Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig nu hafva ådagalagt, att icke Hof-Artikl:nes omarbetning undfallit vederbörande, men att dermed uppå goda skäl fått, kunnat, och ännu kan anstå, äfvensom jag är fullkomligen öfvertygad att då rätta tiden infaller, Kongl. Maj:t, utan all hemställan från Rikets Ständer, i Nåder berörde omarbetning anbefaller.
Jag tror mig ock hafva visat att Ilof-Artikl., ehuru urmodigt uppställde, icke till sin grund stå i ett sådant missförhållande till öfriga Lagarne, som den värde Motionären synes antyda; och jag åtminstone anser desse HofArtikl. sådana de än äro, aldrig skäligen kunna framställas till åtlöje, så vida skilt från de redbarn åtgärder, sorn tillhöra samlingen på detta Rum.
— Jag bär aktning för Fädrens Värdiga minnen.
— Jag ägnar dem tacksamhet för hvad de gjort för oss, om det än icke skulle i allt motsvara vår tids behof.
Jag slutar med att förklara det jag allt för väl känner den värda Motionären för att någonsin kunna misskänna hans afsig - Den 9.9 D e c e m l> e r e. m.
a 11 ter, och om enskilta förhållanden kunde utgöra motivet för åtgärderna inom detta Hus, skulle jag icke gjort denna framställning, men då all personlighet är långt aflägsen från bestämmelsen af Svenska Riddarhuset, är det saken, ingenting annat, som brutit min tystnad.
Friherre Boije, Fredric:
Det vill synas, som vore det stundom äfventyrligt att yttra en egen, en sjelfständig, af ingen förestafvad tanka, emedan man, oaktadt de bästa afsigter och det redligaste uppsåt, så lätt stöter sig med serskilta Corporationers intressen eller någon enskilt, som tror sig förnärmad eller förolämpad.
Det är således för mig ganska tillfredsställande, att jag, hvad Hof-Artiklarnas öfverseende angår, varit af samma tanka med dem, som ansett detta vid flera tillfällen behöfligt, och att den nuvarande upplyste Chefen för Konungens
Hof ernat göra anmälan derom, ehuru saken blifvit uppskjuten, tills den nya Lagboken utkommer.
Detta var också precist, hvad jag i min Motion yrkat.
Hvad det af mig i Motionen begagnade uttryck angår, att jag* förmodat ett sådant förhållande hafva /«.dfallit vederbörande; så lärer detta, elfte- hvad den värde Talaren upplyst, ickf6 'ara fallet; men af denna min okunnigpiet om hvad som » ai2 Den 29 December e. m. redan var vidgjordt, kan väl ingalunda dragas den slutföljd, att jag derigenom velat förolämpa någon.
Den det tror, han känner icke mitt tänkesätt, mitt handlingssätt; han känner icke mig.
Om efter denna förklaring jag skulle annorlunda bedömas, återstår mig dock det egna medvetandet att icke hafva velat såra någon.
Ilvad den Juridiska Deductionen angår; så lemnar jag den i sitt värde.
Det tyckes likväl vara en motsägelse deri, att talaren först medger behofvet af HofArtiklarnes redigerande, och sedermera vill bevisa deras duglighet, deras analogie med Lagen.
Jag kan för min del icke finna, att 1687 års tid och RegeringsForm äro analoga med 1734 års.
Mig förefalla dessa Hofartiklar såsom en qvarstående mur på en af bränd tomt, hvilken sedermera blifvit odlad, och nu tillhör ett större fruktbärande sädesfelt.
Jag har äfven förnummit, att man sagt mig hafva förlöjligat dessa HofArtiklar; men om det skett derigenom, att jag ordagrant citerat några §§. ueraf; så ligger det löjliga endast i de förådlrade formerna.
Emedlertid Ylå nu hufvudändamålet med min Motioi» ekerås öfverseende, är beslutadt, och, or* ja|g förstått Talaren rätt, beslutadt att ske, Inar den nya Lagen utkommer; så ty ckes j min Motion vara öfver* - Ben 29 December e. m. 213 flodig; och för att icke onödigt öka Riksdagsgöromålen, hemställer jag till Eders Excellence och Högloft.
Ridd. och Adeln, om icke Motionen må förfalla, emedan jag å min sida, i så fatta omständigheter, icke yrkar någon remiss derå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, i anledning af hvad Friherre Boije nu anfört, dess ifrågavarande Motion kunde få förfalla.
