Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ur denna synpunkt vi måste betrakta saken, då vi i dag skole afgöra, om Bolaget genom ett obetydligt biträde skall sättas i tillfälle att fortsätta arbetet, eller om det påförhand skall afbrytas.
Följden deraf har varit, att arbetet fortskridit så mycket som möjligt, ehuru det flere gångor blifvit afbrutet genom oförutsedde händelser.
Man har dock sökt att af allt draga så mycken Den 26 Mars f. m. nytta, som möjligt; och jag vägar säga, att de, som följt arbetet med uppmäsksamhet eller vilja bedömma det efter resultatet, skola finna, att det står framom icke allenast allt af samma slag, som kan visas inom Riket, utan kanske äfven större delen af hvad som utomlands blifvit verkstäldt.
Arbetet har dessutom varit underkastadt så mycken granskning, dels genom serskilde af Konung och Ständer utsedde Revisorer, och dels genom de årliga Revisionerne, att hvar och en lätt kan öfvertyga sig, att redogörelsen varit säker, klar och öppen.
Denna afhandling visar, att om man vid Götha Canal inrättat arbetet efter samma grunder, som vid Trollhättan följdes, skulle kostnaden stigit till 15,176,000 R:dr, i stället alt den hittills utgjort 7,923,817 R:dr; så att, om härtill lägges hvad som blifvit påkostadt den mechaniska verkstaden, utgö - jg Den 26 Mars f. m. rande 84,733 R:dr, livad sorn vidare blifvit användt till inventarier och dylikt, uppgående till 274,5o3 R:dr, samt sist de till Co 11 alens fullbordande erforderlige 845,334 R:dr, blir totala kostnadssumman 9,128,387 R:dr, eller, om man vill taga en rund summa, med afdrag af kostnaden för verkstaden och värdet af de inventarier, som efter arbetets slut kunna vara öfrige, jemt 9,000,000 R:dr, som utgöra den verklige kostnaden.
Det måste således ligga i de utländska bättre methoderne, som blifvit gjorde till inhernske och åstadkommit denna verkan uti ett planmässigt begagnande af de naturliga, visserligen stora, fördelarne.
Men, säger man, stora missräkningar hafva ägt ruin.
Må det tillåtas mig, då jag nu kanske talar för sista gången på detta rum, STOCKHOLMS M^SKOLAS Ma r s f. ra. ij rum, att ytterligare tillägga något i ämnet.
Kanske skall jag öfvertyga åtminstone dem, sorn sjelfve veta, hvad kostnadsförslag vilja säga, och kunna döma derom, att missräkningarne icke varit en följd af vårdslöshet och okunnighet, utan snarare oundviklige till följd af sakens natur.
Ty om man kan visa, att i Holland, der under 7 sekler 3ooo millioner gyldén blifvit använde till Canaler, missräkning ägt rum i kostnadsförslaget till den sist byggde Canalen; om i England, der Canaler blifvit gräfde till en sträcka af 4oo Svenska mil, den sista Canalbyggnaden börjades med ett kostnadsförslag, som först upptog 25o,000
Pund och slutade med i,3oo,ooo; om i Frankrike alla sedan år 1822 gjorde förslag till Canalbyggnader, hvilka likväl inlemnas till Lagstiftningen för att granskas’, slagit felt från £ till itdelar af hela kostnadssumman; så kan icke sådant härröra af en allmän vårdslöshet.
Det måste bevisa, att yrket är af den art, att icke allt kan förutses.
Detta är också lätt begripligt, då föremålen för beräkningen ej visa sig för ögonen.
Exempelvis må nämnas KielerCana18 H. 2 i8 Den 26 Mars f. m. len, som endast är 3 mil lång, med 6 slussar af 27 fots böjd, och ändock kostat öfver 7 millioner R:dr.
Det gifves endast arne sätt att göra förslagen med säkerhet lillräcklige, och jag föraktar dem begge.
