Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man, vid försvarsanstalternas betraktande, utgår ifrån dessa synpunkter, finner man genast, att Sverige, i anseende lill krigslyckans vansklighet, icke kan bygga sin trygghet emot allt fiendtligt inbrott från våra kuster på ett sjöförsvar, sorn vi ej kunna uppbringa till ens samma styrka som en mägtigare grannes, mycket mindre till den öfverlägsenhet, som fordrades, och som dessutom en betydligare del af året genom klimat-förhållandet är obrukbart..
Det måste i alla fall förutsättas, att * fienden, efter ett möjligen besegradt sjöförsvar, skall fortsätta anfallet mot sjelfva Ian - Den i December. det; och hurudan blefve väl ställningen då, om, efter felslagna beräkningar på ett Salamis, man skulle finna sig hafva åsidosatt det afseende, man med hopp om mera framgång borde hafva fästat vid våra Thermopyler, eller landlförsvar i allmänhet.
Det blefve i min tanka, äfven under tillvaron af det starkaste sjöförsvar, vi möjligen kunde åstadkomma, en högst olycksbådande syn, alt i Februari månad erfara en Rysk annee, med fulla förråder på Aland, under närvarande försvars system, anrycka mot Stockholm.
Det finnes icke något till stat organiseradt land, som icke eger armar tillfyllest för sitt försvar, om det eger villjan att försvara sig; men ett fol k fattigt land, hvars samlade stridskrafter måste dragas från långväga, lill ofta obebodda trakter, kräfver en föregående omtanka till krigsförnödenheters anskaffande på de punkter, man i förvägberäknat såsom naturliga stöd för krigsrörelserna.
Ett folk fattigt land, som hvarken kan uppställa eller på fredsfot underhålla någon betydlig stående armee, måste på nationalbeväringen beräkna sitt hufvudsakligaste försvarsmedel.
Detta medel, ehuru pålitligt och godt, innebär likväl hitintills olägenheten af bri - 138 Ben i December. stande färdighet ach krigsvana,, vid höljan af ett. fälttåg.
Denna olägenhet bl ifver större, i den Biån den flendtliga hären icke företer samma brister; och nödvändigheten, att i möjligaste måtto motväga dem, hillver, så mycket påtagligare..
Om Stockholm vore uppfylldt med krigsförnödenheter af alla slag; örn hela armeen med all beväring kunde dit samlas med så stor skyndsamhet, att samlingen icke af fienden kunde förekommas;. så sattes, i alla fall för mycket på spel genom en, vid början af ett fälttåg, under en oftast obehaglig årstid, vågad afgörande drabbning med en oöfvad, icke krigsvand, annee, emot dea bäst disciplinerade armee i verlden..
En olycklig utgång af den första bataillen skulle ofelbart medföra hufvudstadens intagande, tillika med den ofördelaktiga opinions verkan på hela landet, som säkerligen blefve en följd af att icke i tid hafva vant sig vid den tanken, att Stockholms intagande alltid, vid ett alfvarsamt krig med vår östra granne, blifver en oundviklig följd af dess läge inom vårt förändrade gränsförhållande. Maretha! de Saxe yttrar uti sina Réveriesj ”att menniskorna alltid förlora hufvudet, då oväntade händelser inträffa”, ock De ii i December. jag kan med möda föreställa mig all den. villervalla, som, under det bäst organiserade sjöförsvar, skulle blifva en följd af Stockholms oberäknade intagande af en^fiende.
Jag anser derföre som en hufvud omständighet, . att i försvarssystemet införa denna tanke, icke allenast som en möjlig, utan som en beräknad händelse, och alt i följd deraf visa försvarssystemet såsom belt och hållet oberoende af den, Befästningskonsten, jag upprepar det ännu en gång, är en utväg, att jemna den svagares försvarskrafter emot en öfverlägsen fiende, och enda medlet att i ett folkfattigt land försäkra de försvarande mot bristen af de krigsförnödenheter, hvarförutan alla armar snart blifva overksamma, och hvarförutan modet i bröstet snart blefve gagnande till ingenting.
En gränsfästning mot
Ålandsskären bade jag således trott oundgänglig, för att samla och emottaga de färsta stridskrafterna, till att förvara och innesluta de först erforderliga krigsförnödenheterna.
Den oöfvade beväringen skall utom all fråga hastigare bilda sig för kriget inom fästningsmurar, än under beröringen med en, ej sällan vid krigstillfällen uppskrämd, allmänhet, som, serdeles i stora städer, ej alltid är den mest begifna på ett allvarsamt försvar.
