Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe i afseende pä bevisningen deraf, att man kan mycket väl, såsom jag önskar, gagna drätsel-kommissionen med ett kreditiv, men derföre icke bifalla Utsk:s betänk.
Jag anser visserligen billigt, att drätsel-kommissionen må få ett kreditiv, men jag kan icke neka sanningen af den åsigten, alt andra inrättningar hafva billiga anspråk alt erhålla samma fördelar, hvilken fråga lämpligast torde kunna afgöras i sammanhang med 73:dje punkten af betänk.
N:o 42; och det är för att icke binda sig vid något beslut, som jag yrkat återremiss, på det att drätsel-kommissionen må kunna vinna den sökta förmånen, hvad beslut som än kan komma att fattas vid 73:dje punkten af betänk.
Jag hemställer' derföre till de Hrr, som yrkat bifall, om icke Hrr:ne borde inskränka sig till alt lika med mig yrka en återremiss, hvilken likväl icke betager all förhoppning om att få ett kreditiv för drätsel-kommissionen, likväl på ett sätt, som mera öfverensslämmer med billighet och rättvisa, så att alla kunna blifva delaktige af en rätt, som i lika grad tillkommer hvar och en.
Hr von Hohenhausen: Hvad Gr.
Gyldenstolpe här anfört, skulle visserligen äga sin giltiga grund, om icke fråga här vore om ändamålets skiljaktighet i afseende på medlens användande.
Stockholms drätsel-kommission använder icke medlen i något enskildt afseende till sin enskilda nytta, utan för de allmänna inrättningar här i staden, hvilka äro såväl för stadens innevånare, som för hela landet och för hvilka staden besörjer kostnaderna, och den torde således icke kunna jemföras med andra enskilda korporationer.
Alltså är jemförelsen haltande, och då kan man väl icke applicera samma regel så väl på den ena inrättningen, som på den andra.
För min del kan jag dock icke anse de skäl, som här blifvit anförda till stöd för afslag, vara giltiga, utan fortfar att yrka bifall till betänk.
Den 22 A pri I.
Jag kan icke annat än fullkomligen instämma med Gr.
Gyldenstolpe, och jag linner sä mycket mera skäl dertill, i motsats till den siste värde talaren, sorn BaukoUlsk. tillstyrkt och 3:ne
Stånd beslutat att fråntaga hypoleksföreningar, grundade på hela provinsers fördel, dem tillagda kreditiver och Stockholms stads enskilda fördelar, som besörjas af drätsel-kommissionen, malte väl icke anses vara af mera allmän art, än de enskilda fördelar, som af 2 eller 3 provinsers hypoteksföreningar ombesörjas.
Det är icke någon korporation i Sverige, som äger så stora fördelar, som Stockholms stad.
Utom den stora fördel, som den har att vara säte för Regeringen och embelsverkcn, hvarigenom stora näringstilifälleu beredas för delta samhälle, så har den tolags- och hamninkomster o. s. v., uppgående till flere 100,000 r:dr, hvilka gå lill stadens kommunala inrättningar, men det oaktadt icke underlåtit att för hvarjehanda extra utgifter tillita Statens kassa.
Det är t. ex. nyligen anlagd en docka för Stockholms handelsflotta.
Hela det derför beräknade anslaget är tillsläppt af allmänna medel, endast att Stockholms stad har åtagit sig att ansvara för, att dessa medel användas enligt uppgjord plan, under det att ett så litet samhälle som Norrköping har gjort en dylik inrättning, ulan att begära något anslag derför.
När man härtill lägger de skäl, som BankoUtsk. anfört och hvarföre Utsk. föreslagit borttagande af kreditiv för hypoteksföreningar vid förmenta missbruk, som ägt rum derigenom att medlen icke begagnats för tillfälliga behof, missbruk, som varit så lätta att afhjelpa med utvägar, sora omnämnts under diskussionen i detta Stånd; så är det troligt, på sätt Gr.
