Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är nemi. tilt ej fråga om annat, än att öfverlemna till Bevilln.Utsk:t att behandla frågan, på det att detsamma sedan måtte inkomma till Ständerna med förslag, huru den ifrågavide ersättningen lämpligast borde utgöras.
Sedan beror det på Ständerna att antaga eller förkasta det inkomna förslaget.
Jag tror t. o. m. ej, att det är lagligt att besluta ett afslag, innan BevilIn.Utsk:t i saken blifvit hördt.
Jag har visserligen yrkat att grundräntan skall ersiittas genom en särskild bevillning, men jag har ingalunda den pretention, att mitt förslag icke skall kunna öfverträffas af vida bättre upgjorda, helst som ärendet kommer att behandlas af ett.
Utsk. bestående af 48 medlemmar.
Jag vidblifver fortfarande mitt nyss framställda yrkande. 142 Den 11 Angust! e. m.
De sakrika och vidlyftiga anföranden, som här af 2:ne talare blifvit afgifna i afs:de på qvarn- och sågräntorna, hafva visserligen för R. o. Ad. varit ganska interessanta att afhöra, inen i det skick, frågan f. n. befinner sig, tror jag man skall finna dem hafva varit alldeles onödiga.
Om man ser på besluten i de öfriga Stånden, så finner man, att Borgare- o. BondeSt:n tillstyrkt uphäfvandet af ifrågav:de skatt. R. o. Ad. och PresteSt:t återremitterade Betänk:t med föreläggande för Utsk:t, att gemensamt med Bevilln.Utsk:t till behandling företaga ifrågav:de ärende.
Enl. mitt förmenande är således Ståndens mening på förhand så tydligen uttalad, att man ej gerna bör kunna betvifla, att förslaget kommer att antagas, och derföre tror jag, i motsats till Gr.
Mörner, att man ej riskerar något genom att genast eller nu på förhand fatta beslut om grundräntans afskaffande.
Kommer saken till förstärkt Utsk., så är jag äfven säker på, att den mening kommer att segra, som åsyftar grundräntans uphäfvande och ersättning genom bevillning; således står frågan jemväl då i samma skick, som om inbjudningen nu bifölls, hvarförutan vi hade förlorat betydligt i tid och arbetp.
Ehuru jag således ej kan annat än ogilla Utsk:ts sätt att gå tillväga vid behandlingen af denna fråga, anser jag mig dock böra tillstyrka K. o. Ad., att, till förenklande- af frågans vidare behandling, nu antaga den inbjudningen, StatsUtsk:t i sitt Betänk.
N:o 147 afgifva.
Huru man än vänder denna fråga, måste man dock medgifva, att man ej på den, mer än på alla andra frågor, kan gifva mer än 2:ne bestämda svar antingen »ja» eller »nej».
Ett af dessa svar måste R. o. Ad. nu afgifva å StatsUtsk:ts ifrågav:de inbjudning.
På den punkt, frågan f. n. befinner sig, ser jag verkligen icke hvartill en återremiss skall tjena, ty Ständernas mening anser jag i alla fall vara på det tydligaste uttalad; alla tyckas vara ense om, att grundräntan å qvarnar bör afskaffas och ersättas genom skälig bevillning.
Af PresteSt;ts i ämnet fattade beslut tyckes äfven vara gifvet, att frågan kommer att behandlas i förstärkt StatsUtsk., och under sådane förhållanden inser jag ej, att R. o. Ad. har någon annan utväg att vidtaga, än att bifalla den föreslagne inbjudningen, hvarföre jag anhåller om propos. på bifall dertill.
Jag föreställer mig, att den siste värde talaren misstagit sig, ty han tyckes hafva förutsatt, att R. o. Ad., förra gången frågan var före, fattat något definitivt beslut i sjelfva ämnet, men så var ej förhållandet. R. o. Ad. vidtog ingen annan åtgärd än den, att återremittera Betänka med föreläggande för Utsk:t att för frågans behandling sammanträda med Bevilin.Utsk:t.