Ånyo föredrogos Herr Hjertås, Gustaf, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Rikets Ständer måtte anslå medel till en Lärare för Exercice, Målskjutning och Gymnastik vid hvarje Gymnasium, äfvensom 2:ne Lärare vid hvarje Universitet; samt Herr von Vegesachs, Achilles, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående Gymnastik-Inrättningar vid Regementerne, och Läroverken i Riket.
Grefve Frölich, David: Herr Hjertås förevarande Motion går ut på att erhålla anslag till Lärare i Gymnastiken vid de offentlige Läroverken.
Herr von Vegesachs Motion, är i första punkten af enahanda innehåll, som Herr Hjertås; men den föreslår än vidare inrättandet af ett allmänt Den 29 December e. m.
Gymnastikinstitut, och anslag dertill. Ilvad Herr Hjertås Motion beträffar, så liar jag ej något emot, att densamma af Riksens Ständer bifalles.
Men i afseende å sednare delen af Herr von Vegesachs, anhåller jag få yttra den tanka, att det icke är fördelaktigt för Gymnastik-konsten, att den centraliseras.
Jag har hemtat min öfvertygelse i denna del från det sätt, hvarpå jag sett denna konst utbilda sig.
Jag kan ej finna att den sprungit ut, såsom en följd af något Institut, utan den har utgått från den enskilde man, som sjelf danat sig och bragt sig upp till den vetenskapliga punkt, hvarpå lian nu står.
Om man skulle centralisera denna konst, så komme det att bero på den, hvilken blefve Chef för Institutet, huru det skulle vårdas och handhafvas, och vetenskapens utvidgning eller inskränkning finge då sin gräns inom denna persons mer eller mindre nit och skicklighet, hvarigenom roan lade band på dess fria utveckling.
Jag har åtminstone stöd härför uti andra likartade förhållanden.
Jag tror t. ex. ej, att Institutet för Döfstumma medfört någon särdeles nytta.
Dessutom föreställer jag mig, alt denna vetenskap säkerligen skulle lifvas, om den blef ett föremål för flere enskildes täflan, sorn ej ansågos bundne af nödvändigheten att hafva inhemtat sin kunskap från ett visst håll, och der fått videtur öfver sin skicklighet.
Jag får således anhålla, att Stats - Den 29 December e. m.
Utskottet måtte taga i noga betraktande, huruvida det är nyttigt att formera ett serskildt institut, eller om det ej må vara tillräckligt att anslå löner för Lärare i denna vetenskap vid allmänna Undervisningsverken.
Gymnastiken såsom vetenskap torde tillhöra de Medicinske Faculteterne vid Universiteten, och centralisation lärer i så måtto icke saknas till utbildning af densamma såsom en branche af Läkare-vetenskapen.
Hit måste ovilkorligen den såkallade SjukGymnastiken böra; och dess studerande och practiserande särskilt, utan sammanhang med Physiologiska och Anatomiska forskningar, har jag svårt att tänka mig såsom något för det allmänna nyttigt.
Hvad åter Frisk-Gymnastik beträffar, tror jag alt Staten derföre gjort nog, då den anslår löner för Lärare vid alla de större Läroverken.
Täflan emellan desse Lärare tror jag skall bäst utbilda vetenskapen, hvilken för öfrigt får fritt utöfvas af en hvar, såsom konst utan att behöfva stå under något Centralinstituts Öfverstyrelse, under det SjukGymnastiken, såsom både vetenskap och konst, tillhör antingen SundhetsCollegium eller Medicinska Faculteterne vid Academierna.
Här är således blott fråga om Central-Institut för Frisk-Gymnastik, och jag måste i den delen afstyrka motionen.
Jag vill dock tillägga, att det icke är min afsigt hvarken att förringa värdet af Gymnastik eller att 216 Den 39 December e. m. på något sätt hindra, att den person, sorn så utmärkt sig inom Fäderneslandet, i annan väg må belönas för sina förtjenster.
Men jag anser det vara stor skillnad emellan att belöna en upptäckt, och att göra anslag till befordrande af allman nytta.
Det förra borde komma från Högsta Makten, men det sednare bli föremål för anslag från Rikets Ständer, hvilka dock icke böra befatta sig med att anslå gratificationer till enskilde personer.
I anledning af den siste värde Talarens yttrande, anhåller jag få nämna några ord.
Jag får först upplysa att det är just från Centralinstitutet, som större delen af Lärarne i Gymnastiken inom vårt land utgått.
