Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Magistrat att för dervarande Borgerskapet, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, att för de öfriga Stadernas Borgerskap och Menige Allmogen om sådana valförrättningar, å embetets vägnar, föranstalta. 2:0
Landshöfdingarne åligge härvid särskildt att om riksdagsmannaval^ för Allmogen tidigt utfärda kungörelse, med föreskrift att samma dag, då denna i kyrkorna uppläses, sockenstämma för electorsval af Allmogen skall lill nästföljande söndag utlysas.
Skulle, uti en eller flera kyrkor af ett pastorat, Gudstjenst saknas å den söndag, då kungörelsen borde uppläsas, åligge det Presterskapet att genast, genom kronobetjente i pastoratet, besörja, det nästa dag ett exemplar af kungörelsen skyndsamt circulerar från by till by, uti sådana församlingar eller capell-lag, med förständigande att deras ledamöter hafva att nästföljande söndag sig vid moderkyrkan infinna till electorsval, i händelse
Gudstjenst icke samma söndag bör hållas i egen kyrka, då valet derstädes må för socknen eller capell-laget förrättas.
Dorrihafvanden i häradet vare alltid valförrättare för BondeStändet; är han frälseman, förordnes dertill opämindt af Hofrätten en ofrälse, sä tidigt, att valen mä vid den i Riksdagsbeslutet utsatta termin kunna börjas. 3:o När Konungen eller StatsRådet kalla R.
St. till Urtima Riksdag, skola, utan vidare erinran än sjelfva kallelsen, vederbörande corporationer eller embetsman skyndsamt och i öfrigt på sätt genom 1 och 2 moni. liär ofvan stadgas draga försorg om valens behöriga verkställighet.
När åter, enligt Regeringsformens g5 §., de deri nämnda embetsmyndigheter meddela offentliga underrättelser om R.
St:s inträffande sammanträde, tillhöre det dessa myndigheter, utom Ridd.Direct., att sjelfva om valen i förrberörde ordning foga anstalt.
Angående tiden för riksdagen lärer Konungen, då Han dertill kallar, Hofrätterna förständiga.
Utfärdas kallelsen af StatsRådet eller af vederbörande embetsmyndigheter, skola, i förra fallet, StatsRådet, och i det sednare, Landshöfdingarne ofördröjligen härom Hofrätterna, ' det ändamål 2 mom, antyder, underrätta. 4:o Ankommer kallelse till Urtima Riksdag, sedan val till Lagtima Riksdag för sig gått, vare sådana val för Urtima Riksdagen gällande, utan att ny fullmagt för den valde må erfordrasy bärandes likväl, om tiden för Urtima Riksdagens början, de valde behörigen underrättas genom de corporationers eller embetsmäns försorg, som föranstaltat om valen.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit af alla tre de öfriga Stånden bifallet.
Detta förslag till ändring i grundlagen anser jag vara skadligt, och afstyrker derföre detsamma.
Anledningen härtill är den, att i händelse valen till Den a4 Mars f. m. 413 riksdagsmän genast efter slutad riksdag skulle förrättas, Liefve liela den personal, som utgör Representationen , ställd under det skydd, som riksdagsmän äga af grundlagen, så att de fritagas från möjligheten att kunna för skuld insättas eller för mindre förseelser i häkte inmanas.
Med ett ord, detta skydd, som rätteligen icke annorlunda än under riksdag hör äga rum, bör således icke heller kunna utöfver ändamålet utsträckas; och jag tillstyrker derföre afslag påförslaget.
Till de af Frih.
Cederström anförda grunder för sitt tillstyrkta afslag å ifrågav. grundlagsförslag, uti hvilket tillstyrkande jag förenar mig, anhåller jag att få foga ett annat skäl.
Emellan valen till urtima och lagtima riksdagar finnes den skillnad, att för de sednare ingen viss tid är bestämd, inom hvilken valen böra vara förlättade.
Man har trott, att denna lucka borde fyllas; men detta har allt för illa blifvit försökt, då i förslaget står, att "valen till riksdagsmän må inom den för riksdagens början och slut af R.
St. bestämda tid” &c. Det är då blott i orden, som den egentliga skillnaden består; ty bristen är densamma som förut.
Hvad hindrar väl, att valen förrättas 4 år förut, hvaremedlertid de valda personerna undergingo sådana förändringar i deras ställning, som tillintetgjorde deras valbarhet.
Det är af detta tillökta skäl, som jag förenar mig med Frih.
Cederström att tillstyrka afslag å redactionsförändringen.
