Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förbehåller mig tillika, att uti nästa plenum väcka motion om en ändamålsenligare vård om våra gevär och vapenförråder.
Begärdes på bordet of Frih. Cederström, Jacob. Justerades pleni-prot. för den 3 dennes f. m.
Sedan Hr Frih .o.
Landtm, i sista plenum behagat förklara, alt sammankomsten borde upplösas genast efter voteringen, och R. o. Ad. afven deruti instämt, ansåg jag mindre lämpligt att fördröja skilsmässans minut genom den reservation, jag ansåg mig böra nedlägga, i afseende på voteringens resultat.
Jag anhåller således nu att i korthet få yttra några ord i detta hänseende.
Jag deltog ej i början af discussionen om gevärsfabi ikationen, derföre alt sådant endast skulle hafva tjenat till att antyda min enskilda mening, hvilken för Huset kunde vara ganska likgilltig.
Jag hade ej några upplysningar att meddela, och hade ej haft annat att säga, än att jag i StatsUtsk., så väl som sedermera, ansett della anslag alltför obetydligt, och att det bort förhöjas, ehuru icke fullt så mycket, som PresteSt. gjort, eller till 84,000 r:dr; men sedan under debattens fortgång fråga uppstått om en förlängd tid, utöfver den, som inom StatsUtsk. gjort sig gällande, och man ifrån vissa håll öfvergålt ifrån discussion till demonstrationer och vi här blifvit uppskrämda genom ömtåliga hänsyftningar samt, med Den ao Mars f, ra. elford sa g dt, känslan blifvit så hardt uppskrämd, ville jag ej yttra uiig, eftersom jag aldrig deltager i några partistrider, derföre att jag ej tillhört något parti, och såsom jag hoppas aldrig kornmer att tillhöra något annat parti än det, som jag, efter en ren och klar öfvertygelse, finner vara rätt och sanning tillgifvet, enl. förefallande omständigheter, utan afseende på dagens opinioner ifrån höger eller venster eller huruvida framställningen om R.
St:s tillgörande kommer uppifrån eller nerifrån.
Om jag hade yttrat mig, så hade jag likväl protesterat emot förhöjningen till fem år, men jag gjorde icke ens detta, derföre att jag ej ville yttra mig uti en så vital fråga, hvarpå hela statsreglertns princip hvilar, då, om denna utsträckning blefve beslutad, anslagen derigenom skulle höjas med Jag trodde ej att denna fråga här kunde peremtorisk! afgöras, så mycket mindre som, efter hvad jag hört, PiesteSt. ej fäst sig vid någon annan tidsbestämmelse, än fyra år.
Jag kunde således ej deltaga i den votering, som ägde rum, efter den hade håde till sin ja-propos. oell till nej-propos. en mening, sorn var oförenlig med min öfvertygelse i denna sak, nemi. att man skulle bevilja detta anslag för fyra år, men ej kunde bevilja det för 5 år, emedan detta skulle strida emot min grundsats i denna fråga.
Jag reserverar mig emot beslutet om detta anslags utsträckande till fem år, enär jag anser deri propos., som i detta afseende blifvit framställd, stridande einot den stora grundsatsen om tidsbestämmelsen, hvilken i Utskts preliminärbetänk. blifvit anlagen.
Jag anhåller nu endast att få tillkännagifva, det jag ej kunnat deltaga i voteringen, och förbehåller mig att, när fråga framdeles förekommer om bestämmelse af anslagens varaktighet för fern ellei' fyra år, få utveckla grunderna för min öfvertygelse i detta afseende.
Den är i delta, såsom i de flesta andra fall, grundad på det begrepp jag fattat om sakens skick, om förhållandet af behof och tillgångar.
Jag skall, såsom jag nyss haft äran nämna, vidare utveckla denna grundsats, när fråga derom förekommer, och anhåller att det Högh Ståndet täcktes ursägta, att jag borttagit dess tid med ett efterspel.
