Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservanten har omnämt 6 fall, der författningarna genast gått i verkställighet; men af dessa författningar voro ej alla ekonomiska, och några voro dessutom af den beskaffenhet, att de genast borde gå i verkställighet.
Utfärdandets fördröjning härleder sig påtagligen i vissa fall från långsam expedition, i andra åter från långsam tryckning.
Jag ber Ridderskapet och Adeln göra jemförelse emellan 6 författningar och 256
Den 19 Februarii e. m. frnängden af dem, som äro i behörig tid utfärdade.
Till förnyelse af en skrifvelse fordras bättre skäl, än de nämnde 6 fallen.
Om jag varit beredd härpå, skulle jag styrkt de många tillfällen, då Regeringen efterkommit Ständernas ifrågavarande önskan.
Jag skulle gerna vara färdig, att lemna Grefve Posse tid till nästa plenum, för att upräkna den mängd i behörig tid utkomne författningar, som han omtalar, emedan jag då också hade tid att få rätt på flere, hvilka säkerligen icke utkommit i rättan tid och kanske utgjorde ett större antal; men jag ber Ridderskapet och Adeln vara öfvertygade, att jag endast nämnt dessa, emedan de mest inverkat på allmänna eller serskildte klassers välfärd.
Dessa fall ha dock förmodligen icke varit välkomna inom Utskottet, der saken något hastigt blifvit expedierad.
Jag kan ej anse Tullbevillningsförordningen för annat, än en Ekonomisk författning; ty Rikets Ständers förslag ändrades af Kongl. Majrt på grund af den tro, att han ägde blanda sig i tullmålen, och sjelfva titteln ändrades från Tullbevillnings-Förordning till Tulltaxa.
Den har sålunda ej af Kongl.
Maj:t blifvit behandlad, såsom en beskattningsfråga.
Jag tror derföre, att Herr Tharas anmärkning saknade all grund.
Hvad angår begäran att fä veta, om jag mente tolagen i Götheborg, Den it) Februarii e. m. zSj > borg, så gjorde jag verkligen det; men afven den i Stockholm.
Dessutom har jag talat om en annan författning af vigt, nemligen taxan.
Dessa författningars ändrande inverkar pä alla contracter, som äro slutna, alla beräkningar af handelsföretag och dylikt, samt verka till enskildtes förluster.
Det är af vigt, att alla sådane bestämningar ske icke endast före skeppningen, utan före beställningarnes görande.
Grefve Posse har visat mig till ConstitutionsUtsfeottet med den säkra förutsägelsen, att der intet stur att vinna.
För min del känner jag den väg jag såsom Representant äger att gå, och behöfver ej dertill Herr Grefvens anvisning; men endast i högsta nödfall begagnar jag den.
Jag vänder mig heldre med förtroende till en Styrelse, som förmodeligen ej, såsom Herr Tham tyckes bedöma densamma, skall underlåta, att derpå fästa afseende, än till det ConstitutionsUtskott Grefve Posse så säkert tror sig kunna påräkna.
Jag förstår ej, att Herr Tham, som tyckes hysa så mycken tillförsigt, att Styrelsen bryr sig om den enskilte Riksdagsmannens yttranden, kan tro, att hon ej skulle afse RiksStåndens.
Jag är öfvertygad, att Regeringen skall fästa afseende vid saken; jag är öfvertygad, att sältet både är mest passande och mest tillfredsställande, äfven om vigten endast vöre bevisad af två fall i stället för G a 8.
Jag anhåller om återremiss. i3 II. 17 258 Den 19 Februari i e. m.
Jag nödgas först svara i afseende på hvad Herr Hjerta anfört, att jag måste vidhålla min mening, att Tulltaxan, eller hvad man behagar kalla densamma, icke är en Ekonomisk författning.
Konungen nyttjade vid i8a5 års tulltaxa blott sin i Grundlagen stadgade rätt att utfärda förbud, men grunderna bibehöllos, och endast i afseende på tullvärdet, der det ej var passande, gafs Kongl. Majit rättighet, att utfärda förändringar.
