Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu, med afseende på rösträttigheten, till en början beträffar de proestationer och servituter, som grunda sig på besittningen af jord och lagligen utgå efter hemmantal, samt merendels utgöras häradsvis, såsom väghållning å landsvägarna, skjutsning, tingshus- och fängelsebyggnad, m. m.; så synes klart, att i frågor derom, när sådana å sockenstämma förekomma, rösträtten för de praestalionsskyldige måste beräknas efter hemmantalet, eller i jemförelse mot hemmantal; och lika ostridigt synes det vara, att samma grund för röstberäkning måste fortfarande äga rum med hänsigt till pastoraters eller socknars gemensamma skyldighet att bygga och underhålla kyrka, prestgård, sockenväg o. m. d. Andra urgamla proestationer finnas, som fördela sig på landsbygdens innevånare efter matlag, t. ex. biträde vid skogseld och vattuflöde, skallgång, strömrensning, m. m.; men med afseende på dessa, har särskild grund för rösträttigheten ej varit stadgad eller iakttagen; och den torde ej heller behöfvas, enär prsestationerna mera sällan, och vanligen för tillfället, ovillkorligen påfordras medelst de praestationsskyldiges uppbådande, och sorn frågor derom vid sockenstämma dessutom gerna kunna, såsom hittills, få bero af hemmansbrukarne, hvilka i alla fall hufvudsakligen måste vidkännas sådana tillfälliga proestationer.
Men för öfrigt, och med godkännande af den rättsregel, att hvar och en, som är skyldig bidraga till communal-inrättningarnes vidmakthållande, vare sig för fattigvård, folkundervisning, eller annat sådant ändamål, jemväl bör äga talan i frågor derom, allenast med de undantag, tilläfventyrs, för den proletära befolkningen, som af det allmännas säkerhet och intresse kan påfordras, lärer det blifva nödigt att antaga och stadga vissa grunder för rösträtten.
På landsbygden torde då hemmantalet böra tagas'till norm; och det kan sedan ej mota stora svårigheter att inom hvarje commun tillämpa
Den i A pril. 7 ofvanberörda regel, genom öfrige skaltskyldiges, som icke äro hemmansägare, innehafvare och brukare, classificerande i jemförligt förhållande lill helt, halft, £:dels, |:dels, ■j-gtdeis och Tlg-:dels hemman, eller än mindre hemmansdelar, samt att bestämma rösträtten och taxera bidraget derefter, helst som en slik tillämpning dels äger rum i hänseende till masugnar, hyttor, hamrar och härdar, mjöloch såg-qvarnar samt andra industri-inrättningar vid fråga om kyrko- och prestgårdsbyggnad m. m., dels ock flerestädes redan blifvit använd, vid fördelande af fattigvårdsafgifter och troligtvis jemväl andra communal-afgifter på sådana i hvarje fall lagligen bidragskyldiga personer, som icke hvarken äga, innehafva eller bruka hemman; anhållande jag att vidare få härom vördsamt åberopa mina i plenum den 11 sisth Mars gjorda framställningar, ang:de villkor och sätt för uttaxering af fattigvårdsbidraget och för derefter lämpad beräkning af rösträttigheten i fattig— vårdsangelägenheter.
För öfrigt synes det i §:n 6 föreslagna stadgandet: ’T ”de ärender, som endast angå hemman och prsestationer ”efter hemmantal, rösta endast hemmansägare,” behöfva förtydligas med tillägget: hemmansägare, innehafvare och brukare, samt de ägare eller innehafvare af bruk, verk och dylika inrättningar, som jemte hemman deltaga i prestationen. § 8.
Här stadgas väl: ”Skulle så inträffa, atti sockenstämma fattas beslut i ämnen, hvarom sockenstämma icke ”äger rätt att besluta, då bör ordform deremot göra föreställningar, &c.”
Men som det hittills ofta handt och äfven hädanefter kan hända, att, oaktadt ett ämne är af egenskap att rätteligen tillhöra sockenstämmas upptagande, beslut derutinnan fattas, som uppenbart strida mot allmän lag och gällande författningar, samt förnärma den utom communen boende allmänhetens rättigheter, torde något särskildt correctiv höra uppställas för dylikt fall; och detta synes kunna deri bestå, att sådant olagligt beslut må kunna till sin kraft och verkan upphäfvas, när helst delaf någon öfverklagas eller eljest kommer till Konungens Bef:h:des kännedom.