Jag skulle då hafva ljugit emot min egen öfvertygelse, emedan förslagen voro uppgjorde, på vid Canalarbetet förvärfvade och förslagen bilagde erfarenhetsgrunder, af män, på hvilkas arbete jag litade.
Min reservation, att jag ej vågade ansvara för de framlagde förslagens tillräcklighet, står derföre också uttryckligen anförd i Ridderskapets och Adelns Protocoller så väl vid i8i5som 1823 årens Riksdagar.
Det andra sättet är, att \itföra arbetet dåligt och svekfullt, men med lika vacker yta.
Heldre har jag velat synas felaktig, än besvika samtid ( Den a6 Mars f. m. »9 och efterverld.
Ty betraktar man arbetets storlek, och besinnar, att det första förslaget, som efter någon erfarenhet framladesår i8i5, uppgjordes till 6,344.167
K:dr, skall man ej undra, att denna summa sedermera måst ökas med 5o procent.
Jag är öfvertygad, att man ingenstädes i verlden uträttat så mycket med så litet; ty naturen har så väl försett med mnterialier och transportmedel.
Då man härtill lägger begagnandet af utländska arbetares utmärktare arbetsförmåga , borde resultatet blifva fördelaktigt.
Derföre långt ifrån att lägga de inträffade missräkningarne någon till last, är jag öfvertygad, att vi länge nog skola få vänta på någon, som kan upprätta förslag med större noggranhet, än desse.
Kostnadsförslaget till Trollhätte-Canal började med g, steg sedan till 11, i5 och sist till 23 tunnor guld.
Men låtom oss äfven se, hurudant erfarenheten visar förhållandet med företag af annan beskaffenhet; hurudant det är med Upsala AcademieBygg 2 * 20 Den 26 Mars f. va. nåd, som dock ligger öfver jord, och der allt bör så mycket lättare kunna beräknas.
Förslaget började med 90,000 R:clr, ökades derifrån till i5o,ooo och vidare till 200,000, och ännu erfordras nya 100,000 R:dr.
Sådant förundrar mig icke, äfvenså litet, som jag kan klandra det; men jag är skyldig att göra jemförelse.
Då likväl sådant kunnat inträffa vid företag inom en kort synkrets och ofvan jord, der allt kan beräknas, huru mycket mer skall det ej inträffa med en Canal, som måste gräfvas 8 mil under jord, der en mängd hinder, som icke kunna beräknas, komma i vägen, såsom källsprång, jordras, olika beskaffenhet af jorden och dolda berghällar, der jordgräfningen varierar från 24 sk:s pris till 3 R:dr, bergsprängning från 5 till 12 R:dr per Cubikfamn, äfven i hänseende till transportens längd* och djupet ända till 12 å \o fot under jordytan , och detta allt med en arbetsstyrka, hvars production måste vara i förhållande till väderlek, sjukdomar och olika provincers olika arbetsförmåga.
Jag får då, Den 26 Mars f. m. 21 med samma förtroende, som jag emottagit min befattning, afsäga inig densamma.
Jag kan icke tilltro mig, hvad erfarenheten visat, att alla andra länder icke kunnat åstadkomma; men jag tror, att i samma mån som arbetet drager sig tillsammans och man blir bekant med omständigheterne, skall man ock komma närmare målet i delta afseende.
Jag får likväl härvid öppet tillägga, om jag ock derigenom skulle få motse nytt klander, att, i händelse omständigheterne ännu bortgömde någon förbättring, (betydlig kan den ej bli) hvartill, såsom oföresedd, kostnaden icke blifvit beräknad, jag ej skulle tveka att begagna den, och anse mig straffbarare, om jag visste mig hafva bortgifvit en fördel för fäderneslandet, än om en ny brist i anslaget derigenom förorsakades; ty jag anser andan af detconstitutionella samhällsskicket vara, att den constitutionella Embetsmannen för oföresedde fall heldre bör fatta en egen öfvertygelse och följa den, än förblifva overksam; dock måste han underkasta sitt handlingssätt medborgarnes bedömanden, hvilket jag för min del icke heller någonsin tvekat alt göra.
