dem, som skola ingå på arméen, och hvilka, enligt de beräkningar, som äro gjorda, utgöra 1 på 12.
Dessutom, om jag icke tyder Dep:ts-Chefens mening orätt, är han icke belåten med att han får dem vid 17 års ålder.
Han anser det sent och han gör liksom en förutsättning, att de skola hafva gjort alldra minst en sjöresa förut, Den i April.
451 för att vid 17 års ålder kunna vinna inträde.
Detta är min tydning af hans ord.
Jag tror således icke att hvarken åldern eller sjökadetternas närvaro vid Carlberg utgör något bestämdt hinder för användandet af utgångsexamen från 7:de klassen i elementarskolan såsom inträde vid krigsskolan.
Hvad hafva de för olägenheter och fördelar, det ena eller det andra systemet?
Fördelen af utgång från 6:te klassen är endast att komma tidigare in vid Carlberg, och att desto fortare derifrån gå ut.
Hvad böjligheten beträffar, och att vid en tidigare ålder förr den militära andan skulle kunna innötas, så får jag förklara, det jag tror lika mycket som någon af eder, Mine Hrr, på böjligheten hos ynglingar; men jag tror icke, att det är någon så himmelsvid skillnad mellan böjligheten, som finnesvid 17 år och den vid 19.
Jag tror dessutom icke att det är så nödvändigt, för bibehållande af hans bildning, att han skall läsa den 7:de klassens humaniora vid krigsakademien.