Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då dertill kommer, att det står hvarje lånhafvare fritt, att när som helst inbetala sitt i Cassan ägande lån, om han tror sig på förmonligare v ikor kunna erhålla ett dylikt annorstädes, eller ock icke mera deraf är i behof, så synes det mig ganska obilligt yrka afdrag å Bevillningsprocenten, hvilken för hvar enskilt Lånhafvare i Cassan blir föga känbar, men deremot i massa ganska dryg iör Arméens PensionsCassas Fond, Det skulle i min tanka äfven vara med billighet och rättvisa mindre enligt och consequent, att Riksens Högloflige Stånder nu ålade Stiftelser ad pios usus bevillning, då de vid 550 Den 29 Maji, detta Riksmöte emot förmodan tillåtit och sanctionerat private assignationers ränfefria kring» spridande i Riket, som möjligen kan hafva ett högst skadeligt inflytande på enskilt och allmänt väl
En annan consideration tyckes mig äfven förtjena uppmärksamket, nemligen att genom Stiftelsen af Arméens PensionsCassa, bespara Statsmedlen, som eljest skulle högst ansenligt betungas medelst blesserade och utur tjenst gående militairepersoners pensionerande, en gärd, som Staten omöjligen skulle kunna undandraga sig.
Äfven får jag äran ytterligare tillägga tvänne hufvudskål , nemligen att, enligt Utskottets ofta citerade tillstyrkan, skulle den, sisdedne år af KrigsBefälet stiftade, och af Kgl, Maj:t i Nåder sanctionerade Militaire Enke- och PupillCassa nödgas vidkännas Bevillning på en Nådegåfva, hvarmed Konungen och Hans Kgl. Höghet
KronPrinsen lofvat i Nåder dotera denna Cassa; hvarmedelst den sällsamma princip stadgades, att det Kongl. Huset äfven å» lades Bevillning för Statens skyldiga bidrag, och KrigsBefälet, förut summariskt taxerad för ännehafvrfnde löne-inkomster, ytterligare och äfven retroactivt finge en ökad Bevillning å de 7 procent detsamma årligen, till nämnde Cassör godvilligt erlägger, i hopp att freda sin ålderdom och sin familj från framtida nöd och elände; — en åtgärd, som enligt min tanka skulle innefatta en oerhörd olaglighet, ojemförligt vida större, än den, att några enskilta Statens medlemmar (som äga att efter behag
Den 29 Maji. 551 låna i publika Cassör eller ej) sjelfve ålades erlägga LäneBevillnings-bidraget, hvilket jag för min del endast kan anse som ett förord eller ömsesidig öfverenskommelse, som vanligen bryter
Lag, men alldeles icke såsom någon olaglighet.
Med förundran har jag ock hort understundom såsom skäl anföras, att Arrnéens Pen.; sionsCassa är för mycket bemedlad, lör att icke hafva råd erlägga Bevillning j men utom det att detta alldeles icke hörtr till saken, synes man dervid vilja förgäta det dryga pensions belopp, (hvilket troligen med hvarje år kommer att okas,) som för det sistförflurna, jemte extra utgifter, utgjordt öfver 132,0:10 R:dr Banco, och sorn medelst
Begrafningshjelp samt andre oförutsedde händelser, förmodligen blifver än drygare; och var Directionen i April månads början ej utan bekymmer, att kunna vidtaga sådane anstalter, att Cassans inkomster skulle med säkerhet kunna påräknas motsvara dess utgifter.
Häraf följer tydligen, att om Bevillningsutskottets ti'lstyr-i kan vinner bilall, skulle pensionerne minskas, i stället att de, enligt KrigsBefälets vidtagne beslut, småningom och med skäl i vissa Classer böra enligt tiligångarne ökas.
