Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 4 Februari i c. in. 233 väntad contraproposition, utan förenar jag mig häldre med Herr Cederschjöld i begäran oin afslag.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till LagUtskottets Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Eoccellence framställde proposition på afslag å LagUtskottets berörde Utlåtande; hvilken proposition blef med Ja besvarad.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den ig sistlidne Januarii, under N:o 160 afgifne och den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 137 förut meddeldte Betänkande, i-anledning af väckte frågor 0111 ändringar och tillägg i allmänna Lagens och serskildte Författningars stadganden, angående bysättning.
Herr von Hartmansdorff, H ugust, anhöll om underrättelse, hvad beslut de öfrige RiksStånden fattat, rörande detta Utlåtande.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare upplyste, att Högvördige PresteStåndet och Välioflige BorgareStåndet lågt LagUtskottets 234 Den 4 Februarii e. ta. senare Utlåtande till handlingarne, och att Hedervärda BondeStåndet bifallit detsamma.
Uppå gjord framställning blef LagUtskottels Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Föredrogs ånyo StalsUtskottets den i4 sisllidne
December under N:o 36o afgifne och den 20 derpåföljde Januarii eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o 280 förut meddeldle memorial, rörande creditiven enligt 63 § RegeringsFormen.
Grefve af Ugglas j, Gustaf:
Som jag haft den äran att i förevarande fråga yttra mig, då den förra gången förevar och återremiss deraf beslutades, utbeder jag mig, att jemväl 1111 få yttra några ord.
Utskottet förklarar, att frågan om ett spannmålscreditiv i missväxt-år kommer att behandlas i ett serskildt Betänkande, och hvad som i detta hänseende kunde framställas, måste således för närvarande förfalla; men i afseende på delningen af mindre creditivet, har Utskottet viel blifvit sitt förra förslag, dels på den grund, att en sådan delning icke vore stridande mot Grundlagen, och dels derföre, att den hittills brukliga fördelningen grundat sig på Kongl. Maj:ts eget Nådiga förslag vid det tillfälle, då credili - Den 4 Februarii e. m. 235 veis belopp ökades utöfver hvad det från början varit.
Då likväl 63 §:n RegeringsForraen stadgar, att det mindre credilivet skall afsättas till
Rikets försvar eller andra högst vigliga och angelägna behof, kan jag ej fatta annat, än att utomordentliga försvars-anstaker och andre utomordentliga, högst vigtiga och angelägna behof äro båda lika mycket föremål för creditivets användande.
Att stadga en bestämd fördelning af credilivet mellan de tvänne föremålen, är således att göra två creditiv i stället för ett, hvilket ingalunda är öfverensstämmande med Grundlagens bokstafliga föreskrift.
Hvad åter beträffar det andra af Utskottet begagnade skälet, eller att vid 1815 års Riksdag en fördelning blef föreslagen, som alltsedan ägt ruin, så bärflöt detta förslag troligen deraf, att summan då till ett så betydligt belopp förhöjdes, och att Kongl. Maj:t ville försäkra Riksens Ständer, alt den begärte tillökningen ej skulle användas till annat än utomordentliga försvarsanstalter; men då fråga nu är om nedsättning, synes mig fördelningens fortfarande mindre lämplig.
Jag kan, på dessa skäl, icke godkänna Utskottets anförde grunder, och skulle för min del anse riktigast, att ingen fördelning ägde rum; men, då den redan vid flere Riksdagar skedt, och BondeStåndet nu jemväl afgjort frågan på sådant sätt, att creditivets fördelning skedt midt i tu, elier salunda, att 5oo,ooo R:dr blifvit anslagne
Lill 236
Den 4 Februarii e. m. utomordentliga försvarsanstalter, och 5oo,ooo R:dr till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, så finnér jag det vara föga värdt att här söka göra min mening gällande, utan tillstyrker derföre, att Ridderskapet och Adeln åtminstone må förena sig i det beslut BondeStåndet fattat.
Den nedsättning i creditivets belopp, som StatsUtskottet vid denna Riksdag föreslagit, skulle i sådant fall endast komma att drabba den andel af creditivet, som är bestämd till försvarsanstalterne; och, med afseende på de betydliga extra anslag, som Rikets Ständer förut vid denna Riksdag för samma ändamål beviljat, sjmes en sådan nedsättning bafva något skäl med sig.