Detta förändrade dock ej tulltaxan från Bevillningsnatur till Ekonomisk.
Att taxans utfärdande dröjde så länge, har jag ej försvarat, tvärtom ansåg jag det vara skadeligt; men jag tillät mig ej alt strängt döma om orsaken, då jag nogsamt kände, hvad tid som i denna fråga fordrades för Regeringens Ledamöter, som vid Riksdagen underläto, att deltaga i detta högst vigtiga ämne.
Om några fel begingos vid 1826 års missväxt, och åtgärder icke i rättan tid togos, så torde enskilte personers råd, mera än Regeringens, varit orsaken dertill.
Jag har ej yttrat, att önskningar skulle af Regeringen med missnöje mottagas.
Jag tror dem vara välkomne, då de göras med skäl; men jag tror dem ej kunna göras på grund af begångne fel, hvilka enligt Constitutionen böra i anmärkningsväg beifras bos ConstitutionsUtskottet.
Jag tror felen ej kunna i underdåniga önskningar anföras.
Hvarpå skulle då skrifvelsen motiveras?
på en för - \
Den 19 Februarii e. m. modan utan säkerhet och utan att få anföra några fall.
Jag tror ej, att önskningen skulle mötas med missnöje, men den vore ej passande.
Jag anhåller om proposition till bifall å Utlåtandet, eller i händelse af återremiss att mina nu afgifne tankar må åtfölja.
Då det blifvit sagt, att motionen nog hastigt blifvit i Utskottet behandlad, bör jag upplysa, att ehuru Herr Hiesleiter är Ledamot af den afdelning, hvarest målet först afgjordes, blef det dock i plenum af honom bordlagdt, och då det nästa gång företogs, blef det åter bordlagt, emedan Herr Hiesleiter ej ännu fått tillfälle rådgöra med Herr Hjerta.
Herr Hjerta har således haft tillräckligt rådrum att utrusta Herr Hiesleiter med nödiga materialier.
Jag har ej visat Herr Hjerta till ConstitutionsUtskottet, men han har hotat oss med att opåmint beträda vägen dit, så vidt han icke kan vinna sitt ändamål på den stråt han nu på försök anvisat oss; och jag begagnar derföre detta tillfälle för att oförtäckt säga Herr Hjerta, att om det skulle någon gång hända, att han och jag i saker tänka lika, så frestar Herr Hjerta starkt min öfvertygelse, om han, till styrka för sin, skulle åter upträda med sådana hotelser, hvarmed han nu för andra gången trakterat Ridderskapet och Adeln. i f. Den 19 Februarii e. m.
Friherre Cederström_, Jacob: Flere Ledamöter hafva redan uptagit Herr Hjertås sätt att framställa sin tanka; jag vill derföre ej uppehålla mig dervid, utan blott anmärka, att öfverläggningen redan öfverskridit sin gräns, då vi här discutera, huruvida författningar äro riktigt utfärdade.
Då frågor om Konungens beslut ej* kunna blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, kunna de icke eller blifva föremål för Utskottens.
Jag vore visst ej emot en önskan om bestämd prescriptionstid för Ekonomiska författningar, derest en sådan vore för alla fal! tänkbar.
Men denna tid måste vara olika för olika författningar; somliga böra genast, andra efter en viss tid blifva gällande; sådant kan ej efter theoTetiska beräkningar bestämmas, utan efter tillfälligheter i det praktiska lifvet.
I allmänhet är en sådan önskan ej lämpelig, ty det faller af sig sjelf, att de böra, då det sig göra låter, utfärdas så tidigt, att ej förlust ■upkommer för den enskildte.
Men, om det likvist icke sker, utan de onödigtvis så sent utfärdas, att enskildte eller det allmänna derigenom tillskyndas förluster, så är vägen öppen, på hvilken den skyldige kan ställas till ansvar.
Någon annan ordning dervid känner jag ej.
