Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De som önskade den förstnämnda jernvägen, nödgades då med ovedersägliga beräkningar bevisa öfvervägande fördelar, för det allmänna, af denna bana, så vida man, oaktadt teckningens litenhet, skulle taga deras önskningar i betraktande.
Det andra partiet lärer deremot påyrka företrädet för den bana, till hvars förmån de ägde att åberopa den större teckningen; och i tvifvelakliga fall torde derpå böra göras afseende.
Långt ifrån att anse en sådan täflan farlig, tror jag fastmera, att den skulle verka högst fördelaktigt; ty då så mäktiga intressen kämpa mot hvarandra, är det bäst att låta dem kämpa med pungen; och är nyttan allmän, är man också gerna benägen att göra någon upoffring, isynnerhet när denna icke är större än den, som här blifvit föreslagen, nemi. en ränteförlust, hvars skäliga åtagande hvar och en jord- eller fabriksägare kan beräkna med afseende å sin egendoms afstånd från jernvägen.
Man har ytterligare invändt, att om de enskilde egde ifrågavar:de rättighet, skulle
Regeringen möjligtvis vara benägen att oktrojera jernvägarnes anläggning lappvis, än här och än der.
Delta är dock, på sätt jag nyss nämnt, förebyggdt genom det stadgande, som finnes i andra punkten, eller att sektionerna böra ega en viss längd.
Tänker man för öfrigt närmare på saken, torde man lätt finna nämnde farhåga icke vara särdeles befogad.
Regeringen måste nemi. upgöra ett fullständigt förslag till jernvägsnåt inom riket, och först sedan detta skett, skulle aktie-teckning öpnas till allmän täflan åt den enskilda företagsamheten; denna täflan måste lemnäs fri och öppen.
Det år således klart, att det icke beror på de enskilde aktietecknarne i provinserne att, allt efter som de tecknat sig för ett större eller mindre belopp, bestämma för huru stor del af banan de tecknat sig.
Det må ej bero på Pål i Wadstena, alt teckna sig för en bit, eller på Per i'
Jönköping, att teckna sig för en annan; utan om dessa båda Hrr vilja deltaga i teckningen, så måste de göra det på den del af jernvägen, hvilken af Regeringen blifvit fastställd såsom utgörande en sektion för sig.
Dessa an märk :r gälla egentligen dem, som inom Utsk. afgjort frågans öde, och hvilket skedde med en majoritet af högst få röster. 174 ben 22 September e. m.
På grund af de skäl, jag nu i korthet haft äran anföra, vågar jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. på bifall till 2:dra mom. i Utsk:s förslag, sådant det blifvit föredraget, med tillägg af de serskilda punkter, som i miu reservation finnas omförmälda.
Tankarne kunna vara delade rör:de fördelarne af enskildes deltagande i kostnaderne för jerpvägsanläggningar.
För min del bar jag redan förklarat, alt jag icke anser, det enskilde böra få deruti deltaga.
Jag har dock anledn. förmoda, efter de yttranden jag på f. m. hörde, alt ganska många ledamöter af detta hus äro af motsatt åsigt, och i sådan händelse är det naturligtvis min pligt alt foga mig efter majoritetens beslut.
Men om man vill, att de enskilde skola erhålla ifrågavande rättighet, tror jag likväl, att man derför bör upslälla sådana vilkor, som be trygga upnåendet af det ändamål, som dermed åsyftas.
Hvad det af Hr Bildt förordade förslag 'beträffar, anser jag det visserligen vara ganska oskadligt, derföre att, om det antages, skall troligen ingen aktie-teckning komma till stånd.
Men då jag i allmänhet icke är vän af det onödiga, så har jag icke heller kunnat förorda delta förslag.
Jag ber nu att blott med några få ord få tillkännagifva skälen, hvarför jag icke tror, att man bör bifalla detsamma.
Förslaget innehåller, att jernvägarne skola indelas i sektioner af 15 till 20 mils längd, och ali enskilde skola inbjudas till deltagande i aktie-teckningen lill ett visst belopp af kostnaden, icke öfversligande en tredjedel.
Jag ber med anledn. häraf att få erinra, det de enskilde endast inbjudas, men ali det icke är något vilkor för jeruvägaroes anläggning alt enskilde deltaga i kostnaderne derför och att således, ifall ingen tecknar sig, detta dock icke hindrar att jernvägsbyggnaden kan ega rum.
