Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att man lättare skall kunna uttinga barnen till fosterföräldrar, skall de förutom skolundervisning i kristendom, läsning, skrivning och räkning, lära något hantverk.
Antingen får de den undervisningen av någon mästare, som bor nära barnhuset eller en person som mot bostad, vedbrand och kläder finns på barnhuset.
Lämliga hantverk är skomakeri och skrädderi.
De gossar som har håg för trädgårdsarbete skall uppmuntras därtill, då de kan bli fosterbarn på landet.
De bör undervisas hos någon trädgårdsmästare i grannskapet.
Flickorna skall av sina sköterskor lära karda, sy, spinna, sticka och stoppa strumpor.
De barn som är ofärdiga skall också få lära så mycket de förmår.
Barnen skall uttingas till fosterföräldrar så fort det går.
Småbarn till den drägligaste betalningen och de större med årligt underhåll av 8 riksdaler.
Detta gäller tills barnet är 12 år.
Därefter får de avskedsbeklädnad, som för pojkarna är hatt, jacka, tröja, skinnbyxor, två skjortor, två halsdukar, skor, ullstrumpor.
En psalmbok, en katekes och en ABC-bok.
Flickorna får två huvuddukar, två halsdukar, kjol, tröja, livstycke och linne, skor och strumpor samt likadana böcker som pojkarna.
Barnen skall helst ha fosterhem på landet, för att bli nyttiga arbetare i åkerbruket.
Skulle inte platserna räcka, skall landshövdingarna genom kungörelser uppmuntra allmogen att ta fosterbarn från barnhuset.
Skulle något barn över 14 år bli kvar på barnhuset och inte tas emot på fattighusen i de församlingar där de är födda, skall överståthållaren besluta var de skall ta vägen.
Svagsinta förpassas till Danviks hospital.
De kvinnor som anmäler sig som ammor, skall undersökas av läkare, så att de är friska och har tillräcklig mjölk.
De som vill ta små barn skall ha intyg från prästen att de är välfrejdade och kapabla att sköta barnen.
När barnen placeras skall ett underhållsbrev utfärdas, där det står att fosterföräldern är berättigad till 8 riksdaler om året.
Dessa pengar tas från räntan av de medel ömsinta personer skänkt barnhuset.
I brevet skall stå givaren, för att när barnet blir tillräckligt gammalt skall han veta, vem som underhållit honom och med tacksamhet kunna ihågkomma den personen.
Fosterföräldrarna avger, när de mottar barnen en försäkran, att med faderlig ömhet vårda barnen, kläda och föda dem även sedan fosterlönen upphört.
De beviljas frihet från mantalspengar för gossarna tills de uppnått 21 års ålder och för flickorna till 20 års ålder.
De fosterföräldrar, som visa särskild kärlek och ömhet för barnen, gjort dem till arvingar eller hjälpt dem till goda giften, skall erhålla vanlig belöningsmedalj att bäras på bröstet.
Skulle fosterföräldrar missköta barnen skall de ges andra fosterhem eller tas tillbaks till barnhuset.
Sådana föräldrar skall ställas till ansvar.
Skulle något barn rymma tillbaks till barnhuset, får det inte stanna.
Det skall agas med ris och sändas tillbaka till fosterhemmet.
Vill föräldrarna inte ta emot ett barn som rymt skall det antingen få ett nytt hem eller få komma tillbaks till barnhemmet.
De barn som vistas i Stockholm eller dess närhet skall mönstras 4 gånger om året.
Barnen ute i landet blir mönstrade antingen av prästerskapet eller kronobetjäningen.
Barn som dö medan de är på barnhuset eller är utlämnade i Stockholm, skall begravas på Adolf Fredriks kyrkogård.
Vid varje års slut upprättas en budget för kommande år, där man bedömer hur många barn som kan tas om hand.
Där beslutas också att en del varor skall uppköpas på auktion för att få dem så billigt som möjligt.
Helst skall också hela årsbehovet köpas på en gång.
Vid inköp av läkemedel skall man ta de billigaste, om de ha lika god verkan som de dyrare.
Kungörelse angående brännvinsbränningens inställande till den 1 oktober nästa år 1801, Drottningholms slott den 28 oktober 1800.
Då årsväxten varit svag i flera landskap och förråden uttömda och spannmålspriserna höga är det nödvändigt att hushålla med spannmålstillgångarna.