Om för öfrigt ett sådant Institut förlägges i Slockholm eller annorstädes, anser jag vara af föga vigt, i fall nemligen det annorstädes kan erhålla ett sådant tillopp af elever, sorn här.
Jag tror, att då man synes vilja befordra det sköna ändamålet att anlägga folkskolor, bör man väl icke förbise den del deraf, hvax’om nu är fråga.
Men för att åt mängden kunna lemna den ledning i Gymnastiken, som är nödig för ett nyttigt användande af densamma , fordras i första rummet Gymnastik-Lärare.
Utan den förtjenstfulle
Ling, hade denna vetenskap ännu varit i sin linda inom vårt land.
Oaktadt jag ogerna tillstyrker begärdte an - Den 29 December e. m. 217 slag, kan jag således likväl icke annat, än göra det vid detta tillfälle, helst hela anslaget sträcker sig till endast 4ooo R:dr; en summa, i sanning ganska ringa i förhållande till det goda äudamål man derigenom vill vinna, nemi. en mera ändamålsenlig fysisk utbildning hos de uppväxande generationerna.
Hvad beträffar Grefve Frölichs förmodan, att ett Institut till Lärares bildande skulle sätta en bom för konstens utveckling, så tror jag icke att erfarenheten, under den tid det närvarande, ehuru högst inskränkta, Institutet fortgått, ger anledning till denna farhåga.
Vidkommande åter Grefvens sista yttrande om en belöning för Professor Ling, så får jag tillslå, att om Hr von Vegesachs motion afsett någon sådan, skulle det vara högst skymfeligt för den utmärkte mannen, 0111 ett sådant äudamål vore insvept uti en, som det synes, åt helt annat håll syftande motion.
Jag har alldeles icke kunnat i motionen finna det minsta spår dertill, och jag är dessutom fullkomligt öfvertygad, att Herr von Vegesach, om hans mening varit att utverka en belöning för Herr Ling, skulle med den öppenhet som anslår en Svensk Riddersman, framställt denna motion.
Jag slutar med att tillstyrka motionen.
Friherre Palmstjerna , Bror Knut, anförde skrifteligan: 2i8 Den 29 December e. m.
Att elen medborgerliga eller activa Gymnastiken är oundgängelig för vårt tidehvarf, så i pedagogiskt, som militäriskt afseende, kan icke behöfva bevisas inför denna upplysta samling.
Tidsandan påkallar den physiska utvecklingen, det förvekligande lefnadssättet gör den oundgängelig; och af sjelfva den sednare Krigshistorien vore det lätt att bevisa, huru den Europeiska soldatens stela utveckling arbetar mot de märkliga framsteg, som tactiken gjort i senare tider.
Djupt kunnige män af Ridderskapet och Adein hafva för icke länge sedan på ett utmärkt sätt discuterat ämnet om vårt lands försvar, och jag vågar tro, att den personliga utvecklingen, som Gymnastiken ensamt kan gifva Soldaten, måste blifva en nödvändighet vid utförandet af deras grundsatser för nationalbeväpningen.
I ett så couperadt land, sorn Sverige, är det också desto mera nödvändigt, att vid försvaret i allmänhet räknas på personers enskilta förmåga: och huru skall denna vinnas af troupper, som sakna sjelfständig, kroppslig utveckling?
Huru skall en allmänhet, som saknar både vana, uppmuntran och anledning till kroppsöfningar, undvika att vid hvarje folksamling falla i laster och dryckenskap ? — Visserligen derigenom, att, under sakkunnige mäns i Den 29 December e. m. 219 ledning, tillfälle beredes att få Gymnastiken allmängjord; och då man förutsätter en ädel täflan de Gymnasticerande emellan, skola åtminstone de yngre af vår allmänhet mera sätta en ära i den mängd af vighets- och kraftrörelser de kunna göra, än i den mängd af supar de kunna taga; ty då inser individen sjelf behofvet att bålla sin kropp i helgd.
Han skall då undvika allt hvad han anser nedsätta sina krafter, och skall veta begagna sitt dagliga arbete till en fortsatt utveckling af hvad lian yid lediga stunder genom Gymnastiken får elay till.
— De Gymnastiske öfningarne blifva, sedan de angifvit sitt inflytande, en controll på hans kroppsliga afeller tilltagande, och dymedelst skall förenämnde moraliska ombildning på den fallna delen af naltionen vida kraftigare verka, än alla förordningar rörande bränvirissupare, Vi söka vid ynglingars uppfostran tillägna oss den bildning Greker och Romare fordom ägde; skola vi då försumma att bruka de medel, som dessa stora nationer, under deras kraftigaste blomningstid begagnade för att förekomma den veklighet en ytterlig bildning eller missbildning kunde medföra.
