Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För ett tiotal af år tillbaka hade Magistraten i Kalmar den djerfheten att förbjuda innehafvarne af stadsjorden att låta deras svin och får gå lösa på vägarne, och detta bade den lyckliga påföljd, att ehuru stängseln på stadens mark endast bestod af låg stenmur eller gles gärdesgård, förekom likväl icke någon ofred på egorna, då deremot på landet utanför stadsjorden, der stängseln var dubbelt sä hög eller vida tätare, ofred esomoftast förekom.
Jag hoppas att Utsk. tager denna sak i noggrannt öfvervägande.
I 23 §:n förekommer ett stadgande, som jag fruktar grunda sig på ett misstag eller hafva tillkommit genom ett förbiseende.
1 mom. lyder nemi. sålunda: »A tid, då grannar ej pligtige öro att hägnad i fredgilt skick hafva, vare den, som kreatur utsläpper, sjelf ansvarig för den ofred de å annans ägor göra.»
Ilvad vill detta säga?
Kreatursägaren skall ju alltid vara ansvarig för den ofred kreaturen göra?
Om detta morn. finge gällande kraft, skulle kreatursägaren icke ansvara för sina kreatur å annan tid än före d. 15 Maj, och 1 §:n blefve ju härigenom uphäfd, såvida jag ej olyckligtvis måste förslå 1 §:n sålunda, att så snart hägnad förefinnes, uphör skyldigheten att ansvara för kreaturen.
Jag har trott, att förslaget var bygdt på den riktiga grundsatsen, att hvar och en jordägare skall .vara skyldig alt om sina kreatur taga sådan vård, att de ej å annans ägor skada göra, samt att rättigheten 172 Den 31 Augusti. att fordra grannes deltagande i hägnads uprätthållande endast blifvit bibehållen såsom en hjelp vid den förra skyldighetens fullgörande.
Ar denna min iro riktig, så måste man från författmn sorgfälligt bortplocka allt som innebär en afvikelse från denna riktiga princip.
Jag har framställt dessa anmärkn.T ingalunda med den afsigt att derigenom söka förhindra framgången af den K. Propos:n, utan tvärtom för att göra densamma så antaglig som möjligt, och jag hoppas att Utsk. skall åt detta vigtiga och grannlaga ämne egna en sorgfällig och noggrann pröfning så skyndsamt, att vivid denna Riksdag få en ny stängsel-lag af it.
St:r anlagen.
Att vid denna sena timma ingå i någon längre afhandling om detta förslag, anser jag vara hvarken lämpligt eller nödigt, enitr här är fråga, icke om att fatta något beslut, utan endast att remittera den K. Propos:n till vederbörligt Utsk.
Då dessutom svaren å de anmärkmr Frih.
Raab emot Propos:n framställt till största delen återfinnas i det yttrande till StatsRådsProt., som Ur Just.StatsMinistern afgifvit, anser jag mig blott behöfva i största korthet uptaga några af de gjorda anmärkn:ne.
Till en början får jag nämna, att den mellanmening i 1 §:n, som Frih. Raab klandrat, eller orden: »medelst hägnad eller vallning eller på annat sätt», icke innehåller något bestämdt stadgande, utan blott angifver några af de medel, som en kreatursägare kan begagna för att om kreaturen hålla sådan vård, att de icke olofligen inkomma på annans mark.
Det är nemi. uppenbart, att man kan taga vård om sina kreatur på annat sätt än medelst hägnad eller vallning, och bland dessa sätt finnes ett, som nu genast föll mig in, nemi. tjudring.
<§:n föreskrifver således, att kreatursägaren skall vara skyldig att vårda sina kreatur, men Öfverlemnar sättet derför åt hans eget godtfinnande.
Jag anser följaktligen den klandrade mellanmeningen icke föranleda till någon förvillelse, ulan ganska väl kunna qvarstå.
