Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamburg, betinga samma vilkor, sorn vid alla föregående Freds-traciater med D anmark blifvit iakttagne, Detta sednare förhållande medför ett allmänt lidande, sorn icke mera kan hjtdpusj men det förra eller glömskan ett bevaka Neder Torneå Hemmansegares delaktighet u i Putors Laxfiske i Torneå eif, år ett enskildt lidande, som efter mintanka Afven ovilkorligen påkallar ersättning ifrån Staten , hvars skyldighet det varit alt bevaka detta Sockneboernes interesse.
Jag anser det vara af högsta vigt att Svenska Lagstiftningen behjertac dessa sina verkligt lidande medbröders belägenhet på ett sätt, att Ryska styrelsen icke sättes i tillfälle att visa sina grånseåboer vara bättre lottade än våra, och det år i synnerhet på denna grund, som jag anhåller om åferremiss af Betänkandet.
Grefve huger bjelke, Axel:
Jag vågar tro, ett BevillningsUtskotfet skall befinnas hafva gjort allt möjligt afseende på de anmärkningar, hvarmed återreinisserne af dess, förra Betänkande i detta Amne varit beledsagade.
Alla o tyd
Sigh »ter hafva, så vidt Utskottet f örmått, blifvit, förklarade, och alla farhågor för vådorna af det nya systemet synas, åtminstone Pen 11 Augusti f. m. mig, böra vara lugnade, då Utskottet nu så tyd,' ligen framställt det fullkomliga comciiv, som Utskottet vål alltid afsett, reen i sitt B tänkande kanske icke nog bestämt uttryckt, nemligen Kongl, Maj:ts höga rätt, att, ej allenast elter framlida förhållandens kraf, utan ock nu genast vid kungörandet af den nya tariff n utfärda de införsel-förbud, som för inhemska Fabrikers och Näringars skydd åro nödvändige, Hår kim således icke vidare sättas i fråga någon brådstörtande öfvergång till en obegränsad och skadlig handelsfrihet ■ och hvad år Utskottets förslag då annat, ån det jag tillförene här haft äran yttra, nemligen frihet i handel, erkänd sorn princip, och undantagen , eller prohibitionerne beroende på Regeringens pröfning, samt Regeringen tillika iståndsatt att dels, bos Utländska handlande Nationer bereda, dels motsvara desse Nationers för vår handel gynsamm» Författningar.
Af detta förslags och den derpå grundade nya Tulltariffens antagande, vågar jag hoppas lyckliga följder; utan att framställa dem med några af inbillningen lanta, färgor, får jag blott hänvisa till de Utlåtandet bifogade Tabeller, hvarigenom synes, att till eu början minst en tillökad inkomst af 200,000 Rulr B;co om året vore att förvänta, och skulle jag dessutom särskilt yttra min öfvertygelse, fruktade jag icke att bekänna, det jag uti det projecterade friare handels-systemef inser deri kanske enda möjliga utvägen till Skatternas betydliga minskning i framtiden.
Jag föreslår vördsammast bifall till det upplåsta Utlåtandet och Tull-tariffen, Ben jr Auqust i f. nv*.
Herr Lefrén, Johan Pehr: \ ** BevillningsUtskottet säger sig ej kunna inse behofvet af en gemensam öfverläggning i detta maj med Höglofl.
Allmänna Besvärs - och OeconomieUtskottet.
Utskottet säger vidare: att Utskottet icke befattat sig med landets ekonomiska ställning och författningar, samt att det endast har föreslagit en princip, hvarefter det ansåg Tullbevillningen kunna lämpligast utgöras och till följd deraf uppgifvit gruuderne tilldess fördelning.
Men kan man vål mera ingripande befatta sig med landets ekonomiska ställning, ån då man föreslår en fullkomlig förändring, en fullstän-» dig omstörtning af sjelfva den princip ('den en^ da grundprincip) på hvilken hela vårt ekonomiska system egentligen år bygdt? eller menar Utskottet att ord och fraser förslå att dölja den punkt, sjelfva roten, mot hvilken hugget år rigtadt?