Jag anser visserligen ieke Stockholms intagande, genom en sådan gränsfästning, kunna förebyggas.
Då Wien, Berlin, Moseau och sjelfva Paris varit intagna, vore detta, helst i vår närvarande belägenhet, en löjlig förutsättning; men ett fiendtligt inbrott skulle, genom en sådan fästnings tillvaro, i betydlig mån försvåras»
En sådan fästning skulle afskära fiendens operationslinie och alltid tvinga honom, att med en större styrka observera fästningen, hvarigenom hufvudanfallet försvagades, och ett återtåg kunde göras äfventyrligt.
En sådan fästning skulle emottaga och inöfva alla norr ifrån tillströmmande stridbara och sålunda, under fiendens framtåg, fortsatt bilda nya stridskrafter i dess rygg, till vinnande af den stadga, att de med en fulltalig material kunde gifva sig ut på fältet, efter sig företeende omständigheter.
En fästning på en sådan punkt kunde aldrig undgå att, genast vid början af etfe fälttåg, visa sin inflytelse på och sin medverkan uti krigsrörelserna.
Det är från dessa åsigter, jag har svårt att fatta tankan för Vanäs fästnings anläggning, såsom det angelägnaste och mest magtpåliggande af försvarssystemet, efter början dermed synes vara gjord, och det knappast
I Den i D »c em ber. är tillåtet att föreställa sig, det man härvid börjat, der man kan hända hade bordt sluta.
Huru skulle väl Sverige se ut, om det, öppet lemnadt, genom en hinderlöst framträngande fiende afskildes fran all gemenskap med de norra provincerna, utan någon tryggad samlingspunkt, dit fosterlandskärleken, ledsagad af modet, kunde ila.
Under ett sådant sakernas förhållande skulle våra tappra nordboer kanhända tvingas att söka blott ett enskildt skydd i sina dystra skogar, intilldess fäderneslandets öde vore afgjordt, troligen utan att Vanäs fästning bakom Vettern ens blifvit hedrad med något fiendens besök ?
Kan Vanäs fästning vara afsedd såsom den punkt, hvarifrån Sveriges försvar bör utgå, när anfallet väntas från vår östra gräns?
Hvilken väg i sådant hänseende för transporter, då ca nalén visserligen icke under alla årstider befrämjar dem?
Kan Vanäs vara afsedt att emottaga beväringen, för att bakom Vettern inöfva den till stridbarhet, under det att
Sveriges mest fruktbärande provincer må hända lemnäs till pris åt en, utan något af konsten skapadt hinder, framträngande fiende?
Ifrån hvilken synpunkt kan Vanäs fästning, i en försvarspinn blifva så magtpåliggande, att konsten och kostnaden just der Den i December. skulle först och förnämligast förena sina krafter till ett, i min tanka, på annat ställe mer och bättre behöfiigt resultat?
När raan öfverväger fordna defensionsplaner för Sverige, finnér man dera utgångna från helt andra synpunkter.
Jag kan härvid icke arbeta mig till någon annan slutsats, än att Vanäs fästnings anläggning är blott ett foster af Göta canal, sora , allt sedan vårt nya statsskick, till den grad förmått bemästra sig allt, att det lill och med synes hafva blifvit medgifvet, alt försvaret af sjelfva vår sjelfständighet ändamålsenligast bör utgå ifrån Göta canal, eller åtminstone kostnaderna försvarsanstalterna till <let närmaste med canalen förenas.
Innan Vanäs fästnings anläggning sålunda i min tanka någonsin bordt kunna komma i fråga, hade, efter mitt sätt att se, en gränsfästning mot Åland bordt vara fullbordad.
Någon fast plats vid kusten, söder om Stockholm bildad, till säker inloppsort för Svenska fartyg och lill landsättande samt mottagande af en sådan hjelpsändning, som t. ex. den, hvilken 1808 från England tillsändes oss.
Några fasta punkter, inne i landet, beredda till matförråd ers och materialens in - Den i DcccraLfr. neslutande samt så beräknade, att en camperande armee, i sammanhang med sådana fästen, kunde bilda rätt betydande förskans11 in gar.