Naturligtvis bör lika påföljd kunna äga rum, då sockenstämma fattar beslut i ämnen, hvarom den alldeles icke äger rätt att besluta, vare sig alt ordform gör föreställningar deremot, eller sådant underlåter, eller att prot. genast varder till Konungens Bef:h:de insändt, eller icke.
För öfrigt lärer det blifva af högsta nödvändighet, att de vitén, som af sockenstämma tilläfventyrs skulle påbjudas i allmänhet för éfterlefnad af något sockenstämmans beslut, icke få gälla eller tillämpas, innan de, efter derom skedd underställning, vunnit Konungens Bef:h:des fastställelse.
Benägenheten att i sockenstämma söka stadga större eller mindre vitén, der andra medel skulle bättre verka för å - 8 Den i April. syftade ändamålet, har hittills ofta funnits urarta till de sällsammaste vitesbestämmelser, olämpliga till saken och stridande mot gällande lagar, samt ej sällan ingripande i den allmänna lagstiftningen, hvilket föranlåtit mig att genom tind. anmälan af den 12 April 1833 söka få detta missbruk afskaffadt.
De flera då uppgifna exemplen på missbruket skulle kunna ökas till en otrolig mängd.
Hvad 1817 års K. förordn. om sockenstämmor och kyrkoråd föreskrifver, angtde pröfning och fastställelse af i sockenstämma påbjudna vitén, anser jag följaktligen böra bibehållas, samt, jemte hvad ofvan anmärkt är, närmare utvecklas och bestämmas i communal-lagen. § g, Ett ganska vigtig t föremål för behandling vid sockenstämma blifver alt granska och justera röst-och vallängderna, hvilka skola tjena till grund för omröstningen uti de särskildta ämnen, som tillhöra sockenstämmas öfverläggning eller afgörande, allt efter ämnenas egenskap och de röstägandes deraf beroende rätt.
Delta synes således böra specielt upptagas bland mål, som till sockenstämmas handläggning höra, under förutsättning af sockennämndens åliggande att upprätta och till sockenstämma inlemna ifråga var. längder. § 11.
Härvid åberopas, til! jemförelse, anmärkningarna vid fnreg:de 8 §.
Slutligen bör jag, med hänsigt till 1 cap. af föreslagna connnunal-lagen, erinra, att deri ej något förekommer ang:de sockenstämma uti stadsförsamling.
Som likväl, oberäknadt fråga om kyrka och skola, fattigvårds- och flera communal-angelägenheter i städerna vanligen behandlas å s. k. sockenstämma, bör tillfället att härmed fortfara icke betagas städernas innevånare, fastän de möjligen äfven kunna sammanträda å allmän rådstuga, hvilket dock merendels endast sker i frågor, som röra borgerskapet allena.
Om emellan 1 och 2 §§:na af communal-lagens irsta art. införes en särskild §, innehållande, t. ex.: ”1 stad må sockenstämma ”hållas så ofta den af behof påkallas,’7 synes denna lucka varn.fylld, när tillika öfrige §§:ne jemkas, der sådant kan finnas nödigt, efter olika förhållanden i vissa fall inom stad, jemförelsevis emot landet.
Såsom af föreslagna communal-lagen inhemtas , är deri antaget, att lill sockenstämmas och vidare till socken-elier stadsnämnds handläggning skulle höra de mål, som röra så väl kyrko- skole- och fattigvården, som socknens eller församlingens alla öfriga gemensamma angelägenheter.
Men kyrko|ags-comite'cns särskildt afgifna och R.
St. meddelade förslag tili förordning om sockenstämmor och kyrkoråd, utgår från den synpunkt, att kyrkorådet skulle bibehållas, med bestämd verkningskrets i fråga örn kyrkotukten; och jemte det comite'en i detta förslag afsöndrat allt, sorni 1817 års
Den i April. 0 års förordning, §§:ne i3 och 14» förekommer om vitén, jäfoch parter o. s. v., såsom of.ö renlig t med de begrepp comitden gjort sig om en ecclesiastik inrättning, finnes äfven, att comiteen från dess förslag i i3 §:n, eller om sockenstämmans befattning, uteslutit de församlingarnas gemensamma angelägenheter, som ej kunna hänföras lill hvad comiteen kallat kyrkomål och ärenden.
Detta förslag torde således anses böra omfatta allenast kyrkliga angelägenheter, oaktadt sådant ej är uttryckligen tillkännagifvet; men, äfven med slik begränsning, lemnar förslaget rum för åtskilliga anmärkningar, nemi.: § i.
