Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sjelfva saken angår, så skulle det ej vara svårt att Visa, huru litet deras begrepp om Författningen, som påstå, att en olaglighet i Beslutet ägt rum, öfverensstämmer med Den ai April f. ra. 39 Författningens rätta tolkning; men jag anser olämpligt, efter mitt begrepp oin rätta förståndet af go §.
Regeringsformen, att liär ingå i någon vederläggning af hvad i sjelfva saken blifvit anfördt.
Uppå derefter af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, blef BevillningsUtskottets ifrågavarande Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 84 afgifue, och den 6 dennes e. m. på Bordet lagde Betänkande, i anledning af väckta Motioner rörande Forväsendet samt Gästgifveri-skjutsanstalterne.
Då detta Betänkande står i så nära samband med ett annat Betänkande från BevillningsUtskottet om Postväsendet, anhåller jag, att det nu föredragna måtte få ytterligare hvila på Bordet, Grefve Posse, Arvid:
Jag förenar mig med Herr Rosenblad i begäran, att detta Betänkande ännu måtte få blifva hvilande på Bordet.
I anledning häraf förklarade Herr Grefven och Ordföranden, att då flere Ledamöter begärt, att EkonomiUtskottets Betan - 4o Ben 31 April f. na: kande måtte ytterligate hvila på Bordet, kunde en slik anhållan, enligt 49 §•
Riksdagsordningen, icke förvägras, Till pröfning företogs BankoUtskottets den 3i sistlidne Mars under N:o 32 afgifne, och den 6 dennes c. ni. på bordet lagde Memorial, angående tillåtelse för de Akademier, Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstadeit, som, enligt 1823 års BankoReglemente, fått mot lika nurae. raire i Bankosedlar till visst belopp årligen utvexla Silfvermynt, att enahanda rättighet äfven för år 1829 kunna begagna.
Herr AnckarsvärdAugust:
Det synes mig icke lända till någon olägenhet, om den föreslagne utväxlingen utur Banken till vissa Verk och lärda Sällskaper nu blefve uppskjuten, tills BancoUtskottet kunde inkomma med Förslag i sin helhet om myntväsendet.
Jag kan ej inse det trängande behofvet, ätt nu för ett år häröfver serskildt besluta, för att framdeles ånyo derom få öfverlägga.
Jag anhåller om återremiss med begäran, att detta ämne måtte få hvila, till dess Förslaget om myntregleringen i allmänhet inkommer, Herr 'Vön Hartmansdorff', August:
För min del var jag i Utskottet af den mening, alt när ifrågavarande utväxling blif - Den April f. m. 4' vit i BaficoReglementet bestämd, att gälla från den ena Riksdagen till den andra, så borde Stadgandet derom lika väl som alla andra Stadganden om Bankens åligganden, gälla, tills det upphäfves eller förändras genom det nya Reglementet för Banken.
Jag trodde således, att man icke hade behöft fråga Rikets Ständer, utan blott Verkställa Reglementet i detta, lika som i andra fall, tills ny Författning blifvit utfärdad.
Pluraliteten var icke af denna mening, utan trodde, att man borde fråga Rikets Ständer.
Detta har nu skett, men jag anser likväl skälet för bifall af Utskottets Memorial vara detsamma, nemligen att Stadgandet bör gälla, tills Reglementet blifvit förändradt.
Jag är ej vän af undantag till förmon för den ene eller andre; men ännu origtigare än dessa, synas mig vara undantag från ett i öfrigt gällande Reglemente, Friherre Anckarswärd, Carl Henrik; Jag kan icke instämma deruti, att BancoReglementet ovillkorligen skall förklaras gällande i sådana fall, som detta, till dess Rikets Ständer hunnit utfärda ett nytt.
Jag tror, att, enär Stadgandet innebär uttrycket: till nästa RiksdagRikets
Ständer i detta speciella fall icke behöfva bibehålla utvexling emot pari.
För öfrigt kan jag icke inse, på hvad grund af billighet det stöder sig, att vissa lärda Sällskaper skola få med sådan fördel tillvexla sig silfver, 42 Den ai April f. m. för att deraf slå jettoner till en alldeles onödig lockmat, att få sina Sessionssalar fullsatta.
Herr Rosenblad, Bernhard: i:sta Afdelningen af 4 Art. i BancoReglementet innehåller, att intill nästa Riksdag utvexling af silfverinynt får ske till stadgadt belopp åt ifrågavarande Akademier, mot lika numeraire i sedlar.
Detta måtte antingen betyda, till det året, då Riksdag börjas, eller det, då Rikets Ständers Beslut fattas.
Om den första meningen skulle gälla, som kanske vore det rätta, så borde det ske icke allenast i afseende på Akademiernas vexlingsrätt, utan i afseende på samtlige BaucoReglementets Stadganden, äfvensom StatsRegleringen m. m., som allt är antaget till nästa Riksdag; och då man för dessa senare antagit, att de gälla för år 1829, bör samma grundsats tillämpas för Akademiernes vexlingsrätt, och de sålunda äga att inom de på detta sätt bestämda tidsgränsorna tillväxla sig silfver.
Jag förenar mig således med Herr von Hartmansdorff uti att ogilla principen i BancoUtskottets Memorial, ehuru jag icke reserverat mig, emedan jag var frånvarande, då saken förevar; men i sjelfva resultatet instämmer Memorialet helt och hållet uti den åsigt jag äger, hvarföre jag önskar bifall dertill.
Herr Anckarswärd: Tvänne BancoUtskottets
Ledamöter hafva väl tillkännagifvit
Den 3i April f. m. 43 deras enskilta tanka i ämnet; men liär är allenast fråga om att yttra sig öfver Utskottets Memorial.
Jag för min del kan icke tillstyrka hvarken att antaga eller afslå detsamma; således finnes ingen annan utväg, än att återremittera det, för att sedan afgöras i sammanhang med frågan om myntregleringen.
Jag anser derföre allt yttrande i sjelfva saken för närvarande utom ämnet.
Herr Hegardtj Christian Bernhard; Jag är alldeles af samma åsigt som Friherre Anckarswärd; hvilken åsigt jag äfven inom Utskottet sökt göra gällande.
Jag kan icke instämma i den tydning Herrarne von Hartmansdorff och Rosenblad gjort af BancoReglementet, att alla Beslut, som blifvit fattade för att gälla till nästa Riksdag, skola fortfara i deras kraft och verkan, tills de genom ett nytt Reglemente återkallas.
Detta kan allenast gälla i sådane ämnen, der ett afbrott skulle medföra stora olägenheter.
Att för öfrigt utsträcka tiden derutöfver, anser jag vara otillbörligt, emedan det annars skulle kunna leda derhän, att anslag till Canaler och andra behof, som blifvit bestämda att utgå till nästa Pxiksdag, äfven skulle anses böra fortfara, och det blefve stundom alltför kostsamt.
Dessutom lärer väl det för Academierna och andra beviljade undantag från Bankens allmänna Moratorium komma att förfalla af sig sjelf, då inyntbestämningen blir afgjord. 44 Den 21 April f. m.
Jag anhåller vördsamt att få fästa uppmärksamheten derpå, att i BancoReglementet står, pag. 47: Speciella Förordnanden rörande Bankens functioner och verksamhet intill nästa Riksdag.
Derpå följer föreskriften om utvexlingen till Akademierne.
Sidan io3 står: att Rikets Ständer hafva bestämt den summa, som af Bankens fonder intill nästa Riksdag får disponeras i Discontväg, till 8i Millioner R:dr.
Med samma skäl, som man i förra fallet vill förklara orden: intill nästa Riksdag, betyda endast: till dpn 4 November 1828, med samma skäl borde man ock säga, att Discontrörelsen skolat den dagen upphöra.