Således, om vi nu afslå eller återremittera Betänka till Utsk:t med samma föreläggande för Utsk:t som förut, så föreställer jag mig icke desto mindre, att något sammanträde ändock ej kommer att ega rum.
Jag vill i allmänhet fästa det Högloft.
Ståndets up - De n 11 Augusti e. m. miirksamhet på, att det uti icke är fråga om att frångå något förut fattadt beslut, utan frågan gäller endast och allenast en inbjudning, att R. o. Ad. måtte instämma i BorgareStits beslut.
Något annat beslut är af R. o. Ad. ej fat tadt än om återremiss, i den syftning att StatsUtsk:t måtte för frågans behandling sammanträda med Bevilln.Utskit.
Detta föreläggande har Utskit ej funnit skäligt ställa sig till efterrättelse, och detta bar varit orsaken till de svårigheter, som nu upstått för frågans lösning.
Oaktadt denna Utsk:ts motsträfvighet har Hr v. Koch uttalat den mening, att det enda R. o. Ad. nu borde besluta, vore att instämma i BorgareSt:ts beslut om remiss af 5:te punkten till Bevilln.Utskit, hvarefter R. o. Ad., då ärendet återkom, skulle, enl. hans förmenande, hafva fria händer att besluta, huruvida R. o. Ad. funne för godt att antaga förslaget eller ej.
Detta innefattar dock, efter hvad jag kan finna, ett fullkomligt misstag. R. o. Ad. skulle genom bifall till BorgareStits beslut godkänna StatsUtsk:ts i Betänkit N:o 101 framställda förslag om grundräntans borttagande från qvarnar, och sedan detta beslut blifvit fattadt, är det naturligtvis en »fait accompli», i hvilken R. o. Ad. ej vidare vid pröfning af Bevilln.Utsk-.ts förslag till bevillning å qvarnar, får eller kan vidtaga någon förändring.
Det förslag, hvarmed Bevilln.Utskit kan inkomma, lärer sannolikt ej komma att röra den frågan, huruvida qvarnar skola draga grundränta eller ej, utan den frågan, huruvida qvarnar, i st. f. grundränta, skola åläggas bevillning eller ej, och huru samt till hvad belopp denna bevillning bör bestämmas.
Hvad för öfrigt beträffar remissen till Bevilln.Utskit, tror jag densamma icke komma att medföra någon särdeles verkan, enär Bevilln.Utskit redan i sitt Betänk, om ny bevillningsstadga uptagit, huru qvarnar skola beskattas, och således, enl. mitt förmenande, ej torde komma att i ani. af remissen vidtaga annan åtgärd, än att åberopa sina, i det nyss nämnda Betänkit redan uttalade åsigter i frågan.
Som jag ännu ej af de skäl, Hr v.
Koch anfört, kunnat blifva öfvertygad om den nytta och fördel, som ett bifall till ifrågavide inbjudning skulle medföra, fortfar jag i mitt yrkande att R. o. Ad. måtte afslå StatsUtskits, såväl i Mern.
Nio 101 som i N:o 107 gjorda framställningar.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, beträffande det nu förevide Memit, deri StatsUtskit förnyat sina uti de 4 första punkterna af Utlåtit N:o 101 gjorda tillstyrkanden samt inbjudit R. o. Ad. jemte Presteo.
BondeStin att förena sig uti BorgareStits, vid behandling af 5:te punkten i sistnämnde Utlåt, fattade beslut att till Bevilln.Utskits handläggning öfverlemna frågan om bestämmandet af den bevillning, som i st. f. grundräntorna borde utaf qvarnar och sågar utgöras, hade yrkanden blifvit framställda dels om bifall till StatsUtskits förslag i punkterna 1—4 af Utlåtit Nio 101 och antagande af 144 Den 11 Augnst! e. m. inbjudningen rörde punkten 5, samt dels om afslag å StatsUtsk:ts i såväl Utlåtit N:o 101 som Memit N:o 147 gjorda förslag och hemställan; hvarefter H.
