Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För några dagar sedan, såg jag flere Dalkarlar 1 sin tarf1 i ga Prö vince-drägt, med gevär och sine skinn* säckar på ryggen, gå öfver Norrbro» Minnet af huru SvenSkarrie, så utrustade, för något öfver 100 de år tillhakars respecte» deä i Europa) förvissade mig om, att rocken göt det ej, och ätt vår Armée i en lika enkel drägt ännu kan försvara oss.
Dm i fe September *. m. 159
Oro jag denna gång yttrar irsig med mer Sh vanlig vättW, är det oskiljaktigt från min tulla öfvertygels© örn Fädferne&iämitets närvarande bekymmersåroroa financiella ställning, sorn aldeles icke meöglfveir några ytterligare Utgifter» tili öfverBöiige tini fartns-förä nelrin gar, och ©nyttigt krimskrams för Arméens prydnad; och för mits del ingår jag aldrig på ifrågavarande nya anslag å Tredje HufvudTiteln* Herr Cederschjöld,Pehr Custaf: jag har visserligen länge t rut t, och of ta yttrat, att Rikets försvar icke bestar blött i numerairen af personalen , utan förnämligast i förmågan att kunna utrusta och underhålla en krigshär* jag hat derföre föreställt mig, att, sedan vi åtägtt oss hvad söm åligger hvarje fri män, att sjelfve och rnfed Vara feårn försvara Fäderneslandet, en så Stor humeraire söra hittills i den Stående Arméen icke erfordrades; och jag har jemväl mediterat derpå , 'huruvida icke indragning synnerligen af ett och annat värfvadt Regemente, såsom till exempel Konungens Eget, skulle kunna lämpeligast tillVägabringås.
Men det torde dock linnas omständigheter, Söm i detta ögonblick hindra verkställigheten af ett sådant förslag; och lid punct eh lärer således ej eller vära inne att påtänka någon förminskning i anslaget för Tredje HufvudTitelm lag anhåller imedlertid för min dét» alt hvad som hti i nämnde afseende beviljas, icke må uppföras å Stat ; utan blott anvisas såsom tit temporairt anslag intill näst Kiksdag» l6o T)en j8 September t. m.
Med fullkomligt erkännande af den patriotiska uppoffring
Nationen gjorde , dä den , medelst Bevärings-pligtens införande, letnnade sine söner till Fosterlandets försvar ; och iifvertyagad dessutom, i likhet med de tvänne siste värde Talarne, att National andan u'gör ett Nanda säkraste värn, anser jag likväl denna icke behörigen kunna utveckla sig, om den ej finnér ett stöd hos en organiserad armé, sorn dels gifver rådrum, när fienden pätränger, dels tjenar att upptaga den ungdom , som af Bevä. rings-pligteti föres till vapnen.
Jag tror således att-ett land, med den bästa möjliga National anda, men utan armé, gör lika svagt motstånd, sorn ett land med armé, men utan national anda , hvilka båda, för att Vara starka, måste åtföljas.
Hvad åter beträffar de af Herr Voll Hartmansdorff åberopade historiska exempel emot nyttan af en legulier anné, skulle jag deraf draga alldeles motsatta conclusioner.
Herr von Hartmansdorff har anfört, att gotåriga kriget börjades med bönder; ja! men hvad resultat åstadkornmo dessa?
Var det ej Gustaf Adolphs, Tillys och Wallensteins ar. meer, hvilka visserligen icke voro bönder , sorn, jinder detta krig, afgjorde Europas öden.
‘ Herr von Hartmansdorff har anfört
Ner äerländska och Americanska frihets - krigen} mea ben 18 September e. tå* i6i Inen bada voromera att anse såsom betryckta Folk» Uppresningar emot aflägsna Regeringars ok 5 ärl såsom verkliga krig; dessutom blefvo Neder» ländarne understödde af England, och Amerifcanérne af Frankrike* söm skickade en armé till detta lands befrielse.
