Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då, vid betraktande af den verkan desse vidtagne anstalter medfört, det visar sig, att åtskillige Rans-Styrelser, blott till ringa del, och uti åtta Rän, Stockholm oberäknadt, alldeles icke begagnat de Utvägar, som blifvit beredde, hvarigenom innevånarne i desse
Rän alltså torde hafva' saknat ett erforderligt biträde härutinnan, likasom det kan förmodas, att Allmogen i flere
Rän, kan hända till en stor del, ej eger nödig kännedom om sjelfva anstalten; så, och enär föreskrift om vexlings förrättande å visse eller arne dagar i veckan hittills Banco Utskottets Betänkandetiioi endast blifvit X,äns-Styrelsen i Götheborgs och Bohus
Län meddelad, genom Kongl. Maj;ts nådiga Skrifvelse ;if den 23 Sept. lSig janse Utskotten sig böra föreslå, att Bikets Ständer hos Kong!, Majit i underdånighet anhålla, det Dess Befalningshafvander må blifva förständigade, ej mindre att på sätt redan är föreskrifvit, ständigt hålla Ett ä Två Tusende B:dr nya små-sedlar i beredskap å Ränterierne, för utbyte mot gamla och förslitne Sedlar, än ock, att visse dagar, en eller tvänne i veckan, blifva af dem bestämde och till allmänhetens kännedom kungjorde, för verkställandet af ett sådant Sedel-utbyte, hvilket, enligt hvad i den delen förut är anbefaldt, skulle tillhöra Ränternästarne att bestrida, utan någon särskild ersättning för detta besvär, sorn måste minskas efter hand, då nya Små-sedlar genom berörde anstalt hunnit blifva i rörelsen utspridde.
Och underställes detta vördsamt Bikets Ständers upplysta bepröfvandehvarjemte en Ledamots särskilde tankar, enligt derom gjordt förbehåll, bifo* gas.
Stockholm den i8 April 1823.
Utdrag äf Protocollet, hållet hos Rikets Högloft.
Banco- Utskott den y -ri’ pril 1823, S, D. Herr Leffler anförde t _ ’’Då jag medgifver att de anstalter Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag vidtagit , och Högl, Utskottet nu ytterligare föreslagit till befordrande af invexlhug, utaf förslitne Banco- och Riksgäldss 10* Banco-TJttkotlets Be cinkinlert.
Sedlar, uti Landt-Ränterierne, hvad de fleste Provinser angar, motsvarar ändamålet; kan jag likväl icke öfvertyga mig derom, att desse anstalter göra tillfyllest uti Götheborgs
Stad oell Läkt.
Dä Staden har nära 20,000 innevånare, då derstädes beständigt sammanträffar, ofta till stor mängd, allmoge från de 3:ne nästgränsande Provinser:
Halland, Bohus Län oell Vestergötland ? flå en vidsträckt Skärgård åt sjösidan omgifver Staden, hvars innebyggare nära sig med fisk, och hvilka under denna handtering högst illa medfara små. sedlarne, dem staden sedan får mottaga,/ lärer af allt detta sammanlagdt, oberäknad! handels-rörelsen, nogsamt finnas, att behofvet af omvexlingen skall uti Götheborg vara, näst Stockholm, störst i hela Riket, och så stor, att man icke skäligen bör ålägga Räntmästaren, som, enligt hvad Kgh Stats Contoiiet vidgått, förut har mer att göra än i flera andra Län, denna skyldighet utan någon ersättning, helst den gör det till ett behof för honom att dertill hålla en medhjelpare.
Då man derjemte äfven besinnar hvad deri dagliga utvexlingen af - små-sedlar uti Binquen, af hvilken Stockholms Stads innevånare nästan ensamt draga fördel, kostar samma Verk, förmodar jag det finnas billigt, att någon penninge-ersattning lemnäs ifrågavarande
Räntmästare för sin möda med omvexlingen af Banquens små-sedlar.
Man kan visserligen invända, att Banquen irigen fördel häfver afen sådan anstalt, utan endast kostnad, men derpå lärer skäligen kunna svaras, att förhållandet är enahanda i Stockholm, och att hvad som finnes rätt och billigt å ena matte ock vara det Banco ' tskottets Betänkanden, 105 å andra stället.