Exc. framställde propos. å bifall till Utskits nyssomnämnde förslag och inbjudning samt, då svaren utföllo med ja och nej i blandning, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uplfistes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som vill, att R. o. Ad., med ank af StatsUtskits Mera.
N :o 147, skall bifalla hvad StatsUtskit uti de 4 första punkterna af Utlåtit Nio 101 föreslagit och antaga Utskits inbjudning att instämma uti BorgareStits beslut röride den 5:te punkten i sistnämnde Utlåt., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. så väl StatsUtskits Utlåt.
Nio 101, som ock dess i Memit Nio 147 gjorda hemställan.»
Ekon.Utskits d. 4:de och 8ide dennes bordlagde Betänk.
Nio 24, i ani. af väckta motioner om utfärdande af ny Sjölag.
Ekon.Utskits nedannämnde, d. 4:de och 8ide dennes bordlagde Betänkin, nemi.:
Nio 132, i ani. af vackt motion om tillägg till och ändring i gällande förordningar om jagt och djurfång; Nio 133, i ani. af väckt motion angide ändringar i nu gällande författmr oro jagt och djurfång; Nio 134, i ani. af väckt motion om kolonien S:t Bartheleroys skiljande från Svenska Kronan; Nio 135, i ani. af väckt motion i fråga om skiljande af Landshöfdinge- och Militärbefälhafvare-erabetena på Gottland; Nio 13 6, i ani. af väckt motion om utgifvande från trycket af sammandrag utaf alla de författmr, som röra bebyggande, vård och underhåll af civila och ecklesiastika boställen; samt Nio 137, i ani. af väckt motion om slöjdskolors inrättande i hvarje län.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskits d. 4:de och 8:de dennes bordlagde Utlåt.
Nio 139, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i ani. af Betänkit Nio 44.
Den 11 Augusti e. m. 145 Gr.
Den förändring, Ekon.Utsk:t liär föreslagit, öfverensstämmer med hvad som redan var påbjudet i den af K.
M. år 1856 utfärdade skolstadga.
Men vid den efterföljande riksdagen inkommo Ständerue till K.
M. med underd. framställning ibland annat äfven derom, att den nåd. skolstadgan måtte i denna del, eller hvad rörer rektors vid högre elementarläroverk tillsättning, förändras.
— Ehuruväl detta Ständernes förfaringssätt att, sedan de vid en riksdag gjort framställning om förändring i en nyligen utfärdad stadga, och denna deras framställning blifvit bifallen, vid den efterföljande riksdagen begära återuplilvande af den förra föreskriften, vittnar om någon ombytlighet i åsigter å Ständernas sida, kan jag dock ej underlåta, att med min röst biträda Utsk:ts nu framställda förslag, hvartill jag för min del tror Utsk:t hafva haft grundade skäl.
Det kan nemi. vid tillsättning af rektorer vid läroverken, lika väl som vid tillsättning af andra befattningar, lätt handa att misstag kunna ega rum.
Man kan nemi. till rektor vidja en person, som med utmärkt skicklighet skött sitt kall sorn lärare, men som ej är lämplig till att vara ledare af det hela.
Då är det väl fördelaktigt att sådana misstag kunna rättas, helst dessa eljest skulle kunna under en lång följd af år menligt inverka på upfostran af den del af det upvexande slägtet, som skulle erhålla sin bildning i en upfostringsanstalt, hvars ledning vore anförtrodd åt en mindre lämplig rektor.
Detta är ett af de skäl, hvarföre jag för min del anser Utsk:ts förslag, att rektorerna ej böra vara permanenta, vara välgrundadt; ett annat ligger uti den omständigheten, att en rektor är ej mera, än andra menniskor, frikallad från den inverkan, som tiden utöfvar på allt här i verlden.
