Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen angår Eric Erssons motion; så medgifves väl, att ©boer på flere ställen, genom svårigheten att föra dragare och åkdon till fasta landet, Lafva en serskild olägenhet af Kronoskjutsens utgörande; men då den befrielse från ckjutsningsbesväret under större delen af året, som Motionairen för vissa öboer yrkat, skulle föranleda dertill, alt de skjutsskyldige på fasta landet så mycket mer och orättvist betungades; i sammanhang hvarmed äfven kan anmärkas, att de hemmansegare, hvilka bo aflägse från allmänna landsvägen, och, genom flere mils resa för skjutsens fcastridande, eller andre med deras inställelse å skjutsningsorten förknippa»* Stais- samt Allm. Bcsv.- och Oeconomie-Ut slottens Beta/ilande K:o n. de hinder och svårigheter, lida en, med den nyssnämnde, jemförlig olägenhet, skulle, med lika skäl som öboerne, på de öfrige skjulsskyldiges bekostnad, göra anspråk på lindring i besväret, hvilket derigenom lomme att blifva ojemnare, än hittills, fördeladt; och då dessutom icke bör betviflas, att ju vederbörande Läns-Styreiser så reglera öboers Kronoskjulsnings-sk3'ldighet, att den öfverklagade olägenheten blifver, så litet som möjligt, tryckande; hemställa Utskotten, att Eric Erssons motion icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 12 Julii 1804.
Antom till Exp—Unt.
Jen iS Jalii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om Artilleriehäslars begagnande i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans spanmåls- och mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets i detta ämne afgifne Betänkande N:o 42> som den 2 sisth Maji blifvit i Yällofl. Borgare-Ståndet bifallet, har af öfrige 3:ne Riks-Slånden blifvit återremilteradt, på grund af dervid gjorda anmärkningar: inom Höglofl, Ridderskapet och Adeln: att det ej vore möjligt med nuvarande antal Artillerie-hästar bestrida ifrågakomne transporter, emedan hästarne knappast skola vara tillräcklige till recruternes öfning, utom hvilken förekoinme profkörning af kanoner, lavetter ogIi ammunitionsvagnar; att Wendes Artillerie haft sina hästar på utfodring, af den orsak att Regementet icke egt ridhus, och således ej kunnat, såsom Artillerie-Regementena i Stockholm och Götheborg, under vintertiden använda hästarne till recruternes öfning, som dock hädanefter komme att ega rum, sedan Regementet blifvit med ridhus försedt; att det vore osäkert om det belopp, hvarföre Kronoskjuts hittills erhållits, skulle blifva tillräckligt, alt, på sätt Utskottet alternativt föreslagit, betacka kostnaden för serskilde hästars inköp och underhåll, hvadan lämpligare ansetts alt, emot beting, enligt contract, få dea ifrågavarande forslingen verkställd; 4 Stats- samt Allm.
Besa- och Oeconomie-UtdottcTls Utlåtande N:o 11. inom Högvördiga Preste-Ständet: att då kostnaden för hästars inköp och underhåll ej på förhand kunde med visshet beräknas,, vore förslaget i berörde afseende för mycket obestämdt, för att såsom något bättre, än det närvarande, antagas; äfven i anseende dertill, att ej ulredt vore, huruvida tillgång på vagnar verkligen finnes; och inom Hedervärda Bonde-Ståndet: att då ett ändamål af den betydenhet, som en mängd jordbrukares befrielse från ett tryckande skjulsnings-besvär vore i fråga, borde man ej aflägsna möjligheten af ändamålets vinnande genom det af Utskottet föreslagna vilkor, att kostnaden för ett förändradt forslingssätt ej finge öfverstiga det för Kronoskjutsningen hittills vanligen utgående belopp, helst ett mindre betydligt tillskott vore af föga betydenhet, i jemförelse med den vinst, som genom förändringen kunde de Kronoskjutsskyldige beredas; hvarjemte den mening yttrats, att genom forslingens verkställande genom för längre tid på förhand uppgjordt beling, all ökad kostnad borde kunna undvikas.
Vid föredragning häraf har Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskoltet funnit återremissernfi hufvudsakligen åsyfta, att ifrågavarande forsling hör bestridas genom beting, äfven om kostnaden härföre skulle uppgå till högre belopp, än hvad hittills för transporten med Kronoskjuts blifvit betaldt, samt, då fråga således kunde uppstå om ökade utgifter för Statsverket, ansett ärendet böra gemensamt med Stats-Utskottet behandlas.