Om BancoUtskottet hade tillåtit sig en sådan förklaring, så undrar jag, hvad bifall Utskottet derföre skulle rönt bland RiksStånden och Allmänheten?
Vill man vara rättvis i det stora, så bör man äfven vilja det i det mindre.
Med Götha Canal och dit gjorda anslag, förekommer den skillnad, att bestämda summor för hvarje år blifvit anslagna, äfven för 1828.
De hafva också utgått oafkorlade, utan någon minskning för de 2:ne månader, som hörde till Riksdagen.
Således kan af detta skäl icke hemtas något stöd för den motsatta meningen; hvarföre jag vördsamt yrkar bifall å Utskottets Memorial.
Herr von Hartmans - / Den 11 April f. m. 45 dorff har redan upplyst, att samma uttryck, ined hvilka BancoReglementet föreskrifver, att Ständers Beslut skola äga rum till nästa Riksdag, äfven gälla för hela Bankens rörelse.
Alt förhållandet är enahanda med StatsRegleringen i allmänhet, skall jag be att få bevisa, genom uppläsning af början till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 20 November 1823, der det slår: ”Rikets Ständer, som numera pröfvat och af”gjort alla de frågor, hvilka antingen i följd ”af E. K. Maj:ts Nådiga Propositioner, Skrif— ”velser och Remisser, eller genom serskilda ”Motioner inom RiksStånden, under detta ”Riksmöte, förekommit i afseende på Stats”regleringen, få med anmälan i ett sammanhang af de förändringar, som dervid ”ägt rum, nu till E. K. Maj:t i underdånighet öfverlemna den af Rikets Ständer upp”rättade RiksStat för år 1824 och följande ”åren, intill nästa Riksdag.” Skulle man nu tolka detta så, att berörde Beslut endast ägde kraft, till slutet af det år, då Riksdag inträffade, så skulle hela StatsRegleringen då upphöra.
Det är således i full öfverensstämmelse med en vanlig och riktig tolkning, som Herr von Hartmansdorff och jag anse obestrideligt, att den ifrågavarande vexlingsrätten hör gälla, äfven för år 182g, och jag får derföre anhålla om Proposition till bifall å Memorialet; likväl med den reservation, alt det är saken jag bifaller, icke formen. 46
Den 3i April f. m.
Att den åsigt', som af Herrarne von Hartmansdorff och Rosenblad blifvit framställd, likväl måtte vara någon tvifvel underkastad, synes deraf, att Utskottets pluralitet stannat i ett beslut, att först rådfråga Rikets Ständer i ämnet.
Det hade fullkomligen berott af BancoUtskottet, alt förkorta terminen; ty inom några månader bade Rikets Ständer i alla fall erhållit Utskottets Utlåtande i hufvudfrågan om Myntregleringen, och då kunnat afgöra, huruvida en sådan oformlighet, som den, att vissa corporationer kan medgifvas, att tillväxla sig silfver på så fördelaktiga vilkor borde, ehuru ledande till förlust för Banken, för framtiden bibehållas.
Då saken nu är underställd Rikets Ständers profning, synas Rikets Ständer äga rättighet, att afgöra, huruvida ett sådant förhållande bor komma att fortfara; eller åtminstone suspendera detsamma, derigenom att Memorialet gores hvilande.
För öfrigt tror jag, att det bör återremitteras, för att hvila, tills hufvudfrågan är afgjord, hälst jag icke kan inse någon våda deri, om VitterhetsAcademiens jettoner skulle komma, under afvaktan af Rikets Ständers beslut, att några sessioner uteblifva; och jag förmodar, att Ledamöternes antal icke deraf skall minskas till förlust för vitterhetens befrämjandeé Herr von Hartmansdorff':
Då frågan förekom i Utskottets plenum, var jag icke Den 21 April f. ra. 47 tillstädes.