Föreskriften att sockenstämma skall hållas i sockenstuga eller å annat lämpligt rum, synes innefatta förbud mot dess hållande i kyrkan, hvilket dock någon gång måste ske, och på en del orter nästan alltid sker. § B. 2 mom.
Att, då fråga uppstår om personliga bördor, rösträtten skall för hvarje röstberättigad beräknas lika, kan väl endast böra gälla, när bördan är lika; men uär, t. ex., en person skall bidraga med 20 r:dr, och en annan allenast med 12 sk. i penningar för något visst gemensamt ändamål, kunna de icke skäligen äga lika rösträtt i frågan derom.
Måhända menas med personliga bördor endast sådana prsestalioner och afaifter, som utgå lika af alla personer; men i så fall är nödigt bestämma, huruledes rösträttigheten bör få utöfvas i hänseende till bördor, (utskylder, onera) som träffa personerna olika. § 10.
Sockenstämma, ehvad den hålles i kyrkliga angelägenheter eller i andra mål, måste vara underkastad Regeringsmaktens lagenliga uppsigt och. controll, likasom hvarje annan offentlig sammankomst af menigheten; och förty böra kronobetjenle äga rättighet sådan stämma öfvervara, antingen de äro ledamöter af församlingen, eller icke. §§ iå och 16.
Öfverenskommelse!- till befordrande af gudsfruktan, samt om tiden för allmänna gudstjensten och ordningen dervid, m. m. d., tillhör ofelbart sockenstämma i kyrkliga angelägenheter, men icke så öfverenskommelse till befordrande af sedlighet och ordning i allmänhet; utan, som dessa sednare öfverenskommelse!' kunna ingripa uti lifvets flesta förhållanden och ej sällan göra det, äro de tydligen att hänföra till sockenstämma i verldsliga angelägenheter, helst enär de, såsom vanligast är, utgöra förfoganden i polisärenden, t. ex. om inflyttningar, lekstugor och dansgillen, brännvinsförsäljning och förtäring, äfventyrliga spel, m. m.
Att nu hänföra dessa ämnen till sockenstämma i kyrkliga angelägenheter, då de sedan i besvärsväg skulle dragas under consistoriernas pröfning, vore högst olämpligt.
De hafva tillförene alltid i pröfningsväg tillhört Konungens Bef:h:de, som dessutom alltför ofta varit nödsakad upphäfva lagstridiga beslut derom, äfven när besvär 5 H. 2 IO Den i April. uteblifvit; och mig synes att härvid måste förblifva, äfvensom att sockenstämmobeslut i dylika mål ej ovillkorligen böra äga laga kraft, innan de vunnit Konungens Bef:h:des stadfästelse, —isynnerhet som de beslutande gemenligen söka ernå åsyftade ändamålet förmedelst bestämmande af vitén och böter, ej sällan emot eller utöfver gällande allmänna lagstadganden. 2:dra Capitlet.
Om Socken - och Stads-nämnd.
Jemte det jag vördsamt åberopar hvad uti inledningen till detta anförande är sagdt om vidden af de bestyr, som för närvar, kunna och böra uppdragas åt locala communalmyndigheter, och hvarutinnan jag föga skiljer mig från comiterades åsigter; får jag, vid ifrågavar. cap. af deras förslag, erinra följande: § 18.
Socken-nämnds ledamöter skulle, efter förslaget, erhålla en mängd besvärliga och tidsödande göromål; och, då ej antagas kan, att enskilde personer vilja eftersätta egna angelägenheter, för att'egna sig åt communal-förvaltningen, hvaraf åter följer, det hinder för nämndens ledamöter att bevista sammankomsterna ofta skola inträffa, synes vara nödvändigt, att de valde iedamöternes antal något ökas utöfver hvad här föreslagits, nemi. åtminstone till 5, eller flere, högst 11, för att någorlunda jemnt kunna arbeta på line afdelningar, — isynnerhet som, när pastor skulle väljas till ordför. eiler vice ordför., hans plats, såsom annars ständig ledamot i nämnden, måste stå öppen.
Proportionen emellan 5 och 11 svarar ändock icke mot skilnaden i socknarnes inom Elfsborgs län storlek och folkmängd; men flere än 1 1 ledamöter torde i alla fall ej böra få inväljas.
— Suppleanter synas deremot icke vara nödige, enär ledigheter inom nämnden kunna genast fyllas, genom anställande nytt val.