Jag skall gerna lemna min befattning till dem, som anses mera skicklige eller förtjente af mera förtroende än jag.
Redan år i8.i5 ansåg jag mig pligtig att sätta mina constituenter i tillfälle att dömma öfver mitt handlingssätt.
Det är bekant, att jag då nedlade min befattning i 11 Den 26 Mars f. m. CanalDirectionen, men blef å nyo invald.
De casus, då delta inträffat, äro i sjelfva verket få; men Bolagsreglorne tillägga Directionen, emedan ej alla erforderliga föreskrifter vid ettså omfattande företag kunde föreses, rättighet att ändra de föreskrefne åtgärder ne efter omständigheterne, och sjelf vidtaga de mest passande.
Jag får härvid hänvisa Ridderskapet och Adeln till Bolagets privilegier, som uttryckligen bestämma, att om en egen verkstad erfordrades för Canalens behof, skulle en sådan få anläggas, dervid Bolaget, utom begagnande af vanliga rättigheter, ägde att laga rudimaterier hvar som helst, jemte flere andra fördelar, som finnas upptagne i 7 §. af privilegierne, om jag ej minnes orätt.
Man fann snart, att en Engelsk verkstad var nödvändig; ty om man ville tänka på att få Canalen utförd på ett varaktigt sätt, kunde det endast ske med verktyg, som voro förfärdigade på en för behofvet afpassad verk - Den a6
M ars f. ra. stad.
Detta kunde endast ske genom ett mudderverk med ångmachin, som måste vara kraftfullt, men blef genom sin complikerade beskaffenhet ofta bristfälligt.
Lägger man nu härtill jernbroarne, portarne och lyftskrufvar, jemte många andra saker, så finner man lätt, att en sådan verkstad omöjligen kunde umbäras.
Huru ville man åstadkomma något sådant, ulan egen verkstad.
Dagligen ökades derjemte behofvet af ångmachiner, hvaraf många enskilde gjorde beställningar; man kunde förutse deras nödvändighet för Ångfartyg, lill befordrande af hastigheten under Canalfarterne.
Jag frågar, ont ej detta varit anledning nog för oss att anlägga en sådan mechanisk verkstad, likasom man redan förut gjort i Ryssland, Preussen, Danmark, Holland med flere länder, så att vi snart voro de enda, som saknade en sådan.
Man har dessutom sett hvad det kostar att vända sig till Utlänningen med arbetsbeslällningar; man vet hvad de förste jernportarne till Canalen 24 Den 26 Mars f. m. hostat, hvilka måste hemtas från England, men hvarförutan inga jernportar troligtvis ännu funnits i Sverige.
Detta var anledningen, hvarföre
Directionen, efter bästa förstånd och omdömes-förmåga, ansåg anläggningen af en mechanisk verkstad nyttig och nödvändig för de erforderlige instrumenternes förfärdigande.
Det är möjligt, alt den häruti misstagit sig, och jag fruktar i sådant fall, att det icke varit den enda gången; men då man uppdragit åt
Directionen att ombesörja Canaleus fullbordande, måste man äfven medgifva den rättighet att för detta ändamål använda de efter dess omdöme bästa medlen.
Directionen icke, utan en föregående hemställan, äga rätt att ändra en spade eller en skottkärra från de gamla modellerne?
Jag skulle likväl tro, att skapandet af en communication emellan 143 mil insjökust, genom den redan färdiga Camaieu, och begge håfvens sammanbindning, sedan den blir fullt färdig, skall medföra ganska mycken nytta.
Det vore besynnerligt, örn man ensamt i Sverige ej kunde inse nyttan häraf, under det den uppskattas
Den 26 Mars f. m. 35 ganska högt af alla främlingar.
Man säger väl, att våra vintrar äro hinderlige, och jag har hört omtalas, att vår sommar ej räcker mera än 4 ^ 5 månader.
