Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 3o sistlidne September: N:o 5r.
Med förslag till ändringar i TryckfrihetsFörordningen, och till ny Redaction af samma Grundlag.
Af deri 4 sistlidne Augusti: N:o 5t> I anledning af föreslagna iakttagelser, vid utfärdande af pass.
Af den 18 sistlidne September: N:o 60.
I anledning af gjorde anmärk - 2oa Den 7 O cto b er f. t«- ningar vid Utskottens Betänkande N:o 35, rörande förslag till ny PrestvalsFörordning, Lades på bordet.
Häglof!, Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 11 om aftonen.
In fidem Protocolli, 0• /. Lagerheim., Onsdagen den 7 October 1829.
Plenum klockan 9 Förmiddagen, Öppnades Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter i nedannämnde Utskott; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde; I BevillningsUtskottet: Efter N:o 88.
Friherre Lejonhufvud, Abraham; — N:o 1870.
Herr von Rappholt; Fullm, Herr Uggla, Göran Gustaf, och — N:o 2010, Herr af Geijerstam, Olof; JY:o i58.
Friherre von Essen^ Fredrik; - Den 7 October f. m. ao3 JY:o 491.
Herr Kalmberg, Hampus * och N:a 182 4- Herr von Törne, Michael. / Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: Efter N:o iq.
Grefve Douglas; Fullm.
Grefve Posse, Arvid; N:o io55.
Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Friherre von Essen afsagt sig den honom uppdragne befattning att vara Ledamot i Bevillningsutskottet, Fortsattes pröfningen af StatsUtskotlets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o 1Z2 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. ro. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTilel; än ock under N:o 23q meddeldte, och den 2q sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. i3:de Punkten.
Kronprinsens HusarRegemente.
Grefve Cronhjelm, Otto August.'
Såsom en ny och ganska obetydlig gärd åt den idé, att Majorer på Stat icke skola äga Compagnie!’ eller Sqvadroner, vågar jag yrka bifall till Kongl. Majus proposition i den - ao4 Ben 7 Octo ber f. m. na del.
Den begärda summan är så obetydlig, att jag ganska väl föreser, att det för Regementet troligtvis är likgiltigt, antingen den af Ständerne beviljas, eller icke, emedan i sednare fallet den troligen kommer att utgå af besparingarne; men då jag anser, att en oundviklig utgift icke bör af besparingarne utgå, utan på en väl reglerad Stat uppföras, kan jag icke annat än yrka bifall till Kongl. Maj:ts proposition.
Af Utskottets Utlåtande kan jag ej finna något antagligt skäl för afslag å den begärda summan, ty att LifGardet till bäst ännu bar qvar den felaktiga organisationen, att Majorerne, om jag så får yttra mig, såsom prebenden äga Sqvndroner, blir väl icke skäl att förhindra afskaffandet af denna felaktiga organisation inom ett annat Regemente, hälst när det kan ske med så liten kostnad.
För min del finner jag det ganska tillfredsställande, att man ser vår högsta Militair-administration frångå en förut tillämpad oriktig princip, och jag anser derföre, att Rikets Ständer å sin sida böra i detta afseende göra hvad på dem ankommer.
Jag yrkar proposition till bifall å Kongl.
Grefve Brahe} MagmiSj anförde skriftligen:
För Kronprinsens HussarRegemente har Utskottet vägrat det af Kongl.
Majit föreslagne tillskott af 974 Rtdr 23 sk., och 2 D e 11 7 Octo ber f. in. ao5 tunnor spannmål.
Utskottet, sorn i sitt första Betänkande förmodat, att den begärdta tillökningen egentligen innefattade en löneförbättring för det högre Befälet, har sedermera blifvit upplyst, att, dermed åsyftades blott en ersättning åt de aine Majorer, som åt StabsRyttmästare afstodo sine Sqvadroner; men det oaktadt har Utskottet i sitt sednare Utlåtande för bl i fvi t vid sitt första vägrande, under förmodan alt då vid LifGardet till häst 2ine Majorer äro med Sqvadroner försedde, utan att någon, förändring deruti blifvit ifrågasatt, kunde enahanda inrättning vid Kronprinsens HussarRegemente bära sig.
Att Regementsofficerare, hvilka hafva egentliga tillsynen å ett Regementes disciplin, ekonömi m. m. och följaktligen äro ej allenast de controllerande, utan äfven de, som inför Kongl. Majit ansvara för Regementets användbarhet och duglighet, så i militäriskt som ekonomiskt afseende, att dessa, säger jag, äro försedde med Sqvadroner, har ansetts vara både olämpligt, och för tjensten menligt.
