Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ett ytterligare skäl för afslag torde jag få underställa R. o. Ad., huruvida icke det föreslagna stadgandet till och med skulle leda till förvillelse för de sökande.
Direct. först annoncerar ansökningstiden för ett stipendium, t. ex. till d. 1 Maj, och straxt derefter ny ledighet af samma slag yppas, till hvilken således ny ansökningstid skulle under alldeles enahanda vilkor annonceras, t. ex. till d. i5 Maj; så kunde det hända, att ingen ansökning inkom förrän vid sista terminen.
Det är äfven för att undvika en sådan förvillelse, som Direct. ej ansett sig böra särskildt kungöra de ledigheter, som kunnat yppa sig under ansökningstiden för en redan annoncerad ledighet.
Till hvad jag förut yttrat, får jag blott tillägga, att då instructionen föreskrifver, att alla ledigheter skola offentligen kungöras, har IJtsk. icke kunnat undgå att framställa den ifrågavar. anmärkningen.
Cronhjelm yttrat, såsom instämmande med min erfarenhet.
Något missbruk af Direct:s förfarande har icke heller försports, ty då hade anmärkning säkerligen långt för detta blifvit gjord.
Jag tillstyrker således afslag å Ridd.- Utsk:s förslag i denna punkt.
Hr Printzenskjöld: Ridd.-Utsk. har icke varit i tillfälle att af Direct:s protocoll inhemta motiverna för Direct:s förfarande; men sedan det nu blifvit upplyst, att
Direct. aldrig underlåter att offentligen kungöra inträffade ledigheter vid andra tillfällen, än då ett nytt rum blifver ledigt, innan ansökningstiden för ett redan annonceradt rum gått tillända, kan jag, såvida Direct:s åtgärd inskränkt sig till hvad Gr.
Cronhjelm nu uppgifvit, ej finna det af Utsk. föreslagna stadgande vara af nöden.
Cronhjelm och anhåller att få redovisa för mina skäl dertill.
I afseende på stipendierna kan det inträffa, att tiden för återbesättandet af ett ledigt rum infaller inom slutet af t. ex. en vårtermin, och att en ny ledighet emedlertid yppats, så att Direct. skulle kunna på en gång, eller inom terminens slut, tillsätta a:ne rum, om hon finge valia emellan de ti 1,1 den kungjorda första ledigheten inkomna ansökningarna, hvilka alltid pläga vara temligen många och en gång utgjorde ända till 17, om jag rätt minnes.
Men om Direct. ej linge under vårterminens lopp tillsätta den sednare ledigheten, utan ny ansökningstid borde utsättas, skulle tilläfventyrs en skicklig student, som velat fortsätta sina studier, i händelse han fått stipendium under vårterminen, hafva, i brist deraf och 75 Den 2 Maj e. m. under misströstan att bekomma något annat framdeles, öfvergifva academien och åtnöjts med att taga någon ringare examen.
En duglig yngling, som, i fall han tidigare fått understöd, skolat blifva en utmärkt statens tjenare, torde genom det ifrågavarande afbrottet blifvit nödsakad att stadna på halfva vägen.
Jag tror derföre, att Direct. gjort väl, då lion således åt en skicklig yngling bortgifvit ett sednare iedigblifvet stipendium och icke åt slumpen öfverlemna!, huruvida man en annan gång skulle finna en lika duglig.
I afseende å pensionerna utfärdas kungörelser om lediglieter, antingen i den mån, dessa inträffa, eller ock, för de flesta, en gång om året, d. ä. om hösten, med föreskrift att vederbörandes ansökningar skola före nyårets början vara ingifna.
Om då under tiden man af dagbladen underrättas, att flera ledigheter, än de kungjorda, inträffat mellan kungörelsen och d. 3i Dec., men Direct. ej skulle få upptaga de nya ledigheterna bland dem, som skulle fyllas, utan att göra särskilda kungörelser, oaktadt måhända 60 ansökningar redan vore inkomna, så skulle man icke allenast göra rubbning i pensionernas utdelning på vissa bestämda tider, utan man förbisåge äfven den gamla regeln, att snar hjelp är dubbel hjelp.
