Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mindre Nationer bruka ej i diplomatisk luxe tåfla med rikare Nationer; diplomatiska Agenter, hvilka hemma i fösterbyggden åga medborgerliga rättigheter, sakna aldrig tillfälle, att genom medborgerlig och personlig värdighet, i diplomatiska sallonger relevera den rang, hvilken tillkommer den titel, sorti de bära; ädla Natio-* ner behöfva ej blygas, för det att de äro fattig ga på silfver och guld; stora Konungar som lefvat och handlat för Historien behöfva ej ge-* norn diplomatisk luxe, till andra länder sprida glansen af deras namn.
Konung Fredric II i Preusen, hvars Stat och inflytelse på Europas politik öfversteg Sve^ riges, iakttog strång hushållning i diplomatisk väg, under samma tid som Sverige med höga titlar beklädde sina sändebud vid de Idof, der det sökte och njöt subsidier.
Men ett annat ån vigtigare skål talar för ett föråndradt förhållande.
Stat få anspråken på medborgarerang icke förglömrnasi Diplomatiska Agenter, hvilka i andra länder njutit en hög rang, befinna sig derigenom ofta, efter återkomsten till Fäderneslandet, uti en generad ställning till sina öfrige medborgare.
Det faller svårt för personer, hvilka ifrån ungdomen lefyat vid främmande Hof, [och na - G4 Den x Martn. turligtvis icke kunnat undgå att vistas i de UItraskretsar som hvarje tid och hvarje land måste kännås vid, att, återkommande vid en hög. re ålder, kunna finna sig i de vanor och den ton som tillhör Fosterbygden.
Det år derföre som man i contistutionella Stater, såsom i Eng. land, till exempel, sällan ser personer, som långe och uteslutande ågnat sig åt den diplomatiska banan, åtaga sig ledningen af Statens inre angelågenheter.
Den inre styrelsen plär i con. stitutionella Stater gerna anförtros åt personer som studerat, och ågt tillfälle att studera landets inre ställning, som åro bekante med Nationens krafter och bördor, med folkets lynne, caracter och anspråk uppå sin styrelse.
Mången gång har jag här hört strängt bedömas tiden ilrån 1719 till 1772* Jag har 1 denna tidrymd funnit, om ej stora 6a kallade bragder, dock mycken ädelhet, mycken medborgare-dygd, och ett stort sinne för sann national-ära.
Men denna tid, för att rättvist kunna bedömas bör delas i tvenne perioder, eller i tiden före 1758 och i tiden efter 1758.
Det var under den senare perioden, som ledningen af Statens, så inre som yttre angelägenheter anförtroddes åt personer, hvilka på den diplomatiska banan erhållit sin bildning.
Det förtjenar verkligen uppmärksamhet, att högst få af de mån som gått den cameralistiska vågen, oaktadt ådagalagd djup kännedom af landets inre resourcer, blifvit upphöjde till så höga poster att Fäderneslandet kunnat hämta full nytta af Dan. l Martti.
65 af deras förvårfvade insigter.
Vågen till dessa poster torde mången gång derigenom stängts för dem, att diplomatiska personer varit beklädde med så hög rang, att Staten icke kunnat tillägna sig deras insigter och verkningsförmåga, med mindre icke de få höga poster sora hår finnas, åt dem inrymdes; Må det vara mig tillåtet att yttra några örd öfver hvad som blifvit sagdt i anledning af de reflexioner sorn förekommo i Herr Friherre Ånckarsvårds Memorial.
Jag vet ej om jag smickrar mig sjelf, dä jag vågar hysa det hopp, att åtminstone en del af Höglofl.
Ridderskapet och Ädeln tror, att äfven jag med någorlunda lugn kan yttra mig öfver förekommande ämnen; att ej heller jag brukar sqrchargera taflorna; att ej heller jag, brukar omildt yttra mig öfver personer, ehuru jag strängt bedömer sakerna.
Må det då också vara mig tillåtit att erinra Ridderskapet och Adeln, huru blott i4 år äro förflutne sedan vi erhöllo rättigheten att fritt tala och utlåta oss.
Må det vara mig tillåtet att erinra att vi ej bqra, genom öfverilad© beslut, föranleda praejudicater, söm kanske göra det omöjligt för våra efterkommande, att fritt tala och utlåta sig.
Der man har rättighet att fritt tala och utlåta sig, skall naturligtvis lättare misstag kunna begås, ån der denna rättighet icke finnes.
Genom det att de förblifva synliga blifva sjelfva misstagen gagnande; genom deras Ridd. o, Ad.
Prat, 2. Band. 5 66
Den i Martil. utplånande gagnar nian ingen.
Rättigheten att begå misstag dr ett vilkor lör möjligen afsjålsförmögenheternas utbildning.
Det är icke hår blott som den ena folkrepresentanten sdger saker, sorn kunna vara oangendma för en annan; det sker i alla constitutionella länder; det sker öfver allt der man liar rättighet ntt fritt tala och utlåta sig, och mod nog att begagna denna rättighet.
Vi hafva nyligen i Tidningarne låst huru Talleyrand bedömer Franska Ministeren , i anledning af det lerig som det tändt emellan Frankrike och Spanien, ett krig hvars följder, icke allena för dessa Nationer, utan för hela Europa, ingen dödlig kan förutse och beräkna.
Hvem känner ej lika lifligt som Talleyrand, då det gäller medmenniskors vål ?
Hvem instämmer ej hår i de känslor som han uttryckt?
Men manne vål Talleyrand undgå att i andra kretsar blifva bittert tadlad, för det att han tänker som han tänker, och för det att han yttrar hvad han tänker?
Hvem känner icke huru oppositions-männen i England, Lord FIolland, Marquis LansdoAvn yttra sig, icke allenast öfver Brittiska Ministrarnes åsigter och deraf bestämda handlingar, utan äfven öfver andra, inom Europa verkande politiska krafter, som verka vål eller ve för menskligheten ?
Tadlar någon Lord Chatam för det att han, som spelt en så lysande röle i Miriistéren, gick in i oppositionen och varmt och kraftigt tadlade den Buteska ministeren, hvilken genom sina Den r Martti. våldsamma åtgärder mot Americanerne gjort sig allmänt hatad.
”Väl ser jag thronen, sade han en gång, men jag något bakom Thronen, högre ån sjelfva Thronen,” Låste vi icke alla för ett eller tu år sedan Tierneys svar till Lord Castlereagh, då denne sade: ’5En opposisition har ej annat syftemål ån att sjelf få ert plats i Ministeren.’* Heldre, svarade Tierney, dör jag på en dynghög , ån jag skulle vilja bli en minister sådan sorn ni.”
Om jag hade haft det ämne att behandla som Herr Friherre Anckarsvärd behandlat, kanske hade jag yttrat mig annorlunda.
Ett tal år en aestetisk product, likasom en målning, eller hvilket konstverk som helst, som uttrycker en idée eller en åsigt.
Hvarje sådan product bår ståmpeln af sin författares sinnesdaning, bildning och individualitet.
Vilja och caracter hafva dermed ingen gemenskap.
Taflan blir sådan, som den, hvilken tecknar den, förmår eller vant sig vid att se och uppfatta föremålen ; den enas tafla kan ej bli lik den andras; men alla åga lika rått att såga huru de se föremålen, eller att i sina producter afbilda sitt inre.
Då Herr Grefve v. Platen för några Plenidagar sedan, yttrade huru han skulle anse det för en olycka, om denna Riksdag slutades, utan att något definitift blef gjordt, för att ställa Mynt- och Credit-väsendet i ordning; huru gerna hade icke jag, om lagen och anständigheten tillåtit att högt tillkännagifva bifall, högt ytt - Defi i Martti. rat, huru Herr Grefve von Platen, genom sitt yttrande uttryckt hela min inre känsla, ty också jag känner en innerlig oro vid denna tanken; också jag skulle anse för en national-calamitet, om Ständerne åtskiljdes, utan att hafva gjort slut på den oreda i mynt-väsendet, på den osäkerhet i alla industriella företag och alla penninge-afbandlingar, som redan i mer än t o åi's tid verkat förlägenhet inom alla folkklassen
Men skulle mina önskningar icke uppfyllas, min oro för framtiden icke skingras; skulle jag se att man ingenting gör, eller ingenting vill göra, för att återföra ordning, dell för att uppfylla alla folkklassers så rättmätiga fordran, så förklarar jag öppet, att jag, såsom folks-representant anser mig icke äga mer än en pligt att fylla, Aoch den är att, lika mdTf Herr Friherre Anckarsvärd säga nej till alla nya utskylder.
Det är med verkelig oro och bedröfvelse som jag åter uppstår, anhållande om Ridderskapets och Adelns tålamod, hvilket jag likväl ej skall påkalla mer än som är oundvikeligt, för att följa mitt ämne till slut.
Jag hade önskat att ej vidare behöfva yttra mig, men förgäfves.
Jag följer samma pligtkänsla som förut ledt mig, att yttra mig i detta ämne.
Om mitt omdöme missleder mig, är jag dock lugn; jag rår ej före, om jag ej bättre förstår.
Men jag skulle anse mig fela mot fo - Ven \
Marlit, 69 ^erlandet, emot det
Stånd hvaraf jag har den aran att vara en medlem, om jag ej ginge rakt till det mål som jag för mig föreskrifvit.
Först får jag förklara, att om Friherre Anckarsvärd framställt sin förundran öfver lånesamheten af Lag-Comitéens arbeten, kan jag ej annat än yttra min tillfredsställelse öfver densamma.
Ty sedan 2:ne Riken blifvit förenade, vore Lagen högst ofullkomlig, om den ej vore lika för tvenne folkslag, i allt så öfverensstämmande, sorn styras af samma Konung.
Helldre önskar jag derföre, att vi må bibehålla 1754 års lag och dess brister, än få en ny, om aek aldrig så fullkomlig, om den ej är bygd på en för båda Rikena gemensam bas.
Vidare tror jag lika med Friherre Anckarsvärd, att Sverige ej bör fika efter krigs-operationer, sedan vi ej mera hafva' något att frugta; ty det är äfven min öfvertygelse , att S verige kan se lungt omkring sig.
Men hvad är det vi hafva att tacka för detta lugn l
Jo, Norriges förening; och den hade ej ägt rum; om ej Beväringen existeradt, genom hvilken den kunnat med framgång och utan förlust verkställas.
Jag har ej jeinfördt Svenska Allmogen med andra Nationers i afseende på dess skatter och tungor men väl i afseende på dess njutningar och bildning.
Detta kan jag med många skäl understödja, hvilka hos mig äro tillräckliga, att bilda den fasta öfvertygelsen örn vår Allmoges företräden.
Efter dessa anmärkningar får jag ytterligare förklara, att lika så litet som jag haft den tanken, att hvarken jag eller någon annan kan tvinga 70 Den i Martii. någon, inom ett Riks-Stånd att yttra sig annorlunda än huru och när han vill, likaså litet har jag velat tvinga någon att återtaga hvad han yttrat.
Men jag erkänner att jag besvurit, att jäg hedt Friherre Anckarsvärd vid allt hvad heligt är, att han skulle återtaga sitt yttrande, och det sedan jag noga och med bästa förstånd sammanfört uttrycken i hans skrift.
Jag skulle gifva, jag vet icke hvad, om jag kunde gå ifrån min tanka; men ingen jordisk makt lär kunna taga mig ur min öfvertygelse.
Jag har öfvervägt saken noga med mig sjelf, jag har för densamma haft sömnlösa nätter, och det är först efter noggrann pröfning som jag beslutit, att deröfver yttra mig; och stige den fram som kan säga, att ens en mening af mitt anförande varit honom bekant innan jag fattat detta beslut.
Det är i öfvertygelsen om skadligheten af den gjorde framställningen som jag yttrat mig.
Jag erkänner att afsigterna möjligen, varit goda, och jag instämmer till en del uti hvad Friherre Anckarsvärd yrkat; men vissa ordalag i hans skrift äro af den art, att de ej af mig kunna erkännas, annars hade jag helt enkelt respecterat hans fria yttrande rätt.
Jag bringas nu således till den olyckliga skyldighet, att då jag erkänner Friherre Anckarsvärds rättighet att få sin skrift qvarstående i Protocol- ' let, att få den remitterad till Utskott och communicerad med de öfrige Stånden, samt att låta trycka densamma, likaledes begagna min rättighet att ej godkänna uttrycken uti dess skrift, och att hos Herr Grefven och LandtMarskalken begära den propositionen, att Rid - Den i Martii, 71 derskapet och Adeln ej gillar uttrycken uti Friherre Anckarsvårds memorial.
Jag skulle tro, att om någon Ledamot känner sig missfirmad af Friherre Anckarsvårds anförande, så n?å den sjelf yrka proposition till ogillande.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetter fedt, GuftaJ:
Jag hade icke vid detta till fälle ämnat höja min röst, emedan Friherre Anckarsvärd uti sitt Memorial riktat flera anmärkningar emot det StatsRåds Ledamöter, hvaraf jag har den äran att vara en medlem.
Jag vill ej eller försöka alt verka på öfvertygelsen efter ett sådant tal som Grefve von Flåtens.
Men efter den förklaring Grefve von Platen afgifvit, att han nemligen öfverlernnade till Friherre Anckarsvärd sjelf, huruvida han ville återtaga de anmärkte meningarne; når denna följdes af ett bifall, som då det å ene sidan råttvisude Friherre Anckarsvärds afsigter, å den andra ej borde lemna någon tvekan öfrig om Ridderskapets och Adelns med Grefve von Platen instämmande tänkesätt, att under erkännande af Friherre
Anckarsvårds rätt att låta sina uttryck blifva qvarstående, vädja till hans egen känsla, att dem återkalla, vänder jag mig nu till honom med förtröstansfull förhoppning, att han uppfyller denna önskan.
Hår har flere gångar blifvit nämnt örn förhållandet i andra constitutionella länder; jag tror deni då böra i allt tillämpas, och efter man alltid tager exempel från England, så må man erinra sig att der åf - 79
Den i Mar lii# ven nu mycket talats örn nöd och förlägenhet uti stränga ordalag; men både Ministrarne och Oppositionen hafva likvål öppet och bestämdt förklarat, att om England blir kalladt till krig, år det beredt att med eftertryck det utföra.
Om nu någon hade sagt motsatsen och han uppmanades att förklara och jemka sitt påstående, som wiöjligen kunde vid en sådan politisk erise sorn den närvarande, verka på och nedstämma sinnena, så år jag öfvertygad^ att han villfarade en sådan allmän begäran.
Det är blott i följd af eq dylik allmän känsla, som jag hemställer till Friherre Anckarsvärd, om ej de anmärkte uttrycken kunna utgå.
Anckarfvcird:
De mest besyn nerliga belågenheter, synas vid alla händelser af lifvet vara mig förvarade; och den nu förevarande är visserligen ej af de minst brydsamme.
Jag skulle icke tveka , om här endast vore fråga, att, medelst en likgiltig Uppoff!ing af min enskilta öfvertygelse, tillfredsställa en så högljudt uttryckt önskan ifrån många förenade röster utaf denna aktningsvärda samling: men då jag kastar min blick uti framtiden, finner jag dervid föreskrifter för det uppförande jag bör följa, tepknadt uti de möjeliga följderne af ett medgifvande, som för yttrande rätten kunde blifva så yådligt, att jag vid besinnande häraf nödgas följa min pligt, vöre det äfven med uppoffringen af min känsla, för en ifrån en ännu större pluralitet inom Ståndet yttrad önskan.
Jag skulle blygas för mig sjelf, om jag så litet eftertänkt hvad jag gjorde då jag lade Ben i Marin.
1$ filina tankar på papperet, att jag nu skulle sjelf böra medgifva dem vara ett förhastande, och jag samtycker ingalunda dertill.
Jag ber att i Ridderskapets och Adelns minne få återföra de Sömnlösa nätter, hvarmed Grefve von Platen synes så kraftigt hafva verkat på Ridderskapets och Adelns känsla; och jag frågar, om man af mig åger hjerta, att fordra uppoffring af sömnen för alla mina återstående nätter, hvars följeslagare, otvifvelaktigt skulle blifva en oupphörlig förebråelse, öfver en tillfällig svaghet i handlingssätt, Ridderskapet och Ädeln kan efter Grundlagarne möjligen sätta sig i tillfälle att votera pm mitt personliga deltagande i dess öfverlägg. ningar, men öfver mine till Protocollet yttrade tankars uteslutande derifrån, gifves ingen annan beslutande rätt, än mitt eget begifvande; jag underkastar mig med fullkomlig resignation den förra möjligheten, och jag gör ett verkligt offer af min känsla åt min öfvertygelse, då jag för den sednare händelsen nödgas afslå den först med Ridderskapets och Adelns yttrade bifall till mig framställde begäran, hvilken redan genom det fordrade ogillandet, antagit en ännu strängare natur.
Jag niedgifver mig icke af Herr Grefve v. Platen hafva blifvit öfvertygad om något misstag, ännu mindre om någon elak afsigt, men jag vidkännes gerna, att jag blifvit decontenan-: terad, och att jag ej vid detta tillfälle besvarat 74 Den i Martil. min motståndare, som jag hade önskat, och som Ridderskapet och Adeln ågt rått att fordra.
Jag underkastar mig hellre det ogillande, som ifrån Ridderskapet och Adeln år å bane, ån jag medgifver ett påtvingadt återkallande af det anförande jag afgifvit; och till hvars ogillande, jag förmodar mindre anledning vara för handen, ån som med råtta skulle följa på den svaga handling man nu fordrar utaf mig.
Herr Grefven och LandtMarskalken förJ klarade, det han af den förefallne discussionen endast ansåg sig åga anledning att till Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke Friherre Anckarsvårds ifrågavarande Memorial, jemte de af åtskillige ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden kunde till Stats- samt All. månna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten för* » ' visas.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen deri i Martil 1820.
Den I Martil. S. D.
Remitterades till Stats-Utskottel:
Herr von Arbins, Axel, den 21 sistlidne Februarii på bordet lagde Memorial, om förändring i inqvarteringen för Wendes ArtilleriRegemente.
Stats- farnt Allmänna Besvärs- och Oeconornie- Utskotten: 1) Friherre Rehbinders, Johan Fredric, d. al sistlidne Februarii på bordet lagde Memorial, angående sättet att afhjelpa allmänna förlägenheten, 2) Hans Excellence Herr Grefve Cederströms, Rudolph, den 2 4 sistlidne Februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående allmänna förlägenheten, samt behofvet i vissa fall af medel till pensioner för Stats-Rådets Ledamöter; jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne denna dag afgifne yttranden. 5J Friherre Anekarsvårds, Carl Hindric, den 24 sistledne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, om indragning af Ministerplatser vid fråmmando
Hof, utom i Pettersburg och London, samt de Diplomatiske Arendernes besörjande i öfrigt af Chargés d’af~ faire» och Donsuler, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf afgifne yttranden.
Deli r Martii, Bevillnings
Utskottet: Friherre Wrangels, Henning, den 24 sist— Jidne Februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, oin grunderne för beskattning af Fastigheter.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-- Utskottet; 1) Herr Hammarskjölds, Lorenzo, den g4 »istlidne Februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande anmärkningar emot nu gällande Skolordning; jemte de af Friherre Adlerbeth, Jacob, och Herr von Hartmansdorff, August, i anledning deraf afgifqe yttranden, 2) Herr Tolls, Florus, den ?4 sistlidne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, om nyttan af marcher för Arméen, och sättet att derigenom befordra penninge-circulation, jemte Herr Klingstedts, Gustaf Fredric, rörande samma ämne afgifne yttrande.
Högloft Ridderskapet och Adeln åtskilldes lit tre qvart till io om aftonen.
'Den 5 Martiin 77 Måndagen den 3 Martii.
Herr Reutersvärd, Pehr Adam, hade inJemnat ett Memorial, hvilket upplåstes t så lydande:
(Se Bilagan N:a i.) Lades på bordet Grefve Cronhjelm, Polycarpus, uppläst* följande trenne
(Se Bilagorne N.-ris 2, 5 och 4.) Dessa 3;ne Memorial lades på bordet Herr Jilontgomrnerie, Gujtaf, anförde skrif-, teligen:
Ehuru till del förekommen af den sista värde talare* 78 Den 5 Martii, i det Ämne, hvarom jag nu går att yttra mig, får jag likväl, då saken till åfventyrs blifvit af mig mera fullständigt utredd, såsom ett tillägg och en utvecklig af dess framställning, öfverlemna min motion till Ridderskapets och Adelns pröfning.
Härefter uppläste Herr Montgommerie, följande:
(Se Bilagan Nio 6) Lades på bordet.
Friherre Mannerheim, Lars August, hade inlemnat följande, som upplästes:
(Se Bilagan N:o q.) Lades på bordet.
Friherre Wrangel 3 Henning, upplåste följande:
(Se Bilagan N;o 8) Lades på bordet.
Friherre Raab, Jacob? hade inlemnat ett så lydande Memorial; Den 3 Martil.
(Se Bilagan N:o 9.)
Lades på bordet. 79 Herr Hjerta, Guftaf, anförde skrifteligen:
Lades på Bordet. • ' r ’ Herr af Forssell, Carl Gustaf, upplåste följande tvenne Memorial:
(Se Bilagorne N:ris n och 12.)
De uti dessa tvenne Memorial åberopade handlingar, voro vid de samina bifogade.
Herr Haij, Albrecht, anförde skrifteligen: ♦ (Se Bilagan N;o i3.)
Herr Gripenstedt, Jacob , uppläste följande:
Lades på bordet. 8o Den 3 Martii, Herr Lefrén, Johan Pehrs anförde skrif— teligen :
(Se Bilagan N;o j5.) 1 Friherre Wrangel, Henning, och Grefve Posse, CarZ Hendric, förenade sig till alla de, lar med Herr Lefrén, Lades på bordet Herr Lefrén, Johan Pehr, upplåste ytterligare följande:
(Se Bilagan N;o 16).
Herr Anclarsparre, Ingemar August, anförde skrifteligen : (Se Bilagan N:o 17.)
Herr Treffenberg, Curry Gabriel, upplåste följande trenne
(Se Bilagorne N.ris 18 ig och 20.)
Desse 5;ne Memorial lades på bordet.
Herr Den 5 AI ar lii. 8j Herr Cederschjöld, Pehr Guftaf, anförde skrifteligen lir ' ' (Se Bilagan N:o 21.)
Herr Cederschjöld anhöll att dess Memoria) måtte till BevillningsUtskottet remitteras.
Herr Ehrenstam3 Samuel Gustaf, upplåste följande:
(Se Bilagan N:o 22.) Lades på bordet.
Pierr Grefven och LandtMarskalken tillkånnagaf, att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsåttas.
Herr Marks von ppjirtemherg, Guftaf 3 hade inlemnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N:o 25).
Lades på bordet» Ridd, o. dd, Fröt. 2. Band, 6. 02 Den 5 Martii, Friherre Fock, Berndt Vilhelm, upplåst# följande tvenne Memorial:
(Se Bilagorne N:ris 24 och 25.)
Dessa 2;ne Memorial lades på bordet.
Uti ett före-5 gående Plenum har Herr Grefve De la Gardie, i afseende på Stockholms Sparbank gjort moj tion att den måtte få rättighet att uti Banco-*
DiscontVerket insätta ett capital af 5o,ooo R:dr Banco emot 5 procents ränta.
