Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frivilligt uppgifver sig vilja bidraga till Theaterns bestånd och njuta dess nöjen , och (skulle detta kallas beskattning å Nationen, så kan min Casseur också sägas utöfva en sådan , då han icke skänker, utan säljer
En^ tréeBilletterne) eller 2:0
Angifva sig till nämnde Öfverflödsarticlars bruk, och dessas afgift består i några Skillingar om året och drabba ingen fattig.
Nyheten af mitt förslag bör icke förskräcka, ty det innehåller ju intet annat, hvarken i saken eller i sättet, än hvad i långliga tider varit och äfven nu åter blir brukadt i anseende till öfverflödets njutningar.
Invänder man, att då förslaget ändå hufj vudsak!’gen utgår på en frivillig afgift, kunde ändamålet lika väl vinnas genom vanlig fri Subscription, svarar jag, att
Subscriptioners
Den 25 Mnji. 227 vanliga öden, när det kommer till incassenng, äro nogsamt bekante:
Att Theatern, som har bestämda utgifter, ej kan bero till sin inkomst på så vacklande grund, och att derföre måste denna Subscriptions emottagande och ^drifvande ställas under Allmänna Autonteter. nas controll och åtal.
Rättigheten för Theatern åter, att njuta denna officiella handräckning grundar sig på dess egenskap af ett all. mant Perk, som äger ett sannt nationell värde.
Bestrides detta med framgång, har jag tält förgäfves ifrån och med lörsta ordet härom.
Invändes, att lika gerna , som i Stockholm, borde då Theatrar i ProvinceStäderne af Autoriteterne på lika sätt understödjas, svarar jag, att Hufvudstaden väl har, till ett företräde härutinnan, rättigheter, sorn ej ens behöfva deduceras, att Folk nu mera i ProvinceStäderne ej lemnar möjlighet, och ej h lier bildar samma nödvändighet till Theaterns underhållande på en agtningsvärd fot, och slutligen att det beror ju af hvarje ProvinceStads innevånare, att innom sig bilda en dylik Spectaclebevillning, som den jag föreslår.
Tåg slutar här.
]ag tror mig ha bevist, att till underhållande af vår NationalTheater äga vi furmågan.
Det ankommer på Riksens Ständer att afgöra, om vi hafva viljan.
Saknas denna, hvad ’ förmår då jag allena?
Då miste jag väl låta ramla den Nationallnrättning jag nu i 6 år, under så många excentriska sysslosättningar, med betydlig risqueför egen 223 Den 25 Maji.
Förmögenhet, uppehållit, och jag vågar såga i förkofrat.
Ett ord i afseende på mitt personliga för» hållande till saken, önskar jag få tillägga, emedan det kanske styrker mitt tal.
Mitt nit är rent för all inflytelse af egna nyttan.
Om få veckor afgår jag tillden Utländska Beskicka ning mig är anlörtrodd.
Då upphör möjligheten för mig att behålla Kongl Theaterns styrelse; då upphör för mig, så på nyitans som nöjets vägnar, allt p rsonligt interesse vid Kongl Theaterns bestånd eller fall.
Jag har ju således tält af lika ren som brinnande ifver för National rättvisans heder, af rent nit för mine Landsmäns nytta och nöje; af ren värme för det vackra och interessanta Nationella Verk Gustaf III och Cail Fersen anlagt; af ren tacksamhet för de många utmärkta och agtningsvärda Artister, hvars Förman jag med så mycken tillfredsställelse varit; hvars öden alltid skola ligga mig om bjertat, och hvars framtid jag nu, med förhoppningsfull förtröstan, anförtror till Riksens Ständers faderliga ynnest och beskydd.
Friherre Åkerhjelm , Gustaf Fredric:
Då StatsUtskottet, uti dess nu upplästa Betänkande, endast föreslagit, att understöd af Allmänna Medel må för Theatern beviljas till innevarande års slut, eller till den 1 Januarii 18195 men jag önskar, att Theatern äfven efter den tiden må fortfara 5 så anhåller jag att få fram*
Den 2 5 Maji. ställa mina tankar i ämnet, genom uppläsande af följande skrifteliga Anförande:
Fastän jag i hufvudsaken instämmer med Grefve Löwenhjelm uti dess grundliga Och sanningsfulla Anförande, om våra Theatrars belägenhet, och de förhållanden, som vid detta års slut hota dem med undergång, torde det likväl tillåtas mig, att äfven i detta ämne få framställa mina tankar. f Jag skulle i sanning göra mig en föreJ bråelse, om jag icke talade för bibehållandet af den Svenska Theatern, just i det ögonblick, då densamma, så väl för sitt Classiska värde, som för sin, utan mellankommande hjelp, oundvikligen inträffande upplösning, påkallar.ett upprigtägt deltagande af alla dem, som älska minnet af smakens och konsternas första ljusa tidepunct i vårt Land.
Jag skulle troligen åt mig sjelf skapa en i framtiden ångrande erinran, om jag med tystnad afvaktade resultater, sorn möjligen genom ögonblickets afgörande kunde lemna åt förstöring det, som fordrar man-' naåldrars tiderymd, för att grundläggas och fullbordas, och som genom denna förstöring öfverlemnar åt samma öde flera ioo.'de Svenska Medborgare, hvilka åt Theatraliska yr. ken uppoffrat sin tid och sina krafter, under det de grunda sina förhoppningar om en fortfarande utkomst på förbindelsers helgd och Contracters säkerhet.
Vi äro Innevånare af ett Land, der luftstreckets hårdhet minskar anspråken på de 230 Dm 25 Maji. njutningar, som mera lyckligt belägna Län.' ders Folk äga; men vi ersätta denna undervigt, och jemna mången gång denna olikhet genom den värma vi äga för allt stort och allt intagande, och sätta oss dymedelst i bredd med de af naturen mäst gynnade Nationer.
Ingenting öfvertygar mera om sanningen af detta bedömmande, än Vettenskapers, Vitterhets och fria Konsters framsteg i vårt Land; och ingenting visar en sannare stämpel på verkan af Svenska Nationens anlag för dessa yrken, än våra Theatrars i vissa afseenden jemngoda värde med de bättre i Europa.
Jag kan icke föreställa mig såsom en möjlighet, att en Hufvudstad, med det anseende som Stockholm, skulle i vår tid kunna finnas, utan att äga en Theater, som räknade rang och värde bland andra Länders.
Jag kan icke göra mig begrepp om tillvarelsen af en Politisk Stat i vår tid, som i medelpuncten af allt hvad uti en Monarchi är stort, lysande och mägtigt, skulle sakna de Inrättningar, hvilka uti alla andra civiliserade Länder åt den fredliga Medborgaren skänka tillfälle, att med ädlare sinnesförströelse tillbringa lediga stunder och förmå den osedlige och lättingen, att åtminstone använda en del af sin tid med sådana tidsfördrif, der han hvarken påskyn. dar sitt eget förderf eller det Allmännas.
Jag för min del kan således icke tänka mig cn möjlighet af vår vackra Theaters un - Den 25 Maji. 231 dergång; må det derföre tiliåtas mig, att be; tänka möjligheten af dess bibehållande.
Grefve Löwenhjelm har för detta sednare ändamåls ernående framställt tvänne förslag.
Det första, eller det, hvarigenom han projecterar fastställandet af en frivillig
Bevillning för begagnandet af Spectacler, hvilket egentligen skulle träffa Hufvudstadens Innevånare, äger den egenskapen, att genom sin caracter af frivillighet, och genom sin fördelning på dem, som mästäro i tillfälle att njuta ett tids* fördrif, för hvilket de erlägga afgift, vara det mäst populaira.
Men som det tillika, likt alla frivilliga Bevillnings-methoder, är till resultatet obestämdt och osäkert, har han uti det andra Förslaget framställt ett Correctiv emot en genom det förra befarad otillräcklighet.
Då jag nu i det förstnämnde instämmer med Grefve Löwenhjelm, anhåller jag, att i stället för det sednare, för min del, vördsamt lå fö* reslå följande:
Till fyllnad af den brist, uti de, genom Grefve Löwenhielms uppgift, för Theatrarnes bibehållande erforderlige 30,500 R:r, som trolig gen uppkommer derigenom, att den frivilliga Bevillnings-afgiften icke uppgår till denna Summa, skulle jag anse, att sedan Kongl. Maj.t af Allmänna Medels öfverskotten aftagit det anslag deraf, som till Dess Höga disposition nu, som vid förlidne Riksdag, af Riksens Högloflige
Ständer för sådant ändamål är anordnadt, 532 Den 25 Maji.
Maj:t måtte äfven af Riksens Ständer i underdånighet autoriseras, att af de återstående Öfverskottsmedlen få till Theaterns biträde disponera hvad som uti ofvannämnde 30,500 R:dr möjligen kan fela.
Det är att förmoda, att denna brist icke blir betydlig, och det är både att förmoda och att högligen önska , det blidare och gynsammare utsigter, för Handel och Näringar öppnade tillfällen , att genom förökade Tullintrader erhålla förökade Statsinkomster, hvarigenom ett sådant anslag, som det jag nu föreslagit, kunde så mycket lättare utgå.
Då jag nu uttryckt min önskan, att Theaterns undergång måtte af Nationens npplysfa Representanters ädelmod förekomma9, om dertill gifves några utvägar, får jag äfven förklara, att det förslag, som jag framställt, egentligen har den åsyftning, att öppna flera utsigter till biträden, än de , som redan äro nämnda.
Med tillfredsställelse skall jag i alia fall offra min skärf, om jag derigenom undviker att få se en Classisk Inrättning för Fäderneslandet gå förlorad.
Jag tror derföre, att detta ämne påkallar behjertande, och är för min del öfvertygad, att ingen Styrelse af Svenska Theatern mer3 förtjent uppmuntran för sin verksamhet och sitt nit, än den nu varande} måtte han af ödet skonas för motsatsen.
Friherre Åkerhjelm tilläde derefter:
Ian. ledning af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag att Statsutskottets Utlåtande må Dén 23 Majt.
233 varda åferremitteradt, och att mina anmärkningar dervid må få till Utskottet åtfölja.
Då jag, följan de min känsla, tager mig friheten understödja de anmärkningar tvänne Talare nu gjort, ser jag mig ej kunna anföra bättre skäl, än de.
I alla tider har vårdnaden förde fria Konsterne gåti i bredd med N»tionalupplysningen, och jag känner en hflig smärta vid den föreställning, art vi skulle sjunka ifrån hvad vi äro.
Men bär synes mig sak vara ett och sätt ett annat; och just för det jag önskar saken, ville jag att ett säkrare sätt' uppgafs, än det Grefve Löwenhjelm föreslagit; och jag skulle alltså begära , att StatsUtskottet anmodades att tillse, om ej andra tillgångar kunde medgifvas.
Mig förefaller att det blir svårt att controllera, om den, som anmäler sig att köpa Billet, har vid Mantalsskrifningen angifvit sig till Spectaclernes begagnande eller ej; så så mycket mera svårt, som Theaferns interesse alltid vore, att Billetter köptes, ehvad köparen ägde rätt eller ej.
Jag har svårt att anse den fria Bevillningen för annat, än en tvungen Subscription.
Friherre Åkerhjelms förslag är då, kan hända, bättre; men äfven det synes mig kan hända ej så alldeles säkert; och jag tror derföre att StatsUtskottet borde anmodas att utse tillgångar.
Lika med samteliga värda Ledamöterne, som nu talat i detta ämne3 anser äfven jag
Theatern 234 Den 25 Maji, hafva ett vigtigt inflytande på Nationens bilds ning, litteratur och sedlighet; samt finner derföre ganska billigt, att Nationen gemensamt bidrager till underhållande af denna Nationalhyfsningens CentralSchola.
Jag skulle derföre högeligen önska, att Höglofl.
StatsUtskottet kunde utfinna någon möjlighet, att af Statens medel fylla Theaterns behof.
Skulle detta åter ej kunna låta sig göray så synes visserligen den enda utväg till Theaterns bibehållande böra sökas i ökade tillskott af dem, som vilja njuta dess nöjen.
Men att detta skulle, såsom Herr Grefve Löwenhjelm föreslagit, ske genom en bestämd ärlig afgift eller Bevillning för rättigheten att besöka Theatern, anser jag, af flera skäl, mindre billigt och lämpligt.
Detta Beskattningssätt skulle nemligen förorsaka en ojemn förhöjning i priset på Theaternöjet, och blifva för hvar och en desto mer orättvist tryckande , ju mindre ofta han besökte Theatern, samt tvertom.
Dessutom skulle Controllen blifva nästan omöjlig, eller åtminstone kunna föranleda till de obehagligaste missbruk och oredor.
Jag vågar derföre tro, att det simplaste, billigaste och rättaste vore, att blott höja priset på Billefterna.
Då finge hvar och en tillskjuta till Theaterns underhåll, jemt i samma förhållande, som han begagnade sig deraf-
För öfrigt förfölle härigenom den ledsamma och obehagliga Controllen helt och hållet, ty hvar och en finge vid sjelfva Billettens uttagning, i den förhöjda afgiften, tillika skatta för rättigheten att skatta för samma Bil let.
Den 25 Maji.
235 Likväl får jag ännu en gång förklara min önskan, att någon utväg kunde gifvas, att af Statens medel understödja Theatern, på det ej den ringaste förökning i priset på Theater nöjet måtte bidraga till att afhålla Allmänheten från att söka det.
Jag anhåller således, att Betänkandet må, tillika med dessa mina anmärkningar, varda återremitteradt.
Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold :
Innan man fattar något beslut i förevarande ämne , måste fästas uppmärksamhet derpå, huruvida Spectaclerne äro nyttige eller skadlige i Samhället.
Till besvarande af denna fråga hafva serskilta Reflexioner mot och med, både i theologiskt och moraliskt afseende , tid efter annan blifvit framställda.
Jag lemnar hvar och en serskild tanka sitt behöriga värde, och ämnar icke härstädes ingå uti en vidlyftig afhandling , utan blott i korthet yttra min öfvertygelse , som jag tror vara en axiomatisk sanning, att Spectacler, långtifrån att vara skadlige, äro oskyldiga tidsfördrif och äfven gagneliga för sederna , allenast Vederbörande göra noggrannt urval af de pieser, som skola uppföras, och genom Censur afskilja del i någon måtto anstötliga.
Ungdomen behöfver efter arbetsstunderna uppmuntran ; den flitige och idoge Medborgaren är ock stundom i behof af recreation ; och den sysslolöse bör icke heller betagas tillfälle att vinna anständigt och för hans maklighet pas - 236
Den 2 5 Maji. sande tidsfördrif.
I stora Städer kan icke upp. finnas för Allmänheten något gagneiigare än Spectacler , och i saknad af dem skola helt säkert de fleste på de stunder Spectacler eljest vanligen hållas^ använda deras lediga tid antingen vid spelborden elfer till mer och mindre kostsamma vallfärder åt Värdshusen.
Då sålunda Spectacler äro gagneliga , hvarföre skola de ödeläggas , för att lemna rum för utsväfningar af vådliga följder för Samhället?
Jag anser dem derföre böra bibehållas , och i politiskt afseende varder ock detta en nöd.
Vändighet.
Bland alla civiliserade Stater, hvar finnes väl den Hufvudstad, som icke äger Theatrar ; och månne det då vore värdigt den stora Svenska Nationen att föivägra dess Hufvudstad NationalTheater, sorn visserligen erfordras bland Representationer af Majestätets glans och Nationens egen höghet?
Nej! jag känner den rådande National-anden, den påminner mig allt för väl Allmänhetens harm och omdöme, enär det rykte utspriddes, att f. d. Konung Gustaf Adolph villerasera stora Operan och det dertill inredda hus.
Är en NationalTheater gagnelig och nöd: vändig, samt måste bibehållas; följer ock deraf ostridigt, att tillräckliga medel måste anslås till dess underhåll, och att utvägar måste vidtagas till anskaffande af den erforderliga summan, hellst man icke kan begära, att Den 2 5 Maji, 237 Konungen af egna medel skall göta detta tillskott.
Herr Grefve Löwenhjelm har föreslagit åtskilliga utvägar till godtgörande af den nödiga Underhålls-summan; och ehuru jag till största delen är ense med bemäide Herr Grefve i detta ämne; torde det förlåtas mig, att jag likväl vid dess Förslag finner mig befogad till en anmärkning.
Om jag rätt fattat Herr Grefvens mening, föreslår Herr Grefven 5 procents förhöjning på den blifvande ÖfverflödsBevillnings-afgiften, hvilka 5 procent skulle tillfalla TheaterunderhållsFonden.
Men jag anser alla Bevillnings-afgifter böra inflyta till StatsCassan och användas för de ändamål, hvartill de blifvit af Riksens Ständer anslagne; och finner det obilligt att pålägga Allmänheten en högre Bevillning för öfverflöd, endast till Theaterns underhåll.
Deremot förenar jag mig med Herr Grefven, att hvar och en , som vill begagna och frequentera Spectacler, betalar för sjelfva friheten dertill en viss årlig afgift eller Contribution till TheaterCassan, hvilken särskildta Contribution troligen kommer att utgöra en ansenlig summa; och om brist likväl skulle uppkomma, finner jag skäligt tillstyrka, till fyllnad deraf, det anslag, sorn en värd Tutare, Herr Friherre Åkerhjelm projecferat.
En värd Ledamot af detta RiksStånd, Herr Friherre Boye, har emot den föreslagna frivilliga afgiften gjort invändning i anseende till 233 Den 25 Maji, svårigheten af behörig controll, som efter hans förmenande skulle ske vid Theater-luckan , hvarest Billett-försäljningen veikställes.
Men dertill får jag svara, att här ingalunda är fråga om controll vid Theater-luckan på dem, hvilka beredt sig frihet, att få frequentera Spectacler, ty lika litet den, som vill 6upa Brännvin eller dricka Caffe, är förbunden, att å Värdshuset, Näringsstället eller Krogen uppvisa sin
Debet-sedel till utrönande deraf, om han erlagt den för en sådan frihet bestämda Consumtions-afgift, lika olämpligt vore det ålägga TheaterBillets-försäljarne, att affordra köpare deras Debet-sedlar.
Controllen bör i detta detta fall vidtagas i likhet med hvad som stadgas för all annan Bevillning»-afgift och Uppbörd j och om något underslef det oagtadt äger rum, får det gå; i det hela vinnes dock ändamålet.
En annan vård Ledamot Herr Cederskjöld har föreslagit förhöjning på priserna för Billetter till NationalSpectaclerne.
Någon förhöjning torde väl kunna ske, emedan erfarenheten visat, att Theaterhusen vid Representationer äro så uppfyllde, att man svårligen kan erhålla Billetter utan att prenumerera derpå långt förut.
Men prisen måste likväl vara modererade, på det icke Theatrarne skola komma att sakna nödigt antal Åskådare — och bör väl Nationen hafva det förtroende till TheaterStyrelsen, att den uppfyller det billiga anspråk, som kan äga rum, så väl om Bil— lett-priserna, som om indragning eller förminsk - Den 25 Maji. 239 ning af onödiga Sujetter för Theatern och för högt uppdrifna aflöningar m. m.
Jag anhåller således att Betänkandet, åtföljdt af dessa mina anmärkningar, mätte åter.; remitteras, i förhoppning att Utskottet förfat. tar ett nytt Betänkande, mera öfverensstämmande med tidehvarfvets kraf Och Nationens tanka.
Och då Herr Grefve Löwenhjelm sökt freda sig ifrån misstanka, att egennyttig afsigt vore grunden till dess förslag, synes det ock vara lämpligt, att arven jag, som ifrat för och tillstyrkt NationalTheatraines underhållande , nu jemväl vederlägger en sådan misstanka emot mig, om, mot förmodan, den skulle hos någon blifvit väckt; hvarvid jag blott får äran derom erinra, att då ödet undangömt mig på en aflägsen, utom Sveriges egentliga gräns belägen Ö, kan jag, som icke är i tillfälle att freqventera andra Spectacler, än dem Naturen skänker, icke heller hafva något eget inte-i resse deruti, ehvad Stockholms Theatrar ödeläggas eller underhållas.
Grefve Löwenhjelm.:
Jemte förklarande af min tacksamhet för de Talare, hvilka understödt min Motion, anhåller jag att få framställa några ytterligate anmärkningar:
Den afgift jag föreslagit blir alldeles frivillig.
Controllen blir sådan som Herr von Hauswolff den fattat s och är ingalunda påräknad 240 Den 2 5 Myi. att af FörsäljningsContoiren verkställas, utan att handhafvas såsom all annan controll öfver dylika afgifter.
Fruktan för ansvar hos den eoa , och grannlagenhet hos de öfriga , skall utan tvifvel uppfylla ändamålet.
Billet-prisernas förhöjning skulle mer ska-; da än gagna Cassan, Herr Cederskjölds anmärkning, att den föreslagna afgiften hårdast träffar den, som minst besöker Spectaelet, är väl rigtig, meu mathematiska rigtigheten kan ej näffas.
Hvad angår öfverskottens användande, på sätt Friherre Åkerhjelm och Herr von Hausswolff föreslagit, förenar jag mig alldeles med dessa Herrar, äfvensom jag begär remiss af ämnet till Bevillningsutskottet.
Hindrad att i rätter tid infinna mig i Plenum, för att afhöra Grefve Löwenhjelms Änförande, och sedan jag deruti hört rättvisa åberopas, vågar jag ej dervid göra några anmärkningar, innan jag af hela innehållet får tillfälle taga närmare kännedom, hvarföre jag anhåller, att Grefve Löwenhjelms Memorial må lä ligga på bordet till nästa Plenum.
Mer än en gång, och äfven nu har det väckt min förundran, att under detta Riksmöte, hvartill vi äro
Den 25 Maji. 241 äro sammankallade, för att söka återställa ordning och skick i vårt Penningeverk, höra sä många nya fordringar på Penninge-undersföd af Staten göras af mer och mindre nödvändighet, och bland dessa sednare räknar jag det sökta bidraget för Stockholms Spectaeler.
J*g viii ej nu mgå i undersökning om Spectaeler» nas nytta, men jag bestrider att det är rättvist, att ålägga Folket att contribu-ra till Stockholms Innevånare* nöje.
Fnvad ett så^ dant bidrag skall till vägabringas, antiag#n genom nya anslag af Statsmedlen, »Iler genom en särskild
Be villnings-afgift, eller på hvad annat sätt som hellst, skall gådant dock falla tungt på den fattigare Folkmassan.
Jag har lefvat den tid, då inga Spectaeler funnos i Stockholm , utom ett Franskt Spectacle för Hotvets räkning, men tror, att Svensk redligt het och mannamod äfven då fanns.
Det förundrar mig att höra, att man vill mäta Stockholm med andra Rikens Hufvudstäder, hvarest Folknummer!! uppgår till nära 1 million.
Om dessa Städer kunna utan svårighet underhålla lysande Spectaeler, så böra vi ej missunna dem sådant.
Jag tror väl, att Stockholm bör hafva ett NationalSpectacle, men det bor så inrättas och dermed så hushållas, att det kan bära sig sjelf.
Jag bestrider af sådan orsak Spectaciernas öfvertagande af Staten, samt förenar mig till alla delar uti Stats^ Utskottets afgifne Betänkande.
Det har smär-J tat mig mer än en gång, att då de Herrar Kidd, 0, Ad, Prot, VI. B. II.
Afd. 31, 32. 24* Dm 2 5 Maji. i StatsUtskottet, hvilka fått sig det besvärliga
Och ansvariga uppdraget anförtrodt, att föreslå Statens behof och utfinna medel dertill, ofta med bekymmer mäst se sig sakna till-, gång till fyllande af Statens mest nödvändiga utgifter, man äfven fordrar sådana, sorn med skäl anses mindre nödvändiga , och ej kunna fyllas , utan genom ökade Bevillningar pä Folket, hvilket jag anser för en orättvisa.
Jag har hört Herr Grefve Löwenhjelm ömma för jooo Personers öde , hvilka skola blifva olyckliga , om Spectaclerne ej understödjas , men jag svarar , att Nationen bes ar af flera , än dessa Personer, af nära 2 och en half million människor, och ctå största delen af denna massa ofta är i behof af skillingen, förtjena den äfven vårt medlidande.
Jag utbeder m g derföre Hans Excellence, Herr Grefven® och LandtMarskalkens Proposition till bifall af U.tskottets Betänkande.
Jag utbeder mig, att såsom en utveckling af min nyss förut yttrade mening , nemligen , att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna Bevillning för rättigheten att besöka Theatern , skulle förorsaka en alltför ojemn förhöjning i priset på Theaternöjet, blott få äran anmärka, att denna förhöjning skulle fördem, som äro Theaterns, om jag så får säga, beständiga Innevånare, blifva alldeles omärklig, och knappt uppgå till i å 2 procent, men deremot blifva ofantlig, och tilläfventyrs gå till nära ioo procent för dem, som blott några få gånger om Den 2 5 Maji.
243 året kunde besöka Theatern.
Dessa senare skulle häraf troligen alldeles afskräckas, hvilket de, lika sannolikt, ej skulle göra genom förhöjning i priset på Billetten; de förre deremot, för hvilka Billetprisets förhöjning blefve kännbarare än den årliga Theaterskatten, skulle helt visst icke af hushållning i denna del afhålla sig från Theatern.
Man synes således ej behöfva frukta, att Billett-prisets förhöjning skulle blifva menlig för Theatern, genom minskning af tilloppet j jag skulle tvärtom nästan vara benägen alt tro, att ju dyrare detta nöje blefve, desto ifrigare skulle man fika efter detsamma, kanhända till en stor del blott för att visa, att man har råd att njuta det.
Jag styrkes så mycket mer i denna tanka, som jag tyckt mig se de olika platserne på Theatrar i särskilta Länder vara olika begärliga, ej i afseen-i de på något verkligt och localt företräde, utan egentligen blott i förhållande till det högre priset, och till exempel SidoLogerna närmast Theatern skattas högre än Fonden, samt Parquettet eller främre delen af Parterren högre än Amphitheatern.
Dessutom skulle Billettprisets förhöjning medföra den stora fördel framför den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna TheaterBevillningen, att man på förhand kunde, med en mathematisk visshet, uträkna och bestämma, huru manga procent priset borde höjas, för att lemna det erforderliga tillskottet.