Mindre behöfvande sökande kunde derigenom en annan gång få företrädet.
Jag tillstyrker således afslag å Utsk. framställning i denna punkt.
Ilr von Hartmansdorff jemte flera talare yttrat, vill jag för min del icke yrka på bifall till Utskrs förslag, ehuru jag icke kan frångå, att det är mest öfverensstämmande med instructionens föreskrift.
Under en tid af 10
Ar har det blott 2:ne gånger handt, att ett stipendium blifvit bortgifvet, utan att kungörelse om ledigheten varit utfärdad, och detta af den orsak, att ledigheten inträffat under ansökningstiden för ett redan annonceradt ledigt rum; och jag skulle således tro, att något särskildt stadgande i detta hänseende icke är behöflig t.
Jag klandrar visserligen icke, att Utsk. gjort den ifrågavar. anmärkningen; jag anser det tvärtom rätt väl för Direct., att denna discussion uppstått; ty här förekomma i allmänhet så många nuanceri tillämpningen af instructionens föreskrifter, att dessa svårligen kunna fullgöras utan någon latitud hos Direct.
Det kan nemligen hända, att sedan ett stipendium blifvit ledigt i början af en termin, yppas nya ledigheter under terminens lopp, eller att ett lägre rum blir ledigt genom stipendiatens uppflyttning till ett högre; och om Direct. då alltid skulle vänta med tillsättningen för utfärdandet af särskilda annoncer, skulle det, såsom Hr von Hartmansdorff redan anmärkt, kunna inträffa, att en mindre behöfvande fick företräde, emedan de, Den a Maj e. ro. 77 som redan till första ledigheten ingifvit sina ansökningar och anskaffat handlingar, skulle tro sig icke behöfva inskicka nya.
Efter min tanka instämmer det således med sökandens eget väl och interesse, att Direct. får någon latitud i denna fråga.
Jag vill ej bestrida, att Utskrs förslag må afslås; jag får likväl erinra, att äfven motsatsen af hvad Gr.
Cronhjelm framställt kan inträffa, så att möjligen andra personer, som äro ännu mera behöfvande än de, hvilka först anmält sig såsom sökande, kunna genom underlätet kungörande blifva uteslutna.
Så t. ex. fordras för stipendierna en viss ålder, som under de 3 månader, hvilka för ledighetens annoncerande åtgå, kan uppnås af en yngling, som tillika skulle kunna förete sådana bevis på både kunskaper och fattigdom, att en orättvisa vore begången, då han ej fått tillfälle att anmäla sig.
Det af Ridd.-Utsk. i denna punkt föreslagna stadgande hlef af il. o. Ad. afslaget. 6:o
Rör: de innehållning å Ridd.-cadetters equipe rings penningar af så stor summa, som mot» svarar den ersättning, Ridd.-cassan till KrigsAcademien får utbetala för af cadetterna förstörda persedlar.
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 9 §■ Frih.
Jag vill blott i största korthet, emedan jag förut lill Ridd.-Direct:s protocoll vidlyftigt yttrat min mening, här anmärka, att Ridd.-Utsk. på 2.‘ne ställen i sitt betänk, synes hafva fästat sig dervid, att tryckningen af sista riksdagens protocoll icke blifvit inom året verkställd, utan att anmärkning deremot å Direct:s sida vore gjord.
Men Di rect. hade ingen rättighet och deraf följande skyldighet att förrän detta år efter riksdagens slutförflutit, göra någon anmärkning; hvaremot, så snart året var slut, Direct. tillfrågade Ridd.-secret., huru det stod till med protocollens tryckning, och då befanns ett ganska betydligt antal protocoll ännu otryckt.
Samma dag ålades Ridd.-secret. att inom 8 dagar förklara sig öfver detta förhållande, och jag yttrade mig i ämnet skriftligen, hvilket vore för vidlyftigt att här relatera.
