Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besluter Konungen derefter sådan resa och den werkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfwe den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken wistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens frånwaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej Stats-Rådet någonsin Adeligt stånd och wärdighet förläna, eller till Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddare-wärdighet utdela; äfwensom alla lediga Syslor endast tills widare kunna förwaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar.
Lagtima Riksdag skall hwart tredje år, på sätt i Riksdags-Ordningen sägs, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män att jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem förer ordet, utöfwa wård öfwer Tryckfriheten.
Desse Committerade, af hwilka Twå, utom Justitie-Ombudsmannen, skola wara lagfarne, äge sådan befattning, att, i händelse någon Författare eller Boktryckare, innan tryckningen sjelf öfwerlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruwida åtal derå, efter Tryckfrihets-Lagen, kan äga rum, skola Justitie-Ombudsmannen och minst trenne Committerade, hwaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifwa.
Om sammankallande av riksdagen i vissa särskilda fall gäller vad i 91, 92, 93 och 94 §§ finnes därom stadgat.
Avser den enligt 1971: 2 beslutade ändringen, som gäller 12 och 53 §§.
Äldre bestämmelser tillämpas intill dess lagen (1909: 38 s. 3) om Kungl.
Maj: ts regeringsrätt upphört att gälla.
Avser den enligt 1971: 30 beslutade ändringen, som gäller 18 och 25 §§.
Äldre bestämmelser tillämpas intill dess Konungen och riksdagen bestämmer annat.
Avser den enligt 1971: 31 beslutade ändringen, som gäller upphävande av 24 §.
Til yttermera wisso hafwe Wi detta med Wåra namns underskrifwande och Wåra insegels undertryckande welat bestyrka, stadfästa och bekräfta, som skedde i Stockholm den Sjette dagen i Junii månad År efter Christi Börd Et Tusende Åtta Hundrade och på det Nionde.
På Ridderskapets och Adelns wägnar M. Ankarsvärd.
h. t. Landmarskalk.
På Preste-Ståndets wägnar Jac.
Lindblom.
Taleman.
På Borgare-Ståndets wägnar H.
N. Schwan.
h. t. Taleman.
På Bonde-Ståndets wägnar Lars Olsson.
n. w. Taleman.
Detta alt, som föreskrifwit står, wele Wi ej allenast Sjelfwe för oryggelig Grundlag antaga: utan bjude och befalle jemwäl i Nåder, at alle de, som Oss och Wåre efterträdare, samt Riket med huldhet, lydno och hörsamhet förbundne äro, böra denna Regerings-Form erkänna, i akttaga, efterlefwa och hörsamma.
Til yttermera wisso hafwe Wi detta med Egen Hand underskrifwit och bekräftat, samt Wårt Kongl.
Insegel låtit weterligen hänga här nedanföre, som skedde, i Wår Residence-Stad Stockholm, den Sjette Dagen i Junii Månad, Året efter Wår Herres och Frelsares Jesu Christi Börd, det Et Tusende Åttahundrade och på det Nionde.
Till yttermera visso have vi detta med våra namns underskrivande och våra insegels undertryckande velat bestyrka, stadfästa och bekräfta, som skedde i Stockholm den sjätte dagen i juni månad år efter Kristi börd ett tusende åtta hundrade och på det nionde.
På ridderskapets och adelns vägnar; M. ANKARSVÄRD h. t. Lantmarskalk.
) På prästeståndets vägnar: JAC.
LINDBLOM talman.
På borgareståndets vägnar: H.
N. SCHWAN h. t.
Talman.
På bondeståndets vägnar: LARS OLSSON.
n. v. Talman.
Detta allt, som föreskrivet står, vele Vi ej allenast Själve för orygglig grundlag antaga: utan bjude och befalle jämväl i nåder, att alla de, som Oss och Våre efterträdare, samt riket med huldhet, lydno och hörsamhet förbundne äro, böra denna regeringsform erkänna, iakttaga, efterleva och hörsamma.