Hvad Franska Revolutions-kriget beträffar, Var det Guillotinen, sorn recruterade Arméen, och assignaterne, sorn aflönade densamma , hvilka ingendera ära driffjädraf af särde* les afundsvärd beskaffenhet*
Spaniens sVagå mostånd nti emot hvad det åstadkom, då Engelska Arméen utgjorde eii Stödjepunct för Natiortal-andans utveckling bevisar evident, att ett land icke kan försvaras förutan en regulier Armé, då anfallet Sker med en sådan.
En annan Ledamöt har sägt, att indragningar kunna ske, och har åberopat Konungens Eget Värfvade Regemente.
Dst är 8oö inan starkt, hvaraf blott 400 arö tjenstgörande.
Desse ärö knappt tillräfckligé, för att utgöra bevakningen öfver de fångar, söm flnnaS i Landscrona och Malmö.
Jag har sjelf vatit der och sökt att minska pösterné, för besparings skull, mén funnit att mindre ari 400 inan ej kunna bestrida vaktgöringen.
Eri annan Ledamot, som åberopat nlgr» Dalkarlar, hvilka han funnit gående med sin» Ridd. och Ad.
VIII Band. 11 t)en 18 September e. m. bössor och skinnsäckar, har ansett dessa vara krigarns rätta förebild, odh sagt, att rocken gör det ej; nsen , jag fråg3r, om skinnsäcken gör det? t öfrigt, ln-ad Tredje HufvudTittln angar, sl är det ej nu fråga otn något nytt anslag, blott bibehållande af livad man haft sedan igro.
Den difference, som är emellan mitt och SfalsUtskottets förslag, härrörer, enligt hvad jag redan förut utvecklat , dels deraf att förråden äro minskade, dels deraf, att 1000 gevär, hvil-' ka Factoriet i Norrtelje har rättighet att leverera, icke blifvit levererade, hvilket dock, när det yrkas, icke kan förvägras; dels ock att Sjöbeväringen ej exercerat.
Således kan man icke neka, att det för försvarsverket är nöd vändigt, att de anslag, Kongl. Maj:t hegart, måtte utgå.
Det öfverensstämmer ock med en sann hushållning; ty jag hemställer, om icke, när förråderne äro tömde, kommande Ständer må-; ste göra större uppoffringar.
Således tillstyrker jag, alt Kongl, Majds förslag måtte bifallas.
Grefve Löwenhjelm, Carl Gustaf ’■ Såsom etc bidrag till hvad Friherre Björnstjerna yttrat,1 i anledning af Herr von Hartmansdorffs an- , märkningar, får jag nämna, att det icke var folkmassorne aliena^ som förde de allierades fa nor till Paris, ulan det unga Conscriptionsmanskapet var slutet till reguliera troupper,och i saknad af dem, hade troligen icke något frem* mande landtvärn kommit dit.
Det är således Öen iB September e, m. iB j 'efter min öfvertygelse nödvändigt, att en gammal stam finnes.
Jemte det jag derföre con* formerar mig med Friherre Björnstjerna, anhåller jag, att hela det begärdta anslaget må Varda beviljadt.
Herr Hartmansdorff: t afseende pä rigtiglieten af de Historiska bevis jag anfört, får jag er Indra , att de, som i Nederländerna stridde emot AJbas härar, voro fattige fiskare och herdar, hvilkas tillnamn af (gueux) tiggare tillräckligen ådagalägger, att de icke utgjorde en stående Armé.
Spanien för närvarande beträffar, så torde jag ej behöfva anmärka, hvad allmänt är bekant, att dess innebyggare äro sig imellan delade i partier, af motsatta meningar, och sorn bekriga hvarandra Napoleon intog aldrig
Spanieh; hans ha* kar öfversvämmade
Val detta land, men de eröfrade det aldrig.
I)å Preussen hade sina härar på den mest stående fot, led o de nederlaget vid Jena.
Sedan de åter blifvit blandade med landtvärn, intågade de i Paris.
Jag har för öfrigt aldrig sagt elier påstått, att försvaret skall Öfverlernnas åt nationaltroup» per allena.