Emedlertid fann man ej skäl att då tillämpa föreskriften om Ridd..-secret:s afsättande, utan de åtgärder vidtogos, som Utsk. vidare omnämnt.
Denna §. bifölls. i o §. i :o R ö r: d e åtgärder till återförande af m a x imisumman för utlåningen emot säkerhet af namn till det belopp, R. o. Ad. vid denna riksdag best ä m m e r. 75 Den 2 Maj e. m. Gr. Cronhjelm:
Utsk. liar föreslagit, att den 6‘fverbelåning på namnsäkerhet, som Ridd.-Direct. måst på eget bevåg vidtaga för att kunna utgöra alla stipendier och pensioner, bör åter indragas och summan för denna belåning nedsättas från något öfver 80,000 r:dr, som den för närvarande utgör, till 3o,ooo r:dr eller samma belopp, som hittills varit föreskrifvet.
Direct. har deremot begärt en obegränsad rätt i detta hänseende; och då jag deltagit i denna hemställan, anhåller jag om afslag å Utsk:s förslag.
Förhållandet är, att genom R.
St:s beslut, alt publika cassör skola vidkännas bevillntsafdrag å räntan, har en betydlig minskning i fonderna ägt rum; och om Ridd.-Direct. strängt bade hållit sig vid föreskriften att endast meddela lån mot inteckningssäkerhet och i nödfall nedsätta räntan till 5 proc., skulle alla låntagare hafva uppsagt sina lån för att återfå dem mot 5 procrs ränta, hvaraf följden varit, antingen att man måst minska utdelningarnas belopp eller minska sjelfva capitalerna.
Detta har Direct. velat undvika, särdeles i afseende på de stipendie- och pensionsrum, som redan blifvit tillsatta; och då fanns ingen annan utväg, än att begagna utlåning på namn.
Det är väl sannt, att denna utlåning är äfventyrlig; men R. o. Ad. har vedan den stränga föreskrift för Direct:s ledamöter, att de en för alla och alla för en stå i borgen för alla lån mot namnsäkerhet.
Denna personliga borgeusansvarighet bör öfvertyga R. o. Ad., att den liu ifrågavar. öfverbelåningen skett endast med den yttersta försigtighet, och ingen förlust har derpå heller inträffat.
Skulle deremot R. o. Ad. nu besluta, att 5o,ooo r:dr af dessa lån genast skola uppsägas och indragas, såsom Utsk. föreslagit, återstår blott utlåning mot inteckning och 5 proc:s ränta, hvarigenom fonderna skulle blifva otillräckliga.
Nödvändigheten krafvel- sålunda att åtminstone söka draga så på tiden med den allmänna räntenedsättningen, som väl ändock förestår cassorna, att genom en emedlertid vunnen temporär tillökning fonderna kunna tåla vid att bära endast 5 proc:s ränta.
Jag vet dessutom icke, huru dessa 50,000 r:dr skulle kunna genast indragas utan betydliga olägenheter.
Direct. har sett sig nödsakad att för närvar, hafva 20,000 r:dr insatta på 3 proc:s räkning i Banken, hvilka Direct. likväl redan uppsagt för att kunna återfå dem inom 6 månader; men denna tillfälliga förlust på räntan är dock vida mindre, än om alla fonderna måste utlånas mot 5 proc.
Jag tillstyrker afslag å denna punkt i Ufskrs betänk, och anhåller, att R. o. Ad. måtte obegränsadt öfverlemna åt Ridd.-Direct. att efter omständigheterna utsträcka belåningen på namn, särdeles som Direct. derför står i egen ansvarighet.
Det yttrande, Gr.
Cronhjelm nu afgifvit, synes ej lämpa sig till den punkt i betänk., som blifvit föredragen.
Utsk. har här endast gjort en framställ - Den a Maj e. m. 79 liing af de åtgärder, som Direct. vidtagit, och föreslagit, att belåningen på namn måtte återföras till den summa, som R. o.
