Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa skolor hafva otvifvelaktigl varit af stort gagn och genom sin fortsatta verksamhet skall en riktigare kunskap om nutidens handgevär och de fordringar man kan göra på deras verkan spridas inom armén.
Komiterade hafva icke ansett sig böra föreslå några förändringar i dessa skolor, som ännu hos oss äro nya, och först småningom kunna antaga bestämdare former för sin verksamhet. 39 Om Ridskolor.
Vid Riksdagen 1856—58 aflat Kongl. Majt. — sedan förut uti frågan en komité blifvit nedsatt — till Rikets Ständer Nådig
Proposition om beviljande af anslag i och för organiserande af Ridskolor.
Ständer underkände väl ej behofvet af sådana undervisninsanstalter, men ansågo det icke så tvingande att ju dermed icke kunde anstå, »heldst statens tillgångar togos i anspråk af vigtigare föremål och för öfrigt tillfälle ej saknades till erhållande af dylik undervisning, dels genom privata lärare, dels genom de vid kavalleri-regementena anställda stallmästare.»
Vid senaste riksdag upptogs frågan ej ånyo.
Angeläget är dock att den ej längre skjutes å sido, enär för kavalleriets fortfarande bildning och duglighet lämpligt ordnade ridskolor äro ett oeftergiflig! vilkor.
Då det af Rikets Ständers förhandlingar vill synas, som om ridskolornas ändamål och nytta icke allmänneligen fullt — och till deras hela omfång — uppfattades, torde skäl vara att något närmare framställa och utveckla dem.
Öfverflödigt lärer härvid vara att ens omnämna af hvad vigt för kavalleriet ryttarens förmåga att väl styra sin häst är.
Detta inses lätt.
Men hvad deremot uti fråga om ridkonst mindre allmänt uppmärksammas, äro de svårigheter hvarmed god dressyr är förenad och det inflytande ryttarens skicklighet på hästens utbildning och förmåga kan utöfva.
Denna del af ridkonsten är dock lika maktpåliggande som den är svår.
Då hos olika hästar såväl lynne som skapnad uti mångfald omvexla, fordras för en ändamålsenlig dressyr hos ryttaren, utom andra egenskaper, så väl kunskap, som omdöme.
I främsta rummet den förra, enär utan en noga kännedom om hästens byggnad i allmänhet, all dressyr blifver osäker.
Endast på grund af sådan kunskap förmår nemligen ryttaren att rätt bedöma hästen, att se hvilka fel oeh svagheter delvis kunna vidlåda denne, hvarefter han så kan ställa sin dressyr att dessa, hvad möjligt är bortarbetas.
Ridning är hästens gymnastik och denna förstår en kunnig och skicklig ryttare så att ordna, att den högsta och jemnast fördelade kraftfullhet, hvarutaf hästen är mäktig, hos honom utbildas.
Saknar åter ryttaren nämnda kunskap, och till följd derutaf det öga och omdöme derifrån härflyta, skall lätt inträffa — utom det att utbildningen aldrig blifver hvad den kunnat — att oriktig väg vid dressyr’n anslås, och hästen skadas genom öfveransträngning, och dymedelst ytterligare försvagande af de kroppsdelar, hvilkas kraft redan förut var underlägsen.
Kunskap om hästen, och detta så till inre som yttre delar, är således en grundval för dressyrn; men en god sådan erfordrar ytterligare mången egenskap hos ryttaren.
Han måste förstå att aktgifva på hästens lynne för att afväga ökade fordringar på lydnad, och ega tålamod att ej af hästen begära hvad en föregående dressyr icke förberedt, enär eljest lätt framkallas ett motstånd, som, om det än öfvervinnes, dock ofta alstrar en olat, hviken måhända aldrig förgår och som på hästens hela framtida andvändbarhet kan verka förstörande.
Han måste ega lugn att väl tillämpa hvad omdömet förestafvar; och slutligen måste han hafva lörvärfvat den skicklighet att han, orubbad af hästens om än våldsamma rörelser, fritt kan förfoga öfver den tygling eller hjelp han behöfver gifva.
Att denna kunskap, dessa egenskaper och denna skicklighet icke utan arbete och längre öfning kunna förvärfvas, är påtagligt.
Också hafva, med inseende af detta, uti främmande länder, vid kavalleri- och ridskolor oaflålliga omsorger blifvit nedlagda, så väl för att dana ryttaren, som för att, i och för remontsdressyr’n, skapa skicklige stallmästare och beridare.