— Yid betraktande af kostnadsförslngen i och för Yanäs fästning, finnér man dem uppgå, om jag ej misstager mig, till 2J millioner för blotta fästningens uppförande, då andra millioner nära nog torde erfordras, innan nödiga logementer och förrådshus af alla slag blifva uti ordning bragta; och häraf synes tydligt, att ett fulländadt fästningssystem för Sverige blefve lika omöjligt och lika utmerglande att åstadkomma, sorn ett sjöförsvar, ehuru alltid i min tanka i första rummet mer behöfligt än ett sådant.
— Det vore således mer än illa, om en sådan plan, sorn Yanäs fästnings anläggning, är byggd på så felaktiga grunder, att kostnaden för försvarsanstalter der nedlägges på en punkt, hvarest försvaret troligen aldra sist kommer i fråga.
Hvad som, i anseende till fästningsförsvaret, icke efter konstens alla fordringar och reglor torde kunna åstadkommas, kunde likväl till betydlig del till vägabringas, om man fäste uppmärksamhet vid det användbara af de ide'er till befästningssystem, som Mare'chal de Saxe tillstyrker, med betydligt minskad kostnad emot fästningsanläggningar i allmänhet, men, efter >44 Det) i December. hans utsago, dessa föga underlägsna i förmåga.
En sträng och säker beräkningsgrund visar sig i alla fall nödvändig, för uppgörandet af ett slikt system.
Att Sveriges stående arraée är otillräcklig för hvilken försvarsplan som helst, är en otvifvelaktig sanning; och, att bristen ofullkomligt fylles genom vår nuvarande heväringslag, kan icke heller motsägas.
Men möjligheten, att på ett för landet tillfredsställande sätt afhjelpa denna brist, är icke lätt att uppgöra.
Den nuvarande beväringsexercisen är i militairisk bildningsväg utan ändamål, ty, att beväringsynglingen, vid fyllda 20 år, en gång i sin lefnad under 12 dagar leker med geväret, gör honom, från ingen synpunkt, hvarken mer eller mindre tjenstbar som soldat; och den härpå använda kostnaden är förspilld utan något resultat.
Då man tänker uti dessa ämnen, öfvertygas man lätt om olämpligheten af ali excentrisk politik för Sverige.
Hvarje tanka till utväg för en vidsträcktare militairisk bildning möler i sin födsel snart sagdt oöfvervinnerliga hinder från landels ekonomiska belägenhet.
En Den i December. r45 En lill beständig tjenstgöring under vissa år organiserad beväringspligt är tryckande för Preussen och skulle blifva förstörande samt således overkställbar hos oss, d er statscassan icke förmådde bestrida en sådan utgift, oell der landet icke utan oberäknelig förlust kan vara i mistning af arbetskrafter.
En beväringsexercis några månader under vissa år öfverstiger äfven landets krafter; och likväl bjuder klokheten att uttänka medel till en militairisk bildning, någorlunda lämpad efter de öfriga Europeiska nationernas.
Hvad som, uti mägtigare och rikare stater, i sådan väg tillvägabringas genom statscassan, måste, under ett statsförbållande som vårt, åstadkommas genom omtankan att förena den mesta möjliga nytta med minsta möjliga statsutgift.
Första steget ifrån borgare eller bonde till soldat eger rum i klädseln; en ändamålsenlig, likformig beklädnad utgör första behofvet för en krigaretroupe.
Då kläder utgöra ett af menniskans första behof i allmänhet och således en för hvarje menniska oundviklig utgift, uppstår en fråga, om det vore omöjligt att förmå Svenska allmänheten till antagandet af 2 H. i o i4ö
Den i Decemlier. en enkel nationaldrägt, efter militairisk form, under öfverenskommelse om någon districtskilnad, i fall den anses nyttig och sålunda behöflig.
Allmogens långa rock synes mig snart kunna förvandlas till en kortare; soldat-stiblelten är redan intet annat än den i många provincer brukliga snösockan.
Uti ett land , der det i vår tid lyckats en Regent att, för tillfredsställandet af ett blott infall, utkläda Nationen i en löjlig lindansare-drägtj borde det ej vara omöjligt att öfvertyga om nyttan af en allmän nationaldrägt, beräknad efter en soldatbeklädnads fordringar.
Det borde ej vara omöjligt att öfvertyga allmänheten om nyttan, alt uti en i alla fall oumbärlig klädsel, utan någon ökad skatt, vinna den oberäkneliga fördelen, alt massan, genom en sådan utväg, blott behöfde fatta vapnet, för att ställa sig i ledet som soldat Verksamt skulle det till ändamålet bidraga, om Adels-, Brukspatrons- och Borgareuniformer utträngdes af en så beskaffad allmän nationalbevärings-drägt.