Gyldenstolpe anfört, att anlednm hvarför Stockholms stads drätsel-kommission begärt detta kreditiv just är att få nedsätta räntan på dess stående lån och således begagna kredilivet till föremål, som man ansett för så vigtiga, att de i någon ringa mån ägt rum hos de inrättningar, hvilka redan äga kreditiv, man derföre beröfvat dem.
Jag får således för min del instämma med Gr. Gyldenstolpe.
Jag vill icke ingå i någon vederläggning af de slutsatser, som Hr Rosenblad framställt, men då Hr Rosenblad såsom ledamot af coram.-colhm borde vara i tillfälle att hafva kännedom om Stockholms stads administration, så får jag endast upplysa att det är ett misstag af den siste värde talaren, då han sagt att Slockholm uppbär 100,000 r:dr i tolag m. m., hvilket icke är förhållandet och var det icke ens den tid, då Stockholms stad uppbar den tolag, som staden sedan mistat.
Hvad åter beträffar att Stockholms stad icke bidrager till kostnaden för den nya dockbyggnaden, så är det också ett misstag, enär Stockholms stad gifver 70,000 r:dr af egna medel till denna inrättning.
Man vill omöjligt medgifva att här är fråga om något annat, än beredande af enskild fördel åt Stockholms stad.
Gyldenstolpe bar till yttermera visso för oss 250 Den 22 April. uppläst de moliver, som drätsel-kommissionen lagt till grund för sin anhållan om berörde kreditivrått.
L)et torde ock vara ganska riktigt gjordt af kommissionen, alt ordentligen uppgifva de skäl, hvaraf den varit föranledd till sin begäran; men för det att den blifvit framställd med angifvande af en synpunkt af fördel för staden, som ej må utur sigte lemnäs, skulle deri för oss ligga ett hinder att se saken ur en mera omfattande synpunkt?
Skulle det verkligen derföre blifva mera svårt för oss att taga i betraktande angelägenheten af att, just för det allmännas gagn och trefnad, bereda ifrågavar. lättnad i rörelsen för berörde korporation?
Ej blott för stadens bästa, men ock för landsorternes, torde man medgifva billigheten häraf, helst dä man besinnar, att från många delar af landet strömmar till Stockholm årligen en ansenlig folkskara, för att här finna den arbetsförtjenst, hvaraf de äro i behof.
Del är vid sådana tillfällen, som drätsel-kommissionen blifver i vidsträcktare målto nyttig, genom att anvisa medel lill allmänna arbeten; ty man har aldrig förnummit det vara Stockholmsboerne specielt och uteslutande förbehållet, att inträda såsom arbetare vid utförande af stadens byggnadsföretag, utan hafva alla duglige personer dertill med lika rätt fått anmäla sig och vunnit nödigt uppehälle.
Det är af dessa orsaker och på de skäl, hvilka af föregtde talare ytterligare blifvit anförde, som jag vördsamt begär bifall lill den föredragna punkten; och skall, för att icke blifva alltför vidlyftig, här utesluta alla andra, för öfrigt ganska lätt gjorda, betraktelser om den verkligt trängande angelägenheten, för alt icke säga den ur politisk synpunkt nästan ögonskenliga nödvändigheten alt icke försvåra, utan fasthellre efter förmåga lätta för drätsel-kommissionen de transaktioner, hvilka den för sin verksamhet finner nödiga, och som för del allmänna otvifvelaktig! äro af den vigt, att den begärda förmånen säkerligen förtjenar att beviljas.
Det är en beklaglig erfarenhet, men som städse förnyas, att då det är fråga om något anslag eller kreditivrätt för hufvudstaden, eller hvad det må vara, så anse sig landsorterna, så att säga, förnärmade derigenom att hufvudstaden får något med.
Vid detta tillfälle anför man, att icke någon särskild kreditivrätt för Stockholms stad bör beviljas.
