Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag föreställer mig, att de Lärare, som blifva hugnade med en sådan tillökning, på intet sätt skola blifva inquietta deröfver, att den erhållne tillökningen skall äfventyras; det beror på dem sjelfva att befordra de åsigter, som nu börjat göra sig gällande, och då skall nästkommande Ständers bevågenhet säkert icke uteblifva.
Ridderskapet och Adeln torde för öfrigt tillåta mig, att yttra några ord i hufvudfrågan.
Äfven jag har tillåtit min fantasie att för sig framställa den fråga, om ej man borde öfverlemna åt enskildta bemödandet, omsorgen att åt andra meddela kunskaper, som man förvärfvat.
Man kan vara benägen att tro det, när Den 14 Augusti f. in. i ij när man ger akt på Undervisningsanstalternas gång.
När, efter Roms fall, de nja Regenterne sökte att införa vettenskaplig bildning, hvilka stora anstalter vidtogos icke, för att komma lill hvad vi nu kalla •Små ändamål?
Carl den store stiftade föreningar emellan dei ker och Lekman —Academier—för att lära läsa och någon grammatik.
Sådanl är nu öfverlemnadt åt eilsk i lia bemödandet, hvaremot nu andra föreningar eller Academier stiftas, som fordra stort anslag, och hvilka också sannolikt en gång komma att indragas, ulan saknad, Sedan kunskaperne och färdigheterne blifvit så allmänna, att något hvar, som liar lust dertill, kan komma åt att förvärfva dem.
Ja! jemväl med Kyrkan är förhållandet enahanda.
Germaniska svärdet var bär organisateur.
I utbyte mot en civilisation, sorn den besegrade ej längre mäktade försvara, bjöd segraren sin arni.
Stat och Kyrka sammanväxte.
Men den tid skall en gång inträffa, då, såsom i nyare tid skett med andra äldre genom ögonblickliga förhållanden tillkomna Institutioner, man öfverlemnar åt den allmänna Kyrkan, att sköta och underhålla sig sjelf, likasom de separata Kyrkorna det göra, Men till dylika öfvergångars bemedlande fordras, hvad man här hort uppgif38 H. 8 114 Den i4 Augusti f. m. vas, såsom vilkor för möjligheten att inrätta privatbanker.
De gamla institutionerna måste afstå från monopoliska rättigheter, hinderlige för lija institutioners utbildande.
Men för närvarande står det ej i vår makt att handla, helt och hållet frie.
De fleste inrättningar äro uppförde, på grund af individuella bidrag, som vi icke ega rätt att tillegna oss.
Jag kan ej dela deras åsigt, som härutinnan vilja gå för fort till väga.
Först om ett pär hundrade år inträffa dessa förändringar här, såsom i det öfriga Europa.
Dock anser jag oförsigtigt hundladt, att, utan afseende på hvad en kommande tid bar att såga, ytterligare dotera Läroanstalterna, i tiel skick de nu äro, Jag önskade att man håller pröfningsrätten öppen åt kommande Ständer.
Jag anhåller, i händelse man vill bevilja anslaget, att allt må förklaras utgöra ett extra tillskott intill nästa Riksdag.
Flere hördes åter ropa på proposition.
Det har aldrig varit min mening, att Undervisningsverken skulle lemnäs handlöst, eller att de löner, der - Den 14 Augusti f. in. med de nu äro försedde, skulle tagas bort.
Icke eller vill jag (örneka en förhöjning deruti, då dermed kan förenas möjligheten att få någon förbättring i Läroverken.
Jag har blott ifrat emot olämpligheten af att bestämma anslag, innan man afgjort frågan om förbättringar och förändringar.
Då likväl Grefve von Schwerin uppgifvit ett förslag till beslut, som, under medgifvande af deli princip, jag tror vara den rätta, innefattar den största frikostighet mot Undervisningsverken; och det torde vara fåfängt att vidare försöka skaffa gehör åt det stride rätta; Så får jag högtidligen förklara, att om Contrapropositionen blir sådan, som Grefve von Schwerins förslag, frångår jag mitt förra påstående om afslag, och medgifver, att Contrapropositionen måtte blifva i enlighet dermed.
För Medborgarens, för Statsmannens, för menniskovännens behjertande, torde svårligen ett vigtigare föremål kunna framställa sig, än allt hvad som står i beröring med det uppväxande slägtets bildning.