Ad, Iran komma att besluta.
I en efterföljande punkt har deremot Utsk. yttrat sig om lånerörelsen och huru mycket som bör få på namn utlånas.
Dit hör således Gr.
Cronhjelms yttrande, helst intet band på blifvande beslut uppkommer genom bifall till denna punkt.
Jag har tyckt mig höra, att Utsk:s förslag innefattade, att summan för belåning på namn måtte återföras till sitt primitiva belopp, eller det, som förut varit bestämdt.
Måhända har jag härutinnan hört orätt, och då begär jag, att mitt föregående yttrande måtte anses såsom afgifvet vid den kommande punkten.
Jag anhåller emedlertid , att den nu föredragna punkten måtte ånyo uppläsas.
Cronhjelm begärda uppläsning verkställdes.
Sedan jag nu hört Utsk:s förslag ånyo uppläsas, anser jag bäst, att det måhända endast lägges till handlingarna; ty då deri talas om ett återförande från nuvarande beloppet, syftar delta ändock på en indragning, som jag hoppas, att R. o. Ad. vid den kommande punkten icke skall bifalla.
Utsk:s förslag i denna punkt innefattar dels ett ogillande i lindriga uttryck af Direct:s förfarande och dels en bestämd syftning till indragning; ty att återföra en maximisumma från sitt närvarande belopp till ett annat är detsamma som en indragning.
Hvad nu det första angår, tror jag ej, att Direct. gjort sig förtjent af något ogillande, utan tvärtom tacksamhet, då den, med risk af egen förmögenhet, sökt fullgöra testatorers vilja och Ståndets beslut i afseende på stipendiers och pensioners utdelande.
I afseende på återförandet af summan finner jag åter det vara tids nog att fatta beslut, när lånerörelsen förekommer.
Jag tillstyrker således afslag å nu förevarande punkt.
Orsaken till detta förslag i TJtsk:s betänk. har varit, att då instructionen bestämdt innehåller, att lån på namn icke få meddelas till mer än 3o,ooo r:dr, men Direct. gått ända till något öfver 80,000 r:dr, har Utsk. ansett sig böra tillkännagifva detta förhållande och deröfver yttra sig.
Hr Printzenskjöld: Utsk:s mening har icke af Hr von Hohenhausen blifvit oriktigt uppfattad, om han trott Utsk. hafva åsyftat ett gillande af Direct:s åtgärder.
Utsk. har endast uppfyllt sin pligt alt granska och för Ståndet anmäla Direct:s åtgärder; och när nu instructionen bestämdt föreskrifver, att utlåningen på namn icke får öfverstiga 3o,000 r:dr, har Utsk. trott sig icke hafva uppfyllt sin pligt, om det lemnat utan anmälan ett så betydligt öfverskridande, sorn här ägt rum.
I premisserna har Utsk. likväl yttrat sin er - So Den a Maj e. m. känsla för Direct:s bemödanden att genom sin åtgärd afvärja förluster.
Som olika meningar om denna punkts omfattning uppstått emellan Direclts och Utsk:s ledamöter, och densamma har ett bestämdt sammanhang med den efterföljande punkten om lånerörelsen samt den del deraf, som handlar om namnbelåningen, hemställer jag, om icke begge dessa punkter kunde få på en gång afgöras.
Hrr von Hartmansdorff och Printzenskjöld förenade sig med Frih.
Sedan R. o. Ad. dertill lemnat tillstånd, blef y:de punkten i i o §., rör: de maxim isummor na för belåningen emot säkerhet af namn samt emot säkerhet af allmänna papper, nu föredragen.
En utväg har hittills för Direct. saknats, att nemligen insätta sina inneliggande medel i Riksg.- Cont. mot 5 proc.; ty Direct. fick väl vid sista riksdagen rättighet att insätta medel på åfskrifningsräktiing i Banken mot 3 ä 4 proc., men icke i Riksg.-Cont., hvilket troligen härledde sig från glömska.
