Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När vidare uti förslaget blifvit upptagne, såväl detta antal som kostnaderne för dess beväpning, beklädnad, underhåll och 3-åriga öfningar, så hemställes huruvida man, vid jemförelsen mellan den närvarande och föreslagna militär-organisationen, bordt uti den förstnämnde upptaga större antal beväringsyngiingar än det, för hvilket statsverket fått vidkännas någon kostnad, d. v. s. som vore beväpnade och beklädde samt undergått vapenöfning.
Hade Tabellen N:o 33 med nödig uppmärksamhet af Utsk:n blifvit genomgången, sä hade allt skäl till anmärkning uteblifvit, dä beväringsmanskapet, så väl enligt det närvarande förhållandet som enligt förslaget, tydeligen blifvit rubriceradt, exerscrcidt. beväringsmanskap.
Den i förslaget upptagna tillökningen af 26,746 man är således öfverensstämmande med verkliga förhållandet; Utsk:ns sätt att beräkna den närvarande arméens beväringsmanskap är deremot i högsta måtto oriktigt, dä genom denna beräkning, den närvarande arméen förökats med 23,035 man på papperet, utan beräkning af någon deremot svarande tillökning i 4:de hufvudtitelns utgifter för detta manskaps öfning, underhäll, beklädnad, beväpning etc.
Af samma skäl som Utsk:n anfört, skulle jag kunnat beräkna beväringsklassen till 30,358 man i stället för 20,850; hade likväl en sådan beräkning haft minsta rimlighet för sig, då jag icke beräknat kostnaden för ett större antal än det sistnämnda?
”Frågan blir då, hvilkendera organisationen i sig innebär större kraft till försvar, den gamla med en stam af 34,301 man, hvaraf 32,381 stridande i förening med 104.250 man beväring, hvilken sednare exerserat endast ett år, eller den föreslagna, med en stam af 17,162 man, hvaraf 14,951 stridande och en beväring af 125,100 man, som undergått trenne års vapenöfningar.
Alt beväringsmanskapet i det nya förslaget, både genom sin numerära öfverlägsenhet och sin fullkomligare öfning, har ett stort företräde framför det gamla systemets beväring, kan ej nekas; men, då man tager i betraktande, att 246 Den 28 Juni f. m. den stridande delen af nuvarande stam är mer än dubbelt så talrik som den i förslaget upptagna, och att den derjemte består af i allmänhet utvaldt manskap, en följd deraf, att, vid tillsättandet af ledigheter inom indelta arméen, väl kan göras emellau de många, som dertill anmäla sig, torde man ega grundad anledning att betvifla, det den nya organisationen pä det hela eger större försvarsförmåga än den nuvarande.”
Jemförelsen mellan den närvarande och föreslagna organisationen torde, under åberopande af hvad redan blifvit yttrad t och i motsats till hvad Utsk:n anfört, sålunda utfalla: den närvarande organisationen företer en armé af 115,516 man, hvaraf en stam af 34,301 man; af denna stam åro 6,783 värfvade och 27,518 indelta, hvilka sednare årligen öfvas endast under loppet af 17 dagar; vidare af 81,215 man beväring, af hvilka hvar och en endast undergått 12 dagars öfning och af hvilka endast 16,243 man, eller en klass, åro på ett högst ofullständigt sätt beklädda och beväpnade.
Förslaget deremot upptager en armé af 142,262 man, hvaraf en stam af 17,162 man, hvilken genom sin tillräckliga öfning blifver fullt tjenlig alt såsom instruktörer för beväringsmanskapet användas; ytterligare af 125,100 man beväringsmanskap, hvilka samtelige under loppet af 3:ne år undergått 49 dagars vapenöfning och af hvilka 41,700 man äro, med undantag af klädesbyxor, fullständigt beklädda och beväpnade för krig.
Kostnaden för denna armé är för öfrigt i förslaget så beräknad, att några extra statsbidrag (extra statsreglering), för dess utredning ej erfordras. ”1 förslaget upptages derjemte, såsom sjelfva slutstenen i försvarssystemet, landtstormen, hvars första uppbåd beräknas till 250,200, och det andra till 208,500 man.