Jag skall ej inlåta mig i någon pröfning, huruvida förslaget i sig sjelf kan vara nyttigt eller icke.
Jag vill blott tillkännagifva, att så, som det finnes redigeradt, kan jag icke med min röst biträda dess antagande.
Der står nemligen: ”Med de i 2 §. omförmälda föreskrifter förstås bestämmandet af skyldigheten för vederbörande corporationer eller embetsman att, utan någon påminnelse och utan annan anledning än sista riksdagsbeslutet, vid ansvar besörja, att valen till riksdagsmän må, inom den för deras början och slut af R.
St. bestämda tid, i laglig ordning och med all skyndsamhet verkställas.”
Jag kan icke inse, hvartill ordet: deras hörer; ty det kan icke anses hafva rapport till riksdagsmän, ehuru man af ordalagen icke kan komma till någon annan mening.
Ett sådant redactionsförslag kan jag för ingen del bifalla.
Jag är hufvudsakligen förekommen af de yttranden, som redan äro afgifna, innefattande afstyrkt bifall till den föreslagna redactionsförändringen, uti hvilket afslyrkande jag instämmer.
Det torde icke vara lämpligt att antaga denna lag, hvilken, såsom Frih.
Ehrenborgh anmärkt, är redigerad så, att man endast gissningsvis kan utröna, hvartill ordet: deras refererar sig.
För min del skulle jag tro, att det har afseende på valen, men icke på 44 Den aj Mars f. m. riksdagsmän.
I alla fall kan denna §. icke medföra den ordning, som måste vara ändamålet med en så beskaffad grundlag som Riksd.Ordn., lika mycket som med hvarje annan lag i allmänhet; ty denna §. kan hafva den följd, att valen stundom anställas 6 månader, stundom i år, ja, ända till 3 år före riksdagens början.
.Någon ordning i detta fall skulle jag tro vara af nöden och med redactionsförslaget åsyftad, ehuru ändamålet är förfeladt.
Under det jag sålunda medgifver, att en förändring i gamla redactionen är af behofvet påkallad, kan jag likväl icke annat än afstyrka det framlagda förslagets antagande.
Jag erkänner, att jag för min del icke kan finna någon otydlighet uti den föreslagna redact. i i mom. ii §.
Der står nemi.: ”att valen till riksdagsmän må, inom den för deras början och slut af R.
Om man kan finna, hvad som skall verkställas, så måste man väl äfven finna, hvad som menas med deras.
För min del kan jag svårligen finna, huru redact. skulle ställas, för att blifva tydligare.
Hvad en annan talare yttrat om det skydd i likhet med det, sorn tillkommer riksdagsmän, hvartill, efter hans förmodan, den utsedde representanten genom sjelfva valet skulle anses berättigad, så tror jag, att en sådan förmodan är tillräckligen vederlagd uti iio § Reg.F. samt 78 §.
Riksd.Ordn., som uttryckligen förklara, att riksdagsman icke utan .Ståndets beslut kan sin frihet beröfvas eller under tilltal ställas, och hvaraf tyckes följa, att detta skydd tillkommer riksdagsmannen endast under den tid, Ständerna äro tillsammans.
En tredje ledamot har fästat sig vid den oordning, som skulle uppkomma deraf, att valen kunde förrättas å betydligen skiljaktig tidrymd från riksdags början.
Härvid får jag blott erinra, att det är Stånden, och icke ett
Ständ enskildt, som bestämma tiden för valen.
Detta har jag anfört till vederläggning af hvad sorn blifvit yttrad t mot förslaget.
Det skäl, som talar för dess antagande, är vida större, det nemi., att tillräcklig tid må leranäs representanterna, synnerligast af den lägre classen, att bereda sig till sitt vigtiga kall genom inhemtande af nödiga insigter uti de oundgängligaste ämnen.
Att i detta afseende endast lemna dem några få veckor skulle kunna synas vara grundadt på den beräkning att erhålla Representationen till en del sammansatt af medlemmar, som icke ägde kännedom om de ämnen, hvarom de gå att besluta.
Jag medgifver, att §. kunde varit bättre redigerad, att tiden kunde varit bestämd lill år eller ett helt; men då sådant icke skett, och då man icke bör förmoda, att Ständerna begagna rättigheten annorlunda, än att de för valen utsätta en lämplig tid, samt då de 3 Stånden, som denna Den 24 Mais f. m. 5- egentligen angår, bifallit densamma, vågar jag till R. o.