Till yttermera visso have Vi detta med egen hand underskrivit och bekräftat, samt Vårt Kungl.
insegel låtit veterligen hänga här nedanföre, som skedde, i Vår residensstad Stockholm, den sjätte dagen i juni månad, året efter Vår Herres och Frälsares Jesu Kristi börd, det ett tusende åtta hundrade och på det nionde.
Den ursprungliga versionen av 1809 års regeringsform inleder varje paragraf, och har avtryckts i kursiv stil.
Därefter följer de ändringar som antagits senast år 1974.
Dokumentet ingår i skriften " Regeringsformen 1809-1959.
Utgiven på uppdrag av kommittén för firandet av regeringsformens 150-årsjubileum " (Stockholm 1959).
Statsrådet skall bestå av cheferna för departementen samt statsråd utan departement till det antal, lägst tre, varom stadgas i en av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag.
Bland statsråden utan departement böra minst två hava förvaltat civil beställning.
Denna regeringsform samt rikets övriga grundlagar kunna icke ändras eller upphävas, utan genom Konungens och två lagtima riksdagars beslut.
Af Stats-Rådets Ledamöter skola Sju wara Chefer, hwar för sitt Departement, nemligen: Justitie-Stats-Ministern, för Justitie-Departementet; Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, för Utrikes-Departementet; En Chef och Föredragande Stats-Råd för Landtförswars-Departementet, hwilken tillika ware Konungens Rådgifware i Commando-mål för Armeen; En för Sjöförswars-Departementet, hwilken tillika ware Konungens Rådgifware i Commando-mål för Flottan; En för Civil-Departementet; En för Finans-Departementet, samt En för Ecklesiastik-Departementet.
Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskilt utfärdad, offentligen kungjord stadga.
Fullmäktige utse inom sig en förste deputerad att vara chef för riksbanken samt inom eller utom sig en suppleant för honom att med fullmäktigs rätt och ansvar vid inträffande förfall träda i hans ställe.
1: o. Uti högsta domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem ledamöter, så ock af fyra, där alla fyra äro om slutet ense.
Öfver viktigare saker skola minst sju döma.
Ej må flere än åtta ledamöter på en gång i pröfningen af något mål deltaga, där ej för vissa fall annorledes förordnas i den ordning 87 § 1 mom. stadgar.
§ 105.
Med tryckfrihet förstås varje svensk mans rättighet att, utan några av den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Stadgandet om upplösning flyttades med 1949 års grundlagsändring från § 109 till § 108 samtidigt som det ursprungliga stadgandet i § 108 om tryckfrihetskommitterade upphävdes.
§ 109.
1809: Ej må Riksdag längre räcka än Trenne månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-Werkets tilstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta.
Skulle likwäl wid nämnde tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafwa Riksdags-Ärenderne afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske at Riksdagen måtte fortfara någon wiss tid af högst en månad derefter, hwilket Konungen ej äge magt at wägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, at, wid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Bewillning til bestämdt belopp sig åtagit, då skal Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra Bewillningen intil nästa Riksdag.
§ 28.
1809: Konungen äger at i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Swenske Män til alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenskap, at Konungen Fullmagter derå utfärdar, dock böra wederbörande förut med Förslag hafwa inkommit, der sådane hittils ägt rum; Ware likwäl Konungen obetaget, at uti Militaira Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet; men icke til Commendanter i Fästningarne.
§ 63.
1809: Desutom böra för oförsedde händelser twänne serskilde tilräcklige summor afsättas och anslås, den ena at wara tilgänglig då Konungen, til Rikets förswar eller andra högst wigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfwer blifwit inhemtade, finner den wara oundwikligen nödig; den andra at ur Riksens Ständers Banque, wid infallande Krig, af Konungen lyftas, sedan Han Stats-Rådet in Pleno hört och Riksens Ständer sammankallat.
Äskar Konungen af Riksdagen särskilde Deputerade, att med Honom öfwerlägga om Ärenden, dem Han pröfwar böra hemliga hållas, utwäljas desse Deputerade af Kamrarne; dock äge desse Deputerade icke makt, att fatta beslut, utan endast att till Konungen afgifwa yttranden öfwer de mål, Konungen dem meddelar.
Riksdagens ombudsmän och deras ställföreträdare väljas för tid och på sätt riksdagsordningen stadgar.