Om Utskottet ej ser, eller ej vill se, hvad hela verlden ser, så år detta ei sakens fel utan Utskottets.
Annat år att rakt fram framställa till Stånderne dessa frågor; vill ni, eller vill ni ej hos Konungen anhålla, att nu varande grund för landets ekonornijka system utbytes mot dess motsats? annat att under försäkran, att man ej har befattat sig med, eller vill befatta sig med allmänna ekonomien, likväl af en simpel bevillningsfråga taga sig anledning att framtvinga en favorit-idée, som pluraliteten skå; pen 11 Augusti f. m. ligen tydligt ansett böra behandlas som en eko-, nomisk iråga, och som mångå, kanske pluraliteten, åtminstone har jag det hopp, antingen rent af ogillar, e ller åtminstone ej anser så bestämdt lycksalighet medförande, sorn det fdögloflige Utskottet synes, tro, Det gifves få olyckor för allmänna hushållningen sorn kunna jemföras med ombytlighet i grundsatser.
Det förfåiliga vacklandet, ej annat, gör vår olycka.
Ingen ting får stadga sig och bära frukt, och om frukten mågon gång, i trotfs af allt detta skulle hinna visa sig, så - som nu ijr händelsen med en stor del af vår inhemska industri, så framträda genast, liksom af ett oblidt öde framkallade förslag, hvilkas syftning om också ej med afsigt derhän rigta(le, år att med roten upprycka det fruktbärande unga trädet, för att i dess ställe plantera en telning af ett hos oss ännu oförsökt slag, men hvars frukter man af andra länders erfarenhet känner såsom skadliga.
Kan sådant kallas klokhet?
Om Stånderne fortfarande visa ombytligbet, hvad skall följden slutligen blifva?
Jo; att ingen menniska vågar inlåta sig i något företag, sorn fordrar längre tid till mognad, ån tills Ständernes nästa sammankomst inträffar, och sorn desse icke på bestämda tider sammankomma, så blir ingen annan beräkning möjlig än den, att schakra för dagen med utländskt kram, och år detta höjden af sällhet, så mäste jag bekänna att begreppen i Statshuvshållningslåran fått en vidunderlig natur. jpen II Augusti /♦ m« Jag vågar hysa den öfvertygelse, att Sfånderne icke böra bifalla den af Bevillnings-Utskottet framställda Statsekonomiska grundsatsen, jnen icke heller genom formligt beslut förkasta densamma, hvilket sednare likväl jag och mångå med mig, skulle anse vara det råttaste, om frågan i riktig våg förekommit.
Må man låta ira gillande grundprincip för allmänna hushållningen tills vidare förblifva oantastad och låta fidén tillvägabringa en beftåmdaré öfvertygelse om dess förkastlighet ejler nytta, ty orätt i hög grad, måsfe det vara att nu, då så många årc? förvillade, om rätta orsakerne till den förlägenhet i hvilken vi för ögonblicket befinna oss, rigta denna tillfälliga sinnesstämning till omstörtning af ett gammalt systern, som ännu både inom oell utomlands har många försvarare och deribland, nästan utan undantag, (^hvilket år högst anmärkningsvårdt) alla de män i hvarje Jand, hvilka stå i spetsen för ekonomiska styrelsegrenar.
Det torde för öfrigt vara orätt handladt, att af missbruken taga sig anledning att ifra mot bruket af det gällande systemet, i stället att kallt uppsöka och ståndaktigt använda botemedlen mot missbruken och derigenom bringa det en gång antagna och visserligen ej afgjordt förkastliga systemet i en fullständigare Utöfning.