Majit har derföre varit betänkt, att uti ett sådant förhållande tillvägabringa en nödig ändring, dervid början med minsta kostnaden ansågs kunna företagas med Kronprinsens HussarRegemente.
Att stödja afslaget derpå, att någon förändring vid LifGardet till bäst icke blifvit föreslagen, vill med andra ord ao6 Den 7 October f. m. säga; att som den mindre lämpliga organisation af ett Regemente ännu icke hunnit förbättras, så må dermed icke göras början vid ett annat, utan allt bör framdeles kunna bära sig, om äfven på mindre ändamålsenligt sätt, som hittills, skulle äfven rättelse deruti med minsta kostnad vara möjlig.
Då jag i detta fall ej kan dela Utskottets åsigter, utan gerna såg, att Statens tillgångar medgåfvo möjligheten, att äfven nu företaga en sådan förändring vid LifGardet till bäst, alt RegementsOfficerarnes löneinkomster voro tillräckliga ntan Sqvadroner, får jag åtminstone, då detta ej lärer kunna ske, i afseende å Kronprinsens HussarRegemente den Kongl, propositionen å nyo tillstyrka.
Det är med ledsnad jag hör GeneralAdjutanten för Armeen 3'ltra, alt Majorernes bibehållande vid Sqvadronerne af detta Regemente skulle vara menligt för tjensten, och gifva anledning att tro, det den väl kända dugligheten inom Kronprinsens HussarRegemente vore i förfall.
Man har icke påstått, att ett sådant förhållande vore skadligt vid LifGardet till häst, och jag vet sannerligen icke, hvarföre det skulle vara menligare vid Kronprinsens IlussarRegemente.
Skall man frångå den ide, alt Majorerna skola äga Sqvadroner, hvilket frångående kan vara ganska riktigt, så bör Den 7 October f. m. 207 det ste genom reduction af Sqvadronernas antal, som i allt fall äro nog svaga.
Jag bestrider således allt anslag härtill, och anhåller om bifall lill Utskottets Utlåtande.
För mig synes det så mycket mera obilligt af Representanten, att föreslå någon reduction af detta Regemente, hvilket är en prydnad för Svenska Armeen, som icke längesedan tvänne Squadroner af samma Regemente reducerades, och hvarigenom Regementet annu får, i afseende på sina a vancementer, vidkännas betydliga olägenheter.
Jag har icke, såsom Grefve Horn synes tro, yrkat bifall till Kongl. Majtts proposition derföre, att den felaktiga organisationen skulle för närvarande verka menligt vid detta förtjenstfulla Regemente.
Men om individernas personliga egenskaper för närvarande äro af den Öfvervägande beskaffenhet, att icke tillåta en felaktig organisation inverka menligt på tjensten, så bör man icke derföre bibehålla det felaktiga.
Individerna ombytas och försvinna, och möjligtvis kunde den tid komma, då den felaktiga inrättningen verkade mindre fördelaktigt på t jonsten, och måhända stöde detta förhållande icke då att afhjelpa med en så liten summa, som nu, då Regementet sjelf, med erbjudande af egna uppoffringar i löneväg, hos Kongl. Maj:t sökt att erhålla den förbättrade organisationen.
För alt sålunda gifva ny hyllning ao8 Den 7 October f. m. åt en princip, som jag gerna skulle se tillämpad inom hela Armeen, anhåller jag ytterligare om proposition till bifall å Kongl. Maj:ts förslag.
Det är på intet vis för att taga Regementets försvar, som jag begärt ordet; Regementet är för väl kändt för att något sådant skulle behöfvas.
Om Grefve Horn hade tagit kännedom af saken, skulle han erfarit, att det är Regementet sjelf, som inkommit med anhållan om den förändring i dess organisation, hvilken nu är i fråga.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition lill bifall å i3:de Punkten af StalsUtskottets Utlåtande.
Nej, blandade med några Ja.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla det af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition för KronPrinsens HussarRegemente föreslagne ytterligare anslag af 974 2^ sk- och 2 Tunnor Spannmål.
I följd hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig höra, Ja öfverröstat
Nej, Ridder ska - Den 7 October f. m. skåpet och Adeln hifallit den af Hans Excellence sist framställde Proposition.
Grefve Horn reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. i4-de Punkten.
Svea LifGardes-Regemente.