Jag är öfvertygad derom, att Banquen årligen vinner på sina sedlar derigenom, att en hop gå förlorade eller blifva så åtgångne, att äfven Banquen icke inlöser dem.
Det kan icke vara meningen att befordra denna vinst, hvilket folket da skulle på sin bekostnad bereda.
Snarare är det en billig pretention, att det mynt vi hafva, då det icke är metalliskt och således lätt förderfvadt , må utan svårighet kunna utbytas innan det bl ifver odugligt, och det på dens bekostnad, sorn utgifvit detsamma.
Jag vågar således ödmjukligen föreslå, att Räntmästaren uti Götheborg måtte tilläggas något årligt arfvode för detta sitt besvär, i förhållande till Utvexlings-Casseuremes löner i Banquen, och det förhållande som kan vara emelian deras göromål och Räntmästarens.”
Enligt gjordt förbehåll skulle Herr JLefflers afgifne yttrande åtfölja det i fråga om ytterligare allmänna-anstalter för Sedel - vexling i Landsorterne, till Rikets Högh Ständer afgående Betänkande.
Ar och dag, som ofvan. lii fidem Protocolli. G. Hdsingius.
Ankom dom 29 April 1823.
Betänkande till Rikets Högloft.
Ständer, angående någon förändring i Betalnings grunderne för det
Banco Lån, so/n till iståndsättande af Uddevalla Stads af brände publike Byggnader blifvit vid 1812 års Riksdag beviljadt. 104 Banco-Uts&ottets Betftnianden, Uti ett från Vallöf!,, Borgare-Ståndet till Banco» Utskottet remitteradt Memorial, har Riksdags-Fullmägtigen fihr Uddevalla Stad, M. Bagge, anhållit, att, enar det vore alltför kännbart för nämnde Stads Borgerskap, att utgöra den årliga inbe-* talningen å det vid 1812 års Riksdag Staden beviljade Banco-Eån, stort 35,000 R;dr, hvilken inbetalning, beräknad efter primitiva beloppet tili 4 procent lanta och % procent Capital-afbetalning, uppginge för hvarje §r till 1,500 R:dr Banco, nämnde Rån, hvaraf nu i Capital funnes återstå omkring 21,000 R:dr, måtte, genom inbetalning fa nedsättas till jernnt 20,000 R:dr och sistnämnde summa ifrån innevarande års slut antagas såsom grund, för beräkning af den framdeles utgående Räntan och Capital-afbetalningen; förbehållande Motionairen derjemte för Staden öppen rätt, att under Riksdagens lopp få föreslå annan säkerhet för detta Rån, än den Banquen nu innehar, i händelse anledning dertill skulle finnas.; äfvensom, att, derest Städerne Norrköping och Borås skulle erhålla Rån i Banquen på förmånligare vilkor; än som blifvit Uddevalla Stad beviljade, sistnämnde Stad måtte få tillgodonjuta en lika förmån.
Ehuru den af Herr Bagge föreslagne förändring i betalnings-grunderna komrne att medföra den påföljd för Banquen, att Tio års längre tid åtgår, innan Rånet är till fullo liqvideradt, ärt med bibehållande af det förut stadgade betalningssättet erfordrades; likväl och då säkerheten för Banquen blifver enahanda, sorn förr och i det hänseendet ingenting äfventyras, finner Banco - Banco-ZJtsköttets Betänkanden, 105 Utskottet ej något hufvudsakligt hinder mot medgifvande af den förändring, som i ofvanberörde måtto blifvit föreslagen; och torde Ifikets Ständer alltså finna godt besluta, att, så vida Capital beloppet af Uddevalla Stads Banco-Lån, genom erforderlig betalning före innevarande års slut nedsättes till eller under 20,000 R:dr, den arli. ga inbetalnings-skyldigheten i Bärna obh Capital, procerlt för framtiden får beräknas till 6 för hundrade, af nyssnämnde summa och således blifva j 2 o 0
Öfver hvad Herr Bagge vidare andragit, finnér Banco-Utskottet sig för närvarande ej kunna i något utlåtande ingå, Och underställes detta vördsamt de respectiye
Ståndens upplysta pröfning och godtfinnande.
