Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag wördar Herr Grefwens och Landtmarstalkens priswärda bemödande at befrämja sämja och lugn inom Riddarhuset; men beklageligen har det hoppet flagit felt, at Herr 6zälen8vaan skulle sjelf med wilja återtaga sit
Memorial eller förklara sin i förförmiddags gjorda motion förhastad.
Twärtom har han nu genom et ytterligare
Diäkamon sökt förevara sit obetänkta påstående.
Om någon wagar qwälja en Kämnärs- eller Härads-Rätts Utflag, sa gar densamma ej onäpst derifrån.
Huru mycket mera obehörigt och djerft är det icke at wäga klandra et samtelige Riksens Ständers Högtidliga beslut.
Det wal, som fuilmyndige LloÄorer förrättat til en chiscitise-Ombudsman, är aldeles lika gällande som om detsamma m plenis stedt; och är uromdeh walet af alla Riks-Standen bekräftadt.
At oförsynt wilja ytterligare göra inwändningar och klander emot et sä lagligt wal, ar wisserligen ohemult och straffbart; men hnru bestraffitingen blifwa borde, förekomma olika meningar.
Wid fordna Riksmöten hafwa sädana Ledamöter, som wazat göra kropositiooor emot widtagne bestut, manligen blifwit af wederbörande Ständ utvoterade; men som hwarken wär nu beswurne Regeringsform eller Riksdags-Ordningen lil en sädan sjelfwillig utvotering föranleder, och om äswen en gammal praxis härwid kunde medföra nägon autorisalion, sä anser jag dock et sädant företag i framtiden för wädligt.
Om utvotering nu 72 Den 2 Mars. nu träffade en ung och wid Riksdagsärender oförfarén man, sä kunde en annan gang tiläfwentyrs en hastigt upstigen och miftgynnande pluralitet komma at ffilja en wärdig och kunnig man ifrän sin Riksdagsmanna-rätt.
För min del skulle jag heldre wilja tilstyrka, at Högloft.
Ridverskapet och Adeln täcktes formeligen stecreterZ, at Herr <HI;en8vaLN8 motion eller dest klander af det gjorde ^u8titiD-Ombudsmanna-walet wore obehörigt och olagligt och således til fullo ogillades, samt at denne Ledamot derföre af Herr Grefwen och Landtmarskalken singe en sämonition til et försigrigare npförande för framtiden.
Herr Lock, Lorfits I^uävlA.
Jag sinner wid detta tilfälle, al en ward Ledamot Herr 6Men8va3n har af werkeligt nir, ej af elak wilja, framstält en motion, som, ehuru af Högloft.
Ridderffapet och Adeln med mitznöje uptagen, likwal i min tanka kunnat förtjena upmarksamhet; men jag wil ej ingä i pröfning af venna motion, utan allena af förfarandet emot Herr Frä ga har blifwit wäckt om hans »kvotering ifrän Nidderffapet och Adeln, men, Mine Herrar, detta wore ju tydeligen at göra en lex in cam. Hwarken Regeringsformen, Riksdagsordningen eller den fordna Riddarhusordningen, säga et ord om sädanc.
Jag önskar at Ridderskapet och Adeln ej mätte göra nägot som i min tanka wore Lagstridigr.
Friherre 8tss1 von plortoin anhöll, at de §H. som Herr 6^!Ien8vagn äberopat, mätte blifwa upläste.
Herr Den 2 Mars. 7* Herr kablmLN, Otto lereäric.
Ibland de mäst ledsamma ämnen, jag inom detta Riks-- Ständ öfwerwarit, är wisserligen det som nu är under Ridderstapels och Adelns pröfning.
Det är utan twifwel obehagligt at höra sättas i fräga behörigheten af en Person, som af Riksens Ständers LleÄorer blifwit wald, isynnerhet da det angar en man som genom en obefläckad wandel, genom utmärkta egenffaper och under denna Riksdag sa wäl genom handlingar som rädstag och arbeten gjort sig berättigad til min och Allmänhetens aktning och Nationens utmärkta erkänsla.
Med dessa tänkesätt kan det ej wara min afsigt at tala emot honom, ej att förswara Herr callenSV3SN8 motion, men, Mine Herrar, det är tilförswar af hwar Riksdagsmans rätt at har obehindrat yttra sig, jag wägar upträda.
