Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall inseendet och redovisningen, såsom nu, ankomma på Konungens Bef:h:de, så tror jag således, att ingen förändring erfordras; men skulle meningen vara att öfverflytta detta på Fångstyrelsen, så har jag ingenting deremot, blott villkoret blifver att landscontoret endast åligger att utassignera medlen. lista punkten.
L i 11, c. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Utsk. har här föreslagit: "att predikanten vid Malmö correct.-inrättn. må för"klaras berättigad att, sedan han en tid af 5 år innehaft "sysslan och derunder ådagalagt skicklighet och nit, uppbära "i lön ett dubbelt belopp mot hvad nu finnes för honom "å stat bestämdt, eller tillhopa 1,200 r:dr b:co."
Jag godkänner visserligen den afsigt, som legat till grund för Utsk:s förslag, att nemi. bibehålla skickliga fångprédikanter, emedan det behöfves närmare kännedom af personer och förhållanden vid en sådant anstalt, för alt kunna verka så som vederbör.
Men, å andra sidan , måste man komma ihåg att Tångarne vid en correct.-inrättn. icke böra anses såsom stadigvarande, ulan att personalen städse ombytes, och att det sålunda alltid äro nya bekantskaper att göra af den tjenstgörande fångpredikanten.
Att nu emedlertid vilja tilt den uppgifna graden förhöja dessa tjejnstemäns löner, skulle förmodligen vid åtskilliga tillfällen hafva till följd, att samma persqn för ali sin lid qvarstannade på en sådan plats.
Het tror jag ej vore nyttigt; ty befattningen är så svår och trägen samt förenad med så många olägenheter, att jag icke förmpdar; det-en äldre man vöre rätt tjenlig till hennes skötande, tittan att dertill behöfves en yngre mans friska krafter.
Det förhöjda löneanslag, sorn gifves denna fångpredikant, borde bestämmas i förhållande till hvad dylika tjenstemän beviljas på andra ställen, t. ex. vid correct.-iurättnln på Långholmen eller Smedjegården.
Jag tillstyrker således återremiss, på det att Utsk. må komma i tillfälle att taga i närmare öfvervägande hvad som kan vara rätt och billigt.
Jag har begärt ordet derföre, att jag finner uti Utsk:s tillstyrkande, i den nu under öfverläggning Varande puukt, att Utsk., utan anledn. af någon derom väckt motion, föreslagit, "att predikanten vid Malmö "correct.-inrättn. må förklaras berättigad att, sedan han en "tid af 5 år innehaft sysslan och derunder ådagalagt skicklighet och nit, uppbära i lön ett dubbelt belopp mot hvad "nu finnes för honom på stat bestämdt, eller tillhopa 1,200 "r:dr b:co."
Men ehuru jag lika med Utsk. anser, att det vöre nyttigt, om 600 f:dr kunde åt pastorn vid denna in - Den i5
Maj f. an - C; 5 rättning .anvisas, kan jag likväl icke underlåta att anmärka, att detta förslag ej blifvit i grundlagsenlig väg väckt.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
Till ufsägt för mitt frånträdande af Ståndets beslut att diseulera detta betänk, punktvis länder, att jag i tjensteförbållanden nödgades aflägsna mig och var frånvarande, då beslut derom fattades.
Om litt. b. och c. i Utsk:s betänk, har jag redan yttrat mig.
Jag var nu i begrepp att yttra mig öfver punkten d., som handlar om Anders Anderssons motion , rörtde bestraffning och forsling af pionnierer vid Carlsborg.
Med denna motion förenar jag mig fullkomligt.
Fångtransporter vålla besvär och kostnad och fångspillan.
Ifrågavar. bestraffning på stäl let innebär en ganska riktig concentration.
Jag ingår ej i någon undersökning, huruvida någon motion kommit StatsUtsk. tillhanda, med förslag alt predikanten vid Malmö correct.-inrättn. skall erhålla 1,200 r:dr i lön, sedan han innehaft tjenste!) i 5 år.
Jag vill blott upplysa några förhållanden, som jag tror skola åstadkomma någon förändring i Hr von Hartmansdorff* uti dess yttrande utvecklade åsigter.
Jag tror nemi., alt fångpersonalen på Malmö fästning ej så ofta ombytes; ty denna fästning, sorn äfven är correct.-inrättn., har vanligen 170 å 180 lifstidsfångar, hvilka icke flyttas, utan utgöra en beständigt fortfarande personal.
Det är högst vigtigt att få en utvald prest till det ansvarsfulla kallet att umgås med dessa fångar.
Man kan vara en ganska duglig prest, utan att derföre passa till fångpredikant.
De särskilda egenskaper, sorn fordras hos en sådan, göra äfven att man måste söka honom, och då man funnit en dertill tjenlig person , så vore det i högsta grad önskvärdt om man kunde få behålla honom i 5 år.
Den bekantskap med fångarna, han under denna lid kunde förvärfva, skulle icke obetydligt bidraga till deras förbättring.
För min del tror jag derföre, att det skulle medföra mera nytta än skada, om han der i all sin tid qvarblefve, ehuru jag medgifver, att en gammal man icke passar för denna befattning.
Fångpredikantens tjenstgöring är verkligen så mödosam, alt han med ali billighet kan fordra att erhålla 1,200 r:dr i lön.
Jag önskar och tillstyrker derföre, att delta anslag mätte blifva honom af R St. be v i I jad t, och tror, alt man derigenom skulle mycket befordra en bättre vård och ledning för fångarna.
På de skäl, som den siste värde talaren framställt, och då det är särdeles vigtigt, att vid ett sådant fängelse en prest finnes, sorn känner den församling han har att vårda, hvartill kommer att ej mindre än 160 fästningsfångar äro der stadigvarande, tillstyrker jag bifall till StatsUtsk:s betänk., dock så, att predikanten på Malmö corret.- inrätln. må förklaras berättigad alt, sedan han i 5 år innehaft sysslan och derunder ådagalagt skicklighet och nit, lil - 6j6 Den i5 Maj f. ra. laggas, på F å n gs t y re Isen s förordande, att uppbära en lön till dubbla beloppet mot den på stat uppförda, eller en tillökning af 600 r:dr b:co årligen, så länge ban med samma förmåga, nit och skicklighet finnes fortfara; ty endast så länge borde han få åtnjuta tillökningen, men då blefve också följden , att denna tillökning icke fortfor längre, än förmågan, nitet och skickligheten räckte.
Om hans nu i fem år visade förmåga, skicklighet och nit möjligen kunde upphöra, så fordrades, om han skulle komma i åtnjutande af deu ifrågasatta tillökningen, att årligen förete ett förord från Fångstyrelsen.
Jag tror att vid en correct.- inrättn. är det högst vigtigt, att en jemn tillsyn äger rum, på det att icke ändamålet med inrätfnm måtte förfelas.
Jag skulle derföre anse anslaget och dessa tillägg, såsom villkor för dess beviljande, vara behöfliga. H. Ex.
Hr Gr. Posse, Arvid:
Jag ämnar icke bestrida återremiss i denna punkt, helst så många anmärkn:r redan blifvit gjorda, alt jag förutser, det återremiss af detta betänk, i alla fall kommer att äga rum; men jag har begärt ordet för att gifva tillkänna , att jag icke kan förena mig med Hr von Hartmansdorff.
Jag gillar deremot fullkomligt StatsUtsk:s yttrade åsigt, att sådana lönevillkor böra för fångpredikanten i Malmö bestämmas, att man kan påräkna, att han vid sin befattning en längre tid qvarblifver.
Det är visserligen sannt, att tångarne ofta ombytas, mendet är lika sannt, att sättet att behandla fångarna blir detsamma.
Kunskap om ändamålsenligaste sättet att behandla dem vinnes endast genom erfarenhet, och denna erfarenhet vinnes ej utan under en lång utöfning af tjensten.
Jag önskar således att, om det ålägges Fångstyrelsen att till fångpredikant utse en tjenlig person, det äfven måtte åläggas samma styrelse att bibehålla honom, så länge som möjligt.
Jag instämmer med Hr
Ribbing uti de modificationer ban föreslagit, ty jag kan också föreställa mig möjligheten af den olägenhet, som Hr von Hartmansdorff synes befara, nemi. att en prestman, försedd med 1,200 rtdr i Ion, oaktadt en fram - skriden ålder hindrade honom alt med tillräcklig drift sköta sin befattning, likväl kunde önska att få behålla densamma.
Detta skulle förekommas, om Hr Ribbings förslag antoges.
— Slutligen får jag säga, att jag tror den anmärkn., som Frih. Cederström har gjort, att Ulsk. har gått öfver gränserna af sin rätt att föreslå, icke är alldeles enlig med förhållandet, enär Utsk. har fått till sig remitterade åtskilliga motioner, som åsyftat förbättring af fångvården i allmänhet och dermed sammanhang ägande ämnen , bland hvilka äfven det ifrågavar. ämnet torde böra räknas.
Jag hoppas , att
Utsk. äfven uti sitt svar på ålerremissen måtte sträcka sitt förslag lika långt och vidblifva sitt redan gjorda tillstyrkande, endast msd den af lif Ribbing föreslagna modidcation.
Den 15 Maj f. m.
Jag kan icke annat iin instämma med Hr von Hartmansdorff.
Jag bar i 24 år varit läkare för stadens arreslanter.
Under denna tid hafva 5 prestombylen vid samma arrester inträffat.
De vilja göra allt för att förbättra dem, de vinlägga sig mycket derom; men när de firma sin möda fruktlös, så minskas naturligtvis deras ifver.
Om en prest skulle hafva en sådan befattning i hela sin lifstid, så skulle han efter 10 år vara så utledsen dervid, att kan knappast skulle vilja tala vid arrestanterna , som han funne oefterrättliga.
Jag anser således dessa 1,200 r:dr vara alldeles för mycket för en fångpredikant, och anhåller. att de icke må beviljas, utan ombyte ske af predikanter.
Med anleda, af hvad Gr.
Posse yttrat, begär jag att, för att undanrödja den oformlighet, som finnes i StatsUtsk:s betänk., få, om R. o.
Ad. anser sådant vara formenligt, i anledn. af StatsUtskts afvikande från K.
M:s nåd. propos,, — ehuru motionstiden redan tilländalupit, — väcka motion derom, att denna lön, mot de villkor och resti ictioner, som en annan ledamot här föreslagit, måtte blifva förhöjd till 1,200 r:dr.
Jag gör det likväl endast under förutsättande, att Ståndet anser en sådan motion kunna lagligen remitteras.
II. Ex.
Det är visserligen möjligt, alt, på sätt Hr af Grubbens nyss yttrat, en fångpredikant, då han någon tid haft en sådan befattning och finner att han intet kan uträtta, slutligen ledsnar dervid; men detta härleder sig icke från hans inre känsla, utan från inrättntns beskaffenhet, sorn motverkar hans bemödanden.
Då jag yrkat, att de af Sta'sUtsk. föreslagna 1,200 rtdr måtte anslås till lön åt fångpredikanten i Malmö, så har jag fästat mig vid den förhoppning, att denna correct.-inrättn. skall i framliden få en sådan organisation, att dervar. prest icke må fåfängt bemöda sig 0111 fångarnes förbättring.
Utom hvad den siste talaren yttrat, får jag anmärka, i afseende på hvad Hr af Grubbens anfort, att just hvad han framställt, att de unga prester, som blifva fångpredikanter, måhända alltför häftigt företaga sittarbete, torde vara orsaken till att de snart tröttna, då de ej lyckas.
Det gifves ett nit, som oupphörligt arbetar i lugn verksamhet, men också icke förtröttas, och det är ett sådant nit, som correct.-inrättn:na behöfva.
Jag vidblifver således hvad jag yttrat. i:sta punkten.
Litt. d. Hr Ribbing:
Då Utsk. framställt den önskan att, så vidt ske kan, vid de å Carlsborgs fästning varande pion ni cevers bestraffning malte anbefallas sådana med gällande lagar och författningar öfverensstämmande åtgärder, att kostnaden för fångarnes forsling kunde undvikas; så tror jag, De ii i5 Ma j f.
In. alt i denna önskan, ehuru försigtigt den är framställd, då den likväl uttrycker en önskan att de åtgärder, sorn styrelsen vidtager, mätte vara med gällande lagar och författningar öfverensstämmande, ligger något opassande.
Om man har sig bekant, alt det finnes lagar och författningar, som bestämma, huru bestraffningarna skola ske, att de nemi icke få ske pä de ställen, der pionniererne äro, utan att de måste verkställas, — såsom t. ex. med allmänna kyrkoplikten, — i orten der brottet är begånget; så skulle en sådan önskan, sorn den Utsk. föreslagit K.
St. att till K. M. frambära, nemi. att pionniererne, utan att forslas, och således på de ställen der de befinnas, skola bestraffas i enlighet med gällande lagar, i sjelfva verket innebära en motsägelse.
Jag har ansett mig skyldig att lemna denna upplysning, ifall betänk. skulle blifva återremilteradt.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. H. Ex.
Den af mig uppställda concentrationsprincip , nemi. att hela fångväseudet bör stå under Just.ministern och således äfven den högsta fångdirectionen under honom subordinera, strider alldeles icke mot Frih. .Cederströms åsigt.
Med den absoluta concenlrationsprineipen sammanslår ganska väl, alt subordinerande embetsmy ndiglieterna i de af Frih:n anförda fall bestrida utgifter pä eget bevåg och sedan till central-auctoriteten ingå med rapport och redovisning.
H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid:
Då erfarenheten ådagalagt, att de lill underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten anslagna 35,ooo r:dr varit otillräckliga, så har K.
M. begärt en tillökning i delta anslag.
Utsk. har icke ansett sig kunna tillstyrka della, derföre alt det har funnit åtskilliga af de företagna arbetena hafva varit af tillfällig beskaffenhet.
Det är visserligen möjligt att, under de sednare åren, många reparationer blifvit gjorda, som ej äro af den beskaffenhet, att dylika under de kommande åren skulle förekomma; men det är å andra sidan gifvet, att just verkställigheten af dessa reparationer har satt Regeringen i nödvändighet att uppskjuta andra, som varit af behofvet lika påkallade.
Om man försummar att alltid väl underhålla husen, så är det en gifven följd, att bristfälligheterna i samma mån öka sig med hvarje år.
Till förekommande af en sådan olägenhet och föilust för det allmänna, får jag göra anmärkn. emot denna punkt, och anhåller, att StatsUtsk. ville infordra fullständiga upplysningar, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att bedöm ma , om icke ganska många reparationer å Kronans hus nu förestå, hvilka äro af beskaffenhet
Ben i5 Maj f> m. 679 alt icke längre kunna Uppskjutas, och söm fordra den tillökning uti anslagssumman, hvilken K.
M. hegart.
Med den siste värde talaren instämmer jag i hans yttrande om behofvet af tillökning uti anslaget för underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten.
Jag kan, med den ännu närmare sakkännedom jag ager, vitsorda, att det alldeles ieke är genom reparationer af tillfällig beskaffenhet, som delta anslag blifvit otillräckligt.
Visserligen kan man säga , att genom eldsvådorna i Wexiö och Wenersborg behof uppstått, som eljest icke funnits; det äger sin riktighet, att dessa eldsvådor föranledt tillfälliga utgifter, men de hafva icke verkat på anslaget , emedan det varit alldeles otillräckligt att fylla de derigeuom uppkommande nybyggnads-behof.
Emedlertid har Utsk. tillfälle att af sammandraget öfver reparationerna å Kronans byggnader erfara, att hvarje är åtskilliga reparationer måst uppskjutas, emedan anslaget varit otillräckligt, och att, vid reglerm af sammandraget öfver reparationerna för innevar. år, blifvit uteslutet hvad för Carlstads och Alingsås’ kronoliäkten fordras, såsom tillhörande systemet för de nya fängelsebyggnader, hvartill anslag af R.
St. förmodligen blir anvisadt.
Derigenom hafva reparationerna för innevar. år kunnat efter förslag anordnas.
Men, mine herrar! det är ett factum, som Utsk. kan få besannadt för hvarje år, alltsedan sisla riksdagen, att icke något år funnits, då icke en del af de utaf landshöfdingarna begärda och af Öfverintendentsembetet såsom nödvändiga godkända reparationer måst uppskjutas, och detta icke endast af de i 3:dje classen, utan äfven någon gång af de i 2:a och i:a classen å förslaget uppförda, hvilka eljest ansetts oeftergifligen böra äga rum.
Jag skulle derföre på det högsta önska, att Utsk. måtte besinna den stora förlägenhet, som uppkommer för Styrelsen, genom brist på nödiga medel till underhållande i Kronans hus af tak, dörrar och fönster m. m., som oeftergifligen måste hållas vid makt.
Äfven jag nr i tillfälle att kunna vitsorda otillräckligheten af anslaget till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterna, och kan såsom bevis derpå anföra, att vid Upsala slott flera nödvändiga arbeten måst, i brist af anslag, eftersättas; så t. ex. har taket på slottet behöft ny kopparbeklädnad, hvilket ej kunnat verkställas.
Jag tillstyrker alltså ålerremiss på detta betänk.
, för att få det anslag beviljadt, som K. M. föreslagit.
Då här är fråga om underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten, och Utsk. afslagit det i sådant afseende begärda tillökade anslag, på det skäl, att orsakerna till otillräckligheten af anslaget egentligen skulle bero af tillfälliga anlednlr, så föreställer jag mig, att ytterst 68o Dets 15 Maj f m. till grund för Utsk:s afstyrkande ligger det skill, att Utsk. mahanda motser för framliden en alldeles förändrad organisation afvara allmänna fängelser och de byggnader, som för samma ändamål i landsorterna äro inrättade Jag tager mig derföre friheten , ifall detta betänk, kommer alt i denna del undergå någon förändring, att fästa Utskts uppmärksamhet på en omständighet, som kanhända torde förtjena för det allmänna bästa lika mycket afseende, nemi. derpå, att det icke blott är Kronans hus, hvilka böra komma i betraktande, på sätt sorn jag förut anfört, utan äfven sådana hus, som det tillkommer särskilda menigheter att underhålla; jag menar häradsfängelserna.
Det bar nemi. på sednare åren inträffat, att vissa häradsboer hafva gjort sig ovanlig moda och kostnad att uppföra dem af sten till en fasthet, som trotsar tiden.
Om det nu skulle hända, att en förändring af tingslagen och byggnaderna inträffade, så skulle mycket arbete genom dessa fängelsers uppförande vara förspildt , hvilket för framtiden borde förekomma?, och hvarom i det und. svaret angtde denna fråga något torde böra inryckas.
Äfven jag bör vitsorda otillräckligheten af anslaget till allmänna byggnader.
För Calmar slott och andra allmänna byggnader hade en viss andel af det allmänna byggnadsanslaget blifvit af Kammar-collrm tillstyrkt och af K. M. bifallet.
Denna andel var likväl så otillräcklig, att jag mäste särskildt anhålla om ett litet anslag, för att någorlunda kunna iståndsätta tak och fylla fönstergluggar, så att icke stor skada för Kronan måtte genom regn och snö förvållas.
Det sednare anslaget, ehuru knappt, var dock beräknadt derpå, att en af huggen sten grundmurad brunn på slottets borggård af gammal men ypperlig byggnadskonst, och hvilken håller på att ramla, äfven måtte kunna sättas i stånd.
Men då man slutligen fick medel att dertill använda, så fanns ingen byggmästare, som vågade vidröra ett sådant konstverk.
Jag sökte förgäfves att antingen från Stockholm eller Carlskrona få någon, men det var omöjligt, och arbetena blefvo ogjorda.
Denna brist på byggmästare bör äfven afhjelpas, om de anslag, som tillbyggnader beviljas, skola medföra åsyftadt gagn.
Då flera motioner blifvit remitterade till Ekon.Utsk., rör:de saltpelerrörelsens upphjelpande, och af delta Utsk. blifvit behandlade, och då Ekon.- Utsk:s betänk, uti åtskilliga delar skiljer sig från det af SlatsUtsk. afgifna; så får jag på dessa skäl yrka återremiss, på det att öfverensstämmelse måtte beredas uti de skiljaktiga delarna. 6:te D e n 15 Maj f. m. 6St 6: t e pu n k t e n. II.
Ex Hr Gr.
Jag anhåller alt få göra några anmurknlr emot denna punkt i betänkandet.
Anslaget till extra-utgilter, sorn slått på 8:de hufvudtiteln, Ilar alltsedan 1809 utgjort 100,»00 r:dr.
O111 man lemnar uppmärksamhet deråt, att alla oförutsedda utgifter inom administrationens alla grenar skola bestridas med denna summa, så finner man ock lätteligen, att den icke är öfverflödig, att den icke ens är tdlräcklig.
Erfarenheten har också visat, att förhållandet är sådant.
StatsUlsk. anför såsom skäl till detta anslags nedsättning, att till cabinettscassan af dessa medel omkring 4°,000 ■'•‘fr årligen blifvit utgifna; men då extraulgiftsmedlen blifvit ställda lill K.
M:s disposition, för att användas till diplomatiska utgifter och kurir-resor, m. fl. dylika behof, så bör det väl ej vara något skäl att nedsätta anslaget, att del blifvit anvundt till sitt bestämda ändamål.
Jag förutser visserligen att man häremot skall invända, att •StatsUlsk., uti sitt betänk, angrde 2ldra hufvudtiteln, sökt utreda alt cabinettscassan icke skall vara uti behof af dessa 4o,ooo r:dr, och att således, då de återstående 60,000 rd:r under de förflutna åren varit tillräckliga för de öfriga utgifterna, så borde de också nu vara det.
Dervid tager jag mig dock friheten anmärka, att dels, enl. hvad (1. Ex.
Statsministern för utrikes-ärendena yttrat, kunna dessa 40,000 r:dr icke undvaras för cabinettscassan, i händelse StatsUtskrs förslag alt nedsätta anslaget för denna cassa skulle bifallas, dels ock hufvudsakligast att, enl. hvad räkenskaperna visn, ganska många utgifter, som bort bestridas af extra-utgiftsmedlen, i händelse dertill gifvits tillgångar, blifvit bestridda af besparingar på hufvudtitlarna.
Till hvilka följder detta ledt, är så nogsamt bekant, att jag icke derpå behöfver fästa uppmärksamheten.
Jag nekar icke, att jag, vid granskning af StatsUtsk:s betänk:n angtde hufvudtitlarna, funnit, att StatsUtsk. fastat afseende nog mycket på de fördelar, som bespai ingar i utgifterna åstadkomma , och kanske nog litet å de skadliga följder, sorn de åstadkomma genom utgifter utöfver anslagen; men, å andra sidan, har jag uti ett sedermera inkommet betänk, trott mig finna säker anleda, dertill, att StatsUtsk. verkligen har för afsigt att bereda möjlighet för Styrelsen till bibehållande af ordning inom förvaltningen af Statens medel.
Jag anhåller således, att betänk, må återremitteras i denna punkt; och då jag icke bör neka mig den förhoppning, att Utsk., vid besvarande af återremissen, finner lämpligare att vid den ordin.-statsregler:n bereda Styrelsen de medel, som nödvändigt fordras för administrationens gång; sä hoppas jag äfven, att Utsk. fäster afseende på hvad jag rörtde denna punkt har anmärkt.
Jag tror detta så mycket hellre, sorn jag förmodar, alt Utsk , som har för afsigt 6 H. 86
Den 15 Maj f. m. att, när en gång departementena blifvit bestämda, mellan deni fördela titlarna och således äfven på deni fördela delta anslag, skall finna af de summor, som då komma att belöpa sig på hvarje titel, huru otillräckligt anslaget skulle vara, om det bestämdes till endast 5o,ooo r:dr. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
Förenande mig till alla delar uti hvad Gr.
Posse anfört, yrkar jag bibehållande på riksstalen af de 100,000 r:dr till extra-utgifternas bestridande.
Såsom skäl deremot kan jag alldeles icke antaga de anmärknrr, som StatsUtsk. gjort mot det skedda användandet af anslaget.
De 5,200 r:dr, som Svenska Academien uppbär, äro nödvändiga för denna academis bestånd, och jag åberopar, i afseende på angelägenheten af denna inrättnings bestånd, hvad jag derom i förra plenum anfört.
Utgiften för Statstidningen anser jag högst behörig.
En sådan tidning är ett oaflåtligt statsbehof, så väl i juridiskt som i många flera afseenden, och intet Iand saknar en sådan officiel tidning; men utan understöd består ingenstädes en sådan tidning.
— K. theaterns andel i anslaget stöder sig på enahanda grunder, enär detta understöd är ett villkor för dess bestånd ; och detta åter förordas af grunder, hvilkas utvecklande jag uppskjuter till ett nära stundande tillfälle.
Ministerslatens behof af sin andel blir än mera trängande i mån af den föreslagna reduetionen af dess egna anslag.
Vid förra riksdagen belädes den dessutom med en bevilln. af 3 proc.
Utsk. anser sjelft, att första beviljandet af ifrågavar.
100,000 r:dr afsåg kurir-resor och till diplomatiska tjenstgöringen hörande extra-utgifter.
Jag inser icke de ”förändrade politiska förhållanden,” som nu skulle hafva verkat den minsta förändring i denna Ständernes åsigt.
Axiomatiskt för öfrigt, och endast som sådant svårt att bevisa, är, att för en sådan Stat, som Sverige, kan ett anslag af 100,000 r:dr b:co lill allmänna extra-utgifter icke anses som öfverdrifvet.
Jag har förut vid ett tillfälle yttrat, att jag ansåg 100,000 r:dr till extra-utgifter vara en för beliofvet alltför ringa summa.
Jag förnyar detta yttrande och tror, lika med Biskop Hedrén och Prosten Stenhammar, att det dubbla beloppet, eller 200,000 r:dr, borde vara den summa, som gifves, isynnerhet som de 100,000, hvilka år 1809 beviljades, och sedan oförändrade qvarstått, efter då gällande kurs 64. skill., nu i sjelfva verket svara emot jemnt 200,000 r:dr.
Om anslaget 1111 höjes lill detta belopp, så hafva Ständerne likväl icke gifvit någon tillökning uti hvad som gafs år 1809.
Skulle nu anslaget, såsom jag äfven anser för riktigt, komma att fördelas mellan de särskilda förvaltningsgrenarna, så kommer man att desto tydligare inse, huru nödvändigt det är att summan fördubblas.
Jag anhåller att få tillägga, det summan icke bör ökas genom extra- utan ordin.-statsreglering.