Jag vågar hemställa bos Eders Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken, om icke båda GardesRegeraenterne kunde på en gång få förekomma, emedan förhållandet är för dem alldeles lika.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln, i anledning af Grefve Brahes framställning, behagade bifalla, att de tvänne punkter i Utskottets Utlåtande, som angå Första och Andra GardesRegementerua, lingö i ett sammanhang till pröfning företagas.
I följd häraf föredrogs i5:de Punkten, Andra LifGardes-Regementet.
Grefve Brahe anförde skriftligen:
Kongl. Maj:t har för Svea och Andra LifGardesRegementerna äskat en tillökning af io,oa5 R:dr 4f B:co för hvardera, hvaraf 8,17g R:dr 8 sk. till förbättrande af Underbefälets löner.
Utskottet har trott sig 44 H. .4 1 10 Den 7 October f. m. finna en medelväg i sitt första förslag, sora beviljar 4000 Kdr. men att någon sådan förbättring aldrig kan tillvägabringas, eller åtminstone högst ofullkomligt åstadkommas, med de af Utskottet föreslagne 4°°o R:dr, faller sig tämmeligen klart, och jag upprepar derföre hvad jag, om Underbefälet vid LifGardet till Häst, haft äran anföra, nemligen, att då en Underofficerare vid de i Stockholm förlagde Garnisons-Regementer beklagligen är i saknad af sådane löneinkomster, hvarförutan personer med skicklighet i tjensten och värdighet i uppförande icke kunna finna bergning, utan följaktligen söka på annan väg tarflig utkomst, så lärer äfven den af Utskottet upptäckte medelväg 4ooo R:dr, betraktad såsom medel till förbättrande af Underbefälets löner, aldrig eller föga leda till målet.
Utom hvad för Underbefälet blifvit föreslagit, äskar den Kongl. Propositionen för hvardera af nämnde Regementer en tillökning af 1,846 R:dr 33 sk., utgörande rationsersättning eller fouragerings-penningar för de Officerare, som, i och för sine tjenstebefattningar, böra vara försedde med hästar.
Då Cavallerie- och ArtillérieOfficerare hafva fouragerings-penningar, samt de af Indeldta Armeens Officerare, som med tjenstehästar böra vara försedde, innehafva löner, hvilka från början varit lämpade efter DenyOctoberf. m. 211 # denna, tjensten åtföljande, tillökade kostnad, och det uppförda anslaget således grundar sig på principer, hvilka för hela Armeens lön-beräkning äro gällande, kan jag ej underlåta, att anhålla om bifall till Kongl. Majrts för Svea och Andra LifGardes-Regementerne afgifna Nådiga Proposition.
Utskottet har vid besvarande af de anmärkningar, som blifvit gjorde mot Dess förslag, sagt, att
Utskottet ej kan ingå i pröfning af det förslag, att båda GardesRegementerne skulle sammanslås till ett.
Jag finner deremot i denna enkla om-organisation en för ögonen liggande och bevislig anledning, att komma till det resultat man söker, eller förbättrade löner för Underbefälet.
Jag vet att 1,600 man kunna cominenderas af mindre än 2 Chefer och 6 Majorer.
Äfven tror jag, att Garnisonens tjenstgöring här kan ske nied ett mindre antal Officerare.
Det hade således icke varit ur vägen af StatsUtskottet, att föreslå Rikets Ständer en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, att Kongl. Maj:t måtte vidtaga en sådan organisation, som beredde fulla tillgångar till Underbefälets bättre lönande.
På denna grund bestrider jag allt ökadt anslag, och yrkar bibehållande af i8a3 års Stat i denna del.
Då Utskottet icke visat, att någon minskning i 44 H- »4* 212 Den 7 October f. m. de föreslagne utgifterne rättvisligen lunde äga rum, och tillika i sitt första Betänkande erkänt nödvändigheten af anslaget till Underbefälet, måste jag yrka, att GardesRegementerna erhålla hela det belopp, Kongl.
Jag anser dessutom det vara obestridligt, att samma grad vid Gardet bör innehafva någon högre lön, än samma grad vid LandtRegementerne; och då jag ej finner lämpligt, att bär ingå i några speciella detailler, vågar jag föreslå en rund summa af 79,000 Rldr till hvardera GardesRegementet, hvilken summa något understiger den ojemna summa Kongl. Majit begärt.
Jag ämnar yttra mig blott i afseende på frågan om nyttan af att minska Befälet vid GardesRegementerne.