I valet emellan arne öfverträdelser, att antingen insätta medlen på en alldeles ny räkning mot 5 proc. eller att.begagna en tillåten belåning och utlåna dem till enskilda emot 6 proc., var Directts beslut icke svårt.
Au har väl Utsk. föreslagit, att medlen äfven må kunna insättas i Riksg.-Cont., och jag förmodar visserligen, att lättad utväg att göra capitalerna räntebärande derigenom skall beredas; men i alla fall blifver det omöjligt att förutse, till hvad belopp Direct. kommer att behöfva namnbelåning.
Af sådan anledning tillstyrker jag bifall till Direct:s förslag, att ingen viss summa må för utlåning på namn bestämmas. R. o. Ad. har vid a:ne riksdagar bestämt ett maximibelopp, som begge gångerna befunnits otillräckligt.
Vid 1820 års riksdag bestämdes detta belopp lill 10,000 r:dr, men det öfverskreds till 3o,ooo r:dr.
Vid sista riksdagen ökades beloppet i anledning häraf till dessa 3o,ooo r:dr, och nu har åter Direct. sett sig nödsakad att öfverskrida detta ökade maximum ända till utöfver 80,000 r:dr eller något deröfver; och det är i sanning svårt att se sig satt i nödvändighet att antingen städse öfverskrida en gifven föreskrift eller låta fattiga stipendie-och pensionstagare blifva utan underhåll.
Om R. o. Ad. för öfrigt i siri Ridd.- Direct. inväljer personer, till hvilka Ståndet hyser förtroende, synes ingen föreskrift i detta hänseende vara lämplig; och att nu på en gång indraga 5o,ooo r:dr blifver svårt, emedan en sådan reduction icke, utan att möjligen äfventyra förlust, kan verkställas annorlunda, än småningom.
Jag skul - Den 2 Maj e. ra.
St skulle på dessa skäl önska, att R. o. Ad. ville tillåta Ridd.- Direct. att i denna fråga handla efter egen pröfning af omständigheterna.
Jag anhåller om en upplysning, sorn måhända blott från någon af Direetts ledamöter kan meddelas, nemligen huruvida någon ändring är gjord i det stadgande, sorn förut ägt rum, att lån på en hand ej får lemnäs till högre belopp än i5,ooo r:dr.
Undertecknad Ri d d.- Secre t.:
Ehrenborghs förfrågan får jag vördsamt upplysa, att Ridd.- Utsk. i sitt nu förevar, betänk, tillstyrkt en sådan utsträckning af lån på fastighet, att i stället för i5,ooo r:dr, som för närvarande är högsta beloppet, skulle 3o,ooo r:dr få utlemnas på eu hand.
Till följd af den nu erhållna upplysningen förmodar jag, att Direct. hädanefter skall få lättare att placera medlen i goda inteckningar; men jag inser visserligen, att svårigheter ändock skola uppstå, i anseende till de ökade Jånetil I fä lien, som synas förestå.
Jag skattar derföre
Riddarhuset lyckligt att hafva en Direct., som velat åtaga sig solidarisk ansvarighet för alla lån på namn; och så framt man alltid skulle kunna få en sådan Direct., ser jag ingen våda att låta beloppet för dessa lån vara obegränsadt.
Vinsten vore deremot gifven af den högre räntan, och cassorna kunde aldrig förlora; men jag befarar, att det icke i längden låter verkställa sig, och att man slutligen måste följa med tiden och vidtaga den åtgärden att nedsätta räntan.
Emedlertid har jag för min del, så framt Direct. vill åtaga sig ansvarigheten, ingenting att invända motförslaget, att summan skall blifva obegränsad; jag fruktar blott, attR. o. Ad. skall få svårt att finna Ridd.-directörer.
Jag anser Ridd.-Direct. hafva hittills rätteligen förfarit, på sätt som skett; ty det fanns blott 3:ne alternativ, nemligen att utlåna medlen på fastighet mot 5 proc., att låna dem på namn mot 6 proc., eller att insätta dem i Banken mot 2 0 3 proc., allt efter kortare eller längre uppsägningstid; men för att kunna fullgöra pensionsutdelningen mäste den utväg väljas, som blifvit vidtagen.