Jag har likväl här sammandrag af Journalerne för 6 år, eller från och med 1823 till och med 1828, och desse vissa, att seglationstiden på Canalen varit per medium 8 månader 10 dagar om året; att kortaste tiden varit 7 månader g dagar, och den längsta g månader 2 dagar.
Jag torde härvid tillika få upplysa, att efter 17 års annotationer har seglationstiden vid Trollhätte-Canal varit per medium 7 månader 24 dagar; men vid Forssvik har den sedan »817 ej gått längre än till 7 månader 5 dagar.
Dessutom torde jag få tillägga, att i Tyskland räcker seglationen på Mayn och Donau endast 200 dagar; ty ehuru inga vintrar der hindra seglationen, inskränkes den dock genom desse floders starka vattuflöden till 6 månader och 20 dagar per medium.
Men på det man vidare må kunna bedömma den nytta Canalen kan komma att medföra, torde jag få nämna, att ehuru Caltalen ännu icke blifvit fullkomligt färdig, hafva 4°° fartyg med olika laster, till ett 26 Den 26 Mars f. m. belopp af 47,000 S®, årligen, passerat derigenom, oberäknadt Canalensegne byggnadseffecter.
Icke destomindre påstår man, alt Canalen icke begagnas; men det förhåller sig ej så.
Till Jönköping, som ligger i den direction, att det måste bibehålla sina gamla handelsrelationer med Götheborg, och hvarest således de gamla eommunicationsvägarnes afbrytande måste gå trögt, hafva på ett år från Götheborg blifvit förde 13,ooo tunnor sill och salt.
Från Jönköping hafva likaledes elfecter i samma progression blifvit transporterade till Götheborg.
Stångjern, som är den lättaste vara att föra landvågen, skeppades år i8a3 från Jönköping 53 Sffi, men år 1828 i5g5
Sffi; hvilket bevisar att den rätta åsigten småningom vinner öfverhand öfver den gamla fördomen.
För att härjemte utreda förhållandet med andra effecter, torde jag äfven få nämna, alt år 1826 transporterades på Canalen i85o tunnor Kronospannmål, hvilket gjorde Staten en besparing af i4°8 R:dr, under det att Canalens vinst i afgift endast utgjorde 700 R:dr.
Totala Canalinkomsterne för främmande transporter hafva hittills varit 17,300 R:dr per medium om året; hvartill dessutom kommer en inkomst i Spann - Den 26 Mars f. m. 27 mål af Canalens på ömse sidor belägna fruktbara jord, och hvartill sist bör läggas Trollhätte CanalBolags concession i ^5 år af dess ökade inkomster genom Götha Canals anläggning, att utgå så snart Canalen är färdig, och hvilken redan utgör 5ooo R:dr.
Jag måste förklara, att jag hvarken sjelf kan äga en sådan öfvertygelse, eller tror, alt den hyses af någon, som gifver sig tid att granska de factiska förhållanderne, men väl att den yttras af sådane, som vilja gifva saken ett helt annat utseende, hvilket jag hemställer, huruvida det är det rätta.
Sedan jag af Kongl. KammarCollegium erhållit aulhentik uppgift på allt hvad som från Slaten åtgått till jordersättningar för Götha Ca - 28 Den 26 Mars f. ra. ml och deröfver uppgjort en ordentlig liqvid, har jag sökt en dylik beräkning
Öfver landets vinst i besparade dagsverken.
JDå man härvid följer det förut uppgifne förhållandet blir resultatet:
På Götha Canal bar varutransporten, såsom förut är nämndt, år 1828 utgjort i vigt 47,121 Skepprd, hvilka, beräknade för Landtransport å 3 Skepprd på parlasset, på 8 mils väg (från Jönköping till Götheborg är i6£ mil landväg), med 4 dagars tid förresan fram och åter, erfordra 128,000 bäst- och 64,000 karl-dagsverken.
