Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sn att om också mina åsigter icke äro byggda på fä kr a grunder; bedömmandet bör dock bero at någon annan än Herr von Törne, så äro de åtminstone byggde pä egna och icke, såsom Herr von Törnes så väl financiella åsigter, som vältalighet, på andras grunder, likasom sjelfva hans Anförande på blotta loftal och lånad- grunna Jr af er.
Sålunda har Herr von Törne icke kunnat ens motsäga mindre vederlägga Motionairernas och mina på facta och sanna förhållanden grundade egeoteliga yrkanden til! bevis deraf att en särskildt
Länestyrelse i Jemtland icke är påkallad al någon nödvändighet: mina jemnförelser med ett angränfancU
Län sorn till folkmängd, Statsbidrag och Industrie är vida större än Jemtland och WesterNorrland ssmmanslagne och ändå med fördel styrdt af en Landshöfding; mina ytterligare skäl för denna återförening, hemtade från erfarenheten att Innebyggatne i Jemtland alltid hafva communication med Hernösand och Sundsvall, der föryttra sina vshror, der uppköpa sina förnödenheter och icke i Östersund, med mera har Herr von Törne, såsom sagt är, icke ens sökt att vederlägga, icke eller Anders Mårtenssons all uppmärksamhet värda yrkande* ''att Jemtlands Invånare skolat vara i större välstånd och med hvarandra lefvat mera fridsamt och enigt före Lånets inrättande, - att den fördel Landet njuter genom egen Landshöfdingj är endast en heder som icke svarar Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. VIII Band. 9 Den 16 September / ml mot dell förlust
Staten och landet lider för underh ållandet af Landshöfding, LandsSecreterare, Tands Kämmerer med flere Tjensteman; och att om göromideu ökats, så torda justr tillfallet ej sällan rara orsaken till de t rät gir iiges ansökningar och tvister , hvilke i saknad af sådant tillfälle»ofta skolat biläggasV Såsom slutföljd af allt detta tror jag att detta ämne ifrån mer än en sida bör betraktas, och anhåller derföre att dessa mina vördsamma erinringar vid Herr von Törnes anförande. måtte fä åtfölja återremissen till Höglofl.
Slata- samt Allmänna Befvclrs- och EconomiTJtfkotten.
Vid det af BancoUtskottet föreslagna Reglemente för de blifvande UtgreningsDisconterne af BancoDisconten, får jag äran göra följande anmärkningar. 1:0.
Anser jag benämningen af det föreslagne BancoOmbudet, vara origtig.
Då Directionen utgöres af Fullmägtige, valda af Riksens Ständer, måtte väl de kunna anses., såsom fullkomlige Ombud, för ett Verk sorn är Rikets Ständers egendom, och hvaremot Verket icke måtte behöfva någon försvarare eiler Ombud.
Personen med de föreskrefne functionerne bestrider jag ej, om dea anses så nödig.
Den 16 September J. m, (ehuru jig finnér den fullkomligt öfverflödig» då den vid Veiket antagne
Ombudsmannen bör kunna uträtta allt hvad för denna person är föreskrifvit), men den bör då kallas BancoCommissariej och bör ej hafva afgörande, blott delibereisnde röst. 2:0 Bestrider jag helt och hållit att dessa Riksens Ständers Fullmägtige, må kunna afmattas, annorlunda äa hvad för de öfriga Riksens Ständers Fullmägtige är föreskrifvit. 3:0
Då på Betjeningens tillsättande lig.; ger mycken vigt för de ansvarige
Directeurerne, så mäste örn de ej sjelfve få utnämua den BancoFuIlmägtige ovilkoiligt förplikta;?
att antaga dea af
Directionen föreslagne personal samt dem endast med Consiitutorial förse, på det att
Directionen må kunna dem endtlsdiga, då vigtiga anledningar förekomma dertill.
Då Götheborgs Contoiret äfven får befattning med belåning på metaller och exportabla effacter, kan icke Bokhållaren der umbäras; men i Malmö föieslår jag indragning af denna person, emot aco R:dr Banco anslag för Kamereraren, som derföre bör hålla och afsluta Böckerne. 4:0.