Då jag åter framträder för att på det liOigaste afstyrka antagandet af de grundsatser, rörande importhandeln, hvilka Bevillningsutskottet söker göra gällande, får jag å nva förklara, att pg på det högsta tillstyrker näringsfrihet och handelsfrihet inom landet, och jag vågar tro, mera enligt med den varsamhet
Den It Augusti f. m. sorti bör styra Riksdagsöfverlåggningar, att för denna gång åtnöja sig med att lossa de inre banden och låta tiden afgöra om någon hufvud, saklig ändring uti import-föi fattnirigarne kart erfordras elier ej.
N;o 6.
Grefve Hård.
Carl Gujiajt Utan att emot de allmänna principerne föi?
BevillniugsUtskottets Betänkande, angående de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel, hafva något ett anmärka, anhåller jag dock att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några deri förekommande omständigheter, sorn synas mig böra ändras.
Utskottet föreslår, i afseende på sådana varor, hvilkas värde icke kan årligen fastställas, äfvensom de, hvilka icke åro i Tulltaxan nämnde, att hvar och en, som införer dylik, skall genast till Tullbevakningen aflemna mårkrulla och derjemte specifik förteckning å varorne, med utsättande af det värde, de i Svensk hamn, eller å Lossningsorten äga, hvarpå, i händelse varorne med resande införas, oeli då uppgå till högst 5oo R:dr B:co, Tullprocenten derefter erlägges, så framt Tnllbetjéningen med det åsätta värdet åtnöjes; ägande de i annat fall lösningsrätt till godset, emot det uppgifna värdet, med 10 procents tillökning.
En resande kan lätteligen vara okunnig om varupriserne på den ort, tio Den ix Augusti f, m. der han debsrquerar och kan således rara Utsatt för den obehagligheten j att mista en vara af kanske obetydligt Varde, om Tullbetjeningen Viii ehicanera.
Då på så litet parti, som uppgår till högst 5oo R;dra värde, någon betydlig förlust för Staten icke kan komma i fråga, torde billighetett fordra, antingen att lösningspriset bestämmes till minst 25 procent Utöfver det' Uppgifna, eller oek att den resande får behålla •in vara och blott förpligtas erlägga Tullen efter det förhöjda värdet, om han icke sjelf hellre skulle vilja taga lösen derföre.
Der värdeting kommer i fråga, skall, efter förslaget, en Magistratsperson deri deltaga och föra ordet.
Det torde böra bestämmas att Magistratens Ordförande nämner denna person.
Till Jury, när den behÖfves, utses tvenne Ledamöter af varuägaren och tvånne af Tullbevakningen Dessa 4 välja utom sig en Ordförande.
Troligen skola vid detta val paria Vö. ta uppkomma
Det torde derföre böra stadgas, att i sådant fall, Ordföranden genom lottning bestämmes.
Genom värdering och dess pröfning af Jury uppstår uppehåll för varuågären, sorn derigenom ofta kan bli lidande.
Till förekommande häraf, anser jag det stadgande vara tjenligt, att, orri värdering klandras, varuägaren får disponera sin vara, emot det han erlågger
Tull efter det åsatte värdet och ställer borgen för, eller de - Den ix Augusti f, m, iti ponera Tull efter 10 procents förhöjning, då derefter Juryn med Ja, kunde fastställa det af Värderingsmånnen åsatte värde och med Nej, detsamma med 10 procents förhöjning* Den föreslagna inskränkningen , att inför* sel af alla hittills förbudna varor endast skulle tillåtas till de Stapelstäder, i hvilka Tulluppbörden, enligt 1821 års bokslut uppgått till, med Lots- och Båkafgifterne inberäknade, minst l4,ooo R:dr Banco, torde böra försvinna I en Stapelstad med utrikes handel, skall nödvändigt någon Tullbevakning existera
År importen ringa , behöfver den ej vara talrik och kan dock hindra tullförsnillning* Skulle vissa Stapelstäder undantagas från rättigheten till införsel af alla varor, vora att befara, det lurendrägeriet der befråm* judes.