De vilkor, som skulle förmå den enskilde alt, oaktadt han under de Irenne första åren icke finge någon ränta, teckna sig, vore att Staten efter tredje årets förlopp skulle garantera honom en ränta efter 3 proc.; alt, derest sektionen icke inonf femte året vore fullbordad, han, för den tid, som återslode, innan sektionen blefve färdig, egde att beräkna fem proc. ränta på sina penningar; vidare skulle lian, i mån af det aktie-belopp, för hvilket han tecknat sig, åtnjuta utdelning af jernvägens behållning, och slutligen skulle Statens behållna inkomst af banan användas till en fond att dermed inlösa de enskildes aktier.
Jag hemställer nu, huruvida det verkligen är troligt, att någon aktie-teckning kan komma att ega rum på sådane vilkor som dessa, eller om det är troligt, att innevånare inom de trakter, genom hvilka jernvägarne skulle löpa, verkligen skulle vilja teckna sig för ett belopp, hvarå de, under de första tre åren, icke skulle åtnjuta någon ränta, och sedermera icke beräkna mer än tre proc.
' Jag tror ingalunda att, om innevånarne i dessa trakter hafva penningar att aflåta, de skola vara så patriotiska, att de skulle vilja på sådane vilkor använda dem till jernvägs-företag.
Mycket förr utlånade de dem då lill Staten emot 4 proc., eller till enskilde mot Den 22 September e. m. 175 högre ränta.
Men om, detta oaktadt, en sådan aktie-teckning ändock skulle kunna ega rum, föreställer jag mig, att den vöre förenad med ganska stora olägenheter.
En bland dessa skulle utan tvifvel blifva, att kostnadsförslagen i allmänhet blefve oriktigt upgjorde.
Då nemi. de enskildes bidrag skulle rättas efter den först föreslagna kostnadssumman, så, om jernvägen kostade 50 proc. mer, skulle de i alla fall erhålla utdelning efter hvad det primitiva förslaget utvisade.
Det ligger således i de enskildes intresse, alt kostnadsförslagen blifva låga.
Man säger väl, att dessa kostnadsförslag skulle af vederbönde ganska noga granskas; men jag ber att få erinra derom, att, i afseende på materiel, forsling o. s. v., måste man i allmänhet rätta sig efter de upgifter, som inkomma från orterna, och då det ligger i dessas intresse att göra upgifterna så låga som möjligt, blir naturligtvis följden att kostnadsförslagen blifva olillförlitliga.
Jag tror äfven, att då de enskilde, ehuru de skulle mot låg ränta tillsläppa sina penningar, ändock icke få deltaga hvarken i styrelsen eller förvaltningen, skulle dessa enskilde söka att på allt möjligt sätt, direkt och indirekt, blanda sig deruti, och otvifvelaktig! är, att de vid en kommande
Riksdag skulle söka göra dessa anspråk gällande och slutligen deruti lyckas.
Man har föreslagit sektionernas längd till mellan 15 och 20 mil; men jag hemställer, huruvida det är länkbart; alt man på så föga lockande vilkor, som här äro upställda, skall kunna förmå de enskilde, att teckna sig för bidrag lill en sådan sektion.
Om jag uptager kostnaden för en mil jernväg till endast 333,333 R:dr 16 sk. b:ko, så skulle i alla händelser de enskildes bidrag till hvarje mil af sektionen komma att upgå till omkring 166,666'R:dr 32 sk. och för en 20 mil lång sektion skulle således erfordras 3,333,333 R:dr 16 sk.
Jag tviQar på, att det är länkhart, att förmå de enskilde att teckna sig för ett så stort belopp, och följden blefve naturligtvis, att, då icke de enskilde ville teckna sig för så stora sektioner, skulle man så fort som möjligt söka få andra, som vore mindre, på det att teckningen skulle gå bättre.
Men om också sektionernas längd skulle nedsättas till 3 ä 4 mil, så blefve visserligen deraf en följd, att, på ganska många ställen, enskilde skulle vara benägne att teckna sig för detta belopp; men då komme äfven de medel, som Staten för jeruvägarne kunde vilja använda, att blifva splittrade, och i st. f. att åstadkomma något sammanhängande helt, skulle man endast arbeta på en mängd ställen, utan att derigenom upnå något för hela landet gagneligl ändamål.
Dessutom ber jag att få fästa upmärksamheten på en icke ringa olägenhet af Hr Bildts förslag, den nemi., som ligger i stadgandet, att serskilda räkenskaper skola föras för de olika sektionerna.
