Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs och biföllos SlatsUtsk:s nedannämnde d. 7 dennes f. m. på bordet lagda ullålin: N:o 83, i anledn. af väckt motion, rör:de Waxholms stads innevånares besittningsrätt till derstädes befintlige tomter och lägenheter; N:o 84, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för en del hemmansägare i Hortlax by från erläggande af tillökningsskalt; N:o 85, i anledn. af väckt motion, ang:de upphörande af rusthållarnes vid cavallerircgemenlerne åliggande att utgöra s. k. trosspassevolanceafgift; och N:o 86, i anledn. af väckt fråga om utbekommande af ytterligare begrafningshjelp efter aflidne Landträntmästaren J. F. Alm.
Efter det R. o. Ad-bifallit sistnämnde utlåt.
N:o 86, yttrade sig Frih. Cederström, Jacob:
Jag motsätter mig icke det beslut, som är lältadt, men jag ber att få reservera mig deremot, emedan en misskrifning af R.
M. är af beskaffenhet, att Rikets Ständer böra lill siffran den honorera, och att således när R.
St. skrifvit lill K.
M. alt en pension skulle beräknas högre, än som verkligen vederbort, så mäste äfven densamma betalas, utan afseende på den skillnad, som genom en misskrifning deraf kan uppkomma.
Den 11 December c. m. 355 Vidare föredrogs oell bifölls SlatsUlskrs d. 7 dennes f. m. på bordel lagda utlät.
N:o 87, i anledn. af föreslagen lindring uli villkoren för de lill odlingsföretag inom åtskillige lån meddelade statsbidrag.
Föredrogs StalsUlsk:s d. 7 dennes f. m. pä bordet lagda utlåt.
N:o 88. i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., angide förre Depart. chefernes vid General-tullstyrelsen Presidenten af Billberghs och Cancellirådet
Valerii befriande från ådömdt ersättningsansvar i målet, röride den efter aflidne Uppbörds-lullförvattaren Finer yppade balance, dels särskilde motioner, i fråga om beviljande af enahanda eftergift för förre Kamereraren Kammarrättsrådet Winroth och förre Conlrolleuren Middendorff. Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, begärde, alt detta mål måtte ånyo bordläggas.
Jag anhåller, all delta belänk. måtte få hvila pä bordet, och alt det måtte få flyttas näst före llidd.Ulsk:s mern. II.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, alt, pä sätt Gr.
Cronhjelm föreslagit, StatsUlskis utlåt.
N:o 88 må uppföras å föredragningslistan näst före Ridd.- Ulsk.s nyss föredragna mern.
Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s nedannämnde d. 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåt, och memorial: N:o 89, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om ett ytterligare anslag af 4,000 r:dr årligen, till understöd för rust- och rotehållare i Jemtland; samt N:o 98, med förslag i afseende på aflöningen för den hos RiksSlm och Ulskrn anställda betjening.
Raab, Adam Christian, och Hr Mannerskantz, Carl Axel, Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N-.o 89, i anledn. af väckt motion om ränteförsäkrings-, lifruntc- och lif-försäkrings-anstalters inrättande i Sverige.
Ekon.Utsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 90, i anledn. af väckt motion om hämmande af handeln med apotheks-privilegier.
Jag är visserligen af den mening, att handeln med apotheks-privilegier borde upphöra; men vill derföre icke tillstyrka, att Staten skall lemna medel dertill, då hon icke lemnat medel till amortering af armeens accordsummor o. s. v. Jag erkänner det fägna mig, alt man ändtligen funnit behöfligt att släfja detta ofog.
Jag ville försöka det under min Stalssecrctcrarc-tid, men hindrades derifrån.
Nu är det sä 35G Den 11 December e. m. laugt kommet, att man vill begära statsanslag, för att blifva dessa privilegii-försäljningar qvitt.
N:o 90 blef af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 7 dennes f. m. pä bordet lagda utlåt.