Detta är icke min vana, men när, såsom här skett, deri grundsats, som jag följt vid extra-stalsreglér;n, ej blifvit iakttagen, så ar det min skyldighet att tillkännagifva, det jag ej frångått den öfvertygelse jag för mig uppgjort och hvilken aldrig kan af några debatter rubbas. Gr. von Platen, Baltzar:
Äfven jag anhåller få reservera mig emot det beslut, som R. o. Ad. i sista plenum fattade, rör:de frågan om anslag för gevärstillverkningen.
Jag gör det hufvudsakligen på de grunder, som den siste värde talaren framställt, men jag gör det äfven på den grund, alt det vai it mig omöjligt att deltaga i voteringen, då den mening, hvilken jag ansåg vara den rätta, och hvilken valden, som yttrades af de vid tillfället närvar, personer af nu Den 20 Mars f. m. krigsadministrationen, ej inkommit i någondera af propositionerna.
Hvar och en torde påminna sig, alt Hr Lefi en och Hr Silfverstolpe yrkade propos. på 84,000 r:dr under fyra år, men denna propos. blef ej framställd.
Af denna 'anleda, var det för mig omöjligt att deltaga i voteringen, och jag får derföre nu reservera mig emot det fattade beslutet.
Jag tror, att det rälta vore att fastställa denna statsreglering på fyra år, efter jag förutser att, derigenom att man nu beslutat detsamma för fem år, en splittring uppkommer i besluten, emedan Preste- och BorgareSlcn redan antagit fyra år, såsom den tid, hvarunder anslaget bör utgå, och detta lian ej annat än ganska skadligt inverka på frågan i denna del.
Cederström, Jacob: Elter det var jag, som väckte fråga om alt anslaget borde utgå på fem år, så anser jag mig pligtig att yttra några ord i anleda, af de reservationer, som nn blifvit framställda.
Hade det varit riktigt och grundlagsenlig!, att i statsreglei :n bestämma årsanslag, hvilka ej skulle räcka till och med det år, ifrån hvilket den nya statsreglerrn fastställd varder, så hade jag ej haft det ringaste att erinra vid den tidsbestämmelse, som Utsk. föreslagit, men då, efter grundlagarnes föreskrifter, hvarje anslag skall utgå till och med det år, då den nya statsreglertn fastställd varder, så borde siffran fyra, hvilken finnes i StatsUtsk:s betänk, för tidsbestämmelsen, förändras till fem, efter Sveriges grundlag säger, att It.
St. skola hvart femte år sammanträda.
Af denna enkla, med grundlagarna öfverensstämmande, grund, måste årsanslagen bestämmas för fem år, så länge grundlagen säger, att B.
St. skola hvart femte år sammankomma.
Hv ad särskildt beträffar anslagen för gevärsfabrikationen , så följer också af sig sjelf, att man ej kan hafva conlracter uppgjorda, som afstanna före riksdagsåret, utan då nästa R.
St. skola sammankomma den i5 Januari 1840, så måste contracterna uppgöras till slutet af nämnda år.
Detta är nödvändigt, på det att de enskilda factorier, der gevären tillverkas, måtte på förhand kunna veta huru stora beställningar de för Kronans räkning erhålla, och på det att icke dessa faclorier skola gå under af brist på arbete.
Vore verkstäderna Statens egendom, så kunde de komma att stanna.
Staten finge betala arbetarenas och embetsmännens löner, och då kunde desse aflönade personer begagnas på annat sätt och genom verkstäldt arbete godtgöra Statens förlust; men då dessa verkstäder äro enskild egendom, så kan ej den! enskilde ägaren åläggas att sålunda betala en mängd arbetare, utan alt derföre få ersättning.
Jag anhåller vördsamt, att min reservation måtte i prof. antecknas emot det beslut, som B. o. Ad. i sista plenum fattade, i hanse - Don ao Mars f. ra. ende lill anslagets beräknande för fem år.