Än mindre synas de vara nyttige, såsom endast föranledande dertill, att ett ledamotskap, jemte de ledamotskapet åtföljande skyldigheter och ansvarighet, delas mellan -Kile personer, och att desse tilläfventyrs begge, på grund af stadgandet i 21 §:n, sedan undandraga sig fortsatt tjenstgöring i nämnden. § 2i.
Rättighet att afsäga sig kallelse lill tjenstgöring i socken-nämnd, synes icke böra tilläggas prester, emedan det ofta kan blifva alldeles nödvändigt, att desse, och isynnerhet comministrarne, inkallas till ordför. eller ledamöter i nämnden för den socken, hvarinom de äro boende, samt något skäl ej förefinnes att medgifva dem, mera än kyrkoherden, afsägelserätt. § 22.
Enär i 21 §:n stadgas, att socken-nämnd äger pröfva, huruvida erhållen kallelse att der inträda må afsägas i och för svag helsa eller annat hinder, och då afsägelse ovillkorligen blifvit medgifven den, som är 60 år gam - Den i April. mal, hvilket gerna kunde inskränkas till 65; så synes bestämmelsen i 22 §:n kunna och böra alldeles försvinna.
Ibland communala uppdrag räknas för närvar, alt vara nämndeman och fjerdingsman samt sexman, ledamot i Bered n:sTaxerings- och Pröfnings-comite'er, deputerad vid markegångssättning, god man vid ägoskiften, m. fl. dels beständiga dels tillfälliga förrättningar; och skulle alla, af hemmansbrukande allmogen eller annan dass, som inväljas i sockennämnd, kunna antingen afsäga sig ledamotskapet derstädes, eller ock blifva fritagne från berörde förrättningar, hvilka hvar för sig erfordra urskiljning och redbarhet hos personen, är fara värdt, att tjenIige personer stundom skulle saknas för öfvertagande af så val ledamotskap i socken-nämnden, som uppdragen i och för samma förrättningar; hvilket åter förekommes, om socken-nämnden berättigas pröfva och bestämma, om och huruvida något af de ifrågavar. särskildta uppdragen, eller andra dermed jemförliga, är oförenbart med tjenstgöring i socken-nämnden. § 24.
Föreslagna stadgandet, om sammansatt socken-nämnd, kan vara nyttigt och tillämpligt med afseende på gemensamma communal-förhfillanden för hvarannan tillgränsande socknar och isynnerhet för socknarna inom samma pastorat.
Men som åtskilliga allmänna onera och besvär, t. ex. skjutsning, väghållning, brefbäring, tingshus-och fängelsebyggnad samt stundom äfven brandstods-föreningar och anstalter till rofdjurs utödande, äro gemensamma för häradet; så böra alla de socknar, hvaraf ett härad består, genom någon föreskrift i communal-lagen anvisas och berättigas att sammanträda för öfverläggning om sådana härads-angelägenheter.
I Elfsborgs län innesluta häraderna dels 4) 5 och 6 samt dels flera, ända till i5, 16, 21, 22, 24 och 35 socknar; och ett sammanträdande af alla socken-nämnderua inom hvart härad är således för de större häraderna olämpligt, annorlunda än genom ombud.
Till så beskaffad! sammanträde inför häradsrätten, när det af behof påkallas, lemna allmänna författningarna redan både anledn. och tillfälle, med rättighet dessutom för hvar och en, som är närmare intresserad i öfveiJäggningsämnet, att dervid personligen inställa sig; och följaktligen torde det göra tillfyllest, att communal-lagen härom innehåller: ”1 angelägenheter, som röra hela häradet gemensamt, ”må häradets innevånare, på hittills öfligt sätt, sammanträda inför häradsrätten genom särskildt befullmäktigade om”bud; och beror af socknarnes i ämnet röstberättigade in”nevånare att utse dessa ombud, antingen af socken-nämnden eller bland andra sockneboer; den det åslundar likväl ”obetaget att i sammanträdet sjelf deltaga och dervid sin taflan föra,” § 28. 16 mom.
”Att med uppmärksamhet följa ungdo - 12 Den i April.
"mens lekar och tidsfördrif, till förekommande deraf att de "ej må urarta till utsvä fain gar,” tyckes höra till 21 morn., nemi. till: "handhafvandet och tillämpning af de öfverenskommelse!' till befordrande af ordning, sora i sockenstäm"ma blifvit fattade,” så att, med tillägg på sednare stället af orden: och sedlighet, förstberörde mening synes kunna alldeles utgå från 16 moni., som för öfrigt omfattar ett lielt annat ämne. 22 mom.
Likaledes synes föreskriften der:
"att befordra nykterhet,” vara inbegripen under ofvananförda stadgande i 21 momentet.
Med hänsigt lill dessa hegge mom:r (16 och 22) torde ej böra lemnäs oanmärkt, att stor del af de vid 8 §:n (om sockenstämma) omförmälda tilldragelser, som göra controll å sockenstämmas beslutande-rätt nödvändig, ägt rum i uppgifven afsigt att förekomma ungdomens s. k. utsväfningar och i allmänhet hindia brännvinets missbruk, ehuru de vanligen förfelat ändamålet, som velat sökas dels i förbud, med vitén, emot lekstugor och dansgillen, dels i skärpande af böterna för oloflig brännviusförsäljning samt fylleri och dryckenskap, i stället att dessa ändamål möjligen allenast kunna vinnas, i förra fallet, genom föräldrars, målsmäns och husbönders närvaro oell tillsyn vid ungdomens lekar, samt, i det sednare, genom enigt bemödande af socknens innevånare att upptäcka, afslöja och lill ansvar befordra lönnkrögare, äfvensom att genom råd, varningar och exempel förbättra den på starka drycker begifne. 28 mom.
Med afseende på det polisbestyr, till allmänna säkerhetens vidmakthållande inom communen, som jag anser högst angeläget att uppdraga åt socken-nämnden, lärer detta mom. böra få följande lydelse:
"Alt vaka öfver allmän säkerhet inom communen, medverka till förekommande af brott deremot oell bidraga till ”upptäckande af sådana brott; hvartill äfven hörer att haf”va uppsigt å försvarslösa personer och lösdrifvare samt "kringvandrande gesäller och sjömän, m. fl."
Enligt den grundsats, jag förutsatt böra iakttagas vid communal-inrättningens reorganisation, bör socken-nämnden ej genast belastas med alltför många nya göromål, utan till en början hufvudsakligen öfvertaga hittills vanliga conimunal-bestyr, med tillägg af den nödig ansedda polis-uppsigten; och såsom följd häraf, håller jag före, att 27, 29, 3o, 3i oell 33 mom:na af 28 §:n böra frän förslaget utgå, så mycket hellre, som derigenom ej något hinder uppstår emot de i samma momlr omförmäldta ärendenas öfverflyttning på socken-nämnden, när sådant framdeles skulle finnas lämpligt och ändamålsenligt. § 29.
Som förvaltningen och vården af kyrka, dess egendomar, lägenheter oell medel, enligt ännu gallande författningar, förnämligast tillhör kyrkoherden, sorn i mån der - Den i April. i3 efter står i ansvar för sådan förvaltning och vård; och som fattigvården onekligen är ett ibland de communal-bestyr, dervid kyrkoherdens kännedom om de fattiges ställning och behof, samt hans christliga nit och oförtrutna omsorger måste vara att väsendtligen påräkna, 0111 fattigvårdens ändamål skall konna uppnås; så lärer ock kyrkoherden böra, när dessa angelägenheter af socken-nämnden handläggas, föra ordet i kraft af dess embete.
Således torde g, 10 och 11 niomina af 28 §In, samt tilläfventyrs jemväl det 2o:de, böra hänföras hit eller under 2g §:n, såsom handlande om ärenden, i och för hvilka kyrkoherden bör vara sjelfskrifven ordförande. § 3o. Oberoende deraf om en socken innehåller flera eller färre rotar, än antalet af socken-nämndens ledamöter, lära öfverallt i Riket, der sådant icke redan skett, socknarne böra indelas i ett lämpligt antal rotar, hvardera, med sin ålderman eller ordningsman, sorn tillika kan vara eller icke vara ledamot af socken-nämnden, allt efter omständigheterna och de väljandes önskan, men i alla fall bör anses såsom socken-nämndens främsta biträde inom roten, för uppgifters och upplysningars meddelande, nödig polisuppsigt, samt verkställigheten af nämndens förfoganden och beslut.
Sådana biträden, under namn af ordningsmän, hvilket torde vara den rälta benämningen, finnas nu mera uti alla delar af Elfsborgs län, i förhållande till socknarnes storlek och folkmängd samt rotarnes deraf beroende antal; oell de hafva stundom varit af mycken nytta för allmänna säkerhetens vidmakthållande, oaktadt de hittills saknat sin egentliga stödjepunkt i ordnade communal-inrältningar.
Förutsatt att rotarne äro eller blifva lämpligen indelade och tillräckligt många, med afseende på local och folkmängd, behöfvas då icke särskilda uppsyningsman, isynnerhet 0111 och när socken-nämnds ledamot, eller annan som är ordningsman i roten, får rättighet att, vid tillfällen då sådant erfordras, - sig till hjelp kalla de inom rolen boende till ordningsmän valbara personer.
SS 45, 46 och 47- Att stads-nämnder skola inrättas, är ej lika nödvändigt, som att ovillkorligen införa sockennämnder på landsbygden; ty städerne hafva redan i magistraten och stadens äldsta, samt ofta äfven i särskild drätselkammare, ständiga municipal-myndigheler, förutan de tillfälliga, såsom skol-direction och fattigvårds-styrelse, m. fl.
För min del tror jag således, att det kan få bero af innevånarne i hvarje stad att der organisera s. k. stads-nämnd, eller icke; anseende jag likväl, att de bestämmelser i föreslagna communal-lagen, som härom handla, böra med sådant villkor qvarstå till ledning för omdömet och grund för vidtagande förändringar.
De minsta städerna klaga nog allmänt öfver den kost - •4
Den i April. nåd de i beskattningsväg måste vidkännas för municipal-inrättningar i dess närvar, skick; och det kunde fördenskull framdeles hända, att åtskilliga städer gerna skulle se domstols-ärendena öfverflyttade på närmaste häradsrätt, magistrats-inrättningen afskaffad och communal-förvaltning i stället införd, ungefärligen så, som detta sednare skett för Östersunds stad. 3:dje Capitlet.
Om Läns -nämnd.
Då comiterade, erkännande nödvändigheten af alt organisera local-myndigheter inom communerna på landsbygden, under den antagna benämningen, socken-nämnder, dervid insett ett tillvarande verkligt behof, hafva de tillika rätteligen sökt att, i sådan syftning, till ett helt sammanföra och efter nutidens skick ordna våra af urminnnes beståndande spridda communal-inrättningar, hvilkas befästande är af så stor vigt, att skiljda meningar derom ej gerna kunna uppstå, fastän dessa kunna vara delade med afseende på detaljerna af ämnet.
— Men när comiterade, utan antydda tillfredsställande motiver, dessutom föreslagit inrättandet af läns-nämnder, hafva de, såsom mig synes, inträdt på ett alldeles nytt fält och dervid uppställt ett slags medelting af provincial-conselj och provincial-administration, som saknar grund i våra äldre institutioner, afviker från det enkla och rena begreppet om communal-förvaltning och endast är egnadt alt tillskapa en af dessa onyttiga mellan-instanser, som vanligen inveckla och fördröja samt ofta förrycka ärendenas gång: oformlig i principen och ohandterlig i anseende till sin sammansättning, tyckes äfven den föreslagna länsnämnden, — oaktadt den blefve betungande både för de individer, som skulle kallas att deri deltaga, och för communerna, som nödgades bära kostnaden, — innebära i dess föreslagna organisation fröet till en gifven overksamhet, om icke till en snar upplösning; och följaktligen äfstyrker jag denna nya inrättning såsom, efter min tanka, både obehöflig och ändamålsvidrig.
Comiterade synes i öfrigt icke hafva nog betänkt, att läns-nämnders inrättande, på föreslaget sätt, skulle ingripa i Konungamaktens praerogati ver, enär derigenom skulle läggas i händerna på en oansvarig
Corporation samhallsvigtiga åligganden, som böra utöfvas af Konungens ansvarige Def:h:de, deribland åtskillige kunna hänföras under 16 §:n Reg.F:n; hvarförutan då 47 §:n stadgar, att landt-regeringen skall förvalta den åliggande sysslor och värf, enligt de instructioner, reglementen och föreskrifter, som redan gifna äro eller framdeles kunna gifvas, samt blifva Konungen i laga ordning ansvarig, om något utaf den underlåtes och försummas eller olagligen behandlas, äfven detta grundlagsstadgande lärer, lill en början åtminstone, hindra öfverflyttningen af landl-regeringens en del Den i April. i5 åligganden, med thy åtföljande ansvarighet, på annan constitutionelt oansvarig myndighet, huru den än må benämnas.
Om jag ej alltför mycket misstager mig, äro fördelarna af Inndt-regeringens — Konungens Bef:h:des — nuvar. organisation någorlunda allmänt erkända.
Denna organisation är enkel till sin sammansättning, äger i kraft af lagarna tillräcklig och val afvägd myndighet, är rörlig och tillgänglig för alla, som den påkalla, samt hastigt verkande, der sådant erfordras.