Ad. hemställa att göra detsamma.
Jag har en gång förklarat, att jag icke vill yttra mig i saken.
I sådant fall skulle jag till och med anse de af Hr v. Troil anförda skäl mera tala för förslagets antagande än för motsatsen, såvida jag'ansåg redaclionsförslaget kunna uppfylla fordringarna.
Jag tror, att man, fastän något senare, kunde komma till samma ändamål genom en contraproposition af Regeringen.
Men jag har dock måst fästa mig vid några uttryck i §., som förefallit mig felaktiga; och jag hemställer till Hr v.
Troil, 0111 det icke varit lätt att undvika tvetydigheten, örn, i stället för: valen till riksdagsmän, det hetat: riksdagsman* na valen.
En annan omständighet har jag äfven fastat mig vid.
Uti 2:dra punkten af förändrade redactionsförslaget står nemligen: ”Domhafvanden i häradet vare alltid valförrättare för BondeSt.”, ehuru domhafvanden (hvilket reduetionsförslaget äfven straxt efter innehåller), om han är frälseman, icke äger förrätta valet.
Allt detta är små redactionsfel, som jag skulle förbigå, om jag trodde, alt §. i öfrigt innefattade de correctiver, som jag anser vara nödiga.
Likväl skaij jag icke, i fall fråga är om skiljaktighet i meningarna, yrka votering.
Då §:ns antagande blifvit af en ledamot yrkad, har jag ansett mig böra tillägga några ord till hvad jag redan yttrat.
Det lärer vara klart, att ingen kan eller bör till riksdagsman utses, som icke är så qvalificerad, som det fordras för att kunna blifva representant.
Det är äfven tydligt, att om §. antages, skulle ofta motsatsen inträlfa.
Det finnes nemligen inom de 3 öfriga Stånden ledamöter, som vid riksdagens slut vore berättigade att kunna blifva valda till riksdagsmän och dertill genast utsåges för följande riksdag, hvarförinnan de dock på ett eller annat sätt kunde förlora deras valbarhet.
Till en sådan oordning lärer lagstiftningen svårligen böra gifva anledning för det af Hr v. Troil afsedda ändamål, att representanterna måtte lemnäs tid att bereda sig till deras vigtiga kall.
Jag skulle förmoda, att hvarje Svensk man, i den ställning att han är berättigad att deltaga i lagstiftningen, måste bereda sig att kunna deltaga deruti.
Det är en medborgerlig pligt, som åligger en hvar, han må vara af hvad Stånd som helst, som hyser anspråk på att anses för upplyst man.
Jag tillstyrker afslag å förslaget. m Frih. af Nordin, Carl Johan:
Erkännande vigten af den förändring, som nya redact. innefattar, nödgas jag dock mot densamma göra ejj anmärkning.
Jag anser vigligt vid all lagstiftning, att den icke sker ofullständigt.
Sådant är likväl förhållandet med 1 mom. i nya redact. till 11 §. 4i6 Ben Mars f. m.
Der står nemi.: ”Tillhörande det Domcapitlen att för Presterskapet, Hufvudstadens Magistrat att för dervarande Borgerskapet, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, att för de öfrige städernes Borgerskap och menige Allmogen om sådana valförrättningar, å embetets vägnar, föranstalta.”
Sedan detta redigerades, hafva nemi. ytterligare i Representationen inkommit bruksägare, som äro uteslutna bland dem, hvilka om valförrättningarna skola underrättas.
Jag tror, att fullständigheten påkallar rättelse i detta afseende; och på denna grund afstyrker jag förslagets antagande.
En värd ledamot har yrkat afslag på den ifrågav. redact:sförändringen på den grund, att om det hände, att valen förrättades alltför lång tid före riksdagen, kunde den valde emedlertid komma i kategori att icke böra vara riksdagsman.
Detta skäl torde likväl förfalla, då man besinnar, att enahanda förhållande kan inträffa under loppet af riksdagen.
Det gifves ju dessutom omständigheter, hvilka kunna göra nya val nödiga, som genom ingen grundlags-^. kunna förebyggas, nemi. dödsfall.
Jag finner derföre ingen stor oordning deruti, om valen förrättas tidigare eller senare.
Samme ledamot har äfven trott, att hvarje Svensk medborgare, som är valbar, bör vara beredd att, utan vidare betänketid, inträda i Representationen.
Detta är en anmärkning, som jag anser icke erfordra annan vederläggning, än att fästa uppmärksamheten på hvilka som äro valbarn.