4oo fartyg, som under året verkställt denna transport å Canalen, erfordra för i medeltal räknade högst 4 mil fram och åter, på derföre åtgående aine dagar, 800 hästoch lika många mans-dagsverken för fartygens framdragande, men medtaga derjemte till fartygens besättningar, i medeltal tagne till 2 man och i5 dagar för hela resan, 12,000 mans-dagsverken.
De på sådant sätt under bästa årstiden besparade 178,400 dels häst- dels karlsdagsverken upptagas öfver hufvud till 20 sk. per st., som gör i årlig vinst för det Den 26 Mars f. m. allmänna en summa af R:dr 74*333: 16.— beräknad endast efter hvad nu på Canalen transporteras, utan afseende på stigande rörelse.
Om man af denna årliga vinst drar alla jordliqvidationens utgifter, nemligen en gång för alla gjorde utbetalningar till jordliqvidations-förrättningar, resepenningar, ersättning för förlorade grödor, husflyttningar, vederlag på ett visst antal år m. m., betalte dels i penningar, dels i persedlar, uppskattade efter markegången i en summa . . 28,527: 44- n* Vidare Boställs och andra Aboers för lifstid tilldelade ersättningar, suppositionsvis beräkde för 12 år, äfven förvandlade efter 10 års mareng 6,616: 8. -35.!^; 4.
Så återstår af första årets vinst R:dr B:co 39,189: 11. 1. hvaraf ytterligare böra dragas årliga utgifter för all framtid i följd af Jordliquidationen, 3o Den 26 Mars f. m. Transport 39,189:11.
1. persedlarne förvandlade, som förut, efter markegång. . . 7,131:22. 8.
Då första årets behållna vinst för det allmänna har varit 32,067: 36. 5.
Och för de påföljande åren, förutsatt att rörelsen endast förblifver hvad den nu är, kommer den att utgöra . . 67,201:41.11. och detta oberäknadt besparad väglagning efter 16,000 parlass på 8 mil fram och åter m. m.
Det torde äfven böra nämnas såsom ett factum, icke blott supposition, att vid Trollhätte-Canal, der på en redan af ålder bestående transport-rörelsen var i full gång, den årliga varutransporten dock har förhållit sig, som följer:
År 1801 första året transporterades der 191,988 Sfg; 1808: 227,913 Sffi; 1818: 336,884 S®; 1828: 525,874 S®.
Man har äfven sagt, att transportkostnaden vore för dyr; men, utom att detta redan vederlägges derigenom, alt Cunalen besökes, får jag äfven upplysa, att afgifterne, efter den hittills provisionelt antagna taxan, äro: för ett S@
Stångjern frän Wettern till Götheborg i Canal-afgift, frakt m. m. 1 R:dr 3 sk.
En tunna Råg 43 sk.
Eder med vidlyftiga detaiIler; men den, som förtroendet satt till väcktare, måste äfven svara och redogöra för sin befattning.
Jag vet väl, att saken i mig saknar mycket, att mera skicklighet och en större förmåga skulle vara önskvärd; men jag har gjort hvad jag har kunnat; jag har ej trängt mig till platsen.
Jag vill icke 3i Den 16 Mars f. ra. uttrötta Eder, mine Herrar, med vidare beskrifning af denna idee, sorn jag än en gång påminner icke var min utan Svea folks oell Konungars; men den dag kommer, då man skall säga, att den, som uppoffrade mer än en half lifstid för delta mål, och försakade en kanske lyckligare enskild ställning, om lian än stundom misstagit sig lill följd af menskliglietens allmänna lott, kunde likväl icke misstaga sig på målet i det liela.
Jag är öfvertygad, att då ingen af oss, sorn nu intager detta rum, mera finnes på jorden, skola de, som komma efter oss, lugnt och med tacksamhet bedöma våra handlingar.
Yi stå på den punkt, att genom ett i sig sjelf obetydligt beslut afgöra, huruvida forntidens förhoppningar och nutidens bemödanden en dag skola bära frukt; huruvida vi för efterverlden skola visa oss såsom ett modigt och ihärdigt folk, hvilket gått tillväga på ett förfädren värdigt sätt.