Orsaken, hvarföre i den K.
Proposm blifvit bibehållet det nu gällande stadgandet, att den som med åker eller äng möter skog eller utmark, icke äger stängselvitsord, är den, alt man icke velat uphäfva ett uråldrigt och till minskning i hägnader ledande stadgande, hvarjemte bör bemärkas, att det nu gällande stadgandet är vida strängare än det föreslagna, ty den, som med åker eller äng möter skog eller beteshage och vill deremellan uprätta stängsel, får f. n. i alla händelser slänga ensam; men K.
M. har gått en medelväg, och föreslagit, att ägaren af åker eller äng väl ej har stängselvitsord, men endast behöfver deltaga i stängseln till hälften, om ägaren af skogsmarken fordrar stängsel.
I afseende å anmärkn:n derom, att till Kronans markangränsande jordägare icke fått stängselvitsord sig tillerkändt, ber jag att få erinra, att förslaget visserligen innehåller, att ingen kan tvinga Kronan att deltaga i stängsel, men derjemte föreskrifver, att om Kronan vill stänga, skall den lill hälften deltaga i stängseln.
Don 31 Augusti. 173
Den vigtigaste af de gjorda anmärkn:ne är ovedersägligen den som rörer stängselns beskaffenhet, och afser, att stängsel endast behöfver vara så beskaffad, att den afhåller de större kreaturen.
Afven jag har förut varit af den åsigt, som Frih.
Ilaab här förfäktat.
Jag bade för den goda sakens skull önskat, att man kunnat taga steget fullt ut och meddela ett bestämdt stadgande i nu antydda syftning, men jag befarar, att ett sådant förslag skulle hafva mött ett så stort motstånd, att detsamma skulle hafva omintetgjort bela saken.
Då man således icke trodde sig vinna allt, fann man det vara bättre att upoffra något för alt vinna det hufvudsakliga, än att, som man säger, sätta allt på ett enda kort.
Jag ber att få hänvisa Frih. Raab och LagUtsk. till det utförligen motiverade yttrande härom, som finnes i det bilagda StatsRådsProt.
, och jag tror, att hvar och en, som vill taga kännedom deraf, skall blifva öfvertygad att
Regeringen gjort klokt uti att ej i denna sak gå längre än den gjort.
Det är, på sätt den siste värde talaren yttrat, ganska olämpligt att nu ingå i en vidlyftig discussiön öfver det K. förslaget.
Jag anhåller dock att få rätta ett af honom begånget misstag i upfattningen af mitt första yttrande, kanhända föranledt deraf att jag ej nog tydligt uttryckt mig.
Jag bar i afseende å den 1 §:n och deri förekommande föreskrift för kreatursägaren, att taga vård om sina hemdjur, ej rigtat min anmärkn. mot de i mellanmeningen förekommande orden: »eller på annat sätt», men jag har gjort anmärkn. mot hela mellanmeningen, och särskilt emot föreskriften att kreatursägaren skulle kunna fullgöra den honom ålagda värden »medelst hägnad».
När jag jemför denna föreskrift med den af mig nyss påpekade olyckliga föreskriften i den 23 §:n, så mäste jag deraf draga den slutföljd, att der jordägaren salt en hägnad, der är han frikallad fiån sitt åliggande att hålla vård om kreaturen, eller just från den skyldighet, som är det första och hufvudsakliga vilkoret för en lycklig lösning af stängselfrågan.
Jag har ansett mig böra afgifva denna förklaring, på det att icke Utsk. möjligen mätte missförstå hvad jag i mitt förra anförande i detta afseende yttrat.
Slutligen anhåller jag, att Utsk. behagade i sammanhang med den K.
Proposrn taga i öfvervägande den motion i stängselfrågan, som jag vid Riksdagens början afgaf, med bestämdt uttryckt önskan att densamma icke måtte till behandling företagas, förr än det visat sig huruvida vi finge en K.