Men deremot finnes intet skäl att nedsätta den andra andelen af creditivet.
Grundlagen säger, att tillräckliga summor skola afsättas, och då man hittills ansett 5oo,ooo R:dr erforderliga för de i Grundlags-§:n omnämnde andre högst vigtiga och angelägna ändamål, synes denna del af Creditivet icke heller nu tåla någon nedsättning.
Man bör dessutom besinna, alt 5 år äro långa: och att då Konungen, för oförutsedda händelser under hela denna tid, icke har någon annan tillgång, än det ifrågavarande mindre creditivet, vore det icke välbetänkt af Rikets Ständer att, för en brist af 100,000 eller i5o,ooo R:dr, sätta Konungen i nödvändighet att sammankalla en urtima Riksdag.
Jag tillstyrker derföre, alt det mindre Creditivet Den 4 F e b r u a r i i e. ift. må, på sätt StatsUtskottet föreslagit, fastställas till i million, men fördelas sålunda, att hällten deraf anslås till utomordentliga försvarsanstalter, och hälften till andra högst vigtiga och angelägna ändamål; samt anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken härå täcktes framställa proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till Utskottets Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Iiidderskapet och Adeln fann för godt att, på sätt Grefve af Ugglas föreslagit, gilla Utskottets Utlåtande, endast med den förändring, att af det mindre Creditivet, hälften, eller 5oo,ooo R:dr, borde vara att tillgå för oundvikligen nödige anstalter till Rikets försvar, och hälften, el5oo, ooo R:dr, för andra högst vigtiga och angelägna, utomordentliga behof.
Då nu ånyo föredrogs Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 16 sistlidne Januarii under N:o nyafgifne, och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens under N:o 95 förut meddeldte Betänkande, i Den 4 F e b r u a r i i e. m. anledning af gjord hemställan om de Skånska Infanteri-Regementernes befrielse från Garnisonstjenstgöring under fredstid; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämde Betänkande redan blifvit den 21 December eftermiddagen sistlidet år af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottens ifrågavarande
Utlåtande borde läggas till handlingar ne.
Föredrogos ånyo och biföllos följande Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 16 sisllidne Januarii afgifne, och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 175.
I anledning af väckt motion om
Ivonstbränneri-redskaps flerfaldiga sammansättning.
Rörande väckt fråga om undersökning, huruvida bränvin, tillverkadt af potatis och med Konstbränneri-redskap, vore mer än annat bränvin, af skadlig egenskap.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne LagUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 161 afgifne, och den 29 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver väckt motion om uppliäfvande af 6 § i 9 Cap. HandelsBalken.
De» 4 Februarii e. m. a39
Vid förnyad föredragning bifölls LagUtskottets den i dennes under N:o 162 afgifne och den 3 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af BancoUtskottets förslag örn utfärdande af förklaring öfver Kongl. Brefven den 17 Februarii 1742 och den 26 April 1776, angående Bankens forum i concursmål.
Föredrogos ånyo och biföllos följande Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 12 sistlidne Januarii afgifne, och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 115.
I anledning af Kongl. Maj:ts
Nådiga proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans spannemålsräntor.
I anledning af återremisser å Utskottens under N:ris 78 och 74 förut meddeldte Betänkande?!, angående lindring eller understöd för Rust- och Rotehållare inom Jemtland.
Då nu ånyo föredrogs Stats- och BancoUtskottens den 3:dje sistlidne December, under N:o 42 afgifne, och den 25 derpåföljde Januarii eftermiddagen på hordet lagde Betänkande, i anledning af väckt motion om inlösen af några f. d. Filial-Disconternes, vid sistlidne Riksdag presentera - Den 4 Fe b inar ii e. ni. de Assignationer, Lief berörde Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Föredrogs ånyo Högvördige PresteStåndets den u5 sistlidne Januarii aflåtne och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde Protocolls-Utdrag, innehållande att PresteStåndet beslutat anmoda StatsUtskottet, att innan den 3 dennes till RiksStånden inkomma med Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till.