Denna sanning lärer af ingen nekas; och den olikhet i meningar, sorn i dag visat sig, tyckes också blott angå medlen ocb vägen lill ett mål, som alla erkänna böra eflersträfväs.
Men just derföre, alt en livar känner och inser den stora vigten af detta ämne, skall 38 H. 8* Den 14 Augusti f. m. det också inträffa, att de olika åsigterne om sättet att ernå detta mål, med en viss grad af värma, söka att göra sig glillannde.
Så liar alltid tillgått, och så skall alltid tillgå vid hvarje så beskaffad vigtigare öfverläggning, som denna, helst i ett tidehvarf, sådant som det närvarande, der nya former oroligt sträfva att uttränga de gamla, och der alla förslag lill ombyte och ändring icke ulan en viss förkärlek emottagas, derföre att de äro nya.
För min del, mine Herrar, skulle jag likväl hvarken vilja anse det gamla i denna del så alldeles utnött och förtorkadt, eller det nya så alldeles omoget, som deras ömsesidiga ovänner söka att dem föreställa.
Det rätta torde äfven här, om jag ej alltför misstager mig, ligga emellan de båda ytterligheterne; men för alt finna detta rätta, fordras pröfning, och pröfningen åter fordrar tid och medel.
Det är från denna lugnare öfversigt af de olika meningarne, sorn Regeringen utgått, då den sammankallat sakkunniga män för att rådpläga om Rikets Uppfostringsanstalter; det är från denna synpunkt den fortfar att utgå, då den trott sig så mycket mera förpligtad, att lemna tid åt det allmänna omdömet att stadga och uttrycka sig, som åsigterne funnits delade äfven bland Commiltcens Ledamöter; det är denna åsigt sorn legat till grund för beslutet, att för det närvarande
Den i4 Augusti f. m. 1.7 inskränka sig lill blott sädana förändringar, som, utan att upplösa Läroverkens närvarande organisation, likväl kunna innebära frön lill ytterligare framlida förbättringar.
På denna punkt har man trott sig åtminstone tills vidare böra stadna, oell invänta resultaterne af den under liden alltjemnt fortgående allmänna granskningen.
Det är likväl denna pröfvande återhållsamhet, vid antagandet af nya ännu måliända icke nog af erfarenheten vitsordade systemer, sorn man synes likasom vilja lägga Regeringen till last, icke alltid så noga besinnande, att reformer af denna omfattning böra föregås af en bestämd öfvertygelse om deras nytta; och att experimentet i stort kunde blifva nog dyrköpt, om det misslyckades.
Ingen Regering får dock på detta sätt låta blindt qvarhålla eller förtrycka sig af dagens rådande opinioner, hvilka ej sällan äro af natur att snart emot andra, då lika lifligt uppfattade, förbytas; den måste pröfva sjelfständigt, och, under erfarenhetens långsammare men också säkrare ledning, upphemta det nyttiga, och förkasta det oanvändbara.
Om det sålunda är en sanning, att den valda medelvägen är i princip den rätta, och i tillämpningen, åtminstone tillsvidare, den försigtigaste; torde deraf blifva en otvungen följd, att det redan existeran - Den 14 Augusti f. m. de mäste stödjas, och till större fullkornliet på sina gamla grunder utbildas; med alltid fristadt afseende r>3 möjligheten, att efter mogen öfverläggning, varsamt och småningom införa godkända förbättringar, äfven i sjelfva lärosystemet.
UpplöstringsCommitteen har, under förutsättning af en fullständigare reglering, anmält behofvet af ett ökadt årligt anslag till ett belopp af 168,000 R:dr B:eo, men då Kongl. Maj:t icke ansett tillgångarne kunna nu medgifva dess beviljande, har Kongl. Maj:t, med afseende å ämnets allmänna vigt och betydenhet, likväl begärt 60,000 R:dr under det uppgifna vilkor, alt 42>°00 R-dr skulle till ElementarLärovérken användas.