Då det vore önskligt, att manskapets antal blefve något ökadt, emedan den förmån derigenom vunnes, att manskapet icke nödgades vaka hvar 3idje natt, hvilket mycket bidrager till soldatens sjuklighet, så kan jag ej tro, att det nu är tid, att minska Befälet, ty naturligtvis måste, då Manskapet ökas, det icke vara rätt, att minska Befälet.
Jag får äfven fästa uppmärksamheten derpå, att, om man genom tillökning i personalen bidrager till minsk-, ning i sjukligheten, så besparar raan äfven anslag lill de sjukas vård.
Jag vill i anledning af hvad Grefve Horn anfört om Den 7 Octobcr f. m. möjligheLen och nyttan af en förändring nied bägge GardesRegementerne, inskränka mig till att anmärka, att sådant ej torde kunna blifva föremål för beslut vid detta tillfälle.
I öfrigt, hvad beloppet angår, får jag upplysa alt, utom den utredning, som finnes i Utskottets första Betänkande öfver tillökningen, hvilken sätter Ridderskapet och Adeln sjelf i tillfälle att bedömtna, om den är af behofvet påkallad, eller ej, beslår skilnaden emellan 8,17,0 R:dr 8 sk., hvilka äro beräknade till löneförbättring för Underbefälet, och 10,025 R:dr 4i sk., hvilket är hela till löneförbättringen beräknade beloppet, bufvudsakligen uti Fourageringsmedel för den del af Befälet, som skall hafva häslar.
A ena sidan finner jag visserligen, då jag betraktar de nödvändiga anslagen, att Utskottet föreslagit för litet; men, å den andra åter, erfar jag, att ett anslag finnes uppförd t, som med större skäl kunde utgå af bespariugarne, nemligen de 5oo R:dr, hvilka för Andra LifGardet äro föreslagne, utöfver anslaget för Svea LifGarde, i och för mathållningen på flera ställen.
Då Andra LifGardets Caserner nu äro till det mesta färdiga att begagna, eller åtminstone icke många år kunna förflyta, innan de blifva det, samt mathållningen således kommer på ett ställe, tror jag, alt dessa 5oo R:dr, som icke många år behof - Den 7 October f. ni. -7 vas, kunde utgå af besparingarne.
Det är icke skäl, att löna Officerarne vid Gardet lika med dera i andra garnizoner, der lefnadssätlet och uniformerne ej äro så dyra; och jag anser således, att den begärda löneförhöjningen bör beviljas, synnerligen då den summa, som skulle komma på ÖfverBefalet, ej blir särdeles större, än 800 R:dr, emedan det öfriga är för UnderBefälet och Fouragepenningar.
Jag skulle således helst önska, att de ofvannämnde 5oo Riksdalerne anvistes på besparingarne, men att i Öfrigt Konungens Proposition i denna del bifölles.
Friherre Anckarsvärd_, Carl Henrik:
I hufvudsaken delar jag samma åsigt, som Grefve Horn, desto häldre som jag vid remissen yttrade den öfvertygelse, att, genom en förändrad organisation, betydliga besparingar kunde uppkomma, och så betydliga, att delta anslag kunde undvaras.
Men då Ridderskapet och Adeln genom ett föregående beslut bifallit
Konungens proposition i hvad rörer LifGardet till
Häst, kan jag ej föreställa mig, alt opinionerne skulle innehålla en sådan obillighet, att hvad pluraliteten beslutit för det ena Regementet, skulle afslås för det andra, och af hazarderne vill jag ej beräkna några fördelar.
På denna grund skall jag ej motsätta mig anslaget, annorlunda än i reservationsväg.
Jag förblifver i alla fall dervid, att det icke bör bifallas, och öfverlemnar åt Ridderskapet Den 7 O c t o b e r f. m. 2l5 och Adeln alt afgöra emellan Utskottets förslag och Konungens proposition.
Dock vill jag, för min enskilta del, hafva uttryckt min ledsnad deröfver, att Rikets Ständer behöft ii månader för alt bifalla Konungens proposition, hvilken aldrig förr i så fullständigt skick blifvit öfverlemnad, och att vårt arbete gått ut på, icke att stanna vid StatsUtskottets förslag, vid hvad det trott sig kunna föreslå, utan att, oansedt Utskottets mening, i nästan hvarje fall öfverskrida det förslag
Utskottet framställt.