Så väl af hvad jag nu här ofvan haft ä« rån anföra, som ock af de i detta ämne inom Bevillningsutskottet af flere olika Stånds Representanter aflåtne Betänkanden och reservationer, hvilka upplyst rättvisat mina yttrade 552 Dm 29 Maji, åsigter, vågar jag hoppas, det Rikets Högloflige Ständer derå täcktes göra behörigt afseende, och ej betunga Fäderneslandets i Rensten grånade, elter ock. af fiendtligt vapen vanföre biefne försvarare, med en Bevillnings erläggande, som skulle minska aspecterne för deras närvarande och framtida bergning, samt blottställa deras lefnads höst för behofvets tryckande börda.
Denna min vördsamma underställning synes åtminstone mig i hög grad grundad på billighet och rättvisa, och har äfven nästan allt intill denna dag varit sålunda ansedd och motiverad af likaså rättrådiga Regenter, som upplysta Ständer.
Det är ock med lugn tillförsigt till nu varande Ständers bepröfvade rättvisa och bevågenhet emot Rikets Krigsbefäl, emot de Medborgare, som under krigets faror på ett Svenska namnet värdigt sätt vågat lemmar och lif för fredandet af hemmava-, varande medbröders hyddor, för deras fri- och rättigheters helgd , som jag, underställande detta Utlåtande Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta bedömmande, anhåller vördsamt (så vida ej ett direct förkastande af Bevillnings-Utskottets till Arméens PensionsCassornes skada afgifne tillstyrkande pröfvas skulle kunna äga rum,) om återremiss af nämnde Utskotts Betänkande i detta ämne, jemte mitt anförande, hvilket jag lika vördsamt anhåller äfven måtte de öfrige MedStänderne tillremit— teras innan målet hos dem till afgörande fö-i rekommer$ utbedjande mig vördsammast^ dst Den 29 Maji. 55 3 täcktes Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken göra proposition i ämnet.
Carl Mauritz Carpelm.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skriftligen; Då man nu fått emottaga Högloflige Bevillnings-Utskottets Förslag till Bevillningsstadga i hela dess vidd, hvaraf jag förgäfves begärt att tidigare, i afseende på en noggrannare pröfning, få del, åtminstone af det reglementariska, anhåller jag vördsammeligen, att dervid nu få göra de anmärkningar, hvartill en ännu icka vunnen fullständig kännedom af förslaget mig föranledt, och får till en början framställa den hufvudsakligaste af dem, emot Utskottets Förslag, att nemligen till Bevillning för hvarje län fastställa en minimi summa,' såsom i min öfvertygelse ej mindre Constitu-; tions-vidrigt, än motsägande de hufvudgrunder för Bevillnings utgörande Riksens Stän» der redan bestämt.
Constitutions-vidrigt är detta förslag, då det gör ingrepp i fria beskattningsrätten, grundad på hvarje skattskyldigs enskifta förhållande, och rakt stridande emot antagne Bevillningsgrunder är detta förslag äfven, emedan de händelser sannolikt komma att inträffa, då redan antagne Bevill? ningsgrunder måst sakna tillämpning, och som det torde tillåtas mig att närmare få utveckla.
Utskottet föreslår, jemte tillkännagifvaode af Beviliningssummans belopp för hvarje pro - 554 Den 39 Maji. vince under de sist förflutne åren, att minimi-} summan af hvarje Län skall till nästa Riksdag bestämmas till något högre belopp än den utgått åren 1815 och 18IG, och derigenom har Utskottet, i stället för att bereda en nedsättning i Bevillning för Jordbruket, som jag förgäfves yrkat, och hvarom jag icke en gång erhållit ett svar, sannolikt decreterat en ännu större Bevilining«procent af Jordbruket, då Hemmansvärdet otvifvelaktigt mäst fortfara att falla, vid ökade påagor, och sannolikt fortsatt penninge förlägenhet, och i hvilket förhållande d^t saknar grund i rättvisa, att icke dess mindre föreslå, att för Hemmanen i Provincerne skall ovilkorligen utgöras högre Bevillning alla 5 ef erföljande åren, än taxeringsmän på deras Ed, pröfvat rättvis och billig fö> åren 1815 och 1S*6-
Men det är icke ifrän den förmodligen fortsatte penninge-föriägenheten allena, som j*g hämtar anledning till förmodan, att Egendomsvärdet nedsäites, det är äfven i de föreslagne anstalter i financielt afseende jag tror mig finna den, helst samma skäl, som nyttjas emot rörelse-capitalets ökande, att nemligen BancosedeL värdet derigenom nedsättes, och Egendoma-värdet uppstegras, måtte i ett motsatt förhållande bereda ett motsatt resultat, och då opinionen i båda fallen bestämmer Bancosedel-värdet, och, i följd deraf, Egendoms-värdet, synes det mig ligga tämmeligen för öppen dag, att om Banken, jemlikt Betänkandet om Finance-regleringen, inom 5 år använder till Silfvers anskaffande half tredje million Riksdaler, och Den 29 Maji.
555 minskar Bancosedel-rörelsen med åfmindstone lika stor summa, som förmodligen derigenom försvinner, så måste opinionen, ined fö utsättning deraf, blifva tillj Bancosedel-värd.ts för* del, och värdet af Jordbrukarens Egendom i följd deraf nedsättas, på samma gång som hans Creditorers fordringar i värde förbättras.
Af nu anförde skäl tillstyrker jag vördsammeligen, att förslaget om minimi-afgiftl för hemmanen Länsvis beräknad, måtte ogillas, och i Betänkandet utgå, såsom i flere afseenden olämpeligt, och förnärmande det förtroende man bör hysa för uppfyllande af den Eds pligt taxeringsman sig åtaga, att nemligen på rättsgrunder behörig
Bevillning föreslå, jsg förmodar, att Utskottet skall finna skäl att sitt förslag frångå, vid eftersinnande af tillämpningen af ifrågavarande Bevillningsprincip, hvarvid må<i ste inträffa, att Landshöfdingen, som det åligger tillse, att ProvinceBevillningens fulla belopp blifver på Egendoms-värden beräknad, finner sig föranlåten yrka högre beräkningar vid de mindre Taxerings-instantierne, för att vara trygg, att total-summan på Länet häldre öfverskjuter minimi-beloppet, då intet äfventyras, än att vid PröfningsComitéen det skulle inträffa, att några tusende
Riksdaler fattades i detta föreskrifne belopp, vid hvilket förhållande det blef brydsamt, att dela denna brist på hela Länet, men hvarigenom åter tillintetgjordes Taxeringsmännens i föregående instantier edeliga pröfningsrätt, och de skattskyldiges i BevillningsFörordningen förvarade rätt, att icke annorlunda och efter godtycko be - 556
Den 29 Maji. handlas.
Jag har både denne och tvenne sistförflutne
Riksdagar förgäfves sagt och omsagt, att Jordbrukare, särdeles sedan år 181 2, blifvit.jemförelsevis till andre skattskyldige, för hardt betungade i flere vägar j att fattigdomen och vanmagten sedan den tiden och d rigenotn årligen tilltagitj att den verkliga penningeförlägenheten i orterne deri har sin upprinnelse, och, utan nedsättning i Statsbördorne, icke kommer att upphöra , utan ökas, och jag har, i afseende derpå, och det obdliga i beskattningsgrunderne för Jordbruket, trott mig äga anledning, att föteslå i särskilt motion till Bevillningsutskottet en nedsättning till en fjerdedel mindre Bevillning af uppskattade Hemmansvärdet, än af annan synbar förmögenhet och inkomst, i följd af den erfarenhet att {ordbruket, särdeles skattejorden, stundom icke lemnar a å 3 procents behållen inkomst efter uppskattnings-värdet , stundom äfven mindre; men Utskottet har icke visat mig den belägenheten, att besvara motionen, med ved rläggning af de 6käl jag anfört.