Den, som vill göra sig mödan att genomgå de vidlyftiga handlingarné, skall utan svårighet öfvertyga sig, att detta nu äskade nedsatta anslag är af en verklig nödvändighet påkalladt, och jag kan så mycket mindre föreställa mig, att Svenska Folkets upplysta Ombud skulle det förvägra, som nästan all möjlighet derigenom blefve Regeringen hetagen, både att vidmakthålla och förbättra det gamla uppfostringssystemet, och att practiskt pröfva, samt sussessive antaga hvad som kan finnas användbart af det nya, Jag tillstyrker på alla dessa skäl bifall till Utskottens Utlåtande, utan förändring eller tillägg, och anhåller i sådant ufseen - Den 14 Augusti f. m. de vördsamt om Herr Grefvens och Landt Marskalkens proposition.
Starka rop på proposition förnyades.
Efter det yttrande Grefve von Schwerin afgifvit, tager jag mig friheten göra honom samt Ridderskapet och Adeln uppmärksamme derpå, alt, om saltens framgång ligger honom om hjerta t, torde hans framställning vara mindre ändamålsenlig; ty, om hans proposition b lefve Ja-proposition, skulle samma resultat uppkomma, sorn om deri Contraproposition bifölles, hvilken jag föreslagit, nemligen, att frågan ginge till Förstärkt Statsutskott, att der afgöras.
Är det åter Herr Grefvens mening, att få sin framställning till Contraproposition, så har jag intet deremot att invända; men skulle helst önska, att proposition blifver framställd till bifall å Utlåtandet, och att Contrapropositionen blifver afslag.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar sk alke?i frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Eoccellence gjorde proposition till bifall å Stats- och EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande.
Ropades Ja och Nej. i 120 Den 14 Augusti f. m. Tians Excellence hemställde, om Ridel orsila pel och Adeln önskade antaga Herr Hjertås förslag, som innefattade tillstyrkande, att Ridderskapet och Adeln, med af$lag å Utskottens Utlåtande, måtte instämma i BondeStåndets beslut rörande anslag, dels till läroböckers anskaffande, dels till löneförbättring för Lä,rame vid KrigsAcademien, och dels till den så kallade ProfskoIan i Stockholm; likväl med den skiljaktighet , att Ridderskapet och Adeln icke borde för närvarande bestämma någon summa i och för dessa ändamål, utan anmoda StatsUtskoltet, att inkomma med förslag till det belopp, som för hvarje af berörde ändamål må finnas behöfligt
I anledning hvaraf Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Grefve von Schwerin föreslagit, bifalla Utskottens Utlåtande med det tillägg, alt underdånig anhållan borde hos Kongl. Maj:t framställas derom, att hvad Kongl. Maj:t, i egenskap af löneförbättring, behagar anslå till Lärare vid Undervisningsverken, må anses endast såsom extra löneanslag intill nästa Riksdag.
Herr bjerta:
Votering lärer icke kunna undvikas; och enär, genom antagande af det förslag jag framställt, man kunde få Den 14 Augusti f. m. 121 2 Stånds beslut, hvarigenom eLt jemnkningsförslag från Utskotten kunde inkomma, hemställer jag, om icke milt förslag må blifva Contraproposition.
Grefve von Scbwerins förslag synes böra blifva Ja-proposition, emedan det icke innefattar någon skillnad mot Utskottens, utom att anslaget blott skall vara intill nästa Riksdag.
Hans E.rcellence Herr Grefven ock landtMarskaken hemställde, att Ja-proposilionen matte innefatta bifall till Utskottens Utlåtande, och Nej-propositionen antagande af Herr Hjertås förslag.
Som det af Grefve von Schwerin föreslagna tillägg är så föga stridande mot hvad Utskotten tillstyrkt, förmodar jag, alt någon svårighet för dess antagande icke möter; och då anslag i alla fall ej kan ske för mer än 5 år i sender, hemställer jag, om icke Ja-propositionen kunde undergå förändring, i öfverensstämmelse med Grefve von Scbwerins förslag.
Ropades Nej..
Hans E.rcellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då åtskillige Ledamöter begärt proposition till bifall å Utskottens Utlåtande, och sådant icke kunde vägras, ansåg Hans Excellence Ja-proposilionen böra i enlighet dermed uppsättas. 123 Den i4 Augusti f. m. Grefve Frölich:
När Ridderskapet och Adelil icke vill samtycka till hvad jag framställt, nödgas jag anhålla, att Grefve von Schwerins förslag må blifva Conlraproposition, och i händelse det ejinedgifves, derom begära votering, hvilken naturligtvis först bör för sig gå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkcn yttrade, att då tvänne olika Contrapropositioner blifvit begärda, ansåg Hans Excellence sig först böra fråga, om Ridderskapet och Adeln önskade erhålla Herr Hjertås förslag till Contraproposition.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Grefve von Schwerins förslag till Contraproposition.