I anledning af hvad Grefve Cronhjelm föreslagit, att tillökningen för mathållningen vid Andra LifGardet borde utgå på besparingarne, hemställer jag, om det ej vore lämpligare, att den uppfördes på Indragningsstaten, och ej på besparingar eller öfverskott.
Det vore mest ordentligt, att de 5oo Riksdalerne uppfördes på Indragningsstaten, och upphörde, när Casernerne blifva färdiga.
Det hade varit önskeligt, alt Herr Nordenfalk täckts upplysa Ridderskapet och Adeln om sin mening, då han yttrade, att det icke kunde komma under Ridderskapets och Adelns öfverläggning, huruvida någon om-organisation af GardesRegementerne borde äga rum.
Jag finner, att StatsSecreteraren för KrigsÄrenderne vidrört cn principfråga^ som är af vigt; eller liu - 2i6 Den 7 October f. m. ruvida det kan bero på Konungen att ensam organisera Armeen, åliggandes det sedan Rikets Ständer att anslå alla medel för en organisation, som skett, utan att man sett något system utgå ifrån KrigsMinistéren.
Jag tror mig äga fullt skäl att yrka, det garnizonen kunde vara på ett Regemente, och med mindre Compagniebefäl.
SubalternBefälet tror jag väl ej kan vara mindre, men jag vet, att 12 CompagnieChefer skulle kunna bestrida tjenstgöringen, då garnizonen ej är större, och här ej är någon fästning.
Jag tror, att en sådan åsigt bos Ridderskapet och Adeln och Rikets Ständer borde blifva ett motif för det beslut, som kunde fattas, då man tydligt finner och inser, att med den minsta kloka organisation både i den indeldta och värfvade Armeen stora tillgångar finnas.
Jag vågar Blifva qvar vid mitt bestridande af allt anslag, och tror ej, att GardesRegementerne till fots skola anse såsom en proejudice, att Gardet till
Häst fått ett ökadt anslag genom en verklig hazard.
Jag viii blott anhålla om proposition å en rund summa af 79,000 R:dr för hvardera GardesRegementet.
Det gör en minskning af 141 R:dr i5 sk. 6 rist. för Svea LifGarde, och af %5i R:dr i5 sk. 6 r. för Andra LifGardet; men derigenom skulle Ridderskapet och Adeln fullkomligen följa samma princip, som i afseende på den Indeldta Armeen, att ej Den 7 October f. m. ingå i pröfning af alla dessa detailler, hvilka ligga utom gränsen af en öfverläggning inom Riddarhuset.
Den gång, som utöfningén af Sländers rätt inom detta Hus tagit, gör det till pligt för mig, att till Protocollet reservera mig mot beslutade tillökningar i anslag, utöfver hvad StatsIJtskottet föreslagit, och att derjemte nämna några ord till redovisning för mitt handlingssätt, såsom medlem af StatsUtskottet.
Jag har aldrig motsagt någon proposition till nedsättning i de förslag till utgifter, som af Utskottet blifvit framlagde, i den tron, alt jag derigenom skulle ha öfverträdt gränsen af min befattning.
StatsUtskoltets åliggande sträcker sig icke längre än att föreslå utgifter, och att föreslå dem på grund af gjorde beräkningar öfver behof och tillgångar.
RiksStånden, såsom utöfvande Svenska Folkets urgamla rätt att sig beskatta, är det tillåtet, att dervid jemväl i beräkning taga andra allmänna förhållanden, folkets förmåga och folkets opinioner.
Skulle ett Statsutskott vilja sträcka sin pröfning så långt, som RiksSlånden äro beräLtigade att göra det, skulle det kunna hända att Utskottet kom att missleda RiksSlånden, i stället för att vägleda dem.
StatsUtskottet bör utreda förhållanderne; RiksStånden tillhör alt pröfva och döma såsom Jurymän i heskattningsfrågor.
Den 7 O c to b er f. m.
Med lika rätt, som RiksStånden kunna nedsätta StatsUtskottets Utgifts-förslag, kunna de också höja dem; och har jag, såsom medlem af ett föreslående Utskott, ansett det icke tillkomma mig att derutinnan motsäga dem.
Men då inom detta
Hus ett serskildt
Statsutskott synes hafva uppträdt.som känner och uppger andra tillgångar, till fyllande af fordrade ökade anslag, än Rikets Ständers Statsutskott tilltrott sig kunna beräkna, och såsom tillgångar uppgifva, utber jag mig att få erinra om de bestämda villkor, under hvilka Rikets Ständers Statsutskott utarbetat sina förslag.