Propos. i ämnet eller icke.
Föredrogs ånyo och lades till bandlingarne Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s d. -19 och 20 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 105, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver Betänk.
N:o 87, beträffande Universitetens rätt att med Stadsstyrelsen deltaga i handläggningen af ekonomi- och politiemål. 174 D en 31 Augnst!.
Föredrogs ånyo oell bifölls Allm. Besv.-o. Ekon.Utskis d. 19 och 22 dennes på bordet lagda Betänk.
N:ol06, i ani. af väckte motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rält emellan konungarikena Sverige och Norrige.
Föredrogs och bifölls Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.UtsIcs d. 22 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 29, i ani. af väckt motion om ändring af K.
KammarColki Cirkulär d. 5 Maj 1843, rörande klyfning af kronoparker, som blifvit till enskilde under skattemanna-rätt försålde.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, Sammansatta Lag- samt Allm.
Besv.- o Ekon.Utskis nedunnämnde d. 22 dennes på bordet lagda Betänkm': N:o 30, i ani. af väckte motioner om ändringar uti K.
Förordna ang:de expeditions-lösen d. 30 Nov. 1833; och N:o 31, i ani. af framställde förslag dels om förhöjning af Häradshöfdingars samt Borgmästares äfvensom extra
Domares i brottmål ersättning för skjuts och dagtraktamente, dels ock i fråga om rätt för Häradshöfding att vid extra förrättningar beräkna skjuts och dagtraktamente för ett skrifvare-biträde.
Föredrogs och bifölls Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 22 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 32, i ani. af väckt motion om utarbetande af förslag till ny patent-lag.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, StatsUtsk:s d. 26 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 114, med ani. af ålerremisserne i fråga om anslags beviljande för den bland Statens jernvägsbyggnader föreslagna stationsgård på Södermalm, äfvensom för reparations-verkstäder här i hufvudstaden.
Föredrogos och lades till bandlingarne Bevilln.Utskis nedannämnde d. 26 dennes på bordet lagde memorial: N:o 19, i ani. af verkstälda omröstningar ang:de ifrågastäIda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande; och N:o 20, i ani. af verkstälda omröstningar ang:de ifrågastälda förändringar i vilkoren för bränvins-tillverkning.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis nedannämnde d. 26 dennes på bordet lagda Utlåt:n:
Den 31 Augusti. 175 N:o 108, i ani. of återremiss utaf Betänk.
N:o 97, eåvidt detta rörer den i Upsala nuv:de Medicinska Fakultetens förening med Carolinska MedicoChirurgiska Institutet i Stockholm; och N:o 109, i ani. af återremiss utaf Betänk.
Slutligen anmäldes och lades på bordet nedannämnde från SlatsUtsk. inkomne Utlåttn: N.-o 115, angtde medels anvisande till lån för kyrko- och skol-byggnader; N:o 110, angide begärdt lån för återupbyggande af Wallentuna församlings genom åskeld förstörda kyrka; N:o 117, ang:de ett föreslaget lån för fullbordandet af reparations- jemte andra arbeten å Skara Domkyrka samt 1 iqviderandet af kyrkans skuld; N:o 118, ang:de en för fortskyndande af innev:de års arbeten å vestra stambanan begärd förskotts-summas anvisning till utgående från Riksg:sKont.; N:o 119, i ani. af K.
Propos. om eftergift af Direktören A. L.
Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp; N:o 120, i ani. af väckt fråga om försäljning af i Lands krona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga, byggnadstomter; samt N:o 121, i ani. af K.
Propos. om anslående af f. d. profossboställe! vid Westgötha Regrte, Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården, till boställe åt en särskild
Länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län. II. II. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 176 Den 2 September.
Onsdagen den 2 September 1857.
Justerades 6 prot:s-utdr. för d. 31 sisth Aug. samt pleni prot. för d. 8 sisth Juli e. m.
