Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med tillkännagivande, att från Landtbruks-akademien blifvit till R. o. Ad. öfverlemnade 15 inträdeskort till akademiens sammanträde nästa Måndag den 16 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm, de medlemmar af Ståndet, som ville begagna sig af dessa biljetter, att hos Riddarh.-Fiskalen sig anmäla.
Upplästes ett utaf Hr Hallenborg, Magnus, inlemnadt mern. af följ:de lydelse:
Af enskilda angelägenheter förhindrad att vid riksdagen qvarstadna, får jag afsäga mig min plats såsom ledamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t, under ödmjuk anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Elektorer att utse en ny ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Hr Hallenborg.
Borgare-St:s den 7 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 218, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Borgare-St:s beslut ang:de Exped.- Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om statspension åt Öfversten m. m.
Utan att vilja inlåta mig i sjelfva saken, ber jag blott att få upplysa att den Exped.-Utsk:ts skrifvelse, som ifrågav:de inbjudning afser, enligt officiella intyg, tecknade på samma skrifvelse, redan är bifallen af R. o. Ad., af Preste-St. samt af Bonde-St., vid hvilket förhållande ifrågav:de inbjudning icke lärer kunna föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Den 11 Mars. 61 Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. torde finna, att, vid det utaf Frih. af Ugglas omförmäldta förhållande, den ifrågav:de inbjudningen icke kunde föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats- samt Allm. Resv.- o, Ekon.-Utsk:ts d. 28 sisth Februari och 4 dennes på bordet lagde Retänk.
N:o 17, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af kronans uppbördsman m. m. 1 :sta punkten.
Uti en vid förra riksdagen afgifven motion fästade en ledamot af Hederv.
Bonde-St. uppmärksamheten på de besvärligheter, som i de norra orterna förorsakades af det olika sättet för uppbörden af kronans inkomster och af de åt militäre tjenstemän indelta räntor och tionde.
I anledning af denna motion afgåfvo R.
M. en underd. skrifvelse af innehåll att K.
M. täcktes, på sätt K.
M. lämpligast funne, i nåder tillse, huruvida, genom förändring i uppbördssättet af indelta räntor och kronotionde, anslagen åt militäre tjenstemän, någon lättnad i berörda besvär må kunna beredas.
Utan att afvakta något svar på denna framställning, har man vid innev:de riksdag hos R.
St:r väckt motioner, dels i enahanda och dels i något vidsträktare syftning.
Det som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är Utsk:ts Utlåt, öfver de af Gr.
Mörner och af riksdagsfullmägtigen Fredriksson afgifne motioner.
Utsk:t har anfört åtskilliga svårigheter för verkställandet af det i dessa motioner framställda förslag, svårigheter, hvilkas omfång man, enligt Utsk:ts egna ord, måste känna och till hvilkas besegrande man måste utfinna medel, innan förslagets fullständiga pröfning kan R.
St:r underställas.
Oaktadt alla dessa svårigheter, som Utsk4 icke sett någon möjlighet att sjelf undanrödja, och oaktadt Utskit i sitt Betänk. angifvit, att det visste att K.
Krigs- och KammarColkna afgifvit infordrade underd. utlåtrn i detta ämne, och det således redan vore K. M:s Nåd. pröfning understäldt, så har Utsk:t likväl icke dragit i betänkande att tillstyrka olvannämnde motionärers omförmälda förslag, utan att, såsom vid förra riksdagen, begära någon inskränkning i tillämpningen.
Vid sistlidne riksdag, då frågan om militise-statens aflöning var före, så ansågo nemi. R.
St:r att, ehuru de erkände billighet vara för förslaget, så voro de likväl nödsakade att begära en undersökning, hvilken skulle hvila på den grund att, såsom det står i motiverna till den underd. skrifvelse, R.
St:r då afläto till K. M., R.
St:r under förutsättning att nuv:de uppbördsrnäns rätt till sina löneförmåner ej förbises, och att indelningshafvarne utbekomma sina 62 Den li Mara. löner åtminstone lika tidigt som hitintills, funnit sig böra i underdånighet anhålla ete.
Jag nämnde att Utsk:t vid tillstyrkande af motionerna icke brytt sig om att dervid fästa några vilkor.
Det har visserligen blifvit sagt att beloppen, som blefvo insända till läns-styrelserna, skulle vederb:de kostnadsfritt tillhandahållas.
Hvad motionärerne menat nied ordet »kostnadsfritt», tillåter jag mig icke att afgöra, om de nemi. menat kostnadsfritt för staten eller för löntagaren.
Att uttrycket är något sväfvande, kan man sluta deraf att Utsk:t förutsatt att förslaget skulle kunna behöfva så jemkas, att någon uppbördsprovision utginge af de indrifna medlen.
På detta sätt skulle det blifva staten, och icke lönetagaren, som blef befriad från kostnad.
Jag vill dock icke säga bestämdt att detta är motionärernes mening, men man kan mycket väl tolka det så.
Jag vill icke bestrida att det framställda förslaget skulle medföra en lättnad i räkenskaperna för räntegifvarne; dock torde det vara tvifvel underkastadt om icke många räntegifvare äro ganska belåtna med att få utgöra sina betalningar i särskilda terminer, äfven om tiden mellan uppbördsdagarne ej är så särdeles lång.
Enkelheten i uppbörden synes mig icke heller blifva så stor till följe af ifråga vide förslag, som man föreställt sig, ty om man ser på tillämpningen af detsamma, så kan jag åtminstone icke finna annat, än att det skulle föranleda en vidlyftig skriftvexling emellan vederbide regementschefs- och landshöfdinge-embete, och derigenom tror jag icke att någon enkelhet vinnes; tvertom är det min åsigt, att ju mindre skrifveri som kommer i fråga, desto enklare och bättre är det.
Olägenheterna af förslaget äro deremot, som mig synes, så i ögonen fallande, att man bör noga betänka sig, innan man lemnar sitt bifall till detsamma.
Jag vill icke omnämna att, enligt de förslag hvarom nu är fråga, de stater, till hvilka dessa räntor och tioden äro anslagne, skulle få vänta på sina inkomster; militiestaten skulfe få vänta minst 2 månader, ty, såsom det nu är, så uppgöras uppbördslängderna redan under Januari och Februari månader, så att militie-staten erhåller sin lön till dess normala belopp redan innan slutet af Februari, men kronans uppbördsmän ega ingen skyldighet alt före
Maj redovisa för intraden.
Man kan ju äfven tänka sig och erfarenheten har visat att det händer, att en hel mängd restantier finuas i uppbörden; om nu kronans uppbördsman skulle uppbära alla intrader, både de som ingå till staten och till särskilda stater och verk, så skulle det ofta inträffa att han icke får ut mer än t. ex. J af hela den summa, som blifvit honom ålagd att uppbära; skall han då uppskjuta att betala vissa poster, eller skall lian utproportionera dessa J på alla?
Jag hemställer, om det kan kallas enkelt och fördelaktigt, att på detta sätt gå till väga.
Dessutom hör man ihågkomma att inom militie-staten så upptagas dessa räntor och tionden af regements-skrilvarne, hvilkas lön till stor del utgöres af den provision, som i och för denna uppbörd blifvit dem tilldelad, och jag tviflar på att det vore så rätt att bort - Oen 11 Mars. taga dessa löneförmåner från regementsskrifvarne, ty man bör betänka att med dessa platser följer ackord.
Jag har i min reservation påpekat det sammanhang, som denna fråga har med hela indelningsverket, och jag vet att man ansett att jag gått för långt i mitt påstående ang:de denna sak, hvarföre jag ber att i största korthet få angifva mina skäl.
— Om man går till de handlingar, som Utsk:t åberopat, så finner man, bland de yttranden, som äro afgifne al alla Regementschefer och alla Landshöfdingar, icke ett enda afstyrkande för förslaget, som icke är grundadt på, antingen att man befarat, lika med mig, att detta vore det första steget till indragning af de utarrenderade boställena och de till indelningsverket hörande räntorna, eller ock derpå, att man icke velat denna partiella förändring, utan att taga steget fullt ut och indraga äfven de utarrenderade boställenas afkastning.
Jag hemställer, om inan icke till följe häraf kan säga att denna fråga har sammanhang med indelningsverket?'
Mörner har i 2:dra punkten af sin motion tydligen visat att så är förhållandet, då han säger: »att, derest under innevarande riksdag fråga uppstår om löneförhöjning för något verk eller någon stat eller någon embets- eller tjensteman, som är i åtnjutande af ränte- eller tionde-anslag, detta anslag, beräknadt efter hvad detsamma under de 10 sistförfiutna åren i medeltal årligen utgjort, skall emot kontant anslag utbytas samt räntorna och tionden till kronan indragas.
» Motionären har här sjelf tydligen visat att det icke går an att röra vid det ena, utan att äfven röra vid det andra.
Man må hysa hvad tanke som helst om indelningsverket — min är att det är godt och nyttigt för landet — så må man likväl akta sig för att förstöra det, förrän man vet hvad man skall sätta i stället.
Man må äfven akta sig för att göra några partiela förändringar, på det att icke det hela slutligen må ramla.
På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om afslag på det Sammansatta Utsk:ts Betänk.
Då den föregående talaren så fullständigt utredt frågan med afseende å de konseqvensur, genomförandet af Utsk:ts förslag skulle medföra, kan i detta fall ej mycket vara att tillägga; men då härtill kommer att ifrågasatta förändringar i uppbördssättet, efter mitt förmenande, hvarken tillskynda löntagarne några fördelar eller statens räkenskaper mera reda, kan jag ej underlåta att med några ord söka belysa äfven denna del af förslaget.
Vid de indelta regementena är uppbördssättet ett helt för sig och både enkelt och ändamålsenligt.
Regementsskrifvaren uppbär der, under chefens och lönings-direktionens kontroll, alla räntor och tionden, vakansafgifter för indragna rotar, arrenden för boställen, m. m.
Skulle nu en del af denna uppbörd öfverflyttas på landtstatens tjenstemän, så är gifvet att detta alls icke komme att leda till någon förenkling, utan tvärtom. Regements - 64 Den 11 Mars. skrifvare!], som endast har med regementets uppbörd att göra, förrättar vanligen sina uppbördsresor under loppet af Januari månad och kan således under Februari och Mars till tjenstemännen utbetala deras löner; de restantier, som derefter möjligen uppstå, kan han alltid medhinna att uppbära innan början af mötena, så att de då kunna utbetalas till löntagarne.
Om deremot landtstatens uppbördsman skulle hafva denna uppbörd om hand, så, enär en mängd andra befattningar äro dem ålagde, kunna de icke hinna att göra sina resor förr än under Februari och Mars månader, samt att fullt redogöra för uppbörden förr än i Maj, och för restantierna i September månad, hvarigenom — då andra i ränterierna befintlige medel, såsom erforderliga för hvar sina statsbehof, icke kunna förskottsvis tillgripas — löntagarne icke kunna påräkna utfå sina löner förr än fram i förenämnde 2:ne månader.
Man måste härvid konsiderera att löntagarne, redan under närv:de förhållande, få vänta ett helt år på sina löner och skulle, om förändringen infördes, få vänta ytterligare åtskilliga månader — en tidsutdrägt, som i många afseenden vore för dem högst menlig.
På samma sätt förhåller det sig med öfrige ränte- och tionde-tagare, som icke höra till militie-staten; om de sjelfve uppbära sina räntor, kunna de erhålla dem redan under loppet af Januari månad, men öfverlemna de åt landtstatens uppbördsmän att göra detta, få de vänta åtskilliga månader längre.
— En af de motionärer, sorn föreslagit ifrågav:de förändring i uppbördssättet, har också yrkat att dessa räntor borde utbetalas från ränterierna redan under loppet af Mars månad, men härtill har Utsk:t icke funnit sig kunna tillstyrka bifall.
Vilkoret för att löntagaren skulle hafva någon verklig fördel af det förändrade uppbördssättet, vöre det, att han finge uppbära sin lön qvartalsvis; men dervid möter ganska väsendtliga hinder, hvilka blifvit antydda af K. M. i en Nådig Resolution till Biskopen m. m.
Genberg, hvari K. M. yttrar, bland annat: »då en dylik anordning dessutom skulle medföra nödvändigheten att åt statsverket bereda en tillökning af flere millioner i dess redan otillräckliga förskotts-kapital; och då en partiel reglering af denna fråga, genom lemnad rättighet för alla de indelningshafvare, som sjelfva sådant åstunda, att genom krono-uppbördsmännens försorg få sina ränte- och tionde-anslag debiterade, uppburne och redovisade, skulle komma att medföra en högst betydlig tillökning i arbete för den redan hårdt ansträngda, med ringa löner försedde uppbördsförvaltningen, utan att likväl den ifrågav:de angelägenheten derigenom blefve på något fullständigt sätt ordnad, ansåg K.
M. de väckta förslagen icke för det närv:de böra till någon åtgärd föranleda».
Här säger K.
M. sjelf, att det fordrades flera millioner, för att löntagaren skulle kunna få uppbära sina räntor qvartalsvis.
Utsk:t har visserligen icke heller föreslagit att löntagarne skulle bekomma denna rättighet, men jag har visat, att det vore det enda sätt, hvarigenom löntagaren tillskyndades någon verklig fördel af den föreslagna förändringen - Den 11 Mars. 65 ändringen i uppbördssättet.
Det blefve således ensamt räntegifvarne som hade någon fördel deraf, men dervid böra vi observera, att i medlersta och södra Sverige räntegifvarne icke hafva särdeles långa distanser att lära, när de skola till uppbördsstämman, äfvensom att de, genom K.
Förodnm den 11 Maj 1855, ang:de de i ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling etc., redan erhållit en högst betydlig lindring, enär de förut voro skyldige att lemna spanmålen in natura oell kunde åläggas forsla densamma ända till 6 mil från dess hemort, men till följd af denna Förordn. behöfva de nu endast vid uppbördsstället betala sina räntor med penningar.
Man bör äfven taga i betraktande alla de svårigheter för verkställande af förslaget, hvilka Utsk:t sjelf så riktigt har påpekat i sitt Betänk. — Utsk:t säger nemi.:
»Hvad forst beträffar motionerna i den mån de afse att räntor och tionden skola genom kronans uppbördsman indrifvas och redovisas, så kan Utsk:t visserligen icke undgå att se de många svårigheter, hvilka, så väl vid förslagets genomförande i allmänhet, som särskildt vid fråga om den ena eller andra föreslagna bestämmelsen, måste framställa sig.
Sålunda lärer, lör frågans fullständiga bedömande, böra utredas, bland annat: i hvad mån kronans uppbördsman må kunna förpligtas att med en sådan uppbörd och redovisning taga befattning, antingen utan all godtgörelse utöfver redan innehafvande löneförmåner, eller ock mot särskild till dem utgående ersättning; — i sednare fallet på hvad sätt berörda godtgörelse skulle åstadkommas, antingen genom viss provision å de uppburna medlen, eller, för den händelse dessa verkligen, på sätt föreslaget är, skulle kostnadsfritt vederbörande tillhandahållas, medelst från Statsverket utgående ersättning; — vidare huru ersättning för förlorade inkomster skulle kunna beredas de tjenstemän, hvilka hittills åtnjutit provision för uppbörd, som genom den föreslagna förändringen blefve dem fråntagen; — ytterligare, huruvida samtlige ränte- och tiondetagare skulle kunna tillförbindas att i kronans uppbördsmäns händer lemna detta uppdrag, ehvad de finge detsamma utan särskild kostnad verkstäldt, eller nödgades underkasta sig afdrag för beredande af uppbördsprovision.»
Dessa svårigheter äro fullt öfverensstämmande med verkliga förhållandet och i min tanke af sådan vigt, att ensamt dessa borde hafva förmått Utsk:t att afstyrka bifall till motionen; och då jag har visat att den ifrågav.de förändringen icke skulle gagna räntetagaren, icke skulle förenkla uppbördssättet och endast tillskynda en helt obetydlig fördel åt räntegifvaren, kan jag icke annat än förena mig med dem, som yrka afslag på Betänk:t.
De talare, som före mig haft ordet, hafva fullständigt utredt frågan, i hvad den rörer militie-indelningsverket; men då dessa
Hrr egentligen betraktat frågan endast från denna synpunkt, så anhåller jag att få yttra H. III. 5 08 Den 11 Mars. några ord öfver frågan i allmänhet. — Utsbzts Betänk, är, såsom en och hvar finner, som genomläst detsamma, grundadt på en motion af Gr.
Denna motion är hufvudsakligen lika lydande tion med en hemställan, hvarmed Landtbruks-Akademien ingick till K. M. den 14 Juli sisth år, och hvilken K. M. genom Nådigt Bref den 26 derpå följande Sept. förklarade icke kunna leda till någon åtgärd.
Detta oaktadt, har frågan nu ånyo uppdykt, genom Gr.
Mörners och flere andras framställningar till R. St:r.
— Vid behandlingen af denna fråga har det sammansatta Utsk:t i sin motivering, såsom mig synes, ganska klart framdragit den mängd svårigheter, som uppresa sig emot antagande af förslaget.
Sålunda har Utsk:t omnämnt att det bör utredas, för frågans fullständiga behandling, bland annat, i hvad mån kronans uppbördsman må kunna förpligtas att med en sådan uppbörd och redovisning taga befattning utan ali godtgörelse, utöfver redan innehafvande löneförmåner, eller ock mot särskild till dem utgående ersättning; i sednare fallet på hvad sätt berörda godtgörelse skulle åstadkommas.
— Då Utsk:t nu i detta hänseende har framställt så stora betänkligheter, så förvånar det mig att
Utskzt i sin tillstyrkan till förslaget har kunnat yttra, att medlen skulle vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas.
Detta ord »kostnadsfritt» utvisar temligen klart, att antingen skulle landtstatens uppbördsmän, i fall de fmgo den ifrågavzde uppbörden sig anförtrodd, icke ega rätt att härför taga någon provision, eller ock skulle ersättning af statsmedel utgå.
Hvad den sednare omständigheten beträffar, så visar det sig beklagligen att göromålen med hvarje år ökas, men någon lönetillökning kommer sällan i fråga; i synnerhet gäller detta för landtstatens tjenstemän.
— Utskzt har icke alls satt ifråga, huruvida dessa under arbete dignande tjenstemän kunna åtaga sig en så betydlig tillökning i deras göromål.
— I det län, som jag närmast känner, finns ett fögderi, som har mellan 60 och 70 tusen invånare och de öfriga fögderierna i samma län, med undantag endast af ett, hafva mellan 40 och 50 tusen; man torde lätteligen finna att kronofogdarne och häradsskrifvarne derstädes skola vara öfverhopade med göromål; också är det i allmänhet förhållandet att de förra måste hålla sig 2 k 3 biträden och de sednare 1 å 2.
Lands-Sekreteraren i detta samma län har icke mindre än 6 biträden, som han aflönar, och likväl äro arbetena så ansträngande, att både för- och eftermiddagarne måste användas.
När nu iandsfatens tjenstemän äro förut så öfverhopade med göromål, så kan jag icke finna, huru man skulle kunna lägga ännu mera på dem, utan att antingen öka deras antal eller ock gifva dem högre aflöning, så att de kunna hålla sig biträden.
Sedan nu Utskzt har, såsom mig synes ganska riktigt, framdragit alla de många svårigheter, som äro förenade medförslagets verkställande, så hade jag föreställt mig att, om Utskzt skulle hafva tillstyrkt en framställning till K. M., så hade denna framställning bort innehålla: att K.
M. måtte i nåder låta ut - Den 11 Mars. 67 reda förhållandet, och, så vida det låte sig verkställa, aflåta Nådig Propos. i ämnet.
Men, om jag återgår till Utsk:ts framställning, så begär det deri att alla räntor och all tionde, som är anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser och kyrkor, hädanefter skulle uppbäras genom kronans uppbördsmän och af dem i behörig ordning redovisas till länsstyrelserna.
Föregående talare hafva redogjort för de olägenheter, som härigenom skulle uppkomma för militie-staten, och hvad öfrige inrättningar och stiftelser beträffar, så tror jag att deras uppbördssätt är vida enklare, som det nu är, än det skulle blifva genom den föreslagna förändringen; hospitalen t. ex. hafva nu en hospitalstjensteman, som uppbär och redogör för de räntor och arrenden, som inflyta från de hemman, hvilka äro anslagne till dessa stiftelser.
Domkyrkorna hafva likaledes sina särskildt aflönade sysslomän. — Utsk:t säger vidare, att det skulle lända till fördel för räntegifvaren att få betala sina räntor på en gång till kronofogden, i stället för att betala dem på olika tider och till olika personer.
Jag erkänner att detta skulle vara en fördel för honom, om något prejeri kunde ega rum vid det nuvarande uppbördssättet, och i så fall skulle jag icke tveka att understödja Utsk:ts förslag, dock under en annan form; men sorn numera rättigheten att utkräfva indelta räntor in natura har upphört och dessa räntor skola betalas efter markegång, så kan omöjligen något prejeri komma i fråga.
En annan sak var det förr, då löntagaren, genom att kassera räntegifvarens spanmål, kunde tvinga honom att betala ett högt pris, men denna olägenhet är nu af R.
St:r afskaffad; räntegifvare!) vet nu hvad han skall betala, och om han får göra det till kronans uppbörsmän eller till hospitalets eller någon annan stiftelses tjensteman, det bör väl vara honom temligen likgiltigt.
Hvad det beträffar, att Utskrt föreslagit att sådana räntor och tionden, som äro anslagne till kyrkor, skola ingå till ränterierna, så ber jag att få fästa uppmärksamheten på att, i stället för att kyrkotionde!) nu uppbäres utan ringaste svårighet på så sätt, att kyrkovärden pålyser en dag då det skall ske — denna tionde är nästan utan undantag anslagen inom socknen — så skulle i sådant fall tiondegifvarne betala den till kronofogden, denne till ränteriet, och ränteriet till socknen.
Detta vore ju en omväg, som skulle förorsaka vederbörande uppbördsmän ett ofantligt besvär och som skulle hafva till påföljd att tionden komme kyrkorna till handa flera månader sednare, än hvad den eljest gjort.
Jag vill påpeka ännu en olägenhet af förslaget, nemi. oin en del af dessa räntor blifva utestående på restantier, så måste ju inom lands-kontoren föras särskilda räkenskaper för hvarje räntetagare på huru mycket af den honom tillkommande uppbörden som inflyter, eller huru mycket som är utestående.
Jag tror mig nu hafva tillräckligt visat att en stor mängd svårigheter skulle uppstå genom den föreslagna förändringen i 68 Den 11 Mars. uppbörden af indelade räntor och tionde, och då å andra sidan något prejeri icke mer kan ega rum vid det nuvarande uppbördssättet, utan hvar och en räntegifvare vet på skillingen hvad han skall betala, så kan jag icke inse hvarför man skulle göra en sådan framställning till I(. M., som Utsk:t tillstyrkt, jutan anhåller jag om afslag på Utsk:ts Betänk.
Gr. Björnstjerna, Garl Magnus:
Jag har alltid varit en varm vän af indelningsverket.
Om jag ett enda ögonblick kunde föreställa mig att detta storverk verkligen nu hotades af någon fara, skulle jag vara deri första som yrkade afslag på Betänk:t; att deremot se spöken på ljusa dagen, det har jag aldrig kunnat, och det är just detta man, enligt min förmening, här gör.
Emot förslaget anmärkes, att då frågan om militie-räntornas uppbärande af staten redan är föremål för K. M:s Nåd. pröfning, vore det oformligt att nu inkomma med ett nytt likartad! förslag.
— Men då den föregående skrifvelsen icke ännu framkallat någon åtgärd, förefaller det mig, att R.
St:r äro oförhindrade att förnya sin begäran i en vidsträcktare form.
Den förra begäran rörde endast militie-, den nuvarande deremot indelta räntor af alla slag.
En dylik R.
Sfirs åtgärd måste ju bevisa, att representationen, i motsats till hvad åtskilliga talare påslått, verkligen finnér den föreslagna förändringen vara nyttig och lända tili fördel så väl för räntegifvare som räntetagare.
— Man har vidare invändt, att officerarne, efter förändringen, skulle få vänta på sina löner några månader längre än hittills skett; detta vore hardt, enär den indelta arméens befäl redan nu tjenar ett helt år, innan det utbekommer sin betalning.
Men Utsk:t har ju icke förbisett detta; det har tvärtom särskildt yrkat att militärer skulle få ut sina löner på samma tid sorn nu.
Detta kan älven lätt låta sig göra.
Kronouppbörden kan verkställas i slutet af Januari och de influtna medlen skola genast insättas i ränterierna.
Slutliqviden sker visserligen icke förr än i Maj, men om K.
M. förordnar att officerarne skola utfå sina fulla löner från ränterierna i början af Mars, eller på samma tid som första löneutbetalningen nu sker, har alltid så mycket uppbördsmedel då influtit att ränterierna utan ringaste svårighet kunna verkställa löne-liqviderne.