Han åldras, och kan t. o. m. lätteligen föråldras på sin plats.
Att då afskeda houom låter sig svårligen göra och skulle vara sårande, men att aflägsna honom på det sätt, att han ej får nytt förordnande å rektorsbefattningen, är deremot en utväg, som, utan att vara för honom förnärmande, leder till det vigtiga målet att 1 ifvet hos sjelfva undervisningsverket kan uppehållas och tillsynen öfver undervisningens behöriga gång alltjemt anförtros åt derföre lämpliga personer.
På grund af dessa skäl anhåller jag om propos. på bifall å Utsk:ts i nu ifrågav:de Utlåt, gjorda hemställan.
Sista gången denna fråga inom Ståndet förekom till behandling, yttrade jag den åsigten, att rektorerna ej borde ställas i den kategorien, att de när som helst skulle kunna afsättas.
I detta hänseende vidblifver jag i allo mina vid det tillfället uttalade åsigter.
När en rektor väljes, utser man vanligen en framstående och duglig person, och man är på förhand förvissad derom, att han skall komma att med skicklighet sköta sitt kall.
Under sådana förhållanden vet jag sannerligen ej hvartill det skulle tjena att tillsätta honom endast på förordnande.
När en sådan person till följd af ålder eller sjuklighet är oförmögen att längre bestrida sina göromål, då står H. IX. 10 146 Den 11 Angnst! e. m. väl alltid den utvägen öppen att afskeda honom med pension; ty samhället bör väl åtminstone åt en så pass hög tjensteman som en »Rector scholae», lemna garanti för, att ban icke, sedan han utnött sina bästa år i statens tjenst, behöfver svälta pä sin ålderdom.
Så länge denna utväg qvarstår, inser jag verkligen icke hvarföre rektorerna böra sättas under den kalegori, som hittills endast varit tillämpad på sådane personer, som hafva förtroende-poster, nemi. att de äro amovibla, och får jag på den grund yrka afslag å Utskits i detta Utlåt, gjorda hemställan.
Jag förmodar, att den siste talaren önskade, att Utsk:ts förslag skulle afslfis.
Jag åter önskar, lika med Gr.
Mörner, att detsamma måtte bifallas.
Den siste talaren yttrade, att endast de personer, som innehade förtroendeposter, borde vara afsättlig», men att alla andra borde tå åtnjuta förmånen af att vara oafsättliga.
Jag hemställer till Hr af Sillén, örn icke den ifrågavarande platsen, eller den, att vara rector scholae, är en bland de vigtigaste förtroende-poster, som samhället kan erbjuda?
Månne icke den egenskapen, att vara en ledare för ett uppvexande slägtes upfostran och bildning, är af vida vigtigare beskaffenhet, än mången annan egenskap, som utmärker flertalet af de Statens Ernbets- och Tjenstemän, som sägas innehafva förtroende-poster.
Hr af Sillén har vidare sagt, att till rektorer ej utnämnas andra, än sådane personer, för hvilkas duglighet man har fullkomliga garantier.
Jag tager mig friheten erinra, att till hvarje plats, som i någon mån kan anses motsvara denna, befordras ingen förr, än han genom tjenstgöring af enahanda beskaffenhet visar, att h»n innehar de egenskaper, som fordras för att med skicklighet bestrida de göromål, som med den högre platsen äro förenade.
Huru tillgår det deremot med utnämningen af en »Rector Scholae?»
Han utnämnes endast och allenast på grund deraf, att han är en skicklig lektor, och den omständigheten kan omöjligen lemna erforderliga garantier derför, att personen afven kan duga till att bestrida de ganska maktpåliggande värf, som åligga en »Rector scholae».