N:o 91, i anledn. af återremiss af betänk.
N:o 25, ang:de vackt fråga om inköp till kyrkorna i Riket af en ny upplaga utaf psalmboken med choralmelodierne och messan.
Då jag för min del anser, all R.
St. icke böra till K.
M. ingå med anmälan af någon subscriptionslisla på något arbete, vare sig det ena eller andra, sä tillstyrker jag vördsamt afslag ä detta Ulsk:s betänk.
Här är nemi. fråga blott om att recommendera en bok, hvars värde måhända är ganska stort, ehuru det för mig är alldeles obekant; jag tror äfven, att detsamma är obekant för de flesta i allmänhet inom RiksStm.
Således, om äfven R.
St. i öfrigt skulle hafva företagit sig att recommendera vissa böcker lill K.
M:s uppmärksamhet, så tror jag likväl det icke vara fullt skäl att göra det med denna. H.
Ad. behagade afslä förevar, utlåt.
Ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarefter H.
Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande.
På begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, lades vid förnyad föredragning ytterligare på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.UtsIcs d. 7 dennes f. m. bordlagde betänk.
N:o 92, i anledn. af väckt motion om tillåtelse att få inrymma skattlagd qvarn och liusbehofs-qvarn i samma qvarnhus.
Ekon.Utsk-.s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 93, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
Jag anhåller, att Ridd.- secret. måtte få upplysa hvad det förra betänk, innehöll, emedan R. o. Ad. detsamma bifallit.
Då i anledn. häraf R. o.
Ad:s prot.utdr. i ämnet efterskickades, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Till lidens vinnande torde jag få uppläsa början af delta betänk., som angifvet' hvad det förra innehöll, nemi., ”att R.
St., för undanrödjandet af de missbruk och de vinglerier, hvartill berörde handel gifvit anledn., mätte hos K. M. i tind. anhålla, att K. M. i nåder täcktes utfärda en förordning, hvarigenom det blefve mäklare förbjudet att afsluta någon handel eller något contract om varors levererande på aflägsna terminer, eller sednare än 14 dagar efter slutsedelns
Den 11 December e. m. 357 dalum, med mindre Sn köparen, vid afhandlingens ingående, liar ntfäst sig ali lill säljaren genast erlägga en handpenning af lin proc. utaf den slutade varans värde; börande sådant vara uttryckligen i slutsedcln inlaget och mäklaren hemfallen till lika belopp i böter, derest någon afvikelse ifrån denna bestämmelse å hans sida äger rum.” Hr von Hartmansdorff:
Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte bifalla detta sednare betänk., emedan det i min tanka är riktigare än det, som förra gången af R. o. Ad. godkändes.
II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade härvid Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, alt Utsles nu förevar, utlåt, innehöll detsamma, som Utsk:s förut i ämnet afgifue betänk., hvaruti nu endast ett tillägg blifvit föreslaget.
Hr von Hartmansdorff förklarade, alt det var detta tillägg som han ansåg utgöra en förbättring.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt, vid pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 37, fattade beslut, och godkändes jemväl det tillägg, om hvars intagande uti den und. skrifvelsen i ämnet, Ulsk. i utlåt.
N:o 93 gjort hemställan.
Ekon.Ulsk:s d. 7 dennes f. m. på bordel lagda utlåt.
N:o 94, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o 44, ang:de väckt fråga om förbättring i lotsstatens lönevillkor.
Jag anhåller vördsamligen, alt R. o. Ad. ville bifalla detta betänk.
Jag skulle visserligen vilja gifva företräde åt den redaetionsförändring, som R. o. Ad. vid ålerreniissen önskade, men då betänk, redan är af 2:ne
Stånd bifallet och jag anser det i sjelfva saken göra hvarken till eller från, sä anhåller jag om bifall dertill. R. o. Ad. biföll det af Utsk. i ämnet afgifna förslag.