Kan man begära, att en bonde eller handtverkare alltid skall vara beredd till riksdagsmannakallet derföre, att han icke saknar all anledning att möjligtvis kunna blifva vald till riksdagsman.
Hvad åter 2:ne andre ledamöter upplyst anfört, rör:de redact:sfelen i förslaget, så kan jag icke bestrida, att i slutet af 2 punkten den felaktighet förefinnes, att då det först heter, att domhafvanden a 11 tid är valförrättare, följer straxt derefter, att om han är frälseman, äger han icke förrätta valet.
Jag medgifver äfven, att bruksidkare borde varit i i:sta punkten omnämnde bland dem, om hvilkas valförrättningar vederbörande auctoriteter föranstalta.
Men jag hemställer likväl till dem, som gjort anmärkningarna, om icke dessa redactionsfel äro af beskaflfanhet att svårligen kunna gifva anledning till någon villrådighet vid tillämpningen.
Ehrenborgh omnämnda contraförslag, vill jag blott anmärka, att i händelse R. o. Ad. afslår §., kommer någon anmälan till K.
M. icke att äga rum, och torde således just antagandet af detta ofullkomliga förslag vara säkraste utvägen att från K.
M. erhålla ett bättre.
— Ytterligare får jag fästa uppmärksamhet derpå, att de öfriga 3:ne Stånden antagit förslaget; hvadan, och då detsamma icke Den 24 Mars f, m. 4i7 icke direct inverkar på detta Stånd, jas» skulle tro, att R. o. Ad. icke gör rätt, om R. o.
Ad. hindrar förslagets antagande.
Då jag först begärde ordet för att yttra mig i detta ämne, förklarade jag, att det icke var mot §:s innehåll, jag ville göra någon anmärkning.
Den siste talaren har fullkomligt uppfattat andan af hvad jag ville säga.
Jag trodde, att den nya §. innebar så betydliga redactionsfel, att det vore svårt att antaga den; men genom samme värde talares framställning har jag blifvit öfvertygad, att man handlade orätt emot de tre RiksSt., som gillat förslaget, om man hindrade dem att få ett stadgande, som inverkar på dem och icke på oss.
Jag har den öfvertygelse, att §., såsom den nu är redigerad, icke uppfyller, hvad som är nödigt för dessa Stånd; men då de önska dess antagande, vore det mindre grannlaga af oss att hindra det.
Jag har dessutom den förtröstan till Regeringens omtanka, att om också R. o. Ad. antoge denna §., skulle sannolikt från Konungen komma en contraproposition, hvilken uppfyllde alla de fordringar, som de, hvilka representeras, hafva, att de valda icke må hafva alltför kort tid att bereda sig på deras uppdrag.
På denna grund har jag, fastän jag förut klandrat redactionen, icke någon betänklighet vid att nu tillstyrka bifall till denna §.
Nyss uppkommen, vill jag blott taga mig friheten att försvara grundlagsförslaget mot några anmärkningar, sorn sednast blifvit gjorda i afseende på redactionen.
Man har såsom en motsägelse klandrat följande mening:
"Domhafvanden i häradet vare alltid valförrättare "för BondeSt.; är han frälseman, förordnas dertill opåmindt "af Hofrätten en ofrälse.”
Det var nödigt att bestämma hvem som vanligtvis skulle vara valförrättare, emedan förut ett stadgande endast funnits för undantaget.
Jag medger visserligen, att redactionen synes innebära en motsägelse; men måhända har Utsk. valt detta sätt att uttrycka meningen just för att vinna fullkomlig öfverensstämmelse med andra likartade ställen i grundlagen.
Så står t. ex. i g §. Reg.F., att Konungens rådgifvare "vare ovilkorligen förbundne, alt "sina meningar yttra och förklara;” samt längre ned i samma §., att ”der någon särskild mening icke blifvit till prot.
"anförd, anses de närvarande hafva styrkt Konungen till det "beslut, han fattat.”
Enligt detta sednare morn. hafva Konungens rådgifvare således rättighet att icke yttra sina meningar, tvärtemot det nyss föregående lagbudet.
Likaledes star i Reg.F:s 109 §.:
"Ej må riksdag räcka längre än tre "månader;” men i nästa punkt:
"Skulle likväl vid nämnde "tids förlopp R.
St ännu icke hafva riksdagsärenderna af"gjort, anmäle de det hos Konungen och aske, att riksda4 H. 53 Dea ?4 Mari I. m. ”gen måtte fortfara någon viss tid” &c. &c. Detta är allt skenbara motsägelser, såvida man icke hellre vill kalla dem exceptioner från den allmänna regeln.