Böre wi beröfwa någon rättigheten at här tala.
Lika wäl som det ar öppet för en at här framställa sina tankar, lika wäl bör det stä en annan fritt, at om man ej kan gilla dem, ^vederlägga och öfwertyga, om någon Ledamot skulle yttra något, som är orätt, om det än af hela Stander sä bedömdes, blifwer det altid för hans egen räkning.
Jag har af en wärd Ledamot hört äberopas xrejuciicat af Ridderstapels och Adelns sätt at behandla en Ledamot, sswars uttryck af Ridderstapet och Adeln ogillades.
Afwen wid det rilfället kunde jag ej deltaga i plu> r.ilitetens mening, utan med den rätt, som flere gänger wid denna Riksdag blifwit utöfwad, reser, veracle mig afwen dä emot et bestut, som jag ansäg ledande til inskränkning i all Riksdagsmannafrihet.
Wid detta tilfälle, som med det förra har mycken likhet, yrkar jag nu detsamma, af fruktan at 7?
Den 2 Mars. at et prejuöicat af lVlajoritetens öfwerwalde öfwer enffilte Personer kan blifwa gansta wädligt, och at eljest wär frihet at fritt och öppenhjertigt yttra wara tankar, fluteligen stall förwandlas och instränkas inom den förbindelsen, at tala behagligt för mängden eller de mäktige.
Mange hördes hartil yttra bifall, och Herr iblorclenstolpe, ^Iielers. instämde i Herr kälrlmans yttrande, i hwad som rörde Ridderstapets och Adelns ogillande af Herr Lrchenvalllcs i December manad wäckte motion.
Legerström, sacok».
Jag anser omöjligt ar prejriclicat någonsin kan behöfwa äberopas, dä frägan ar, at bibehålla en Riksdagsman wid hwad förnuft, lag och ordning förestrifwa-
Det kan i sadanr fall hwarken werka mor eller med.
Saken är altid den samma.
Hwar och en bör sjelf första hwad han gör eller sager.
Hans pligt ar tydlig at lyda Lag, och såsom en Inäiviclue underkasta sig det hela, men stulle hail öfwerträda denna pligt och sätra sig einor Statens lagliga makt, da har han sjelf förwerkar det stydd, hwari hans frihet grundar sig, och dä bör för det helas stull, loclivicluens förseelse beifras:
Jag tror, wid detta och dylika tilfällen, ej pä något parris.
Det ar ej swart at derwid se klart.
Majoriteten - följer grundsats.
Den som ej will underkasta sig Författningar, utan med sit upförande söker förswaga deras kraft eller rubba deras helgd, har gatt ifrän egenstapen af Lagstiftare.
Detta har den gjort som protesterar emot et af alla 4 Elände», det wil säga Statens Lagstiftande makt, fat tadt - Den 2 Marv. 7Z rädt beslut.
Det kan ej kallas frihet och bör säsom sädant beffyddas, ar wilja begä olagligheter.
Frihetens wilkor ar för hwar och en god Medborgare Laglydnad. Hwad Herr 6^llen8VLan beträffar , ar der latt at efter desse grunder pröfwa hans upforande.
Jag anhäller om ^rogosition, at han matte uteslutas ifrån utöfningen af en ratt, som han mitzbrukat.
Härwid ropades starka ja, blandade med några nej.
Ltael von wolstein begarte a nyo upläsningen af de af Herr (Hllensvsim äberopade § §. i Regeringsformen och RiksdagsOrdningen.
Med den största wördnad för Högloft Ridderffapet och Adeln får jag förklara, at intet ställe finnes i wara Grundlagar, fom säger at någon Ledamot af et Stand kan utvotera^
At klandra något, lär icke anses obehörigt, när det til och med är tillätit at genom inlaga til Lonstitutiollg-Utskottet klandra och förestå förändringar i sjelfwa Grundlagarne.
Grefwe Ickörner, ^Zolpb Oöran.
Jag hör wid detta tilfälle äberopas, a ena sidan Friheten, ar såsom Riksdagsman yttra sina tankar, och a den andra undersökas, huru den bör bedömas som mitzbrukar en sadan frihet.
Det torde wara nödigt at Undersöka, hwari denna frihet egentligen består.