Detta stadgande skall, efter min öfvertygelse, åstadkomma mycket besvär och trassel, ombyte af vagnar, större tross o. s. v. Min tanke är således, att det nu framlagda förslaget är sådant, att, derigenom att det icke är obligatoriskt, så blir ingen teckning af, och, skulle det vara obligatoriskt, tror jag alt, genom sektionernas storlek, ingen jernväg skall kunna åvägabringas.
Vill man, att de enskilde skola deltaga i jernvägarnes anläggning, tror jag, att man bör bestämma ett maximum, hvaröfver, och ett mini - 176
Den 22 September e m mura, hvarunder teckningen icke må gå, samt all delta minimum bör sättas så lågt, att det blir en möjlighet att få banan utförd.
Under sådana förhållanden tror jag, alt man kunde få stadgandet om de enskildes deltagande i jernvägs-kostnaderne gällande i verkligheten; nu åter anser jag, att det endast kommer att slå på papperet.
Jag skulle äfven tro, att hvad i förmiddagens plenum yttrades, ang:de de enskildes inflytande j>å förvaltningen, icke är oriktigt; ty skola de enskilde betala en del af anläggningskostnaden, så böra de väl äfven ega rätt att, åtminstone genom något ombud, deltaga i styrelsen och förvaltningen.
Dessa grundsatser i förslaget äro för öfrigt stridande mot hvad som redan blifvit beslutadt, och, ehuru detta förslag visserligen är af ingen betydenhet, tror jag dock att det icke skall göra någon nytta.
Jag har hört, att detta förslag med fördel blifvit tillämpadt på större byggnadsföretag i en af våra vackraste släder, och jag tror också, alt det inom ett så inskränkt område, som en stad eller kommun, är ganska användbart; men ingalunda i större skala, och det är derföre, som jag satt mig emot detsamma.
Jag återuprepar hvad jag på f. m. trodde mig finna, eller att R. o. Ad., till större delen åtminstone, är benäget för delta förslag, och jag måste således foga mig deruti; men jag biträder sällan förslag, hvilka jag anser vara opraktiska, och detta är, efter min öfvertygelse, så beskaffad!, hvarföre jag också afstyrker det.
Jag anhåller fördenskull, att punkten målte bifallas sådan den är, men Hr Rildts förslag deremot afslås.
Jag hemställer för öfrigt till Hr Gr. o. Landtm, huruvida, äfven om R. o. Ad. skulle vilja antaga detta förslag, sådant nu låter sig göra; ty jag förmodar, att det i mer eller mindre mån inverkar på slatsregleringen, och är förhållandet så, tror jag, att det icke nu kan antagas, utan måste återremitteras.
Hr von Troil har, för att bevisa oantagligheten af det utaf mig framställda förslag, först och främst ansett, det man icke kan derigenom erhålla några penningar, och sedermera, att om man också får sådana, får man likväl för litet; samt slutligen, att det icke bör vara obligatoriskt, och allrasist sagt, att det bör vara det.
Ulan att vidare försöka att följa den värde talaren i han^ deduktioner, än genom att hemställa, huruvida ej dessa påståenden tyckas till en viss grad ömsesidigt uphäfva hvarandra, vill jag endast med få ord söka visa, att förslaget är antagligt.
I förbigående må jag dock vidröra den kalkyl, Hr von Troil upgjort, och hvilken synes mig icke hålla streck.
De enskilde finge väl, enl.
Afdeln:ns förslag, teckna sig för en tredjedel af kostnaden, men på denna tredjedel ägde de räkna sig tillgodo 3 proc. ränta; ränteförlusten blefve således endast 2 proc., hvilket reducerar den af Hr von Troil upgifne summan till f.
Det är icke önskligt, att de enskilde teckna sig på annat vilkor, än att konkurrens upstår mellan tvenne banor, som äro af vigt för det allmänna.
Två sådana banor finnas redan; det Ben 22 September e. m. 177 det veta vi, äfvensom att två stora intressen i detta ögonblick stå bjert emot hvarandra.
För Hr von Troil, den förnämste kämpen inom StalsUtsk. för den bana, som skall gå från Jönköping tili Malmö,, är det icke obekant, att ett sådant intresse der existerar; och den värme, med hvilken diskussionen inom Utsk. fördes rör:de jernvägen mellan Svartå och Götheborg, utvisade, alt äfven denna sistnämnda icke saknade anhängare och försvarare.