Jag har endast velat anföra detta, på det att den nu ifrågavarande motsägelsen icke må hindra §:s antagande.
Jag instämmer hufvudsakligen i hvad Hrr v.
Troil och Cederschjöld yttrat i afseende på denna §.
Det är visserligen möjligt och kanske icke så svårt att få redactionen fullkomligare, än hon nu är; men om R. o.
Ad. icke skulle vilja bifalla andra förslag än de fullkomliga, befarar jag, att knappast något torde kunna antagas.
I afseende på behandlingssättet får jag erinra, att det varit brukligt mellan Stånden vid de liksdagar, hvari jag deltagit, att det eller de Stånd, hvilkas interessen icke varit i fråga vid någon förekommande grundlagsförändring, uppskjutit sina beslut, intilldess de Stånd, som ämnet egentligen rört, yttrat sig, och att då de sednare funnit sig belåtna med förslaget, hafva de öfriga Stånden icke ansett sig böra hindra förändringens antagande.
Det skulle ock synas besynnerligt, om R. o. Ad. nu icke skulle finna sig belåtet med en redaction, som blifvit gillad af de Stånd, på hvilka den ensamt inverkar.
En värd ledamot har anmärkt såsom en ofullständighet, att bruksidkare ej blifvit nämnda i §:n, ehuru de nu utgöra medlemmar af BorgareSt.
Deremot bör jag nämna, att en af dessa bruksidkare, som nu för första gången är riksdagsman, till mig yttrat, att den tid, som han haft att bereda sig till riksdagen, varit för kort, och att han för sin del önskade rättelse derutinnan.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. icke måtte förhindra de öfriga Stånden att, intilldess en fullkomligare redaction kan vinnas, nu erhålla den förbättring, de önska, och anhåller således om bifall till förevarande förslag.
Jag ämnar icke fästa mig vid redactionsförändringen, som i det hela kan vara en småsak så snart man vet, hvad meningen är, men vid sjelfva hufvudsaken, som är bestämmandet af tid för valens förrättande.
Hr v. Troil har nämnt, att utsättande af ett eller ett halft år kunde vara lämpligt.
Jag tror, att äfven vid lagtima riksdag borde en tid vara utsatt, och att ett halft år vore en tillräcklig beredelsetid.
Att åter lemna en längre tid öppen för dessa val skulle återföra oss till de förra tiderna och medföra riksdagsmännens bearbetande från en eller annan sida.
När tiden nu icke blifvit bestämd till ett halft år, som jag anser vara tillräcklig, utan deremot ingen tid är bestämd, så kan jag icke finna något skäl att antaga denna förändring, hvilken jag följaktligen afstyrker.
Jag vågar tillstyrka den förändring, som är föreslagen.
Jag medger visserligen, att redactionen kunnat vara bättre; men jag anser den dock vara tillräck - Den a 4 Mars f. m. 4*9 ligen tydlig, för att §. må kunna tillämpas utan misstag.
Jag tror lika med Hr v. Hartmansdorff, att man bör hafva så mycken grannlagenhet för de andra Stånden, att man ej afslår ett stadgande, som de ansett nyttigt, då det egentligen inverkar endast på dem; men jag mäste bestrida, att de andra Stånden alltid iakttagit den delicatess, att de väntat, tills H. R. o.
Ad. yttrat sig uti ämnen, som angått detta Stånd.
Näst efter denna §. kommer 12 punkten, som ensamt angår R. o. Ad:s representationsrätt, och öfver denna punkt hafva de tre öfriga Stånden redan fattat deras beslut, och den är af BondeSt. afslagen.
Jag vill dock icke, att ett sådant exempel må följas.
I afseende på hvad den siste värde talaren yttrat, får jag anmärka, att här icke är fråga om bestämmande af tid för valförrättningarna; sådant skall ske i riksdagsbeslutet, och intet hindrar att då bestämma den lämpligaste tiden för dessa val.
Jag anhåller om bifall å den nya §.
Hohenhausen har såsom skäl mot förslaget yttrat, att dess antagande skulle lemna en ökad tid att, såsom orden föllo, bearbeta dem, som väljas till riksdagsmän.
Jag medger, att detta vid första påseende har mycket skäl för sig; men man torde finna, att en sådan bearbetning likaväl kan^ske på riksdagsorten, i fall de valda äro sådana, att de låta bearbeta sig, och då tror jag, att intet vore förloradt derigenom, att bearbetningen blefve undangjord före riksdagen.