Yi stå äfven på den punkt, alt kunna aflägsna oss från målet, eller komma till ett motsatt slut, som är gjordt med så litet, att jag försäkrar, om ej den inre öfvertygelsen härom uppmanat mig, skulle jag icke i dag hafva uppträdt för att yttra ett ord till Canalens fördel.
Men se - Den a6 Mars f. m. 33 sedan vi bafve fullbordat /fy slussar i alla lägen, sedan vi framfört Canalen genom bottenlösa kärr och mässar, öfver betydliga högder; sedan detta allt lyckats oss, och erfarenheten redan visat, att vi hafva magt öfver föremålen; är det väl möjligt, att vi, med större tillgångar än då vi började, skulle stanna och afbryta, sedan T^:delaraf arbetet redan är färdigt, för att sjelfve bortkasta de redan köpte fördelarne, eller åtminstone fördröja dem.
Jag klandrar ej de Ledamöter af Utskotten, som gjort om Utskottens Berednings beslut; jag aktar dem, sorn påtaga sig ett besvär jag haft tillfälle försöka; men jag förstår icke, huru man kunnat komma till ett sådant resultat, då det redan var tillkännagifva, att man saknade medel att uppehålla arbetet för i4 dagar, så vida man icke sattes i tillfälle dertill genom någon åtgärd å Ständernes sida.
Det är verkligen anmärkningslö H. 3 \ \ 34 Den 26 Mars f. m. värdt, att rykten så skickligt i det afgörande ögonblicket utspridas, hvilka omöjligen kunna i någon god mening vara utgifne.
Ingen ting kan vara mera osann t; Men då jag här måste förklara, att jag icke, utan begagnande af min enskilta credit, hvilken dessutom ej lärer vara särdeles tillräcklig, för närvarande äger utvägar till 5ooo R;dr, bevisar det skickligheten och afsigten hos dessa ryktens utspridare, att göra det i en sådan stund, att Lagstiftande Församlingen deraf skulle kunna förledas att anse såsom ett obetydligt beslut, en fråga, hvilken likväl afgör öfver 20-åriga bemödanden och 100-årige önskningar.
Man bar äfven sagt, och jag uppmanar den som förmår att här uppstå och bevisa sin satts, att Canalen icke kunde framföras vid Söderköping med livad anslag som helst.
Delta är en absolut osanning.
Jag nyttjar hårda ord; men det är lika obehörigt, att sådane ogrundade nyheter tillskapas eller kringspridas i det afgörande ögonblicket.
Det vore bra besynnerligt, om Directionen bade fullbordat 47 slussar och visat sig kunna framföra Canalen hela 8 mil, men skulle vara i okunnighet om Den 26 Mars f. m. 35 delta hinder.
Man säger att der finnes ingen botten för slussarne; och likväl har den sista slussen den bästa botten man vill önska sig, ty den står på berget; 6 andra äro redan grundlagde, endast 4 återstå.
Detta var likväl kändt redan år 1811, då der upplades bankar, som voro beräknade att i 10 år få sjunka och formera en fast bas.
Nu äro redan 18 år förlidne och företaget har lyckats öfver all förmodan, då hvad bank som hälst med all säkerhet kan uppföras på denna grund.
Jag önskar, att sådane anmärkare ville följa mig på Canalen och se slussar byggde på qvicksand, sådane, att om en karl stadnade på den i 5 minuter, 3 man erfordrades alt draga upp honom; se Canalen danad af bankar, till 18 fot upplagde på kärrängar, sorn gungade under fötterne, medelst en enkel beräkning af basens rätta proportion emot höjden.
Har ej
Directjonen gjort sig förtjent af förtroende i sådane saker, då må hon gerna lemna rum för en annan.
Jag slutar med att bedja om förlåtel 3* - 36 Den 26 Mars f. m. se för den vidlyftighet jag nyttjat, och att aflägga min tacksägelse för den uppmärksamhet Ridderskapet och Adeln behagat egna mig.