Da en Ledamot af Riksens Ständer äger, at til öfwerläggning öppna frågor, eller 74 Den 2 Mars.
Mer öfwer de ämnen, hwilka Riksens Ständers pröfning äro framstälda, yttra sinatankar, sitsätt at se och bedömma dem, sina stal at gilla eller förkasta, da njuter han all den rätt, som med en Laglig frihet inom Samhället star at förena.
Han äger da allt det rilfälle en redlig Medborgare kan önska, at bidraga til stiftande af goda Lagar och waka för helgden af de redan fastställa, ar meddela räd och uplysningar, ar framställa det allmänna Interesse! i den klarhet som kan göra detsamma magtigt öfwer det enffildra och bidraga lil fattande af rättwisa, mogna och nyttiga beslut.
Men at sälta i staga giltigheten af fyra Stånds beslut, Det är ej at öfverlägga såsom Lagstiftare, det är at qwälja Ständers rätt, at söka inskränka den frihet hwarmed de som Nationens Fullmägtige böra handla, det ar at upresa sig emot Statens Lagliga Magt.
Jag har hört omtalas, at regervationer blifwit gjorda emot Ståndets beslut, och jag igenkänner deri mig sjelf med flere Ledamöter, som med mig ej altid kunnat instämma uti pluralitetens mening.
Om häraf nägon tillämpning skulle
Mas genom jemnförelft med den förevarande stagan, anser jag den aldeles icke passande.
Jag tror, at inom det Srand, hwaraf man är medlem, äger hivar och en ratt at tänka annorlunda an mängden, at yttra denna ranka, och at äfwen lil Ståndets besiur bilägga sin mening, da sakens afgörande i alla fall beror af de öfrige Standens röst, och da ännu, innan alla Scandens beslut äro kända och kungjorde, m6ivi6nen8 rankar kunna tjena til uplysning eller ledning wid de förestående besluten.
Men da stäga upstär om Riksens Ständers gemensamma wilja, uttryckt genom deras enstämmiga - Den 2 Mars. 75 ga beslut, dä känner jag min pligt, at om an min öfwertygelse skulle wara deremot siridande, med tystnad och stillatigande underkasta mig Statera lagliga magt och ej wäcka frager, hwartil jag ej ar berättigad, som leda til förswagande af beslutens lagliga kraft, som ej kunna hafwa annan påföljd, och ofta ingen annan afsigt, an ak wacka split, och som kunna skada bäve det Ståndet, hos hwilket det upkommtt och den Ledamoten sorn warit deras uphossman.
Ltael von kl öistein.
Som LonLtitulions - Utskottet i str förslag til Niksdags-Ordning glömt at nägon ting föreskrifwa för en sädan casus, som den förewarande, och ingen Lag för tilfallet bör göras, ar det min anhällan, at hufwudfrägan, huru wid et tilfalle som detta bör förfaras, mätte til Lonstitutions-Utskottet förwisas.
Herr V. 8cbult?enbeim, Davi cl. Jag kan ingalunda ingä i denna Friherre Ltaels tanka.
Det ar klart, at man här ej bör kunna tala annat an hwad som är rätt och lagligt.
Jag hatar Scbissmcr och önskade, at hela denna obehagliga fräga- förfölle, men Herr o^llensvaan treskas, han ser ej sit egit bästa, han hade kanske kunnat äterwunnit aktning, om han ätertagit sin motion och erkänt str fel.
Det ar dock icke min mening, at han skulle utvoteras; Jag tror ej Lagarne denik gifwa oh rättighet.
Men wal kunna wi befluta ar motionen war obehörig och owärdig.
Härefter upkom mycken oro, och atskillige af Nidderssapel och Adeln samlade sig pä gängen och onv 76 Dm 2 Mars. omkring ffranket, och med förnyade rop bade mot och med afbröto dem som begynte ar tala.
Herr Grefwen och Landtmarskalken anmodade Ridderffaper och Adeln at intaga bänkarne och lata hwar och en i sin ordning tala lil flut.
Herr V. 8cbnltrenbeim, Oaviä, nprepade sit förra yttrande och begärde, at som Herr 6Men8VÄ3li ej welat erkänna obehörigheten af sin motion eller bedt om Ursäkt för sit upförande, Herr Landtinarffalken wille proponera Ridderskap per och Adeln, at förklara hans motion, at kläm dra fyra Ständs beflur, obehörig och owärdig.