Jag har blött, lika med Herr Fager hjelm ^rkat, att den stående hären må minskas, och' i. stället blandas med beväringsmanskap.
På förut anförde skäl förnyar jag min 184 Dtn 18 September e. ni. hemställan öm afslag å den ifragastälide tillök» iiingen a Tredje HufVudTitelm Herr Tref enberg* Jag har alldeles icke frami ställt taflan om
Dalkarlarne, för att deråt skul* le göras åtlöje, utan för att fästa uppmärksamheten derpå, att desse Svenske män, så enkelt éqviperade, vörö tillfyllest så mycket att påräkna till landets försvar, i behofvets stundj sorn det manskap, hvilket vi här skådat, öfver behofVet grannt klädt, exerceras i luniemarcher, men hvilket, (förmodeligen för besparings skull) icke fått öfva Sig 1 mål* Skjutning.
Sådan var ordsaken till min framställning, och jag reserverar mig ytterligare mot all tillökning af Tredje HufvudTiteln.
Herr Tham, “Wollrath '- Afven jag är ické Alldeles obekant med Historiens häfder.
Äfven jag har der sett, huruledes i äldre tider hela folkslag i massa kunnat i krig uträtta mycket.
Men då funnos också hvarken kanoner eller skjutgevär.
Sedan i5oo:talet har jag deremot icke inhemtat, ätt dylika massor uträtta! sserdele9 emot öfvade troupper.
Sveriges Konungar Carl X, Gustaf Adolf och Carl XII utmarcherade ej med oexcerce. rädt manskap, och om de äfven antogo yngre „ soldater, så användes de åtminstone icke förr, än de hunnit blifva öfvade.
Pen 18 September e. m. 165 Jag har visserligen Icke mycken insigt | krigsvetenskapen, och har icke eller någon pretention att förstå den, men jag tror, att den man, sorn i senare tider fort Svenska håj* ren tili segern, måste hafva mera kännedom af ämnet, än de Herrar, sorn aldrig sett fiend3n, eller andra troupper än dem, sorn tjenst» göra i fred.
Jag tror derföre mera på den förre, än på de senare, helst de skäl de anfort icke instämma med erfarenhetens eller Historiens vitsord.
Man har t. ex. sagt, atc den ^Vrmé, som stridde mot Alba, utgjordes a£ Herdar, Jag har aldrig hort talas otti att Neder* länderne eller Holland hafva någre herdar, Val har jag hört att de kallades Gueux', men detta var ett öknamn, sorn ingalunda bevisar, att icke några reguliera troupper funnos ibland den Nederländska hären.
Tvärtom understöddes de af flera Tyska Furstar, och till den^ sällade sig Protestanter af flera nationer.
För min del kan jag ej annat an tillstyrka bifall till StatsUtskottets Betänkande.
Herr Rosenblad, Bernhard; Uti den fråga, sorn här uppstått om en jemförelse imellan stående härar och en national-armering i massa, har icke någon bestämd definition uttryckt, hyad med den ena eller andra menas.
Med stående här förstår jag en sådan Armé, som utgöres af fegde personer, skilde ifrån al-< la de interessen, sorn fästa andre medborgare 23en iS September e. rrt - vid Staten) och således bildande en Stat 1 Sta» teri) men icke något verkeligt stöd för densamma.
En sådan Armé kan blott blifva ett verktyg till erofringar, men icke till försvar.
En National Armé åter är den, hvara sammansättning fäster den genom borgerliga in. toressen vid Nationen och landet.
Men den» na National Armé behöfver en öfvad stam och ett öfvadt befäl, för att kunna an vändas i striden.
Jag tror också, att vi af Historien sett) att både Nederländerne och Tyskland äfvensom America, vid frågan om tillkämpandet af sin frihet, om de icke genast haft öfvatto soldater att framställa, dock fått genom”nederlag köpa den erfarenhet och den krigsvana, hvaraf de sedermera gifvit prof.. ^Lyckligtvis eger Sverige en Armé, sora är ett mellanting emellan de båda slag af krigshärar, jag nu omnämnt, och som, efter min öfvertygelse, förenar de goda egenskaperne af båda.