Bilagor till PleniProtocollet för d en 11 Augusti eftermiddagen N:o f. Herr Ankarsporre-, Ingemar Auguft: Vid 181S å» Riksdag insågo Riksens Stån/ Dsrf li Aagust! e, rvj der nödvändigheten af, att, genom alia till Be■viilningsåmnet hörande handlingars insamlande,' bereda tillfälle till framtida utarbetande af en Bevillningslag.
Dessa handlingar åro äfven på Statens bekostnad 6atnlade, men icke vederbörligen aflemnadej hvarföre jag väckt en motion som hufvudsakligast åsyftat infordrande af berörde handlingar, på det de må till det nämnde ändamålet användas, men sorn de icke blifvit infordrade så får jag med åsidosättande af yr* leande om någon vidare redogörelse för de ntbetalte medlen, vördsamt anhålla om återremiss af de sammansatte Utskottens Betänkande, på det att handlingsrne må infordras och komma Riksens Ständer tillhanda, innan de genom en längre efterlåtenhet kunna förkomma eller förskingras» N:o 2» Herr Danckwardt, Magnus Georgi I den nådiga proposition om Recognitionsskogarne hade Kongl. Maj:t föreslagit, att ailä Recognitionsskogar utan afseende på en och när Bruksägarne till skatteköp deraf sig anmält, borde så fort sig göra låter, ett hemman indelas och till skatte försäljas efter de stadgade hufvudsakliga grunderne i 1811 års Kungörelse.
Skälen derföre voro, att de fleste Recognitionsskogsinnehafvare dertill sedan sig anmält: att de öfrige med säkerhet ansågs deri vilja ingå, särdeles då fråga vöre om förhöjda afgifter för desse Den II Augusti t. tn. desse skogar: att på rletta sätt den ifrågavande anstalten med Recognitions-skogarnes användan. de blefve efter enahanda grund allestädes behandlad och utförd, och så mycket snarare till slut bragt, både till förmon för Kronan, och andra Medborgare, hvilka derigenom fingo af de nya hemmanen ett lämpligt bidrag vid allmänna oneras utgörande, och att denna föreskrift utan förnärmande af Bruksägarne.s rätt, kunde af Riksens Ständer stadgas, med lika skäl, som afgifterne för skogarnes begagnande kunde förhöjas.
I stället att tillstyrka antagandet häraf, hafva de förenade Utskotten föreslagit, att alla de Bruksägare, som inom en förelagd praescriptionstid af ett år, anmält sig till skatteköp af redan undersökte skogar, eller i annat fall reservationsvis förbehållit sig denna rätt, må äga densamma begagna, med förbehåll för des. sa sednare att sedermera få afsäga sig denna rätt: att de, som icke iakttagit praescriptionstiden, borde åläggas förhöjd Recognitions-afgift för skogarne till det belopp, att densamma motsvarar de onera, som komma att vidlåda i orten varande till hemman indelta Reeognitionsskogar.
Jag ar väl af den tanka, ätt de Bruksägare blifva få, som ej begagna Skatteköpsrätten, isynnerhet när de efter Utskottens förslag, skulle i bägge fallen få för sina skogar utgöra lika utskylder och skillnaden endast blifva, att i ena händelsen utskylderna utgjordes helt och hållit i penningar, och i den andra till en del in natura; men det föreslagna stadgandet synes Bil till Ridd. o. Ad.
B«nd. 8. 1X4 Ven II Augustii e. m. mig icke vara lämpligt.
Först och främst sex? det ut, sorn skulle de Bruksägare, hvilka sedan anmält sig till, men icke erhållit skatteköp asina Recognitionsskogar, och sorn nu efter hvad Utskottens Betänkande i öfrigt innehåller, anses icke hafva förlorat'sin rätt dertill, böra å nyo inom det föreskrifna året, sig dertill anmäla, så vida deras rätt skulle vara bevarad; sådant ändå vara öfverflödigt, och det bör derföre i beslutet uttryckas, i händelse det i Öfrigt skid. le blifva beståndande.