Cederström, liar visserligen anfört hvarjehanda i detta ämne, men jag finner mig deraf ingalunda öfvertygad om riktigheten of det fattade beslutet.
Jag reserverar mig således på de skäl, som af föregående talare här blifvit anförda.
Jag deltog icke heller i voteringen om anslag till gevärsfabrikoljonen, ehuru jag hade yttrat mig för bifall till 84,000 r:dr i enlighet med PresteStls beslut.
Jag beklagar, alt R. o. Ad. ej förenat sig i samina åsigt och således frångått en princip, som jag anser hade varit lycklig och nyttig för lt. o.
Ad. atl vidhålla, nemi. statsregler.ns fastställande för fyra år.
Cederström har visserligen sagt, atl det egentliga hindret för statsreglering bestämmande på fyra år vore grundlagens stadgande.
Jag bestrider likväl Friluns åsigt i denna del, såvida det rör exlra-stalsregleringen.
Grundlagen har ingenting yttrat om en sådan extra-slatsreglering, och den kan således i min tanke ställas på ett, Iva, tre eller fyra år, huru helst man behagar.
Det är på grund deraf, som jag hoppas, alt R. o. Ad., med fästadt afseende på den begränsning , som för exlra-statsreglerln blifvit fastställd, och som blifvit iakttagen vid de redan beslutade extra-anslagen, icke, genom en förändring ifrån fyra till fem år, alltför mycket frånträder StatsUlskls förslag, hvarigenom skiljaktigbeter skulle uppkomma emellan RiksStm, hvilka kunde blifva ganska svåra alt reda och som måhända skulle komma alt leda lill ett alldeles motsatt resultat emot hvad de herrar afselt, som yrkat regleringens fastställande för fem år.
Det är i min tanke icke heller någon svårighet för Regeringen, att af de för fyra år till gevärsfabrikationen anslagna medel reservera medel äfven för det femte året, i händelse Regeringen skulle anse sig föranlåten att vidtaga en sådan åtgärd till följe af R.
Sils fördröjda återkomst; men då jag alldeles icke betvifla:-, att Regeringen kommer i behof af R.
Stis sammankallande inom fem år, så finner jag, äfven för den händelsen att Regeringen ej skulle vilja reservera medel för det femte året, intet hinder att bifalla hela regleringens fastställande till fyra år.
Likasom jag bade önskat för detta fall, så anhåller jag äfven för alla efterföljande, att StatsUtskis förslag i denna del af R. o. Ad. vidhålles.
Gr. von Platen.
Det är gifvet, att en ledamot, så litet bevandrad i dessa ämnen, sorn jag, bör med tacksamhet emottaga de tillrättavisningar, de upplysningar, som kunna erhållas af ledamöter, hvilka längre sysselsatt sig med dessa ärenden; men jag skulle derföre stanna uti så mycket större förbindelse bos Frih. Cederström, om han ville upplysa mig, hvilken § i grundlagen, som talar om extra-statsregleringen.
Jag skulle vara så mycket nöjdare dermed, Den io Mars f. m. sorn della verkligen skulle blifva en högst nyttig upplysning för mig, dä jag anser, att R, St. kunna på huru många år sorn helst bevilja en exlra-statsreglering, och jag ber den värde ledamoten vara öfverlygad, att jag ej, i trots af grundlagen, sökt göra denna sats gällande, utan derföre, alt jag verkligen hyser den öfverlygelsen, att densamma ej strider emot grundlagen.
För öfrigt kan jag ej neka, att jag tycker det vara besynnerligt, att man framställer denna önskan, denna åsigt, alt fastställa statsreglertn på fyra år, — med det sätt att uttrycka sig, som nu på den ena sidan ofta begagnas —snart sagdt såsom förräderi; då likväl Konung och Ständer, så långt som grundlagen tillåter, fattat ett beslut, som visar att båda dessa statsmakter anse det vara oriktigt att hafva så lång lid emellan riksdagarna.
På dessa skäl och dem, sorn Gr.
Horn förut anfört, anhåller jag att R. o.
Ad. måtte i sina blifvande beslut antaga fyra år såsom den term, hvilken för detta anslag borde bestämmas.
Då jag anhåller att få förena mig uti den af Frih. Leijonhufvud och Gr. von Platen fiamställda reservation, uti hvadden angår den tidsbestämmelse, som i sista plenum blifvit beslutad för anslagen till gevärsfahrikationen, så får jag äfven, lika med föregående talare, förklara, att jag ej kan finna något hinder i grundlagarna för R.
St. att bevilja exlra-statsreglerin på huru kott tid och huru många år de behaga, och kan för öfrigt i denna del ej förstå grundlagen på samma sätt, som Frih.
Cederström här framställt.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskts utlåt.
A i anledn. af erhållna återremisser af utlåt.
JN:o 354 litt.
A. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. i sista plenum stannat vid 3:dje punkten och då deraf afgjort den del, som angick anslaget för gevärsfahrikationen; den delaf samma punkt, som nu vore närmast i fråga lill afgörande, vore den, som anginge de medel, hvilka blifvit utgifna för Carl Gustafs stads gevärsfactori.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplästes den del af punkten, som angick nyssnämnda medel.
I detta sednare betänk, har Utsk. förändrat sitt tillstyrkande ifrån hvad det framställde i betänk.
Nto 354 sid. io, der Utsk. hemställer, ”att, i enlighet med hvad K.
M. äfven för sådant fall ansett böra aga rum, all fråga så väl om berörde förskotts återgående, som ang:de försäljning af de till factoriet hörande lägenheter, må förfalla.”
Skilnaden mellan dessa begge tillstyrkanden består deruti, att det första innehåller helt enkelt, att frågan om så väl förskottets återgående, som för - Den n Min f. m. 1 '9 säljning af fnctoriet nied dertill hörande lagenheter, må förfalla.
Deremot innehåller Ulsk:s sednare betiink., att den ifrågavar. summan af 32,<56 rtdr 43 sk. i lot. må till nästa liksdag inom linien i räkenskaperna balaneeras.
Facloriets försäljning har Utsk. ansett icke vara af behofvet påkallad.
Jag får vördsamt tillstyrka, alt R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag i det första betänk., hvarigenom frågan blir slutligen afgjord, och fö i kasta del sednare, hvarigenom man onödigtvis skulle bokföra en summa, hvars återgång likväl ej kan komma i fråga.
Till skäl för det sednare förslaget, har Utsk. åberopat, att frågan vore dragen under Riksrätts pröfning.
Konungens rådgifvare blifva, såsom R. o. Ad. torde finna, icke mera brottslige eller mera oskyldige derföre att ifrågavar. summa föres inom linien.
Rättegången mot dem verkar således ej på denna saken, hvadan jag begär Hr Landtnäs propos. på bifall till Ulskis förra förslag.
Då den egentliga grund för tillstyrkandet, att bifalla Utsk;s förslag i det första betänk., hvilken här blifvit framställd, är en onödig bokföring, så skulle jag tro, att delta bör anses såsom en småsak emot den frågan, huruvida R.
St. nödvändigt nu skola skynda med att afskrifva en summa, hvars användande blifvit föremål för åtal inför Riksrätt.
Om man jemför dessa båda saker, en onödig bok löi ing eller afskrifning i förtid, så tror jag alt det rätta blir att bifalla det förändrade betänk., som StatsUtsk. nu framställt och yrkar propos. derpå.
Då någon ledamot tror att denna småsak kari lända Riket till gagn, så vidhåller jag ej mitt yrkande, ulan låter det föi falla.
Uppå derefter framställda propos:r blefvo så väl den del af 3:dje punkten, som angick Carl Gustafs stads faclori, som de, hvilka nngingo Husqvarna och Norrtelje faclorier, af R. o. Ad. godkända. 4 : d e punkten.
Cederström, Jacob: Utsk. har här tillagt ett år till de Irenne, som Utsk. i sitt förra betänk, tillstyrkte, så att anslaget skulle komma ali utgå i fyra år.
I händelse man ej vill hafva hvarken tre, fyra eliel’ fem, med ett ord ingen årsberäkning vid anslagssummor, så kunna, vid exlra-slatsreg!er:n, R.
St. visserligen, utan att nämna något år, bestämma en rund summa, hvilken sedermera, under loppet af tillen intill nästa riksdag, af K.
M. användes; men om årsberäkning är antagen, så är anslaget lör hvarje år inskränkt inom en bestämd siffra, och mäste då utgå intill dess nästa statsreglering blir bestämd, ty i annat fall skulle de påböl jade arbetena det sista året afstanna.
Jag får del före alternativt tillstyrka, att här måtte tilläggas ett lao Den 20 Mars f. m. femte år, eller ock atl summan 400>000 t:dr malte lemnäs till K.
M:s disposition för alt användas under tiden intill nästa riksdag.
Min förmodan inträffade snart, att jag åter skulle nödgas uppträda, när det femte året skulle komma i fråga.
Jag begagnar således nu den rättighet, som jag förbehållit mig, alt få yttra mig deröfver.
Man kan ej bestrida den sats, sorn Frih.
Cederström nntvdt, nemi. att det lämpligaste suttet att gifva anslag vore, att öfverlemna runda summor i mån af tillgångarna, med åliggande för Regeringen att fritt använda dem efter sig företeende omständigheter.
Det är troligt, att, genom ett sådant sätt för anslagens bestämmande, många besparingar kunde vinnas och mycken fördel för arbetet beredas, men vi hafva ännu icke kommit dit i statsregleringsväg; hela vår statsreglering och vårt statsväsende är beräknadt på årliga anslag, förmodligen derföre, att Representationen behöft se sig för uti hvad den disponerat, och att för kommande lider reservera hvad som måhända genom en mindre klok hushållning eljest kunnat på en gång förstöras.
Derföre ligger årsberäkningen lill grund för all statsreglering, äfven uti den af Frih.
Cederström, så väl som af oss alla respeeterade grundlagen, uti hvilken anslagen beräknas ifrån riksdag lill riksdag.
Nu har StatsUlsk. föreslagit 100,000 r:dr om året.
Ville man säga att denna summa är för liten, så skulle det visserligen tåla alt tänka på, efter K. ål. begärt något utöfver hvad Utsk. föreslagit.
Nu har likväl ej, såsom jag hört, någon anmärkn. blifvit framställd emot dessa 100,000 r:dr, och jag måste gifva tillkänna, att det, i min lanke, skulle vara mindre väl beräknadt, 0111 R.
St. ville för hvarje särskildt fall höja anslaget med -Jtdel, utan alt R.
St. gjort sig mödan att tillse hvilka inkomster vi hafva.
Det kallar jag nästan att slumpa med utgifterna, att sålunda blunda för inkomsterna, då likväl hvarje försigtig och klok hushållare måste beräkna huru stora inkomster han har.
Man måste naturligtvis tillse, att utgifterna ej komma att öfverstiga inkomsterna.
Om vi nu på hvarje nummer i betänk, öfverskrida de föreslagna anslagssummorna, så måste de herrar, hvilka derpå yrka, hafva uti reserv afsigleri att på något sätt återtaga på litt. B, C, D, E eller F hvad man skänker bort på litt.
A. Jag tror att detta ej är det rätta, och att vi noga måste betänka oss derpå.
För öfrigt mäste jag erinra, alt då anmärkmne framställdes emot Ulsk:s förra betänk., så tillhörde jag alltid det parti, som yrkade fyra år.
Då hörde jag till minoriteten, nu hör jag till majoriteten, men om vi fästa uppmärksamheten på de återremisser, som ankommit ifrån RiksStm, så antyda de visserligen antingen på fyra eller också på fem år; men då man hufvudsakligen skall Den 20 Mars f. m. skall Ii afva afseende på tiderymden emellan detta riksmöte oell det nästa, hvilket ovillkorligen inträffar år 1Ö45, sä äro fyra år i min tanke här den lämpligaste tidsbestämmelsen.
Jag är sålunda af den öfvertygelse!!, alt det ligger en riktig oell klok statsekonomisk princip till grund för delta tillstyrkande af fyra år, eftersom extra-statsregleringen verkligen är beroende af en tillfällighet, emedan det belt och hållet ankommer på R.
.St. alt densamma uppgöra eller ej.
Den extra-statsregler;n kan således, i min tanke, uppgöras luiru roan behagar, ehuru billighet, rättvisa och klokhet fordra att den ställes i öfverensstämmelse med den öfriga slatsregler.n, och att den således går i paralel med hvad inan kallar den ordinarie statsreglerin, enär man beräknar alt fylla med extra-statsregler:n hvad som möjligen behöfves utöfver den ordinarie.
När nu så förhåller sig, och dessutom dertill kommer, att man kan förmoda, det nästkommande R.
St. ej lura undandraga sig att gifva medel till fulländande af de arbeten, hvilka nu komma att företagas, i händelse 1845 års R.
St. förnimma att de medel, som vid denna riksdag blifvit gifna, under de fyra åren ordentligen och sparsamt användas, så tvekar jag ej att begära Hr Frih. o. Landtnäs propos. derpå, att, oberoende af hvad som angående gevärsfabrikationen blifvit beslutadt, StatsUlskis förslag om fyra år må i denna fråga antagas.
I fall denna fråga om tidsbestämmelsen, såsom jag tyckte mig höra några ledamöter af Ståndet yrka på förhand , hade blifvit en gång för alla afgjord; så hade den extra-statsreglerin kunnat affärdas på vida kortare lid, än som nu kommer att ske.
Jag tror likväl ej att detta numera kan ifrågasättas, efter vi äro ett godt stycke in uti betänk.
Jag skall ej vidale yttra mig om tidsbestämmelsen, men förklarar, alt jag i delta fall kommer i samma obehagliga belägenhet som förra gången, nemi. alt jag måste votera med Ståndets minoritet, äfven der jag önskat ett högre anslag än Utsk. föreslagit, och för att icke stöta för hufvudet en princip, hvilken jag anser vara extra-statsreglerms lifselement, måste jag således emotsätta mig de anslag, som jag i annat fall gerna och med fullt förtroende hade gifvit.
Med den sista värda talaren instämmer jag till alla delar derutinnan, att en förståndig hushållning, vare sig enskild eller allmän, för Staten, fordrar alt man försl vet och bestämmer hvilka inkomster man har att beräkna, och att man derefter reglerar utgifterna.
Att icke så skett viii denna riksdag, derföre få vi hembära tacksägelse till vårt SlatsUtsk., som icke följt denna ordning för statsreglenn, utan roat sig alt, oaktadt riksdager nu så länge varat, ännu icke lemna oss uppgifter öfver Statens vigtigaste inkomster till fullständigt bestämmande.
Då emedlertid fråga nu blifvit oss förelagd, att af så väl Bankens, sorn 22 H. 16 123 Den 20 Mars f. m. Riksg.cont:s tillgångar bestämma en extra-statsreglering, sa blir frågan: är inan belåten med att tå ett anslag pa en gång, eller skall man reglera anslaget alt årligen utgå?
Oin anslagen skola årligen utgå, så måste de också årligen utgå, intill dess nästa statsreglering fastställd blifvit och bevillningssumman bestämd, såsom lagen bjuder.
Vill man åter anslå en viss summa för ett visst ändamål, då finnes ej något binder för R.
St. att anvisa 400!000 r:^1'
Waxholms och Stockholms stads befästning, att af K. M., intill nästa riksdag, användas; och då år det en belt annan sak. K. M. har då fullkomligt fria händer att använda dessa 4oo,ooo r:dr på ett enda år och afsluta arbetet, i händelse tillgång på materialier gör det till en möjlighet, eller också afdela arbetet så, att det fortfar till nästa R.
Om K. M. sammankallar R.
St. till en urtima riksdag, och K.
M. har användt detta anslag, så följer af sig sjelft, att anslaget icke bör utgå, så framt icke Rikets då församlade Ständer sådant medgifva, ulan det beror på den statsreglering, som då kommer att uppgöras; men den nuvarande silfran 4 och den föregående siflran 3 halva tydligen varit ditsatta, för att framtvinga en urtima riksdag, emot Styrelsens och emot landets sanna intresse, ty onödiga sammankomster af R.
St., mine herrar! kosta Staten vida mer, än hvad som fordras för befästande af Stockholms avenuer och de nu begärda anslagen till Carlsborg och Carlsten, med ett ord, alla de i och för extra-statsregler:n här föreslagna summor.
Om man underrättar sig hvad den riksdag, vi nu bevista, kommer att kosta statsverket, så skall man finna, att vi nu sila myggor, i fråga om anslag lill vårt försvarsverk, under det vi svälja stora kameler, derigenom att vi kasta bort ansenliga summor, der de ej behöfvas.
Enligt Sveriges nuvar. statsskick, hafva Pi.
St. ej ansetts behöfva sammankomma oftare än hvart femte år, der icke utomordentliga händelser föranleda deras sammankallande.
Hågen att deltaga uti statsbestyren må vara hurti kittlande som helst, så måste den dock stå tillbaka för samhällets verkliga intresse.
Den beskattning, som utgår i och för riksdagarna, är ej så obetydlig, att icke hvarje medborgare, som tänker på det hela, innan han tillstyrker någon förändring i afseende på tiden för våra riksdagars hållande, frågar sig sjelf: hvad vinnes genom tätare riksdagar för samhället?
Kunna lagförslag och lagförändringar genom tätare riksdagar vinna i mognad?
Kan erfarenheten af en ekonomisk författning under loppet af två eller tre år vara så säker, att de sammankommande Sländerne ej misstaga sig, då de göra förändring deruti Är det tänkbart, att man, vid regleringen af en stals finanser, kan ombyta systeme livart tredje år, med hopp att derii genom gagna Staten?
Om deremot fem år förflutit, och man derigenom fått se en serie af händelser, så kan man få följd Den 20 Mars f. ra. 123 af den statsreglei ing, som då vidtages, om man icke då har bätlre grund att hygga på.
Jag kan ej finna all Frih.
Leijonhufvuds framställning åsyftar annat, än han förut i sin reservation uttryckt, nemi. att R.
Sits tätare sammankomster ligga till grund för hans yttrande, alt anslaget måtte beviljas endast för fyra år, i stället för antingen intet år eller också fem år.
Jag kan för min del icke annat än förnya min begäran om propos., alternativt om anslagets beviljande på en gång med 400,000 r;dr, eller ock, om anslaget skall beviljas för vissa år, alt det malte bestämmas till 100,000 r;dr i fem år, d. v. s., med uteslutande af allt årtal, 100,000 rtdr årligen.
Redan under sista plenum hade jag äran yttra mina grundsatser, sådana jag kunnat hafva tillfälle att bilda mig dem, ang:de befästningarna.
Jag vill nu endast vördsamt åberopa dem i allmänhet, men får nu tillika lästa Ståndets uppmärksamhet uppå deras tillämpning i denna speciella fråga, deruti StalsUlsk. i sitt första utlåt.
JVjo 354 pag.