Ankom den 2 Maji I8i3- Betänkande i anledning af en frän Hedervärda Bonde-Ständet remitterad Motion, angående, anstalter till bejordrande af Norrskt Mynts, gångbarhet i Sverige, I^-iksdags Fullmägtigen från Värmlands Län och Nordmarks Härad, Anders Nilsson, har uti ett från Hederv. Bonde-Ståndet till Banco-Utskottets utlåtande remitteradt Memorial anfört, att deta io6 Banco-Utskotlcts Betänkanden. fria handel emellan Sveriges och Norrlges undersåtare, som genom Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse af den 21 Maji i82i, om transporter till Norrige landvågen ofver gränsen, af de till utförsel i allmänhet tiIlarne varor, blifvit lofgifven, öch sorn, särdeles för den vid gränsen boende allmogen, varit af ett ganska förmånligt inflytande, likväl, så vidt den icke kunde ske i jemt varu-byte, i märklig måtto försvårades af det olika myntet o h sedelvärdet; Svenske innevånarne kunde hvarken så noga känna skilnaden emellan Norrske och Svenske penningen, eller rätt begagna sig af den förre, då den icke ernottoges här i landet i uppbörd eller lagliga 1 icjvider , hvadan ock mer än en gång skal! hafva handt, att personer, som i handom egt och erbudit full valuta i Norrska sedlar, likväl måst se sin egendom utpantad och försåld.
För handelns lifligare gång och gränse allmogens trefnad, som båda skulle befordras, om berörde olägenhet undanröjdes, hemställer Riksdagsmannen om icke, derest ett visst Cours.förhållande utstakades, Norrske
Banco-sedlar skulle utan fara kunna antagas i uppbörden inom gränser- provinserne; men derest detta förslag skulle möta hinder, yttras den förmodan , att Regeringen, i fall underdånig hemställan af Ståndet derom gjordes, skulle finna lämpligt, vid Kandshöfdinge-Sätet, i hvarje af desse landskap, låta inrätta ett Vexel-Contoir, der allmogen utan vidlyftig omgång och utan fruktan för prejeri kunde fa bortbyta sine innehafvande Norrske sedlar eller mynt emot Svenska penningar.
Banco.TJiskolteis Betänkanden.
Vid behandlingen af detta ämne har det ej undfallit Banco-Utskottet, att de anstalter, sorn uti Motionen äro föreslagne, hvarken kunde blifva beroende af någon Banco-Styrelsens åtgärd, eller på Banco-Verket egentligen komma att ega något inflytande; men d", enligt Remissen, Banco-Utskottets utlåtande ofver den väckte frågan blifvit äskad-t, finner Utskottet sig brira till Rikets Ständer yttra den öfvertygelse, att i fall Norrska penningar i Sverige och Svenska i Norrige, finge inom gränse-provinserne antingen i Kronans uppbörd emoitagas, eller ock ett visst Cours - förhållande .bestämdes, hvarefter de sinsemellan kunde utbytas, en sådan tillåtelse visserligen skulle i allmänhet förmånligt verka på handelns friskare lif, närma Sveriges och Norriges innebyggare till hvarandra, och fastare knyta vänskapsbandet Nationerne emellan.
Med afseende hvarå, Utskottet får till Rikets Ständers närmare bepröfvande öfverlemna, huruvida det icke vore lämpligt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t gjorde underdånig' framställning i detta ämne, med anhållan, att Kongl. Maj:t i nåder täcktes vidtaga sådane anstalter, hvarigenom de åsyftade nyttiga ändamålen, så vidt ske kan, måtte i denna del blifva befrämjade.
Banco-Utskottets härom yttrade tanka underställes vördsamt de Resp. Ståndens vidare pröfning och upplysta godtfinnande.
En Uedamots särskilde tankar bifogas, enligt derom gjordt förbehåll.
Stockholm den a6 April 1823. io8 Bonco-UisAottets Betflnianden, Utdrag af Protocollet hälle t hus Rikets Högt, loft.
Ständers Banco-Utskott den a 6 Åpril 1823. S, D. Vid justeringen af det Betänkande, som till Rikets Högh Ständer skulle afgå, i an» ledning af en från Hederv.
Bonde-Ståndet remitterad Motion, angående anstalter till befordrande af Norrskt Mynts gångbarhet i Sverige, utlät sig Herr Presidenten Friherre Wirsén: ’’Jag har ej i Hdgl.
Pleno dfvervarit eller deltagit i det Beslut, hvarpå nu uppläste Betänkande grundar sig, och kan således deremot ej göra någon anmärkning; likväl och då samma beslut afviker från Beredningens Förslag, anhåller jag, att mitt afgifne yttrande på Beredningen , innefattande den upplysning , att en fråga af lika beskaffenhet ej längesedan hos Kongl. Maj:t förevarit, måtte få åtfölja Betänkandet till Rikets Ständer.’ Berörde hemställan bifölls; och var Herr Friherrens och Presidentens åberopade yttrande, af innehåll, som föijer: ”Desse nu företedde afskrifter af Handlin* gar från Kongl. Stats-Contoiret, upplysa, humle» des, sedan Kongl. Majds Befalningshafvaode I Vermland, till Kongl.
Majit insändt Holmdals Sockneboers i berörde
Län underdåniga ansökning, om rättighet, att vid Krono-utlagornas afbön dande få begagna Norrskst mynt, efter den Cours» beräkning, som derföre kunde i nåder bestämmas, och Kongl. Majds bemälde
Befäl ningshaf» vande med sitt förord understöda Socknebqernes anhållan, med hemställan, att lika förmån matte BaftCö-Utskottets HetUniandett. 309 bevilja* hela Nord marles och Jösse Härader, hvilka,' Såsom gränse orter emot Norrige, i allmänhet vidkännas samma olägenheter, som Holmdals-boerne åberopa*; så liar Kongl. Stats - Contolret, hvars Utlåtande öfver ansökningen blifvit i nåder inför-1- dradt, anfört: att Holmdalsboerne allt hittills 1 Svenskt mynt Utgjort sine utskykler; att de sjelf, ve erkänt det vara en förmån, som dem vederfarits, genom tillåtelsen att sälja timmer och skogseffecter till Norrige, och att de derigenom således voro satte i bättre vilkor än förut, samt i följd deraf egde större förmåga att afbörda sig sine skyldigheter emot Staten; att, om emedlertid dem skulle tillåtas utgöra sina Krono-Utskyl. der i ett fremmande mynt, underkastadt ett varierande värde, sådant vöre, i den mån det ulfö] le med förlust för Staten, en eftergift på de öfrige skattdragandes bekostnad, och i motsatt fall åter, ett betungande för 9ökanderne, som det icke vore lämpligt för Staten att låta dem vidkännas; att en omsorgsfull Läns Styrelse vöre i bästa tillfälle att, genom ortens Uppbördsman eller på annat sätt, gifva allmogen hänvisningar, huru den, för sig förmånligast matte kunna omsätta det fremmande myntet, och att derjemte, i transactionerne på gränse orten vid ömsesidiga marknader, der produeterne utbyttes, minsta svårighet borde uppstå att deröfver liqvidera; hvadan Kongl.
StatsContoiret ansett sig icke kunna tillstyrka, att 1 Svenska uppbörden inblandas Norrskt mynt, helst summorne ej kunde controlleras och tillfälle derigenom uppkomme, att, på räkningen af gränseallmogens utskylder, föra hvad rätteligen dit icke ilo Banco-Utsköttets Betdnkanden. hörde, derest Cours förhållandet lemnade någon fördel vid levereringen af Norrskf mynt i stallet för Svenskt.
Och har Kongl. Majit uti nådigt Bref till Kongl. StatsContoiret, af deri ,18 Jan. inne varande år, i nåder tiilkännagifvit, det Kongl. Majit icke funnit skäl, att till Holmdals-boernes underdåniga anskökning samtycka, i På de här ofvan åberopade skäl, anser jag för min del anledning för Beredningen ej vara, att å den väckte Motionen tillstyrka bifall-’’ Ut supra.
Ilelsingius.
Nio 9.
Ankom den 29 April 1823, Betänkande till Rikets Blögl.
Ständer, om förlängning uti tiden för äterlöseti af i Banquen pantsatt Silfver. "^-J"ti ett, från Högh Bidderskapet och , Adeln, till Banco Utskottet remitteradt Memorial, har Hr X..
Hammarsköld , till afböjande af de förluster, som äfven genom oförvållade tillfälligheter kunna be« redas för dem, hvilka i Bancjuen beläna Guldoch Silfver-Panter, dymedelst att desse Panter, när Uåneu icke före eller å förfallo-dagen, blifva återbetalde eller omsatte, hemfalla till Banquen, föreslagit den förändring af de, i detta hänseende nu gällande Författningar, att en viss lösnings.
Banco- Utskottets Betcinkanden. lil tid af fjorton dagar elier en månad efter förfallodag?», likväl mot en billig straff-ränta, måtte Läntagare förunnas, och fdrst, sedan äfven denna ibsnings-tid vöre försummad, Banquen ega rätt att det pantsatta såsom, sin tillhörighet anse.
Bunco-Utskottet får, till svar å denna remit. terade Motion, vördsamt hos Rikets Ständer anmäla, att Herrar Banco-Fullmägtige, uti deras vid innevarande Riksdag afgifne Berättelse, fästat Rango-Utskottets uppmärksamhet derå, att någon lämplig förändring i föreskrifterne för behandlin. gen med sådane i Banquen beländte Guld och Silfver-Panter, hvilkas omsättning eller utlösen finnes vid forfallodagen åsidosatt, så mycket mera under nuvarande omständigheter, påkallades af billighet och rättvisa, som Kongl. Kungörelserne af den 11 Jan 1770 $. 6 och den 15 Febr. 1779 §• 7) jemnförde med 5 §. i Kongl.
Kungörelsen af den 18 Julii 5768, tydligen utmärkte, det Banquens rättighet att behålla hela Panten, från början helt och hållet grundat sig på den föreskrift, att Pantens fulla värde finga såsom Lån lyftas•. hvilket förhållande åter, så alldeles blifvit rubbadt genom de i sednare tider inträffade förändringar i myntförhållandet, att- äfven den dubbla beläning, som allt ifrån sista Riksdag varit tillåten, på långt när icke motsvarar Parrternes försäljnings värde.
Banco-Utskottet har, vid öfvervägande häraf ansett en så beskaffad ordning böra härutinnan iakttagas, att egare af i Banquen beländt Guld och Silfver, hvarå
Lånen hädanefter förfalla, mi sådant oaktadt hafva sig öppet lemnadt att, under lis?
Banco Utskottets Bet'dnkandefi> en tiel af sex månader efter förfallodagen, genotft liqviderande af Banquens fordran med derå till betalnings-dagen upplupne
Ränta, sine pantsatte persedlar återlösa eller de derå utgifne I/ån omsätta} i| sammanhang hvarmed den föreskrift hot BancoStyrelsen lemnäs, att, sedan allmän Kun* görelse härom blifvit, på Banco-Fullmägtiges underdåniga anhållan , af Kongl. Majtt i nåder utfärdad, låta vid början och sedermera 2:ne gångef, under loppet af hvarje fjerdedels år i Stockholms Dagligt Allehanda införa Ordnings.Numrorne och data af de Pantsedlar, för hvilka Lånen under nästförutgångne tre månader förfallit) med erinran , att samma Panter måste hos Banquen infrias eller omsättas, inom sex månader från hvarje Pantsedels förfallodag, och sådant vid påföljd af lösnings-räitighetens förlust.
Börande denna förändrade ordning vidtaga från och med den dag Kongl. Majds nådiga Kungörelse, i detta afseende- utfärdas, och Kongl.
Kungörelsen af den 29 Sept. 1818, i följd deraf, till sin verkan upphör* Hvilket till Rikets Ständers bifall och stadfästelse vördsamt anmäles.
Stockholm d. 26 April 1823* N:o 10.
Ankom dén 30 April 1823* Betänkande till Rikets Högl.
Ständer, i anltdning af inkomne anmärkningar ifrån 3 me Riks* Stånd, vid Utskottets Betänkande No 3, rö* rande Publicitet af Banquens angelägenheter Genom BanCO~Utsköttets Betiinkanden. 113 Cxenom åter-remiss1 af Banco-Utskottets afgifne betänkande, i anledning af Hr Hjertås, inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, gjorde förslag, att Banquens tillstånd, inför nu församlade Ständer, i alla delar må framläggas, hafva Högh Ridderskapet och Adeln, Vällofl.
Borgare - Ståndet samt Heder v.
Bonde-Ståndet infordrat ett bestämdt utlåtande, deruti Utskottets mening och öfvertygelse i frågan, ehvad den må föranleda till bifall eller afslag af Banquens offentlighet, bör fullständigt uppgifvas.
I anledning häraf får Utskottet anföra följande: Banco-Utskottet, som i sitt den ai förl.
Martil afgifne Utlåtande, hemställde, att denna fråga icke måtte till afgörande upptagas förr, än af en längre framskriden öfverläggning inom de sammansatte Stats- och Banco-Utskotten, öfver de till desse båda Utskotts handläggning remitterade Financiella mål, hunnit sig utveckla, om några synnerliga förändringar uti nu gällande förhållanden, med BancoVerket komtne att föreslås, och huruvida sådane förslag kunde erfordra närmare veriiicafion, af specifika uppgifter öfver Banquens Ställning, anser sig hafva egt till denna hem. ställan ganska gällande skäl.
Rubbningen uti 211 så hufvudsaklig, ifrån Banco •
Verkets första inrättning antagen ordning, hvilken sedermera oafbrutet varit följd, och äfven vid sedfohang till Riht.
St, Prof, duc Sami, N:o 8, H4 Banco-Utskottets Betänkandtn. naste Riksdag, ehuru ifrågasatt lill ändring och upphäfvandtS, ytterligare bekräftades, norde dessmindre på en enskild Riksdagsmans förslag af Utskottet tillstyrkas, sorn det stöd han derföre ville hemta af 72 §. i RåneoOrdningen, vid en närmare undersökning otn tillämpningen af denna föreskrift, ända ifrån Ranco-Verkets första inrättning, alldeles icke egde ruin; och hade för öfrigt, inom BancoTJtskottet några så beskaffade Banto-Verket rörande ärender då ännu alldeles icke förekommit, hvarutaf Utskottet kunnat hemta anledning, att, emot förre Ständers beslut, understöda ett så beskaffadt förslag.
Nu deremot, då 3:ne Riks-Stånd genom Beslut afgjort, att Bar - co-Utskottet, utan afvaktan af en sådan föregången utveckling af de allmänna ämnen, sorn på denna fråga hafva ett synnerligt inflytande, skall uti ett bestämdt
Utlåtande gifva sin mening och öfvertygelse tillkänna, blir Utskottet, vid fullgörandet häraf, tillika i tillfälle, att närmare framlägga de skäl, som föranledde Utskottet, att, vid behandlingen af Hr Hjertås Motion, iakttaga all nödig varsamhet, åsyftande att vigten af de föremål, i och för hvilka en sådan uppgift äskades, måtte gifva dyrka åt Beslutet derom, och att de möjliga olägenheterna af den i fråga ställde förändringen, icke förbisedde utan öfvervägade och jemnförde mot fördelarne, derest de förre, vid pröfningen ansågos böra gifva vika för de sednare, ej skulle vid ett annat tillfälle mera skäligen kunna mot Utskottet åberopas och förås på räkningen BancO-Ut skot tets Bettinkanden. ”5 af en bristande omtanka för det Verks bestånd och säkerhet, som hvar Ledamot af Utskottet, dels af allman medborgsmanna-pligt, dels med särskild aflagd ed, ulfäst sig att efter samvete vårda och befästa.