Då man således vid tillsättningen af denna plats lätteligen kan utsätta sig för misstag i valet af person, så anser jag det vore klokast, att nu vidtaga sådane mått och steg, hvarigenom ett sådant misstag lämpligast kan rättas, och då jag föreställer mig att Utsk:t i detta hänseende tillstyrkt det rätta, så får jag för min ringa del anhålla, att R. o. Ad., på sätt Utsk:t föreslagit, täcktes hos K.
M:t i underd. anhålla, att yid högre elementarläroverk rektor tills vidare må tillsättas blott på förordnande.
När detta Betänk, förevar inom Utsk:t, framställdes många olika meningar ang:de rektorernas amovibilitet eller inamovibilitet.
Der talades om de många intriger, som skulle uppstå, när tiden för ombytet nalkades, äfvensom flerfaldiga andra skrupler anfördes för att motverka någon förändring i nu Den 15 A ngns ti.
147 gällande stadganden rör:de rektorerna8 tillsättande.
Utsk:t ansåg dock, att det vigtigaste af allt vöre, att de personer, sora skulle bekläda så höga chefs-platser, vore dertill passande, och att man borde tillse, att om man hade begått ett misstag i valet af person, det blefve en möjlighet att, utan att förklena den persons rykte, som varit utsatt för misstaget, på lämpligaste sätt kunna rätta detsamma.
På den grund har äfven Utsk:t tillstyrkt, att It.
M. anhålla att vid högre elementarläroverk rektor tills vidare må tillsättas blott på förordnande, och då jag i allo gillar detta Utsk:ts beslut, anhåller jag att E. o. Ad. måtte till detsamma lemna sitt bifall.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dets afslag å Utsk:ts inbjudning, blef propos. om inbjudningens antagande framställd och med ja besvarad.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekon.- Utsk:ts den 8:de dennes bordlagde Utlåt.
N:o 21, i anledning af dels återremisi i vissa delar, dels RiksStåndens skiljaktiga beslut i andra delar af Utsk:ts Betänk.
N:o T, innefattande yttrande ej mindre öfver K. M:ts Nåd.
Propos. om förnyad författning rör.de utskrifningssiittet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, än ock öfver enskilda motioner i samma ämne.
Efter föredragning af BankoUtsk:ts den 8 dennes bordlagde Mern.
N:o 33, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i frågan om användande af uplupen, odisponerad bankovinst, blefvo de af Utsk:t föreslagne voter.-proposme godkände. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1/2 5 e. m.
Onsdagen den 15 Augusti 1860.
Justerades 6 prol.-utdrag för d. 11 dennes samt pleni-prot. för d. 15 sisth Maj e. m. I4S Den 15 Augusti.
Anmäldes och bortilades nedaiinämnde, från Utsk:n inlemnade Mern., Ut.låtm och Betänkm, nemi. från Konstitutionsutskottet:
N:o 57, med förslag till ändring i 14 § 5 mom.
Riksd.- Ordn., angide bruksegares representationsrätt; Nio 58, med förslag till ändring i 14 §, 4 och 5 mom.
Riksd.- Ordn.; Nio 59, i ani edil. af RiksStms beslut, ronde Konst.Utskits uti Mein.
N:o 51 framställda förslag till ändring i lista g:n 11 mom. och 4:de §:n 2 mom.
Tryck fri hetsförord nili; BevillningsUtskottet: N:o 34, i anledn. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock RiksStms skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkit N:o 20, angide Allm.