På vårt beslut beror, huruvida det en gång om oss skall sägas, att vi ombytt hvad man kallat ett förhastadt företag emot ett förhastadt omdöme.
Jag kan icke ölvertygas, att 1809 års Ständer förhastade sig i beslutet om Götha Canal; må än vara, att de eldades af en lifligare känsla, än vi.
Grefve von Rosen, Adolph, anförde skriftligen:
Med tvekan uppträder jag att yttra mig i ett ämne, som redan blifvit behandladt
Den 26 Mars f. m. 37 af så utmärkta Talenter, och från skiljaktiga synpunkter bedöm,dt med så öfverlägsen skicklighet, att äfven den öfvade talaren, den mera erfarna mannen, knapt kunde hoppas vid detta tillfälle ytterligare fästa Ilöglofl.
Ämnets vigt, det lifligt! interesse det väckt, ökar ännu mera denna betänklighet, om ock den inom dessa murar städse visade grannlagenhet försäkrar mig om några ögonblicks uppmärksamhet.
Öfvertygad att i ämnen, hvilka, likt det nu ifrågavarande, blifvit betraktade på så olika sätt, äfven de ringare bidragen till deras framställande äro nyttiga, har allt detta likväl ej kunnat afhålla mig från att anföra de anmärkningar vid Förenade Stats- och BancoUtskottens Utlåtande, hvartill det efter min öfvertygelse gifvet’ anledning.
Majlis Nådiga Proposition om ytterligare anslag till Götha Canal, som till Utskotten från Höglofl.
RiksStånden blifvit remitterad, föreslår, alt lill det återstående af delta arbete må anslås en summa af 845,000 R:dr B:co, och fäster dessutom serskildt Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på angelägenheten af, att frågan om de 100,000 R:dr, sorn förskottsvis erfordras, varder, oberoende af hufvudsumman, till skyndsam pröfning företagen och afgjord.
Dessa begärte 100,000 R:dr bor - 38 Den 26 Mars f. m. de således betraktas afskildt, det är, i min tanka, på annat sätt än de 845,000 R:dr, hvilket ock genom ordet förskott antydes.
Ett förskott innebär, efter det begrepp jag derom äger, alltid skyldigheten att redovisa, och om det, såsom i närvarande fall, äskas, innan hufvudsaken blifvit bestämd, synes det tydligen, att återbetalningen af de förskottsvis gifne medlen blifver en följd af hufvudsakens, eller det begärda anslagets af 845,ooo R:dr afslående.
Förskottet kan och bör således ej annorlunda anses, än som en af Directionen för Götha Canal begärd försträckning, intill dess Rikets Ständers beslut i hufvudsaken blifver kändt, och innebär, i fall detsamma beviljas , skyldigheten att återbetalas, i följd hvaraf denna förskotts- eller för sträckningssumma ej kan komma under rubriken:
Större eller mindre anslag till Götha Canal, samt andra dylika Stats-behofven underordnade utgifter, hvilka Förenade Statsoch BancoUtskotten ansett ej böra komma i fråga, förr än tillgångarne blifvit anvisade för de egentliga Statsbehofven.
Ehuru godkännande denna af Utskotten framställde grundsatts, synes den mig likväl i detta fall vara origtigt tillämpad och så mycket mera oväntad, som sammansatta Utskottens FinanceBeredning, utgående från samma synpunkt, som Utskotten, af del i Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition influtna ordet förskott ej funnit sig hindrade att be - Den 26 Mars f. ra. 39 trakta deu begärta förskottssumman, såsom, i min tanka, alla under dylika omständigheter gifna förskott måste enligt sin natur betraktas, det är, såsom försträckning eller län.
Majrts Nådiga Proposition innehåller ej, alt Rikets Höglofl.
Ständer nu. skulle anslå för Götha Canal 100,000 R:dr, och sedermera 745,000, utan öfverlemna v frågan om hela den erforderliga summaw till Rikets Höglofl.