Ja, jemte några Nej. Herr Hjerta:
Då jag tyckt mig finna, att en stor pluralitet önskat Grefve von Schwerins förslag lill Contraproposition, afstår jag från mitt förslag dertill; så vida ingen annan Ledamot yrkar detsamma.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde härefter följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller Stats- samt Allmän - Den na Besvärs- och EkonomiUtskottens
Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om tillökadt anslag för Undervisningsverken i Riket, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer Stats* och EkonomiUtskottens berörde
Utlåtande att bifallas med det tillägg, alt underdånig anhållan bör hos Kongl. Maj:t framställas derom, att hvad Kongl. Maj:t i egenskap af Löneförbättring behagar anslå lill Lärare vid Undervisningsverken, må anses endast såsom extra löneans lag intill nästa Riksdag.
Sedan ji, ^1, 43, och 44 §§• af RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, började voteringen klockan tre qvart till 3 eftermiddagen; och befunuos vid voteringens slut, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, röslerne hafva utfallit, sou» följer: Ja ■ 91, Nej — 37. 124 Den i4 Augusti e. m.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Exccllence Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskauet och Adeln således bifallit Stats- och EkonomiUlskottens ofvanberörde Utlåtande.
Ridderskapet och Adelil åtskiljdes klockan tre qvart lill 4 eftermiddagen.
Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskoltets under N:o 128, afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majrt, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i afseende på Ekskogarne i Riket.
Föredrogs å nyo och bifölls StalsUtskottets den a3 sisth Junii under N:o 187 afgifne, och den 9 derpåföljde Julii, e. in.
Den 14 Augusti e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 4^ förut meddeldte Betänkande, angående ändring i Kongl. Placatet d. 27 Augusti 1723, rörande vilkoret! för Bergsbruks anläggande.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskottens d. 2 sitsi.
Julii, under N:o 45, afgifne, och d. p i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 5 förut meddeldte Betänkande, rörande KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar.
Hufvudfrågan är den, att Utskotten icke vilja medgifva, att en och samma sak anhängig vid. en och samma Domstol skall, lika behandlas, oansedt den Auctoritets eller Persons högre eller lägre värdighet, sorn saken angår.
Denna grundsats har Herr von Hartmansdorff genom sin Motion sökt göra gällande, och jag biträder den derföre, att den i sin tillämpning skall förekomma många oredor och olikheter, som nu förefinnas i den Camerala Lagstiftningen.
Sällan torde någon fråga hafva blifvit fullständigare utredd, än denna blef det under discussionen härstädes, då Utskostens första Betänkande förevar och återremitterades.
Du Den j4 Augusti e. ra. af Hr von Printzenskölds Reservation äfven bör förmodas, att Utskotten icke eller inom sig, vid ämnets förehafvande, saknat nödiga upplysningar, må det förlåtas mig, om jag uttrycker min förundran deröfver, att Utskotten kunnat vidhålla dess första Betänkande, och derföre anföra så grundlösa och oriktiga skäl, som de, hvilka jag nu går att upptaga och vederlägga.
Utskotten hafva indelat sine Premisser uti Raisonerade och Littererade.
Orsaken härtill kon jag icke inse, för mig synas de innebära lika halt.
Ibland de Raisonerade Premisserna förekommer : 1:0 ”Att KammnrRätten skulle erhålla ”en utsträckning, jemförlig med Högste Domstolens.
” Då KammarRätten icke får någon utvidgad Domsrätt, och KammarRättens beslut i alla fall äro underkastade Högste Domstolens pröfning, blir det icke för mig fattligt, hvaruti denna jemförlighet skall bestå.
2:0 ”Att i Svenska Lagstiftningen på ”goda grunder det undantag från allmänna Rattegångssätlet blifvit infördt, alt en ”Domstol ej dömmer öfver Embétsåtgärder, ”af andra Domstolar eller pmbetsVerk, som ”i värdighet äro lika med eller öfver sine ”Domare.”
Den 14 A ug u s t i e. rn.