Gymnastik var hos dem en 'notvigt till sedef01 fallet: är den då mindre behöflig hos oss?
Jag vågar påstå mi - 220 Ren 39 December e. in. ne Herrar, att ingen kan på rätta grunder bevisa detta.
Med antagande, att den Gymnastiska utvecklingen äfven är ovilkorligt nödvändig för vår Annee, kan icke Gymnastik vid Regementerne betraktas såsom hvarje annan exercice och blott allmänt meddelas trouppen, utan individuel åtskilnad.
Gymnastiken, rätt förstådd, bör, såsom ett mera fullkomligt utvecklingsmedel, än den hittills vanliga exercicen, riktas efter subjectets skiljaktiga förhållanden.
Det är så mycket vigtigare, att en gymnastisk utbildning föregår, som nu varande exercicen är ytterst inskränkt till sina rörelser och kan med denna ensidighet aldrig gifva den kroppsliga utveckling, som är erforderlig för en krigare.
På grund af dessa reflexioner, torde livar och en finna nödvändigheten af Gymnastikens allmängörande.
Det skulle med mycken lätthet kunna försiggå, om från hvarje Regemente skickades en Ofiicer till Gymnastiska Central-Institutet, och han, såsom skicklig Regements-Gymnastik-Lärare, sedan utbildade nödigt antal Underbefäl för Trouppens Gymnastiska behandlande.
Om äfven dessa Officerare tillika anställdes såsom Gymnaster vid de större Läroverken och Underbefälen vid Folkskolorna, skulle, mellan mötestiderna, den - Den 29 December e. m. 221 na sysselsättning berecia mängen militair en lättare utkomst.
Undervisningen skulle på detta sätt vexelvis förspridas, och äfven den minsta Skola snart nog åtnjuta fördelarne af Gymnastikens inflytande; men för att vinna detta vigtiga mål förutsättes nödvändighet af ett Gymnastiskt Central-Instituts tillvaro, med så många Lärare och af Staten så lönade, som Friherre von Vegesack i sin motion föreslagit; hvarföre jag, till alla delar, förenar mig i den värde Motionairens åsigtcr, och anhåller vördsamt, att detta yttrande måtte få åtfölja motionen till communication och remiss.
Friherre Klingsporr, Fredric Philip:
Sedan de båda sista värda Talarne så fullständigt yttrat sig i sjelfva ämnet, får jag blott förklara, att jag fullkomligt delar desse Herrars åsigter rörande Gymnastiska Institutet härstädes, och skulle anse mig alltför otacksam, om jag ej vitsordade den stora nytta så i allmänt som enskilt afseende, jag finner dermed redan hafva vunnits under Herr Lings behandling och styrelse; och då jag ej allenast sjelf fått röna en utmärkt helsosam verkan deraf, utan äfven haft tillfälle under loppet af f> a 8 månader bedömma Gymnastikens förmåner för snart sagt alla åldrar, kan jag ej underlåta att tillstyrka det begärdta anslaget, och för min cici yttra den önskan, 222 Den 29 December e. m. att StatsUtskottet måtte i öfvervägande taga nödvändigheten af denna inrättnings behöriga underhållande.
Jag vill endast lemna Grefve
Cronhjelm några förklaringar öfver mitt sista yttrande.
Den värde Ledamoten lärer hafva fattat den allusion, jag gjorde i frågan om Gymnastiken, så, som skulle jag dermed menat Lärare, hvilka här sjelfve bildat denna konst; men jag alluderade på Herr Ling sjelf, hvilken ej utbildat sig i något Institut, utan måhända sjelf skapat denna konst, sådan den här practiseras; och jag vill dermed bevisa, att denna utbildning kan ske på annat sätt, än genom Instituter.
Jag gillar Herr von Vegesaclis delikatess, att ej föreslå någon belöning till Herr Ling, men jag har ej kunnat undgå att, till undvikande af den förtydning, det jag skulle velat neka anslag för vetenskapen, förklara att jag blott önskade, det dess allmängörande skulle sökas på en annan väg, än den föreslagne.
Jag har sjelf begagnat Gymnastiken, och förnekar visserligen icke dess värde och stora nytta.