De förenade Utskotten hafva, på grund häraf, tagit ärendet i öfvervägande, och få vördsamt anföra, att Utskotten, sorn ingalunda anse den om förmälde forslingens verkställande med Artillerie-hästar böra för sig gå, på bekostnad af Regementenas tjenstgöring, hvars oafbrutna och ändamålsenliga gång i främsta rummet måste afses, deremot hysa den öfvertygelse, alt antingen genom anskaffande och underhållande af ett ringa antal trosshästar, äfven om inköp af vagnar måste ske, eller snarare medelst forslingens upplåtande lill den minstbjudande, de ifrågavarande spanmålstransporterne kunna verkställas för lika godt pris, som med Kronoskjuts, om ej för bättre; äfvensom, i händelse en tillökning i utgift, genom den åsyftade förändringen, skulle inträffa, sådant, i Utskottens tanka, ej bör lägga hinder i vägen för ändamålets ernående, enär kostnaden hittills ej varit till något visst belopp inskränkt, ulan enligt rekvisitioner och räkningar utgått, samt dessutom önskligt är att från jordbruket kunna borttaga ifrågavarande skjutsnings-bestyr.
I följd häraf och med frånträdande af hvad i afseende på kostnadsbeloppet förut varit af Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskollet liemställdt, föreslås vördsamt, alt Rikets llöglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet an - Stals- samt Allm.
Besa.- och Oeconomie-&lshottens Betänkande JV'.o tu. 5 hålla, att i de garnisonsorter, der Artillerie-Regementen äro förlagde, och spanmålsförråden, som för garnisonens och Kronans behof förmalas, lill och ifrån qvarnar, hittills blifvit med Kronoskjuts forlskaffade, denna forsling hädanefter mätte antingen med Kr-onans hästar, jemte Kronans vagnar och manskap, eller ock emot beting af enskilde personer verkställas, samt ersättningen derföre utgå af de till den hittills begagnade Kronoskjutsens godtgörelse anslagne medel.
Ständers närmare pröfning öfverlemnas.
Stockholm den 12 Julii 1834- N:o ra.
Ankom till Exp.-Utsk. d. i3 Jntii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphof vande af den, vid fördelningen af Utmarken på Öland, samma Utmark åsätta ränta.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens behandling har Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat ett af Riksdagsfullmägtigé Samuel Jönsson och Per Jonsson från- Öland afgifvet memorial, innehållande, att, sedan de vid sista Riksdag hemställt, att den spanmålsrän-; ta, som blifvit bestämd att utgöras för den å hemmanen på Öland fördelade Utmark, eller den så kallade Alfvaren, måtte upphäfvas, enär mulbetesrättigheten å dessa Utmarker vore ibland de herrligheter, som vid hemmanens skattläggning till ränta blifvit beräknade; hade Piikets Ständer, uti underdånig skrifvelse
(Nio 3 r 4)» anhållit, att Kongl.
Majit i Nåder ville anbefalla undersökning om förhållandet, på hemmansegarnes bekostnad, samt sedermera deruti meddela rättelse, om sådant af omständigheterne påkallades; men som Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, förklarat
Sig icke kunna Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla; så anhöllo Motionairerne, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet förnya omförmälde hemställan om undersökning, och begära, att målet mätte till ny pröfning af Kongl. Majit upptagas; dervid Motionairerne, jemte klagan öfver den ofördelaktiga verkan på Öns välstånd, som Utmarks - 6 Stais- sami Allm. Be.sv.- och Occonomie-UIskallens Betänkande N:o lii skatten skall medföra, åberopat hvad de å förra Riksdagen i målet andragit, samt åtskillige motionen bifogade handlingar innehålla.