Af detta beslut, sådant det är uppfattadt, synes vidare följa, att endast de Bruksägare, som icke iakttagit preescriptionstiden för anmälan till skatteköp, men icke de, hvilka väl densamma reservationsvis iakttagit, men sedermera efler den lemnade rättigheten, afsagt sig skatteköpet, skulle underkastas den föreslagna förhöjningen i Recognitionsafgiften, ehuru likväl meningen måtte vara, att sådant äfven skulle gälla i afseende på de sistnämnde; detta borde sålunda också till förekommande af ali oriktig tydning bestämdt uttryckas, Att såsom Utskotten föreslagit, ålägga skogarne en Recognitionsafgift i penningar, svarande mot de onera Recognitionshemman i orten böra utgöra, förekommer mig såsom nästart omöjligt, emedan all säker grund saknas för dess bestämmande.
Recognitionshemman skola deltaga i alla allmänna utskylder och besvär * såsom rotering, skjuts, väghållning, publique byggnader, Fjerdingsmanstjenst m. m. och huru skall detta i penningar med den säkerhet, sorn för en ränta vara hör, kunna mätas och värde-'
Den II Augusti e. m.
Ug ras> oell denna värdering af auetoriteteme pröfvas.
Nya framtida skyldigheter, sorn kunna Héihman åläggas, antingen i Följd af Riksens ■JStanders beslut eller enskildta öfverenskommelser, skola efter den antagne grunden afven beräknas och räntan derefter för hvarje gårig jeriiias.
Det föreslagna stadgandet blir således bverkställbärt i förevarande fråga; jag afstyrker 'det på det bogsta och tror, att något lämpligare icke finnes att föreslå, ari hvad deri Kongl; propositiorien, såsörii ofvannärhridtär; innehåller; I öfrigt hafva Utskoiteri frångått Riksens Ständers beslut vid sista Riksdag, att inkomsterne genom försäljningen af Reeognitionsskogarne skulle användas till FörsvarsVerkets behof.
Orri Riksens Ständer vid deritia Riksdag anslå hvad dertill i alla delar erfordras, finnér jag väl intet vid hvad Utskotten i denna del yttrat vard att erinra; mén i annat fall yrkar jag ritt Riksens Ständers förra beslrit riiå ari vidare tjena till efterrättelse; Jag underställer j örn icke i följd af dessa hima anmärkningar det förevarande Betärikähdbi hiå till Utskotten återremitteras; N:0 3.
Herr Hjerta, Gujtaf:
Enligt Höglofligé Oeconomie- och BesvärsUtskottets meddbldte iprotocolls-Utdrag af deri 16 riy£.ti.
Jtiriii; hade Utskbttet iilstämt i Stätt - I HG Den 11 Augusti /, m. Utskottets Utlåtande, utom i andra punkten, nemligen: 1) Angående tiden hvarifrån Bruks-ägarnes skyldighet att skatteköpa sina Recognitionsskogar skulle beräknas; och 2) Rörande sättet för Recognitions-målens behandling.
Dessa punkter vorofalltså föremål för Utskottens åtgärd vid sammanträdet å Ridderhuset och blefvo meningarne dervid sammanjemkade, på sätt det justerade Protocollet af den 5o Junii innehåller; hvarvid dock Herr Landshöfdingen Friherre Cederström sig reserverade emot beslutet på det hela.