Det skulle således vara fullkomligt öfverensstämmande med min önskan , om denna vetenskap kunde blifva så mycket utspridd inom fäderneslandet som möjligt.
Jag anser det öfverflödigt att vidare här ingå i pröfning af saken.
Jag liar blott deri yttrat mina enskilda tankar, Den 29 December e. m. 223 och får tillägga, att om inrättande af Centralinstitut eller anslag dertill skulle beslutas, hemställer jag, om
Stockholm någonsin kan anses vara den rätta localen derför, i anseende till climat och mera dylik t.
Herr Bråkenhjelm_, Pehr Reinhold:
Ehuru det gemenligen anses för odiöst att här tala om enskilde personer, känner jag mig likväl dertill uppmanad af min känsla för rätt, och min vördnad och högaktning för den man, som nu är i fråga.
Jag tror, att han kan hafva rätt att fordra annat, än att bli afspisad med en nådegåfva.
Jag tror samhället har en moralisk förbindelse att sörja för hans ålderdom, då han der uttömt sina physiska och moraliska krafter, till menniskors bästa.
Dessutom kan den utomordentlige mannen hafva rätt vänta, att få se sitt sköna verk fullbordadt, innan han går sin väg.
Och det är att befara, att elen upptäckt han skapat dör med honom, om den ej underhålles genom inrättandet af ett Central-Institut.
Friherre Cederström j Jacob:
Om i despotiska samhällen Styrelserna söka motverka alla anstalter til utbildning af folkets fysiska krafter vid den intellectuella bildningen, så måste förhållandet vara motsatt i fria samhällen.
Häfderne visa äfven, att fria folkslag, genom utbildandet af Gymnastiska konster, förmått att segrande kärn - 224 Den 29 December c. m. pa mot sine grannar.
Då Sveirge eger en. person med kunskap i dessa yrken, skulle man vara bra kortsynt, om man lät tillfället gå sig ur händerne till bildande af andra dylika personer.
Om man länge förbisett nyttan af denna vetenskaps utspridande, bör samhället nu så mycket kraftigare söka befrämja densamma.
Jag anser StatsUtskottet böra infordra Professor Lings utlåtande, huruvida den begärda summan är tillräcklig eller icke, och i sednare händelsen, tillstyrka det anslag, som, enligt ett sådant utlåtande, kommer att anses nödigt till inrättande af det föreslagna Institutet.
Jag har egentligen uppträtt för att förklara, det jag ej har det ringaste emot, att Hr Ling må utöfva sin konst med alla möjliga emolumenter; men jag hemställer, huruvida Hr Bråkenlijelms argument håller prof, att om ej ett Central-Institut upprättas under Hr Lings lifstid, hela konsten skulle förfalla.
Om nu Rikets Ständer besluta ett Central-Institut, men den Högste behagar hädankalla Hr Ling, innan det hinner blifva färdigt, så skulle hela anstalten upphöra.
Jag tror att Elever finnas, som, utan Hr Lings biträde, snart utbildat sig till samma skicklighet, som den Hr Ling kan meddela dem, och att desse, om de haft fria händer, möj - Den 29 December e. m. 225 möjligen kunnat hinna ännu längre.
Jag finnér således, att man afen välvillig känsla för Hr Lings personliga förtjenst låtit vilseföra sig på en oriktig väg, att göra allmännyttig den ide', för hvilken han lefvat och sträfvat, och hvars utveckling i naturlig väg säkert lemnar ett större oell varaktigare monument åt hans ära och förtjenster, än genom inrättning af ett Central-Institut, som troligen ej kan undgå lika öde med alla dylika anstalter.
Jag har blott begärt ordet för att upplysa, det jag ej instämmer uti en värd Talares Herr Grefve Frölichs yttrande, att något emot min framställning i ämnet skulle bevisas af det förhållande, att den man, som nu står i spetsen för Gymnastik-Inrättningen, bildat sig sjelf.
Min enskilda tanke derom är, att ej denne mans like uppstår så ofta, som Grefve Frölich tyckts förmoda.
Jag tror deremot att man kunde skatta sig lycklig, om inom hvarje vetenskap blott en man med hans utomordentliga egenskaper vore att för hvarje sekel igenfinna.
Jag talar nu ej hänförd af känsla för Hr Lings förtjenster, utan, såsom jag tror, för fäderneslandets väl.
Jag är således af lika tanka, som den Friherre Cederström nyss så fullständigt utvecklat.