Dirscteurerne kunna ej rimmeligen föreslås mindre arfvode än 666 R:dr 32 skj Banco eller lika med öfrige Riksens Ständers valde Fullmägtige: hvaremot jag anser BancoOmbudet om det skall existera ej böra ha mera än 666
Banco utöfver dess i Banken innehafvande lön, sorn han vid denna 102 Ben 16 September /, m. befattning, ansedd såsom tjenstebefattning, bor tillfullo utan annat än vanlige afdrag åtnjuta. X)e för Registratorerne och Bokhållarnesföreslagne arfvoden böra nedsättas i Malmö till 333 R:dr 16 sk., och i Götheborg till 500 R:dr, men deremot Waktmästarnes ökas i Malmö till 133 R:dr 16 «k. samt i Götheborg till 200, hvarunder man ej kan få någon dugelig person, på hvars säkerhet likväl ganska mycken vigt ligger.
Efter desse förändringar fö* reslås för Malmö Contoir.
4 Directeurer å 666: 32 . 2,666; 32.'
1 Ombud om det anses nödigt 666: 32* 1 Kamererare . 666: 32* Dito för Bokföringen 200:
I Registrator . . 333: 16. 1 Ombudsman . 333: 16. 1 Waktmästare • 133: 16. 5,000; — För Götheborg. 4 Directeurer å 666: 32 sk. . . 2,666: 32» 1 Ombud om det anses nödigt . 666: 32- 1 Kamererare . 800: 1 Ombudsman • 5-0: 1 Registrator . 500: m-mmm 1 Bokhållare 5°g-‘ 1 Vaktmästare . * 200: - 5,830: 16.
Skulls någon af Bankens ordinarie Tjen - Den 16 September /, m. *33 steman anställas ti 11?t jensf gör i n g vid Contoiren, så böra de lika med Ombudet b*hålla och åtnjuta hela deras i Banken innehafvande Lön.
Ätven alla sådane Bankens Embetsman böra räkna sin tour och befordran inom Bancoverket till godo.
De utgifter sorn för tjenstgöringens bestridande inom Banken genom deras afgång kan erfordras bör af Banken bestridas af DiscontFonden Resepengar till och ilrån Contoiren erhållas för alla sådane Embetsman efter Fullmägtiges i Bankens beslut, men den för BancoOmbudet föreslagne cqvipering. anser jag så högst ovanlig att jagden alldeles Lestrideroch anser denna endast vara upptagen såsom ett sätt att föröka till det aldrahögsta den för det synbart gynnade BancoOmbudet föreslagne aflöning.
Directeurer som bo utom station böra endast erhålla resepenningar till och ifrån station för en gång: men deremot då jag anser det högst nödvändigt, att Directionen alltid bör finnas på stället, bör lämpelig inqvartering så väl dem, som betjeningen anslås. 5‘.o.
Då så mycken vigt synes läggas på det föreslagna Ombudet, anser jag fullkomlig contrast ligga deruti att Utskottet föreslår, att Directionens Ledamöter böra förrätta hans tjenst då han är frånvarande, som genom inträffad sjukdom skulle ganska väl kunna räcka längre tid, men deremot föreslår att ingen Directeur får i hvad fall söm häldst vara frånvarande öfver 3 veckor, utan att hans suppleant skall inträda i dess ställe Jag deremot anser ingen Directeurs plats böra af Suppleanten fyllas, så framt ej Directionens antal ge - 114 Den 16 September f. m. rom en sådan Frånvaro understiger det föreskrifne antal af 3 personer. 6:0.
Ass gnationsrätt på Banken anser jag icke kunna undvaras: det måste efter min tanka medföra en mängd olägenheter som blifva ganska store.
Den större Cassan om ej Assignationer tillåtas, bör ej heller kunna för varas utan olägenhet med flere än 3 lås; Ordföranden, en annan Directeur växelvis och Om» budet, böra hafva hvar sin nyckel.