Det är gifvet, att, när tvenne sådana mägliga intressen upslå, hvilkas anhängare å hvardera sidan, med utvecklande af många talande skäl, söka erhålla understöd af Staten för den jernväg, de anse vara den vigtigasle, då är det icke osannolikt, att de enskilde ulan svårighet skola teckna sig, och af resultatet utaf denna teckning skulle det visa sig, för hvilket företag sympatierna äro starkast.
Det är just fördelarne af en fri och öppen konkurrens i detta afseende, som jag tror vid jernvägsanläggningarne synnerligen höra tagas i betraktande.
Om t. ex. teckningen skulle visa, att behofvet för det allmänna af en jernväg mellan Svartå och Götheborg vore större än af en dylik mellan Malmö och Jönköping, så blefve också följden deraf, att de penningar, som jag hoppas ali Ständerna vid denna Riksdag skola anvisa för jernvägars anläggning, skulle användas i och för en bana i den förra riktningen, och i sådant fall är äfven klart, att då Staten ingått ett kontrakt med de enskilde, dessa må hafva tecknat sig för större eller mindre belopp, så har SlaleD, till följd af detta kontrakt, en juridisk förpligtelse alt fullborda den ifrågavarrde jernvägs-sträckan; och denna-förpligtelse gör, all en möjlig obenägenhet icke kan vid nästa Riksdag sönderrifva jernvägs-intresset i allmänhet.
Men först när banan hunnit fullbordas till Svartå, först då må raan börja tänka på utförandet af de andra jernvägsandelarne.
Om då teckningen skulle utvisa, att en jernväg mellan Jönköping och Malmö af allmänheten omfattas med öfvervägande nit och välvilja framför de öfriga, så skulle det ju i sådan händelse tillgå på samma sätt med denna jernväg som med den förra, emedan Staten, till följd af sitt med de enskilde ingångna kontrakt, finge en juridisk förbindelse alt fullborda arbetet derå.
På detta enkla sätt vinner man, efter min tanke, säkrare uplysning om banornas större eller mindre relativa värde, än derigenom, att nian under ofruktbara påståenden å ömse sidor slites och rifves om hvilken bana, som bör hafva företrädet.
Jag ber att i detta afseende få återföra i R. o. Ad:s minne, huruledes vid början af innevar:de Riksdag, innan ännu frågan om en jernvägs-anläggning mellan Jönköping och Malmö var känd, tankarne icke voro delade derom, att den först ifrågakommande jernbanan borde gå från Stockholm till Götheborg.
Detta ansågs så klart, att K.
M. icke ens fann det vara nödigt att för Sländerne framlägga några specificerade upgifler, till ådagaläggande af denna jernvägs företräde framför andra banor, som i den Nåd.
Proposm voro föreslagne; enär K.
M. fann det vaka naturligt, att banan mellan Stockholm och Götheborg först anlades.
Men sedan jernvägsfrågan inträdt i ett annat skick, dels till följd af den fraanciella ställning, i hvilken den redan påbörjade banan emellan Köping och 12 H. ' 12 178 Den 22 September e. m, Örebro kommit, och dels till följd af de sakrika anföranden, som afgifvits till förmån för en jernväg mellan Skåne och Småland, har en tvekan i opinionen npstålt om hvilket, som skulle vara det tjenligaste, antingen att nu direkt tillbjuda anslag åt den ena, eller att anslå sådant åt den andra; men delta har haft till följd, att StatsUtsk. nekat tillstyrka understöd åt någon af de föreslagna större banorna, ty jernvägs-motståndame i allmänhet hafva alltid kastat sig på den, vid det ena efter det andra förekommande förslaget, nekande sidan.
Örn man deremot, genom ett så beskaffad! stadgande, som bär är föreslaget, later opinionen, om den ena eller andra banans företräde, alt jag så må säga, på naturlig väg uttala sig, tror jag att detta stadgande, det må för öfrigt benämnas huru oskyldigt som helst, likväl ej blifver overksamt," i del detsamma torde hafva en vida positivare nytta med sig, ån man velat erkänna, och att det torde åstadkomma en redning af frågan, som icke på annat sätt så lätt kan vinnas.
Hr von Troil har fästat sig vid svårigheten att föra räkenskaperna serskildt för hvarje sektion.