Men som Oeconoinie- och BesvärsUtskottet, enligt förstnämnde Protocolls-Utdrag, hade tillkännagifvit: ”det Utskottet ansåg sig icke tillkomma, att, rörande frågan om de genom Reeognitions-skogarnes Skatte-försäljning inflytande medels användande, uti pröfning ingå, eller'något hufvudsakligt Utlåtande meddela; så och enär StatsUtskottets tanka i denna del, att desse skatteköps-medel borde till RiksgäldsContoiret aflernnas, för att derstädes disponeras, i samma ordning, som för andra skatte Jöse-skillingar finnes föreskrifvet, var det beslut, som blifvit fattadt, och hvilket ej någonsin varit i fråga att ändras af förenade Utskotten, än mindre blifvit det; synes det besynnerligt, att Herr Friherre Cederström vid justeringen af den gemensamma Den II Augusti /, mt ii7 expeditionen gjordt den reservation: att StatsUtskottet i Betänkandet om Ilecognitions-skogarne tillåtit sig, att enskildt göra tillägg utöfver hvad i Utskottens sammansatta Plenum blef beslutadt, innefattande tillstyrkande af afslag på Konungens Nådiga Proposition, rörande användandet af de för Recognitions-skogarnes försäljande inflytande medel, på sätt Riksens Höglof. lige Ständer vid 1818 års Riksdag beviljat. N:0'-4.
Hörsamste
Sedan RiddarhusUtskottet, dels till följd af den allmänna föreskrift, som innefattas i 4g §.
RiddarhusOrdningen, dels ock i grund af Högloflige Ridderskapets och Adelns under den ag sistlidne Januarii meddeldte remiss å Riddarhus.
Directionens vid denna Riksdag afgifne RiksdagsBerättelse, företagit sig och jemväl fulländat granskningen så väl af Riddarhus Directionens förda Protocoller för den tid, som förflutit sedan sista Riksdag, som ock af de sista 5 årens afslutade Hufvudböcker öfver RiddarhusCassan och Adeliga CadettScholae-fonden, jemte alla öfrige under Directionens förvaltning ställde Cassör och Medel, samt Utskottet till pröfning förehaft de särskildta ämnen och hemställanden, som i omförmäldte Berättelse förekomma; får.
Utskottet nu öfver detta allt till Högloflige Ridderskapet och Adeln aflemna sitt vördsamma Utlåtande, dervid Utskottet, i afseende på uppställningen, skall följa den ordning, som i Directionens Berättelse 118 Den II, Augusti e, rn. blifvit iakttagen, helst d# flere anmälanden, stwij i densamma innefattas, antingen i och flir sig sjelfve, är o af den beskaffenhet, att de fordra ett särskilt yttrande, eller oek gifva en lämplig anledning^ ali i en me,ra systematisk ordning , genom iika,rtade. ämnens sammanförande, framlägga de omständigheter, hvilka vid Rrotocoflernes läsning ådragit sig Utskottets uppmärksamhet. % »• Uti denna § har RjddarhusDirectionen. arv-, malt den tillväxt, sorn ej mindre RiddurhusCassan , an, Adeliga Cadett-Scholae-Fonden vunnit undpr de, sista 5, åren , utgörande för den, förra, 7,2,15, Riksdaler g skifliiigarj 4 runstycken , och för flen, sednare, 10,8:06 R:dr a4 sk. 8 r;st.
B;co, och.
Utskottet begagnar, med nöje detta tillfälle, att förklara, det Utskottet funnit så väl sjelfva Cassornes förvaltning vara med uppmärksamhet och ordning, a£ nu, varande
Directionen förd, som, ock alfa till densamma hörande låne-handlingar uti ett skick, hvarigenom fondernes rätt och säkerhet för framtiden är behörigen tryggad;, äfvensom; att de många och till en. del, vidlyftiga räkenskaper, hvilka angå. dessa fonder, äro med redighet och noggrannhet af Riddarhu. s.ffam.ererar^n författade.