Då Herr Hjerta måtte hafva missförstått mig, får jag åter uprepa, alt den förhöjning i tolag, som i Den 19 Februarii e. m. 361 Götheborg ägde rum, var en följd af ökade utgifter, eller en lönförhöjning för Magistraten, som redan för 9 å 10 år sedan var beviljad.
Inga medel funnos, utom tolagen.
DrätselCommissionen och Magistraten arbetade i 2 år med HandelsSocieteten, innan de blefvo öfverens att föreslå 2 procent för inkommande och 1 för utgående, som äfven beviljades.
Sedan likväl Stockholm ett år derefter erhållit procent, begärde DrätselCommissionen detsamma för Götheborg, men fick afslag; och således tror jag icke, att någon hvarken i Stockholm eller Götheborg har orsak att klaga öfver arbitrage från Regeringens sida.
Tolagen hör ej så nödvändigt till saken, att den här särskildt behöfver utvecklas.
Den är dock af den vigt, att om ej t. ex. Götheborgs handlande haft den utväg att gå till Kongelf och der lasta ur, samt sedan på båtar föra lasten till Götheborg, hade flera tusende R:dr förlorats på fartyg, som utrikes ifrån lastade återkommo.
Detta torde ensamt bevisa, att omständigheten är af vigt.
Det går ej an, att göra sådane hastiga förändringar i ekonomiska och beskattnin^särenden.
Men jag lemnar gerna de mindre detaillerna, för att komma lill det vigtiga, till hufvudsaken.
Hvad discussionen här angår, öfverlemnar jag åt hvar och en att bedöma, om jag, eller Utskottet, är orsaken dertill.
I mitt 262 Den 19 Februarii e. m. anförande liar jag ej nämt något, som kunde såra Styrelsen; men jag hade trott, att jag ej skulle behöfva underrätta Utskottet om hvad det genom någon Ledamot eller till och med någon af sina skrifvare kunde i författningssamlingen låtit efterses.
Jag öfverlemnar till allmänheten samt Ridderskapet och Adeln att bedömma riktigheten af hvad jag påstått.
Hvad angår sättet för skrifvelsen, vid hvilket Herr
Tham fästat sig, så är det ganska enkelt.
Man hehöfver blott läsa min Motion för att finna, att der är intet särskilt fall nämndt, utan blott ett uprepande af hvad.
Ständerna förut begärt.
Jag tror ej, att speciela fall behöfva nämnas; jag har åminstone ej anfört dem.
Det är endast på Herr Hiesleiters begäran jag sedan upgifvit dem.
Cederström har åter framkommit med go §.
RegeringsFormen, men han har glömt, att den förlorat all sin skrämmande kraft, och att den handlar om det fall, då man gör Konungens beslut till föremål för öfverläggningen; samt att den ej hindrar att framdraga dem såsom bevis.
Grefve Posse har yttrat, att jag med hot gått till väga, om jag hörde rätt, för andra gången.
Lika så litet som förr liar jag i dag gjort det, och jag hoppas att min lott, såsom Representant, aldrig skall blifva så sorglig, att jag skulle behöfva hota mitt Stånd.
Men jag har hedt om återremiss, för att ej se löig i den obehagliga ställning, alt gå till Den 19 Februarii c. in. •263 ConstitutionsUtskoltet.
Nödgas jag dertill, skall jag ej underlåta att göra den offentlig; jag tanker ej låta begrafva mina tankar i ConstitulionsUtskottets dammiga luntor.
Hvad hufvudfrågan angår, nemligen om en önskan till Kongl. Maj:t, alt, vid Ekonomiska författningars utgifvande, iakttaga en viss tid, så tror jag oss äga tillräckligt stöd för en sådan åtgärd, om vi blott känna 1 å 2 sådane fall, som med tulltaxan.
Hvad åter bcträlFar Herr Thams grundlagsföreläsningar, vill jag blott förklara, att de ej verka på mig.
Jag känner så tillräckligt grundlagen, att jag ej beliöfver mottaga några föreläsningar deri.