Den är likväl icke riktig i sig sjelf och bör icke fortfara, sedan Utsk. nu föreslagit belåning af statspapper, hvilken jag desto hellre tillstyrker, som troligtvis allmänna räntan kommer alt falla och man då ej kan finna beqvämare sätt att förränta penningar, än genom deras insättande i 5 proc:sobligationer och intressets lyftning i Riksg.-Cont.
Ehrenborgh tror jag, att med de flera Utvägar till utlåning, som af Utsk. nu blifvit föreslagna, Direct. ej skall behöfva någon utvidgad rätt till namnbelåning.
Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänkande. 6 11, n 82 Den 2 Maj e. m. Gr.
Då jag i Utsk. delat pluralitetens åsigt, får jag under åberopande af de skäl, Utsk. framställt, blott tillägga, att, meden obegränsad belåning på namn, detskulle blifva svårt att finna Ridd.-directörer, hvilka, såsom hittills, vilja ikläda sig ansvarighet för dessa lån; åtminstone skulle jag icke kunna hafva den äran att antaga en plats i Ridd.- Direct. på sådana vilkor.
Då Utsk. icke allenast utsträckt fastighetslånen på en hand till 3o,ooo r:dr, utan äfven lemnat
Direct. rättighet att utlåna på statsobligationer, kan jag ej annat än tillstyrka bifall till nu förevar, punkt.
Jag öfverlemnar likväl till R. o. Ad. att härom besluta efter godtfinnande, för min del lugn att hafva sökt afvärja de menliga följder, som kunna uppstå af en för långt utvidgad namnbelåning.
De skäl, Hr von Hartmansdorff anfört, äro så fullständiga, att jag dervid har intet att tillägga.
Jag vill blott upptaga Gr.
Cronhjelms yttrande, att D irect. står i solidarisk ansvarighet för alla på namn utgifna lån.
Detta är icke förhållandet; men väl ansvarar Direct. för dem såsom för egen skuld.
Jag tror det skulle blifva svårt att finna Ridd.-directörer, om man ville ålägga dem solidarisk ansvarighet för dessa lån, och jag anser redan det nuvar. stadgandet olämpligt; ty jag kan icke föreställa mig, att R. o. Ad., i händelse en förlust inträffade oaktadt nödig försigtighet varit iakttagen, skulle vilja strafFa sina directörer, hvilka blifvit invalda till följd af Ståndets förtroende, med ersättnings uttagande hos dem.
Men alt stifta eller bibehålla en lag, som billigheten och rättskänslan förbjuda att tillämpa, synes mig oriktigt.
Då för öfrigt hela föreskriften om namnbelåning är gifven, såsom Hr v. Hartmansdorff anmärkt, endast för nödfall, tyckes den böra vara inskränkt till visst belopp, för att begagnas så litet som möjligt.
Jag har mig visserligen bekant, att lån på namn äro de fördelaktigaste, och tviflar ej heller, att de hittills gått utan förlust.
Men detta kan ej räcka länge, ty otvifvelaktig! skall förlust förr eller sednare uppstå; och jag beklagar Direct., om den på förhand iklädt sig förbindelser att ansvara för dessa förluster.
I följd häraf tror jag ej, att namnbelåningen bör sträckas längre än förr.
Hvad åter lån på statspapper beträffar, är det icke sagdt, att sådana alltid stå till buds, och den säkraste utlåningen är alltid mot inteckning i fast egendom.
Det är vist en nedstående tableau, att den fasta egendomen i landet redan är så intecknad, att denna utlåning icke ensamt lemnar tillräckligt utrymme för placering af alla de medel, som kunna komma i fråga; men detta kan hjelpas, om man icke uteslutande håller sig inom halfva taxeringsvärdet.