Hvad nu åter angår det Reglementariska i Utskottets Betänkande, så. enär Utskottet ansett lämpeligt, sorn ock varit b' qvämligast, att på den banade vägen hufvudsakligen godkänna nu gällande Bevillningsförordning, hade det varit så mycket mera att önska, att man tidigare derom fått känna Utskottets mening, som föreskrifterne deri otvifvelaktigt böra undergå flere förändringar, ehuru de sista Riksdag förn sigtigt inkommo för sent, att då, liksom kanske nuj den noggrannare pröfningen står i strid Den 29 Maji. 55?
med tålamodet och den gällande viljan.
Detta oaktadt, nodgas jag framställa de anmärkningar dervid, hvartill jag, så vidt jag fått till; fälle känna Bevillningsutskottets icke tryckta Betänkande, trott mig finna anledning, och får till en börjtn göra erinran emot den mindre behöflige men kostsamma inrättning af 3ine Taxeringslnstancer, som onödigtvis borttaga Landshöfdingarnes, för vigtigare ärender, angelägna tid, och bereder Nationen extra kostnader af öfver 80,000 R:dr, sorn BevilN ningsUtskottets egna beräkningar synes utvisa, men hvilka kostnader icke existerade, då BeVillningen, före 1809, efter 1800 års Bevillningsgrunder, bestämdes genom blott en TaxeringsComité, då man sällan likväl kiagade öfver Taxeringarnes beslut, och efter hvilka grunder, med vissa förändringar, den nu föreslagne Bevillningen kunnat utgöras, utan bibehållande af de flerfaldige för Staten och enskilte kostsamma och besvärande Bevillnings» Instancer, och den betänkliga Edsförbindelsen, att på Ed bestämma Egendomsvärden, der de stundom aflägse boende icke i detta afseende hafva någon ledning för deras gissning, än mindre för deras edeliga pröfning.
Jag hade trott att Nationens Representanter, vårdare af Nationens moral, skulle, med fästadt afseende på det alfvarliga och religieusa i en Eds för-’ pligtelse, omsider så förordna, att Taxeringsmannen icke blef satt i förlägenhet i valet emellan, att icke kunna verkställa en föreskrifven förrättning, eller genast bryta hvad han edeligen lofvat, i hvilken brydsamma bela* 55 8 Den 29 Maji. genhet likväl Taxeringsmannen icke befant sig, vid tillämpningen af 1800 års BevillningsFörordning, och jag vädjar till den allmänna erfarenheten, om icke stundom så tillgår, att Berednings- och TaxeringcComnrtéer förrätta deras arbete på en kort stund, och då dervid Taxeringsmannen vald. edsvuren och ledsen, lemnat sitt bifall till föregående årets Taxerings fortsättning, för att sjelf slippa den noggrannare pröfningen, frågar jag, otn Edsförbindelsen är uppfylld och den snattskyldige åtnjutit rättvisan af den noggrannare pröfningen, som Lagen åsyftat och töreskrifvit Flere Ledamöter af det Hedervärda Bond.
Ståndet hafva rätteligen anmärkt, att den 3-dje Taxe* ringslnstancen, eller PröfningsCommitté n, vöre öfverflödig, enär Landshöfdingen äfven är 0'dförande i TaxeringsCommittéen; och då BorgareStåndets bedömmande i PröfningsCommittéer af Hemmans verkeliga värden icke är lämpeligt eller pålitligt, enär kännedom om locala förhållanden hos dem måste saknas, synes mig att, till inskränkning i kostnader och besvär, denna Taxeringslnstance alldeles kunde försvinna.
Utskottet, som i de mindre detaillerne i allmänhet förblifvit vid det gamla, har likväl infört en besvärande nyhet, som icke bör medgifvas, deri att Utskottet uppdragit Taxeringsman en förut aldrig medgifven rätt, att beskatta i annan ordning till personlig bevillning, än mantaLl ngder innehålla, och tillagt Taxerings männen rättighet, att, med afvikelse från en Husbondes uppgift t flytta Tjenstehjon till en annan TjenstehjonS' Den 29 Maji.
559 dass för att derigenom bereda en högre Bevillaing, hvilket torde tillåtas mig med exempel upplysa, sedan jag först anmärkt, att i allmänhet ganska orätt fordras Bevillning efter 2 Artikeln af annat Tjenstefolk, än som kan beräknas till öfverflödig Betjening, och till uppassning, och allsingen rättsgrund finnes i föreskriften, att en Husbonde skall betala afgift efter andra Artikeln för i hushållningen nödige bchöfiige Tjenstehjon, såsom Inspecto* rer, Fogdar, Rättare, Trädgårdsmästare, Hushållerskor med flere, och hvarföre af Utskottet önskades få upplyst, efter hvilken rätts princip Bevillning efter andra Artikeln bör för dem erläggas, då flere Tjenstemän, icke en gång de, som njuta 2 å 300 Riksdalers lön, sådan erlägga, och i händelse icke detta stadgande står 1 törening med rättvisa och lika beskattningsgrunder för alla medborgare, hvarom jag tviflar, yrkar jag, att stadganden derom, med undantag af Laquaijer och Betjening för uppassning, må i Betänkandet utgå.
Om detta iakttaga, skulle väl tillämpningen af Utskottets föreskrift, att bestämma till hvilken Tjenstehjons-class hvar och en Tjenare borde hänföras, bl fva mindre tillämplig och obehaglig, men i alla fall, och i ovbshet om Utskottets beslut, får jag ämnet närmare utveckla , och får såsom exempel nämna de så kallade Trådgårdsmästare på Landet, hvilka Utskottet upptagit till Bevillning efter andra Artikeln, i likhet med Trädgårdsmästare i Städerne, hvilka senare likväl äro Borgare, och hvaremot en sådan afgift på Landet är alldeles obehörig; Den 29 Maji. den kunde kanske blifva mindre obillig endast der Orangerier och större Trädgårds-anläggningar voro, men der sådane icke finnas, är det väl ganska naturligt, att den, som ensam sköter en trädgård, benämnes i Mantalslängden såsom Trädgårdsdräng, och vid detta förhållande bestrider jag Utskottets förslag, att öppna rättighet för en TaxeringsCommité, att i sådant afseende chicanera på en uppgift, och determinera att afgiften skall erläggas för en Trädgårdsmästare, hvilkens kunskap oftast inskränker sig att kunna plantera kål och potates, äfvensom att i något annat fall uppföra Tjenstefolk till annan benämning och afgift er, än hvartill Mantalslängderne föranleda Utan allt ändamål, och således olämplig är föreskriften för Jordägaren, att uppgifva ett piaesumtift värde på sin Egendom, då oftare desse upp^ gifter lemnäs utan allt afseende; och då committerade äga rätt, att efter godtycke utan pröfningens beräkning determinera fastighetsvärden, så borde åtminstone Jordägarne vara frikände ifrån skyldighet, att för ro skuld och på höft uppgifva förslag dertill, enär desse förslag icke med motskäl vederläggas, och man känner, att föregående årets taxering oftast tjenar till grund för det påföljande.
Stadgandet att en vald Ledamot i en TaxeringsComité icke kan utan laga förfall sig sådant förtroende afsäga, är olämpligt, då i öfvervägande kommer, att på Landet laga förfall stundom icke kan styrkas, och det kunde hända, att den valde Ledamoten hade egna angelägenheter - !
Dm 2 () Maji. genheter af den vigt, att han idre utan känbar skada kunde deni åsidosätta.
Det har gått an t äldre tider, att verkställa Taxeringar uian denna föreskrift, och den synes nu ej vara mera nödvändig än fordom.
Föreskrifter utan ändamål böra icke öka mängden af dem, och ibland dem är förbindelsen att mantalskrifvas, då man större delen af året arnar vistas, sorn man ej sjelf kan förutse, och i alla fall icke är skyldig att bestämma, jag mantslskrefs i Södermanland sistlidne Höst, och kunde då icke förutse, att jag skulle vistas nio månader i Stockholm.
Föreskriften, senaste Riksdagen tillkommen, att Jordägare häftar för dess Landtb bönders och Torpares Kronoutskylder vid hos dem saknad tillgång, bestrides nu liksom förlidne Riksdag, såsom orättvis till sin grund, och betungande i sin tillämpning, då, vid jordbi brukares tilit3gand« vanmagt, icke sällan kommer att inträffa, att Husbonden får betala utskylder för dem, hvilka bo på dess ägor, som, under förra Regeringslagar, aldrig blifvit satt i fråga, än mindre föreskrifvitj och lika orättvis är föreskriften, att, om en Hemmansåbo boriflyttar, skall husbonden för dess ulskyider ansvara, då likväl Embetsmännen lättare åt* komma Kronans rätt i detta afseende, än hus-i bonden kan återfå hvad han mäst förskjuta för en kanske i en annan Province flyttad bonde, men Kronans säkerhet och Embetsman? beqvämlighet bör väl ej beredas på bekostnad af tredje mans rätt.
Ridel, o, Ad.
Pr si. VI.
Afd. 71, 72. 5Ö2 Den 29 Maji.
Afdrag för minderårige barn å Kronoutskylderne borde alla af arbetande Classen lika få tillgodonjuta, och således det stadgande förändras, som innehåller, att Hemmansbrukare af större Jordbruk än ett fjcrdedels
Mantal äro från denna ringa förmon uteslutne; en Åbo å ett halft mantal kan lika behöfva njuta en lindring, som Åboen å ett mindre, och det är Statens nytta och uppföstrings kostnaderne, hvarå afseende bör lemnäs, men icke Hemmanets storlek.
Då det olta inträffar, att gifta karlar och äldre qvinfolk på landet, i anseende till desse förhållanden, hvarken kunna söka eller erhålla årstjenster, utan måste arbeta för dagslega, eller såsom StatTorpare, eller idka handslöjd, och i mantals längderae stundom upptagas såsom inhyses boende eller arbetare, i afseende på hvilka någon särskild afgift ef. ter andra artikeln lärer vara bestämd, och hvilka i alla fall äro till högre Bevillning uppförde än Tjenstehjon, så synes billigheten fordra, då det icke bör föranleda till högre beskattning, att de icke äro i förhållande att kunna erhålla och emottaga årstjenster, att Bevillning för sådane personer icke kommer att öfverskjuta Bevillning lör Tjenstefolk, samt att Författningarne måtte medgifva, att mantalsskrifva giH folk såsom tjenstefolk, ehuru de icke njuta årslön och gå till Husbondens bord.
Det synes äfven vara billigt, då ungt folk emellan 15 och 18 års ålder alltför ofta icke kunna erhålla årstjenst, ej mindre att det medgifves dem. att kunna till deras trygghet, att ej anses såsom lösdrifvare, mantalsskrifva Den 29 Maji. sig, der de likväl icke kunna erhålla årstjenst, än att, vid Mantalsskrifnirtgar och BeredningsComtnittéer det kunde öppnas för dc-m utväg, att beirias ihan Krono-utskyIder, eller njuta lindring: deri, vid saknad arbetsförmåga, ellef sjuklighet, som behörigen styrkas kunde.
Sorti man i allmänhet saknar kännedom om åtgärdetne vid taxetingarne, oell utan vidlyftig omgång icke dettsamma katt erhålla, så käft med den allmänna rätt, att känna grundernö för ålagd Bevillning, hvar och en tillkommer.
Skäligen yrkas, att en förteckning öfver fastig* heter, och derå vid Taxering'- Och Pråfiiings— Committé erne anätte, värden, bor till hvarje Socken sändas, att der vara atr tillgå j och en lika fättsfordran synes det vara, att erhålla eä föreskrift eller formulaire lör Drbetsedlarrte, ej allenast till specifikt upptagande af personer och personel Bevillning, art till Egendom, så att tnan må kunna sjelf pröfva Dcbetsedlens riktighet sorn i kväi Debetsedlars beskaffenhet rtit stundom icke ttiedgifver. botande De* b tsedlarne innehålla hvarje Hemmans ellef Lägenhets Uppskattade värde, och at hvärja Hemman, uncbr särskilte rubriker, utgåefidé Bevillning.
Det medgifvc#,ätt allt detta t i llsky ridar Häradsskrifvare!! större besvär, tilen då titan antagit ett B'viilnirtgs-systeme, sorn blötf I kostnader till Embe s- och Tjenstemän och i afseende på T.ixerirtgs-kösthader medtaget öfver 50,000 Rtdr al BevillrtiflgS-medlen mätte man åtttiindstOne hafva rätt att fördra så fulla Ständiga Debetsedlar, att man sjelf kan ptölvä, huruvida en ganska möjelig och ursägthg miäö? a '564 Din 29 Maji. räkning i debitering kunnat äga rum.
Föreskriften, som lärer vara bibehållen, att vid vite infinna sig vid Uppbördsstämman, äfven då man icke kan något betala, är löjlig och skadelig, då den föranleder till hinder för Jordbrukaren i dess arbete, genom den anbefallda uppvaktningen, och likaså förbindelsen att infinna sig vid mantalsskrifniagar, helst då förhörslängderne der blifva grunden för Mantslslängderne, och efter peisonalen och åidreti derigenom bestämmes personliga ufskylder, be-» hofde ej andra sig der infinna, än de som kunde gifva anledningar till förändringar eller undantag, och inga andra skrifteliga uppgifter fordras, än sådan®, som icke kunde hämtas ifrån förhörs-böckerne.
Föreskriften att i tvefaldt ingifven förteckning upptaga alla på en Egendoms ägor boende personer är besvärlig och utan ändamål, då förhörsbok®n förhållandet upplyser, och den är skymfande, då den utsätter plikt för någon derå förglömd person, som, då fråga är om ett större antal, ganska lätt och oskyldigt kan hända- Ansvar böc billigt följa på fördöljande af uppgifter, som icke i annan väg, än genom eget tillkännagif-i vande, kunna erhållas, men ej i allmänt kände och genom förhörsböcker controllerade förhållanden, i anseende till Egendom och der boende personer.
Jag anhåller, att desse anmärkningar må till BevillningsUt6kottet remitteras.
Jag kan ej förena mig med Bevillningsutskottet, hvad an - Del 29 5$ 5 går den föreslagne cfverflöds-skattens berat? nande och fördelande.
Eruket af Vm och andre tillåtne utländska drycker är btlagdt med 2 R:dr för hvarje Stånds^ person af mankönetj jag tror, att en afgift a£ 3 R dr personen vore ändå lindrig, och skulle ej minska förbrukarnes antal, men derigenom ökteä inkomsten med 25,878 R:dr.
Jsg anser likaså, alt afgiften ä Stånds^ personer, för bruket af Caffe och Thé, kan och bör höjas ifrån 1 R:dr till r
R;dr 24 sk, hvaraf inkomsten ökas med 38,231 R:dr.
Att Stånds-personers Fruar och Döttrar skola endast med 24 sk. skatta för bruket af Siden, anser jag alldeles för litet; jag föreslår 1 R;dr, och dermed vinnes 29,000 R:dr.
Endast i denna del, föreslår jag äfven förhöjning å de ringare Classerne.
Bruket af
Siden är för dem helt säkert det öfverflödiga? ste bland öfverflöd.
Sex skillingars skatt derå är alldeles för litet3 till och med 12 sk. om året anser jag vara litet, ty den, som vill bruka
Siden, mätte väl utan känning kunna årligen betala värdet af en fjerdedels aln taft, och den ökade inkomst, som endast med denna ringa förhöjning skulle tillfalla Staten, stiger ändå till 75)Ooo R:dr.
Att uppmuntra kortspel torde vara lika öfverflödigt, som det vöre nyttigt eller till Den 29 Maji. det mindsta oskadeligt, om en högre skatt derå jninskade antalet af koitens förbrukare.