Uplästes ett af Hr Edelstam, Gustaf Jakob, inlemnadt så lydande memorial:
I följd af nödvändigheten att i enskilda angelägenheter en längre tid vistas i landsorten finner jag mig föranlåten att vördsammast anhålla, del jag, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, måtte varda befriad från det mig af R. o.
Ad. visade förtroende att vara ledamot af Riddarh.Utsk. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Riddarh.Utsk. efter Hr Edelstam.
Ad. val af ytterligare 8 supleanter i För stärkta Bevilln.Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 87, Hr Stråle, Wilhelm med 31 röster; N:o 401 b, Hr Reuterfelt, Fullm.
Hr af Chapman, Carl Edvard, med 31 röster; N:o 1153, Hr Liljesvärd, Fullm.
Hr Reuterskiöld, Carl, med 31 röster; N:o 327, Frih. af Wetterstedt, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Erik August med 31 röster; N:o 812, Hr Goes, Fullm.
Gyldenstolpe, Emanuel Romanus, med 31 röster; N:o 44, Frih. Wrede, Casimir, med 31 röster; N:o 396, Frih.
Gr. Taube, Henning Edvard, med 31 röster; N:o 2183, Hr Gripensvärd, Jakob Olof, med 30 röster; sedan genom lottning emellan dem som erhållit lika antal röster blifvit bestämdt, i hvad ordning de borde såsom ytterligare supleanter i Förstärkta Utsk.. inträda.
Föredrog:
Deli 2 September. 177 Föredrogs ånyo Sammansatta Lag- samt Allm.
Besv.- o. fikon.- Utskis d. 22 och 31 sistl.
Äng. på bordet lagda Betänk.
N:o 30, i ani. af väckte motioner om ändringar uti K.
Förordntn angtde expeditions-iösen d. 30 Nov. 1855.
Detta Betänk, företogs punktvis till afgörande och bifölls, utan att härvid föreföll någon annan discussion, än att, innan beslutet fattades öfver den punkt, hvari Utsk. yttrat sig öfver Gr.
Taubes framstälda yrkande om nedsättning eller förändring i allmänhet af den bestämda lösen för protokoll och utslag vid UnderDomslolar, anfördes af Ilr Taube, Henning
Jag skulle såväl i afseende på Utlåt, i denna punkt som öfriga af Utsk. afgifna yttranden, hvari Utsk. afslyrkt mina motioner, hafva mycket att erinra, men då jag har mig bekant att Betänk, är af de öfriga Stånden bifallet, anhåller jag endast att få mot detsamma i B. o. Ad:ns prot. nedlägga min reservation.
Föredrpgs ånyo och bifölls Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrs d. 22 och 31 sistl.
Aug. på bordet lagda Betänk.
N:o 31, i ani. af framstälde förslag, dels om förhöjning af Häradshöfdingars samt Borgmästares äfvensom extra Domares i brottmål ersättning för skjuts och dagtraktamente, dels ock i fråga om rätt för Häradshöfding att vid extra förrättningar beräkna skjuts och dagtraktamente för ett skrifvare-biträdei Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 26 och 31 sistl.
Augusti på bordet lagda Utlåt.
Nio 114, med ani. af återremisserne i fråga om anslags beviljande för den bland Statens jernvägsbyggnader föreslagna stationsgård på Södermalm, äfvensom för reparationsverkstäder bär i hufvudstaden.
Om ock benägen att bi falla det ifrågav.de förslaget, och erkännande, att sedan R.
St:r beslutat anslag för börjande af södra jernvägen mellan Stockholm och Södertelje, är det af nöden påkalladtatt en reparationsverkstad uti Stockholm inrättas, måste jag likväl föiklara, att detta Betänk, förefaller mig så besynnerligt att jag icke utan anmärkn. kan låta det passera.