Rikets Ständer, , i anledning af väckt fråga örn lättad utväg till lånbidrag åt fastighetsägare; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med Preste-Ståndet förena.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att StatsUt* skottets ifrågavarande Utlåtande denna dag till Ridderskapet och Adeln ankommit, och hemställde, om Ridderskapet och Adeln, till följd häraf, ansåg den af PresteStåndet framställde inbjudning numera böra förfalla, samt ProtocollsUtdraget endast böra läggas till handlingarne.
Föredrogs och remitterades till Statsocli BancoUtskotten, Herr Ribbings, Arvid, den i5 sistlidne Januarii förmiddagen, på bordet lagde, anförande, innefattande hem* stål* Den 4 Februarii e. m. ställan, att Rikets Ständer måtte, uti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t begära, det Kongl. Maj:t täcktes till fastställande och godkännande af Rikets Ständer, icke allenast meddela dem sitt beslut, huru hög slagskatten bör beräknas, utan äfven i Nåder uppgifva alla de öfriga förhållanden, som på myntets skrot och korn kunna inverka, och hvilka Kongl. Maj:t anser böra vid myntningen iagttagas.
Föredrogs Herr Ribbings, Arvid, den a3 sistlidne
December förmiddagen på bordet lagde hemställan, om inbjudning till de öfrige RiksStånden, att förena sig i det beslut Ridderskapet och Adeln ofvannämnde dag fattat, rörande bevillningsUl,skottets, under N:o 56 allålne Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 5i förut meddeldte Betänkande, angående upphörande af Städernes SaluAccis.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, alt Ridderskapet och Adeln redan öfverlemna t den fråga, hvarom Herr Ribbings hemställan handlade, till afgörande i förstärkta StalsUtskoltet, samt hemställde, i följd häraf, att Hr Ribbings berörde hemställan måtte förfalla.
Bifölls. 60 H. 16 Den 4 Februarii e. m.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskottens den 23 sistlidne Januarii under N:o 120 afgifne, och den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottens under N:o 98 förut meddeldte Betänkande, angående en jemnare fördelning af Roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente.
Föredrogs ånyo Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoLtens deli 24 sistlidne Januarii under N:o 3i afgifne, och den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens under N:o 21 förut meddeldte Betänkande, rörande Paket-, Post- och Forvagns-inrättning.
Herr von Hartmansdorff':, August:
Om Ståndet skulle bifalla hvad Utskottet här föreslagit, skulle det se ut, som vore man sjelf icke viss på hvad man ville.
Hela Paket- och Forvagnsinrättningen skulle blott blifva att betrakta såsom ett försök, icke såsom en afgjord inrättning, grundad på Rikets Ständers beslut.
Då det för öfrigt står hvar och en öppet, att vid nästa Riksdag föreslå de förändringar i inrättningen, som då anses af nöden, tyckes det af Utskotten tillagda 5:te moment vara öfverflödigt och otjenlig!, såsom innefattan - Den 4 Febr u ar i i e. m. 243 cle cn upplysning af förra beslutet.
Jag tillstyrker derföre, att Ridd. och Adeln, vidhlifvande sitt förra beslut, matte afslå Utskottens tillägg.
Förekommen af den siste Talaren, instämmer jag endast i hans begäran, att Ridderskapet och Adeln måtte vidblifva sitt förut fattade beslut, och ej antaga det föreslagne tillägget.
Hans Ex cell ance Herr Grefven och LandtMar sk olken framställde proposition på bifall till Utskottens senare Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess den 1 [ November sistlidet år e. m. fattade beslut, hvarigenom Utskottens först meddeldte Betänkande blifvit bifallet, fann för godt afslå det i Utskottens senare nu ifrågavarande Utlåtande gjorde tillägg.
BancoUtskotlets den a3 sistlidne Januarii under N:o io3 aflåtne och den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde memorial, angående Revision öfver LåneContorens i Götheborg och Malmö för 60 H. 16* Den 4 Februarii e. m. vältning och Räkenskaper år 182g, och sedermera årligen intill nästa Riksdag.