Spannmålen bör användas till bröd och de landsorter som har haft ymnigare skörd bör underlätta för de behövande landskapen.
Vi har därför funnit att någon bränning av brännvin av innevarande års skörd inte kan äga rum, då i så fall Våra trogna undersåtars livsuppehälle skulle blottställas.
Därför stadgas att: All brännvinsbränning både i städerna och på landet förbjuds till den 1 oktober 1801.
Alla pannor och redskap skall förseglas, något som Kronan betalar.
Bryter någon mot detta ligger tveböte mot vad tidigare stadgat är.
Avgiften kommer att erläggas med 12 skillingar för varje lispund torr råg.
Då verkställigheten av vårt beslut är synnerligen viktigt uppdrager Vi åt befallningshavaren att ha noga uppsikt över de länsmän och kronobetjänter som skall övervaka verkställigheten.
Upptäcker man medveten vårdslöshet, försummelse eller efterlåtenhet skall de skiljas från sin befattning för längre eller kortare tid.
Drottningholm den 28 oktober 1800.
Kungörelse angående en utvidgad frihet till idkande av inrikes handel uti köpingen Döderhultsvik i Kalmar län, Stockholm den 6 november 1800.
Vi har ansett att det vore till väsentlig nytta för det omliggande landet om rättigheter till inrikeshandel idkades i köpingen Döderhultsvik.
För att underlätta för handelsmännen behöver de inte bo i Kalmar, men skall anses som borgare i staden och där taxera och i övrigt som andra borgare bidraga till stadens upprätthållande.
Stockholm den 6 november 1800.
Cirkulärbrev till samtliga Landshövdingar och regementschefer den 17 november 1800.
Vi har uppmärksammat de besvär bondeståndet genom sin talman Olof Larsson vid Riksdagen framfört angående det intrång den rustande allmogen lider då de måste tillsätta rustningshästar, som sedan officerarna kan kassera.
Detta får endast ske av mönsterherrarna tillsammans med befallningshavanden.
Vi har inte kunnat tillgodose alla besvären.
Stockholms slott den 17 november 1800.
Kungörelse angående vissa beviljade premier till befrämjande av sillfiske på djup i Göteborgs och Bohusläns inre skärgård, Stockholm den 20 november 1800.
Ett premium av 20 riksdaler har fastställts för varje nät av en längd av 150 famnar och djup av 6-8 famnar som till djupfiske anskaffas för att befrämja sillfisket inom Göteborgs och Bohusläns skärgård.
Dessutom utdelas 600 riksdaler, att fördelas mellan dem som inom oktober månad verkställer de tidigaste fångsterna.
Näten skall visas för och märkas av de personer, som befallningshavanden utnämnt.
En attest skrivs med namn och boningsort, beskrivning av nätet samt att det är nytt och obrukat.
På möten som hålls av fiskeriintendenten uppvisas näten och attesten ånyo, och efter kontroll utbetalas premien.
Premien för de tidigaste fångsterna under oktober beräknas så att för de 300 första tunnorna betalas 32 skillingar tunnan.
Sedan sjunker summan efter hand.
Bevis på fångsten skall inom 8 dagar insändas till Landskontoret, som noga för journal och utsätter premiebeloppet.
När kvantiteten uppgår till 1300 tunnor tillsammans upphör premierna.
Stockholm den 20 november 1800 J LILJECRANTS.
Taxa varefter postporto till Hamburg och Helsingör ifrån Sverige och Finland från början av kommande år bör erläggas och betalas, Drottningholms slott den 27 november 1800.
Tabeller på städer och platser i länderna och vad porto som gäller till Hamburg och Helsingör.
För brev till Wismar och Pommern som passera Helsingör och Hamburg betalas porto som till Hamburg.
Drottningholms slott den 27 november 1800.
Kungörelse angående den under Kungl Maj: ts förestående resa till S: t Petersburg tillförordnade regering, Drottningholms slott den 29 november 1800.
Under Vår planerade resa till S: t Petersburg förordnas denna regering: Sveriges Riket Drots Carl Axel Wachtmeister, Rikets Herrar Magnus Fredric Brahe, Arvid Fredric Durck, Axel von Fersen, Överståthållaren Samuel af Ugglas, Tillförordnande Hovkanslern Fredric von Ehrenhielm samt Vår tjänstgörande Adjutant för Armén.
