Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Närmare bestämmelser om huru härmed skulle tillgå vore för vidlyftigt att nu anföra; jag tror dessa dessutom icke böra i grundlag inkomma, utan rättare hafva sin plats i den valstadga, som jag anser böra särskildt utfärdas, och om hvilken jag längre fram skall nämna några ord.
Blott en anmärkn. till, och jag skall derefter i det närmaste hafva afslutat hvad jag skiljaktigt emot Utsk. haft att anmäla.
Denna anmärkn. rör den indelning af länen i valdistricter, som det skall åligga Pröfningscomitd att uppgöra.
Utsk. föreslår denna indelning böra ske på grund af folkmängden; jag åter har ansett vida riktigare vara att allt som utgör grund för rösträtt dervid kommer i betraktande.
Och någon svårighet att så gå till väga bör väl ej förefinnas, emedan mantals- och skattskrifvare nog dertill ganska lätt kunna lemna alla nödiga upplysningar.
Att annorlunda förfara vore en orättvisa emot städerna, såvida man ej, såsom Utsk. föreslår, af dessa vill bilda egna valdistricter och antaga särskild grund för den indelning af dem, som företages; ty man kan utan betänkande som allmän regel antaga att, relativt till folknummern, all slags förmögenhet, både fast och rörlig, både beräknad efter taxeradt grundvärde och efter taxerad inkomst, skall finnas mera eoneentrerad i städerna än på landsbygden, hvaraf åter följa hör att det collectiva medeltal af röster för ett visst antal personer i stad blir högre än ett dylikt medeltal för samma antal personer å landet.
I sammanhang härmed loide jag nu äfven få nämna, att jag ingalunda vill godkänna Utskts förslag alt bilda särskildta districtcr för städerna och särskildta för landet.
Men af detta mitt förkastande af Utskts förslag i denna del följer dock på intet sätt att jag instämmer i deras påstående, som förmena nämnda förslag, genom att upprifva eller förtyda ett med R.
Sits rätt faltadt beslut om samfällda val, vara i strid med grundlagens bud.
Just på grund af de skarpa anmärkn:!' jag hade höi t göras mot Utsk., i afseende på dess behandlingssätt af denna speciella fråga, föranläts jag att företaga en efter min blista förmåga allvarlig och fördomsfri pröfning af förhållandet härmed; och sannerligen jag då, — särdeles efter eu jemförelse
Den 19 April f. m. ij3 emellan ja-propos:n i betänk.
N:o 67, sorn innehöll: ”att den, som anser valrättens utöfning böra besia inni as i enlighet med den i Cons t. Utsk:s mem.
N:o 38 framställda, af BondeSt. godkända grundsats af samfällda val”, röste elc. och den i nämnde ja-propos. citerade grundsatsen i betänk.
N:o 38, som sid. 25 igenfinnes, nemi.
"a 11 riksdagsmannavalenmå ske samfäldt af alla val berättigade inom de valdistrict, som komma att bestämmas, — kunnat komma till någon annan slutsats, än att bokslafven i den bifallna ja-propos:n visserligen icke blifvit af Utsk. öfverträdd, derigenom att Utsk. nu föreslagit:
"att riksdags mannavalen må ske samfäldt af alla valberättigade inom de valdistrict, som komma att bestämmas," så, att städerna och landet särskildta district erhålla.
Att en så stor mängd personer gifvit de i betänk.
N:o 67 innehållna voterrsproposir en vidsträcktare omfattning än den deras bestämda ordalydelse verkligen innehar; att Const.Utsk. i sitt betänk.
N:o 85 föreslagit en districtindelning, hvarigenom BorgareSt.
, de antagna samfällda valen till trots, kan komma att såsom förr skicka sina särskildta ombud till riksförsamlingens första kammare; alt man, utan att träda beslutet för nära, nu skulle kunna gifva åt t. ex. B. o. Ad:s ledamöter en så vidsträckt rösträtt, alt R. o. Ad. de facto ensamt skulle utse alla ombuden i riksförsamlingen, och mycket annat sorn här i samma anda skulle kunna anföras; allt detta bevisar icke, all Const.Utsk. grundlagsvidrigt förfarit; det bevisar blott ännu ytterligare det på en gång förvillande, ändamålslösa och orimliga, att votera om en isolerad princip; endast 0111 man hade uppställt de särskillda principerna om valcensus i röstberäkning, valbarhet, valrätt, districtsindelning, m. 11. i en hel och fullständig combination, hade man kunnat äga hopp att vinna något positivt resultat.
De skäl, på grund af hvilka jag ogillar särskildta stadsvaldistrict, hafva alltså med grundlagens bud ingen gemenskap; de öfverensstämma snarare med hvad Gr.
Spens i detta ämne yttrat och hvarvid jag blott skulle hafva ännu ett och annat alt tillägga, om jag ej för korthetens skull ville undvika att så göra; af nämnda orsak sammanfattar jag derföre hvad jag härom haft att säga i den enda förklaringen, att jag anser det vara hvarken nödigt, nyttigt eller möjligt att i vårt land tillskapa särskildta valdistrict för städerna; efter hvilken åsigt det af mig uppgjorda förslag till vallag blifvit rättadt.
Om ej fruktan att blifva alltför mångordig afhölle mig, skulle, sedan jag nu slutat mina erinringar aqg:de sammansättningen, här rätta stället vara alt kasta åtminstone en flygtig öfverfarande blick på denna första kammare, som, af Utsk. till forma d, af mig blott arbetats till något närmare öfverensstämmelse med den karakter jag hade vela t åt densamma skola gifvas.
Men då jag alltså anser all närmare ut - >74 D‘e 11 ig A |> r i I f. ut - veckling ora verkliga beskaffenheten af den första kammare jag föreslår vara mig förbjuden, så hoppas jag dock, att hvar oell en, som öfvertänker mitt förslag i dess helhet, ändå sjelf skall finna detsamma åtminstone någorlunda motsvara den hufvudidee, som af mig önskats att dermed få realiserad, nemi. att i riksförsamlingens första kammare ät samhällets allaj materiella intressen, de större sorn de smärre, de högre som de lägre, måste inrymmas ett inflytande, icke så stort att dessa intressen inom denna kammare alltid enväldigt skola herrska, men så fullt tillräckligt, att vid hvarje för dem yppad allvarsam fara ett denna besegrande veto må kunna afgifvas.
Samma skydd, som jag i den första kammarens organisation söker lemna åt samhällets materiella intressen, detsamma önskar jag att genom den andra kammaren åt samhällets ideella intressen få tillförsäkra.
Alt för dessa ideella intressen på en gång vara en vältalig organ och ett hägnande värn, det anser jag vara hvarje andra eller öfre kammarens hufvudbestämmelse.
Att denna må uppfyllas, det tror jag vara af den mest väsendtliga vigt; i detta fall delar jag helt och hållet den af Frih.
Boye i Lördagens plenum uttalade öfvertygelse; och äfvenså instämmer jag med Frih. Boye, då han påstår att med den andra kammaren, som Utsk. föreslår, detta hufvudändamål, som så väl han som jag med en sådan, kammares organisation har i sigte, ingalunda kan vinnas; men jag följer icke med Frih.
Boye så långt, som lill den slutsats, hvari han vill förkasta Utskts hela förslag derföre, att dess andra kammare liar brister, ja ganska stora brister, men som ju både kunna och böra afhjelpas.
Det afgjordaste fel, som vidlåder Ulskrs andra kammare, är att nära nog vara helt och hållet identiskt till väsende och egenskaper med den första; hvarigenom de håda kamrarne alldeles icke, såsom de borde, kunna tjena till någon verklig motvigt emot hvarandra.
Valda af den vid riksdagens slut lill den mest bestämda karakter stadgade majoriteten i den första kammaren, skola nemi. ombuden i den andra kammaren ganska säkert utsökas just ibland de mest ifriga och ihärdiga representanterna för de elementer, som i den första kammaren innehafva makten; båda kainrarne skola således sammansättas af alldeles samma beståndsdelar; dessa blott ännu mera sublimerade i den andra än i den första.
De principer, som herrska i den första kammaren, skola alltså äfven göra det i den andra, och dermed vissa elementers oinskränkta herravälde inom representationen vara stadgadt, hvaraf åter den största fara för samhället lätt kan blifva en följd; ty, t. ex., gif åt ordningens princip, som i sig sjelf dock är så god, en absolut makt, och under det tyranni denna då skall utöfva, skall liela samhällsförfattningen lätt förstelna i den hårdaste despotism; frihetens princip är derföre deremot ställd lill motvigt, och u:öfvar sålunda det mest helsosamuia inflytande.