Man behöfde i sådan händelse icke draga ut på riksdagen så länge, att den varar 18 månader.
Riksdagens resultater blefve troligen i båda fallen lika olyckliga; men kostnaderna blefve åtminstone mindre i det förra.
Jag skall blott yttra några ord i anledn. af hvad Hr v. Troil sist anfört såsom skäl för valens anställande längre tid före riksdagen.
Jag skulle tro, att riksdagarnas längd till större delen beror af det tillfälle, som lemnäs partier att utbilda sig, för att sedermera strida om att göra sina meningar gällande.
Detta tillfälle blifver större, i samma mån riksdagsmannaval ske tidigare; och det är på sådan grund jag, med fullt instämmande i Hr v. Troils mening, att riksdagsmännen kunna behöfva ett halft års tid att förbereda sig på deras uppdrag, anser högst otjenligt att tillåta riksdagsmannavalens anställande genast efter slutad riksdag.
Jag fortfar således att afstyrka den nya §:s antagande.
Jag erkänner, alt Ridd Secret:s tillkännagifvande, huru de öfriga Stånden afgjort förevar. §., undfallit mig, och anhåller derföre att ännu en gång af Ridd.- Secret. få upplysning, huruvida de andra Stånden antagit $. Underteckn.
Medelst prot.utdr. från de De» a/j Mars f. m. öfriga RiksSt. har oflicielt blifvit tillkiinnagifvet, att dessa Stånd bifallit förevar, redactionsförändring.
I anseende till detta af de öfriga RiksSt. fattade beslut, och på de skäl Hr v. Troil anfört, får jag nu yrka bifall till den nya redactionen.
Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. blef den föreslagna nya redact. af R. o. Ad. bifallen.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum koxnme kl. 6 i eftermiddag att fortsättas. 12 §.
Ridderskapet och Adeln infinner sig till Riksdag och representeras genom hvarje introducerad Ätts Hufvudman eller , i dennes frånvaro, genom den tillstädes varande närmaste
ÄItc mannen j eller, om icke heller någon Ättemän sig inställt, genom en af Hufvudman eller hans rätts innehafvare vederbörligen förordnad Fullmagtig af annan introducerad Ätt,- allt enligt Ridd.Ordn., hvilken, likasom öfriga Ståndsordningar, bär vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad, Underteckn.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit afslaget af BondeSt., att BorgareSt. uppskjutit frågans afgörande och att från PiesteSt. ingen underrättelse i denna del till R. o. Ad. ankommit.
Hr Bråkenhjelm: R. o. Ad. har det egna i sin Ståndsinrättning, att de äga en Ståndsardning, som Konungen stadfästat och efter hvilken R. o. Ad. representeras.
Tidens högt uttalade fordringar på en representationsförändring lära icke tillåta oss att förblifva vid hvad vi nu äro; det står således R. o. Ad. öppet att sjelfva med Konungens sanction förändra sitt representationssätt, såsom R. o. Ad. bäst synes.
Men om ett stadgande af representationssättet införes i grundlagen, torde det blifva svårare att deri åstadkomma de förändringar, R. o Ad. i ett eller annat afseende skulle önska.
Jag tror det således vara af yttersta vigt, att Högl.
Ståndet, just för en blifvande representationsförändring, bestämt yttrar sin opinion derom, på det allmänheten må få veta, hvad R. o. Ad. tänker i detta fall.
Jag anhåller om proposition till afslag å ifrågavar. tillägg i Riksd.- Ordn:s 12 §.
Jag har begärt ordet för att lemna den underrättelse, att motion i detta ämne inom Constit.- Utsk. vid sista riksdagen väcktes, just till förekommande af sådana försök till ändring af R. o. Ad:s representationssätt, som den siste värde talaren bjöd till att genomdrifva vid det tillfälle, då förslag till Ridd.Ordn. andra gången förevar och då ganska få ledamöter på Riddarhuset voro tillstädes.
Han Den 24 Mars f. m. yrkade nemi. då, i form af en contraproposition, alt Ståndet skulle organiseras genom val och inskränkas till i5o ä 200 ledamöter.
Följden af en sådan förändring skulle troligen hafva blifvit den, att Högh Ståndet kommit att representeras endast af embetsman, som innehaft förtroende-sysslor; och jag öfverlemnar till de andra Ståndens samt allmänhetens bedömande, hvad inflytande detta skolat hafva på ärendernas behandling.