Med ali skyldig vördnad för Riks-Ståndens Beslut, att vid åter - remissen särskildt foga föreskrifter, hvilka mora synas åsyfta undanrödjandet af återstående hinder för ett redan uppfattadt afgörande, än att erhålla en vidare utveckling af de omständigheter, sorn deremot kunde förekomma, måste Utskottet likväl följa sitt eget begrepp om ärendets behandling, och underkasta en högre pröfning de betänkligheter, dem Utskottet tilläfventyrs för sig icke förmått undanrödja.
Utskottet har nu till en början öfver frå. gan inhemtat Banco Fullmägtiges Utlåtande: inom Fullmägtige hafva tankarne varit lika delade, så att, genom Ordförandens vid sådant tillfälle gällande röst, Fullmägtige afstyrkt uppgifvandet af Banquens ställning.
Utlåtandet äfvensom Protocollerne öfver de hos Fullmägtige i anledning deraf förekomne öfverläggningar, får Utskottet till närmare upplysning härvid bilägga.
Enligt dessa Handlingar förekommer först den frågan, huruvida något hinder af Grundlagarne förefinnes, emot en nu genast skeende uppgift till Riksens Ständer af Banquens hela stalIni ng?
Herr Friherre Ehrenheim har hos BancoFullmägtige väckt den betänklighet, mot en Banco-TJtsJtottets Betiinkanden. sadan uppgift, hvartill han ansett Grundlagarne föranleda, anförande derom följande: ’’Tysi’’hets-Eden i Banco - Utskottet är genom 40 ’’och 43 §§. i Riksdags-Ordningen fastställd. ”Just för Tysthets-edens skull har det i 38 fått magt att afgöra med Rikets Ständers ”rätt, och för att så mycket mera bestämdt ”utöfva denna magt, har Utskottet ensamt i ”sistnämnde §. fått frihet att votera per capita; ”allt detta förfaller om publiciteten antages.
”Så många och betydliga förändringar i en ”Grundlag synas mig ej kunna göras utan i ’’den ordning 5G §. i Regerings-Formen före”skrifver.
Jag hemställer derföre, om ej det ”Höglofl.
Eanco-Utskottet skulle finna godt, ”att, på sätt 44 §:s sista mom. i Riksdags Ord”ningen stadgar, återlemna hela frågan till 3’Riks-Stånden ’’ Till dessa citerade §§• skulle ännu kunna fogas den 75:te af Riksdags-Ordningen , som undantager bland annat äfven de mål, hvilka, i anledning af 72 §.
Regerings-Formen, kunna förekomma, från så dane öfrige ärender, hvaruti gälla, jemte Konungens samtycke, Tre Stånds mening, och äfven sista mom. af 8 6 §.,som innehåller att: ”Ej må tryckas Eanco■^och Riksgälds-Verkens Protocoll och Handlingar, rörande ärender, hvilka böra hemli5, ga hållas.”
Men då 72 §. af Regerings-Formen stadgar: att ”Riksens Ständers Banque förblifver ”hädanefter, som den hittills varit, under ”Riksens Ständers egen garantie och vård, sa Bancö-Utskottets Betankanden. u<j ’’att ilen ostörd må förvaltas af de Fullmägtige ’’hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ord”ningar, stadgar och reglementen; hvilka reddan gjorde åro, eller af Riksens Ständer gö’’ras kunnahar Banco.Utskottet städse ansett en oinskränkt rättighet för Rikets Ständer, att omedelbarligen och när som heldst infordra de upplysningar om Banco - Verkets ställning, hvilka för Rikets Ständer äro angelägne att erhålla, vara en gifven följd af den Riksens Ständer i Grundlagen tillagde magt, att föreskrifva de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvarefter deras Banque skall förvaltas, samt således äfven alt förklara, hvilka mål och förhållanden inom Banco-Verket, som böra hemliga hållas; och var det derföre ock, i öfverensstämmelse med detta begrepp, söm Banco-Utskottet, uti sitt förra Utlåtande, förklarade sig beredt, att alla de uppgifter meddela, som af Riksens Ständer äskades.