Herr von 8clnu1tr,.enbeim, Lo nr aä Ibeoäor, anhöll at det beslut af denna beskaffenhet Ridderffaper och Adeln nu komme at fatta, sedan med de andre Standen mätte commumcer^, pä det de mätte erhålla underrättelse huru Ridderffapet och Adeln beifra! et emot dem begängit förolämpande.
. Herr Grefwen och Landtmarskalken.
Öfwer detta för der Allmänna föga wigtiga ämne, tyckes redan allt för mycket wara raladt, och jag anhäller, at Högloft.
Ridderffaper och Adeln mätte läka oh dermed komma til flut.
Jag wil derföre göra den proportion, hwarcil jag af 6i8curserns trodt mig finna anledning, och hemställer således, om icke Högloft.
Ridderffaper och Adeln i högsta grad mihbilligar Herr 0^>len8vaan8 motion, men at, efter han xj wil densamma ätertaga, den Den 2 Mars. 77 matte i krotocoNews fa qwarblifwa, och de som honom understödja, aga rätt at i krotocollet anteckna sina reservationer.
Ropades et starkt och längwarigt ja, hwaribland dock et och annat nej hördes och mycken oro förmarktes.
Herr räblman.
Det ar mig alt för obehagligt at ej i allt kunna instämma med Herr ^rclnator 8cdult?,enlreim, för hwilken jag hyser en sä. oinskränkt högaktning, men jag tror mig böra följa min öfwertygelse, och den tillåter mig cj at öfverlemna min och mine kamraters rätt.
Ridderffapets och Adelns beslut, at ej göra afseende pä Herr (^Nensvsans protest,.är er tillräckligt bewis pä Ståndets ogillande af hans motion..
At yttra sig, kan icke efter min öfvertygelse honom eller någon annan förnekas; än mindre inser jag någon grund, hwarföre hans Riksdagsmannarätt skulle honom afhändas.
Det har pä detta rum blifwit satt i fräga, hwad answar skulle aläggas en Ledamot som pä något sätt inom Ständer upförde stg obehörigt.
Wid ventilation as Riddarhus-Ordningen yrkade jag sjelf, at et sädant answar skulle bestämmas; men jag kan ej wilja at en föreskrift skulle lydas som blott blifwit proponeraä, men ännu icke antagen.
Hwad äter beträffar, at det skulle wara en grof brottslighet, at klandra hwad Lleckorer med Ständers rätt afgjorc; sär jag erindra, at Riksens Ständer ej kunna befullmägriga sina blecko, rer med annan ratt än de sjesfwe äga.
Om det 78 Den 2 Mars. ffulle hända ar de mihbrukade sit förtroende och vfwerffredo de rättigheter dem blifwit updragne, ffulle dek dä icke wara Standen tillåtit at deröfwer göra anmärkning och äterföra sakerna til ordning och Lag.
För öfrigt torde det tillätas mig, ar anmäla , at om wi altid ffulle hafwa afseende pä hwad som för ögnablicket inträffade/ tror jag at wi smäningom ffulle närma oh til det tilständ, da wi ej mera kunde tala för Nationens frihet och efter wär öfwertygelfe.
Under detta Herr kZblmgns anförande afträdde Herr Grefwe» och Landtmarffalken til den församlade Talmans-beredningen/ och öfwerlemnade Klubban ät Grefwe De lii 6aräie, ^acob.
Herr von 8cliult?,enhsim, Lonrgä Ibeoäor, förklarade i anledning af hwad Herr käklmsn anfört / det han ansäg Sweriges innebyggare relativt til Stander/ lika som Stander til deras LicÄorer.
Ständer kunde ej af deras Loinitenter klandras eller lydnad förwägras deras beslut.
Lika sä kunde ej Ständer ogilla hwad de updragit sine LleÄorer at afgöra.
Le Zer8tröm>^acob. Hwad Riksens Stander eller deras LIeQorer samfäldt bestulit/ mäste wara gällande.
78 §. i Riksdags-Ordningen stadgar uttryckeligen huru Riksdagsman/ som emor
Lag och Ordning sig förbryta/ kunna ställas til answar.