Då jag medgifver riktigheten deraf, att den ena Domstolen icke kan pröfva en annan
Domstols af lika värdighet fattade beslut, och att det ena Embetsverket icke . kan profva det andra Embetsverkets af lika värdighet åtgärder, så följer icke deraf, att ju ett Förvaltningsverk (^Rikets Collegier hafva ingen Domsrätt) kan och bör svara för sina åtgärder inför behörig
Domstol, utan afseende på lika eller lägre värdighet.
Om ett Collegium kommer i tvist med en Lefveranteur om förståndet af ett Contract, tned en Skeppsredare om tydningen af ett Corte-parti, eller med hvilken annan enskild person, som helst, om dispositionen af en fastighet, så måste samma Collegium svara inför Rådhus- eller HäradsRätt.
GeneralTuilStyrelsen har, enligt Ständers och Konungs förklarande, lika värdighet med Rikets Collegier, men icke deStomindre har Kongl. Majrt uti den för detta Verk utfärdade Instruction förordnat, att uti alla frågor, som angå anmärkningar vid redogörelsen, beräkningen af Tullen eller Reslilutioner, skall den missnöjde anvisas med sine Besvär till Kongl. KammarRätten.
Häraf torde visa sig, att den anförda Lagstiftningsgrunden icke är antagen hvarken af den Lagstiftande eller verkställande magten. 12Ö
Den 14 Augusti e. ra.
Härefter förekomma de Littererade Premisserna, och anföra Utskotten under Litt. or^) ”Att remiss till JustitiasCanzleren af ”ett anmärkningsmål, för atti Laga ordning ”handläggas, innebär bestämdt åliggande för ”honom, att tilltala eller låta tilltala den, ”på hvilken anmärkningen har afseende, ”hvilket åliggande icke kan af JustitiseCanz”leren underlåtas, vid ansvar såsom för ”Embetsfel, men hvilket åter genom Författningar icke förekommes.”
Att ett Måls öfverlemnande ifrån Kongl. KammarRätten till JustitiaeCanzleren skall förbinda denna Embetsman, att mot sin öfvertygelse fullfölja åtalet, kan jag icke förmoda.
Om han infordrar vederbörandes förklaring, och finnér den för sig tillfyllestgörande, förbinder ingen
Lag honom att vidare åtgärda målet. b') ”Att den af ofta åberopade stad”ganden härledda farhågan för anmärknings”målens afsöndring och en mindre fullstäu”dig utredning deraf, sedan KammarRät”tens slutliga åtgärd dermed i vissa fall ”upphört, icke torde finnas grundad, då ”man eftersinnar, dels att handläggningen ”af dylika mål i allmänhet fortfar att tillföra KammarRätten, dels att del, enligt ”2 §. i dess Instruction, hvilken i denna ”omständighet ej lärer genom 1824 års ”Kongl.
Den 14 Augusti e. ni. 129 ”Kongl.
Bref undergått ändring, åligger det”ta Verk, att jemväl, vid insändandet till ”Kongl.
Maj:t af anmärkningar emot Colle”gier m. fl.
Embetsverk, bifoga vederbö”randes förklaringar, jemte eget utlåtande ”och öfrige nödige upplysningar i målet.”
Jag kan icke undgå, att fästa .Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet på det bär förekommande tvetydiga ordet, lärerj som tyckes antyda, att Utskotten icke ens ansett det löna mödan att jemföra innehållet af 1824 års Kongl. Bref med 2 §. i Kongl. KammarRältens Instruction, i hvilket fall Utskotten säkerligen bemärkt den väsendtliga skillnad, att då Instructioneu stadgar, att vederbörandes förklaringar och öfrige nödige upplysningar samt KammarRättens Utlåtande i målet skall åtfölja anfnärkningen vid dess öfverlemnande till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, så förmår det Kongl. Brefvet, att anmärkningen skall ulan föregången Communication öfverlemnas antingen till JustitireCanzleren eller vederbörande StatsExpedilion, efter sakens beskaffenhet. c) ”Alt således erforderlig enhet uti ”dessa ärendens behandling eger rum.”
Den af mig ådagalagde olikheten uti dessa ärendens behandling bevisar oriktig38 H. 9 i3o Den j4 Augusti e. m.