Samma värde Ledamot Utvecklade då afven nyttan af dessa slags inrättningar, hvilket nu besparar mig, sona år begåfvad med svagare faculteter att uttrycka mig den annars icke svåra framställningen af sådana inrättningars gagn.
Men hvad som ar Sagd t om Stockholms Sparbank, gäller äfven lika örn Götheborgs; insättningarne uppgå der, oaktadt Stadens nu beklagliga belägenhet, ända till 47,0013 R:dr Banco.
Af sådan anledning får jag göra den motion att, uppå samma skäl, sorn Grefve De la Gardie anfört, i afseende på Stockholms Sparbank, lika rättighet kunde beviljas för Götheborgs Sparbank, Men då jag hört svårigheter göras vid sådana insättningars emottagande uti BancoDiseontVerket, får jag föreslå, att
RiksgåldsContoiret kunde åläggas att ifrån hvardera Sparbanken emottaga 5o,ooO R;dr Banco mot 5 procents ränta.
Detta bör så mycket mindre finna svårighet, sorn Riks-* gåldsContoiret förut emot 5 procents ränta flere Hen 3 Marini 83 gånger emottagit penningar.
Jag änhåller att denna motion måtte i sammanhang med Grefvö t)e Ja Gafdies piötioil remitteras till vederbörligt Utskott.
Ladfes på bordet:
Herr vo ti Schincke/, johäri Fredric - upplåste följande tvenne Memorial:
(Se Bilagorne N.ris 26 och 27 ) Dessa arnd Memorial lädes på bordet* Herr von Hartmansdorff* Auguftt upplååte följande tvenne Memorial:
(Se Bilagorne N:ris 28 och 29) Dessä tvenné Memorial ladds på bordet» Friherre von Höpken i Nilsj hade inleliidäi 6tt så lydande Memorial?
(Se Bilagan N*o 3d.j
Lädes på bordet.
Hans Excellencé Herr Grefve von Essén.}
Hans Henric, hade inlemnat ett Memorial* hvil» ket upplåstes* så lydande; 84 Dm a Marlit, (Se Bilagan N:o 5i.)
Lades på bordet:
Herr af Robson, Carl Magnus, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:o 52.)
Herr von Ehrenheim, Reinhold Fredric j hade inlemnat ett så Memorial.
(Se Bilagan N;o 33.J
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. 2 eftermiddagen.
Den 3 Martii.
Måndagen den 5 Martii.
Friherre Carpelan, Carl Mauritz, hade inlémnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N:o j.) Lades på bordet.
Herr Dalman, Cars Johan, hade inlemnät följande, som upplästes: (Se Bilagan N:o 2.)
Grefve Vachtmeister, Hans, uppläste följande 5:ne Memorial.
(Se Bilagorne N:ris 3, 4 och 5.) Hessa 5:ne Memorial lades på bordet.
Herr Hammarsköld, Lorenzo, hade inlernnat ett så lydande Memorial:
Herr Grefven och LandtMarskalken för - D.e.n 3 Martil. klarade, att då den af Herr Hammarskjöld om-* nämnde nya Evangelii Bok jökp blifvit till Rid der,skåpet oell Adeln uf\ erlempad syntes Rjdderskapet peli Adelil icke eller kunna, på sätt Herr Hammarskjöld begärt, dpnsamma till Allmänna Besvärs- pelt Qecpnomie-Utskottets handläggning remittera, Utan ansåg Herr Grefven pch LapdtMarskalken sig böra hemställa, ont jcke förevarande motion kunde få förfalla, Bifölls, Herr Hammarskjöld, Lorenzo, hade in^ Jpmnat följande 3:ne Memorial:
(Se Bilagome N:ris 7, g, pch 9).
Dpssa 5;ne Memorial lades på bordet - Herr Brummer-, Varl Magnus, hade hl~ jpmnat ?tt så lydande Memorial:
(Se Bilagan N:o iq.)