Om denna åsigt vunne bifall, skulle jag anse mycket vara dermed åstadkommet, men likväl blott första steget gjordt, lill skapande af en verklig nationalbeväring.
Efter klädseln, som blott bestämmer soldatens yttre form, uppkommer bildningen för krigsbehofvet; och, huru den skall åstadkommas, för en hel nations beväring, utan att menligt verka på de industriella förhållanderna i allmänhet och således på statskrafterna i det hela, har varit ett svårt problem att lösa, i de länder, der statskraften redan vunnit en sådan styrka, att den ej är så ömtålig för den minsta rubbning af sitt underhåll.
— Problemets lösning blifver ännu svårare och snart sagdt omöjlig, i ett land, der hvarje från jordbruket och industrien borttaget dagsverke är af den största inverkan pä national-välmågans stigande eller fall.
En årlig exercis af några månader, flera eller färre, för till ex. tvänne beväringsklasser, så att hvarje klass exercerades åtminstone 2:ne år å rad, skulle medföra en. alldeles odräglig tunga för statscassan, sorn. belt säkert icke heller i längden skulle kunna bestrida den, och särdeles vårt jordbruk skulle ingalunda kunna bestå med en så känbar minskning af arbetsstyrka.
Men icke nog härmed; ty föga vore i min tanka genom denna anstalt uträttadt i anseende till den bildning, som verkligen erfordras, om något ändamål skall vinnas.
— Fordringarne för soldatens bildning hafva hittills varit:
En ledig ställning; en säker vändning; en stadig gång, så enskildt sorn i sluten troupe; — Kännedom af geväret och färdighet i dess behandling; begrepp om commandoordets mening, till hvarjehanda rörelser; begrepp om fälttjenstens förnämsta fordringar af soldaten; — Fullkomlig kännedom af krigslagarnes nödvändighet och innehåll.
Dessa fordringar synas icke stora eller vidlöftiga att bibringa och åro det visserligen icke heller.
En infanterist bildas till fullkomlig tjenstbarhet i ledet inom högst några veckor; men en sålunda i hast inhemtad färdighet utgör icke en inrotad vana; denna färdighet försvinner lika fort, som den blifvit vunnen, då den icke underhålles, och häruti består svårigheten att förena ett för landet icke tryckande heväringssystem med den möjligaste tjenstbarhet vid inträffande behof.
Man har, mig veterligen, icke hittills tänkt sig någon annan bildningsanstalt till soldat, än garnisoner eller läger.
— I anseende till de ofta nämnda svårigheterna och ekonomiska olägenheterna af dessa utvägar inom ett fattigt land, förer tankegången lill nya åsigter och framstäf - Den i December. »49 ler en fråga: huruvida soldatbildningen icke skulle kunna ändamålsenligast förenas med den allmänna folkbildningen.
Folkbildningen är ännu hos oss uti ett alltför uselt tillstånd.
Folkscholörna på landet äro alltför få, utan system och under ingen allmän uppsigt.
— Råheten är i följe häraf stor, och tankelyftningen ringa eller ingen.
Hvilken särdeles fart kan man väl vänta, för bildningen till sjelfständighetens försvarare , utan en föregången bildning till menniska, med känsla för sjelfständighetens betydelse och värde?
Jag skulle i följe häraf tro, att folkbildningen i allmänhet är den grund, hvarpå lagstiftaren bör bygga sina åtgärder, äfven i anseende till beväringspligtens utbildning, till uppnående af sitt föremål.
Monne ej inrättandet af en folkschola, efter vexelundervisningsmethod, i hvarje socken borde påbjudas, eller flere socknar om en scholinrättning lorena sig, der localförhållanden sådant medgåfve?
— Monne ej, för föräldrar, förmyndare och husbönder, borde stadgas: att scholan minst 3:ne dagar i veckan skulle besökas sif alla ynglingar, ifrån 12 till och med 16 års ålder ? 15o Den i December.
Skulle ej en skicklig corporal eller soldat, vid hvarje schola, såsom exercitiemästare kunna anställas, för att hvarje scholedag, efter slutad läsning, minst 2.*ne timmar exercera scliolungdomen, så länge årstiden sådant medgåfve; och skulle inom hvarje ort ej finnas någon äldre bildad man, under hvars inspection en eller flere scholor kunde ställas?