Skulle Svenska nationen vilja ingå pä en, ända till 50:de ålders året utsträckt, värnpligt, sä kunde denna ifrån Preussen upptagna idé med lika förmän inympas på det gamla systemet.
Men medgifvas mäste, att fördelen äfven här lutar åt förslaget, i anseende till den 3-åriga öfning, dess landtstorm undergått.
Meningen med en landtstorm är dock nästan aldrig, att den skall ensam möta fienden i öppen slagtning.
Detta är den egentliga härens åliggande, och förslagets författare synes äfven hysa samma åsigt, dä enligt detsamma landtstormen antages i allmänhet ej bära andra vapen, än dem, som den sjelf kan förskaffa sig.
Landtstormen bör deremot resa sig i fiendens rygg, afbryta hans kommunikationer, uppsnappa hans konvojer, tillfångataga enskilda detachementer m. m., och dertill fordras framförallt den allmänna anda, som vid en hotande fara förmår en hel byggds innevånare att resa sig.
Taktisk utbildning eller manöverskicklighet kommer dervid mindre i fråga än under öfriga krigsförhållanden.” Mot hvad Utsk:ns betänkande innehåller om landtstormen är intet annat att anmärka än misstaget att idéen skulle vara Preussisk, ty den är en sammansättning af Gottlands beväring och Franska Garde National Sédentaire.
Som dock någon landtstorms organisation icke för närvarande hos oss finnes och icke i ringaste mån är för landets innevånare betungande, utom i händelse af försvar af hus och hem mot fiendtligt anfall, så tyckes mig att hvad förslaget
Den 28 Juni f. ni.
247 äfven i denna väg upptar bör behjertas, synnerligast, då, enligt mitt förmenande, denna organisation bör bidraga att framkalla den nationalanda, hvilken hos oss ej tycks vara synnerligen utvecklad.
För att likväl landtstormen skall kunna åstadkomma det resultat som dermed afses, fordras dock den mera allmänna militäruppfostran som förslaget föreskrifver.
”Efter att sålunda hafva utredt frågan om det nya systemet, i afseende å dess uppgifna numerära öfverlägsenhet, öfvergå Utsk:n till undersökning, huruvida, genom den af Hr Stjernsvärd föreslagna organisationen, en besparing af icke mindre än 731,947 r:dr kan vara att för statsverket påräkna.” Hvarifrån Utsk:n hemtat det yttrande, att förslaget innehåller en besparing för statsverket af 731,947 r:dr är svårt att utleta, då Tabellen N:o 31 Litt.
A och B tydligen upptager landtförsvarets påräknade tillgångar till 5,715,811 r:dr och totalkostnaden i och för landtförsvaret till samma summa.
Rust- och rotehållare hafva visserligen i förslaget blifvit tillskyndade en lindring i sina utgifter af tillsammans 698,555 r:dr 27 sk.; men denna summa kan dock ingalunda anses såsom någon besparing för statsverket, dä rustoch rothälls-afgiften icke ingår bland statsverkets inkomster.
”Att härvid ingå i någon närmare granskning af de uppgjorda kostnadsförslagen, dertill sakna Ulsk:n både nödig tid och tillräckliga upplysningar.
Utsk:n hafva likväl ej kunnat underlåta att fästa sig vid vissa omständigheter, som förefallit särdeles anmärkningsvärda och som otvifvelaktig! torde fordra en icke obetydlig rättelse.
Så har t. ex. vid beräkningen af de tillgångar, som för den nya organisationen skulle blifva tillgänglige, inkomsten af befälets samtliga boställen vid indelta arméen upptagits till 570,441 r:dr, som utgör 50 procent eller 190,147 r:dr mera än det belopp, hvartill samma inkomst nu är uppskattad.