Härefter justerades ett prot.utdr., innefattande R. o. Ad:s nyss fattade beslut, i fråga om tiden för nästa lagtima riksdags början. II.
IL o. Ad. åtskildes kl. £ lill 11 om aftonen.
In fidem protocolli, Albert Munck. 358 Den 14 D e c em ber f. m.
Lördagen den 14 December 1844.
Plenum kl. 10 f. m. Just. 21 prot.nldr. för d. 11 dennes e. m. Just. pleni-prot. för d. 30 sistl.
Nov. f. m.
Upplästes följande af Hr Rosenblad, Bernh., d. 11 dennes e. m. väckta och sedermera skriftligen aflemnade motion :
För det fall, att R.
St. skulle besluta, att hos K. M. i und. anhålla, att inom någon oviss bestämd tid den medgifna tillåtelsen alt begagna Finska och Åländska fartyg för transport af vissa varor från de norra länen till Stockholm måtte upphöra, får jag vördsamt föreslå, att af Riksg.contis tillgångar en summa af 10,000 r:dr måtte ställas till Konungens disposition, för att kunna användas, dels som understöd dels såsom lån åt de personer, hvilka inom Westernorrlands, Westerbottens och Norrbottens län under loppet af åren 1845 och 1846 bygga och utrusta fartyg, tjenliga att föra trädvaror till Stockholm.
Upplästes följande af Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, d. 11 dennes e. m. väckta och sedermera skriftligen inlemnade motion.
I anledn. af samtlige RiksStms godkännande af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk.
N:o 7S, rörule väckt motion om beredande af emeritilöner för afskedstagande consistorii-notarier, hvilken motion Utsk. afstyrkt, på grund af emeriticassornas otillräcklighet; får jag hos R.
St. vördsamligen föreslå, då nyttan och nödvändigheten är uppenbar och af Utsk. jemväl vitsordad, att consistorii-notarierne varda pensionerade, när ålderdom och bräcklighet göra dem oförmögna att tjensten bestrida, att dessa tjenstemän, lills vidare och intill dess stiftens emeriticassor uppnått den storlek, att de, utan förfång för skollärarne, kunna pensionera consistorii-notarierna, som äro cassornas redogörare, mätte, i likhet med andra civila enrbets- och tjenstemän, hvilka vid uppnådde 70 lefnadsår eller dessförinnan vid 65 års ålder, derest styrkt sjuklighet göra dem till tjensteulöfuingen oförmögna, berättigas alt vid afskedstagande! sina innehafvande löner såsom pensioner på indragningsstat bibehålla; dock som i hvarje stift dessa löner äro olika och till den vida betydligaste delen af inkomsten består i sportler och provisioner af uppbörds- och förvaltningsmedlen, får jag äran föreslå, på sätt ofvanomförmälda motion innehåller, att pension för consistorii-notarien måtte bestämmas till 480 r:dr, efter beräkning af 80 t:r spanmål å 6 ndr per tunna, eller hälften af äldste lectorns lön.
Den 14 December f. m. 359 Otvifvelaktig! blifva de fall högst sällsynta näv ifrägavar. pensionering kan ifrågakomma, emedan de aldra flesta consisloriinolarier, för sin bättre utkomst, naturligtvis skola redan vid yngre år söka bättre lönade beställningar, och någon känbar statsutgift kan icke vållas deraf, om R.
St. tilldela en eller annan, väl meriterad ålderstigen consislorii-notarie en förmån, som hans vederlikar åtnjuta, men hvarifrån han ensam är utesluten.
En afskrift af Högloft.
Alim. Besv.- o. Ekon.Utsk:s omförmälda utlåt, får jag här nedan äran intaga: ”Utsk., som tagit denna motion i öfvervägande, delar fullkomligt motionärens öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten deraf, att consistorii-notarier, genom åt dem beredd ersättning för innehafvande löneförmåner, må kunna afträda från sina tjenstebefattningar, då ålderdom och bräcklighet göra dem oförmögne att desamma med tillbörlig drift bestrida.
Deremot kan Utsk. icke instämma i motionärens förslag, att denna ersättning borde utgå från elementar-läroverkens emeriticassor, enär delta vore ett förnärmande af skollärares rätt — för dem så mycket mera känbart, som, enligt hvad sist församlade Skolrevision i afgifvit und. betänk, upplyst, dessa cassör på de ställen, der de hunnit bildas, äro alltför otillräckliga för det behof, hvars afhjelpande genom dem blifvit afsedt, och således icke skäligen kunna besväras med för dem främmande utgifter.
Af sådan anledn. anser sig Utsk. böra afstyrka bifall lill ifrägavar. motion”.
Om remiss af detta mern. till Fl.
StatsUtsk. får jag vördsamt anhålla.
Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, hade inlemnat en så lydande motion:
Enär StatsUtsk., uti sitt betänk.
N:o 41, afstyrkte den af mig gjorda motion om statsanslag för räddningsanstalter för vanartige barn, på den grund, att Staten, efter Utsk:s tanka, skulle få vidkännas allt för dryga kostnader men Utsk. likväl syntes erkänna nyttan af sådana inrättningar; så vågar jag hysa den förhoppningen, att R.
St., då faran för allt Särskildt penningebidrag blifvit undanröjd, icke skola underlåta att, så vidt sig göra låter, befordra förbättringen af de vanartige barn, om hvilka inom fängelserna Stalén redan tagit vård.
Att ej något harn, som uti fängelserna blifvit uppfostradt, derifrån utgått förbältradt, är af erfarenheten tillräckligen ädagalagdt, äfvensom att, utaf alla de vanartiga barn, hvilkas vård blifvit anförtrodd Prins Carls inrättning, velterligen ingen sedermera blifvit tilltalad för något brott.
Då dessa förhållanden äro obestridda sanningar, och kostnaden, som för ett barn inom inrättningen uppgår till högst 110 r:dr b:co om året, icke inom fängelserna lärer understiga denna summa, så tror jag mig äga fulla skäl att, i likhet med hvad Hr von Rosen inom StatsUtsk. föreslagit, göra följande motion, nemi.:
Sl. mätte i und. förklara K.
M. oförhindrad alt uti Prins 300 Den 14 December f. m.
Carls inrättning för vanartige barn, samt uti den för samma ändamål vid Råby inrättade, inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården lill last, mot ersättning af de medel, som för dylika barns förvarande i fängelserna utgå.
Som denna min motion är framkallad af ett under denna riksdag fattadt beslut, så vågar jag vördsammeligen, i stöd af 50 § Riksd.Ordn., anhålla om H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm:s propos. å, samt H.
Ståndets bifall till dess remitterande lill SlatsUlsk.
Remitterades till StalsUtsk. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmälde, alt Frih.
Rappe, Axel Ludv., i anseende till enskilda angelägenheter, var föranledd att lemna riksdagen för längre tid, och derföre anhöll att, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, blifva entledigad från den honom uppdragna befattning, att vara ledamot i Bancobtsk. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II.
Ex. anmodade Hrr Electorer att välja en ledamot i BancoUtsk. i st. f. Frih.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Hr Tersmeden, Nils, som varit fullmäktig för adeliga ätten Croneborg, till följd af sin hufvudmans död inlemnat sin riksdagsmannapollet, hvadan II. Ex., enär Hr Tersmeden varit ledamot af Const.Ulsk., anmodade Hrr Electorer att äfven återbesätta den sålunda uppkomna ledighet bland ledamöterne i Const.Ulsk.
Föredrogs ånyo LagUlsk:s d. 27 sisth Nov. och 11 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 33, i anledn. af väckt motion, ang:de förändradt sätt för kyrkoböckers förande och skärpta conlroller i afseende på deras förvarande.
Jag anhåller, alt Ridd.- secret. måtte uppgifva hvilket beslut PresteSt. i detta fall fattat och att jag derefter mätte fä yttra mig.
Till följd häraf upplästes Högv.
PresteSt:s i detta ämne, enligt ankommet prot.utdr., fattade beslut, innehållande: ”Hvad Ulsk. å sidan 29 af betänk, tillstyrkt i afseende på kyrkoböckers förande, blef af Ståndet gilladt; deremot förklarade Ståndet, att det ansåg utfärdandet af den författning, hvartill Utsk. i slutet af betänk. lemnat förslag, vara obehöflig!, enär PresteSt. vid slutet af sistförflutna riksdag i dess lill Rikets consistoriel- utfärdade circulär gått i författning om vidtagande af den åtgärd, som med nyss berörde författningsförslag afses.” lii- von Hartmansdorff:
Den ifrågavar. föreskriften uti Cleri Comitialis circulär vid förra riksdagen lyder sålunda: ”l:o Alt utdrag utur kyrkoböckerna öfver födde, vigde och döda efter slutet af hvarje år verkställes, upptagande följande uppgifter, nemi.: utdraget af dopboken: uppgift å barnets namn, dagen då det föd - Den 14 December f. m. 361 lies och döptes, samt föräldrarnes namn, yrke och hemvis; utdraget af dödslängden: uppgift å den allidnes namn, hemvist, dödsdag och ålder, hvarjemte för minderårig person uppgifvas föräldrarnes namn och yrke, samt för äldre person dess yrke, äfvensom gifta eller ogifta tillstånd; samt utdraget ur vigselboken: uppgift å contrahenternes namn och hemvist, vigseldagen samt brudgummens befattning, äfvensom brudens, såvida hon ej vistas i föräldrarnes hus, hvilkas namn, så vidt ske kan, böra uppgifvas; — 2:o att desse utdrag besörjas af pastor, som i de församlingar, der comminister finnes, må dertill begagna den sistnämndes biträde; — 3:o att utdragen ur förrberörde kyrkoböcker komma att förvaras på de ställen, hvarom biskop och consistorium, efter locala förhållanden förordna eller hvarom på prestmöte i stiften öfverenskommes och beslutes; — 4:o att biskop och contractsprost, vid skeende visitation, beträffande ifrågavar. utdrag, hafva den tillsyn och anställa den undersökning, som, i afseende på andra pastorns åligganden dervid ifrågakommer.”
När således den åtgärd redan är vidtagen, hvilken i LagUlsk:s betänk, föreslås; så hemställer jag, att It. o. Ad. måtte instämma i det beslut, som PresteSt. fattat.
Mörner, Carl Göran Detloff: Då LagUlsk. föreslog ifrågavar. stadgande, tog Utsk. dervid till ledning det beslut, som redan af Clerus Comilialis vid föreg:de riksdag var fattadt; men LagUlsk. fann deraf icke något hinder alt tillstyrka, att hvad Clerus Comitialis, såsom en underrättelse för vederbör, pastorer hade föreskrifvit, skulle af slatsmakterne såsom en lag för dem stadfästas.
Ilvad Clerus Comitialis behagar besluta och meddela de särskilda consistorierne, samt consistorierne sedermera, om de finna för godt, promulgera för stiftens prester, det bl ifver icke någon till allmän efterrättelse gällande föreskrift.
Det upplystes äfven af vederbör, prester inom Utsk., att dessa föreskrifter icke på alla orter iakttagas.
Sedermera har Utsk. ansett äfven det tillägg till hvad Clerus Comitialis föreslagit vara af nöden, nemi. ”att sedan utdragen blifvit årligen vid Walborgsmässo-sockenstämma granskade och riktige befunne, samt med påskrift derom försedde, pastor skall skyndsamt desamma till Consistorium insända, för att derstädes förvaras;” emedan Utsk. ansåg, alt derigenom skulle förebyggas misstag och misskrifningar i sådane handlingar, på hvilka, vid förekommande arfstvisler, personers hela välfärd ofta berodde, samt en officiel handling finnas, der man då kunde få tillförlitliga uppgifter.
LagUtsk. trodde äfven, alt en föreskrift om hvar dessa handlingar skulle förvaras, hvarom icke något i Cleri Comitialis circulär finnes stadgadt, icke vore öfverflödig; särdeles då åtskilliga ledamöter inom Utsk. lemnade den upplysning, att dermed för närvar, tillgår så, att pastorerne i somliga stift afsända sina uppgifter till vederbör, consistoriel andre deremot nedlägga dem i kyrkans cassakista eller ^ insända dem till vederbör, contractsprostar, samt någre slutligen låta begge exemplaren qvarligga uti socknekistan.
Dessa voro anledningarne 5 H. 46 sos Den 14 December f. m. till det förslag, som Utsk. framställt, och jag tror, att vid ett närmare afseende derå, skall man finna detsamma icke vara af någon ringa vigt för det allmänna.
Den af Doctor Säve vid LagUlsk:s förevar, betänk, fogade reservation blef nu uppläst, på begäran af Frih. Cederström, Jacob, som derefter yttrade:
I öfverensstämmelse med hvad
Doctor Säve har anfört, yrkar jag, att K. o. Ad. ville bifalla de 1 och 2 montana i betänk., men afslå del 3, såsom alldeles onödigt och ländande, långt ifrån till säkerhet blott till större osäkerhet.
Den controll, som Walborgsmässo-sockenstämman skulle utöfva på ifrågavar. utdrag utur kyrkoböckerna är nemi ingen, emedan desse utdrag icke derstädes med någon uppmärksamhet afhöras; deremet får vederbör, presterskap ansvara för de bevis, som de utfärda och hvilka vid husförhör och visitationer kunna som vederbör controlieras.
På detta sätt tillstyrker jag bifall lill Utsk:s betänk. i o Hr Akerman, Fredr.:
Det lärer icke för någon, som fästat uppmärksamhet vid ämnet, vara obekant af hvilken vigt det är, att de anteckna-, som finnas i kyrkböckerne, äro fnllsländige och vid behof tillgänglige.
Clerus
Comitialis har äfven insett detta, då det öfverenskommit om en ordning för desse anteckna förande, och hvilken nyss af lii von Hartmansdorff blifvit uppläst?
Jag tror för min del, att det, pä sätt Gr.
Mörner anmärkt och visat, är nödvändigt, ali denna föreskrift antager egenskapen af en allmän lag.
1 afseende pä det stift, hvaruti Doctor Säve är tjenstgörande, är jag i tillfälle alt känna, det vida mera noggranhet i kvrkböckernes förande der iakttages, än pä andra ställen; men jag har dock i flera af Ilikcts provinser haft tillfälle att öfvertyga mig derom, att anteckningarne i detta afseende ofta varit felaktiga, och föranleder delta mig ytterligare alt yrka nödvändigheten af ett allmänt stadgande, som försäkrar de personer, som vilja hafva utdrag ur kyrkböckerna, att de kunna fä dem på ett offentligt ställe, hvilket consistorium är.
Jag instämmer i den talares yrkande, som begärt bifall till betänk.
Då ledamöter af delta Hus, särdeles den siste talaren, hvilken bör hafva sakkännedom i detta ämne, förklarat, att Cleri Comitialis af mig nyss upplästa circulär icke haft den verkan, som jag förmodade; så afstår jag frän mitt yrkande på afslag å denna punkt.
« Uppå härefter framställd propos., blef LagUtsk:s betänk.
N:o 33 af R. o. Ad. bifallet.
Som Bonde- och BorgareStm bifallit betänk. ang:de lika giftorätt och arfsrätt, hvilket R. o. Ad. afslagit, mert PresteSt. ännu icke fattat sitt beslut derutinnan, och utgången af saken följaktligen på PresteSt:s beslut beror; så hemställer jag vördsamligen, alt R. o. Ad, mätte inbjuda Oen 14 December f. m. 303 Högv.
PresteSt. alt sig med R. o.
Ad. tili dess beslut förena och att en deputation nu genast finge fördenskull afgå till PrestcSt., emedan jag i annat fall befarar, att inbjudningen kommer för sent.
Jag bestrider visserligen icke Hr von Hartmansdorff» yrkande, att R. o. Ad. malte inbjuda Högv.
PresteSt. att i frågan om lika arfs- och giftorätt fatta samma beslut, sorn det R. o. Ad. fattat; emedan jag tror, alt det är hvarje Ståndets ledamots rättighet alt föreslå en sådan inbjudning: men då nu den värde ledamoten densamma föreslagit, så får jag derjemte hemställa, alt min särskilda mening måtte få åtfölja, del jag förmodar, att Högv.
PresteSt:» ledamöter håde af känsla för fäderneslandets väl och af aktning för det
Ständ de tillhöra, icke måtte biträda det af R. o. Adis majoritet i denna fråga fattade beslut.
Uti Hr von Hartmansdorff» framställning om en inbjudning till Högv.
PresteSt. instämmer jag.
Jag ser deremot icke, hvarföre en åsigt inom det 11.
Ståndet, hvilken varit emot det af majoriteten inom samma Stånd fattade beslut, skulle åtfölja denna inbjudning; ty meningen med denna sednare kan icke vara någon annan än den, alt inbjuda medlemmarne af Högv.
PresteSt. att fatta ett beslut, likartadt med det, som af majoriteten inom detta Hus uti ifrågavar. ämne blifvit fattadt.
Någon discussion om sjelfva saken lärer icke eller bär vara på sitt ställe.
Jag är i allo förekommen af Hr Lagerhjelm.
Jag har vid genomläsningen af förra riksdagsprot., aldrig funnit exempel derpå, att, när en deputation lill ett annat Ständ afgålt, enskild riksdagsmans afstyrkande mening medföljt.
Jag inser icke ändamålsenligheten eller lämpligheten af en sådan åtgärd och får den, för min del, i allo bestrida.
Som grundlagen är alldeles bestämd derutinnan, att, vid communicalioner af hvad som helst RiksSlm emellan, en ledamot, som är af skiljaktig tanka, äger rättighet att låta densamma communicationen åtfölja; så lärer någon vidare discussion i denna fråga icke kunna uppstå.
Nu efter en inbjudning kommer alt afgå, hvilket icke kan bestridas, anhåller jag alt, såsom min enskilda tanka, få hemställa till det Högv.
Ståndet, att icke instämma i det beslut, sorn R. o. Ad. fattat, men, att Högv.
Ståndet matte i strid dermed vidblifva det beslut,' Högv.
Ståndet redan förut i samma fråga fattat; dock sä, alt lagen blifver gällande för framdeles blifvande äktenskap.
Jag kan icke bestrida de ledas möler, som nyss yttrat sig, deras rättighet att bifoga deras särskilda mening; men jag skulle förmoda, alt de, af aktning för Ståndets beslut, icke vilja vidhålla deras yrkanden, hvarigenom ändamålet med inbjudningen möjligen skulle förfelas.
I fall prot. för den dagen år justeradt, så ser jag ingen annan utväg, än alt 364 Den 14 December f. m. medskicka hela prof-, på det att alla Friherrarne Cederströms yttranden mätte komma till Hftgv.
Ståndets kännedom, och den pluralitet, som finnes inom detta Hus och som var så öfvervägande, få fullfölja sitt beslut, utan ali uppehållas af deras invändningar.