Visserligen kunna de ändrade förhållanden och behof 140 år äfven här medfört fordra vissa jemkningar i vårt indelning?, verk, såsom t. ex. i afseende på rustningeh, synnerligen i det norra Sverige, hvilken måhända är mindre lämpelig, enär det icke är möjligt för en Cavalleritroupp med den korta Öfningstid, som den nu eger, att vinna den nu erforderliga öfningen, och hvarföre det äfven skulle synas bättre, och sannolikt kosta mindre, att blott hafva vdrfvadt Cavallbri, mea Den 18 September e- nu sjelfva grunden för vart Indelta försvarsverk kan troligen icke utan de mest betydande förluster i politiskt, militairiskt och financielt hänseende rubbas.
Och hvilka förändringar och indragningar som än kunna komma i fråga, kuni na de likväl ej nu för ögonblicket verkställas*
De anslag, hvarom nu är fråga, behöfves, för att anskaffa materielt förråd, som, när noden påtränger, skulle kosta mångdubbelt mera; de kunna således icke umbäras.
Det är visserligen obehagligtatt tala föt? ökade anslag; det är angenämare och mera po" pulärt, att tala förminskning; men ehuru smickrande och tillfredsställande medborgares bifall än är, är likväl den tillfredsställelsen större, som skänkes af medvetandet att till grund för sina yttranden endast hafva ägt pligt och öfvertygelse.
Då frågan tmi är att bestämma den summa, som, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse fordras, för att fylla Tredje HufvudTitelns behof, torde det vara nödvändigt, att först jemföra StatsUtskottets uppgifter med hvad sorn af Kongl, Maj:t blifvit reqvireradt uti den StatsUtkot* tet medeldte proposition.
Deraf upplyses till en början, att egaren af Norrtelje GevärsFactori, enligt contract, eger rättighet, att årligen till Kronan leverera 3000 gevär, men att han de senare åren levererat endast 2000; hvarigenom således ett årligt öfverskott af 23,000 ihdr uppkommit.
Dessa s3,ooq IFdr kunna; i68 Den 18 September e. m. alltså efter mitt begrepp än vidare, och intill dess cpntractet göres gällande, besparas Dernäst upptager förslaget en summa af 14,004 R:dr för SjöBeväringens öfvande, Denna utgift har emedlertid aldrig ännu egt rum, emedan den korrta eJtercitiae tiden icke svarat mot ändamälet , och kostnaden vid öfnings fartygens utrustning skulle blifva alif-, för stor.
Jag hemställer derföre, att äfven dessä 14,000 R:dr må uteslutas, Derefter kpmmer en tredje summa, i af» seende på anslaget till ved och ljus; och frå^ gan derpm är redan förut afgjord.
Dessa belopp sammanräknade, utgöra nu 46,150 R:dr, som bestämdt kynde indragas.
Men deremot har StatsUtskottet äfven afdragit 2r,ooo R.dr för UtredningsDepartementet, tili komplette-^ rande af förråden, och dem Friherre Björnstjerna Levist vara oundgängliga, så vida icke förråden skola i behofvets stund stå tomma, Dessa 21,000
R:dr måste således åter uppfor fas å Staten.
Sedermera förekommer en annan omstaii-» dighet i StatsUtskottets Betänkande, hvarigenom det skiljer sig från Konungens förslag.
Maj:t har nemligen begärt, att a8,000 R:dr skulle uppföras på Stat för DifBevärings - Regementet och visse Generaler.
Ven 18 September e. m.
J)e dermed afsedde utgifter hafva hittills utgått 9f besparingarne på Titeln, och det kunde äfven framgent vara likgiltigt om penningarne tagas af dessa besparingar, eller af det ordinarie anslaget-
Äfen ordningen synes dock fordra, att de bestridas af det senare, och sålunda å Stat upptagas.
I anledning af allt detta hemställer jag, pm icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga, med afdrag af de summor jag tagit mig friheten uppräkna, i öfrigt bifalla den af Kongl. Maj:t begärda tillökning, Herr von Hohenhausen, Michael:
Närvarande fråga rörer alldeles icke Arméens organisation, eller förslaget att ställa densamma på en annan fot.
Ständer hafva redan i detta ämne beslutat en underdånig framställning, och man torde således böra afvakta, hvad Kongl, Maj:t derå lackes svara.
Frågan är deremot nu endast att bestämma Tredje HufvudTitelns anslag, och för att hnna den erforderliga summans storlek, torde det icke vara nödvändigt, att genomgå äldre och nyare Historien.
Med hvad Friherre Cederström nu anfört förenar j3g mig till alla delar, och skulle tro det vara lämpligt, att bevilja de i frågaställde anslagen intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer kunna förvänta att se en förändrad or - Dth lS September e. m., ganisation af National.försvaret bragt närmar® sin verkställighet, så vida den är möjelig.
Friherre Björnstjerna’.
Enligt den calcul, Friherre Cederström uppgjort, skulle det återstående anslaget vara ungefärligen joo,ooo B:dr, och, i händelse innehafvare» af Norr* telje GevärsFactori yrkar fullgörandet af contråetet, ytterligare 20,0.00
Ehuru det visserligen blir gansk a svårt, att draga sig frana med dessa 100 000 R:dr, torde det dock blifva e» möjlighet att göra det, på det sätt, att man såsom hittills får minska förråden; åtminstone kunna de ej okas»
Om emedlertid icke detta senare förslag, antages såsom en rr edelvi' g emellan Konungens.
Proposition och StatsUtskottöts Betänkande, så får jag för min del anhålla om proposition a den förra, utan förändring.
Grefve Löwenhjelm, Carl Axeli Äfven jag har, då discussionen börjades, begärt proposition å Konungens förslag i dess helhet, men önskar att, i fall detta ej antages, Frihetre Cederströms hemställan då mätte bifallas såsom en medelväg, genom hvilken man kan åtminstone tills vidare hjelpa sig fram.
Herr Cederschjöld '•
Jag uther mig att yt*. terligare få framställa det förslag, en värd Ledamot här gjort, att anslaget måtte endast till nästa .Riksdag beviljas*
Den 18 September e. m. 371 Herr Grefven och LandtMdrsi olken gjorde Proposition till bifall å Andra puncten i Stats» Utskottets Utlåtande.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandiMar' ^talken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde Utlåtande, med tillägg att en summa af 100,000 R:dr Banco må å Staf uppföras, till ökning af anslags-summan för Tredje HufvudTitelns behof* Ropades äfven Ja och Nej» Herr Cederschjöld:
Jag skall ödmjukligen anhålla, att proposition må göras dera, att an-j slaget icke uppföres å Stat, utan endast såsom ett särskilt bidrag intill nästkommande Riksdag, Herr Grefven och LandtMarsinlben yttrade, det alla anslag endast voro ställde intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer komrno att pröfva, om de ytterligare borde fortfara, eller icke.
Herr Grefven och Landt Marskalken trod* de således, för dess del, att lämpligast vöre-, att, i händelse någon tillökning uti anslags-sum» nian för Tredje HufvudTitelns behof af Ridderskapet och Adeln beviljades, densamma: äfven måtte å Stat i vanlig ordning uppföras* Herr Cederschjöld '■
Jag torde böra gora reda, hvarföre jag hegart en sådan proposition, 17* Den 18 September e. m, Hvad som uppföres å Stat blir så Slandande, at£ det icke utan genom en ny Statsreglering kan upphäfvas.
Om följaktligen nästa Riksdag bl ef afblåst, innan Staten liunne blifva reglerad, så blef den förra Staten och följaktligen äfven detta anslag beståndande.
Men om det icke är å Stat uppfördt, kan det naturligtvis icke el' ler fortfara, utan Siändecnes förnyade Beslut
Het är derföre jag skulle önska, att man åt kommande Riksens Ständer bibehöRe full rätt att pröfva, huruvida det tillökta anslaget å Tredje HufvudTiteln ytterligare skalf fortfara.
Friherre Björnstjerna ; För mindel får jag instämma i Herr Cederschjölds förslag; ty möjligt vore ju, att man vid en kommande Riksdag kunde gora några besparingar.
Grefve af Ugglas, Gustaf: Jag tror, attona Riksens Ständer nu bevilja hvad summa sorn helst, densamma dock måste upphöra vid en kommande Riksdag, så vida icke då blifvande Ständer förnya beviljandet.
Jag bör likväl fästa uppmärksamheten derå, att, med afseende på den nedsättning i Be* villningen, sorn man nu påräknat, det blifvec ganska svårt att åstadkomma hvad som i allmänhet erfordras, såvida den summa af 65,0005 R:dr, som StatsUtskottet i dess förevarande Betänkande föreslagit, bfifyer öfverskriden.
I öfrigt torde jag få nämna, att genoro begagnandet af det mindre creditivet, större sum» Den lS September e. m. 173 Snoif än vanligt, val varit de senare åren att tillgå för Militaire- behof, men att då man besinnar, att af detta creditif blifvit uttagne 500,000 R:dr , hvilka, fördeldte på åren från och med 1819 till och med 1S2J, gifvit en årlig tillgång, utöfver Star, af 12 5,000 R:dr— taan äfven skall finna, att denna senare summa i det närmaste motsvaras af de förut tili Sa 11- petterFonden ingående 58,000 Ridr, dern StatsUtskottet tillstyrkt att lill Kongl
Maj ts disposition må öfverlemnas, sammanräknade med de 65,000, sorn nu blifvit såsom tillökning å ordinarie anslaget upptagne.
Jag ähsef mig skyl dig fästa Ridderskapéts och Adelns uppmärksamhet derå, att förevarande ^Betänkande här för första gången ventileras, och jag underställer der-t före, huruvida det nu är möjligt, att med förändringar ahtaga detsamma.
Jag får således anhålla om proposition till bifall af Betänkandet/öfv< rtygad att de Herrar och Män, sorn hafva sig Uppdragit att tänka på försvarsverket, skola lyckas att draga sig fram med anslaget till nästa Riksdag, samt nog tillse, att förråden icke ytterligare förminskas; äfvensom jag är förvissad, att Ridderskäpet och Adeln heldre bifaller Betänkandet Sådant det är, med sin tillökning af 65,000 R:dr.
I annan händelse yrkat jag, ätt Betänkandet må återremitteras.
Herr Lefrén, Johan Pehrl Jag får vördsamt föreslå, att den medelväg, som nu tycks vara be - Deri ig September e. m> redd, må vinna Ridderskapéts och Adelns bifall» Jag förena? mig nemligen uti Friherre Cederströms förslag; och gör det derföre, att Riksens Ständer mångfaldiga gånger anvist å besparingarna åtskillig© utgifter, dem Utskotten ansett böra bestridas, Örn man nu öfverdrifvet sparsam beten vid anslagen, hemställer jag, om. några besparingar kunna äga rum.
En sådan utväg skulle derigenom tillintetgöras* 1 öfrigt instämmer jag med Herr Hjerta i den åsigt , att Ridderskapet och Adeln nu icke kan fatta beslut i ämnet, så vida icke Betänkandet skall bifallas; och anhåller derföre om återremiss* Crefve af Ugglas:
Jag nödgas bekänna, att jag ej anser detta Betänkande såsom första gången inkommit.
Det är en cöntinuation af det amne , som i förmiddags ventilerades, och hvilket tillkom* mit, i anledning af ^ertemiss.
Saken hade visserligen kunnat framställas i satnma Betänkande , sorn af Ridderskapet oell Adeln äfgjordes i förmiddags, om icke
Utskottet just hållit på att afsluta besvarandet af återremissen, då deli Hådigä skrifvelsen ankom.