Regeringens sida fordrades ökade ordinarie anslag, betydliga extra anslag, fortsatta anslag till ofulländade allmänna företag, under villkor att Bevillningen icke skulle få ökas, och sedelmyntet icke ytterligare försämras.
Å en annan sida fordrades mera penningar, eller åtminstone undanrödjandet af hindren för penningars fria circulation.
Derjemte yttrade opinionen sig mot skatternas förökning, mot sedelmyntets förbättring och mot införandet af StatsObligationsSystemet.
Stadga i myntet blef, under sådane förhållanden, hvad man först och främst borde söka att bereda; annan grundval, än stadga i myntet, fanns ej för uppresandet af den begärda femåriga byggnaden.
Den 7 O c tobe r f. m.
21g Men vägen, som leder lill detta mål, 'ligger för närvarande beklagligen utom lagens; ingen skiljoman finnes, ingen authoritet befogad att säga åt den ena: du har orätt; åt den andra: du har rätt.
Ingen annan väg stod öppen, än den frivilliga förlikningens.
De förenade Utskottens kall blef i ordets sanna bemärkelse en medlares kall.
Billighet å ömse sidor blef förlikningens villkor, och eftergifvenhet i mindre vigtiga frågor blef nödvändig, för att komma lill det mål, som borde synas alla det högsta — försoning och större trefnad för framtiden.
Under sådane förhållanden äro de Förslag utarbetade, som dels StatsUlskotlet, hvad detaillerne beträffar, dels Stats- och BancoUtskotten gemensamt, framlagt.
De tåla ej att sönderbrytas, om förlikningen skall bli möjlig.
Den ena parten bör ej vilja tillgodonjuta hvad högst fordras kan, hänvisande den andra till hoppet.
— Visserligen har delta hopp, att nemligen Sedelmyntets värde skall vid denna Riksdag bestämmas, blifvit åberopadt, såsom skäl för beviljandet af de fordrade högre anslag; men möjligen torde för den ena parten hoppet aflägsna sig i den mohn, som den andra parten fått sina anspråk fyllda.
Andra hafva nu öfverlagd för I i k n i ngsomsorgen; dem tillhör också ansvaret inför Nationen och efterkommande.
220 Den 7 Octo ber f. m.
Herr Nordenfalk: Grefve Horn har vid mitt förra yttrande anmärkt, att jag hade orätt i att säga, att frägan om organisation af GardesRegeinenterne ej tillhörde närvarande öfverläggning.
Det kunde visserligen icke vara min mening, och det kunde ej eller af mitt uttryck härledas, att jag skul le bestrida Ridderskapet och Adeln rättigheten att öfverlägga äfven i sådana frågor, som ensamt tillhöra Konungens beslutanderätt, endast beslut ej fattades; och jag tror att hvarje Styrelse gjorde orätt, om den ej uppfattade opinionerne.
Jag tror ock, att närvarande Styrelse ej försummat rätta sig derefter, så vidt skäl dertill varit.
Hvad åter angår frågan om tillgångarne, så finner man sig verkligen i en brydsam ställning, när man af en StatsUtskottets Ledamot hör, att tillgångar finnas, och af en annan, att de ej finnas.
Hvad man här fordrat, har utgått från den öfvertygelse, att Bevillningen ej borde derigenom behöfva ökas, och att tillgångarne skulle vara tillräcklige.
Hvad först vidkommer Friherre Cederströms anmärkning, att på IndragningsStaten uppföra ett matanslag, så hemställer jag, om det varit brukligt, att uppföra sådant på IndragningsStaten.
Jag vill ej bestrida, att de ifrågavarande 5oo
R:dr nu behöfvas, men då det är klart, att denna utgift försvinner, så snart inflytt - Den 7 October f. nj. 221 ning sker i Casernerne, är detta just ett sådant anslag, som kan utgå af besparingarlie, men ej af IndragningsStaten, emedan detta sednare vore besynnerligt.
Hvad angår Herr Rosenblads anmärkning, att runda summor skulle anslås, är sådant visserligen för räkenskaperna beqvämt; men jag skulle tro det vara lika oegentligt handladt, att underskrida, som att öka, förslaget, när man bestämdt vet hvad som erfordras.
Hvad dernäst angår Grefve von Schwerins anförande, får jag lika med honom begagna tillfället att redogöra för mina tänkesätt.
Jag har trott, att samma vilkor kunde bibehållas, som Kongl. Majit yrkat, det att Bevillningen ej skulle öfverskridas.