Att insända hvad som möjeligen för en å två utiåningsdagar kan öfverstiga 1 $0,000 i Götheborg och 75,000 i Malmö, anser jag högst inconseqvent, då det icke är troligt att Länesökande lemna en si stor summa länge obegagnad, och man genast derpå skulle åt^r reqvirera för att cornplettera denna summa, 6om minst bör hållas Lånesökande tillhanda. 7:0.
Det vore oiä tviststt förneka Directiocens Ledamöter att få Lånerättighet som andre medborgare för det de åtagit sig besväret med dess DiscontContoir, och högst orättvist, att för detta åtagande tvinga dem att nu till fullo inbetala förut inneha i vande
Lån och derigenom fråntaga dem omsältnmgsrätten, som är förunnad alla andra 8:0.
Hypothfkshandlingarne böra förvaras lika med stora Cascan under Ordförandens, en annan Dinctiu's och Ombudets vård, hvilka böra hafva hvar sin nyckel till de 3 lås som böra förvara haridlingarne, Den 16 September f. m. 10 5 9:0.
Sorn j*g ej kan anse någon Revision af Revisorer laglig, så framt de icke äro närvarande, så bestrider jag den föreslagna Revisionen af endast 2, af Revisorerne: men anser deremot att någon af Herrar BancoFullmägtige, minst en gång om året, böra åläggas att förrätta inprovisoriska Revisioner vid Contoiren.
Äfven bestrider jag att de valda Revisorerne skulle anses skyidige inhemta BancoFullmägtiges samtycke, innnan de skulle kunna lemna Contoiren decharge.
Det vora en högst ovanlig mesiire, då Revisorerne vanligen kunna gifva Fullmägtige befallningar, i stället att, som här föreslås vid sine göromål och beslut bero af dem eller behöfva deras samtycke.
I stöd af desse anmärkningar vågar jag ödmjukeligen begära återremiss på förevarande Betänkande.
Herr Gyllenfvahnt Henric Adolph'.
De värda Motionairer, som yrkat en förändring och rättelse i den för en del af våra Landsmän öfvermåttan tryckande Postföringsskyldigheten, hafva efter min tanka på ett så öfvertygande och nöjaktigt sätt i full dag, framlagt, så val den orättvisa sorn de Postskjutsande vederfares, sorn nödvändigheten af att snart lätta dessa tryckande bördor, att det skulle vara öfverflödigt och utan ändamål att ingå i några vidare detaiilcr i detta ämne.
D« t56 Den x6 September /. in. förenade Utskotten hafva äfven erkänt denna sanning; roen i stället för att enligt de rättsgrunder, sorn af Riksens Ständer vid deras be* slut vanligen blifva följde, föreslå ett kraftigt och i möjligaste måtto, snart verkande medel för det ondas afbjelpande, hafva Utskotten åtnöjt sig med att erkänna dess tillvarelse, och först i en aflägsen framtid tillstyrka dess rättelse, hvilket j^g ej anser uppfylla tidens lordringar och de lidandes billiga kraf.
Genom antagande af Utskottens Betänkan, de skulle det nu varande Postföringssättet, hvaröfver de skjutsande med sä mycket skäl klaga, troligen komma att fortfara ännu en 6 å 7 år.
Jag hemställer om detta förhållande är billigt, och med rättsgrunder enligt, då man besinnar att Riksens Ständer funnit nödvändigt sedan i 68 j-t»let, då Postskjutsen organiserades, fyra serskildta gänger förhöja Gästgifva reskjutslegan, från 4 ända till 16 ek milen, utan att ihågkomma de PosP-kjuteande, ehuru dessas åligganden och skyldigheter så väl på i68o talet som nu, ansågos och ännu anses mera svåra och omsorgsfulla.