Drottningholms slott den 29 november 1800.
Vänskaps och föreningsförbund mellan Hans Maj: t Konungen av Sverige och Hans Maj: t Kejsaren av Ryssland, Gatschino oktober 1799 och Stockholm den 30 november 1799.
För vidare befästande av det inbördes goda förtroendet och gemensamma intressets befordrande har följande vänskapsförbund slutits.
Från Sveriges sida deltog Friherre Curt Ludvig Bogislaus Christoffer von Stedingk, en av Rikets Herrar, och vår ambassadör vid Ryska hovet friherre Johan Christoffer Toll.
Konungen av Sverige och Kejsaren av Ryssland har vid detta förbunds ingående haft som ögnamärke en lugn och ostörd besittning av ömse sidors besittningar.
De garantera på det högtidligaste och mest förbindande sätt som kan ske, att så skall vara fallet.
De förbinder sig att skyndsamt meddela varandra om utvärtes faror och oroligheter som hotar.
Skulle trots allt ett av länderna bli angripet, skall det andra använda sina bona officia (vänligt bemödande) för att utverka fientligheternas upphörande och ett rättmätigt skadestånd.
Blir detta fruktlöst skall man utan svårighet avlämna ett antal trupper.
De skall samlas i den hamn eller ort vid den angripnes gräns som är närmast krigsteatern.
Detta skall ske allra senast efter 4 månader.
Sverige skall ställa upp med 8.000 man infanteri, 2.000 man kavalleri, 6 linjeskepp med 60-70 kanoner, 2 fregatter med vardera 30 kanoner.
Rysk sida ställer upp 12.000 man infanteri, 4.000 man kavalleri, 9 linjeskepp med 60-70 kanoner och 3 fregatter med vardera 30 kanoner.
Alla skall vara fullt utrustade.
Vill man byta infanteri mot kavalleri kommer man överens om det.
Den som får hjälpen skall bestå med vanligt underhåll.
Skeppen skall dock ha proviant för 4 månader med sig.
Man skall i god tid bestämma vem som skall föra befälet.
Hjälptrupperna skall ha sina egna präster och fri religionsutövning.
Begår någon brott döms de efter sitt lands krigslagar.
Om hjälptrupperna genomgår en märklig förminskning skall de rekrytera hemma och sända nya trupper inom 2 månader.
Ett förlorat skepp skall ersättas inom 2 månader.
Blir soldater sjuka eller blesserade skall den krigande staten dra försorg om dem och när de tillfrisknat föra dem till gränsen.
Om hjälpen av manskap blir otillräcklig skall man komma överens om förstärkning, där sådan är möjlig.
Det står dem fritt att ur den hjälpandes land hämta krigsförnödenheter och material till det pris som är gångbart på upphandlingsstället.
Återmarschen skall bekostas av den hjälpsökande.
Blir den hjälpande angripen för sin hjälpinsats och båda länderna kommer i krig, skall bägge vara överens om fred, stillestånd och skadestånd.
För att låta båda ländernas undersåtar njuta av de fördelar en väl inrättad handel medför skall handelsfrihet råda.
1809: Öfwer Rikets Krigsmagt til Lands och Sjöss äger Konungen Högsta Befälet.
Över rikets krigsmakt till lands och sjöss äger Konungen högsta befälet.
1809: Commando-mål må Konungen afgöra i närwaro af den Embetsman, åt hwilken Konungen allmän befattning dermed updragit.
Honom åligge, wid answar, at, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfwer de företag Konungen besluter, samt at, då hans mening icke med Konungens beslut öfwerensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd til et Protocoll, hwars riktighet Konungen medelst Sin Höga påskrift besanne.
Utländsk man eller kvinna må i den ordning och under de villkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 § 1 mom. stadgar, genom naturalisation upptagas till svensk medborgare.
Sålunda naturaliserad utlänning njute samma rättigheter och förmåner som infödd svensk medborgare, dock utan att kunna till ledamot av statsrådet utnämnas.
Stadgandet om förfarandet i utnämningsfrågor rörande tjänster, till vilka förslag upprättas, flyttades med 1909 års grundlagsändring från § 33 till § 32, då stadgandet om beskickningstjänstemän utgick.
1809: Enär sådane Syslor, hwartil Förslag blifwit uprättade, skola af Konungen bortgifwas, böra Stats-Rådets Ledamöter yttra sig öfwer de sökandes skicklighet och förtjenster.
Äge de äfwen rätt, at emot Konungens utnämningar til andra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra.
1909: Konungen äger att genom naturalisation till svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de villkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 § 1 mom. stadgar.
I den händelse 39 § omtalar, att Konungen, efter företagen resa, utöfwer Tolf månader ur Riket blifwer, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riksstyrelsen förwaltar, genom öppet Påbud Riksdagen, och låte Kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufwudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Konungen äger att i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till kronan förverkadt gods.
Öfver ansökningar därom höre Konungen dock regeringsrätten, beträffande mål af beskaffenhet att kunna tillhöra dess slutliga pröfning, men i andra mål högsta domstolen; och fatte Konungen Sina beslut uti statsrådet.
Statsrådets ledamöter hava förtroendesysslor, varifrån Konungen må dem entlediga, när han prövar rikets tjänst det fordra.
Uti riksdagens kamrar må frågor väckas om förändring, förklaring och upphävande av lagar och författningar, som rikets allmänna hushållning röra; om sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allmänna inrättningar av alla slag.
Riksdagen äge dock icke makt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och vara Konungen, sedan statsrådet däröver blivit hört, göre det avseende Han för riket nyttigt finner.
Af Statsrådets ledamöter skola sju vara chefer och föredragande, hvar för sitt departement, nemligen: Ministern för utrikes ärendena för Utrikes-departementet; En chef för Justitie-departementet; En för Landtförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för arméen; En för Sjöförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för flottan; En för Civil-departementet; En för Finans-departementet; samt En för Ecklesiastik-departementet.
Beslutar riksdagen för sin del någon ny lag eller gammal lags upphävande eller förändring, avlämnas förslag därom till Konungen, som inhämte statsrådets och lagrådets tankar däröver, och sedan Han Sitt beslut fattat, meddele riksdagen antingen Sitt samtycke till dess åstundan eller Sina skäl att det vägra.
Finner Konungen gott någon lagfråga för riksdagen framställa, äske Han statsrådets och lagrådets yttrande däröver, samt meddele Sin proposition tillika med berörda yttranden åt riksdagen, som med frågan vidare förfar, såsom i riksdagsordningen sägs.
Över förslag angående dylik lag skola, på sätt i mom. 1 sägs, statsrådets och lagrådets tankar inhämtas och jämte Konungens proposition, då sådan göres, riksdagen meddelas.
Svensk författningssamling 1805 Låssa kyrkas arkiv
Kungörelse om den i Carlshamns stad beviljade nederlagsfriheten.
Stäket den 7 februari 1805.
Handelssocieteten i Karlshamn har anhållit att få sådan nederlagsfrihet att till staden får införas alla till riket lovgivna varor med främmande fartyg, även franskt brännvin.
Staden har ett utmärkt läge och en bekväm hamn.
Societeten har hemställt om inte andra stapelstäder också kunde få begagna sig av nederlagsfriheten i Karlshamn.
De begär också att några utomlands tillverkade varor, som är förbjudna att ta in i riket kunde få förekomma.
Vi har funnit för gott att med några undantag ge Vårt bifall.
Karlshamn skall skaffa tjänliga och säkra magasin, där nederlagsgodset kan förvaras.
Från nederlagsfriheten undantages salt, alla till införsel till riket förbjudna fabriks- och manufakturvaror och sådana varor, som Svenska Ostindiska Kompaniet har oktrojerat.
De varor, som uppläggas skall komma direkt från produktionsorten.
Franskt brännvin och alla andra varor, som bara är tillåtna till införsel i Karlshamn, skall förvaras i särskilda magasin.
Man skall också skilja på varor som kommer med främmande skepp från de som kommer med svenska, så att inget missbruk av de olika tulltaxorna kan förekomma.
Inom 180 dagar skall bevis insändas till Karlshamns sjötullkammare, att varorna inkommit och blivit utlastade Till Oss och kronan erlägges ¼ % av nederlagsvarornas värde.
Skulle det kosta mer att hålla tull skall Karlshamns handelssocietet ersätta bristen.
Den godsägare som inte efter 2 år haft möjlighet att bortföra varorna, utan önskar låta dem ligga, betalar en avgift för högst 3 år till.
Magasinshyra och andra avgifter skall vara betalda innan varan får tas ut.
Rikets övriga stapelstäder får delta i nederlagsfriheten.
Om missbruk eller olaga företag skulle ske vid denna nederlagsfrihet förfares efter allmän stadga första gången.
Upprepas brottslighet förlorar staden sin rätt.
Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts frånvaro tillförordnade regerings upphörande; Stockholm den 7 februari 1805.
Gustaf Adolph tillkännager att han med Den Högstes Nådiga Bistånd fullbordat sin utrikes resa.
Den under resan förordnade regeringen kommer att upphöra.
Stockholms slott den 7 februari 1804.
Cirkulärbrev till samtliga landshövdingar angående den årliga salpeter leveransens verkställande av hemmansägare och åbor i Sverige och Finland; Stockholms slott den 28 februari 1805.
Salpetern skall i fortsättningen levereras till de bestämda orter där den skall uppläggas eller förarbetas till krut.
Där skall kontrolleras att kronan får vad den tillkommer och att inget missbruk sker.
Varje landshövding har ansvar för leveranserna i sitt län och de tidigare salpetersjuderiinspektionerna med styresmän och betjäning dras in.
Allt för att ge lantmannen lindring.
Från detta års början skall varje hemmansägare till Kronan mot betalning leverera ett halvt lispund oluttrad salpeter per helt mantal.
Då Vi vet att en del vill lämna luttrad istället tillåter Vi detta.
Hemmansägaren får tillgodoräkna sig 14 % av vikten.
De får också rätt att leverera till närmaste plats, även om den ligger i annat län.
De skall då uppvisa bevis innan betalning
Dock får inte mer än ett års leverans ske på samma gång, för att inte ställa till oreda i räkenskaperna.
De skall skötas av en uppbördsman, en i varje län.
Han står under landshövdingen.
Leveranserna skall kontrolleras att de inte innehåller några främmande ämnen och håller god kvalitet.
Vid leveransen skall uppbördsmannen inväga salpetern i av Kronan bekostade träkärl, som försluts och förses med sigill.
Vid avslutad insamling skall uppbördsmannen lämna uppbördslängder i två exemplar.
Landshövdingen behåller det ena och det andra sänds till krigskollegium.
Hela den insamlade leveransen skall sedan sändas till den ort där Krigskollegium anvisat plats.
Parhästarna får dra 40 lispund.
Uppbördsmannen ansvarar för att sigillen inte blir brutna, men han fritas från den viktminskning som kan ske genom att kärlen läcker.
För att täcka merkostnaderna får landshövdingeämbetet 1 skilling på varje i länet tillverkat lispund salpeter.
Alla pannor som kronan äger, men nu efter kronobränningens upphörande inte längre behövs, skall fördelas på länen och mot betalning erbjudas länets innevånare.
De skall i första hand erbjudas dem, som visat sig behärska konsten att göra god salpeter.
Uppbördsmannens lön blir 50 riksdaler om året plus 12 skillingar i traktamente och skjuts efter en häst.
De verkmästare och sjudningsmanskap som blivit utan arbete, när kronans sjuderiverksamhet upphört, får för att tillvarataga deras kunskaper i privat regi fortsätta under 5 år.
Blir de sedan på grund av ålder eller annat oförmögna att fortsätta skall de ha rätt till ersättning ur Salpetersjuderiets Underhållskassa.
På de ställen där kronan äger magasiner och det vore lämpligt att leverera salpetern dit i samband med spannmålsräntan borde tjänstemannen erhålla 1 skilling på varje lispund oluttrad.
Stockholm slott den 28 februari 1804.
Kungörelse angående hur förhållas bör med inbetalning till Kongl Maj: t och Kronan av de vid hemmansbyten uppkomna kontanta efter räkningsskulder; Stockholm den 4 mars 1805.
Det har inte funnits tydliga föreskrifter om hur de uppkomna efterräkningsskulder vid byten av hemman skall betalas.
Detta har förorsakat minskning av kronans inkomster.
Efter det att Kongl Maj: ts Nådiga Bytesbrev är stadfäst skall innehavaren av egendomen som häftar i skuld inom 3 månader i Sverige och 6 i Finland insända en förklaring, som befallningshavaren sänder vidare till Kammarkollegiet.
Innehavaren av egendomen har 6 månader på sig att betala skulden efter det han fått utslaget.
I annat fall kommer räntan på egendomen att säljas på auktion.
Skulle det finnas skulder skall egendomen säljas.
Stockholm den 4 mars 1805.
Kungörelse angående det ställe, varest tvister om bättre rätt till besittning av krono rusthåll jämte åtskilliga andra justitie- och kameralmål hädanefter skall upptas och fullföljas; Stockholm den 9 maj 1805.
Tillkännages att de justitie och kamerala mål som Kongl Krigs- och Kammarkollegierna hittills avgjort och vilka egentligen inte haft inflytande på krigsmakten, kommer i fortsättningen att handhas av Kammarkollegium ensamt.
Det gäller rusthållares tvister och indragna militära boställen.
Stockholm 9 maj 1805 S af UGGLAS B CEDERSTRÖM
Förklaring angående lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, som rör klander på fast egendom, samt vad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas; Stockholm den 14 maj 1805.
För att undvika tvistemål kommer lagfart att kunna vinnas snabbare än tidigare.
Går det för lång tid kan död, flyttning och andra händelser komma i vägen, så att man glömt hur den rätta äganderätten är.
Även klander skall inom tre månader inlämnas.
Förmyndare får inte sälja eller skifta sådant som blivit med övermakt beslutit för jungfru eller vanvettig om inte det leder till nytta för dem.
Klander mot make som sålt sin hustrus egendom utan hennes vetskap eller från hennes arvingar om hon avlider före mannen skall ske av natt och år så snart hon fått vetskap.
Stockholms slott den 14 maj 1805.
Kungörelse att Västindiska Kompaniets Privilegium upphör vid detta års slut, såsom och angående Västindiska handelns och sjöfartens idkande; Stockholm den 22 maj 1805.
Svenska Västindiska Handelskompaniet, som fick privilegier 1786 skall upphöra med detta års slut.
Handel och sjöfart på ön S: t Batthelemy, Västindien och Norra America måtte av all till utländsk handel berättigade svenska undersåtar idkas.
Den nederlagsfrihet som gällt kommer i fortsättningen bara att gälla Göteborg, Karlshamn och Stockholm.
Stockholms slott den 22 maj 1805.
Kungörelse angående frihet till införsel av juveler, äkta pärlor och glasflusser, som inte är infattade och monterade; Stockholm den 28 maj 1805 Juveler, pärlor och glasflusser, som inte är infattade får införas i landet till 2 % tullavgift.
Stockholm den 28 maj 1805.
Kungörelse om underhållsutdelningen av krigsmanshusmedlen till avskedade ryttare, dragoner och soldater för innevarande år 1805; Stockholm den 20 juni 1805.
Krigskollegium har utfärdat avskedspass för ryttare, dragoner och soldater med underhåll ur krigsmanskassan.
Följer 13 sidor med namn på personer som fått gratifikationer och deras överordnades namn och vilket regemente de tillhört.
Stockholm den 20 juni 1805 BROR CEDERSTRÖM
Stadga och reglemente för en diskonto inrättning i staden Åbo på 15 års tid, med fond av enskilda delägare; Ljungby 20 juni 1805 Vårt finska Hushållningssällskap och flera innevånare i Storfurstendömet Finland har för att befrämja jordbruk och näringar anhållit att få inrätta en penningrörelse, en diskontoinrättning med Banco specie i Åbo stad.
1800 utfärdades en kungörelse att sådant tillstånd skulle ges till en och annan större och folkrikare av Våra städer.
Samma regler gäller som när Göteborg och Malmö fick sina egna banker.
Högkvarteret Ljungby den 20 juni 1805.
Kungörelse angående räntan för lån av de under Kongl Kollegii förvaltning ställda manufaktur- och ulldiskontfonder; Stockholm den 2 juli 1805 Slöjdidkare, som lånat ur manufakturdiskontofonden, har tidigare betalat 4 % ränta.
Räntesatsen kommer att vara lika i fortsättningen och de befarade höjningarna till 10 % om inbetalning sker för sent blir inte av.
Detta för att uppmuntra slöjdare.
Detsamma gäller lån ur Ulldiskontofonden och Väverifonden.
Stockholm den 2 juli 1805 J LILJENCRANTS
Förordning om Skogarna i Riket; Hälsingborg den 1 augusti 1805.
När förordningen från 1793 angående skogarna i riket skulle verkställas, har sådant inträffat att vissa delar behövt jämkning och förklaringar.