Genom en sådan anstalt borde hvarje yngling vid 16 års ålder hafva undfått den grad af borgerlig bildning, han nu i allmänhet saknar, och derjemte hafva lärt att ledigt bära sin kropp, att säkert vända sig, att stadigt röra sig, både enskildt och i troupe; att förstå commando-ordets mening till hvarjehanda rörelser, samt att känna och förstå lagarne för krigslydnaden, som borde tillika med en militairkateches, utgö~ ra delar af dess scholecurs.
Geväret kunde hittills begagnas af trä till tyngden afvägdt efter olika styrka och krafter
Ifrån i6:de till och med 2o:de året skulle, efter denna åsigt,^ynglingen, under *)
Denna anmärkning torde, vid första anblicken, hafva för mycket utseende af lek; men den är i verkligheten byggd på en gymnastisk grund och på en bepröfvad egen erfarenhet, att ställning och säkerhet i vändning ej vinnes utan gevärets tillhjelp, och det är från en sådan åsigt, trägeväret här är föreslaget.
— Den 3 December. hela sommaren, alla lielgedagar före gudstjenslen, vid kyrkan 2:ne timmar exerceras, af dertill inom armeen förordnadl befäl; och skulle, efter omständigheterna, flera socknars beväringsyngKngar kunna tourvis sammandragas vid en kyrka till öfningars verkställande i större trouper, utan statens betungande med något underhåll.
Gevärets kännedom och färdighet i dess behandling skulle under denna öfning bibringas.
Målskjutning ordentligen läras, och de begrepp om fälttjenst, som uti scholén blifvit meddelade, skulle nu praktiskt öfvas.
Till vinnande af den för soldaten så nödvändiga färdighet, att väl och säkert kunna skjuta, skulle ej litet bidraga, om den i Tyskland och Danmark öfliga målskjutning äfven hos oss kunde såsom folklek införas, och om livart 3:dje eller 4;de år, inom hvarje socken, en målskjutni ngsinspection. anställdes, hvarvid ett eller 2:ne priser af allmänna medel utdelades för de bästa skotten. —- Efter 2r års ålder skulle den till krigstjenst activa beväringsskyldigheten inträda och fortfara till och med fyllda 25 år.
— Under denna lid skulle de beväringsskyldige, å utsatt helgedag, vid sommarens början, vid socknekyrkan, eller på annaa tjenlig samlingsplats, till mönstring oell exercis sammankallas, och likaledes en gång vid sommarens slut.
Af denna beväringsklass skulle styrebsen, i mån af medel och pröfvadt behof, kunna bilda och sammandraga bataiHöner till högst 12 dygns exercis, så nära hemorten som möjligt; och skulle debeväringsskyldige för sådana tillfällen af statsverket kosthållas, men begagna sina egna kläder; och hela denna styrka kunna uppbådas, att vid påkommande behof rycka ut i fält.
Efter fyllda a5 till och med fyllda 35 års ålder, skulle de beväringsskyldige en gång om året på kyrkbacken mönstras och exerceras; och skulle, i händelse af krig, fästniugsgarnisoner kunna, efter behof och genom lottning, uttagas från denna klass., och den activa hären äfven ifrån densamma förstärkas, om behofvet och en i landet inträngande fiende gjorde det nödvändigt.
Ifrån 35 till och med 4° års ålder, skulle beväringsskyldigheten innefattas endast uti provinceförsvaret, eller resning uti massa, och för denna händelse beböfvas inga föreskrifter. —- 9 §. uti den Preussiska beväringslagen lyder:
För att i allmänhet så litet sora möjligt hindra physisk och vetenskaplig ut - Den i December. i53 hildning, är det fyllda 2o:de året faststäldt för inträdet uti krigstjensten. — — — — För den activa krigstjensten medgifves rigtigheten af detta stadgande; men min åsigt skiljer sig i så måtto ifrån de hitintills rådande principer för heväringslagar, att dessa påse beväringskarlens bildande till soldat, då jag deremot anser ynglingen, under sin uppfostran och under sin lärotid, böra undervisas och inöfvas uti de stycken, hvaraf han en gång som sitt fäderneslands försvarare blifver i behof, på det han vid första inträdet uti rullorna, som beväringskarl, utan någon ytterligare tidspillan, utan någon ifrån näringar ne undandragen arbetskraft och utan det allmännas betungande, måtte redan veta, hvad beväringsmanskapet, efter nu gällande system , först mäste, medelst stora statsuppoffringar och ändå ofullkomligt, lära.