Denna svårighet är dock i alla händelser af underordnad vigl; ju mindre sektionerna äro, desto flerfaldigare blifva visserligen räkenskaperna; men om sektionerna göras större, böra räkenskaperna blifva tillräckligt omfattande, för att en redig öfverblick må af dem vinnas; och jag kan icke ens inse att någon enda egentlig svårighet dervid bör möta, enär hvarje sektion förer ett serskildt konto för sig under rubrik af utgångspunkten Malmö, Jönköping, Norrköping o. s. v.; och om äfven t. ex. fordonen voro gemensamma för hela banan t. ex. från Stockholm lill Skåne, så blefve deras slitning och underhåll en gemensam utgift för alla sektionerna på denna bana.
Men allt detta är en så obetydlig sak, att någon betänklighet till följd deraf icke bör upstå; och då jag trott mig tillräckligt hafva utvecklat förslagets fördelar, vågar jag förnya min anhållan om bifall dertill.
Jag anser det af Hr Bildt föreslagna amendement ganska nyttigt och förenar mig fördenskull med honom om detsamma.
Jag skulle dock vilja anhålla om tillägg af ett par ord i första mom:tet, nemi. alt efter ordet ”afkastningen” i följande mening: ”samt derigenom bereda sig rätt lill delaktighet i afkastningen af dessa jernbanor” infördes orden: ”och förvaltningen.
Jag har redan yttrat, att då man tager den enskildes penningar, är det orätt att icke låta honom sjelf kontrollera, huru dessa penningar användas; och jag tror, att ganska många värderika uplysningar skulle kunna vinnas, om de enskilde tillätes att deltaga b förvaltningen.
Jag anhåller på grund häraf alt ifrågavar:de ord måtte blifva tillagde Hr Bildts amendement.
Hr Hjerta, Lars: Sedan R. o. Ad. genom votering i för middagens plenum uttryckt en_ opinion, mot hvilken jag efter bästa förmåga kämpat, så återstår mig i delta afseende endast att, med respekterande af den sålunda framställda öfvertygelsen, önska, att det måtte medföra den lycka, som man dermed åsyftat.
Hvad nu beträffar tvisten om andra mom:tet, så kan jag icke annat än instämma med Hr von Troil deruti, att jag tviflar på, att enskilda skola teckna Den 22 September e. m. 179 sig till delaktighet i jernvägsauläggningarne, då de, till följd af Statens odelade omvårdnad derom, med säkerhet vela, att dessa vägar i alla fall skola blifva utförda.
Emellertid linner jag det af Hr Bildt föreslagna tillägg vara i alla hänseenden oskyldigt, och, om icke medförande någonting annat, åtminstone icke medföra skada.
Jag hemställer fördenskull lill Hr von Troil, huruvida han icke, till förkortande af diskussionen och undvikande af votering, skulle vilja tillåta införandet af detta tillägg, och hvad beträffar de af Gr. von Rosen föreslagna orden, så vill jag gerna medgifva att äfven de få inflyta, sä framt Hr Bildt är af samma åsigt.
Om R. o. Ad. på detta sätt behagar komponera sig, kunde måhända denna punkt snart vara afslutad.
Att döma af de yttranden, som afgifvils, kan visserligen förutses, att det i Hr Bildts reservation nptagua och nu af honom ytterligare förordade förslag kommer alt af R. o. Ad. antagas såsom tillägg vid den nu ifrågavar:de 2:dra punkten, helst hvad Hr von Troil deremot anfört icke vunnit understöd.
Jag delar väl icke Hr Bildts sanguiniska förhoppning, att enskilda skulle begagna sig af tillåtelsen att på de föreslagna vilkoren teckna sig för aktier i stambanorna, men det är , möjligt att så skulle för en eller annan sektion kunna inträffa, och derföre anser jag mig böra lill prot. angifva några, af Hr von Troil, med hvilken jag hufvudsakligen instämmer, icke påpekade olägenheter, som en sådan enskildes inblandning i bolag med Slaten skulle hafva tilT följd.
Ett af de väsendtligaste vilkoren för nyttan af jernvägar i vårt land anser jag vara, att Staten får fullkomlig frihet alt förfoga om fragltaxornes bestämmande.
.Nu är visserligen sanntatt, enl. förslaget, skulle förvaltningen vara Staten uteslutande förbehållen, och Staten således vara juridiskt berättigad att reglera laxorne efter omsiändigheterne.