Uti alla de fall, då enligt denna och föregående tre §§ riksstyrelsen föres av statsrådet, skola dess samtliga ledamöter, där de icke äga laga förfall, vara närvarande och rösta.
Riksdagen skall vart fjärde år, på sätt riksdagsordningen stadgar, tillsätta en nämnd, som äge att döma, huruvida högsta domstolens och regeringsrättens samtliga ledamöter gjort sig förtjänta att i deras viktiga kall bibehållas, eller om vissa av dem, utan bevisligen begångna fel och brott, varom föregående § handlar, likväl kunde anses böra från detta kall skiljas.
Om, emot förmodan, regenten eller statsrådet underläte att i de fall, nästföregående fyra §§ omförmäla, riksdagen genast sammankalla, då åligge det ovillkorligen rikets hovrätter att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det riksdagen må kunna sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda.
Konungen äger att allena styra riket på det sätt, denna regeringsform föreskriver; inhämte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd av ett statsråd, vartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde svenske män av den rena evangeliska läran.
1809: Til föredragning hos Konungen uti Stats-Rådet skola Ärenderne, sedan nödige uplysningar deröfwer ifrån wederbörande Collegier och Embetsmän blifwit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Stats-Secreteraren eller den hans tjenst förrättar, samt Åtta skicklige och owäldige Män, fyra af Frelse och fyra af Ofrelse Stånd.
Dem förordne Konungen at utgöra Rikets Allmänna Ärenders Beredning; bibehållande derwid de, som i tjenst äro, sine innehafwande Embeten och Beställningar.
Till Bewillningar räknas Tull- och Accis-medlen, Postmedlen, Chartæ-Sigillatæ-afgiften, Husbehofs-Bränneri-medlen samt hwad hwarje Riksdag dessutom särskildt såsom Bewillning sig åtager.
Ej må några allmänna afgifter, af hwad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksdagens samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen.
Commando-mål, hwarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af Högste Befälhafware öfwer Krigsmakten till Lands och Sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då Han Sjelf förer Riks-styrelsen, afgöra i närwaro af den bland Krigs-Departementens Chefer, till hwars Departement ärendet hörer.
Honom åligge, wid answar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfwer de företag Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut öfwerensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, hwars riktighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanne.
Finner nämnde Embetsman dessa företag wara af en wådlig rigtning eller omfattning, eller grundade på owissa eller otillräckliga medel att dem utföra, tillstyrke han jemwäl, att Konungen wille kalla, till ett Krigs-Råd deröfwer, Twänne eller flere af de närwarande högre militära Embetsmän; Konungen dock obetaget, att å denna tillstyrkan och, der den bifalles, å Krigs-Rådets till protokoll anförda tankar göra det afseende, Honom godt synes.
1918: Kommandomål, varmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap av högste befälhavare över krigsmakten till lands och sjöss, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då han själv förer riksstyrelsen, avgöra i närvaro av chefen för det departement, dit ärendet hörer.
Med Förklaring öfwer Civil- och Criminal- samt Kyrko-Lag förhålles som med sådan Lags stiftande.
I händelse Justitieombudsmannen, under det Riksdag är församlad, afsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden afgår, skall Riksdagen i embetet genast insätta den man, som blifvit till hans efterträdare utsedd.
Skulle Justitieombudsmannens utsedde efterträdare, under riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet eller i justitieombudsmans-embetet insättas eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Konungens domsrätt skall uppdragas minst tolf, högst tjugoen, af Honom utnämnda, lagkunniga män, hvilka fullgjort hvad författningarne föreskrifva dem, som uti domareembeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet.
De kallas justitieråd och utgöra Konungens Högsta domstol.
Över ansökningar därom skall Konungen dock, där ej skäl till bifall uppenbarligen saknas, höra regeringsrätten, beträffande mål av beskaffenhet att kunna tillhöra dess eller kammarrättens slutliga prövning, men i andra mål högsta domstolen; och fatte Konungen Sina beslut uti statsrådet.
Riksens Ständer wälje genast, sedan Riksdagen blifwit öppnad, de Utskott, hwilka skola Ärenderna bereda.
Skulle någon enskild man eller någon kår, militär eller civil, eller ock någon menighet, av vad namn den vara må, antingen av egen drift eller med anledning av befallning, försöka att våldföra riksdagen, dess kamrar eller utskott eller någon enskild riksdagsman, eller störa friheten i deras överläggningar och beslut, vare sådant ansett som högförräderi; stämpling till sådan gärning vare ansedd såsom stämpling till högförräderi.
Bliver riksdagsman, medan riksdag samlad är, eller under resa till eller ifrån riksdagen, när man vet honom i sådant ärende stadd vara, med ord eller gärning ofredad, gälle därom vad angående våld eller förolämpning emot Konungens ämbetsmän, i eller för ämbete, i allmän lag stadgat är.
1: o. Riksdagen äger gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civil- och Criminal-Lag och att sådan förut stiftad Lag förändra och upphäfwa.
Ej må Konungen utan Riksdagens samtycke, och icke Riksdagen utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskaffa.
Frågor härom må i Riksdagens Kamrar kunna wäckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfwer blifwit hördt, af Riksdagen afgöras.
Beslutar Riksdagen för sin del någon ny Lag eller gammal Lags upphäfwande och förändring, aflemnas Förslag derom till Konungen, som inhemte Stats-Rådets och Högsta Domstolens tankar deröfwer, och, sedan Han Sitt beslut fattat, meddele Riksdagen antingen Sitt samtycke till dess åstundan eller Sina skäl att det wägra.
Kan Konungen icke förr, än Riksdagen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, ware Han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande förslaget ordagrant bifalla och allmän Kungörelse derom utfärda.
Sker det ej, anses förslaget hafwa förfallit, och Konungen underrätte då Riksdagen wid dess nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande.
Finner Konungen godt någon Lagfråga för Riksdagen framställa, äske Han Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande deröfwer, samt meddele Sin Proposition tillika med berörda yttranden åt Riksdagen, som med frågan widare förfar, såsom i Riksdags-ordningen sägs.
2: o. Riksdagen äge ock gemensamt med Konungen stifta, förändra eller upphäfwa Kyrkolag; dock att derwid erfordras samtycke jemwäl af Allmänt Kyrkomöte.
Öfwer Förslag angående dylik Lag skola, på sätt i mom. 1 sägs, Stats-Rådets och Högsta Domstolens tankar inhemtas och jemte Konungens Proposition, då sådan göres, Riksdagen meddelas.
Svensk författningssamling 1808 Låssa kyrkas arkiv
Kungörelse angående vissa omständigheter i frågan om bärgning av strandade fartyg.
Stockholm den 18 januari 1808.
Det åligger dykerikommissionen att skyndsamt anmäla kända strandningar till sjötullkammaren, så att de kan ombesörja bevakning.
Öppnande av godslådor får inte ske någon annanstans än i packhuset, även om godset snarast behöver skötas.
Detta skall ske i närvaro av någon pålitlig tullbetjänt, som antecknar varorna.
Finns strandgodset långt från packhus och godset snabbt försämras får det öppnas och försäljas, så mycket som kan räddas.
Kan inte godset som förts till magasiner skötas där så att det bevaras, kan det föras till annan plats och skötas av kunniga personer, om det först kontrollerats av tull och godsägare.
Det gäller särskilt vävnader, lin och hampa.
Anses det nödvändigt att nattvakt bör finnas, ersätts han av godsägaren.
Skulle tullen anse att det behövs flera vakter och skepparen inte avseglat efter 30 dagar skall han bekosta förstärkningen.
Efter varje dag skall tullbetjänterna teckna sina namn i dykerikommissionens dagjournal.
Är skeppet så skadat att det inte kan avsegla med sin last, skall auktion hållas på både last och fartyg.
Tullavgifterna erläggs i proportion av vad varan kan säljas för.
Dock får inte mer tull tas ut om varan säljs för mer än den är värderad till.
Dykeribetjäningen får inte hindra tullen att utföra sitt arbete.
Kungörelse hur resolutioner och utslag i ekonomie- och politiemål, som rör meningheter, skola dem kungöras, samt kommunikationsreolutioner dem tillställas.
Stockholm den 1 februari 1808.
Vid prövning av anförda besvär rörande underhåll av en sockenväg, där befallningshavaren endast meddelat resolution genom uppläsning från predikstolen utan att någon avskrift blivit lämnad, har Vi ansett detta sätt vara utan säkerhet.
Då sådana resolutioner i ekonomiska eller politieärenden som berör hela menigheten eller endast en del av dem, inte utan stor kostnad kan tillställas varje person, skall de uppläsas från predikstolen.
Men en avskrift skall dessutom förvaras av prästen i kyrkan.
Besvärstiden räknas från den dag uppläsningen skett.
Vederbörande äger frihet att läsa handlingarna och få avskrifter.
SAMUEL AF UGGLAS.
Kungörelse angående en viss kansliavgift i ansöknings- och besvärsmål, som uti Kungl Kammarkollegium, enskilte ärenden rörande, inkomma.
Stockholm den 8 februari 1808.
Enskilda som inlämnar ansöknings- eller besvärsskrivelser till kammarkollegium skall betala 16 skillingar i avgift.
Detta skall täcka kostnaden för det extra arbete som påläggs kansliet ordinarie betjänter.
Instruktion för så väl de till kuratores aerarii utnämnde herrar seraphimerriddare, som och skattmästaren och kamreraren vid Kongl Maj: ts orden.
Stockholm den 9 februari 1808.
Tillägg till förordningen av den 26 november 1798, vad som gäller för seraphimerriddarna och skattmästaren vid Kongl Maj: ts Orden.
Ordensskattmästaren skall mottaga de pengar som tillhör den Kungl Svenska Serafimerorden och fördela dem på varje särskild ordenskassa, samt sätta in den i Riksens Ständers bank.
Ordenkassornas obligationer och därtill hörande lånehandlingar skall förvaras i den med tvenne lås försedda järnkistan, som insätts i Kongl Räntekammaren.
Förteckningar skall upprättas, så man ser till vilken kassa obligationen hör.
Antecknas även på obligationen.
Ena nyckeln har ordensskattmästaren, den andra den yngste av de tre herrar, som vart tredje år utses till Curatores Aerarii.
Båda skall vara närvarande då kistan öppnas.
Då Ordens utgifter är betalda, skall överskottet lånas ut helst till 6 % ränta.
Curatores Aerarii undersöker säkerheten.
Finns ingen låntagare insätts medlen hos Rikets Ständers bank till 5 % ränta.
Huvudboken skall vara avslutad och inbunden vid mars slut.
Ordensskattmästaren skall vid de vanliga tvenne sammanträdena redogöra för de olika kassornas tillgångar och förklara dess tillväxt eller förminskning.
Skattmästaren skall förvara Ordens klenoder, tecken, band och andra tillhörigheter i skattkistan.
Då serafimerriddare eller riddare av de övriga Kungl Ordnarna är död skall skattmästaren äska ordenstecknen tillbaka.
Ordenskamreraren skall bistå skattmästaren.
Han skall också föra bok över inkomster och utgifter.
Stockholms slott i Ordenskapitlet den 9 februari 1808.GUSTAF ADOPH.
Reglemente för fältläkarcorpsen; Gripsholms slott den 15 februari 1808.
Chefen för Corpsen åligger alla de skyldigheter, författningar och reglementen som han ålägger cheferna för de övriga militära corpser i Armén i allt som rör disciplin.
Han skall tillse att var och en mot sin förman fyller fullkomlig militär lydnad och hörsamhet i tjänsten samt visar vördnad och aktning.
Han är inför konungen direkt ansvarig för corpsens militäriska ordning och personernas skicklighet och nit.
Han rapporter och inlämnar förslag från sina underhavande, som leder till tjänstens bästa.
Vid krigstillstånd föreslår han personer, som äga mest skicklighet att utgöra fältläkarcorpsen vid armén.
Han har ansvar för att sjukvårdsmaterial vårdas och finns tillgängligt.
Som ledamot i Kongl Kollegium Medicum skall han föredraga de mål som angår det militära medicinalväsendet.
Förste fältläkare förordnas då någon armé sammandrages, men upphör då armén upplöses.
Han skall ha kontakt med chefen och anmäla allt som har med det personella av de i fält uttagna läkarna.
I övrigt tar han order från högste befälhavaren och rapporterar till honom allt av intresse.
Han har befälet över alla vid armén tjänstgörande läkare och apotekare samt överinseende över allt som rör arméns sjukvård.
Bataljonerna skall befrias från allt som kan hindra deras marscher och rörelser.
Därför skall de endast vårda sårade och sjuka, som kan snart återgå i tjänst.
De värre sjuka förs till brigadens sjukhus, där de kvarblir tills deras tillstånd tillåter flyttning till arméns allmänna sjuhus.
Nederlagssjukhus inrättas endast om transporten till arméns sjukhus är mer än 2-3 dagar.
Antalet är alltså obestämt.
Arméns allmänna sjukhus finns alltid bakom armén och flyttas endast om avståndet skulle bli för långt.
Dit sänds alla med smittosamma sjukdomar, skabb och veneriska åkommor som fordra lång och ordentlig kur.
Förste fältläkaren fastställer alla matordningar efter tillgångarna.
Han skall tillse att alla recept och räkningar har vikt och mängd utsatta med vanliga bokstäver och inte farmaceutiska tecken.
Han skall gå igen alla läkares dagböcker, för att undvika underslev.
Han har överinseende vad beträffar arméns läger, årstiden, väderleken, födoämnen och vattnets beskaffenhet och allt som har inflytande på hälsan.
På valplatsen skall han föra befälet över de sårades vård med rådighet och sinnesstyrka.
Om tiden tillåter bör han besöka alla arméns sjukhusinrättningar.
Var åttonde dag får han rapporter från brigadläkare och apotekare och avger själv rapport till arméns högsta befälhavare en gång i månaden.
Efter krigets slut översänder han alla handlingar som hör till Kungl Fältläkarecorpsen, att förvaras i fältläkarkontoret.
Den som anses skickligast tjänstgör vid Arméns allmänna sjukhus, de övriga vid brigadsjukhusen biträdd av sjukhusläkare och underläkare.
När befälhavaren utsett stället för Arméns allmänna sjukhus utser fältläkaren tjänliga byggnader och organiserar verksamheten.
Sjukhusen bör ligga högt och fritt, vid rinnande vatten.
De som vårdas för
smittsamma sjukdomar hålls i särskilda hus.
Sängarna skall stå med gaveln mot väggen och på varje säng en tavla där aktuella mediciner och matordning är antecknade.
Vid sjukhusen bör finnas tillgång till kalla och ljumma bad och en hälsobrunn.
Där bör också finnas en instrumentmakare, som vårdar och slipar all kirurgiska instrument.
Alla döda förs till begravningsplatsen i likkistor.
Efter jordfästningen hälls över kalk och vatten för att påskynda förruttnelsen.
När sjukhuset skall flytta nyttjas allmogens hästar och åkdon.
Om någon är obotlig och till krigstjänst oduglig skriver fältläkaren rapport.
Konvalecenterna bör skiljas från de sjuka och få andas frisk luft.
Brigadläkare förordnas då armén sammandrages och den skickligaste blir regementsläkare.
Han har överinseendet över sjukvården inom brigaden.
Brigadsjukhuset lägges nära bakom brigadens läger.
Brigadläkaren fördelar underläkare, sjukvaktare och vakterskor och ser till att verksamheten fungerar.
Så snart någon sjuk ankommer blir han omhändertagen och beroende på sjukdom läggs han i särskilda rum.
De med bölder och elaka sår lägg för sig själva.
I varje rum finns en minneslista för dagen, vilken tjänar till rättelse för patienternas skötande och för dagboken han skall föra.
Han får inte överge de obotliga, utan skall på allt sätt lindra deras plågor.
Han utför själv operationerna om inte antalet är så stort att han måste nyttja sjukhusläkaren till hjälp.
Underläkarna skall vara närvarande för att lära sig.
Varje dag skall han upprätta matordningen och tillse att även om flyttning föreligger, patienterna får varm och tjänlig föda.