— Krigsvanan vinnes endast genom kriget, och det ligger uti mcnniskonaturen, att härda sig under förefallande omständigheter.
— Den, som hugger en famn ved på dagen; den, som kör ett tunnland jord; den, som slår ett tunnland äng; den, som ej sällan här en tunna råg; den, som ofta ifrån veckans början till dess slut förer i54 Den i December. slagan — är ej i brist af härdning lill mödor och besvär.
Jag har derföre aldrig fästat uppmärksamhet vid hvad man kallat soldatens härdande, ty jag har alltid trott, att behofvet åstadkommer delta, utan. någon särskild öfning Jag bar deremot ansett förståndets bildning böra utgöra syftemålet, och. förnämsta ögonmärket.
— Ått här vilja med vidlöftiga deduetioner bevisa fördelerne af denna, ifrån den vanliga skilda,, åsigt, vore utan ändamål, och antingen är åsigten rakt förkastlig, eller innebär den ämne för en större, vidsträcktare och skickligare tanke-utveckling, som kan hända åstadkommes endast genom ti *)
Den stylta, sorn härigenom skulle uppkomma, Liefve, efter våra sednaste tabeller: mellan 20 och 25 års ålder 110,878 man. — 25 — 3o — — 106,682 — — 3o — 35 — — 101,729 — —•
35 «— 4° — — 82,658 — och således en tolai summa af 4°'->947 man; hvaraf äfven visar sig, att matt med beväringspligten, såsom ett ovillkorligt åliggande, gerna kunde stadna vid det 3o:de året.
— Jag väntar mig äfven det vanliga inkastet af bristande befäl till en sådan styrka; men genom en, till samma mål syftande, rigtning af de högre scholorna och undervisningsvreken, skulle befäl vid behofvets stund ej saknas, och det är endast bildningen, som bibringar förmåga att föra befäl öfver andra.
— Den i December. i5S den samt den allt mer och mer tilltagande nödvändigheten, att befrämja samhällets fördelar genom andra utvägar än de vanliga, snart nog för tunga, skattebidragen.
Jag inser alltför väl de många inkast af svårigheter och besvärligbeter för utförandet af denna plan; men att uppgöra någonting för ett lands försvar, som ej innefattade något ondi, något tvång, är ej möjligt, då sjelfva föremålet, eller försvarsbehofvet, är det största af allt samhällsondt.
Det system, som med undanrödjande af det mesta onda förenar den mesta ögonskenliga nytta, är utan tvifvel det bästa; men, att utfinna det, är ej så lätt, som begäret, att i ett så magtpåliggande ämne få lemna ett tankebidrag, är ursäktligt.
Norrige är i den lyckliga belägenhet, att nu mer ega Sverige lill förmur och till värn för sin sjelfständighet; Norrige behöfver icke mer för sitt gränsförsvar bekosta några fästningsbyggnader, och det torde en gång komma att finna beliofvet af, att lemna ett billigt bidrag till hvad vi i denna del behöfva, till förbundets tryggande i allmänhet.
Norrska stridskrafterna komma att utgöra reserven för våra, om vår gemensamma sjelfständighet hotades, eller ett fruktans vär dt diversionsmedel norr ifrån, om »56
Ben i December. händelserna skulle sådant påkalla; men bildandet af en operationslinie torde i detta afseende ej heller böra undgå uppmärksamheten.
— Någon betydligare styrka framgår ej genom denna del af landet, utan i förväg beredda undei hallsförråd, oeh för alla sådana fordras i mia tanka något slags befästning.
Sedan den mening, man innefattar i Sca netinaviens sjelfständighet, blifvit framställd såsom grunden för all tanke-yttring, rörande försvarsanstalternas ordnande, så torde det ej vara olämpligt, att äfven fästa uppmärksamheten vid nyttan och nödvändigheten, att göra planen för försvaret till ett ämne för den mest offentliga behandling, och alt såmedelst skingra den af en inbunden politik alstrade fördom, om behofvet af hemlighet uti försvarsplaners uppgörande för ett land..
Det är ifrån en sådan fördom, understödd af andra fördomar, man så länge, med en tanklös undergifvenhet, anförtrott bestämmandet af sjelfständighetens betydelse åt de invigda uti diplomatiker hemligheter; likasom man, under en alltför ödmjuk förnekelse af tankeförmåga, öfyerlemnat sättet, att ordna sjelfständighetens försvar, åt krigsståndets skråmessigt uteslutande behandling.