Iieten a jn enhetsora Utskotten förment ega rum. d) ”Att, förutan ofvannätnnde granskning af Embetsverkens redogörelser
Och ”de i sammanhang dermed vidtagne åtgärder, Rikets Ständer ega tillfälle, dels gedom sine Revisorer och vederbörande Ut”skott, hvilka hafva tillgång på alla dertill ”nödige handlingar, att utöfva den mest ”noggranna controll å Statsmedlens användande, i afseende på ej mindre redogörelsen till ziffrän, än förvaltningsåtgärder”ne, och dels genom ConstitutionsUtskot”tet, att erhålla kännedom om de beslut, ”sorn blifvit fattade öfver anmärkningar mot ”högre Embetsman och Collegier.”
Hvarken medger den inskränkta tiden af 3:ne månader, inom hvilken Rikets Ständers Revisorer skola hafva fullbor dat granskningen af alla StätsYeikets räkenskaper, eller öfverensstämmer det med deras bestämmelse att utsträcka granskningsåtgärden längre, än till Prolocollernas och KonungaBrefvens läsning, samt efterseendet, alt Statsanslagen icke blifvit) ofverskridna.
Huru allmänna Författningar och Kongl.
Maj:LS
Dispositioner blifvit efterlefvade, är det egentliga föremålet för Kongl.
RammarRättens granskningsåtgärd, hvarföre ock förordnadt är, alt alla dessa räkenskaper skola vara granskade af Kongl.
KammarRätten in - Den 14 Augusti e. m. nan de öfverlemnas till Rikets St Söders Re* ■visorer.
Hvad ater angår anförandet om
Konstitutionsutskottet
,■ så kan icke positift antagas, att det får kännedom af aila anmärkningar emot Rikets Gollegier eller högre Embetsman, då icke ovilköfligt antagas kan, att de blifva anmäldta till StadsRådsProtoeollet; men äfven med antagande häraf, måste ett olika omdöme uppkomma, då endast anmärkningens och förklaringens innehåll visar sig i Protocollel, emot det, att målet blifvit i vanlig
Domstolsväg behandladt. oell pröfvadt.
Benna premiss torde sålunda icke eller kunna antagas för fullgiltig. ' e) ”Att, då Kongl. Majits beslut, det *$tal bör anställas å en anmärkning af si st— ”nämnde beskaffenhet, icke innefattar stadgande i pröfningsväg af det ansvar» sorn 'Mera må följa, hvilket mäste bero på föregående undersökning af dén Domstol, "hvartill målet hörer, den härutinnan: gjörud e erinran, som skulle hufvudsak liga prof* "ningen i dylika frågor, mot hvad Lag stad"gar, komma att föregå ransakningen» tor* "de finnas af sig sjelf förfalla.”
Denna premiss angår endast Kongl» Brefvet den 16 Och 1816, som icke förordnar något örn KammarRättens
Domsrätt, utan endast att anmärkningar, hvilka 33 II. ' ' 9* Den >4 Augusti e. m. angå en menighet, skola underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, innan de communiceras.
Med erkännande af det goda och nyttiga i uppsåtet, alt Kongl.
Maj:t vill känna den sak, sorn angår en hel menighet, och pröfva, huruvida sakens vigt och fullgiltighet påkallar samma menighets oroande med förklarings afgifvande, skiljer jag mig i detta fall ifrån Motionairen, ochanser bibehållandet af denna föreskrift mera gagneligt än skadligt, Härmed har jag slutat min vederläggning och får på grund deraf vördsamligen yrka afslag å förevarande Utlåtande, och att i stället må beslutas en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan, att de stadganden uti KammarRättens Instruction eller serskilta KonungnBref, som inskränka KammarRättens allmänna Domsrätt i andra fall, än då det angår Kongl. Maj:ts egna beslut, må upphäfvas Herr von Hartmansdorff\ August:
Sedan Herr af Billbergh så fullständigt utvecklat ämnet, och Ständerne rfedan vid denna Riksdag fattat beslut öfver KammarRättens anmärknings- och pröfningsrätt i mål, som röra menigheter, afstår jag från att vidare yttra mig i frågaii, utan förenar mig med Herr af Billbergh. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bi - Den i4 Augusti e. m. fall å Lag- och Ekonomiutskottens förevarande Utlåtande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Utlåtande, samt, på sätt Herr af Billbergh tillstyrkt, besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan, att de stadganden uti KammarRättens Instrucljpn eller serskilta KonungaBref, som inskränka KammarRättens allmänna Domsrätt i andra fall, än då det angår Kongl. Maj:ts egna beslut, må upphäfvas.