Jag kan icke heller med de förenade Utskotten dela dea åsigt, som deras utlåtande i 4 punkter af Betänkandet synes åsyfta , nemligen att den sökta rättelsen skall bestämmas af, huruvida Statsverket derigenom skulle komma att vidkännas någon ytterligare gravation, eller om de genom Posthemmanens Rotering ingående medel skulle vara motsvarande den kostnad j som till den förhöjda Postskjuts - Z7e«*i6 September J.m. 137 legan kan erfordras.
Jag tror att då en del Medborgare äro orättvist betungade, böra deerhåiia rättelse, om det också skall ske med någon uppoffring å Statens sida.
De friheter som posthemmanen åtnjuta ifrån rotering och sorn Utskotten åberopar, föteslås af de fleste Motionairerne skola upphöra emot det de blifva befriade från Postföringen, och anhålla de att i likhet med Kronans öfrige Hemman blifva roteiade eller få betala Rotefrihetsafgift.
Häraf synes tydligt, att Motionairerna ej handla egennyttigt, utan lära hafva giltige anledningar till sin klagan, ty annars skulle det vara orimmeiigt och bevis på särdeles sjelfförsakelse, om de skulle vilja erbjuda en större fördel i utbyte mot en mindre.
Då den ringare personal medborgare sorn lider, och i många år lidit genom Postföringsskyldigheten, icke i likhet med de Gästgifvareskjutsskyldige, förmått förskaffa sig en mot besväret någorlunda afpassad Skjutslega, ehuru de haft mycket skäl dertill, anser jsg nu så mycket mera billigt och rättvist , att Riksens Ständer icke vidaré lägga binder i vägen för dem att så snart sorn möjeligt erhålla den sökta rättelsen, och föreslår derföre ödmjukast att Riksens Högloflige Ständer, i enlighet med de förenade Utskottens förslag, till Kongl. Majtt i underdånighet inkomma med anhållan att gamtelige Herrar Landshöfdingar, med snaraste, blifva anbefallte förrätta undersökningar i ofvannämnda ämne, jemte öfriga omständigheter, hvilka med Postföringen kunna äga 133 Deri 16 September j. m. sammanhang, samt att Kongl.
Maj:t sedermera täcktes i Nåder tilldela de postföring.sskyldige gom af de inkomne handlingar finnas vara hardt betungade, förhöjning på Skjutslegan från och med 4 till och med 8, samt från och med 8 till och med 16 sk lör milen, då skäl till denna förhöjning förefinnes, och att denna förhöjda Skjutslega kommer att utgå intill dess den af de förenade Utskotten förcslagne förändring i Postföriagsskyldigheten, (hvilken jag likasom Utskotten anser nödig och af behofvet påkallad), hinner blifva reglerad.
Jag anhåller att Betänkandet må blifva återremitteradt, och desse mina anmärkningar måtte få åtfölja det samma tiil de förenade Utskotten.
Nto 4' Herr Silfverberg, Mc,ginis Didrik:
Vid den af Herr Friherre Cederström väckte och af Herr
Tham samt med vissa modificationer af Herr Grefve von Rosen understödde motion om beläningsrättighet i Rikets Ständers Bank af importvaror och hvilken blifvit tiil Häglof!.
BancoUtskottet remitterad, anhållerjag vördsamt att få afgifva några anmärkningar.
Att en sådan beläningsrättighet vore fcrmonlig för de Handlande, är utom all tvifvel, men då hvarken någon enskild Corporations fördel, eller den chimerika nyttan af förslag som grunda sig endast på theorier, icke på ledning af föregående års erfarenhet, kunna motivera Ri - Den i6 September J, rn, keta Ständers beslut vid afgörandet af er, dylik fråga; så lår jag på det högsta afstyrka bevil, jandet deraf, emedan jag anser den icke allenast onyttig utan ock skadlig.
Om man kastar en blick på Sveriges Geografiska läge öfvertyga* man lätt att vårt land af naturen ej är egnadt till Transitohandel i stort; det nästan enda ställe, dit man har utväg afyttra Nederlagsvaror är Finland, afsattningen är dock icke så betydclig, att icke tillräckelige Capital till denne handels bedrifvande förefinnas, som äfven bevisas deraf att då Finland tillhörde
Sverige och hämtade alla sine förnödenheter härifrån , inga belåningsanstalter som de ifrågavarande behöfdes; följakteiigen måsta de vara så mycket onödigare nu, då Finnarne hämta större delen af de Varor de behöfva fiån utländska orter directe.
Då den betydligaste delen af importen således åtgår till Sveriges egen consunitJcn, frågss, om det med sunda Statseconomiska principer kan vara öfverensstämmande, att befordra införsel af en emot behofven öfverdrifven Varumassa, som otvifvelagtigt blefve följden af den ifrågasatte beläningsrättigheten, hvarigenom VäxelCoursen nödvändigt skulle uppjagas, och Sedelmyntets värde genom en utsläppnin g af flere millioner BancoSediar ytterligare försämras, rakt stridande emot de åtgärder fdöglofl.
Ridderskap, :t och Adeln genom Sedelstockens ungcfåra b?stämmande och Bankens consolideran. de vidtagit till myntvärdets upprätthållande, ob?räknadt den nära till omöjlighet grämande Den 16 September f. m. svårighet, att på säkra grunder inrätta en sådan Låneansta t, att icke förlust för Banken skulle uppkomma.
Hvad Herr Tham yttrat om fördelarne af Varubeläningarne i Götheborg genom Götha CanalDiscont , skulle jag tro ingen ting bevisa i närvarande fall , då man besinnar, att detta skedde under Continentalsystemet. då rommunicationen emellan England och de fläste Ostersjöbamnar var aldeles stängd, och derföre alla Handelstransactioner dem emellan skedde öfver Sverige, särdeles Götheborg, en omständighet , den jag tror Herr Tham vid flere tillfällen lemnat ur sigte, då han yrkat och trot, att liflighet i Handeln och deraf följande förkofran genom upphäfvandet af alia importförbud och obegränsad frihet skulle kunna återställas och vinnas, men hvilket jag af anförde skäl nödgas betvifla.
Herr Grefve von Rosen har yrkat att till befordrande af NordAmerikanska Handeln beläniogsrättigheten borde beviljas för åtminstone 4 importarticlar, Hudar, Socker, Bomull och Tobak, hvarförutan och af brist på afsättning i Sverige, Americanerne nödgas sälja sine läster på annat håll , hvarigenom vi åter skola försättas i nödvändighet att förskrifva nämde varor ur andra hand till högre pris
Om afsigten med denne framställning varit att väcka farhåga för en minskad Jernexport, gå förmodar jag att den bäst vederlägges genom detta års erfarenhet, ty jag tror att exporten på Norra America aldrig varit från Stockholm och Den 16 September f, nu 141 Götheborg så stor som nu, oagtadt Americanerne ej hitfört hela skeppsladdningar af egne produeter; de hafva dock sedan desse på andra orter blifvit afyttrade, i stället för ballast medtagit så mycket de ansett sig kunna här afsätta, hvarföre ock på Amerikanske produeter, för consumtionen ingen brist varit , hvaribland dock Socker och Hudar icke få inräknas, såsom icke der producerade.
Jag skulle vidare tro att det för Rikets Handel, Penningeverk och sannskyldiga fördel är vida förmonligare att våra exportvaror betalas med växlar, än att vi på en gång öfverhopas med flere års behof af importartiklar.
Af hvad jag nu haft äran anföra, synes mig tillräckeligen styrkt, att den i fråga satte beläningsrätfigheten af importvaror, vare sig generel eller partiell, hvarken är behöflig eller nyttig; och anhållerjag vördsamt att desse mine anmärkningar må till Höglofl.
BancoUtskottet blifva remitterade.
I42 •
Dm 16 September e. ml Bilagor till PleniProtocollet för den 16 September, eftermiddagen.
' O N?o 1.'