Det är skälet, hvarföre jag icke låtit min reservation åtfölja Memorialet.
Man skulle annars funnit, att det blott var för de månader, sorn förflöto, tills Rikets
Ständer hunnit fatta beslut för framtiden, sorn jag tillstyrkt, att ifrågavarande
Academier skulle få under detta år tillgodonjuta rättigheten att tillväxla sig silfver.
Varder silfverutväxling i allmänhet beslutad, så beliöfver intet undantag för Academierna göras; men denna stora fråga bar ej berott på BancoUtskottet allena, utan äfven på StatsUtskottet.
Att BancoUtskottet väntat på dess afgörande, torde ej böra läggas detsamma till last, och Utskottet således snarare befrias från förebråelsen att icke nog tidigt hafva inkommit med sitt Betänkande.
Jag tror visserligen icke, att vetenskaperna och vitterheten skola lida af ett ytterligare uppskof; men det synes mig vara att visa dessa vittra och lärda samfund en afvoghet eller ovilja, som de icke af Rikets Ständer förtjent; och det skulle tillika se ut, sorn. man blott i småsaker ville vara nogräknad med Bankens medel.
Herr Anckarswärd:
Jag kan icke finna, att det skulle få namn af afvoghet mot vitterheten, om äfven dessa jettoner skulle uteblifva; och då det visar sig ett så jemmerligt förhållande, att Kongl. Bibliotheket blott har 3ooo R:dr i årligt anslag, och Bankens förlust på dessa vexlingar uppgår till 8700 R:dr, 43 Den 21 April f. m. vore det bättre att med denna summa öka Bibliothekets anslag; och jag tror vitterhetsälskarne, så vida de verkeligen förtjena denna titel, häldre skola se Biblioteket riktadt, än sina egna små royntcabinetter.
Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot BancoUtskottets ifrågavarande Memorial gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande, Ropades starka Ja, jemte några Nej.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att som, enligt hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, BancoUtskottets berörde Memorial blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt.
Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtskottets den 31 sistlidne Mars under N:o 33 afgifne, och den 6 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial om antagande af en i byggoadsyrket erfaren person, för Bankohusens underhåll och vård m. m. emot på Stat uppfördt årligt arfvode.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 123 afgifne, och den i3 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i an - i Den si April f. ra, ^9 i anledning af de inom RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 54 angående beräkningen af StatsYerkets inkomster.
Jag anhåller, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet; men ber tillika, att få uppläsa ett kort anförande, emedan jag anser nödigt, att Ridderskapets och Adelns opinion bör vara stadgad innan nästa sammankomst i vissa delar, som hafva nära sammanhang med detta ämne.
Herr Hjerta uppläste derefter följande:
Det är af största vigt, att Rikets Ständer, innan de gå att fatta Beslut öfver lnkomstBeräkningen, noga för sig utreda de följder, som detta Beslut skulle kunna medföra.
Förhållandet är, att uti Stats- och RiksgäldsVerken vid detta års slut finnas att tillgå nära 1 och en half million R:dr contante tillgångar, tillkomne genom de öfverskott, hvilka 1823 års StatsReglering lemnat.
Folket har ifrån i8a3 till och med 1829 eller i 6 år, skattat nära 400,000 R:dr Bevillning mera än hvad Statens underhållsutgifter fordrat.
Maj:t har vid denna Riksdag hegart, för tillf cilli ga behof, en summa, som torde, enligt hvad StatsUtskottsLedamöter sagt mig, kunna nedsättas till något öfver 2 millioner; åtskilliga för indu 21 H. 4 5q
Den 21 April f. m. strien vigtiga utgifter torde behöfva i million, eller tillsammans 3 millioner.
Hela bristen lärer således icke behöfva antagas hunna blifva utöfver högst i million.
Riksdag uppgick den tillfälliga Statsbrist, sorn medelst 3-procents lån skulle fyllas, i händelse de uti RiksgäldsContoiret inflytande öfverskottsmedel icke förminskade densamma, till 2 millioner R:dr.
Vid Inkomstberäkningen denna Riksdag bör man alltså afse, om man medelst Bevillning skall erlägga detta till ej fullt 1 million uppgående belopp, för de tillfällige beliofvens fyllande; eller, på sätt Kongl.
Maj:t föreslagit, genom lån.
Det första sättet skulle medföra en ökad. beskattning, då den likväl nu tyckes så väl behöfva minskas, synnerligast med afseende på jordbrukets belägenhet.
Det sednare sättet, eller ett lån af RiksgäldsContoiret, på sätt Rikets Ständer iBaö beslutade, och som nu endast skulle behöfvas till hälften af den summa, hvartill man då beräknade detsamma, erbjuder åter alla fördelar för det allmänna, utan någon enda olägenhet, så vida Rikets Ständer rätt begagna RiksgäldsContoirets nuvarande ställning, samt med uppmärksamhet och försigtighet besluta och sjelfva handhafva en sådan räntebäTande Riksgäld.
Den har dessutom det för sig, att i händelse Rikets Ständer skulle finna för godt att tillrättavisa den bokföring
Ben 21 April f. ra. 5i i RiksgäldsContoiret, hvilken på egenmäktigt sätt blifvit så uppställd, att det år i8a3 anbefallda 3-procents lån, som då, på sätt ofvanföre är sagdt, ansågs kunna ifrågakomma ända till ett belopp af 2 millioner R:dr, nu endast redovisar 37,000
R:dr ännu utelöpande 3-procents reverser, skulle Rikets Ständer sätta sig i tillfälle att kunna fylla de ofvannämnde tillfälliga Statsbehof, utan att något nytt Lånesystem vid denna Riksdag behöfde organiseras, och utan att nästkommande Rikets Ständer skulle finna en half million 3-procents obligationer utelöpande.
Men äfven om man icke delar dessa åsigter, torde dock en hvar lätteligen inse, att det är af största vigt, att betänka följden af en sådan beräkning af Statsinkomsterna, som StatsUtskottet föreslagit.
Denna skulle nemligen blifva, att Rikets Ständer vid denna Riksdag åtaga sig alla de äldre skatternes fortfarande utgörande; att Rikets Ständer, genom Bevillningsgrundernes förbättrande, synnerligen hvad Tulloch BrännvinsBevillningen angår, vid denna Riksdag bereda StatsVerket ökade tillgångar, kanske till stor del genom tull på sådane varor, som menigheten mest behöfver; att Rikets Ständer till och med genom efterföljande af en förhastad opinion om Brännvinsbränningens ändamålsenliga 4* Den 21 April f. m. beskattning betydligt öka Statsinkomsterne för några år på den ringare klassens bekostnad; att alltså ännu betydligare inkomster utöfver behofvet, än hitlills, komma alt till StatsVerket ingå till största delen utpressade på ett ojemnt, otjenligt, de arbetande folkklasserna känbarast drabbande och jordbruket framför allt nedtyngande sätt; slutligen att betydliga öfverskott vid nästa Riksdag, af då församlade Ständer, skola finnas hopade uti Stats- och RiksgäldsVerken, äfvensom i samma mån stegrade anspråk af Styrelsen på Statsmedel till de nu så kallade tillfällige utgifter, men hvilka lätteligen, liksom alla äldre tillfälliga, blifva bestående.
På sådant sätt skall man fortsätta det olyckliga systemet, att under fredens lugn alltjemt högre beskatta ett folk, hvars produetionskraft redan genom allt för tunga skatter är besväradja, jag vågar säga, hindrad.
Och likväl kunde allt detta i närvarande ögonblick, till en ej obetydlig mohn, afhjelpas; om Rikets Ständer beslöto en minskning af /(.oo.ooo R:dr, som årligen, sedan sista Riksdag, onödigtvis utgått utur folkets lickor till StatsVerket; och det torde ej behöfva erinras, att denna minskning helst bör ske på sådane skatter, som drabba samhällsklasserne orättvist och derföre ofta Den 2i April f. m. 53 mera skadligt, än en högre, men noggrant fördelad Bevillning.
Äro dessa skatter tillika af beskaffenhet att vara förenade med onödige uppbörds-besvär och mindre fullständige controller, böra de så mycket snarare afskaffas.
Sådane äro i min tanka, i främsta rummet Mantalspenningarne, Lagmans- och Häradshöf dinge-räntan samt , Sterbhus-afgiften.
De utgöra nu ungefär det ofvannämde beloppet af 400>000 R-’dr.
Jag har alltså ämnat, att vid InkomstBetänkandets afgörande yrka deras upphörande; men på det Ridderskapet och Adeln må aga tillfälle att dessförinnan bedömma mine hufvudgrunder för detta yrkande, bar jag ansett mig nu böra framlägga dem.
På sätt jag redan nämnt, innefattas de deruti: alt vid denna Riksdag, i följd af erfarenheten om de betydliga öfverskotten å föregående årens Statsinkomster, samt om möjligheten att förhöja de indirecta skatterne medelst ett bättre ordnande af Tull-, ChartaeSigillatas- och BrännviusBevillningen, utan lidande för någon serskild folkklas, böra Rikets Ständer begagna tillfället till förminskning af de directa skatterne, och ej fortfara att bibehålla dessa sednare i samma oljenliga och till samma höga belopp, som förut, under det att Rikets Ständer fortfara, att tillvägabringa ökning af de förra.
För att bevisa riktigheten af min satts, utbeder jag mig alt få bifoga medföljande beräkning. 54 Den 21 Apri 1 f. ra.
Beräkning af Inkomsternas totalbelopp, enligt mitt förslag.
StatsUtskottet har beräknat: i:o Ordinarie eller ständige
In - lag beräknar; Sedan Mantalspenningarne315,ooo R;dr; Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan 80,000 R:dr, och Sterbhusafgift 10,000 R:dr, som utgör summa 4°5,ooo R:dr afgått från i:sta Rubriken: j;o Ordinarie Inkomster . . , 3,477,644* 2:0 Extra-ordinarie
Inkomster; Sedan de af BevillningsUtskottet uppgjorde grunder antagits förhöja Sjötullen med i5o,ooo R:dr ; Charta * Sigillata med 5o,ooo R:dr, och Brännvinsafgiften med 80,000 R:dr, eller 280,000 R:dr utöfver Utskottets beräkning 3,497,5oo. 3:o Restantierj nu äfven 1829 års xoo.ooo. komster 2:0
Extra-ordinarie eller
Be villningar 3:o Restantier 3,882,644. 3,217,500. 99,856. 7,200,000. 7,075,144* Den 25 April f. m. 55 Transport 7,075,144*
Om således mitt förslag alt jemna den personella Bevillningen af i:sta Artikeln till 1 R;dr för Man- och 24 sk. för Qvinnkön, antages, hvarigenom erhålles 84,3oo.
Erhöll StatsYerket Summa R:dr 7,15p,444- eller allenast 41»000
R;dr mindre, än hvad Utskottet föreslagit oss att beräkna, en summa, som icke uppgår till -rVdel af hvad genom öfverskott hittills årligen influtit och säkert fortfarande kommer att utöfver Förslags-beräkningen i Stats- och RiksgäldsVerken inflyta, Af denna uppgift torde Höglofl.