Bevillnm; N:o 35, i anledn af RiksStms skiljaktiga beslut dels i fråga om bevillning oell gåfva, testamente, fideikommiss, arf och fynd, dels angide uphörande af föreskrifterna om stämpelpapper å te stamenten och fideikommissbref; Nio 36, i anledn. af återremiss utaf en del utaf Utskits Utlide N:o 24, angide folkskoleafgiftens utgörande; Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet i Nio 145, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver Betänkit Nio 28; Nio 146, i anledn. af väckt motion om förändring i sättet ■för uprättande af de statistiska tabeller, som nu i JustitieStats Expeditm uppgöras; N:o 147, i anledn. af väckta motioner derom, att qvinna må kunna förordnas till bestridande af vissa, för henne passande tjenstebefattningar; Nio 148, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver Betänkit Nio 61; Nio 149, i anledn. af väckta motioner om ändringar i Militieboställsordningen; Nio 150, i anledn. af återremiss af Betänkit Nio 93; Nio 151, i anledn. af återremiss af Betänkit Nio 94; Nio 152, i anledn. af återremiss utaf Betänkit Nio 95; Nio 153, i anledn. af återremiss af Betänkit Nio 98; Nio 154, i anledn. af återremiss utaf Betänkit N:o 99; samt Nio 155, i anledn. af återremiss af Betänkit Nio 122.
Hr Bildt, Didrik Gillis, väckte följande motion i Den 14 sisth November atled i Wisby f. d.
Landssekreteraren m. m.
Lars Hambraeus, hvilken under sin lifstid, under mera lin 40 år på ett särdeles utmärkt sätt förvaltat och skött sin tjenst, efterlemnande vid sin död enka och 3:ne barn, hvaraf en oförsörjd dotter.
Efter den bouppteckning, som förrättades den 14 sisth Don 15 Augusti. 140 Februari, upgick boets hela behållning till ej fullt 1,800 rdr rint, och då Hambraeus ej var delegare uti Civilstatens pensiousinrättliing, hade han ej heller derstädes åt sin hustru kunnat förvärfva någon enke-pension.
Under sådant förhållande vågar jag, med stöd af 56:te §:n Riksd.Ordn., vända mig till Rikets St:r med den vördsamma anhållan, att Rikets St:r ville åt enkefru Hambraeus, född Beckman, anslå en årlig pension af 400 rdr rmt — ett pensionsbelopp, som åtminstone ej öfverstiger de pensionsbelopp, Rikets St:r gifvit åt enkor efter män i Hambrsei lefnadsställning och vilkor.
— Och om oegennytta, duglighet, redbarhet och ett aldrig tröttnande nit för den provins’ bästa, inom hvilken han verkat, utgöra härvid talande skäl, kunna de, jag är derom fullt öfvertygad, bevittnas af hela Gotlands befolkning, som uti ett tacksamt och kärt minne förvarar den bortgångne, liksom jag finner det vara ett föremål värdt Statens omsorg och behjertande att här belöna trogna tjenster, genom att lemna den åldriga, efterlefvande makan ett skydd mot lefnadsbekymren uti den här vördsamt föreslagna pensionen.
Nödiga handlingar till denna frågas utredande bifogas.
Remitterades till StatsUtsk:t.
Föredrogs Vällofl. BorgareStits d. 11 dennes bordlagde prot.- utdrag N:o 383, med inbjudning till MedStånden att instämma uti förstnämnde RiksSt:ds beslut rörande 105:te punkten uti StatsUtskits Uti.
N:o 123, angide regleringen af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvudtitel.
Då R. o. Ad. vid behandlingen af 8:de hufvudtiteln, uppå anförde skäl, ansåg sig böra återremittera 105:te punkten i StatsUtsk:ts Utjåt.
N:o 123, synes det mig vara både formenligast och riktigast, att R. o. Ad. afvaktar
Utsk:ts svar på denna återremiss, innan Ståndet fattar något definitivt beslut i frågan.
På grund häraf får jag vördsamt hemställa, det R. o. Ad. behagade afslå BorgareSt:ts nu föredragne inbjudning.
, beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvule af förut fattadt beslut, afslå BorgareSt:ts ifrågav:de inbjudning.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lag samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts d. 8 och 11 d:s bordlagde Utlåt.
N:o 21, i ani. af dels återremiss i vissa delar, dels RiksStms skiljaktiga beslut i andra delar af Utsk:ts Betänk.
N:o 7, innefattande yttrande ej mindre öfver K.
M:ts Nådiga Propos. om förnyad författning rör:de utskrifningssättet och inrättningen af allm. beväringsmanskapet, än ock öfver enskilda motioner i samma ämne. 138 I)en 15 Augnst!.
Utsk:ts yttrande om de delar af Författningsförslagef, som vunnit tre RiloStrds bifall, samt bemställanden rör:de gg 4, 6, 7, 11, 16, 32 och 33.
Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af g 34.
Som den förändring, Ulsk.t i förev:de g föreslagit, endast innefattar ett förtydligande af den mening, R. o. Ad. förut uttalat, anhåller jag att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts hemställan i berörde häns:de. Häruti instämde Hr Wrangel, Erik Fredrik.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, med frångående af förut fattadt beslut rör:de 2:dra raom:t af ifrågav:de §, godkänna Utsk:ts nu afgifne förslag till g:ns lydelse.
Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af g 35.
Afven denna förändring innefattar endast ett förtydligande af R. o. Ad:ns mening, derigenom att ordet personel blifvit tillsatt framför ordet bevillning, hvadan jag får tillstyrka bifall till hvad Sammansatta Utsk:t här föreslagit.
Utsk:ts förslag antogs.
Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af g 37.
Denna 37:de g har bär fått en form, som icke torde kunna anses annat än öfverensstämmande med det af R. o. Ad. förut i ämnet lättade beslut.
Då man ej ville antaga Utsk:ts första förslag, hade man intet aunat att välja på än uttrycket i K.
M:ts Propos., men som den nu gjorda redaktionsförändringen icke är i hufvudsaken derifrån afvikande, hemställer jag att R. o. Ad. ville till Utsk:ts framställning lemna bifall.
Hr Hjärne: R. o. Ad. fattade sista gången beslut i en lighet med K.
M:ts Propos., hvilken lydde sålunda att afgifterna skola af K.
M:t »användas till befälsämnens danande bland beväringsmanskapet».
Utsk:t har föreslagit en utsträckning härutinnan i så måtto, att medlen skulle användas »till beväringsinrättningens ytterligare utbildande».
Som jag anser det vara riktigt att K.
M:t lemnäs så fri dispositionsrätt som möjligt öfver ifrågav:de medel inom de för desamma bestämda gränser, får jag hemställa, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts förslag och besvarades med ja.
Deli 15 A ngn»ti.
IM Ut sk :ta hemstiillanden röride § 40, samt förslaget N:o 2 i Betänkit.
N:o 7. Lades till haudlingarne.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:ts d. 11 d:s bordlagde Mern.
N:o 148, i ani. af återremiss å 20:de och 22:dra punkterna i StatsUtskits Utlåt.
Efter föredragning af StatsUtskits d. 11 d:s bordlagde Meni.
N:o 149, med förslag till vot.-propos. i ani. af RiksStins skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för iståndsättande af Linköpings domkyrka, blef den föreslagne voter.-proposin af 11. o. Ad. godkånd.
Föredrogs StatsUtskits d. 11 d:s bordlagde Mern.
Nio 150, med förslag till voter.-propos. i ani. af RiksStins skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af låneunderstöd till Christinehamns stadsoch Warnums landsförsamlingar.
Mörner, Carl Göran Detlofi På här är fråga om ett lån till en kyrka i en landsort, hvilket icke kan anses tillhöra statsregleringen, och hvilken fråga dessutom är väckt af enskild motionär, synes det mig som den borde hafva förfallit, sedan 2 Stånd stadnat mot 2.
Jag tror derföre att det ingalunda varit rätt af StatsUtskit att föreslå denna frågas afgörande genom votering i Först.
Hr Bildt, Didrik Gillisi Som jag inom Utskit med min röst bidragit till afslag å förevide motion, kunde jag visserligen vara intresserad att frågan, i enlighet med Gr.
Mörners åsigt, skulle förfalla; men då jag anser hvarje enskild motionär hafva rätt att hos R.