Men slapp
Den 19 A p r i 1 f. ra. äfven denna blott lös att ensam herrska, och allt skall snart förflygtigas i den vildaste anarki.
Att förebygga sådana olyckor, just dertill är en fördelning på tvänne kamrar så högst lämplig, t. o. m. oundgänglig; men det skall vara en fördelning, icke blott till namnet, utan hvardera kammaren, utgången ur skiljda elementer, skall då ock hafva företrädesvis rådande inom sig andra principer än dem, som i den motställda kammaren oftast pläga dietera besluten.
Men att åstadkomma detta, det tror jag att Utskts förslag uraktlåtit.
Utsk:s kammare saknar derförutan det fasta yttre stöd, utan hvilket hvarje representativ församling liksom utgör en själ utan kropp; ingen samhällsclass är nemi. derigenom, att denna kammare ur dess eget sköte utgål.t, directe hvarken uppmanad eller förpligtad till dess understöd, då fara påkommer; sålunda, ulan all materiel kraft till sitt försvar, skall den för sitt sjelfbestånd ständigt nödgas följa med, i stället för att, som den borde, emotstå opinionens oupphörligt föränderliga vindkast.
Båda nu angifna hufvudsakliga brister i Utsk:s andra kammare har jag sökt afhjelpa i det förslag jag afgifver, och på det i min tanke naturliga sätt, alt jag låter den andra kammare, jag föreslår, directe bildas just ur de elementer i samhället, hvilkas intressen dess bestämmelse är alt företrädesvis representera och beskydda.
Utsk. har visserligen, då det första gången yttrade sig i denna fråga, ingått i en bevisning, som af Utsk. förmenats leda lill den slutsats, att inom vårt Svenska samhälle helt och hållet saknas elementer att deraf bilda en öfre kammare.
Men jag nödgas bestrida den åstadkomna bevisningens fullständighet ; ty väl har Utsk. hvart efter annat förkastat först bördselementet, så bildningselementet och sist förmögenhetseleirientet; och afven jag har, lika med Utsk., den fullkomliga öfvertygelse, att ur intetdera af dessa elemenler, när de tagas särskildt, en öfre kammare hos oss kan bildas; men deraf följer dock ingalunda, att denna kammare icke på en gång ur alla tre dessa nämnda elementer skall kunna bildas.
Dessa tre elementer, fordom gemensamt concentrerade på jemförelsevis ganska få händer, formerade då det arislocratiska elementet i samhället, och de facto åtminstone hade detta länge ett öfvervägande inflytande inom vår Svenska representation, motvägdt endast utifrån af den än svaga än starka konungamakten.
Men redan sedan lång lid tillbaka har concentreringen upphört; de tre elementerne spridda, hafva blifvit fördelade på eli vida talrikare antal samhällsmedlemmar; och med detta inträffade fö 1 hållande fick ock småningom medelclassens clement den öfvervigt inom representationen, som det ännu innehar ; emedan Adel, Prester och Borgare blott äro delar af delta element, som de i riksförsamlingen representera.
BondeSt. deremot är nu ensamt representant för det democratiska elementet.
At delta sednare element tror jag nu tiden vara inne att lemna ett Den 19 April f. ra. större inflytande, Un det på seller ibland oss ägt; och jag väntar mig deraf ganska helsobringande frukter för mitt fädernesland.
Dock kan jag härvid för ingen del gå så långt soin Const.Utsk., sorn, under en alltför våldsam och plötslig öfvergång, nu genast vill gifva hela makten åt detta element; detta anser jag vara en icke mindre ytterlighet, än den, som begås af de Ståndsmajoiiteter, som, genom att vilja införa fem
Stånd i stället för fyra, ännu mera söka att inskränka detta elements verkningsförmåga.
Jag tror alt här, såsom oftast, det rätta ligger i midteln, och alt man följaktligen bör gifva lika makt åt båda de nu om öfvertaget stridande elementerna; och om, såsom jag anser med fullt skäl kunna antagas, de materiella intressena äro med det democratiska elementet närmast identifierade, likasom de ideella intressena uro det med medelclassens element, så blir detta så mycket mera rationell; ty aldrig någonsin må hvarken de materiella intressena kunna undertrycka de ideella ej eller dessa dem.
Men denna jemna fördelning af makten kan icke bättre vinnas, Un om man låter det democratiska elementets princip få största inflytandet i den ena kammaren, och medelclasselementets princip i den andra.
Och när man bar sådant syftemål, hvad är naturligare än att låta hvardera kammaren directe väljas just af det element, som inom densamma skall herrska!
Coust.Ulskts af mig modifierade förslag till första kammare, har det democratiska elementet för denna kammares bildande fått den afgörande rösten; samma rättighet bör då tillkomma medelclassen i afseende på den andra kammaren; detta är hvad milt förslag till andra kammare åtminstone åsyftat.
Vid detta förslags uppgörande har jag icke kunnat, om jag det ock hade velat, lägga några slåndsval till grund för kammarens bildande, emedan den försiggångna voteringen i förstärkt Utsk. förbjudit det; men jag har dock ej varit förhindrad att åt adelsmannen skänka den ersättning för uppoffrandet af rättigheten att vara sjelfskrifven representant, att, när lian leninar några garantier för bildning och oberoende ställning, han då åtminstone må vara sjelfskrifven valberättigad vid val till andia kammaren.
Börden, det genom förfadrens förljenster förvärfvade i arf öfvergångna immateriella capitalet får derigenom ett bestämdt inflytande vid andra kammarens bildande sig tillerkändt.
Min tanke ar väl, att det visserligen icke är det af K. nåd förlänia än mer än mindre förtjenla adelsdiplomet, som constiluerar det sanna bördsföreträdet, utan detta innefattas i del högre medborgerliga anseende, som ärfda ärofulla släglminnen af sig sjelfva skänka alla dem, som icke genom sitt eget uppförande deras glans fördunkla ; och detta sjelfskrifna anseende gör sig nog gällande allt hvad det bör, utan några särskilda i lag beskrifna rättigheter; hvarförutan det, såsom varande af väsendtligen imma le - Den 19 April f. m. '77 Jeriel art, förnekar sin natur och blir något helt’annai, när det iklädes materiel form; men jag har mäst fästa afseende på bestående förhållanden och skänka adelskapet något igen för det myckna som det afstår.
Vidare har jag kallat bildningen, det sjellFörvärfvade immateriella capitalet, att taga en verksam del vid den andra kammarens väljande; och har jag dervid velat taga i betraktande alla arter af bildning: statsinannaerfarenhet, embetsmannaduglighet, lärdom, talanger, högre materiel förmåga m. m.; hvarföre jag föreskrifvit att den, som minst en gång varit riksdagsman, eller som tagit högsta lärdomsgraden, eller tillhör vissa lärda t
Iler vittra samfund eller innehar embete med viss högre lön, eller står i spetsen för större industriel rörelse, skall vara valberättigad vid val till andra kammaren; att dervid ingen nu till val inom det högvördiga .Ståndet berättigad bör blifva utesluten, det anmärker jag i förbigående.
Slutligen har jag åt den jemförelsevis större förmögenheten, det ärfda eller förvärfda materiella capitalet, skänkt rösträtt till andra kammarens bildande; likväl endast åt den synliga förmögenheten, framträdande såsom innehafvare af till visst högre belopp taxerad antingen fastighet eller årlig inkomst; det beror ju på den dolda förmögenheten sjelf att framträda i dagen och dermed tillvinna sig rösträtt.
Den siffercensus, som jag härvid bestämt, har Irenne glader: rösträtt minst med en, eller två, eller tre röster vid val till första kammaren.
Börd och högsta bildning behöfva första, högre bildning andra och större förmögenhet tredje censtisgraden för att få valrätt till andra kammaren.
Men rösträtten anser jag böra beräknas lika för alla valberättigade till andra kammaren; så hög qvalification och så säkra garantier äro redan nedlagda i den fastställda valcensus, att om någonsin alla samhällsmedlemmar kunna höja sig upp till denna census, då är i sanning tiden inne alt införa verkligen allmänna val, med lika rösträtt för alla.
Jag har äfven antagit att för andra kammaren rösträtt endast omedelbart bör få utöfvas; och lika så endast på ett ställe inom det district, der den röstande är skattskrifves
I afseende åter pä valbarhetsvillkoren för andra kammaren, antager jag väl i allmänhet, att hvarje valberättigad bör vara valbar, men med den inskränkning likväl, att när, som jag föreslår, hvarje andra kammarens valdistrict får rätt att sända Irenne ombud, hvaraf, i anseende dertill att valen skola gälla för trenne riksdagar, dock blott en för hvarje gång skall nises, så skall alternativt en adelsman, en prest och en utan afseende på stånd dertill väljas.
Som jag föreslår tjugufem andra kammarens valdistrict för hela Riket, sä komma då att bland andra kammarens ledamöter tjugufem vara adelsmän, tjugufem prester och tjugufem utan afseende på stånd valde.
Hvarföre jag antager denna valbarhetens begränsning inom tånd har jag redan för en stund sedan tillkäunagifvit.
Det i\ H. 2 3 Den 19 A p r i 1 f. m. har skett af dels en sann nitälskan om den för mitt fäderneslands trefnad oundgängliga reformens snara företagande, och dels af en liflig önskan, att en endast småningom skeende öfvergång ifrån det gamla till det nya må förhindra alla farliga och våldsamma brytningar, och icke af någon min egen förkärlek för ståndselementernes bibehållande inom vår representation; och minst tänker jag på någon fördel för mitt eget stånds medlemmar, ty så god tanke har jag i sanning om dem, att, när Sveriges bildade och förmögna medelclass får fritt välja, medlemmar af Sveriges adel då skola åtminstone till en tredjedel blifva bland de valdes antal.
Att adel och prester fått två tredjedelar af platserna i andra kammaren, då borgare och bönder fått blott hälften i den andia, må icke förefalla såsom någon orättvis jemkning; ty roan bör komma ihåg att borgare och bönder tillsammans i sjelfva verket tillsätta den första kammaren ; men adelsmäo och prester få deremot vid valen till den andra kammaren ett jemförelsevis blott linga inflytande, alitsa på ena stället större valrätt, på det andra större valbarhet.
Angtde tiden för valen till andra kammaren öfverensslämmer jag i det närmaste med Utsk.
Jag föreslår dem böra företagas icke kort före, utan kort efter lagtima riksdag, till en del derföre att, då valen gälla för trenne lagtima riksdagar, lämpligast tyckes vara, att genast efter det den tredje slutat nytt val för ledigheternas fyllande må försiggå, men till en del på den grund, alt derigenom valen till den första kammaren och de till den andra komma att ske på olika tider, hvilket är en lättnad för dem, som i båda valen äga rätt att deltaga.
Jag hoppas att ingen måtte sLöta sig vid denna rättighet att välja både till första och tili andra kammaren, som jag föreslår; jag har dels dertill varit bunden genom voteringen i förstärkt Utsk., som förhindrar alla classval, och dels anser jag det vara fullkomligen riktigt att äfven vid valen till första kammaren både den högre bildningen och den högre förmögenheten må närvara; den förres moraliska inflytande behöfves till ledning, och den sednare bar sjelf så många äfven materiella intressen att bevaka, bådas rösträtt blir ju i alla fall så jemförelsevis obetydlig.
Och tycker man den ändå för någon individ eller någon dass blifva väl stor, så tinnes ju genast den ganska lätta utvägen, att på rösltariffen till första kammaren göra de nummer lägre, som bestämma denna rösträtt för hög.
Const.Utsk:s förslag har, bland andra stora förtjenster, tlen obestridliga i afseende på dess uppställning, att det utgör ett klart och fullständigt uppgjordt schema, hvari man blott behöfver tillskjuta här ett tal, der ett annat, än en kort mening, an en annan, för att lätt, och utan att rubba det hela, dock åstadkomma en den mest genomgripande förändi ing.
Med det att jag nu slutar att tala om andra kamma - D e n 19 A p r i l f. ra. •79 rens organisation, önskar jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att det tvåkammar-systeme jag föreslår, viii synes hafva mycken likhet med närvar, representationsform i så måtto, att äfven, enligt milt systeme, adel och prester å ena sidan, och borgare och bönder å den andra, komma att utgöra tvlinne emot hvarandra uppställda stridande elementer.
Men i sjelfva striden finner jag intet ondt; ty att strid är lif, gäller lika sannt, om ock satsen] omvändes med tillämpning å de menskliga samhällena; ty ju häftigare kamp inom dem, ju starkare och flerfalldigare krafter, ju friskare lif; kampen måste blott icke vara fiendtlig; och sådan bölden sällan förekomma, emedan mekaniken lär, att endast i det enda fall, när krafter som stöta tillsammans stöta rakt emot hvarandra, den ena söker tillintetgöra den andra; i alla andra händelser åter samverka de i en medelriktning emot ett gemensamt mål; och den väsendtligaste skilnad påstår jag att man, vid ett nogare öfvervägande af håda förslagens innehåll, skall finna vara emellan den representationsform, som nu består, och den jag föreslår, att icke i den förra men väl i den sednare de stridande krafterne kunna samverka; ty, för att fortsätta med den redan förut af mig använda liknelsen, jag tror mig hafva omflyttat de båda gamla stammarna i en vida bättre och helsosamroare jordmån, hafva afhuggit deras mest skadliga rötter, hafva i dem ingjutit en friskare kärna och å dem inympat många nya och mera fruktbringande qvistar.
Och förväntar jag mig af allt detta, att det nya förslaget mera än det gamla skall förmå att bereda vårt Svenska fosterlands lycka och trefnad; ett mål, mot hvilket, •—-jag är säker derom, — vi alla, fast på skiljda vägar, sträfva.
Jag har ännu en ganska väsendtlig anmärkn. att göra i afseende på Ulsk:s förslag till vallag; jag anser nemi. detta förslag innehålla alltför mycket detaljbestämmelser.
Med sådana äro våra nu gällande grundlagar alltför mycket öfverlastade; och dock vill man än mer öka deras antal.
Efter min åsigt borde i grundlag alltid blott sjelfva de vigliga principerna innefattas, men deras närmare tillämpning ske genom en lag, som utan alltför mycken svårighet, omgång och tidsutdrägt kunde ändras.
Alla dessa noggranna fastän alltid ofullständiga föreskrifter om de minsta småsaker, som vid röstlängdernas upprättande, valförrättningar, kallelse till och om riksdagsmannaval, böra iakttagas, tror jag vara icke allenast öfverflödiga och olämpliga, utan äfven skadliga att i grundlag införa.
Ty dels gör man dermed alltför mycket formen till hufvudsak, dels förminskar man grundlagarnes helgd genom att tillskapa alltför många grundlagsnfverträdelser, och dels hindrar man alldeles onödigtvis högst nödiga förändringars vidtagande i rätter lid.
Jag nekar icke att lag bär noga bestämma allt som angår riksdagsmannaval; och jag tillerkänner Coust.Etsk. den fölljeusten i8o Den 19 April f. nr. sitt hafva velat afhjelpa nu befintlig brist i detta hänseende; men jag mäste tro det vara misstag, att vilja göra grundlag af de relativt dock mindre vigtiga stadgande!), som beböfvas.
Så liar jag uppfattat saken, och på den grund i mitt förslag till vallag, uteslutande allt hvad jag ansett för detalj, velat bibehålla blott hufvudsak.
Men deremot har j.ig föreslagit attén särskild valstadga borde utfärdas, såsom tillämpning af de i valgrundlagen fastställda grundsatser; hvilken stadga borde stiftas af Konung och Biksförsamlingen gemensamt, enligt de grunder 87 §:n af nu gällande Reg.F. föreskrifver.
Dermed förkortas ock betydligt sjelfva reformförslagets längd; hvilken skenbart obetydliga omständighet dock torde vara vigligare än mången tror för sjelfva reformens slutliga genomdrifvande.
Då jag önskat att R. o.
Ad:s pröfning underställa det förslag lill vallag, hvars motiver och innehåll jag nu sökt att föi- R. o. Ad. utveckla, är det visserligen med den afsigt, att detsamma måtte såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke förklaras.
Dock bekänner jag mig härvid hysa blott linga förhoppning om framgång; och skall förslaget i sin helhet föredragas, och så antagas eller förkastas, då anser jag nästan all möjlighet vara mig beröfvad att derför vinna R. o. Ad:s bifall.
Ty jag är ej förmäten nog att tio mig till full antaglighet hafva kunnat utarbeta de särdeles många och högst vigtiga detaljerna af detsamma.
Men huru än utgången häraf må blifva, så skall det dock icke kunna förhindras mig att vinna åtminstone (vänne af de hufvudsvften som jag med mitt förslags uppgörande och afgifvande afsell.