Att förvandla önskningsrätten till anmärkningsrätt, öfverlemnar jag tili Herr Tham.
I min öfvertygelse om återremiss är jag fast, i hopp alt Utskottet ej skall lemna utan afseende de gjorde anmärkningarne.
Under förra Riksdagen var jag en bland dem, som sökte fästa upmärksamheten på det stora ingrepp i beskattningsrätten, som sker derigenom, att den Ekonomiska lagstiftningen är i Konungens hand allena.
Jag har sedan eftersinnat, Kuru det skulle kunna förekommas.
Att dela denna magt mellan Konung och Ständer, vore måhända orådligt, då fern ar kunna förflyta emellan hvarje 264 Den ig Februarii e. m.
Riksdag, och dä de Ekonomiska författningarne kunna fordra ofördröjeliga ändringar.
Skulle man åter nu, såsom under tvedrägtstiderna underkasta de mellan Riksdagarne utkomna Ekonomiska författningar nästa Ständers granskning och godkännande, innan de förblefvo gällande för framtiden; så gjorde man denna lagstiftning måhända * ännu mera ostadig.
Jag vet således ingen annan utväg, än att i tid varna medborgaren för den våda, som hotar hans egendom genom <?n
Ekonomisk författning; så vida nemligen dröjsmål med hennes verkställighet kari äga rum.
För faran att mista sin egendom genom en annans tillgrepp skyddar lagen, om det ej angår mera än 10 sk.
Men för att mista 10,000
R:dr genom en Ekonomisk författning, är ingen säker.
Jag instämmer således med Herr Hjerta deri, alt Ständerna, då de äga så stora anledningar, som de här anförda, må frambära deras önskan, att något mellanrum måtte stadgas mellan en Ekonomisk förordnings kungörande och hennes trädande i verkställighet.
I framställningen finnér jag intet anstöteligt.
Att omtala de händelser, som föranledt Ständerna till sin begäran, är helt annat, än att begagna dessa händelser till skäl för anklagelse mot Konungens Rådgifvare.
Förgäfves söker man rättelse för framtiden genom det föreslagna anmärkandet emot dem.
Ingen förseglad rulle kan röra något annat än det förjlutnaj och en - Den 19 Februarii e» nv 265 däst tjena, såsom varnagel för det tillkommande.
Men erfarenheten har visat, alt vädjandet lill Constitntions-Ulskottet är i delta hänseende elt af de klenaste medel.
Derföre och då rättelse för framtiden är i fråga, hvilken .genom den ifrågavarande skrifvelsen skulle vinnas, anhåller jag äfven om återremiss.
Jag vill endast anföra några ord, emedan Herr Hjerta genom framdragandet af en delaillefråga örn lossning i Kongelf dertill gifvit anledning.
Denna lossning har verkligen skedl, dock utan grund af författningar, endast i följd af humeur.
Den största ullhandlare i Götheborg ville hafva högre rabatt och derföre gjorde han det; ty att vilja påstå någon annan driffjäder för dess handling, är att säga detsamma, sorn att missbruk föranledt den, enär ull i Kongelf och Götheborg betala lika tolag.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om llidderskapet och Adeln ansåg de vid EkonorniUtskottets ifrågavarande
Uplästes följande från nedannämde
Utskott iukomne Memorial och Betänkanden: a66
Den 19 F e b r u a r i i e. in. Från StatsUt skottet:
Af den 2 dennes: N:o 68.
Med hemställan rörande tryckningen af Allmänna IndragningsStaten.
Från BancoXJtskottet:
Af den 16 sistlidne Januarii: N:o 7.
I anledning af väckt motion, att Instructionen för BancoXJtskottet borde vid Riksdagens början meddelas.
Af den 22 sistlidne Januarii: N:o 8.
Angående vackt Motion, om utdelning till RiksStåndens Ledamöter af det genom BancoStyrelsens föranstaltande från Trycket utgifne arbete:
Handlingar och upljsningarj rörande Banker i andra länder.