Om man handlade på samma sätt hela betänk, igenom, hvarföre skulle man då hafva beviljat särskild kreditivrätt åt t. ex. jernkontoret, åt manufaktur-diskonten o. s. v.?
När man åt allmänna inrättningar beviljar kreditivrätt och särskildt ål enskilda, hvarföre skulle man icke göra del åt Stockholms stads drätsel-kommission?
Andra talare hafva anfört, att denna inrättning medför nytta icke blott för hufvudstaden, utan äfven för kringliggande orter, för arbetsfolk som söka arbetsförtjenst o. s. v. Då Gr.
Gyldenstolpe uppläste början af betänk., så öfverhoppade han, såsom jag tyckte ”allmänt nyttiga” framför ”företag”.
Jag får således fästa Ståndets uppmärksamhet derå, att delta företag är af allmän Den 22 April.
251 nylla och ali man följaktligen icke bör anse del vara af enskild nylla allena.
Ar del af allmän nylla, sä bör det väl hafva företräde framför enskilda kreditivtagare.
Slutligen beklagar jag högligen, om den punkt i BankoUtsk:s betänk., som angar privatbankernas intresse, hvilken deras förfäktare lick återremitterad, har lemnat ett så svårt minne qvar hos dem, att nu, då det är fråga om kreditiv åt en inrättning i Slockholm, man icke vill dertill samtycka.
Detta sätt att vända ryggen ät hvarandra, kan jag icke gilla, och derföre önskar jag att Ståndet mätte bifalla Utsk:s betänk.
Jag erinrar mig visserligen, alt jag öfverhoppat de der orden ”allmänt nyttiga”, ty jag ville göra uppläsningen så kort som möjligt, men med ”allmänt nyttiga” mäste här icke menas annat än allmänt nyttiga för Stockholms stad, och den jemförelse, som Hr von Hartmansdorff gjort med jernkontoret, mäste vara, såsom en värd talare sagt, allraminst haltande, ty denna inrättning måste medföra allmän nylla för bela landet, efter jernbruksrörelsen är spridd öfver hela landet och sysselsätter en vida större mängd menniskor, än hvad drälselkommissionen möjligen kan göra.
Hvad beträffar afvoghet emellan landsorten och hufvudstaden, så måste jag anses opartisk häri, efter jag snarare loide böra räknas lill Stockholms stad.
Jag har icke något särskildt intresse i denna fråga, ty jag bidrager icke med en enda sk. till drätsel-kommissionens utgifter, men jag tycker att man bör vara rättvis och icke åt en korporation, derföre att den framför sina önskningar lill K. M. och K.
M. sedermera tillstyrker dem lemna understöd ensamt, utan må understödet jemt delas emellan dem, som hafva behof deraf och som kunna hafva skäl att få deltaga i fördelningen.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt H r Gr. o. Landtm, omförmält, alt de i afseende på förevar, utlät, framstälde yrkanden åsyftade dels bifall, dels ålerremiss och dels att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s utlåt., måtte besluta, att icke något särskildt kreditiv ä banken bör Stockholms stads drätsel-kommission beviljas, hemstälde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle BankoUtsk:s utlåt.
Ropades ja ocb nej.
Hr Landtm, hemstälde vidare, om R. o. Ad. behagade, såsom Frih.
Palmstjerna föreslagit, ogilla förevar, utlåt, samt besluta, att något särskildt kreditiv å banken icke bör Stockholms stads drätsel-kommission beviljas.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, hemstälde, om R. o.
Ad. ausåge de emot förevar, utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till ålerremiss, men äfven härvid ropades starka nej, blandade med ja.
Förnyad propos. lill bifall å Utsk:s utlåt., blef i anlcdn. här - 252 Den 22 April. af frarasläld, och sedan densamma nu blifvit besvarad nied starka ja, jemte åtskilliga nej, tillkännagaf Hr Landtm, det lian trott sig finna, att härvid ja öfverröstat nej.