Jag underställer nu , örn , då Kongl. Majus iNadiga skrifvelse till Utskottet ans går ett redan behandladt ämne, svaret derpå nödvändigt skall anses såsom ett Betänkande öfver ett nytt ämne» > Friherre Björnstjerna :
Jag är till största delen förekommen af den siste värde Talaren.
Jag kan icke betrakta fragan såsom ny , och bestrider derföre återremiss, samt förenar mig med Frihet Hen 18 September e m,. 175 äte Cederström.
Skulle Riclderskapot och Adelil ej vilja antaga Friherre Cederströms förslag, an» haller jflg om proposition på hvad Kongl. Majit i nåder föreslagit.
Herr Treffenberg :
Jag förenar mig med Herrarne Hjerta och Lefrén.
Majda nådiga Skrifvelse har blifvit remitterad lill StatslTtskottet, och Betänkandet derom är nu för första gån* ' gen under öfverläggning.
Vi kunna således endast bifalla, afslå, eller återremittera detsamma.
Herr Hjerta Visserligen kan man icke kai. la frågan ny, men den har uppkommit genom en Kongl. Maj:ts Skrifvelse, som förut varit Riksens Siänder okänd.
Om således Ridderskapet och Adeln icke vill antaga StatsUtskottets förslag, hvilket jag dock tillstyrker» anser jag någon annan åtgärd, än återremiss, -icke kunna äga ruin.
Jag öfverlemnav dock detta till Herr Grefvens och LandtMarskalkens eget bedömmande.
Herr vön Hartmansdorff:
.Tåg instämmer i deras åsigt, hvilka ansett målet såsom första gån^ gen inkommit, Ehuru det angår utgifter, som tillförene varit satte i fråga, är dock nu ett nytt och vida större anslag än tillförene ifråga, och det» ta är nu bestämdt för första gången under öfverläggning.
Om derföre Ridderskapet och Adeln ej vill bifalla eller afslå ifrågavarande Betänkande, lärer det böra återremitteras.
Herr Printzensköld, Axél t Lika med de Talare, som sist yttrat sig, kan jag icke anse Be« Deri lS September e. th. tänkandet vara för andra gången under öfverlägga ning.
Det är föranledt af en Kongl. Majtts
Skrif4 velse till StatsUtskottet, hvilken Ridderskapet och Adeln ej förut afvetat.
Åtminstone mäste deri tiel af Betänkandet, sorn är denna skrifvelse, för första gången vara Under öfverläggning.
Enligt Grundlagen bör såledés Betänkandet bifallas, afslås eller återremitteras.
För min del tillstyrker jag bifall eller återremiss.
Då jag för min dei anset de ifrågaställde 100,000 R:dr nödvändiga för Tredje HufvudTitelns behof, kari jag ej annat, än framställa nödvändigheten af återremiss.
Skulle åter Herr Grefven och UandtMarskalken, i anledning af hvad Grefve af Ugglas anfort, finnä Betänkandet kunna antagas med förändringar, sa afstår jag från yrkandet af återremiss och hem4 ställer, att ett anslag af 100,000 B:dr årligen lii - till nästa Riksdag måtte, på sätt Friherre Cederström föreslagit, beviljas.
Herr 'Thärn:
Öet är ganska sannt, att Kongl. Majds skrifvelse är ny; men frågan, hvarom deri handlar, är det icke.
De 65,000 Rtdrne vörö inbegripne i den första Kongl. Propositionen.
Då fann StatsUtskottet, att summan borde minskas.
Detta föranledde återremiss oell Under tiden fick Kongl. Maj:t en giltig anledning till én ny skrifvelse.
Jag kan derföre hvarken anse frågan alldeles ny, eller förena mig med dem, sorn yrka återremiss ; och äfven om jag kunde , skulle jag dock bestrida det, emedan sådant skulle leda till Riksdagens Deri 18 September e. mi Riksdagens ytterligare förlängande, då ingen Statsreglering kati ske, innan detta blifvit afgjordt.
Grefve af Ugglas: Herr
Tham har före kommit mig; Hvad Kongl.