Om äfven en sådan högre inkomst af ett eller annat boställe erhållits de sednare åren, dä spanmålspriserne varit högt uppdrifne, så är det deremot visst icke fallet med det stora flertalet, och boställen gifvas till och med, hvilka icke i arrende afkasta det belopp, hvartill inkomsten deraf blifvit uppskattad.
Utan att derför vilja bestrida, att boställenas afkastning pä det hela kan lemna något öfverskott utöfver den summa, hvartill den blifvit uppskattad, äro Utsk:n likväl fullt öfvertygade, att densamma ingalunda kan beräknas till det af motionären antagna belopp af 190,147 r:dr.” Utskotten hafva funnit ”vissa omständigheter serdeles anmärkningsvärda och fordra en icke obetydlig rättelse.”
Jag påstår detsamma om Utsk:ns betänkande.
Ulsk:n hafva anmärkt, att afkastningen af indelta arméens boställen blifvit för högt upptagen derigenom, alt den blifvit beräknad till 50 procent utöfver uppskattningsvärdet, allt under förutsättning att utarrendering för krouans räkning på minst 30 år af hvarje boställe skulle äga rum.
Härtill får svaras, att boställena vid de norra regementerne, d. v. s. Norr- och Westerbottens, samt Jemtlands fältjägare, Westmanlands, Helsinge och Dahlregementerne i allmänhet ej uppgår till högre afkastning än uppskattningsvärdet, nå - 248 Den 28 Juni f. m. gra få äfven derunder; deremot uppgår flertalet af boställena vid de öfriga regem en terna ej allenast utöfver uppskattningsvärdet, utan äfven en mängd t. o. m. 2 å 300 proc. utöfver detsamma: ett förhållande, som ej allenast gifver tillräckligt stöd åt den antagna beräkningsgrunden, ulan äfven stadgar den bestämda öfvertygelsen, att inkomsten af indelta arméens samtliga boställen, hvart, och ett utarrenderadt pä förutnämnde tid, skulle ej allenast uppgå till, utan äfven i betydlig mån öfverstiga 50 procent af uppskattningsvärdet.
”Genom indelta arméens ställande på vakans, har motionären beräknat en inkomst: af 22,29!) rothällsnummer, ä 30 r:dr 608,970: samt af 7,005 rusthällsnummer, å 133 r:dr 16 sk. . 934,000: och har såsom grund för denna beräkning blifvit anfördt, att, enligt frän samtlige Konungens befallningshafvande meddelade upplysningar, medelbeloppet af de utgifter, som i och för roteringsskyldighetens fullgörande drabba rotehållarne, utgör 53 r:dr 29 sk. och medium af samma utgifter för ett rusthåll 157 r:dr 44 sk.
Härvid är likväl att anmärka, att de ifrågavarande uppgifterne synas vara uppgjorda efter högst olika grunder, då roteringsbördan för ett län kan upptagas till 102 r:dr och för ett annat till 31 r:dr 29 sk. 7 r:st. per rote, samt rustningsskyldigheten på det ena stället till 237 r:dr och på det andra till 97 r:dr.
Men om äfven dessa medelbelopp voro riktigt beräknade, torde det likväl ej kunna tagas för afgjordt, att alla rote- och rusthållare skulle vilja, äfven mot de af motion närén beräknade nedsatta belopp, med kontant afbörda sig den nuvarande natura-prestationen.
Pä ganska många ställen är nemligen soldattorpet beläget å utmarken, så aflägset frän stammen, att någon synnerlig inkomst deraf ej blefve att påräkna, i händelse af nummerns ställande på vakans.
För mången rotehållare blefve ock det kontanta bidraget mera tryckande, än presterandet af verklig rotering, och för de provinser, som ej utsågos till garnisonsorter, skulle detta sätt att utgöra roterings-tungan blifva synnerligen kännbart derigenom, att stora summor komme att årligen i kontant från provinsen utgå, utan att derstädes användas.