Vid 1823 års Riksdag valde icke Ridderskapet och Adeln sjelfve Revisorer i BancoDisconten och Provins-LåneContoiren, utan uppdrogo till RiddarhusDirectionen att utse dem för alla åren intill denna Riksdag.
Jag hemställer derföre, om icke 1111 samma åtgärd må vidtagas, hvarigenom tiden icke beliöfver borttagas med dessa val.
Då det icke eller varit brukligt att på en gång välja dessa Revisorer för alla kommande åren intill påföljande Riksdagen, hemställer jag, om icke RiddarlnisDirectionen må erhålla uppdrag att utse Ridderskapets och Adelns Revisorer, ej blott för denna gång, utan äfven för de efterföljande åren intill nästa Riksdag.
Då här blott är fråga om val af två personer, förmodar jag att detta val icke kan upptaga tiden till den grad, att deraf kan hämtas något skäl för den åtgärd Hr Tham föreslagit.
Om jag rätt minnes erfordras tvenne Revisorer för BancoDisconten i Stockholm, samt en Revisor och en Suppleant för hvardera LåneContoret i Landsorterne, således tillsammans 6 personer, för hvarje år.
Jag tror att Ridderskapet Den 4 Februarii e. m. 245 och Adeln för närvarande har så många andra vigtigare göromål, att det ej vore skäl borttaga tiden med dessa val, som ock hittills varit öfverlemnade åt RiddarhusDirectionen.
Jag instämmer derföre uti Herr Thams förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. och Adeln, i likhet med hvad Ståndet vid sistförflutne
Riksdag beslöt, fann för godt anmoda RiddarhusDirectionen, att, å Ridderskapets och Adelns vägnar, för innevarande år utse en Revisor jemte dess suppleant vid LåneContoret i Götheborg, samt en Revisor och dess suppleant vid LåneContoiret i Malmö, med förständigande till RiddarhusDirectionen att om utgången af dessa val lemna BancoUtskoltet underrättelse, på det Utskottet måtte, genom BancoFullmägtige, låta Directionerne vid nämnde LåneContoir deraf undfå del; äfvensom att uppdraga åt RiddarhusDirectionen, att jemväl hädanefter intill nästa Riksdag hvarje år, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utvälja de Revisorer och suppleanter, hvilka böra deltaga uti ifrågavarande årliga Revisioner.
Föredrogs ånyo BancoUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 101 aflåtne och den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde memorial, angående Re vi - 246 Den 4 Februari i e. m. sion öfver BancoDiscontVerkets förvaltning oell Räkenskaper samt f. d. Riks-Diskont'
Verkets fortsatta utredning för år 1829 och sedermera intill nästa Riksdag.
I likhet med det nyss fattade beslutet, hemställer jag, om icke det må öfverlemnas till RiddarhusDirectionen, att äfven utse Revisorer öfver BancoDisconten här i Stockholm.
Jag tror att de Revisorer, som under de föregående åren blifvit valde af RiddarhusDirectionen, fullgjort sina åligganden på ett sätt, att intet dervid varit att påminna, och alt man således med fullt förtroende kan fortfarande öfverlemna detta uppdrag åt RiddarhusDirectionen.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt anmoda RiddarhusDirectionen att, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utse tvänne Revisorer i berörde afseende för sistlidet år, samt om utgången af detta val lemna BancoUtskottet underrättelse, på det Utskottet måtte, genom BancoFuIlmägtige, låta Directionen vid BancoDiscontverket deraf Undfå del; äfvensom att uppdraga åt RiddarhusDirectionen att, jemväl hädanefter intill nästa Riksdag hvarje år, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utvälja de tvänne Revisorer, hvilka Dea 4 Februarii e. m. 24 7 böra deltaga uti ifrågavarande årliga Revisioner.
Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 10 sistlidne Januarii under N:o 174 afgifne, och den i5 i samma månad eftermiddagen på bordetlagde Utlåtande, i anledning af väckte frågor om förändringar i Befordringslagar ne.