Ståndet finna, att utan att inkasta sig i något serskildt StatsLånesystem, utan att förändra den förslags-beräkning, som Kongl, Maj:t i Dess Nådiga Proposition Sjelf föreslagit Rikets Ständer af öfrige Ordinarie eller ständiga Statsinkomster, på annat sätt än enligt hvad Utskottet sjelf tillstyrkt; utan att böja den beräkning
Utskottet uppgifvit för de extra ordinarie Statsinkomsterne eller Bevillningarne, med högre belopp, än det som af BevillningsUtskottets sednaste öfverläggningar kan föranledas; samt slutligen utan att på något sätt befara Statsbrist, så vida Styrelsen med vaksamhet följer och med omvårdnad leder landets yttre och inre näringsförhållanden; kunna Rikets Ständer vid denna Riksdag besluta upphäfvandet af 56
Den 21 April f. ni. de uråldriga, ojemna, obilliga och besvärande, jag kan kalla dem, personella grundräntorne, så besynnerlig än en sådan sammanställning af begrepp kan synas.
Friherre Cederström, Jacob, och Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacobj förenade sig med Herr Hjerta uti anhållan, att StatsUtskottets ofvanberörde
Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
I anledning häraf förklarade Herr Grefven och Ordföranden, att, StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, enligt 4.0 §•
Riksdagsordningen, komme alt ytterligare hvila på bordet.
Jag anhåller, att, på det alla möjliga upplysningar mätte vara tillgänglige, Herr Hjerta ville uppgifva, huru hail beräknat de 2§ millioners behållning, som skulle finnas i StatsVerkets och RiksgäldsContorets Cassör.
Denna uppgift kunde möjligtvis blifva en ledning för omdömet öfver verkliga förhållandet med dessa 2f millioner.
Jag ber att få göra en kort anmärkning.
Om, såsom Herr Hjerta sagt, det blott är ett fel i bokföringen hos RiksgäldsContoret, att Ständerna ej kunna hitta på en tillgång af 2 i millioner; så bör StatsUtskollet genast undersöka förhållandet, på det Ständerna Den 21 April f. m. 57 mätte komma i besittning af ett så betydligt fynd.
För min del tror jag likväl icke, att man finnér annat, än en tom Gassa, sedan de medel blifvit afdragna, hvilka StatsUtskottet redan uppgifvit.
Herr Lagerhjelmj Pehr: Uti Stats- och BancoUtskottens
Financeberedning har jag deltagit i forskningen efter denna föregifna skatt, men vi ha ej funnit den.
Det vore önskeligt, att Herr Hjerta ville uppgifva, hvarest den bör sökas, på det åtminstone någon vägledning måtte lätta de nya rechercher, som vigten af en sådan skatts uppletande säkert påkallar.
Förhållandet med 3-procentslånet 1823 är, att Rikets Ständer då beslutade, att RiksgäldsContoiret till kanaler m. rn., skulle upptaga ett lån af 3 millioner, hvaröfver Rikets Ständer vid denna Riksdag vidare skulle besluta.
Oaktadt detta liar RiksgäldsContoiret, hvilket af Rikets
Ständer erhållit uppdrag att ombesörja upplåningen samt förvaltningen, och varit b‘erättigadt att, till besparande af räntor, deri insätta af under händer ägande medel, tillåtit sig att så egenmäktigt uppställa bokföringen af medlen, att vid förra årets slut endast syntes 3^,000 R:drs 3-procents-lån.
Deraf visar det sig nu för oss, som om fråga vore, att vid denna Riksdag göra nytt lån, i stället för att om vi blott begagnade half - 58 Den 21 April f. m. ten af det Lån, sora Rikets Ständer beslöto år i823, vi icke skulle behöfva låna mera.
Om den värde Fullmägtigen i RiksgäldsContoret skulle behaga beskrifva RiksgäldsContorets ställning, efter föreskriften: att serskilt bokföra 3-procents-lånet; så skulle förhållandet med dessa Contorets tillgångar genast fallit enhvar i ögonen, och vårt begrepp ej varit så förvilladt i dessa ämnen.
Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf, att
Plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas, Ilerr Rosenblad, Bernhard: