Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Reglemente varefter styrelsen på Ön S: t Barhelemy i Västindien, så väl i justitie, polis och ekonomiärenden, som i allt övrigt kommer att förvaltas och utövas; Bäckaskog den 15 oktober 1805.
Svenska Västindiska kompaniets privilegium kommer att upphöra med detta års slut.
Styrelsen för ön S: t Barthelemy vad gäller justitie- polis- och ekonomiärenden, vilket reglemente tillkom 1786, för att gälla under kompaniets oktrojtid kommer att upphöra, liksom att upptaga de publika inkomsterna.
Detta förutsätter ett nytt stadgande för allmänna ärenden på ön och dess styrelse och uppbördsverk, med början år 1806.
Den av Oss tillförordnade guvernören på S: t Barthelemy har att ansvara för militära ärenden och anstalter för ortens försvar.
Han ansvarar för den på ön förlagde garnisonen och i händelse av fara för sammandragandet av den av innevånarna på ön upprättade milice.
Vid de ministeriella mål som av främmande befälhavare kan komma att förefalla, följer han den särskilda instruktionen Vi nådigt meddelat honom.
Guvernören skall tillsammans med justitiarien och guvernementssekreteraren besörja och avgöra alla polisärenden och ekonomiska mål.
Skulle dessa vara av olika mening i någon fråga, skall detta införas i protokollet, som omedelbart insändes till Oss.
Guvernörens beslut skall dock alltid gälla.
Lagskipning och alla justitieärenden ombesörjs av en domstol, bestående av guvernören som ordförande, guvernörens adjutant, justitiarien och guvernörens sekreterare samt 3 betrodda män valda av befolkningen.
De är alla skyldiga att avlägga domareden.
Fem av domstolens ledamöter skall vara samlade för att ett ärende skall kunna behandlas.
Vid särskilt svåra mål, där liv och ära står på spel skall alla vara med och om någon har skäligt förfall måste extra ordinarie ledamöter intas.
Skulle man vid överläggningar i domstolen komma till olika beslut skall det beslut som fått flest röster gälla.
Vid lika gäller för civila mål ordförandens röst som utslagsgivande.
Vid brottmål gäller den sida som utfärdat den lindrigaste domen.
Vid justitieärenden skall svensk lag följas och om det är omöjligt de sedvanelagar som gällt på ön.
Domarna skall verkställas genast, så vida det inte gäller brottmål eller civila mål där värdet överstiger 300 riksdaler bancospecie.
I förstnämnda fallet skall domen underställas Vårt omprövande.
I det andra fallet skall den som tappat kunna klaga hos guvernören, som med första möjlighet sänder ärendet till Oss.
Västindiska kompaniets rättighet att behålla ¾ av tullavgifter och andra publika inkomster kommer ju att upphöra från och med 1 januari 1806 och inkomsterna tillfaller Oss och kronan.
Det åligger nu guvernören att för Vår räkning inkassera inkomsterna.
Skulle någon bryta mot detta skall han genast straffas.
Skulle å andra sidan någon tjänsteman förskingra eller inte inhämta inkomsterna skiljs han från sin tjänst.
De allmänna medlen skall förvaras i en järnkista, som ställs i något säkert rum i guvernörens hus.
Den skall vara försedd med flera lås och guvernören, justitiarien och sekreteraren ha var sin nyckel.
Alla protokoll och verifikationer skall för varje år inom sex månaders förlopp skickas till Sverige.
För övrigt skall innevånarna på ön och folk som kommer dit för handel eller annat få all den handräckning av guvernören som de behöva och han enligt instruktionen kan lämna.
Bäckaskog den 15 oktober 1805.
Kungörelse angående vad till förekommande av obehöriga personers inflyttande i huvudstaden iakttagas bör; Bäckaskog den 22 oktober 1805 Vid beredningen av tjänlig fattigvårdsförfattning för Stockholms stad har Vi upptäckt att de fattigas antal ökat mycket.
Torftiga och orkeslösa flyttar in från landsorterna och då de inte kan försörja sig ökar antalet tiggare och nödlidande snabbt.
Vi har därför förordnat att det Kungl Brevet till Landshövdingarna från 1773, där stadgas att församlingarna själva skall svara för sina fattiga, noga efterföljs.
Det är inte tillåtet att stryka omkring på landet eller att flytta in till huvudstaden.
De riskerar att bli hemsända till den socken, som är skyldig att ta hand om dem.
De årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade, valde på sätt av riksdagen särskilt stadgas.
I händelse Justitie-Ombudsmannen, under det Riksdag är församlad, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skall Riksdagen i Embetet genast insätta den man, som blifwit till hans efterträdare utsedd.
Skulle Justitie-Ombudsmannens utsedde efterträdare, under Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet eller i Justitie-Ombudsmans-Embetet insättas, eller med döden afgå, utwäljes, på ofwan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Konungen vare ock obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid universiteterna, de teologiska läraretjänsterna likväl undantagna, såsom ock till lärare- och andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, ävensom till läkarebefattningar, kalla och befordra även utländske män och kvinnor av utmärkt förtjänst.
Likaledes må Konungen kunna uti militära ämbeten nyttja utlänningar av sällsynt skicklighet, men icke till kommendanter i fästningarna.
Skulle den olycka tima, att hela konungahuset, inom vilket arvsrätten till riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte även statsrådet regeringen med den makt, 39 § stadgar, intill dess riksdagen hinner sammankomma och ett nytt konungahus utkora, samt den valde Konungen regeringen tillträtt.
Sådant förordnande gäller till dess vapenvila inträtt eller Konungen eller krigsdelegationen dessförinnan beslutar, att riksdagen skall återtaga sina befogenheter.
Till borgmästaretjänst i stad äge där bosatta och i stadens allmänna angelägenheter röstberättigade män och kvinnor föreslå tre behörige personer.
Till tjänst som lagfaren rådman i stad äge staden föreslå tre behörige personer.
Bland de sålunda föreslagne utnämner Konungen en till innehavare av den ifrågavarande tjänsten.
Lagtima riksdag skall för ärendenas beredning tillsätta dessa utskott: ett utrikesutskott, ett konstitutionsutskott, ett statsutskott, ett bevillningsutskott, ett bankoutskott, två lagutskott samt ett jordbruksutskott med den sammansättning och de uppgifter, som i riksdagsordningen bestämmas.
Svensk författningssamling för 1802 Låssa kyrkas arkiv
Kungörelse, hur de bevis bör vara beskaffade, som hädanefter bliva gällande över insättningar i kassor, lydande under Riksens Ständers Riksgäldskontor; Stockholm den 12 januari 1802.
Insättare i Riksgäldkontorets kassor skall själv skaffa sig attest enligt tryckt formulär på den summa som insätts.
Det skall ofördröjligen antecknas i kassan.
Stockholm den 12 januari 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse, att i de hos överdomstolarna anhängiga lagwadde och instämda mål, parter ej äga, sedan de utan förbehåll underskrivit berättelsen, med flera skrifter dit inkomma eller vidare förhör begära; Stockholm den 19 januari 1802 Det är förbjudet att efter det att berättelsen blivit utfärdad och underskriven komma med nya uppgifter.
Detta gäller Hovrätter och Överdomstolar, där det ofta förekommit att även sedan domen blivit klar, men inte utlämnad, den instämde kommit med nya uppgifter.
Stockholm den 19 januari 1802 GUSTAF ADOLPH
Pardonsplakat för avvikit och förrymt manskap ifrån regementen och amiralitet, med mera; Stockholm den 26 januari 1802.
Under de senaste krigsoroligheterna har manskap avvikit till utlandet.
De har därmed svikit sin medborgerliga plikt mot fäderneslandet och Vår gunst, vilket förtjänar straff.
Då de till äventyrs saknat kunskap om vår nådiga pardonsplakat från 1799 och 1800 har vi i nåd velat förklara att avvikne ryttare, dragoner, soldater, båtsmän volontärer, sjöfolk som hos främmande makter och herrskap vistas och tagit tjänst skall från allt straff vara befriade om de återvänder.
De har fullständig frihet att nära och försörja sig.
Men skulle någon vara så trolös, att han inte vill lyda, kommer han att straffas, när han påträffas.
Stockholms slott den 26 januari 1802.
Förordning om det ansvar, vartill svensk adelsman gör sig skyldig, som sitt adelskap eller någon ridderskapets och adeln tillhörig laglig rättighet sig avsäger; Stockholm 26 januari 1802.
Det har inte undgått Oss att svenska adelsmän oförmodat avsagt sig sitt adelskap och därmed förknippade rättigheter.
Utom att det röjer förakt för den uråldriga inrättningen som kommit till som en ypperlig belöning för trohet, mandom, tapperhet och andra borgerliga dygder och uppmuntran att träda i berömliga förfäders fotspår, så tillhör adelsmännen ridderskapet som utgör ett av riksstånden.
En eller flera av adelsmännen kan inte ta sig rättigheter, som om alla gjorde det, skulle stjälpa hela regeringssättet.
Den adelsman som avsäger sitt adelskap kan inte räknas som en god och tillgiven undersåte.
Han har både för sig själv och sina efterkommande förverkat sina förmåner och skall genast resa ur landet och får inte vistas och bo i riket.
Stockholms slott den 26 januari 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående böter för den bruksägare, vars järn eller andra brukseffekter vid skedd vägning i metallvågarna finnas utgöra antingen mer eller mindre än tullsedeln utvisar; Stockholm den 28 januari 1802.
Det har sports att då brukseffekter kommer till vågarna stämmer inte vikten med frakt och forsedeln.
Den avsändande har skyldighet att ange rätt vikt på fraktsedeln, då den ligger till grund för tullberäkningarna.
Stockholm den 28 januari 1802 F RIDDERSTOLPE
Kungörelse angående tull för bärgade segel från förolyckade utländska fartyg; Stockholm den 28 januari 1802.
Tull skall betalas för tågvirke och segel som bärgats från främmande fartyg.
Även för segel som inköpts i utlandet för att ersätta andra på svenska båtar skall förtullas.
Stockholm den 28 januari 1802 J LILIENCRANTS
Kungörelse angående Produktsplakatets åter upplivande; Stockholm den 2 februari 1802 1801 infördes befrielse för neutrala skepp att införa lovgivna varor från nederlagsorter.
Skulle ändring ske skall det kungöras tre månader innan.
Nu är omständigheterna ändrade och det s. k. produktplakatet måste upplivas.
Stockholms slott den 2 februari 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående förbud för obehöriga personer av judiska nationen och italienare att till handels idkande resa omkring landet; Stockholm den 8 februari 1802.
Judar och italienare har inte rätt att driva minuthandel på landsbygden, om de inte har särskilt tillstånd.
Dock får de handla i den ort eller stad där de bor och är mantalskrivna.
Dryga böter för den som överträder förordningen.
Stockholm den 8 februari 1802 J LILIENCRANTS
Kungörelse angående de av för detta utredningskommissionen utgivna obligationers uppvisande till inlösen i Riksens Ständers riksgäldskontors kontor innan den 1 maj nästkommande år 1803; Stockholm den 9 februari 1802.
Riksgäldskontoret meddelar att en del obligationer, som skulle var inlämnade för lösen ännu inte inkommit till kontoret.
Granskning och räkenskaper kan inte ske förrän alla obligationer finns och betjäning, som är anställd att sköta detta måste avlönas.
Därför stadgas att f.d. utredningskommissionens obligationer måste inlösas senast 1 maj 1803, om innehavaren vill få någon betalning.
Stockholms slott den 9 februari 1802.
Förordning angående Stängselskyldigheten: Stockholm den 9 februari 1802 Stängselskyldigheten är för många ett hinder då det gäller landets framgång med uppodling.
På de flesta ställen gäller att jordägare är skyldig att ensam upprätta och underhålla stängsel och hägnad runt ägor som räknas som inägor, vare sig de finns i skog eller by.
Vi vill undanröja detta hinder som skadar många viktiga arbeten i den berömliga verksamheten att förbättra vår lantskötsel.
Nu kan en mindre idog jordbrukare dra nytta av den flitiges kostnad och arbete.
Följande stadga skall hädanefter gälla.
Där by möter by och någon vill ha stängsel skall alla hemmansägare efter hemmanstal delta med stängsel.
Om någon väg går på annan bys mark eller till vattenställe skall den som äger marken vara skyldig att sätta upp grind.
Uppstår tvist skall laglig dom falla.
Mellan byar eller enskilda gårdar i skog skall alla hjälpas åt.
Man räknar efter vars och ens ägolott.
Om sträckningen är 3.000 famnar och den ena parten har mindre fördel av stängningen skall domare avgöra lindring.
Utjord stängs så som man alltid gjort på orten.
Vill en stänga men inte den andra får den som vill stänga stå för kostnaden.
Det samma gäller urfjäll.
Om stadsgräns och hemman mötas gör man som man tidigare gjort eller om ingen överenskommelse finns efter ägorymden till de byar eller hemman som gränsar till staden.
Stängsel får göras av vad som finns att tillgå på orten, träd, sten, jordvallar, levande häckar och diken.
Dock bör man särskilt på skoglösa trakter använda sten, som är mest bestående.
Hägnad runt besådd åker samt äng och plantering skall hela året hållas i gott stånd.
Stängsel mot skog, utmark eller beteshage, som under vintern förfallit skall så snart tjälen gått ur jorden repareras.
Försummar någon detta böter han 1 riksdaler 32 skilling, som delas mellan den fordringsägare som klagar och socknens fattiga.
Skada som uppkommit genom dåligt stängsel ersätts av den skyldige.
Detta gäller om kreatur kommer in genom dåliga stängsel, även om de ingen skada gör.
Om någon som är skyldig att uppsätta stängsel inte gör det, trots att han blivit tillsagd, kan den klagande låta sätta upp eller laga hägnaden och begära betalt för sina utgifter.
Den som vill ha stängsel på ett ställe där inget varit tidigare, vänder sig till landshövdingen, som beslutar om det är nödvändigt och vid lämpligt vite låter se till att hägnaden verkställes.
Uppstår tvist avgör domare.
Om någon tredskas att utföra stängselskyldigheten, som är ålagd, kan landshövdingen ålägga böter förutom de viten som redan är utfärdade.
Är någon missnöjd härmed hänskjutes ärendet till hovrätten.
För allt som inte blivit ändrat genom denna nådiga förordning gäller stängsellagen som den står i Byggninga-Balken.
Stockholms slott den 9 februari 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående vad hädanefter i anseende till glas- och porslinsförares samt hovinköpares resehandel iakttagas bör; Stockholm den 22 februari 1802 Borgarståndet klagar över att åtskilligt missbruk gäller med de s k glas och porslinsförare ute i landet.
Enligt ett gammalt Kungl Brev är det förbjudet för tattare och zigenare att resa från by till by.
Enligt nya förordningar är det förbjudet för ägare av glasbruk och porslinsfabriker att anlita lösa och vanfrejdade personer till försäljare.
Endast personer med prästbetyg får sälja utom det län där bruket finns.
Personen skall ha landshövdingens resepass, där det står vilka orter han får besöka, förteckning på varorna han skall sälja och hur länge resan får vara.
Utan detta pass anses han som lösdrivare och är förfallen till 6 års krigstjänst.
Endast sex personer får resa tillsammans och de har samma rättigheter som allmogen från Älvsborgs län som driver gårdfarihandel.
Ägaren till sådana verk skall varje år sända in namn och prästbetyg på de personer, som är antagna att sälja.
Stockholm den 22 februari 1802 J LILIENCRANTS
Instruktion för Hovkanslern, i avseende på det honom uppdragna inseende över bokhandeln och boktryckerierna i riket; Stockholm den 23 februari 1802 Hovkanslern har överinseende över boktryckerier, bokhandel, lånebibliotek och bokauktioner i riket.
Gäller även bokbindare som säljer inbundna böcker.
Hovkanslern har att förordna boktryckeriombudsman, som skall tillse att boktryckare och hans arbetsfolk uppfyller sina skyldigheter.
Det gäller särskilt att se till att inga skrifter som strider mot tryckfrihetsförordningen utkommer från tryckerierna.
Vite på 50 riksdaler första gången och 100 andra gången om någon förbryter sig.
Hovkanslern utfärdar privilegier att få ha bokhandel och även bedriva lånebibliotek.
Denna
förmån skall hädanefter tilldelas bokhandeln.
Bokhandlarna tillsammans med boktryckarna utgör en egen societet med reglemente som hovkanslern medger.
Han förordnar även ordförande i societeten.
För att förekomma att förbjudna eller skadliga böcker utbjuds på bokauktioner, skall bokauktionskammaren fjorton dagar före auktionen till hovkanslern inlämna en förteckning på de böcker som skall auktioneras ut.
Bokauktioner vid akademierna står under akademibibliotekariernas ansvar och i andra städer under konsistoriets.
Till hovkanslerns prövning hör: Alla besvär som rör mål angående reglementen och författningar i boktryckarsocieteten.
Alla frågor om olaglig tryckning av teologiska skrifter, teaterstycken som inte blivit granskade och fått tillstånd att tryckas, författare vilka gränsar till tillåtna privilegier.
Falskt årtal eller tryckort får inte finnas eller dessa uppgifter helt saknas.
Ekonomiska och politiska mål som liknar de här uppräknade.
Skulle hovkanslern finna något som är åtalbart skall han skriftligen anmäla detta till justitiekanslern.
Så fort han får vetskap om att otillåtna böcker trycks, skall han genast stoppa tryckningen.
Finns sådana böcker i boklådor, lånebibliotek och på bokauktioner skall de genast tas bort.
Stockholms slott den 23 februari 1802 GUSTAF ADOLPH
Förklaring hur med livstidsstädja av jord på landet förhållas skall, samt om rättigheten för ogift men myndig bliven person av kvinnokönet att sin jord till landbo eller arrendator upplåta; Stockholm den 2 mars 1802.
Personer av kvinnokönet som erhållit Vår Nådiga Resolution att vara myndiga har samma rätt som andra fullmyndiga personer att utarrendera sin jord.
Skulle hon ha skulder kan borgensmännen ur hennes fastighet söka betalning.
Detta är Vår rätta tillämpning av Vår utfärdade förordning angående städsel och legojord.
Stockholms slott den 2 mars 1802 GUSTAF ADOLPH
Förordning angående ansvaret å brännvinsförbrytelser i Stockholm och Göteborg, samt tillsynen mot sådana förbrytelser; Stockholms slott den 9 mars 1802 Stadga för Stockholm och Göteborg angående tillverkning, försäljning och transport av brännvin.
Ingen som inte har tillstånd får tillverka brännvin eller destillera.
Dryga böter och förlust av redskapen.
Påträffas mäsk bötes 15 riksdaler och mäsken tas i beslag.
Brännvinsredskap såsom panna, hatt, slang, kittel med fals, löst bröst och pipor får ingen inneha utom kopparslagare, som ibland skall tillverka och laga sådana redskap till Bryggare Societeten.
Andra näringsidkare som behöver sådana pannor skall anmäla innehavet.
Påträffas redskap skall de konfiskeras och böter betalas.
Redskapen skall sedan slås sönder eller förseglas om ägaren vill sälja dem till en kopparslagare.
Han skall i så fall själv hämta pannan.
Skall den föras till andra städer skall tullbevis från överståthållaren företes.
Kopparslagaren får inte utan extra tillstånd göra brännvinspannan större än 90 kannor.
Till Stockholm och Göteborg får införas den vanliga reseprovisionen av ett stop per person samt 1 kanna per person som anländer med större segelbåtar.
Den rätt Vi förbehållit Oss och Kronan genom att låta arrendatorer av Göteborgs Kronobränneri bränna och förse Göteborgs och Bohus läns skärgård med brännvin, omfattar alla fiskelägen, salterier och trankokerier eller andra ställen där folksamlingar finns.
Annat brännvin får inte transporteras, uppläggas eller säljas.
Vid förseelser mot olovlig brännvinshantering svarar mannen, även om hustrun utan hans vetskap sysslat med den olovliga gärningen.
Detsamma gäller för hans husfolk och tjänstehjon.
Alla och envar skall anmäla om de känner till någon som förbryter sig.
Undantagna är barn
mot föräldrar och tjänstefolk mot husbondefolk, så länge de är i tjänst.
Visitation får anställas från klockan 5 på morgonen till 9 om aftonen i bryggarstugor eller lönnrum där verksamheten antas äga rum.
Den som utför visitationen skall bära ett synligt tecken att han har fullmakt att utföra detta arbete.
Ingen får hindra dem i deras arbete.
De har inte något ansvar, om de inte skulle upptäcka någon förbrytelse.
2 / 3 av värdet på det beslagtagna brännvinet, mäsken eller redskapen tillfaller målsägaren eller åklagaren.
Resten tillfaller staden eller häradet.
För den som flera gånger bötar efter denna kungörelse, bör böterna uttagas ur den bötandes egendom fast eller lös.
Räcker inte det sätts han på vatten och bröd, dock aldrig längre än 20 dagar.
Stockholms slott den 9 mars 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående förlängning av den i Kongl Kungörelsen den 15 juni 1800 utsatta tiden till betalning av lån i Bancomynt eller Specie; Stockholm den 23 mars 1802 Förlängning av den 15 juni 1800 utsatta tiden att betala lån i bancomynt eller specie.
Tiden gällde två år.
Men då allmänt känt hinder inträffat har detta inte kunnat ske.
Sedan detta hinder försvunnit har förmögenhetsavgiften över nästan hela landet förrättats med stor framgång.
Vi sysselsätter Oss med nödiga anstalter angående anstånd med bancospecie skulders betalning och hoppas inom kort vinna fullbordan.
Stockholms slott den 23 mars 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående avgifterna till Medelhavshandelns och sjöfartens beskydd; Stockholm den 30 mars 1802.
Barbareskstaternas fordringar, sjöfartens beskydd i Medelhavet har på senare år ökat, så att de anslagna medlen blivit otillräckliga.
Denna för Riket nyttiga handel måste skyddas.
Därför kommer avgiften för de varor som är nämnda i taxan av den 8 maj 1798 att gälla, men för övriga varor höjs taxan med 10 %.
För varje skeppsläst av de turkiska fartygen tas ut en avgift av sex skillingar specie.
Vi anser det billigt att en avgift sätts för att frakthandeln i Medelhavet skall ske fredligt.
Stockholms slott den 30 mars 1802.
Taxa varefter till medelländska sjöfartens fredande en särskild avgift härefter kommer att erläggas för vissa utgående och inkommande varor, i stället för den i kungörelsen av den 8 maj 1798 påbjudna tullhöjning och convoyavgift; Stockholm den 30 mars 1802.
Formulär med taxa för ny avgift för inkommande och utgående varor.
Avgiften skall användas till fredandet av sjöfarten i Medelhavet.
Den enda inkommande varan är salt.
Stockholms slott den 30 mars 1802 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse om kaffets införsel och bruk; Stockholm den 6 april 1802.
Förbudet för kaffe som infördes 6 april 1799 upphävs nu.
Vi har Nådigt velat tillåta införsel och bruk av kaffe emot 3 skillingars tull per skålpund.
Stockholms slott den 6 april 1802 GUSTAF ADOLPH
Stadga om värvning och manskaps lejande till krigstjänst; Stockholm den 7 april 1802 Vi har uteslutit värvning ur Våra krigsartiklar från 1798 och utfärdar en särskilt författning därom.
Då behörig man genom överenskommelse med behörig värvare frivilligt samtycker att tjäna kronan har värvning till krigstjänst skett.
Värvaren skall ha regementsbefälhavarens pass och patent att få värva på en viss ort.
När sådant pass erhållits skall det kungöras från predikstolarna.
Vid indelta armén och båtsmanshållet får rotehållaren själv ersätta de nummer som fattas.
Behörig att taga värvning, är var fullmyndig, frisk mansperson som inte är över 40 år.
Omyndig sjuttonåring med tillstånd av föräldrar eller förmyndare får värvas på högst sex år.
Saknar han sådan omvårdnad får han själv bestämma.
Till krigstjänst får inte värvas, bruksfolk och arbetare vid bruksmansrörelse.
Nödvändiga arbetare vid boktryckeri och fabriker.
Gesäller och lägossar vid kronans gevärsfaktorier.
Hantverkslärgossar som inte gått ut sin lärotid.
Undantagna är också reservkarlar, lotsar, lotsdrängar och lärlingar.
Ost- och västindiska kompaniers sjöfolk, samt i sjömanshus inskrivna för tjänstgöring på större och mindre handelsskepp.
Skattskrivna och i tjänst varande betjänter, hantverkare och arbetare vid sillsalterier och trankokerier i Göteborgs och Bohus län.
Gäller även salt- och insjöfiskare och deras folk samt varvsarbetare.
Städernas brandvakter är också undantagna.
Låter sig någon av dessa värva sig blir han återkallad om husbonden eller förmannen så önskar.
Värvaren får böta, om han visste att den värvade tillhörde någon av ovanstående grupper och dessutom betala husbonden för den skuld han förorsakats.
Tjuv eller vanfrejdad person som är försvunnen anses ovärdig till krigstjänst.
Den som genomgår sitt straff kan däremot få värvas till krigstjänst om överenskommelse träffas.
Alla värvade skall fullgöra det arbete de redan är anställda för om husbonden vill ha dem kvar, innan värvningen träder i kraft.
I krigstid skall all annan lega upphöra.
All värvning skall ske utan tvång eller list.