Dessutom i fall man antager, såsom händelsen vanligtvis är, att taxeringsvärdet är nog lågt, finnes en annan utväg, nemi.
Den a Maj e. m. 83 att genom ordentlig värdering få utrönt, till hvad belopp en egendom kan belånas.
Jag får således, då ingen viss motionstid är bestämd för frågor af denna beskaffenhet, nu föreslå den ändring i grunderna för lånerörelsen, alt utlåning på fast egendom må utsträckas till f af taxeringsvärdet.
Hvad först angår
Directrs hittills iakttagna förfarande, har jag redan yttrat, att detta förfarande för det dermed åsyftade ändamålet påkallar R. o.
Ad:s tacksamhet.
Hvad åter förhållandet för framtiden beträffar, anser jag ej rätt att stadga obegränsad utlåning på namn, helst testatorerna för de enskilda fonderna stadgat, att säkerhet genom inteckning bör tagas.
Fråga uppstår således att bestämma en lämplig maximisumma för namnbelåningen, enär den icke bör vara obegränsad och det hittills stadgade beloppet af 3o,ooo r:dr visat sig otillräckligt.
Visserligen hafva genom Utsk:s förslag, att vidare utsträcka belåningen såväl på fastigheter som statspapper, större utvägar vunnits; men svårigheter kunna ändock uppstå att få alla medel fruktbärande.
Jag skulle derföre, enär alla lån på namn endast aro ställda på 6 månader och mindre olägenhet är att befara deraf, än af fastighetslånens utsträckande till |:delar af taxeringsvärdet, helst detta välde i flera landsorter blifvit i och för brännvinsbrånningsrättigheten nog högt uppdrifvet samt flera kostnader jemväl äro med fastighetslånens indrifvande förenade, anse lämpligast, att Utsk:s förslag antages blott med den förändring, att maximisumman för namnbelaningen bestämmes till 5o,ooo r:dr. Gr. Cronhjelm:
Jag är för min del visserligen tillfredsställd med den af Hr v.
Hohenhausen nu föreslagna medelvägen, blott R. o. Ad. icke ålägger Direct. att allt för brådskande verkställa indragning af det nu utelöpande öfverskottet utöfver de 5o,ooo r:dr, som Hr v. Hohenhausen föreslagit såsom maximum, ty det är alltid svårt att hastigt indraga en så stor summa; och dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Direct. icke alltid har tillfälle att insätta sina outlånade medel i Riksg.Cont. — Hvad Hr v. Qvantens yttrande beträffar, får jag erinra, att den punkt af betänk.
, som nu discuteras, icke handlar om fastighetslånen, hvilka först framdeles förekomma.
Jag vill dock i förbigående nämna, att dessa lån alltid gjort Direct. största besväret derigenom, att flera låntagare finnas, som aldrig betala sin ränta utan förnyade påminnelser; hvaremot Direct. aldrig haft besvär af de lån, som blifvit utlemnade på namn, emedan de endast blifvit utgifna åt personer, till hvilka man kunnat hysa förtroende.
Bland fastighetslåntagare finnas deremot personer af detta Stånd, hvilka aldrig betala halfårsräntorna utan flera skriftliga påminnelser och hvilka äro, så till— sägandes, corresponderande ledamöter af Direct.
Jag instämmer i förslaget, att maximisumman för dessa lån på naum 84 Den 2 Maj e. m. må bestämmas till 5o,ooo r:dr; men med det tillägg, att indragningen får af Direct. verkställas efter omständigheterna, på det man må vara säker att å nyo kunna placera penningarna samtidigt med indragningen, helst flera intecknade lån för närvarande äro uppsagda, så att Direct. är i verklig förlägenhet, hvarest dessa kunna åter placeras.
I anledn. af Hr Printzenskjölds yttrande, att Direct. icke en för alla och alla för en slår i ansvar för de utgifna lånen, vill jag blott upplysa, att förhållandet verkligen är, att alla de ledamöter af Direct., som deltagit i beslutet om lånens utgifvande, stå i sådan ansvarighet.