Grefve Q ronkjtlm, Polycarpus,:
Då min aktningsvärde vän Friherre Nös Gyllenstjerna Jemnat Riksdagen och således är hindrad att sjelf yttra sig uti ifrågavarande ämne, anser jag mig så väl genom personlig tillgifvenhet sorn egen rättskänsla förbunden, att vid Utskottets Betänkande göra några anmärkningar, hvilka jag förmodar föranleda till dess återremitterande.
Det är icke enligt med Handiingarne, att några fatalier å Familjens sida från början varit försummade.
Tvärtom visa de, att först framlidne CanzliPresidenten Grefve Horn såsom gift med en Grefvinna Gyllenstjerna år 173 * j och sedan samtelige Gyllenstjernska arfvingaxne 1740, 18 år och to mannder efter Nystsdtska fredsslutet, i föreskrifven ordning fordrat deras ersättning, inom den af allmänna Lagen och serskildta Författningar om Statens skulder efter Carl Xflrtes krig, utstakade 20 års praescriptionstid
På denna grund ändrade ock, elter då gällande Regerings Lagar
Riksens Den 16 September e. >n. 143 Ständers Secrete Utskott vid 1766 års Riksdag, den afslagsresolution, som Konungamakten år, 1741 på föregifven anledning af försutten tid, emot Familjen låtit expediera.
Efter detta ådagalagda förhållande, kan ett sednare försök att behandla Familleos anhållan om verkställighet af högsta samhällsmagtens år 1766, beslutade liqvidation, Basoin å oyo väckt resningsfråga, destomiodre betraktas annorlunda, än såsom en fullkomlig nullitet, då högstsalig
Konungen 1809 aldrig låtit förmå sig att utfärda eller underskrifva någon Resolution i öfverensstämmelse med Högsta Domstolens afstyrkande mening.
Da utur KammarCollegii Betänkande hemtade gissningar, dels att Konung Carl Knutsons åt Staden Danzig försträckte penningar kunde hafva varit tagne ur StatsCassan, dels att lånet möjligen blifvit
Familjen ersatt innan Konung Carl Xllttes march till Ukraine , förtjena såsom obestyrkte ingen serskild vederläggning.
Af Historien är likväl bekant att Carl Knutson Bonde, både för och efter sin upphöjelse på Thronen och afsättning derifrån, ägde och bibehöll en ganska stor enskildt förmögenhet.
Om någon inbetalning hade skett på Kronans ifrågavarande skuld; så bör den af allmänna handlingar kunna bevisas, hvartill dock icke ringaste anledning förefinnes.
Enär SecretaUtskottet under den så kallade Frihelstidens Riksdagar i financiel!::, lika cå väl som mintsterielle »render, innehade Ständernes hela magt och myndighet, oeh vid utöfningen der-. i44 Den 16 September e, m. af, vanligen gif directa uppdrag åt Konungen, lärer hvar och en finna, huru en försummad formalitet att blott upplysningsvis lemna RiksStånden underrättelse, om sitt i Hufvudsaken vidtagne beslut, om den ock vore bevist) ej kunna förändra saken eller lagligen verka tili förminskning af Gyllenstjernska Famillens rätt, »tt utbekomma sin fordran, som för öfrig! grundar sig på de mest authentika handlingar; Fältmarskalken Grefve Stenbocks utgifna qvitto för hypotheket och af Konungen approberada redogörelse öfver medlens användande till Statens tjenst, samt Konung Carl XIRtes, Famillen gifna högtideliga försäkran om ersättning.
Vid sådana omständigheter skulle ingen enskildt gäldenär, utan att fela emot samhällslagarna kunna söka att pä så yteliga skäl, som dem StatsUtskottet begagnat, undandraga s»g att underhandla om betalningen af sin skuld, med en Borgenär som lemnat öfver ioo.de Efter vanlig ränteberäkning, har den ifrågavarande skulden under detta långa uppskof, stigit till en ganska betydlig summa, hvilken enligt RiksgäldsContoirets åberopade Reglemente i laglig rättegångsväg kan utsökas; men genom underhandling och förlikning torde kunna minskas.