Då härefter 47 punkten af BankoUlsk:s betänk.
N:o 42 ånyo föredrogs, yttrade Hr Tornerhjelm, Rudolf; Jag instämmer väl i den af Utsk. här framstälda princip, men anser det föreslagna maximibeloppet vara allt för litet.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade Hr Tornerhjelm alt, enligt af R. o. Ad. redan faltadt beslut, 47 punkten borde pröfvas före d. 73 punkten, hvari Utsk. afgifvit sitt förslag till reglementariska föreskrifter för kassa-kreditiv-rörelsen, hvarefter propus, till bifall å 47 punkten blef framstäld och med ja besvarad.
Vid härefter fortsatt pröfning af BankoUtsk:s betänk.
N:o 42, förekom nu 73 punkten.
Efter uppläsningen af denna punkt, hvarunder Hr Gr. o. Landtm, bortgick och öfverlemnade klubban till främste närvar. ledamoten Gr. Frölich, Gustaf Erik, anmälde sig och yttrade Gr.
Jag anhåller att 73:dje punkten får föredragas, hvarje inom. för sig, och ali man äfven yttrar sig vid de mom:r, der man har några anmärkn:r att göra samt att R. o. Ad. sedan bifaller 1, 2, 3 mom. o. s. v. emedan jag egentligen endast har anmärkn:r alt göra emot några mom.
Häruti instämde Hr Tornerhjelm.
Uppå af Hr Gr. o. Ordf. i anledn. häraf framstäld propos., biföll R. o. Ad., alt hvarje mom. af den förevar.
73 punkten linge särskildt blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och beslut.
Pä det att äfven de, som icke hafva betänk, till hands, må vara i tillfälle att med säkerhet veta hvarom, för hvarje särskildt punkt, fråga är, sä hemställer jag vördsamt, alt, ehuru alla mom. redan varit i en suite upplästa, dock likväl före framställningen och besvarandet af proposm, ronde hvart och ett, hvarje mom. måtte särskildt uppläsas. lista momentet. R. o. Ad. godkände detta moment. 2:dra momentet.
Jag anser, att summan af 1,850,000 r:dr b:co, som i detta mom. är omnämnd, bör ökas med alla de tillgångar, som genom R.
St:s beslut i öfrigt äro disponibla fölen sådan rörelse som denna, med iakttagande i öfrigt af de grunder, sorn BankoUtsk. för utsträckning af bankens rörelse i all - Den 22 April. 253 mänhet har antagit.
Jag anhåller således om återremiss af denna punkt och derjemle alt Utsk. må taga i betraktande, att när kreditiv beviljas, så lyftes aldrig hela beloppet på en gång, ulan erfarenheten visar, att i privatbankerna de summor, som lill kreditiverna för en mängd personer äro anslagna, knappast varit till hälften, högst |, på en gång uttagna.
Således skulle jag anse och hoppas, alt i framliden, dä förnuftet i sådana frågor som dessa får göra sig mera gällande, än farhågorna, R.
St. komma alt anslå större belopp för kreditivrörelsen, än R.
St. förmodar komma alt på en gång utgå.
Om man således vill, alt en kreditivrörelse skall kunna utgöra 2 millioner i banken, så böra 3 millioner anslås.
I annat fall qvarhåller man utaf sedelstocken en viss portion i banken, hvilken man visar på papperet såsom icke med vilja qvarhållen, men som i afseende pä rörelsen ostridigt är undanhållen ur densamma.
Jag kan visserligen icke nu hoppas framgång för denna åsigl, men anhåller dock att BankoUtsk., när punkten återremitteras, mätte laga den i behörigt öfvervägande.
Lika med den siste värde talaren finner äfven jag, all R. o. Ad. icke bör nu definitivt afgöra denna punkt.
Först när Utsk. blifver i tillfälle alt inhemta hvad RiksSlm beslutat i afseende på de öfriga lånefonderna och deras belopp, blir Lisk. äfven i tillfälle alt bedöma, huruvida någon tillökning i detta belopp kan ske eller icke; men om nu R. o. Ad. skulle fastställa beloppet, så vore Utsk. förhindradl att med afseende på besluten ronde de öfriga punkterna göra möjliga ändringar hvad denna punkt angår.
Jag anhåller derföre, att denna punkt äfven mätte lill Utsk. återremitteras.
Afven jag yrkar, alt denna punkt mätte återremitteras. R. o. Ad. har förut beslutat att lånefonden för fastigheter icke skall utsträckas utöfver hvad den förut varit och således afslagit den tillökning af 500,000 r:dr, som Utsk. för denna fond föreslagit.
Vidare hafva 2:ne andra Stånd afslagit den tillökning af 300,000 r:dr, som Utsk. tillstyrkt för manufaktur-diskonten.
Här linnes således redan 800,000 r:dr att tillgå.
Denna tillgång skall naturligtvis af BankoUtsk. i lånerörelsen ulletnnas på eli eller annat sätt och troligtvis blir det då fördelaktigast att utlemna den i kreditiv-väg, vare sig att BankoUtsk. finner ändamålsenligt att bestämma åt hvilka dessa krediliver böra lemnäs, eller ock öfverlemna det åt bankofullmäktiges skön.
Emellertid beder jag, alt vid en blifvande återremiss få anmärka, att det bör uttryckligen utsättas, att det ej må vara endast åt enskilda personer, som kreditiven lemnäs.
Vi hafva enskildla bolag och korporationer, som i fullt måll böra kunna sägas göra det gagn och allmän nytta att de fullkomligt så väl förtjena att understödjas med kreditiv, som enskilde personer.
Jag ber ock att få fästa uppmärksamheten derpå, att kreditivbeloppen i privatbankerna nu sällan begagnas mera än till hälften, hvilket väl också skulle blifva fallet i R.
Sirs bank, så alt man af en utvid - 254 Den 22 April. gad krediliv-rörelse der icke beliöfver befara så stor förökning af sedelstocken, sorn sjelfva nominella beloppen utvisa.
Jag yrkar således återremiss af denna punkt.
För den som något mer, än här i allmänhet inom hufvudstaden och dess granskap kan vara vanligt, har begagnat krediti vrörelse, förefaller det verkligen märkvärdigt att höra dessa diskussioner ang:de den synnerliga fördel, som skulle beredas dem, som erhålla sådana lån, i jemförelse med den uppoffring, som banken skulle göra.
För min del skulle jag tro, att någon fördelaktigare rörelse knappast för banken kan beredas än den, hvarigenom banken får sina penningar nllånta för öfver procent, hvilket blifver förhållandet då f procent erlägges för hela kreditivbeloppet vid dess beviljande, men som sällan helt och hållet under hela tiden begagnas.
Af sådan anledn. anhåller jag, lika mycket för bankens fördel, som för de enskildes, alt få instämma i hvad Frih.
Palmstjerna har anfört, nemi. att så stort belopp, som kan finnas öfrigt att af bankomedlen disponeras, mätte få användas till denna rörelse.
I afseende på hvad som nämndes af Frih.
Cederström, Rudolf, alt enskilda personer icke böra vara uteslutande de, sorn hade rättighet att begagna kreditiverna, så skulle jag tro, alt något sådant icke hehöfver uttryckas.
Vi hafva antagit lista morn., der det står: ”med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af banken undfå låneunderstöd för tillfälligt begagnande”.
Der står ingenting taladt örn enskilda personer och korporationer, och stadgandet är derföre så evasifl som möjligt.
Hr Gr. o. Ordf. hemslälde, om R. o. Ad. ansåge de emot 2:dra mom. af 73 punkten gjorde anmärkmr föranleda lill detsammas återremitterande, samt förklarade, sedan denua propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade roed nej, alt han trott sig finna det ja öfverrösta! nej. 3:dje momentet.
Jag hade visserligen ämnat alt icke yttra mig öfver de speciela bestämmelserna uti 73 och 74 punkterna, men anser mig likväl böra fästa uppmärksamheten på det der förekommande ordet ”säkerhet”.
Då bär icke nämnes hvad slags säkerhet som menas och dä jag tycker mig finna, att med ”vederbörande direktion” förstås direktionen öfver något af bankens diskontverk, så befarar jag, all, äfven emot Utslcs mening, om delta uttryck utan förklaring antogs, det skulle tolkas, på sätt man hittills galt tillväga i bankodiskonten, sä nemi., alt ehuru enligt 216 § bankoreglementet enskilles reverser, dä de äro af löpande egenskap, få belånas af fonden för lån å namn och reverser, utan någon vidare bestämmelse huru reverserne skola vara beskaffade, så förkastas vanligen alla reverser, så snart de äro intecknade, äfven om, jemte en obestridlig säkerhet i inteckningen, skulle finnas en eljest antaglig i namnen å dokumenterna.
Nu är förhållandet likväl, att dessa kreditiver, såvidt mig Den 22 April. 255 är bekant, af privatbankerna företrädesvis beviljas emot inteckningar, hvarigenom naturligtvis en vida större säkerhet emot alla förluster beredes.
Skånska privatbanken lärer t. o. m. endast bevil ja dem emot inieckningssäkerhet.
Om nu denna säkerhet skulle vara utesluten ifrån bankens kreditivrörelse, så blefve den ganska troligt mindre säker än privatbankernas, aldra helst då man betraktar att dessa röra sig inom en inskränkt krets och förvaltas af direktioner, oftast väl bekanta med alla krediti vsökandes förhållanden, och hvars medlemmar draga egen skadaaf begående misstag, samt fördel af moisanen, under det att bankens diskontverk förvaltas af direktioner, ägande intet eget intresse i förvaltningens resultaler, ingen skada, om förluster skulle uppkomma, vare sig å beviljade kreditiv eller genom onödigtvis ofruktbart liggande fonder, endast de strängt iakttaga alla former, och då t. ex. bankodiskontens rörelse omfattar rikets hufvudstad och 17 af dess 24 län, samt direktionens fleste ledamöters enskilta förmåga att bedöma namnsäkerhet är inskränkt till hufvudstaden.
Jag får derföre underställa förfa liarne till denna §, huruvida icke något förtydligande borde äga t ura och om det åtminstone icke bordt uttryckas, att inieckningssäkerhet är tillåten att emottaga.
Jag anser mig skyldig lemna Hr Rosenblad den upplysning, att inteckning icke företrädesvis antages såsom säkerhet åtminstone i alla privatbankerna.
Får man ett godt namn, så lemnäs krediti vet lika gerna derpå, och de Hesta krediliver lemnäs på namn och borgen, och något utsättande af inieckningssäkerhet behöfver sä mycket mindre här göras, som upprepandet af alla slags säkerheter, hvilka af vederbör, få antagas, skulle blifva alltför vidlyftigt.
Jag hade trott, alt Utsk. handlat ganska välbetänkt, då det uti denna punkt icke ingått i några specialiteter utan helt enkelt föreslagit ”den säkerhet, som af vederbör, godkännes”.
Det torde icke behöfva ådagaläggas, att understundom kunna 10 namn betyda ingenting/ då deremot å en annan sida ett enda namn kan lemna mera säkerhet än flera inteckningar.
Jag tror derföre, att man gör klokt att öfverlemna pröfningen af säkerheten ät vederbör, direktion, som icke är bunden hvarken i det ena eller andra fallet vidare, än att den bör tillse, det full säkerhet vinnes.
Jag vill blott nämna, i anledn. af Hr Rosenblads yttrande om otydligheten af ordet ”säkerhet”, alt på eli ställe säges, att inteckningar icke få belånas i banken och i allmänhet alt det skall vara borgen.
Jag anser det dock vara riktigast, att här stadga det säkerhet af både inteckning och borgen får emottagas.
1 anledn. af Hr Ribbings upplysning, alt i Smålands privatbank icke gifves kreditiver företrädesvis på inteckning, får jag upplysa, att i Skånska privatbanken lemnäs kreditiver både emot inteckning och namn, då dessa äro säkra.
Jag får, lika med Hr Rosenblad, anhålla om ett förtydligande af ordet ”säkerhet”.
256 Den 22 April.
Jag ber för det första atl få motsäga Hr Ribbing i den uppgiften, alt namn i allmänhet och hufvudsakligen begagnas såsom säkerhet för kreditiv.
Jag har åtminstone den erfarenheten, all kredit!v-gifvare i privatbankerne företrädesvis söka och emottaga inteckningar såsom säkerheter.
Jag vill icke liestrida, att icke en annan erfarenhet kunnat vinnas vid det lånekontor, sora är Hr Ribbing närmast, och att den kan vara mycket olika emot min, såsom Hr Ribbing uppgifvit.
I afseende på redaktionen af denna punkt, så synes den mig ingalunda vara otydlig, då här står: ”säkerheten pröfvas af direktionen”, som skall lemna krediti vet, d. v. s. den direktion, som är i banken.
Med ordet ”säkerhet” lärer väl menas all slags säkerhet, således både inteckningar och borgen.
Här finnes t. ex. aktiebref, obligationer och dylikt, som skulle kunna lemnäs som säkerhet, men jag vet icke hvartill det skulle tjena att upprepa allt detta.
Ju enklare dess bättre.
Jag tillstyrker bifall till denna na punkt.
Hr biskop Agardhs, i afseende på detta inom. afgifna, vid Utsk:s betänk, fogade reservation, på begäran af Hr von Hartmansdorff, som sedermera yttrade:
Jag finner för min del Hr Agardhs anmärkmr vid denna punkt vara så riktiga, att jag ej kan annat än med honom instämma, och följaktligen anhålla att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt.
Då här egentligen blott är fråga om lydelsen af den föredragna punkten, men icke om, huru i de olika privatbankerna i Småland och Skåne tillgår i afseende på kredilivers utlemnande, så vill jag blott korteligen nämna, i afseende på Frih. Raabs yttrande, att om så tillgår vid lånekontoret i Calmar, så är det likväl icke händelsen vid bankens centralkontor i Jönköping.
Der har, såvidt jag vet utan förlust, säkerhet på namn blifvit begagnad och derföre är man der lika belåten med namn, som med inteckningar.
Jag förenar mig i alla delar med hvad af Hr von Hartmansdorff blifvit anfördt.
Här är just nu tillfälle att, derest man verkligen vill, sätta i utöfning de principer för kreditrörelsen, hvilka Frih.
Palmstjerna •framställt, och dä är det i sanning stort skäl, att, för denna nja gren af lånerörelsen, vidtaga den åtgärd, som i reservationen af biskop Agardli blifvit föreslagen.
Jag tillstyrker alltså återremiss på denna punkt.
Jag erkänner uppriktigt, atl det förslag, som biskop Agardh nu gjort, undfallit min uppmärksamhet och jag erkänner, likasom de 2:ne föreg:de talarne, sanningen af hans ord, förklarande att jag visst icke vill motsätta mig en återremiss af delta mom. i berörde afseende, utan anser både nyttigt och väl, Den 22 A |iri 1. 257 väl, om biskop Agardhs förslag i afseende på räntevillkoren för kreditiverna blefve anlaget.
Jag får således tillstyrka återremiss.