Grefve Frölich har äfven trott, att åskillige personer genom egne bemö 8 H. *5 2iG Den 29 December e. m. danden utbildat sig till sådan skicklighet i Gymnastiken, att de till och med kunnat emottaga Lärarebefattningar på flera ställen i Riket.
Jag betviflar visserligen ej, att vi redan äga på åtskillige ställen skicklige Gymnastiklärare, men långt ifrån att de, enligt Hr Grefvens yttrande, haft händerne bundne af Central-Institutet, äro de allesamman just der bildade, och åtminstone 2 å 3 af dem skulle visserligen, om de voro anställde vid inrättningar, der tillfället medgaf bildandet af GymnastikLärare, kunna sådane bilda, utan att derifrån hindras af Central-Institutet.
Dessutom är antalet af GymnastikLärare inom fäderneslandet för närvarande så obetydligt, att, derest man önskar, att denna vettenskap må blifva mera allmänt utspridd, det blir nödvändigt, att söka tilldana flere sådane Lärare.
Hvad angår stället der inrättningen bör etableras, så är det mig likgiltigt, om dertill utses Torneå eller Ystad, ty jag tror icke, med Grefve Frölich, att konsten är af den natur, att climatet på densamma betydligt inverkar.
Hos Svenska nationen äro nedlagde stora anlag till kraft, och här är fråga om att söka en ändamålsenlig utveckling af dessa anlag.
Jag är ej emot anslåendet af en pension till Hr Ling, när han sjelf sådant önskar och behöfver; men om sådant är nu icke här frågan.
De 4000 R:dr, som blifvit begärda, böra användas, icke för person, utan för sakens befordrande.
Jag anser dessutom Sverige böra skickligt begagna tillfället att äga en man sådan som Herr Ling, helst han, efter naturens ordning, ej kan hafva många år af sin hana qvar; ehuru de troligen för honom blifva tillräckliga att dana ett så stort antal Lärare, att Gymnastiken hlifver utspridd och begagnad vid folkskolorna.
Jag hör slutligen tillägga att, då jag icke äger någon personlig bekantskap med Herr Ling, någon sådan nu ej varit mitt motif, men att jag dock personligen om honom och hans vetenskap inhämtat den öfvertygelse, jag nu haft äran yttra.
Herr Uggla, Carl Wilhelm:
Jag instämmer till någon del i Grefve Frölichs åsigter, och anser en efter hvars och ens physique afpassad
Gymnastik högst nyttig, samt alt man genom extensiva bemödanden kan utveckla eljest slumrande krafter, som af naturen blifvit nedlagda i lifsämnet.
Men utöfver en viss gräns kommer man icke bär; ty då skulle kraftutvecklingen vara oändlig, hvilket är en generel motsägelse af lifvets bestämdhet.
Hvad Hr Ling vidkommer, så, med all aktning för hans vetenskap och genialitet, kan jag icke med någon instämma, att han är skapare af Gymnastiken, men väl, att han utbildat den uti vårt fädernesland till hvad den nu är.
Tv redan för mera än tusen år tillbaka ' c * 15 228 Den 29 December e. m. var Gymnastiken känd och utbildad bos Perserne och hos flera gamla folkslag; äfven finnes ett nyare, men likväl äldre institut än vårt i Schweitz.
Icke heller vill jag gerna tro, hvad någon yttrat, alt den nuvarande mästaren ej kan efterhärmas, och att således Gymnastiken skulle med hans bortgång af sådan orsak upphöra.
Institutet hos oss har existerat, om jag rätt minnes, 10 å 12 år, och jag tror, att under en sådan tid, med afseende på Hr Lings liberalitet såsom vetenskapsman, han icke lärer underlåtit att hafva utbildat, så vidt möjligt är, icke allenast det Theoretiska uti saken, utan äfven, att han troligen i det practiska formerat sina elever.
Då man betraktar
Gymnastiken i sin naturlighet, det vill säga, att menniskan likasom andra djur mera af instinct, än af en förberedande reflexion mättar och verkställer sina rörelser, så behöfver man icke frukta för några menliga följder af denna exercice, emedan, om jag så må säga, instincten är då den bästa läromästaren, och följden blir för kroppen ers allmän, ja ofta förunderlig, vighet, hvilket vi särdeles erfara hos Bergsboerna, hvilka ifrån sin späda barndom af naturlig lust drifves till klättrande, och sådane rörelser, som stärka kroppen till hvar och en af sina delar.
Men annorlunda är förhållandet, då Gymnastiken skall vetenskapligt appliceras.
Dertill erfordras utbildade och förståndige