Efter hvad R. o. Ad. nyss inhemtat, har Utsk. sig icke så noga bekant om det erfordras 3 eller 400,000 Rdr för nämnde ändamål, men motivet hvarföre Utsk. tillstyrkt 321,000 Rdr är, att Utsk. velat fylla en jemn summa af 20 millioner.
Visserligen hafva vi här slumpat med stora summor, men 321,000 Rdr är dock ett alltför stort belopp för att kastas till såsom en blott fyllnadssumma.
Här företedde sig det förhållande, att R. o. Ad., förra gången denna fråga förevar, afslog St a tsU tsk :s då afgifna förslag; sedan dess bar inträffat att en väg blifvit beslutad, som då af R. o. Ad. förkastades.
Jag medger, att ur sådan syn» VIH H. 12 178 Den 2 September. punkt har en förändring ägt rum; men förunderligt är, att Utsk. icke ansett nödigt vidtaga den vanliga formen att inbjuda det eller det Ståndet, som förra gången afslog frågan, att på anförde skäl ändra sitt beslut.
Det kan för öfrigt vara ganska osäkert om jemna 20 millioner äro att få; vi veta nemi. icke för det första hvar lånet skall tagas, för det andra de vilkor som kunna erfordras, och möjligen kan det inträffa att vissa afdrag ske, så att äfven om vi uplånade 20 millioner vi icke fingo fullt denna summa.
Jag finner således det motiv, som Utsk. förebragt, omöjligen kunna läggas till grund för bifall till förslaget, och innan något bältre skäl angifves kan jag icke med min röst biträda detsamma.
Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund:
Raab yttrat, icke någon inbjudning till R. o. Ad. skelt med anledn. af det beslut som de öfriga Stånden fattat, kommer sig deraf, att detta Betänk, stöder sig på helt annan grund än det förra förslaget om stationshus inrättande på Södermalm.
Dessutom hafva de andra Stånden upgifvit helt olika skäl för det sätt hvarpå de ansett frågan böra behandlas.
Någon inbjudning kunde således svårligen komma i fråga, utan förslaget måste omgöras med afseende på summan.
I det första Betänk., som, rörande jernvägsfrågan, till Ständerna afgafs, föreslogs till en station på Södermalm 160,000 Rdr och 200,000 Rdr till en reparationsverkstad i Stockholm eller tillsammans 360,000 Rdr.
Nu äro föreslagna 321,000 Rdr för ett stationshus, som således blir större än den först föreslagna anhaltsstationen, och för en reparations-verkstad, som åter torde blifva mindre än den från början afsedda.
Att beräkna kostnaden för dylika dyra anläggningar torde vara vanskligt; och i följd af den förändring frågan fått genom
Ständernas beslut blef det nödigt att ändra förslaget om stationen på det sätt, att då förut varit afsedd en mindre station på Söder med beräknad sammanbindning af banorna, så skulle nu ingen sammanbindning komma i fråga, men i stället stationen på Söder blifva större.
Jag skulle således tro, att i afseende på summan förekommer ingenting att anmärka, och då dessutom genom förslaget vinnes, att det till jernvägsanläggningar föreslagna lån upgår till jemna 20 millioner
Rdr, som förut varit afsedde, har man ansett lämpligt att bestämma nu ifrågav:de belopp till 321,000 Rdr. Gr. af Ugglas, Carl Fredr.
Jag anhåller att få instämma med Frih. Raab.
Bland annat förefaller det mig besynnerligt att då i afseende på denna bangård och dessa verkstäder 2:ne Stånd förkastat Utsk:s förslag, och de Stånd som återremitterat detsamma, uttryckt den åsigt, att då fråga var om förarbeten å den föreslagna jernvägen från Stockholm söderut, med förutnämnde anläggningar borde anstå till efter denna tid, så synes såväl af dem som återremitterat, som dem, hvilka ogillat förslaget, den opinion vara uttalad, att detta arbete ingalunda brådskade, och att således den konklusion, Utsk. bordt draga deraf, Den 2 September. 172 vöre, att låta förslaget förfalla.
Utsk. må nu likväl hafva handlat huru som helst, men att R. o.
Ad., som en gång i denna fråga fattat ett bestämdt beslut, nu skulle frångå detta beslut, kan jag icke anse vara rätt handladt.
Man må icke säga, att beslutet om en sådan bangårds anläggande på Södermalm tillika med reparations-verkstäder är ett korollarium af det beslut som blifvit i Förstärkt StatsUtsk. fattadt, ty då inom de
Stånd, som uttalat sig för en väg söderut, och hvilkas åsigt blifvit af det Förstärkta Utsk. gillad, endast varit fråga om förarbeten på denna väg till nästa Riksdag och icke att någon del deraf skulle färdigbyggas, måste deraf dragas den slutsats, att under denna förarbetande tid en bangård icke behöfde anläggas; och då torde icke någon anledn. för R. o. Ad. finnas att frångå sitt förra beslut.
Ett ytterligare skäl deremot vill jag anföra.
På framställd fråga af Frih.
Raab yttrade Hr Montgommerie att det vore svårt att beräkna huru stort anslag som vore behöfligt, samt att bangården till följd af det sednare R.
St:rs beslut skulle erfordra en större kostnad än som förut vore afsedt, men deremot reparations-verkstäderne fordra mindre.
Detta sista förefaller mig ingalunda klart.
Det har åtminstone af den discussion som här uti jernvägsfrågan förevar, från båda sidor yrkats att antalet jernvägar norrut och söderut skulle vara ungefärligen lika.
Frågan har mera varit en tidsfråga eller hvilken väg som först skulle börjas.
Således torde också reparationsverkstäderne, om man ser till framtiden, ingalnnda blifva af den storlek som nu är tillämnad.
Det fir äfven en gifven följd, att om meningen är att de skola afse äfven hvad som kan behöfvas för den blifvande banan norrut som söderut, bör vid belägenheten af desamma tagas i betraktande, huruvida de en gång kunna utvidgas.
Om man nu, såsom Hr Montgommerie, utgår från den förutsättning att det blott är fråga om banan söderut, så torde hända att man anser andra reparations-verkstäder böra byggas för de banor som skola gå norrut.
Det är således svårt att f. n. fatta beslut om dessa reparations-verkstäder.
Då nu dertill kommer, hvad jag förut nämnt, att R. o. Ad. förkastat frågan en gång, och man icke är bunden vid det förändrade skick, densamma genom beslut i Förstärkt StatsUtsk. erhållit, tillstyrker jag R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt beslut, afslå Utsk:s Betänk.
Hr Printzensköld, Carl: Om Gr.
Ugglas och Frih. Raab funnit StatsUtsIcs Betänk, vara af besynnerlig beskaffenhet, så tillåter jag mig att förklara, det jag finnner deras anmärkntr mot detsamma vara af icke mindre besynnerlig art.
Dessa Hrr vilja icke, åtminstone synes det så af de resultater hvartill de sökt komma, erkänna, att några banor blifvit af R.
St:r genom Förstärkt StatsUtsk. beslutade.
Detta beslut innehåller likväl, att en jernbana skall anläggas från Stockholm söderut till Södertelje.
Nu frågar jag: kunna vi, som sett jernbanor och som känna beskaffenheten af deras anläggning, förneka att till en bana hörer en bangård, för att derifrån föra lokomotiven ut på jernvägen ?
När nu, på sätt nyss är nämndt, R, St:r genom Förstärkt 180 Den 2 September.
StatsUtsk. beslutat att en bana skal 1 gå söderut; så måste väl, tvärtemot den konklusions-lära som Gr. af Ugglas sökt göra gällande, deraf följa, att en bangård skall på Södermalm anläggas såsom en begynnelsepunkt för denna bana, ocb för att den skall kunna såsom sådan begagnas.
Man ser således huru det Förstärkta Utsk;s förslag på allt sätt paralyserar de af Gr. af Ugglas framställda anmärkntr, oell jag hoppas, att åtminstone majoriteten af It, o. Ad:ns närv:de ledamöter anse det af Gr:n föreslagna handlingssätt alldeles oriktigt.
Det är icke värdt att åberopa ett Stånds beslut när detsamma är tillintetgjord! genom en högre myndighets nemi. det Förstärkta Utskrs, då måste man rätta sig efter hvad detta beslut föranleder ocb icke göra svårigheter, de der innefatta en bestämd orimlighet.
Jag tillstyrker således bifall till Stats Utslcs Betänk.
Jag vill derjemte, med afseende på Frih. liaabs anmärkn., att något bestämdt kostnadsförslag icke är upgjordt för bangårdens anläggning, erinra, att utgår man från denna grundsats, torde det vara svårt att finna skäl för nära nog någon an läggning.
Ett sådant kostnadsförslag,. som Frih.
Haab åsyftat, har såvidt mig är bekant, hvarken blifvit upgjordt eller rimligen kunnat upgöras; här är blott fråga om en bangårds-anläggn ing, hvarvid är tilltagen en approximativ summa, — längre kati man icke komma, och dermed anser jag att det Ilöglofl.
Ståndet borde finna s-ig belåtet.
Ilr M o n t g o m m e r i e:
Det förhåller sig icke så, sorn Gr. af Ugglas påstått, att 2:ne Ständ afslagit det förra förslaget, ty 1!. o. Ad. afslog frågan, men PresteSt. ansåg den förfallen i följd af Ståndets föreg:de beslut.
Hvad beträffar det af Gr. af Ugglas anmärkta förhållande, att den föreslagna summan icke vore tillräcklig för att fullborda reparations-verksläder och stationshus, så har det aldrig varit fråga om att för denna summa komplettera dessa byggnads-anläggningar, utan det har varit fråga om att anslå denna summa för byggnader som kunna vara nödvändiga till nästa Riksdag.
Raab: Hvad beträffar Ilr Montgommeries yttrande i afseende på formen för PresteStis beslut, så kan jag icke lemna detsamma obesvaradt.
Om ett
Stånd afslår eller förklarar att i följd af ett föregående beslut afslås en fråga, så måste det väl vara alldeles detsamma, och således Ståndet de facto hafva afslagit frågan.
Jag får förklara, att jag anser Ilr Printzenskölds koroIlarier högst besynnerliga.
Ur Printzensköld antager, att om en summa blifvit beviljad till påbörjande jernvägsarbeten, skall man ovilkorligen hafva en bangård färdig för delta ändamål.
Hvartill tjenar bangården, förrän jernvägen blir färdig?
Reparations-verkstäder erkänner jag vara nödvändiga, men det är icke sagdt att någon väg blifver färdig till nästa Riksdags-period.
Det är vigtigt att tillse, när man beviljar så stora summor, om arbetet blir ändamålsenligt, och detta är tveksamt ifall R.
St:r till äfventyrs till nästa Riksdag beviljar en summa till större verk - Den 2 September. 181 städer, bangårdar o. s. v. Tilläfventyrs kemmer den förut omtalade Mälare-banan i båga eller någon annan, och då blefvo andra åtgärder nödvändiga, hvarigenom banorna kunde dragas tillsammans, hvilket äfven skulle hafva till följd att både reparationsverkstäder och bangård, såsom sagdi är, utvidgades.
Verkställer man således nu ett mindre fullständigt eller öfverflödigt arbete, så är det en bortkastad penning.
Jag tillstyrker på dessa skäl sfslag å Utslcs Betänk., heldre än att utan vägledning för sitt omdöme bifalla della anslag.
Såsom ettskäl hvarföre