Men då enskilde blifvit indragne i företagen, finge Staten en moralisk skyldighet att tillse, det aklieägarne icke beröfvades den skäliga vinst på deras tillskjutne kapilaler, som möjligen kunde erhållas, och de enskilde aktieägarne tror jag ej heller skulle underlåta, att göra sina anspråk i detta afseende gällande.
Vidare och för alt icke tala om de svårigheter och den ökade administrationskostnad, som skulle föranledas af nödvändigheten altför hvarje sektion, hvari enskilde voro intresserade, föra serskilda räkenskaper, förekommer emot förslaget, att enskilda sannolikt aldrig skulle teckna sig för aktier i andra sektioner, än dem, som kunde förutses blifva i någon mån vinstgifvande.
Staten skulle således gå i mistning i större eller mindre del af den vinst, som kunde göras på de jernvägs-sektioner, hvilka kunde med direkt fördel anläggas, men ensam få bära hela tyngden af anläggningskostnaden afsådane, som möjligen endast indirekt blefve gagneliga, men likväl måste antingen såsom fortsättning af andra eller serskilt utföras.
För öfrigt synes det mig, som man icke borde hysa betänkligheter vid att låta Staten ensam anlägga och bekosta stambanorna.
I det land, som på f. m. åberopades, nemi.
Hannover, har man på sådant sätt gått 12* 180 Den 22 Sep te inb er e. m. till väga.
Der äro, åtminstone efter den erfarenhet en resande kan inhemta, jernvägarne måhända bäst utförda och bäst administrerade.
Ingenstädes har deras anläggning mött mera motstånd, men en åldrig
Konungs kraftfulla vilja tog saken om hand och bringade den inom ovanligt kort tid till ett slut, hvars för landet välgörande resultat numera rättvisligen upskatlas af dem, som skörda frukterna af hans då högljudt klandrade åtgärder.
Om någon utväg kunde finnas, som sälte de enskilde i tillfälle alt visa sitt intresse för de jernvägar, som skulle anläggas inom provinserna, så skulle - jag visserligen icke finna sådant annat än godt; men då en värd talare, Hr Hildi, sagt, alt beslut ang:de jernvägs-anläggningar skulle bero på en slags auktion vid aktiernas tecknande, så strider delta helt och hållet mot mina-åsigler.
Jag tror nemi. alt jernvägar böra anläggas och beslutas efter högre stalsekonomiska och politiska principer, och icke vara beroende af bidragens storlek från ena eller andra sidan; en jernväg kan nemi. vara lika behöflig inom en fattig provins, som inom en rik; men af förevartde förslag skulle följa, att de delar af vårt land, hvilka äro mest betryckta lill följd af bristande kommunikations-anstaller, de skola i alla tider komma att sakna dessa fördelar, under det man deremot hopade dem på de rikare trakterna, som hade tillgång lill kapitaler.
De trakter, genom hvilka en jernvägs-sektion komme att sträcka sig och der en rik stad vore belägen, skulle alltid komma att blifva bättre lottade, än de, der delta förhållande icke egde rum.
Vid alla tillfällen ligger ett sådant inträffande inora möjlighetens grånsor, och ehuru jag erkänner, att det lill en viss grad kan vara billigt att orterna bidraga till jernvägarne, kan jag dock omöjligt medgifva att dessa bidrag böra för Stats-slyrelsen vara en mätare för bestämmandet af, åt hvilka jernvägar, man bör lemna företrädet.
Under f. m:s plenum hade jag tillfälle framställa mina tankar angrde nödvändigheten alt åt Slaten öfverlåta anläggningen och administrationen af stambanorna, men att man derför icke borde afsäga sig den fördel, som upkommer deraf, alt enskilde medgifvas alt sig med staten associera i och för banornas anläggande.
Den punkt, som afhandlar sistnämnde ämne, är nu under handläggning och jag anhåller fördenskull att få framställa mina åsigter i detta hänseende.
Det är ganska mycket att befara alt, om Slaten ensam bekostar bela jernvägen, åtskilligt prejeri emot Staten kommer att ega rum.
Man bar sett, att enskilde vid sådane tillfällen icke göra sig samvete af alt vinna så mycket som möjligt på Stålens bekostnad.
Deremot, om en större del af ortens innevånare hafva fördel deraf, att företaget kan utföras för godt pris, så bildar sig derstädes en allmän anda att med välvilja gå företaget till mötes, Iwilket gör det möjligare att för någorlunda godt pris utföra detsamma.
Detta är en af de stora förmå- * nema af att lemna den enskilde tillåtelse att bidraga till arbetet.