Vicf, detta tillfälle nödgas likväl
Utskottet fullgöra «?n obehaglig skyldighet, att inför, Ridderskap^ och Adeln anmäla, den, förlust, som, RiddarhnsCassan och Stjernereutzska fonden s^- Den II Augusti e. m. 1'9 dan sista Riksdag lidit af tillsammans 5ooo R:d Baneo i capital utom räntor, härledande sig deiifrån, att ett på detta belopp af nu mera aflidne Majoren Axel Printzenskjöld upptagit oell uti Frälsehemmanet
Rud intecknadt lån, blifvit, i anseende till inträffande särskildta omständigheter, genom dom uti låntagarens Concurs frånkänd den företrädesrätt till betalning, som genom berörde inteckning varit åsyftad och för cassorne beredd, hvarigenom, enär andra Printzenskjölds skulder ansetts böra framför ifrågavarande fordran utgå utaf köpeskillingen för Rud, hvarken denna köpeskilling yller Printzenskjölds öfriga egendom lemnat något öfverskott, hvaraf Cassorne kunnat utfå sin betalning.
Till närmare utredande af detta förhållande och den Rättegång, som, efter det Concursmålet är yordet hos Kongl, Maj:t slutligen afgjordt, sedermera blifvit af RiddarhusDirectionen anstäld emot Majoren J.
A. von Matern, såsom den der^, genom ett af honom utgifvit oriktigt betyg, ansetts hafva varit en orsak dertill-, att omförmäldte fonder, på, berörde sätt, blifvit i ileras rätt lidande, har Utskottet låtit genom RiddarhusFiscalen härom författa en omständlig Berättelse, hvilken härjemte bifogas och hvarpa Utskottet får sig vördsamt åberopa.
Då den förlust, sorn sålunda drabbat RiddarhusCassan och Stjernereutzska fonden icke kunnat förutses, utan först genom UofRättens
Dom i Concursen och den derpå följde försäljningen utaf Ruds Hemman, blifvit uppenbar; och de Ledamöter, hvilka på den tid lånet be - IBO Ven II Augustif.m. viljades, suttit i RiddarhusDirectionen, emellertid till största delen genom döden afgått, och i öfrigt för deras förvaltning af Riddarhusets angelägenheter vid 1817 oell 1818 årens Riksdag, efter RiddarhusUtskottets tillstyrkande, erhållit ett så beskalfadt förklarande af Ridderskapets och Adelns välhehag, som alltid varit såsom decharge ansedt, återstår för nuvarande Riddarhus Utskottet, i afseende på sjelfva målet, icke något vidare att tillgöra, än att förhållandet hos Ridderskapet och Adeln anmäla.
Härefter har hos Utskottet uppstått fråga, huru med förlusten, som härigenom uppkommit, borde förhållas.
För den del af lånesumman eller 2000 R:dr jemte ränta, sorn af RiddarhusCassan utgått, anser Utskottet någon ersättning icke kunna komma i fråga, enär de öfverskott, som genom capitationsafgiften eller annorledes tilläfventyrs framdeles skulle kunna vinnas, och under namn af ersättning för den timade förlusten till RiddarhusCassan ingå, i allt fall bör komma nämnde cassa till godo; men hvad åter angår den summa af 5ooo R;drs capital, som af framledne HofRättsRådet Stjerncreutz’s Testamentsfond utgått, har t tskottet funnit det vara en både på rättvisa och hedersptigt grun. dad skyldighet å Ridderskapets och Adelns sida, att så föranstalta, det denna summa blefve fonden^godtgjord.
Förhållandet visar sig väl för det närvarande sådant, att fonden genom räntor, som blifvit hopsparde, innan utdelningen af pernio - Ven II Augusti f. m. ner begyntes, vunnit en tillväxt i dess capitalsumma af i2Öo R:dr Banco utöfver hvad till Riddarhuset blifvit såsom donerad fond först aflemnadt, så att blott en mindre del deraf skulle genom den nu inträffade förlusten vara förlorad; men detta förhållande synes i Utskottets öfvertygelse icke kunna på något sätt förringa rättmätigheten af den fordran, att fonden bör oförryckt bibehållas vid den föi’kofran i capital, densamma en gång erhållit.