Emedlertid och då det i allt fall icke synes vara Riksens Högloft.
Ständer värdigt, att utan föregången närmare undersökning, hvarken afslå eller bevilja, hvad å Famillens sidi blifvit ifrågaställdt; så är min tanka, Den 16 September c, m, lig tanka, att Statsutskottet, hvilket i anseende till Riksdagens annalkande slut, sjelf icke lärer medhinna utvecklingen af alla till saken hörande omständigheter, hade i stället både kunnat och bordt tillstyrka någon sådan förberedande åtgärd, hvarigenom hos Kongl. Majit i underdånighet begärts, att antingen något Embetsverk, eller någon dertill hörande enskilt Embetsman, känd för insigt och erfarenhet i så beskaffade utredningar, måtte i Nåder få sig uppdragit, att företaga ärendets fullständiga utarbetning och derom inkomma nfed Embetsutlåtande; på det Riksens Ständer vid ett kommande Riksmöte deraf må lemnäs del, till upplysning och vägledning vid målets: slutliga afgörande med nödig sakkännedom.
Då Ridderskapet och Adeln vid Riketg allmänna Financereglering nyligen funnit för godt, vidtaga den utvägen att anlita Statsoch NationalCrediten om inhemske
Lån, är min öfvertygelse: att ingångne äldre skuld förbindelser måtte honoreras och aktning visas för sådana Medborgares grundade reclimationer , 60m under den förflutne tiden gjort uppoffringar för Staten och redan länge varit i saknad af deras tillständig» rätt — framgången af den nya Creditoperationen torde med skäl till en betydlig del blifva beroende af den noggrannhet hvarmed denna princip iagttages. Jag anhåller om återremiss af BetänkanBil. till Ridd. 0. Ad, Pr. VIII.
Band. 10 i 146
Den i6 September e. m. det och att detta mitt anförande måtte få it' följa återremissen.
Herr von Francken, Augufl; StatsUtskottet tyckes, sorn orden, i dess utlåtande lyda: funnit allmänna röflen inom Rik%- Stånden förenad deruti, att' undantag fran hvad
För fattning arne fladga om pen fion för affhedstagande Embetsmän, bör göras för Landsbo ding Järta, och har ansett sig i följd häraf böra tillstyrka ifrågavarande 2000 R;dr Banco.
Jag kan ej likt Utskottet tro detta vara allmänna röstens önskan, oaktadt några Ledamöter inom 3;ne Stånd yttrat sig derföre; tvertom jag skalle anse mig misskänna pluraliteten om jag hyste den tanke att de i vår nu varande mindre lyckliga financiella ställning skulle vilja så misshushålla och så illa årligen använda 2000 R;dr, sorn, om de ej directe gåjjafBevill» ningen, ändock i det hela utgöras af hvad den skattgifvande tillskjuter.
Det passar mig ej att disputera det Herr Järta varit en skicklig Embetsman.
Ridderskapet och Adeln känner det otvifvelaktig! hura dermed förhållit sig, men det jag vågar påstå, är, att många våra Embetsman varit och äro i sine kall lika skicklige och många såsom Embetsmän äfven förtjenstfullaxe än han, utan att vi tili dem hvarken villja i Den 16 September e. m. 147 eller kunna lemna 0000 R:dr om året för deras öfriga lifstid.
Som jag hoppas att denna mening delas af pluraliten, så torde allt vidare ordande Om Herr Järtas Embetsmanna förtjenster vara öfverflödigt och han framför någon annan ej erhålla den ifrågavarande stora pension.
J g vill således endast hålla mig vid Herr Järtas förtjenst att år 1809 hafva som Utskottet yttrar, ensamt uppsatt vår nu varande RegeringsFotm, och i fall Herr Järta det skulle gjort medger jag, att vi varit skyldige honom en gärd af vår tacksamhet, och om detta är å Ständernes sida uraktlåtit t så har vår Konung åtminstone 3tne gånger sedan nämnde år hågkommit honom med vedermälen af sin Nåd, nemligen-.