Om man således lill och med förutsatte, alt den betydligaste delen af roteliållartic funne sin uträkning vid att hålla vakans, emot en årlig afgift af 30 ndr per rote, sä synes det deremot vara föga troligt, att samtlige rusthållare skulle vara benägne att för samma ändamål betala 133 r:dr 16 sk., synnerligen dä ett stort antal bland dem, enligt förslaget, skulle tillförbindas att emot 43 r:dr 16 sk. årligen anskaffa och underhålla häst för kavalleriets eller artilleriets behof.
Dessa rusthållare skulle för vakans af karl och frikallelse frän skyldigheten att anskaffa sadelmondering betala 90 r:dr b:co, eller 3 gånger så mycket som rotehållaren borde erlägga för karl vakans.
Af hvad ofvan blifvit anfördt, tro Utskotten sig kunna förutsätta, att en nedsättning, uppgående kanske till flere hundra tu - Den 28 Juni f. m. 249 sen ndr, äfven skulle komma att inträffa å denna del af den beräknade inkomsten.” «, I afseende å hvad Utsk:n yttrat om de beräknade inkomsterne genom indelta arméens ställande på vakans, så torde följande böra tagas i betraktande: l:o Att vakans-afgifterne i de särskilda länen måste blifva högst olika till följd, sä väl af knektens skiljaktiga lönevilkor vid olika regementen, som olikheten i läns-markegångslaxorne, hvilka utgöra enda beräkningsgrunden hvarefter jordbrukaren får till penningar evalvera sina natura-prestationer. 2:o
Att hvad de betänkligheter angå, som Utsk:n anföra rörande rust- och rotehållares benägenhet att i stället för rust- och roteringsskyldighetens fullgörande, på sätt som nu äger rum, erlägga den i förslaget bestämda vakansafgift, hyser jag ej några sådane; skälen dertill äro: dels de ganska tydligen, synnerligast af BondeStåndet, tillkännagifna önskningar att fä nedsatte de, jordbruket sä hardt tryckande rustnings- och roteringsafgifterne, dels att en rättvis återföring af ifrågavarande afgifter, till dess vid indelningsverkets inrättande bestämda belopp icke skulle vara annat än välkommen för hvarje innehafvare af berustad eller roterad jord.
Såsom exempel på skilnaden häruti, torde få anföras Elfsborgs regemente, der utgifterne för en soldat, enligt primitiva kontraktet, utgöra 26 r:dr 20 sk. 8 r:st. årligen, och att närvarande utgifter för enahanda ändamål uppgå till 62 r:dr 40 sk. årligen; dock särskildt inom Marks härad till 94 ndr 14 sk. 3:o
Att soldattorpets belägenhet äfven på utmarken ingalun da bör minska benägenheten att erlägga vakansafgift; ty genom torpets förseende med åbo, blir rotehållaren dels fri från torpets häfdande, ganska kännbart då soldaten genom kommendering är frånvarande, dels är rotehållaren alltid säker att af torpinnehafvaren erhålla, om ej annat, en välkommen tillökning i sin arbetsstyrka. 4:o
Att den förmodan, det de genom vakansafgiften inflytande kontanta summor skulle ntgå frän provinsen utan att derstädes användas; är alldeles i strid med förslagets innehåll.
Uti detsamma föreskrifves ej allenast, att trupperne skola förläggas inom de län hvarifrån de utgå, utan äfven att de föreslagna förvaltningsdirektionerne i alla fall, der så ske kan, på stället skola besörja anskaffningen af alla för truppen nödvändiga förnödenheter. * 5:o
Att serskilt, hvad rusthållsvakans-afgiften vidkommer, torde få tagas i öfvervägande, att rusthålls- och augmentsräntorne upp gå till ett sammanräknadt belopp af 662,289 r:dr, hvilka, om de fördelas på varande 7,005 rusthåll, utgöra öfverhufvud på hvarje 94 r:dr 24 sk., hvarigenom den af rusthållet utgående egentliga vakansafgiften endast belöper sig till 38 r:dr 40 sk., eller 8 ndr 40 sk. mera än för rotehållet och hvilket ej torde vara för mycket, då man besinnar, att vid indelningsverkets inrättande blefvo de bästa hemmanen anslagna till rusthåll.
Den 28 Juni f. m. 6:0
Att hvad förskriften angår, det en del rusthållare, emot tillgodonjutande af 43 r:dr 16 sk., skulle åligga skyldigheten att hålla häst, torde, för att finna billigheten häraf, följande få tagas i betraktande; dels att rusthållaren härigenom ej allenast blir befriad från all afgift af stamrusthållet, utan äfven får sig af augmentet tillgodo beräkna 4: 24 sk., dels att, vid nu afsutne kavalleriregementer, rusthållarne i vakansafgift för häst och sadelmondering årligen erlägga 7 ä 7£ tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, eller i penningar 49 ä 52 r:dr.
Om härifrån afdrages anskaffning och underhåll af sadelmondering etc. utgörande, enligt Tab.
N:o 17 af förslaget, 12 r:dr 39 sk. 4 r:st., så återstår för hästen, i ena fallet 36 r:dr 8 sk. 8 r:st. och i det andra 39 r:dr 8 sk. 8 r:st., eller i håda fallen mindre än hvad förslaget tiller känner den rusthållare, som ålägges hälla häst.
Dessutom bör äfven ihågkommas, att enligt förslaget äro rusthållarne befriade frän all afgift till hästens utfodring under tjenstgöring. 7:o Såsom slutligt tillägg i hvad vakansafgiftens erläggande angår torde här böra erinras, att vid beräknandet af den vakansafgift, som rust- och rotehållare skola erlägga, har uti kalkylen ett medelbelopp blifvit upptaget; dock bör detsamma vid verkställigheten lämpas efter de olika kostnader, som rustnings- och roteringsbesväret medföra i hvarje olika provins.
Af hvad sålunda blifvit anfördt, torde Utsk:ns föreställning, om en nedsättning af flera hundratusende riksdaler af de i förslaget beräknade inkomster, alldeles förfalla.
”Hvad utgiftsposterne beträffar, så förefaller äfven beräkningen deraf något vacklande.
Brukningstiden å vissa persedlar har blifvit nog långt utsträckt, t. ex. för gevär med tillbehör (utom rem) till 50 år, för huggare med balja äfvenledes till 50 år, för remtyg till 20 år, o. s. v.”
De som alltid äro färdige, att jäfva de anmärkningar som göras mot våra förvaltningsåtgärder, anföra som skäl till våra stegrade gevärspriser, relatift till hvad i utlandet eger rum (lefvereringspriset till kronan på ett gevär med bajonett etc. är i Frankrike 17 r:dr; här åter kostade geväret vid Husqvarna år 1847, 21 r:dr 20 sk.; vid Carl Gustafs stad åter, efter ett beräkningssält minst 33 r:dr 16 sk. och efter ett annat öfver 50 r:dr oaktadt den större tillgäng på jern vi äga och det bättre arbetspriset hos oss än i utlandet), att våra gevär äro bättre och solidare än de utländska; under antagande att så sig förhåller, måste väl brukningstiden kunna antagas lika med de ifrågavarande.
Brukningstiden på så väl gevär som öfrige af Utsk. anmärkte persedlar är i Frankrike, der de äro i ständigt bruk, lika med den i förslaget upptagna, sålunda efter mitt förmenande ingalunda för långt utsträckt.
”Likaså torde någon jemkning i priserne vara nödig.
Ett gevär är nemligen upptaget till 20 r:dr 16 sk., ehuru det i sista kontraktet med Husqvarna faktori är beräknadt till 21 r:dr 45 sk.” Gevärspriset för år 1847 vid Husqvarna, det som antagits till norm i förslaget, utgjorde 21 r:dr 20 sk. d. v. s. för gevär med Den 28 Juni f. m. 251 tillbehör af bajonett, bajonettbalja, tappnyckel med skrufmejsel och krats; förslaget upptager:
Gevär med bajonett r:dr 20: 12.
Bajonettbalja ....
,, — 36.
Tappnyckel med skrufmejsel och krats . . . ■ . „ — 20.
Summa r:dr21: 20. eller detsamma som det anförda gevärspriset.
Alt förslaget ej upptagit ett pris, som efter dess afgifvande tillkommit, torde ej kunna gifva skäl till anmärkning.
”På samma sätt torde i afseende å beväringsmonderingen kunna anmärkas, att en vapenrock upptagits att räcka 30 är, ehuru erfarenheten gifvit vid handen, att motsvarande persedlar nu med endast 14 dagars brukningstid ej kunnat för ändamålet användas längre tid än högst 15 år, oaktadt under denna tid betydlig reparationskostnad derå blifvit nedlagd.” Brukningstiden på en vapenrock, är under ständig tjenstgöring, äfven hos oss, antagen till 3:ne år, eller 1,095 dagar; förslaget upptager brukningstiden för beväringsmanskapets vapenrockar, under 14 dagars ärligt begagnande, till 30 år eller 420 dagar, jag tror således denna brukningstid ej vara fö;' långt tilltagen och all anledning till anmärkning i detta hänseende böra förfalla.
Beväringens närvarande kapotter, äro ytterligare bevis på att brukningstiden ej är för långt tilltagen då af de 15,000, hvilka blefvo utdelta år 1815, endel ännu äro brukbare, oaktadt slitningen ä dem, med hänseende dertill att de som liggplagg i tälten begagnas, är vida större än å vapenrocken. ”Förhoppningen, att beväringsynglingarne skulle, emot den i författarens tariff upptagna slitningsersättning, vilja sjelfve anskaffa och underhålla sine monderingspersedlar, torde äfven böra räknas till antalet af fromma önskningar.
För 14 dagars exercis upptages denna ersättning till 2 sk. 2 r:st. för en kask, 6 sk. 10 nst. för en vapenrock, 8 r:st. för en mössa, 4 sk. 8 r:st för en kapott, 3 sk. 2 nst. för en blus, 1 sk. 4 r:st. för ett par tältduksbyxor, 2 sk. 6 r:st. för ett par buldansbyxor o. s. v., eller för hela monderingen, deruti äfven inberäknade skjortor, strumpor och skor, sammanlaggdt 41 sk. 10 r:st. banko.” ”Såsom jemförelse torde böra framhållas, att för närvarande betalas endast för skjortor, strumpor och skor 1 r:dr b:co till hvarje beväringsyngling.”
Förslaget upptager visserligen slitningsersättning för hvarje persedel af beväringsmonderingens beklädnad, ehuru kostnadsberäkningen ingalunda härpå år grundad, men antager deremot på intet ställe såsom gifvet eller ens tänkbart, att alla dessa persedlar skulle af de beväringsskyldige komma att anskaffas; de persedlar hvilka man trott skulle blifva föremål för ersättning, till följd af deras allmännare anskaffning af beväringsynglingarne sjelfve, äro alla de under beklädnaden upptagne med undantag af kask, vapenrock, kappa och skärp, men torde det i alla fall ej vara oriktigt, att äfven för dessa ersättning finnes utsatt, då exempel ej saknas att åt - 252 Den 28 Juni f. m. minstone de, som för närvarande motsvara de tvenne förstnämnda af dessa persedlar, äfven blifvit af de beväringssyldige anskaffade.
Hvad äter beloppet af denna ersättning angår, så torde derå så mycket mindre någon anmärkning kunna göras, då den i förslaget för hvarje persedel blifvit beräknad efter den å stammens persedlar bestämda kortare slitningstid, och tror jag derjemte, att det mindre är beloppet af slitningsersättningen än behaget att nyttja egna effekter, sorn förmår den beväringsskyldige alt förskaffa sig dem.
Hvad den nu gällande slitningsersättningen af en riksdaler, för begagnandet af skjortor, strumpor och skor, vidkommer, så är den utan betydelse, då densamma saknar giltig beräkningsgrund.
”Pensionerne äro i förslaget ökade, för öfverste från 800 till 1,400 r:dr, för major frän 5 å 600 r:dr till 1,000 r:dr och för kapten frän 400 till 600 r:dr o. s. v.; samt beräknas att utgå till: 427 officerare och underofficerare med .... r:dr 242,300: 3,000 korporaler, soldater och vederlikar ... „ 97,000:
Enligt hvad direktionens öfver arméens pensionskassa lill sednaste krigsbefäl afgifna berättelse innehåller, visar nämnde kassas pensions - reglering:” för år 1845, 804 pensionärer med ett pensionsbelopp af r:dr 215,193: 16. 1846, 838 med ett pensionsbelopp af . . . ,, 223.556: 32. 1847, 849 d:o d:o „ 223,173: 16. 1848, 849 d:o d:o „ 225,743: 16. ”eller ett antal pensionärer, nära dubbelt så stort som det i förslaget anlagna och en pensionssumma, som, detta oaktadt, med endast 17,000 ä 19,000 r:dr understiger den i förslaget upptagna.
Väl har i förslaget underofficerspersonalen blifvit förminskad från 1,236 personer till 382, men deremot är antalet officerare något tillökt, nemligen från 1,521 till 1,579 personer.
Och då härtill lägges den omständighet, att enligt förslaget, största delen af de pensionsberältigade skulle vid inträdet i pensionsåldern ovilkorligen öfverflyttas på pensionsstat, så torde, med afseende derå, att pensionerne blifvit i förslaget betydligen förhöjde, man ined skäl kunna betvifla den ifrågavarande kalkylens riktighet.”
För att utreda förhållandet af den föreslagna pensioneringen, med anledning af närvarande förhållanden, torde följande vara tillräckligt: Närvarande Föreslaget Närvarande Föreslagne antal antal pensions- pensions- personer. personer. rurn. rum.
Generaler 9. 8. 2. 2.
Ofverstar 34. 21. 17. 11.
Majorer 106. 89. 85. 72.
Kaptener o. vederlikar 478. 381. 238. 190.
Civilpersoner (subal- terner) 144. 138. 47. 46.
Fanjunkare o. vederl. 1685. 442. 403. 106.
Summa 2456. 1079. 792. 427.
Den 28 Juni f. :n. 253 Hvaraf synes att, ehuru officerspersonalens summa enligt förslaget är större än den nuvarande, likväl de grader af arméen, hvilka egentligen gravera pensionsfonden, blifvit betydligen minskade, och torde till följd deraf med skäl kunna dragas den slutsats, att, så väl de upptagne pensionsrummens antal som den förslagsvis upptagne pensionssumman äro tillräckliga.
Olikheten mellan de här upptagne nuvarande pensionsrummens antal och de i arméens pensionskassas berättelse omförmälda, härleder sig derifrån, att de personer, som utgöra arméens pensionskassas 12:te pensionsklass, enligt förslaget, endast äro korprals vederlikar och bland dem blifvit upptagne.
Att föreskriften, det personer inom åtskilliga grader skola öfverflyllas på pensionsstat vid vissa uppnådda ålders- och tjenstcår, möjligtvis kan medföra en tillökning i pensionärernes antal, medgifves, dock som jag anser denna tillökning endast kunna blifva högst ringa, har jag ej tagit densamma i beräkning, synnerligast då pensioneringen endast är upptagen förslagsvis. ”1 beräkningarne förutsättes jemväl, såsom förut är nämndt, att de rustande skulle anskaffa och underhålla 2,722 nummerhästar emot en årlig ersättning af 43 r:dr 16 sk. b:co, som komme att afräknas ä den vakansafgift, hvilken af dem skulle erläggas.
Möjligheten att till detta pris erhålla ett sä betydligt antal, för kavalleriets och artilleriets behof fullt brukbara hästar, torde med skäl kunna sättas i fråga.”
Här gäller som svar hvad i föregående blifvit anfördt.
(Se pag. 250).