Jag yrkar ingen »kvotering/ men jag tror at det wore Sländet wärdigt, at ej längre tilläta Herr Lhllensvaan, at wara deh Ledamot, at han borde ntvoteras och til Laga answar anmälas.
Den 2 Mars. 79 las.
Icke detzmindre instämmer jag fullkomligen för min enffilta del i hwad Herr Landrmarskalken framftäldt, med önskan at de Herrar som wilja understödja Herr L^llensvLsns motion, matte i krotocollet anteckna sin rcservgtion.
Del skulle blifwa för Nationen en talande tafla öfwer hela sällskapet.
Med detta wilkor afstar jag ifrån all votering, nöjd at Ridderskapet och Adeln exemplariter bewifar, huru den ogillar den som brustit i aktning för Lag och andra Standens wärdighet.
Grefwe Dövvenl^elm, Larl, instämde sä wäl i hwad begge Herrar von Sclmltrenkcim anfört, som i bifall til Herr Greswen och Landtmarskalkens proposition.
När detzutom samma fraga warit wäckt i Bonde-Ståndet, hwars exempel Herr Greswen ansag icke altid böra kunna wara en regel för Ridderskapet och Adeln, och detta Stand gifwit ost et wärdigr efterdöme, önssade han at Ridderskapet och Adeln mätte fatta et beslut ar ogilla Herr Lyilensvsans oformeliga och »ordentliga motion, och ar detta beslut mätte genom en Deputation de andre Ständen meddelas.
Da Herr Grefwe» härä begärde proposition, hördes under mycket buller större delen af Ridderskåpet och Adeln i denna begäran instämma.
Herr Lock. Hwad Friherre Ledström anfördt, rörande 78 H. i Riksdags-Ordningen, ar sant hwad en Ledamots ställande til answar beträffar; men han lärer hafwa irrat sig dä han trodt, ar den tilläte en ulvvtering.
Jag hav ej gillar Herr L/ilönsvLsus motion, jag är likwäl öfwerrpgad om 80 Den 2 Mars. ha»s goda afsigt dermed.
Jag ar emot all »kvotering; der skulle wara et farligt xrejuclicar och at göra ^ex in <^L8U.
Herr von Lckult^enkeim hcrr önskat, at Herr 6>llsn8VLM stulle återtaga sin motion och för sit upförande begära Nidderstapets och Adlens tilgift.
Deri kan jag för min del ej inga, och jag hemställer, om pa detta Riddarhus någon finnes, hwars hjerta ej äiäersr, at heldre dö än göra en afbön.
Herr?ZKIman.
Jag wille för min del gerna instämma, at Herr (iHl-?n8vL3N8 motion ur wära klotocoller Utginge; ehuru jag aldeles icke tror, at hans anmärkning skulle kunna kasta någon skugga pa de wärda Män, som af Ll-EorernL blifwit walde; men Verta beror af honom sjelf, och bör ej kunna ste utan hans egit medgifwande.
Jag anser såsom wald, om han dertil skulle twingas; men dä fragan är at ga en af Ståndets klm-Liirer yttrad önskan til mötes; hemställer jag til Herr O^IIen8v3Ln sjelf, om han icke friwilligt wille bertil samtycka.
Herr linnck, ak Ko8en8cböI6, 6. N. Jag är långt ifrån den ranka, at gilla ' Herr OvM n8VLan8 motion, men at Utestnta honom fran wart samqwäm, ar at gifwa et exenrpel som kanske i framtiden skulle kunna blifwa et för war egen personliga säkerhet farligt xnsejncliLLt.
Mangen skulle kan hända da icke här waga yttra en djerf men nyttig sanning, af fruktan för en tilfällig iVisjocktet8 stränghet.
Jag instämmer derföre aldeles med hwad en aktningswärd Ledamot Herr ^cbiatei-n von ^cbult^Lnklsim yttrat, att Herr Grefwen och Landtmar staiken - Den 2 Mars. 8r ffalken och Högloft.
Ridderstapet och Adeln wille ogilla motio»en såsom förhastad och obehörig, men lata saken stadna derwid.
Herr von 8cbultLenbeim, (i!onraä Ike o cl or.
Om Herr 6)-!Ien8Vaan frivilligt stul» le återtaga sin obehöriga motion, ssulle sädant wara min högsta önskan, och jag ffulle gerna medgifwa, ar da hela saken förfölle, men om detta icke ar ar förmoda, mäste er medel widtagas, ar ingen ma kunna waga qwälja et Riksens Ständers lagliga Beslut.
Ingen ager ratt ar detsamma klandra, och jag provocerar Herr 6yllsn8vaan, eller hwilken som helst, som täger hans förswar, at framstiga och Lagligen* bewisa, ar Lleckorerne gjort er oriktigt eller Lagstridigt wast Grefwe stiörnsr; ^äolpb 6Ö1ÄN.
Det/, hwarwid jag wid detta tilfalle i synnerhet faster någon wigt, ar bestämmandet af den rättighet at yttra sig, man här bordt yrka-.
Denna rätt har jag altid förswarat, och stall jag wid alla tilfällen sörswara.
Jag tror, at om, af Riksens Ständers Ombud en olaglighet skulle begas, kunde Riksens Ständer äga rätt at densamma anmärka, och återställa Lagarne i sin kraft.
Det wore allenast ar hindra desse Ombud ifrån ar öfwerstrida sin rätt och waldföra Riksens Ständers.
Men da man upkastar sadane frågor, hwilka hafwa för ändamål, at hindra werkstailigheten af den Lagliga åtgärd desse Ombud i Laglig form widtägit, hwilken är det dä som wäldför Ständers frihet?
Ståndet som understödjer sina Ombuds beslut, eller den Ledamoten som dem klandrar och wik hins Sjette Bandet- N:v §» Mä AL Den 2 Mars. dra deras werkställighet.
Är det ratt, at wilia uphäfwa sig ti!
Domare öfwer et wal, hwarti! de wäljande warit Lagligen befullmäktigade, som af den allmänna Opinionen med et gillande bifall rmderstödjes, och hwilket af desamma.Stander, som walt LleLlorernL) högtidligen blifwir erkändt sch ZsnÄioner^öt.
Har är icke fräga om nägsr inträng i hwars och^ ens rätt at yttra sig; sädank kan aldrig anses eller blifwa en följd as et ogillande af Herr LzNlcnsvLgns motion.
Här ar fråga om ar införa och bibehålla ordning, at lifwa aktning för Stånds och Ständers beslut, hwar-- sörutan lugn och ordning äro och förblifwa omöjliga.
Denna fraga hör alls intet til den om frihet i öfwerläggningar, men dek är af största wigt at ej tillära et obehörigt klander af Riksens Ständers beslut.
Jag fär derföre hemställa, om icke, med åsidosättande af allt widare yrkande om Laga answar eller Herr 6yllen8V3LM8 uteslutande ifra» Riddarhuset, Ridderffapets och Adelns ätgard wid denne sak mätte kunna inskränkas inom en förklaring, at Ridderskapet och Adeln funnit hans motion obehörig.
At enligt ;o §. i Riksdags-Ordningen, Herr L^llensvsan af Herr Grefwen och Landtmarffalken matte erhålla en tjenlig worning, och de som wilja understödja Herr 6Mm8V3-m, tillätaS at i piotocollet anteckna sina re8ervmiOnor emot detta beflut.
Herr Lock förklarade, der han an säg dm af Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde proxoZition för längt bättre och wärdigare.
Friherre 8 tLel von llo! 8 tein.
I Re-^ gerings-Formen finnes intet ställe, som pä demm hgW Den 2 Maro. 8Z händelse är anwändbart, icke eller i Riksdags-Ordningen.
All tillämpning har upkvmmit och beror endast af Argumentationer.
Pä sädant satt har Herr Grefwe Norner äberopat den 50 tz. Riksdags-Ordningen.
Jag begär ännu en gang ar de som härtil kunna lämpas, matte upläfas.
Fastän af Ninoriteten ärna wi ej lala påtruga otz något beflut svin är stridande mot war rätt.
Herr ?äl,lman.
Det wore önffligr, at pä detta rum aldrig fa höra annat än hwad som är rätt, men jäg fragar, huruwida sadanc är möjligt, och om erfarenheten pa något wis bestyrker, ac del altid inträffar?
Jag har redan längesedan önffar, ar hela denna obehagliga fak ffulle ur wara ?rotocoIK-r kunna utgå.
Jag har lrodt at om sädant ffedde i följd af et friwilligt begifwgnde, ffulle der wara lämpeligast.
Jag förnyar nu min hemställan til Herr (Dllsnsvrmn sstlf, ar dercil samtycka, men förklarar ac jag aldrig kan bifalla et besiut, som beroge honom njutningen af sin Riksdagsmanna-rätt.
Härwid förmärktes mycken oro. Grefwe Löven bjslm, Larl.
Jag får ä nyo yrka xropo8ition pä den motion Herr von 8cbu!t',.enbsim gjort.
Et. sädant bestut af Rid-- derffapet och Adeln gwäljer för ingen del Herr 6^llensvgan8 Riksdagsmans-rätt.
Dek war hans, ar göra en oantaglig marion.
Det är Höglostige Ridderffapets och Adelns at ogilla densamma.
Le ösrström, sacoö.
Det är beklagligen sannt, 'at man ej asrid kan hoppas a: pä 84 Den 2 Mars. pa detta rum höra anföras endast hwad som är ratt, men deraf följer icke, at det bör wara hwar och en tillätit, at yttra hwad han behagar.
Hädelser emot Gud, förtal emot Konungen, wanwördnad af Lagarne, äro pa alla ställen opassande, Lazstridige, förbudne och straffbare.
Hwarken här eller annorstädes bör det wara killätit at öfwerstrida Lagar.
I anledning af hwad Herr Lock anfort rörande 78 §. i Riksdags - Ordningen, anhäller jag, at, til undwikande af all ytterligare ordstrid, densamma nu mätte fä upläsas.
Herr Oock erinrade, at deri ingen ting funnes om en Ledamots utvotering.
Redan flere gänger hade de talande Ledamöter blifwit afbrutne af rop om proposition, i lik- - het dels med Herr von 8cbul2enkeims, dels med Grefwe törners yttrande.
Herr päklman.
Huruwida isiägawarande ämne kan jemnföras med Hädelse emot Gud, eller, de öfrige förbrytelser Friherre Ohrström uprepat, wet jag ej?
Jag instämmer fullkomligen deri, at de äro straffbare, men jag tror ej at exemplen kunna lämpas hit.
För at fa flut pä denna öfwerlaggning, förnyar jag allenast min önstan ar Herr LMensvrmn mätte återkalla sin motion.
Friherre ^Vetterstedt, 6 usta k.
Jag tror, ar dec hwarken finnes et särskilt psrtie eller en stridig mening, som kan göra nägon Ledamot inom Vetta Ständ glömst af den ed wi alla swurit, nemligen at bchehälla Konungamaktens helgd samt Den 2 Mars. , 85 samt Riksens Ständers fri- och rättigheter.
Af denna anledning förmodar jag äfwen, ar om motsätta tankar i förewarande ämne yttras, likwä! ä ingendera sidan någon dold afsigt ma kunna mitzrankas, at i nägon man wilja kränka Riksdagsmanna-rätten och Srandets fria öfwerläggningar.
Genom en flygtig genomläsning af hwad Herr 6^llen!!VL?.n denna morgon til ?rotocollc-t anfördr,' har jag deruti ej kunnat finna någon simkonst.
Efter at först hafwa aberopat de §. §. i Regeringsformen och Riksdags-Ordningen, som bestämma de för chiLtlti-v-Ombudsmannen nödige egensiaper, yttras okunnighet om de Personers Lagkunskap, som af Riksens Ständers Lleckorer blifwit walde, men likwäl protestera högtideligen emot detta wal, intil desi de 'restatg. blifwit xresterÄLle, som Grundlagarne föreffrifwa.
Hwilka äro da dessa lestatL?
Lagkunsiap och Utmärkt känd redlighet; och jag förmodar, at om desse egenssapers wärdiga upfyllande wid detta tilfälle intet möjligt twifwelsmal kan upsta.
Jag har, för at Återkomma til sjelfwa veinilmions-ämnet, hört af flere wärde Ledamöter wäckas fräga om en tillämpning pa närwarande fall af 78 H. Riksdags-Ordningen, men efter min öfwertygelse kan denne §:s föresirifter ej i något afseende nu anwändas.
Deremot hemställer jag til Högloft.