För alt bereda närmare kännedom om beskaffenheten af denna fråga och dess behandling under föregående Riksdagar, hafva Utskotten ansett sig böra meddela följande, från Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeco* nomie-Utskottens vid sista Riksdag i ämnet afgifne Betänkande (Nio 106), samt utur nämnde handlingar hemtade upplysningar, nemligen: att, genom Kongl. Brefvet den 16 Mars 1802, angående hushållningens förbättrande på öland, blifvit, med bifall lill Kammar-Collegii gjorda hemställan, föreskrifvet, alt ifrågavarande Utmark, sedan de delar deraf blifvit frånskiljde, hvilka till Skogs-Allmänningar och Ekplanteringshagar borde bibehållas, finge af Kongl. Maj:ls Befallningshafvande fördelas emellan dem, som sig deraf begagnade, dock att, om någon del af den upplåtna marken funnes tjenlig till trädplantering, vissa skyldigheter, i berörde afseende, borde med fördelningen förbindas; att, sedan derefter för de Comiterade, som borde verkställa den sålunda heslutade fördelningen af Alfvaren, Nådig Instruclion under den 6 Maji 1813 blifvit utfärdad, innehållande, bland annat, den föreskrift, att för hvarje till uppodling tjenligt tunnland, en viss årlig ränta af 1, 2, 3' till 4 kappars afradsspannmål borde utsättas; hade fördelningen först för sig gått på Ölands Norra Mot, dervid dock skatten för ett tunland aldrig upptogs högre än lill två kappar, samt taxeringslängderne blifvit på visse, genom kungörelser uti alla Socknekyrkor, utsatte dagar till justering uppläste, hvarefter, då de lemnats ulan anmärkning, ali talan, till ändring* vinnande i taxeringen, ansetts icke vidare vara öppen; varande dessa åtgärder, genom Kongl. Brefvet den 29 October 1816, i Nåder gillade, med förklarande, alt nämnde skatt för Norra Mötet komme alt från och med 1818 taga sin början; och har Kongl. Majit, under den 17 November sistnämnde år, dels i Nåder afslagil Bonde-Ståndets Fullmägtiges från Ölands.
Norra Mot vid samma års Riksdag gjorda underdåniga anhållan, alt delningen måtte upphäfvas, eller åtminstone ytterligare öfverses, rättas och jemkas, dels ock, med ogillande af Riksdagsfullmägtigens från Södra Mötet i enahanda afseenden framställda begäran, täckts förklara, att derstädes borde förfaras, på sätt som skett i Norra Mötet; i följd hvaraf delningen äfven der verkställdes och under den 12 Maji 1819 af Kongl. Maj:t gillades, med Nådig föreskrift, att Utmarks-skatten från och med 1821 borde utgå; att befrielse ifrån ifrågavarande spannmålsränta äfven blifvit af Ölands Fnllmägtige yid 1823 års Riksdag sökt, ehuru Kongl. Majit, enligt Nådig Resolution den g Mars 1824, dertill icke lemnat bifall, enär samma ränta blifvit vid Stats-regleringen upptagen och påräknad; att berörde befrielse hufvudsakligen yrkas på den grund, alt, ehuru jagträttigheten på Öland från uråldriga tider varit Kongl.
Maj:t förbehållen, och alla högdjur på ön fridlyste, hvilket gällt så väl för inegorne sorn utmarkerne eller Alfvaren, hade likväl denna rätt endast angått djuren, men icke varit så vidsträckt, att sjelfva jorden någonsin ansetts för en Kongl.
Majlis och Kronans tillhörighet; utan hade ifrågavarande utmarker fastmera betraktats såsom hemmanens betesmark, och Allmogen i alla lider derå egt betesrättighet, som vid skaltläggningarne blifvit bland hemmanens så kallade herrligheter upptagne, och ingått i beräkning vid hemmantalets bestämmande, af hvilket förhållande hemtats den slutsats, att, genom den nu tillkomna spanmålsränlan, dubbelskatt för en och samma förmon blifvit hemmanen ålagd; att de förenade Utskotten vid sisla Riksdag ansett de dels på rättsgrunder, dels på billighet grundade skäl, Ölands Riksdagsfullmägtige, till stöd för deras yrkande, framburit, vara af den talande egenskap, alt de förljenade lill deras tillförlitlighet närmare undersökas, helst de af Fullmäglige bifogade skaltläggnings-document tycktes utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en hemmanen åtföljande förmon eller rättighet, samt Kongl. Brefvet den 16
Mars 1802 inneliölle en upplåtelse af samma mark, lill fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af spanmålsränta eller annan skatt dervid blifvit fäsladt; och enär Utskotten förmodade, att, i händelse giltige anspråk på rättelse i öfrigt funnos för handen, tillfälle för en ytterligare undersökning borde beredas, oaktadt hemmansegarne, genom underlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder i den väg Kongl.
Instructionen den 6 Maji 1813 föreskrifver, kunde anses hafva all rätt lill talan i berörde hänseende förlorat, tillstyrkte Utskotten den sedermera, genom Rikets Ständers ofvanomförmälde skrifvelse, till Kongl. Maj:t framförda underdådiga begäran, alt undersökning måtte, på Nådig befallning, varda afKammar-Collegium och Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, i närvaro af hemmansegarne eller deras befullmägtigade ombud, föranstaltad, till utredande huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande allmännings-marker verkligen blifvit på tvänne serskilda sätt och vid olika tillfällen skatllagde, eller hemmansegarnes lagliga rätt i annat afseende för nära trädd, i hvilket fall Kongl. Maj:t täcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna; men att, i händelse denna undersökning skulle med kost-; u unus- samt jillm.
Hesvoch Oeconomie-Ulskottens Betänkande N:o fs. nåd blifva förenad, och hemmansegarne, deröfver i Nåder hörde, skulle undandraga sig att densamma af egna medel bestrida, den redan förrättade och i laga ordning kraftvunna skattläggningen då måtte, i orubbadt skick, förblifva; att, uti underdåniga utlåtanden, i fråga om nämnde undersökning, blifvit förklaradt af Ölands hemmansegare, bland annat, alt de ville bestrida kostnaden för undersökningen, samt af Kongl. Majus Befallningshafvande i Calmar Län, alt de skäl, hemmansegarne för den sökta befrielsen anfört, voro grundade och vitsordades af alla skattläggningar från år 1690, då ny method för hemmanens på Öland skattläggning antagits, samt att den del af utmarkerne, som blifvit å hemmanen fördelad och serskild ränta åsatt, vore den samsta och minst användbara, sedan, jemlikt 61 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den g
December 1766, å utmarkerne blifvit frånskiljde alla dugliga, odlingsbara mossar och kärr, deraf i5 nyhemman, emot serskild åsatt ränta, uppkommit; och hade således någon fördel icke tillskyndats hemmanen genom fördelandet af utmarken, hvilken, nu som förr, läge öppen och oduglig lill annat än samfäld betesmark; anmärkande Kongl. Majrts Befallningshafvande för öfrigt, dels alt, då den, vid hemmanens refning och skattläggning på i6oo:talet, dem tillerkände betesrättighet sträckt sig ej allenast till alla då befintlige utmarker, utan äfven till Kronoskogs-allmänningarne, hvilka senare dessutom lemnat den stora fördelen att ega tillgång på timmer och vedbrand, bade betesrätligheten jemväl blifvit inskränkt derigenom, alt dessa allmänningar, nied undantag af en, försålts till enskilde, emot serskild ränta; dels ock att, med afseende å Ölands höga beskattning i allmänhet, utmarks-skatlens utgörande verkligen vore för invånarne tryckande; hvarföre Kongl. Majus Befallningshafvande äfven instämt uti Rikets Ständers underdåniga anhållan; att Kongl. Kammar-Collegium deremot, uti infordrad underdånig förklaring, afstyrkt den begärde undersökningen, hufvudsakligen på grund deraf, att Kongl. Maj:t och Kronan från äldre tider haft egande- och dispositionsrätt öfver all den mark på Öland, som icke vore att räkna för hemmanens inegor, och att hemmanen till Allmänningsmarkerne endast haft dem upplåten nyttjande-rätt; samt slutligen att Kongl. Maj:t, under den 9 Junii i83a, till svar å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, Sig utlåtit, att Öland, jemlikt Kongl. Ordningen och Stadgan om Jagt och Djurfång, den 2g Augusti 1664, blifvit upptaget såsom ”enkannerligen varande en Kongl. Maj:ls Djurgård och fri kaliad - Stats- sahit Allm, Besv.- och Oeconomie-Utslottens Betänkande JV-'o 12. g kallad park”, dermed jemväl andra Kongl.
Plakat oell Bref öfverensstämde; alt Kronan från äldre tider utöfvat en med desse
Författningar öfverensstämmande eganderätt öfver utmarken på ön, så att inga intagor hvarken lill hele eller odling fått derå göras utan serskild skatt, efter hvad Författningarne örn intagor å Kronans parker i allmänhet föreskrifva; att 1690 års skattläggningsmethod för Öland upptog, alt ”på Öland ingen skog funnes, än mindre några hagar till mulbete, som kunde skattläggas eller den öfriga skattläggningen förbättra;’’ att så väl häraf, som af de dels från Kammar-Collegium infordrade, dels af sökanderne sjelfve företedde skaltläggningshandlingar befanns, att någon ränta för mulbete icke blifvit hemmanen påförd eller vid skattläggningen till förhöjning i hemmantalet considererad; alt Kongl. Maj:t således funnit Dess och Kronans eganderätt till ifrågavarande utmark vara ostridig, och att den af hemmanen begagnade mulbetesrätt, ehuru de derifrån, såsom för deras behof nödig, lämpligen icke bort skiljas, likväl lagligen icke kunde anses bafva förändrat utmarkens bestämda natur af Kronopark, hvarå betesrätten uti 1664 års och sedermera utfärdade Skogs-Ordningar ansetts vara af Gunst och Nåd förunnad; samt att icke med skäl kunde påstås, alt den åsatte afgiften vore för dryg, vid jemförelse af den förmon hemmanen, genom eganderätlen till utmarkerne, vunnit, helst samma afgift utan verkan på bemmajiens bestånd utgått, oåktadt marken ännu icke kunnat blifva försatt i det förbättrade skick, hvartill den kunde uppbringas; och då således uppenbart var, alt hemmanen icke blifvit förr än vid utmarkens delning derföre . skattlagda, och deras rätt icke i någon måtto fanns för nära trädd, samt genom den äskade undersökningen på stället icke kunde vinnas någon upplysning i ämnet, föranledande till ändring i hvad rörande utmarksskatten blifvit stadgadt och i flere år gällt till efterrättelse; fann Kongl.
Maj:t, på sätt förut är nämndt, icke skäl att Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla. * Efter att sålunda hafva meddelat de hufvudsakliga upplysningar, som äro nödige, för att bedöma befogenheten af Motionairernes nu framställde anhållan, få Utskotten för egen del afgifva det utlåtande, att då af hvad i ofvanberörde måtto blifvit anfördt, till stöd derföre, att hemmanens på Oland mulbetes-rättighet å utmarkerne ej skall, vid hemmanens skattläggning, blifvit tagen i beräkning till förhöjning i hemmantalet, Utskotten icke blifvit om ett sådant förhållande fullt öfvertygade, helst flere af Mo Bihang till K.
St, Prot. 1834- 4:de Sami. 2'dra Afd. 2 3idje Håftet. jo Sials- sami Ållin. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 12.. tionairerne i bestyrkte afskrifter företedde, åren 1729, 1732, 1734 octa 1735 upprättade skattläggningsinstrument öfver åtskillige hemman i Ölands Norra och Södra Mot, upptaga, att. till hemmanen hörde mulbete på Alfvaren, utan att bestämdt finnes uttryckt, det en sådan förmon ej skulle inverka på sjelfva skattläggningen; då Kongl. Majits Befallningshafvande, såsom här ofvan är »amndt, uppgifvit, att de utmarkslotter, som blifvit å hemmanen, emot ränta, fördelade, äro af den dåliga beskaffenhet, alt de icke kunna annorledes än förut användas, så att någon förmon, genom utmarkens fördelande, ej skall för hemmanen uppkommit; då hemmansegarne , vid en undersökning på stället, tilläfventyrs kunde blifva i tillfälle att, fullständigare och närmare än hittills, förete och utveckla skälen och omständigbeterne för deras anhållan om utmarksskattens upphörande, samt fördelen af en undersökning synes icke böra deni betagas, enär de förklarat sig vilja kostnaden derföre bestrida; alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vägra alt ä motionen tillstyrka bifall, samt få derföre vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit förnya deras underdåniga anhållan, att, på Ölands hemmansegares bekostnad, undersökning måtte, uppå Nådig befallning, varda af Kammar-Cotlegi um och Kongl. Majits vederbörande Befallningshafvande, i närva ro af hemmansegarne eller deras befullmägtigade ombud, föranstaltad, lill utredande, huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande Ållmänningsmarker verkligen blifvit på t vänne serskilda sätt, och vid olika tillfällen, skattlagde, eller hemmansegarnes lagliga rätt, i annat afseende, för nära trädd, i hvilket afseende Kongl. Majit täcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna.
Dock varder detta till Rikets Höglofl.
Stockholm den 12 Julii i834- State- tamt Allm* Besp.- celi Oeconomie-Utskoitens Utlåtande IS:o i3. 1i JNT:o i3.
Antom till Exp.-Utst. den »3 Julli.
Utlåtande, i fråga om inrättande af enskilde spanmålsf örråd i Riket.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-TJtskoltens handläggning hafva, under den i3 sisth Mars, från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterade: 1:0
En motion af Riksdagsfullmägligen Lars Larsson från Elfsborgs Län, hvilken anfört, hurusom, då det visat sig, att uraktlåten besparing af spanmålsförråd från de ymnigare åren, vid inträffad missväxt, föranled t till verklig förlägenhet och ökat allmänna skuldsättningen, nödvändigt vore , att i tid vara betänkt på vidtagande af sådane åtgärder och inrättningar, som i behofvets stund kunde utgöra ett säkert räddningsmedel för vårt på tillgångar utblottade fädernesland.
De undsältningsbidrag, Staten i svåra år lemnade, voro, enligt Motionairens åsigt, icke annat än lån, de der, lika med annan skuldsättning, förstörde välmågan, äfvensom erfarenheten visat, att inrättningar af spanmålsförråd under publik förvaltning icke voro tjenlige.
Det nyligen af Kammar-Rådet Welin uppgifne förslag till inrättande af District-magaSin, på grund hvaraf Kongl. Maj:t anbefallt Dess Befallningshafvande i hvarje Län att hålla undersökning, till utrönande af lämpligaste sättet för förslagets verkställighet, medförde ock, i Motionairens tanka, nästan samma olägenhet som Statens Allmänna Magagins-inrättningar, blott med den skilnad, att, enligt förslaget, en mängd nya magasins-byggnader behöfde uppföras i landet, med en kostnad af nära En million R:dr B:eo, samt icke mindre än 2,36i Municipal-Direclioner underhållas och lönas. Molionairen, sorn således icke kunde gilla berörde förslag, samt ansåg säkraste medlet till oeconomisk förkofran ligga uti individens och samhällets flit och omtanka, tillstyrkte deremot: 1:0 att ett utaf honom uppg jordt, motionen bifogadt, förslag, rörande skyldighet att hålla ett ständigt spanmålslager i landet, till värn mot inträffande missväxt, måtte, med de modilicalioner som kunde anses nödiga, såsom Allmän Oeconomisk Lag antagas och sanctioneras; 2:0 att Staten till det spanmålslager, som blefve bestämdt, borde, vid första upplaget, biträda med en eller två R:dr B:co på hvarje tunna säd, hvilka medel ej skulle återbetalas; hvaremot orten vöre förbunden hålla det föreskrifna spanmålslagret, samt efter missväxtår nytt lager, vid först infallande ymnigare skörd , istad - x 2 Stats- samt Allm.
Besv- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o i3. gad ordning ovilkorligen anskaffa; och 3:o att ytterligare understöd, genom Statsbidrag, ej borde ega runi, så vida icke någon utomordentlig hä-ndelse skulle inträffa; och är Motionairens förslag, i afseende å sättet att inrätta dessa spanmåIsförråd, hufvudsakligen af följande innehåll: alt inom hvarje Härad, Pastorat eller Socken skulle finnas ett lager af spanmål, beräluiadt till lÅinst åtta kappar, af ett eller flera sädesslag, för hvarje person; att skyldigheten att hålla detta upplag borde åtfölja jorden, och att icke någon på landet bosatt och skaltskrifven person vore fri från skyldigheten att årligen göra upplag af säd, ehuru jordegaren borde insamla den spanmål, som af de på hemmanet boende hushåll skulle utgöras; varande äfven motionen bilagdt ett utaf Kronofogden J.
Berger afgifvet utlåtande, i anledning af Kammar-Rådet Welins underdåniga förslag, till inrättande af District- eller Socken-magasin. 2:0
ALLMÄNT REGISTER v •" i ÖFVER * > BIHÄNGET TILL SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, t ' ' , • ■" v' . r’ .. , • - : ; .. /. vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, aren 1828, 1829 och 1830.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS P. A.
NORSTEDT & SÖNER, l83o.
Detta Register, hvartill manuscriptet borde vara färdigt och till vederbörligt tryckeri aflemnadt sednast inom 3:ne månader från Riksdagens afslutande den i9:de sistlidne Mars, ur upprättadt i enlighet med det dertill af R. H. St. faststäldte Formulaire.
I afseende på registrets hänvisningar observeras: