Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von HartmansdorffBeträffande det, Herr von Heyne anfört, om svårigheten att urskilja, huruvida öfverträdelsen skett, genom F"abriks-idkarens folk, eller af honom sjelf, så tror jag det tillhöra vederbörande Police uppsigt i orten och Domaren att urskilja sådant; men icke Lagstiftaren , att ingå i dylika detailler, då Han stadgat grundsatsen, Herr Hjerta :
Jag är förekommen af Hera von Hartmansdorff, och all fruktan är så myc - Dea 10 December f. nt.
49 5 ket mera öfverflödig, som det är lank, och ej brännvin, som behöfves för attik fabrikerne Herr Cederschjöld:
Jag anser det vilkor högst nödigt, att Fabriks-ägaren skall vara förlastig sitt privilegium , då harr försäljer bränvin , emedan annars ingen controll finnes ; helst jag vill minnas, att plikten för oloflig bränvins-bränning är så obetydlig , att Fabriksägaren lätt skulle kunna muta den tiilärnade angifvaren med mer än pliktens hela belopp, och derigenom troligen förekomma angifvelsen.
Således tror jag, att äfventyret bör vara så stort, att det utestänger all möjlighet af missbruk : och då man ej träder
Fabriks-idkarens privilegium för nära derigenom , att man blott hindrar honom att missbruka det; så ser jag ej någon betänklighet, men tvärtom en ren nödvändighet, att vidtaga ett sådant stadgande.
Utan allt tvifvel bör ansvarets stadgande motsvara lättheten af möjeliga missbruk ; men att vilja utsträcka det derhän , att vid första förseelse af en otrogen betjent vid Verket, privilegium skulle förloras, det är nog långt gånget.
Jag anser det vara lämpligast bestämma den frågan så, att stadgandet blifver i analogie med öfriga oeconomiska författningar.
Jag nödgas medgifva , pa sätt den siste Talaren yttrat, att det straff jag föreslagit är för strängt, och om man skulle följa analogien från andra näringar, såsom i 494 Den 10
December f m, bergsväg, bör det ej föJja förr, än tredje gången, men dä bör privilegium förloras.
Derföre hemställer jag , örn ej Ridderskapet och Adeln vill besluta detta , samt meddela beslutet de öfrige Stånden , jemte inbjudande , att deruti instämma.
Innan ett beslut fattas , sådant sorn den siste talaren föreslog , anser jag nödigt, att man noga känner beskaffenheten af det privilegium de ifrågavarande fabrikerne erhållit ;• ty det vore underligt, om ej redan det vilkoret funnes, att missbruk af privilegium medförer förlust af detsamma.
Om det finnes , vore det dubbelt olämpeligt för Riksens Ständer att besluta dess upphäfvande.
Jag tror mig böra hafva äran upplysa , att, enligt hvad eo af Delägarne i Gripsholms Ätticke-Fabrilc, Professor Betzelius, berättat mig, det blifvit uti denna Fabriks privilegium uttryckeligen förbjudet, att sälja bränvin, i följd hvaraf Fabriks-ägarne äfven skola vara så nogräknade, att de från andra ställen köpa det bränvin de för deras hushåll behöfva. f J Herr von Hartmansdorff':
Vid Grefve Lö-wenhjelms ytterligare anförande får jag anmärka , att en sådan grund ej finnes i vår Lagstiftning, eller användes i vår Lagskipning, att en husbonde straffas för tjenarens förbrytelse ; Skulle man ej vilja bestämma , att privilegierna förloras genom det bär omtalade Den 10 December f. m. 4tP missbruk , så torde man riktigast kunna stadga, att försäljning af bränvin från Fabriken förbjudes vid det ansvar, som i allmänhet ar gällande för privilegiers missbruk.
Grefve von Schwerin \
Om Ridderskapet och Adeln ej vill göra afseende på motionen , bör ingen underdånig framställning til!
Maj;t göras , och det anser jag vara det rätta ; men om en framställning skail göras, torde den ej böra blifva annorlunda än som följer :
Att nemligen Ridderskapet och Adeln , som icke fann skäl vara , att med särskild afgift belägga de Bränvins-pannor, hvilka vid de privilegierade Ätticke-Fabrikerne begagnas , likväl ansåg nödigt, det borde, genom underdånig Skrifvelse , Kongl.
Majus uppmärksamhet fästas på nödvändigheten af någon åtgärd, hvarigenom missbruk af de erhållrje privilegier , genom Bränvins-försäljning , måtte förebyggas.
Herr von Hejne : Uti Grefve von Schwerins förslag instämmer jag alldeles, och anhåller om proposition derå.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Grefve von Schwerin föreslagit , besluta , att Ridderskapet och Adele, sorn icke fann skäl , att med särskild afgift belägga de Bränvins-pannor, hvilka vid de privilegierade Ätticke-Fabrikerne begagnas , likväl ansåg Riksens Ständer böra genom underdånig Skrifvelse anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes fästa
Dess Den 10 December f ni.
Nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten deraf , att någon åtgärd , till förekommande af missbruk utaf de erhållne privilegier, genom Bränvins försäljning > måtte vidtagas.
Uppå derefter af Herr Gref ven och Landt* Marskalken gjord proposition , fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Bevillnings-Utskottets Utlåtande i allt öfrigt gilla.
Herr Ugglaj Göran Gustaf: Jag anhåller', att ett Protocolls-Utdrag om Höglofl.
Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut måtte genast meddelas de öfrige Riks-Stånden , och de inbjudas, att deruti instämma.
Herr Grefven oah Landt-Mar skalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut instämma.
Föredrogs å nyo och gillades Bevillningsutskottets den 5 dennes under N:o 67 aflåtne , samt den 8 derpåföljde e. m* på bordet lagde, Memorial, om Arfvode för Ofver-Conomissarien D. Ek, som biträdt Utskottet vid Bevillnings-Författningens uppgörande, Upp - Den 10 December e. m. 497 Upplästes till justering och godkändes följande Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers Underdånige Skrivelser till Kongl. Maj:t:
N:o 388- I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en Författning , angående Vattenverk.
Angående frågan om Näringsfriheten, samt dermed gemenskap ägande ämnen.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref , angående betalning af f. d. Kongl.
Famillens i Riket befinteliga förmögenhet.
Företog Ridderskapet och Adeln val af en Directeur och en Suppleant vid I-åne-Contoiret i Ridd. o. Ad.
Prot, XI Band. 32 Den 16 December e. m.
Malmö, och befanns vid Val-förrättningens slut klockan | till 8 eftermiddagen , hafva blifvit utsedd till Directeur : Herr af Callerholm, Gustuf Öfverste-Lieutenant, Riddare af Svärds-Orden, $6 röster.
Herr von Schoting, Justus Christoffer j Öfverste-Lieutenant, Riddare af Svärds-Orden ~ ~ 59 röster.
Vid förnyad föredragning af Banco Utskottets den 5:te dennes under N:o 94 aflåtne, samt den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagrie, Utlåtande, dels öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till regleraentariska stadganden, rörande Odlings lån, dels i anledning af yppad skiljaktighet emellan Riks-Ståndens härom tagne beslut 3 fann Ridderskapet och A.deln för godt, att, under förblifvande vid sitt i detta ämne förut fattade beslut, godkänna den af Utskottet, i händelse dess jemknings-förslag ej skulle bifallas , föreslagne votermgs-proposition.
Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskottets den 5 dennes under N:o 246 afgifne, samt
Den 10 December c, m, 499 den 8-de derpålöljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion, angående ändring i 9 Capitlet 2 §. Handels-Balken.
Föredrogs å nyo Banco Utskottets den 5 dennes under N:o 93 afgifne, samt den 8 der. påföljde eftermiddagen pä bordet lagde , Utlåtande , öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående de föreskrifter, som må lemnäs för Bankens atla— ning på fast Egendom intill nästa Riksdag.
Herr Munck af Rosenskjöldj Eberhard anhöll, att Banco-Utskottets Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet till nästa Plenum.
Herr Ankarsparre} Ingemar Augustförenade sig med Herr Munck af Rosenskjöld.
Herr Grefven och Landt-Mdr skalk en förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde anhållan, att Banco-Utskottets
Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 49 §. Riksdags-Ordnin. gen, förvägras.
Företogs till pröfning Stats Utskottets den 5:te dennes under N:0 649 aigifne, samt den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af ytterligare väckt frä.
5oo Den 10 December e. ni. ga oni utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag.
Herr Rosenbladj Bernhardj anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N:0 i.)
Mert von Hohenhausen, Michael:
Jag instämmer fullkomligt i hvad Herr Rosenblad yttrat.
Han har så fullständigt och med så mycken utförlighet utvecklat frågan , att det hvarken för Stats Utskottet eller Herrar Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret lärer vara möjligt, att deruti vidare misstaga sig.
Det var emedlertid ett sällsamt misstag , att Utskottet förmodade, det Ridderskapet och Adeln ej affordrat Riddarhus-Directionen den redo, sorn af densamma kunde åstadkommas, utan be hofde rådas dertill.
Utskottet hemställer nemligen : om icke Riddarhus-Directionen må erinrasj att om slutliga Redovisningen så väl för de härtill uttagne medel j sorn för sjelfva upplagan och hvad för de försålde exemplaren kan hafva influtit , foga verksam åtgärd samt Riksens Högloflige Ständer uppdraga Herrar Fullmäktige att följa detta ärende sä att redovisningen må bringas till snart och fullständigt slut.
Af Herr Rosenblads anförande torde Utskottet finna , att det är utaf StatsGontoiret, som redo härföre skall fordras, och att således Riddarhus-Directionen icke lärer bedöfva ställas under uppsigt af Fullmäktige i Riks - Deri 1.0
December e. m. 5o t gälds-Contoiret.
Jag förenar mig alitsa i anhållan oui återremiss af Betänkandet.
Herr Gref ven och Landt - Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-Utskotteis Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Om någon åt gärd skall kunna vinnas med återremiss af detta mål , så är nödvändigt att detsamma äfven, bl ifver återremitteradt fiån de öfrige Stånden, hvilka sakna upplysning om denna för dem alldeles främmande sak.
Jag anhåller derföre, att jemte Protocolls-Utdraget Herr Rosenblads anförande måtte få åtfölja till de öfrige Stånden.
Och bltf Herr von Hohenbausens berörde anhållan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets den 6:te dennes under N:o 652 afgifne, samt den 8 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte Betänkande, i fråga om grunderne för en ny Instruction för Riksens Ständers Revisorer 5 fann Ridderskapet och A - 5o2 Den 10 December e. m. deln, att samma Utlåtande endast borde läggas till Handl ängarne.
Lag- samt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottens den g: te dennes under
N;o 247 afgifne, samt den g:de derpålöijde eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskot» tens förut meddeidte Betänkande, om ändring i nu gällande föreskrifter, angående Förvaltningen af Kyrkornes Räkenskaper m. m.
Utskotten hafva i detta Betänkande förnyat sitt förra förslag, att den granskning
Kyrko-rakenskaperne i åtskilliga provincer, såsom Skåne , Halland , Blekinge och Bohus Län , förut undergått , såväl i Lands Contoiren, sorn i KammarRätten, hädanefter måtte upphöra, jag deremot anser en sådan grafiskniug vara af vigt , emedan Kyrkornes medel vanligen äro betydligare i desse provincer, än annorstädes Då Kammar-Rättens närvarande Personal är, utan någon förökning, tillräcklig, att förrätta denna granskning , och dä upphörandet deraf i alla fall skulle blifva eu förlust för det allmänna , så vågar jag anhålla om afslag å Betänkandet.
Herr Hjerta , Johan Gustaf:
Likasom förra gången, då Utskottens Betänkande i detta ämne förevar, kan jag ej annat än bestrida den sats Herr von Hartmansdorff fram - Den io December c, m. 5o3 ställt.
Jag tror det vara obehörigt, att Staten tillegnar sig en sådan gransknings-rätt öfver de eröfrade Provincernes Kysko-medel. och att dessa icke behandlas likasom alla de öfriga.
Jag vet ej, huru man kan anse sådana medel underkastade Statens Revision , sorn endast uppstått genom enskiltes frivilliga bidrag, eller hvarföre nian dermed skall öfverhopa Embetsman i ett Allmänt Verk i Hufvudstadcn.
Jag tillstyrker derföre bifall åt Utskottens Utlåtande, ehuru Utskotten icke förändrat sitt Betänkande , på sätt jag vid återremissen föreslog i usta punkteo.
Herr <von Hartmansclorff Jag har, vid detta tillfälle, icke förnyat det yrkande, som jag förra gängen gjorde, att nemligen alla andra Kyrko-räkenskaper borde undergå en lika fullständig granskning, som i de eröfrade Landskapen.
Om Ridderskapet och Adeln nu icke vill begära detta, så böra vi åtminstone icke rifva ned det rigtiga , som hittills bestått.
Jag tror för öfrigt icke ögonblicket nu vara inne för Riksens Ständer att begära någon förminskning af Allmänna Räkenskapers granskning , utan anhåller vördsamt om proposition till afslag pä Betänkandet.
Så mycket jag af det för ra Betänkandet kan påminna mig, så mäste man äga tillräcklig säkerhet, att granskningen kommer att verkställas lika väl, som af KammarRätten, då Utskotten föreslagit, att vissa Revisorer skola dertill utväljas från hvarje för - 5o4 Den 10 December «, m. samling.
Nä'r nu detta blifvit föreslaget, hvarigenom de ibland dessa medel , som tillböra Församlingarne, men icke Staten, komma att behandlas i likhet med alla öfriga Kyrko-medel i Riket, så tror jag detta vara öfverens'
Stämmande med rättvisa och billighet, samt bidraga att utplåna en af de flera olikheter, som ännu skilja de eröfrade provincerna från Rikets öfriga Landskap.
Herr Ribbing^ Arvid :
Jag har redan en gång förut uppgifvit det skäl , på hvilka jag tillstyrkt bibehållandet af en allmän Revision öfver ifrågavarande cassör; Kyrkornes betydliga egendom, och deraf följande mera omfattande vård och vidlyftiga Räkenskaper, hvilket allt förr fordrade sin egen man, eller Kyrko-Inspectoren, men hvars beställning örverflyttades på Pastor, med öfverinseende af Rikets KammarVerK.
Genom införande af det förra besparades en löneutgift: genom bibehållande af det sednare skall hädanefter som hitintills de anmärkningar, som vid Revisionen göras, tillskynda Cassorne flerfaldige och betydlige återbetalningar och behållningar, om hvilka de eljest skolat gå miste.
Man bör äfven taga i betraktande, att flere församlingar ofta bestå af ett enda Frälsegods, der en Inspector ej sällan äger så mycket inflytande, att han gemensamt med Pastor annars kunde behandla cassan på ett alldeles enväldigt sätt, sorn ingalunda vore för Kyrkan förmånligt.
Man bör derföre ej 6kära alic öfver en kam, utan taga hvar sak för sig i närmare betraktande.
Dm 10 December e. m.
So 5 Herr Lagerhjelm, Pehr:
Enär det ännu icke blifvit utredt, om dessa cassör verkeligen äro af enskilt ursprung, utan sjelfva deras ålder gör, att man är derom i ovisshet, tror jag icke, att man bör upphäfva den allmänna granskningen deraf
När dessutom denna granskning existerat från långliga tider tillbaka, och inga klagomål deröfver inkommit från det Embetsverk , som handlägger Revisionen, så vet jag icke ens något skäl , hvarföre den ej kan fortfara, Att den är nyttig, utvisa de baiancer, som ofta varit föremål för detta Embets-Verks åtgärder.
Jag yrkar derföre, att den måtte fortfara, efter ingen enskilt person eller autoritet derutaf förnärmas, samt instämmer helt och hållet med Herr Ribbing och Herr von Hartmansdorff.
Vid denna Riksdag har mycket varit i fråga om vidtagande af Municipal-inrättningar, men icke sådana, sorn berättiga en menighet, att sjelf afgöra sina vigtigaste anlägenheter, utan snarare ett slags Police - anstalter.
Ifrågavarande förslag intenderar till en mera ren Municipal-inrättning, nemligen att
Församlingarne skola sjdfve få förvalta och revidera sina cassör.
Jag anser indifferent hvarifrån medlen tillkommit , dä man vet, att de nu tillhöra Kyrkorna, jag vet icke heller , hvarföre en olikhet skall äga rum emellan dessa församlingar och alla öfriga.
Och om på något ställe endast en ägare finnes till hela Församlingen, så lärer det väl vara hans interesse j att underhålla sin Kyrka i det bästa 5o6 Den 10 December c. m. skick.
Det vigtigaste inkast är det, som Herr Lagerhjelm gjort, att medlen ej skalle tillhöra Kyrkorne; men när ingen annan äger några anspråk derpå, måste de väl anses som Kyrkornes egna, och icke som Stats-medel.
Hvad angår ämnets vigt, får jag blott yttra , att just Invånare från dessa Församlingar hafva yrkat, att de måtte sjelfva få se , huru det står till med deras cassör.
Deremot har Preste-Ståndet afslagit Utlåtandet, och allt detta är för mig en ökad anledning att yrka , äfven de Skånska Kyrko cassornas Revision af Församlingarne sjelfva.
Nu är likväl frågan icke blott om Skånska Kyrko-medel, utan äfven de i Halland Blekinge och Bohus Län, och då skulle de lida deraf, att i Skåne finnas 4 å 5 Församlingar, som hafva blott en ägare?
Mig synes det klart, att dä Församlingarne genom egne Revisorer få granska cassorne, och Prostarne äfven granska dem, vid Revisionerna i Församlingarne, blifver denna granskning ganska fullständig.
Jag kan åtminstone ej se, huru några origtighetar äro deraf att befara, och förenar mig i Borgare- och Bonde-Ståndens mening.
Det lärer förhålla sig med ursprunget af dessa cassör, likasom med tillkomsten af andra dylika i Danmark och Norrige, att en del af Krono-tionden blifvit anslagen till Kyrkornas underhåll.
December c. ni. köper man der en Kyrka, såsom annan Egendom , för att draga större nytta af Tionden, än kostnaden utgör för hennes underhåll, eller ock vårdslösas hon.
Exempel derpå hos grannarne äro icke sällsynte.
En värd Ledamot har uppgifvit, att det skulle vara Församlingarne förment , att sjelfve granska sina cassors förvaltning; men jag tror han misstager sig, och skulle önska, att han eljest ville bekräfta sitt påstående med något exempel derpå.
För säkerheten om vården af det allmännas egendom är det vigtigt, att förvissa sig det Kyrkornas medel behörigen varda till deras behof använde, och dertill fordras, att det allmänna, genom vederbörande Embets-Verk, kan bevaka sin rätt.
Följakteligen anser jag det ingalunda med en viss Ledamot vara tillförlitligt, att, cm en person vore ägare af en hel Församling, han ock skulle vara destomera män om dess Kyrko-cassa, ty det kunde i dessa bistra pennings tider lätteligen hända , att han, för att hjelpa sig
Ur egen ögonblicklig förlägenhet, begagnade Kyrkans medel, och sedermera icke kunde ersätta riem.
Jag tror icke på de öfverdrifvet stora verkningar , man lofvar sig af Municipal-inrättningarne , och en stor skillnad skulle det otvifvelaktigt blifva mellan en sådan Socken-granskning, och den, som af Kammer-Rätjen verkställes.
Enskildt bär jag hört af personer från de så kallade conqueterade provincerne , att då Pastorerne skola göra räkning för ifrågavarande medel, händer det, att de icke äro mera bevandrade i räkenskapsföring , än att de vända 6ig till ds afskedade Kyrko-Inspectorerne , fik 5o8 Den 10
December e. m. att mot särskild betalning få räkningarne uppgjorde.
Om detta ofta är lörhållandet med räkenskapernas uppsättande af Kyrkoherdarna, så kan man lätt sluta sig till , hurudan granskningen deraf genom Församlingarne allena skulle blifva.
Jag tror dessutom ej, att om en person alldeles eller till större delen vore ägare af en Församling, något val af Revisorer kunde äga rum , så framt man ej ville företaga sig en tom formalitet, utan mening.
Jag vågar ytterligare tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att icke, genom antagande, af Utskottens Betänkande, föranleda upphäfvandet af det, som redan i detta mål finnes stadgadt.
Förekommen af den siste Talaren , vill jag blott tillägga en reflexion , att nemligen kyrkorne icke böra behandlas , såsom en enskild tillhörighet.
Det visar det verkliga betungande, hvarmed Riket belastas, hvarje gång, då en kyrka skall uppbyggas, som icke sjelf har medel dertill.
När nu granskningen så länge fortgått , utan något klander deröfver från Embetsverken , så tycker jag man bör vara glad , att kunna bibehålla den * tills någon olägenhet visar sig derutaf.
Herr Cederschjöld _, Pehr Gustaf: Lika med de tvenne siste Talarne , tillstyr k er j^g , att granskningen i Kammar-Rätten mätte bibehållas.
Det är något hvar bekant , huruledes räkenskaper kunna förås så , att de äro ganska Svåra att controllera, jag hemställer då , huru det skall vara möjligt för en enfaldig Allmo - Den 10 December e. m. 5og ge , att verkställa denna controll , och det finnes åtminstone i Skåne och Halland, icke få församlingar, som endast bestå af Allmoge.
Och om äfven någon skulle finna en anmärkning att göra vid förvaltningen , är det ganska osäkert , om han hade mod att göra den gällande mot sin Pastor, Derföre anser jag saken böra handläggas af en högre authoritet, ehuru jag ej tror det vara Kyrkovärdarne och Församlingens
Deputerade betaget, att titta in i Räkenskaperne så mycket de vilja.
Det må tillätas mig, att tillägga ännu ett skäl.
Kyrkans enskjlta förmögenhet och inkomster användas för allmänt nyttiga ändamål , hvilka helt visst icke kunde vinnas om de endast skulle bero af enskildtas tillskott.
Sådana äro skolinrättningar, aflöning för barnmorskor m. fl. som i dessa Församlingar bestridas af kyrkans; enskilta inkomster.
Men om nu någon Församlings Ledamöter till och med kunde besluta , att sinsemellan dela Cassan, hvilket man väl kan anta som en möjlighet, skulle dessa inrättningar alldeles gå under.
Grefve von Schwerin Fredric Bogislaus:
Jag tror ej, att i Skåne, Halland och Blekinge finnas få folkrika Församlingar , som i Dalarne , Helsingland och vära öfriga Norra provinser, der Församlingar finnas af 6 till gooo personer bara bönder.
Kyrkorna äro der sköna , väl prydde, folket trifs i dem, och der visar sig ett helt annat väsen, än när man får öfver fjellen in i Norrige, der samma förhållande äger rum , som i Skåne, Halland och Blekin - Den 10 December e. m. ge.
Der äro kyrkorne fula, och på folket synes , att det ej trifs i dem.
Jag känner 5 huru det tillgår i Dalförsamlingarne.
Det är icke möjligt för dem, som hafva hand om räkenskaperne, att göra orätt.
Men det kommer sig deraf, att folket har intresse för saken.
Nar der blir fråga om en ny ljuskrona, eller en prydnad för orgelverket , komma de unga tillhopa , och skjuta tillsammans dertill , hvilket jag tror icke händer i andra Församlingar, der allmogen afhälles frän räkenskapernes granskning.
Det frapperade mig, att se den stora skillnaden härutinnan emellan Jemtland, Ångermanland och Norrige.
Som det såg ut på det yttre af kyrkorna, så såg det äfven ut i det inre af deras boningar.
För min del är jag öfvertygad , att om man lät folket delta i granskningen, bief det ett helt annat folk.'
Jag vill ej bestrida , att räkenskaperna må gå till Kammar-Rätten , hvarest granskningen likväl ofta en längre tid, ja ända till jo år fördiöjes, blott att man för all del icke nekar folket att revidera sjelfva; det vill säga, bibehålla dem vid rättigheter , hvilka hos dem uppehålla intresse för saken.
Jag anhåller om Proposition till bifall.
Ett sätt att förena de skiljaktiga meningaine synes mig vara att låta granskningen af räkenskaperne hos vederbörande Ernbetsmän fortgå hädanefter som hitintills, men under tiden lemna Församlingarnes innevånare rätt att äfven granska , intilldess det af dem kan ske med den säkerhet, som i början Den 10 December e. m, 5 n icke är att påräkna.
Jag har i min vid förra Betänkandet bifogade reservation yrkat, att Kyrkoräkenskaperne tvenne veckor förr än de till Lands - Contoir en böra inga , skola öfverlennäs till Församlingen som del tillhörer , att genom valde Revisorer inom sistnämde tid desamma granska , dervid göra anmärkningar, och i den ordning Kongl. Förordningen om Sockenstämmor och KyrkoRåd af den 26
Februarii 18iy utstakarj utföra de besvärj hvartill de kunna finna sig befogade ; dock bör alltid den allmänna granskning af Räkenskaperne j som Lands-Contoiretj enligt Kongl. Instruction af den 12 April 1815 åliggerj föregå det Konungens Befallningshaf vandes beslut i ämnet som kan varda päkalladt.
Enligt hvad jag tycker mig finna , Jigger häri en tillfyllestgörelse för hvad raan önskar, hvaiföre jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken vågar anhålla om Proposition derå.
I anledning af Grefve von Schwerins erinran, utber jag mig att blott få påminna om den skillnad, sorn äger rum emellan en talrik och en liten Församling.