I anledning af väckt Förslag om inrättande af SockneBibliothek på Bankens bekostnad.
Af den 4 dennes: N:o i3.
I anledning af väckt Motion, om inställelse af BankoAuctioner i de hill, der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§. uti 1818 Ars InteckningsLag kunde för någondera ägaren bereda möjligt lidande.
Af den 14 dennes: 3N:o Sp. I anledning af väckte Motio - Den 19 Februarii e. in. 267 ner om skyldighet för lius- Tomt- oell Jordägare i vissa Städer, alt deltaga i Borgerskapets onera.
I anledning af väckt fråga, om en från Tofta hemman frånskild Skogsparks återgång till nämde hemman.
I anledning af väckt fråga, om vägning af hö, i stället för parmmätning, samt om Begagnande af krönta tunnor vid försäljning af brännkohl.
Från ExpcclilionsUtskottct:
Af den 17 dennes: N:o 3/j.
Angående begärdt anslag till erforderligt biträde i och för skyndsam tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Lades på bordet.
Justerades arne ProlocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 16 dennes e. m. fattade beslut.
Ridderskapet oell Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen.
268 Den 21 Februarii.
Lördagen den 21 Februarii 1829.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 29 sistlidne Januarii under N:o 54 aflåtne, och den 14 dennes på bordet lagde, Memorial, angående beräkningen af StatsVerkets Inkomster.
Då jag förutser, att en återremiss af detta Memorial ej kan undvikas, hemställer jag, om ej, till förekommande af sammanblandning mellan de flera olika ämnen, som uti Memorialet innefattas, det finge punktvis upläsas, så att anmärkningar kunde göras vid hvarje ämne för sig.
Jag vet ej, hvarföre Utskottets upställning af Memorialet punktvis skall föranleda oss, att på lika sätt discutera det.
Jag föreställer mig, alt de, som hafva anmärkningar att göra emot Memorialet, kunna framställa dem efter detsammas upläsande i sin helhet, och att längre tid eljest skulle åtgå.
Jag hemställer derföre vördsammast, att Memorialet måtte helt och hållet upläsas, innan discussionen deröfver börjar.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, det han för dess
Den 21 Februarii. del ansäg lämpligast, att Stats-Utskottets
Memorial uplästes i ett sammanhang, då livar och en ägde att dervid göra de anmärkningar han kunde finna nödige.
Grefve von Schwerins Fredrik Bogislaus:
Jag får vördsammast hemställa, om icke, då hvarje Ledamot i 8 dagars tid haft tillfälle att läsa och begrunda detta Memorial, samt förmodligen äfven med mycket alfvar gjort det, vi kunde inspara den tid af en och en half timma, som troligen åtgår till Memorialets upläsande.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag skulle gerna instämma med Grefve von Schwerin, om jag ej fruktade att frånträda en bestämd form i Grundlagen.
För denna gång vöre visst ingen våcfa uti att göra det föreslagna undantaget, men då all eftergift af Grundlagsform är farlig, måste jag bestrida Grefie von Schwerins hemställan, och anhålla, att ifrågavarande Memorial måtte upläsas.
I anledning häraf uplästes StatsUtskottets ifrågavarande Memorial.
Herr Skogman, Carl David, anförde skrifteligen:
Då StatsUtskottets, den 29 sistlidne Januarii afgifne, förslag till beräknande af StatsVerkets inkomster i RiksStaten för i83o och följande år, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blir gällunde, i åtskilliga delar afviker ifrån de uti 270 Den 2i F e b r u a r i i.
Maj:ts Nådiga proposition om SlalsVerkets tillstånd och behof framställda beräkningar; så anhåller jag alt få närmare utveckla grunderne för sistnämnde beräkningar, och derjemte vördsamt fästa'Högloft.
Ridderskapets och Adelns upmärksamhet på de anmärkningar, som synts mig böra äga rum vid StatsUtskoltets Memorial.
Jagskall i sådant afseende genomgå de inkomsl-lillar, för hvilka skiljaktighet i beräkning inträffar uti samma ordning, som de i Memorialet uptagas.
Ordinarie eller ständige inkomster:
Räntan:
Nedsättningen uti det förslagsvis beräknade beloppet af indelta räntor, och hvilken ej verkar på Statsregleringen i det hela, härrör deraf, att indelningarnes kronovärde, i i8a3 års Statsreglering uptaget till 355,067 R:dr 3 sk. 2 r:st., enligt 1826 års Rikshufvudbok utgjort endast 352,0x9 R:dr 10 sk. 5 r:st. och StatsUtskottet har för öfrigt riktigt till de indelta räntorna hänfört hvad hittills såsom anordning utom Stat till Strömsholms Stuteri utgått.
Då Utskottet endast med motsvarande belopp efter markegångspris minskat summan af StatsVerkels behållna andel i ordinarie räntan, sådan den i Kongl. Mnj:ts Nådiga proposition är beräknad; så öfverensstämma hägge beräkningarne med hvarandra, och de äro grun-» dadé på föregående årens medelpris.
Den 21 Februari i.
271 AfradsSpanmålen:
Härvid förekommer blott den olikhet, att StatsUtskottet ansett denna inkomst-titel kunna beräknas till 100 T:r mer, än sä väl StatsContoirets underdåniga berättelse om StatsVerkets tillstånd, som Kongl. Maj:ts
Nådiga proposition innehålla, hvarigenom en tillökt inkomst af 5oo R:dr beredts.
Emot en sådan på föregående årens verkliga upbörd grundad tillökning kan visserligen intet vara att erinra.
KronoTiondeSpanmålen: Uti Kongl. Majrts
Nådiga proposition var det indelta beloppet deraf, enligt StatsContoirets förslag, beräknadt till 89,727 Tunnor, likasom vid 1823 års Statsreglering.
Med tillämpning af den vid sistnämnde Statsreglering i öfrigt följda grund, har StatsUtskottet nu i beräkningen intagit äfven de qvantiteter Krono-Tionde-Spanmål, hvilka hittills såsom anordning utom Stat utgått.
Detta är utan tvifvel med riktig ordning öfverensstämmande, men verkar ej på Statsregleringen i det hela, enär motsvarande summor måste under behöriga utgiftstitlar upföras.
Minskningen af den behållna KronoTiondens värde ifrån 85,000
R:dr till 83,ooo R:dr härrör deraf, att åtskillige mindre poster, förut anordnade utom Stat, af Utskottet rätteligen blifvit inbegripne ibland det indelta beloppet.
272 Den 21 Februari i.
KronoTionde-löscn efter bestämda pris:
Emot den af StatsUtskottet föreslagna undersökning rörande orsakerne till KronoTiondens olika utgörande i vissa orter, är intet att erinra.
Mnj:ts
Nådiga proposition uptager denna inkomst-titel i rund Summa till 5ooo R:dr, hvaraf 5oo R:dr äru Staten behållne.
StatsUtskottet bar minskat förslagsberä k ningen af det indelta beloppet med 5 R:dr 25 sk., ehuru 3 års medium går något öfver 45oo R:dr.
Stubbörent
Denna i Kongl. Majrts Nådiga proposition, likasom vid föregående Stalsregieringar, serskildt uptagna mindre betydliga inkomst, bar StatsUtskottet himpeligen hänfört under titeln extra medel och upbörder.
Silfver -T ion de, Myntare-lön och Slagskatt:
StatsUtskottet har nedsatt förslagsberäkningen af denna inkomst-titel ifrån 3ooo till 25oo R:dr Specie.
Den har likväl år 1826 utgjort 3a3r R:dr 3a sk.
Specie och efter 3 års medium 2962 R:dr.
Koppar-ränta och Slagskatt:
Både quantiteten äf koppar-räntan och priset derå äro af StatsUtskottet nedsatte.
Maj:ts Nådiga proposition föreslår, lika med StatsContoiret, att den efter föregå - Den 21 Februari i.
273 gående årens medium må beräknas till 3^5 S®, som StatsUtskottet minskat till 35o S®, ehuru den lefvererade quautiteten upgifves
För 1827 till 388, och för 1828 till 38o S®. Priset, aF SatsContoiret Föreslaget till i3o R:dr Skeppundet, blef i Kongl, Majtts Proposition Förminskadt till 12b R:dr, och aF StatsUtskottet ytterligare till 120 R:dr. Beräkningen aF 125 R:dr För Skeppundet synes likväl så mycket hellre höra bibehållas, som det understiger det gångbara, och Statsverket emottager en ännu högre betalning
För den del aF kopparräntan, sorn lill skiljemynt användes.
Tionde- och Hammarskatts-Jern:
Priset å Tionde-tackjernet, sorn uti Kongl. Majrts Nådiga proposition är Optaget till 5 R:dr 24 sk., är uti StatsUtskottets Memorial nedsatt till 5 R:dr 16 sk., hvarigenom en skillnad af 2666
R:dr 32 sk, i beräkningen upkommer.
Sorn Tackjern, ehuru den sednare tiden något Fallit i pris, ännu gäller betydligen mera an 5^ R:dr Skeppundet, så synes skälig anledning icke vara för handen till den aF Utskottet föreslagna nedsättningen.
Tionde- och Harn ma rskattsjernet har efter medium för åren 1825 och 1826 lemnat en årlig inkomst af 215,000 R:dr, och beräkningen af denna titel till 158,ooo R:dr, som Kongl. Majits proposition innehåller, kan följaktligen icke anses öfverdrifven, !3 H. 18 274 Den 2i Februari i.
M a n t a 1 s p e n n i n g a r n e: Enligt StatsContoirets underdåniga förslag är denna inkomst-titel i Konungens proposition beräknad till 320,ooo R:dr, på den af Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag framställda grund, alt Mantalspenningarne hädanefter borde utgå till lika belopp i alla orter af Riket, hvaremot något hinder, i följd af andra motsvarande tjenstharheter, icke funnits vid den undersökning, som på Rikets Ständers begäran härom skett.
Om Rikets Ständer vid denna Riksdag, på de af StatsUtskottet anförde skäl, icke finna för godt att fullfölja det förra beslutet om mantalspenningarnes jemnande till lika belopp för alla mantalsskrifna personer i Riket; så är det klart, alt denna inkomst-titel bör i beräkning nedsättas till hvad den efter föregående årens medium utgjort eller till 3oo,ooo R:dr, såsom StalsUtskottet föreslagit.
Lagmans- och Häradshöfdingeränta n: StatsUtskottet bar ej funnit skäl att tillstyrka Sterbhusafgiftens förening med Lagmans- och Häradsliöfdinge-räntan, såsom Kongl. Maj:t i anledning af Rikets Ständers hemställan vid sista Riksdag, samt KammarCollegii och StatsContoirets i ämnet afgifna underdåniga Utlåtande, föreslagit, utan StatsUtskottet har upfört nämnde afgift till samma belopp under serskild titel, i likhet Den '21 F e b r u a r i i.
275 med hvad vid föregående Statsregleringar ligt rum.
Denna förändring är, hvad beräkningen af Sluts Verkets inkomster beträffar, likgiltig.
Ti 11 fä 11 ige Rote-vacance-afgifter beräknades vid 1828 års Statsreglering till Booo R:dr, och äro både i StalsContoirets underdåniga Berättelse, och i Konungens Proposition vid samma belopp bibehållne.
Som de år 1828 utgjort 5837 ^:t^r s^- 11 r:st., så torde den af SlatsUtskottet föreslagna nedsättningen till 4000 R:dr icke Vara nödvändig.
Krut- och Salpeter-fö.rsäljningsmedel:
Uti Kongl. Majrts Nådiga Proposition föreslås dessa medels uteslutande ifrån StatsVerkets ständiga inkomster, hvaremot de skulle anvisas till fyllande af kostnaden vid Salpeter-anskaffningen.