Herr Rosenqvist > Fredrik Leonhard, anförde skriftligen: Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott har uti dess Utlåtande N:o 174, angående 1756 års TjensteBetänkande, åter gifvit hyllning åt den grundsats att nutidens fordringar äro alldeles oförenlige med det rätts-begrepp, sorn fordomdags gjort sig gällande vid pröfning af frågor, der godtycket ansetts göra inkräktning på rättvisans område, och då Utskottet till och med yttrat, att Herr'Grönhagen, Gustaf, som väckt motionen om 1756 års Tjenste-Betänkande, skall hafva yrkat berörde Författnings återupplifvande, hvilket Herr Grönhagen likväl alldeles icke sagt, utan tvärtom, ansett ij56 Års Tjenste-Betänkande ännu vara fullkomligt gällande, och derföre begärt sådane åtgärders vidtagande, som leda till denna Författnings noga iakttagande, så tyckes redan en 248 Der^ 4 Februarii e. in. sådan omskapning af Herr Grönhagens Motion utmärka en benägenhet hos Utskottet, att bortraisonera Tjenste-Betänkandet till hela dess vidd, blott för att kunna få alla Befordringar ställde på den fot, att de skola anses som en följd, mindre af den sökandes förtjenst och skicklighet, än af den recommenderande Förmannens eller Chefens grace.
Monarken, rättvis i alla sina företag och önskande att belöna förtjensten när och hvar den finnes, kan likväl, ifrån sin höga ståndpunct, omöjligt sjelf utröna hvilken bland de Personer, som hos Hans Majestät anmäles och föreslås till beklädande af Statens Embeten och Tjenster, är den mäst skicklige och mäst förtjente.
Hans Maj:t föranlåtes derföre sätta tro till de Förmäns intyganden, elier de Embetsmäns yttranden , hvilka antingen af Embetspligt afgifvas eller och eljest meddelas; och det är då intet tvifvelsmål, att ju den person, som varit så lycklig, att ställa sig in hos förmän eller åtminstone hos Chefen, erhåller så tillräckelig recommendation och så ampelt vittnesbörd, att samma person varder befordrad.
Men det är just en sådan nepotisme, som iy56 års TjensteBetänkande har för afsigt att förekomma, på det att den verheliga förtjensten och den verkeliga skickligheten _, icke den figurativa och af förmansgunst beroende, må kunna framdragas.
Frågan reducerar sig således endast till scit - Den 4 F e b r u a ri i e. ra.
Embete sökande personer, innehafver den största förtjensten och skickligheten, och följaktligen bör, framför sine medsökande, befordras.
Theorien härom är förträifeligt utförd uti 1^56 års TjensteBetänkande; skada blott att det icke förstås och icke eller i practiken tillämpas vid alla tillfällen, då det kan och bör ske.
Långt ifrån att deraf, såsom Ekonomiutskottet tyckes antyda, befara oordning och oreda, skulle, tvertom, mångå klagomål och mycket missnöje undvikas; och man kunde då slippa höra omtalas recornmendationer, relationer, gynnare, ock mera sådant, som åberopas då någon söker ett Embete eller en Tjenst i staten.
Huru Utskottet kunnat finna, att nuvarande RegeringsForm gjort i ^56 års TjensteBetänkande till alla delar obrukbart, det skall alltid blifva en obegriplighet, så framt Utskottet icke exprés vill hafva uttryckt den mening, att Orden:
Förtjenst och skicklighet skola, efter 1809 års RegeringsForm, betyda någonting helt annat, än hvad samma ord efter 1720 års RegeringsForm betyda.
Min föreställning åter är, att desse begge ord alltid måste hafva enahanda betydelse för hvar och en, soin äger ett redigt begrepp och mogen urskiljning; och jag hade således icke väntat en sådan förkla - i5o Den 4 Februarii e. m. ring, sorn den Ekonomiutskottet, uti det nu ifrågarande märkvärdiga utlåtandet, afgifvet, nemligen att då i^56 års TjensteBetänkande använder ordalagen förtjenst och skicklighet såsom grund för befordringsrätt,samma ordalag skola derstädes äga en negativ bemärkelse, så att icke bevisad oskicklighet gäller för skicklighet, samt Tjensteår för förtjenst.
Utskottet hämtat en sådan idee är svårt att inse.
Åtminstone är den icke tagen utur det åberopade TjensteBetänkandet, hvilket i irsta §:n så noga, tydligt, rent och heslämdt afhandlar de begge ordens bemärkelse, att intet tvifvelsmål derom bordt äga rum.
Utskottet talar om ett tour- och anciennitets-systéme, som skul,le uppstå om ij56 års Tjenste-Betänkande blefve följd t, och alt routinen då skulle lemnäs samma'anspråk på befordran», som den utmärktaste Embetsmanna-duglighet, hvilket åter, efter Utskottets omdöme, skulle blifva ett hinder för EmbetsmannaCorpsens utbildning.
Enda meningen härmed må Utskottet sjelf förklara.
Jag, för min del, gör deraf den slutsatts, att hvarken på förtjenst, eller skicklighet, tjensteår eller arbetsamhet bör göras något afseende, så snart en Chef har diclatoriskt sagt, att någon viss person är skicklig, och följakteli— gen måste befordras.
Då likväl en Tjenstsökandes befordrings-rättighet utgör en väsendtlig del af hans välfärd, bör denna riksvårdande angelägenhet icke få ankomma på Den 4 Februarii e. m. formans gunst och godtycke, utan handhafvas efter säkre och bestämde grunder.
Desse grunder äro till deras natur förklarade uti 1^56 års TjensteBetänkande; och likväl har Ekonomiutskottet icke ansett berörde mästerliga, af idel rättvisa och själs-slorhet utmärkta författning kunna förlikas med 28 §:.n i 1809 års RegeringsForm.
Den io Mari e. ra. 3oi gen med ordförandeskapet i sockennämnden under sådana förhållanden, om presten dertill vore sjelfskrifven?
Jag röstar för bifall till §:n sådan den ur föreslagen.
Hr Nordensköld: I anledn. af Gr. af Ugglas’ sista yttrande utber jag mig att få säga några ord.
Grefven tror att jag skulle hafva sagt, att nämnden sviker församlingens förtroende: något sådant har jag så mycket mindre kunnat säga, som vi ännu icke hafva några sockennämnder, och tiden således ännu icke kunnat visa något resultat af deras tillvaro.
Men jag sade deremot, åtminstone menade jag så, ifall jag icke haft den lyckan att blifva förstådd, att församlingarnes ledamöter förmodligen skulle veta att sälta vid pastors sida nitiske och redlige män, som skulle kunna, icke allenast hjelpa honom att uträtta det goda, utan äfven kunna förhindra honom att vidtaga något som vore skadligt för det lilla samhället, ifall så skulle hända att han möjligen mera tänkte på den enskilda än den allmänna fördelen och således skulle svika det förtroende, som man bör hafva för kyrkoherden.
Om man nu skulle befara alt pastor skulle svika det förtroende man för honom bör hysa, bör likväl all farhåga derföre försvinna, då man betänker att församlingarne kunna välja från 4 ända lill g ledamöter, som jemte pastor skola i nämnden sitta, då pastor ju är så entourerad, att han ej kan göra något på egen hand, som kan undgå uppmärksamheten.
Dessa sockennämnder äga dessutom att fordra och besluta hela sockenstämmans sammankallande, hvilket utgör en säker motvigt.
En talare har yttrat farhågor i afseende på ordförandeskapets i sockennämnd läggande i pastors hand, under anförande af ett exempel, hemtadt från den tid då choleran härjade, att presternes tid då var fullt upptagen med att resa i sockenbud, och att vid sådana tillfällen det komme att stå illa till med ordförandeskapet i sockennämnden.
Jag får påminna talaren, alt vice-ordförande äfven skall väljas, som i pastors frånvaro skall företräda hans ställe, och dermed är den sorgen släckt.
Hr Ribbing, Bengt, Jag förstår ej hvarföre Hr Nordensköld nödvändigt vill förutsätta fractioner inom nämnden, då det är hela nämnden, som skall besluta, och icke blott en del.
Nauckhoff anfört om ordinarie och vice ordför., så är det visserligen sannt; men jag supponerar att när man väljer ordför. och vice ordför., så gör man den bäste till ordförande.
När nu denne är borta, så slår således den mindre duglige qvar.