I Sverge deremot bär denna angelägenhet vanvårdats.
Och dock torde intet kavalleri — till följd af vår armés egenartade för hållanden — hafva så stort behof af mera allmänt spridd skicklighet härutinnan som det svenska, inom främmande arméer, jemnt sammandragna, kan såväl ryttarens bildning, som remonternas dressyr åt stallmästare och beridare öfverlemnas.
Uti Sverge åter kan så endast vid de värfvade regementena ske.
Vid de indelda, inskränkta så till tid för öfningarna som till antal af hästar och karlar sorn till dem få beordras, medgifver mängden af rekryter och remonter hvarken att stallmästaren medhinner nyss - 40 nämnda arbete, eller att tillräckligt många beridare kunna kommenderas.
Befälets krafter och duglighet måste således allmänt tagas uti anspråk för en undervisning och dressyr, som ytterligare är försvårad genom den korta tid till densamma är anslagen hvilken lätt, der skicklighet och omdöme ej äro mera utbildade, kan förleda till förhastanden, hvilkas vådliga följder här ofvan äro nämnda Af Rikets Ständers skrifvelse, framhållande att »undervisning uti ridkonsten kan erhållas dels af privata lärare dels af stallmästare vid kavalleri-regementena» synes som om en föreställning funnes att bristen uti berörda hänseende icke vore så stor som den i verkligheten är.
Hvad först stallmästarne beträffar — om äfven desses förmåga allmänt stöde högt, hvilket, der intet allvarligare för ridkonstens befrämjande sker, mer och mer måste blifva sällsynt, om ens möjligt — medgifver icke för dem vid indelda kavalleriet, deras af truppens instruktion och hästarnes dressyr så upptagna tid att något väsendligt för befälets högre undervisning kan göras.
Dessutom felas här, hvad som är ett oeftergifligt vilkor för att denna undervisning med allvar må kunna drifvas, tillräckligt antal hästar att för en sådan begagna.
Man finner sig således inskränkt till dem vid de värfvade regementena Genom Skvadrons-Chefernes välvilja att härtill öfverlåta hästar har äfven vid det ena af dem, der lyckligtvis ännu en utmärkt stallmästare finnes, tillfälle till ridning stundom kunnat beredas, ehuru naturligtvis endast för ett fåtal
Så äfven genom Konungens ynnest vid hofstallet på hästar tillhörande detsamma.
Hvad öfriga enskilda ridskolor angår, kan hvad vid dem läres icke benämnas ridkonst, då det inskränker sig till att bibringa förmåga att någorlunda sitta fast uti sadeln och att nödtorftigt kunna styra en häst.
Men hvad vid alla fattas, då lärarekrafter ej härtill finnas afsedda, är tillfälle till den grundligare kännedom af hästen, hvarifrån, såsom ofvan är visadt, ridkonsten, der den högre skall drifvas, mäste utgå.
Hvad dylika enskilda skolor dessutom aldrig kunna skänka slaten är berättigade anspråk på högre skicklighet hos kavalleri-befälet, hvilka anspråk från statens sida och för dess nytta borde vara lika oeftergifliga, som å andra sidan befälets att utaf staten erhålla medel att förvärfva för dess tjenst behöflig kunskap.
Tid är ej heller att försumma denna angelägenhet.
Redan nu kan sägas att hos oss den högre ridkonsten tillhörer en iörsvunnen tid, och de få som ifrån denna hemtat lärdom stå vid gränsen af den ålder, som förlamar större verksamhet.
Innan dessas kraft fullkomligt är bruten är af vigt att af den söka begagna sig.
Af nu anförda skäl samt då hvarje försvinnande år tärer på den kunskap och skicklighet som ännu finnes och försvårar ett framtida bättre, föreslås:
Att uti nära öfverensstämmelse med den plan 1B36 års komité framlade, ridskolor så skyndsamt som möjligt må inrättas.
Ehuru såsom nyss sades, herrar kommitterades åsigter och förslag i allmänhet torde böra gillas, finnas dock uti deras betänkande intagna några bestämmanden och kostnadsberäkningar emot hvilka skäliga anmärkningar kunna göras eller vid hvilka förtydliganden synas behöfliga.
Dessa skola här nedan i korthet angifvas.
Förslaget innehåller »att ingen må till löjtnant vid kavalleriet eller artilleriet föreslås, utan att vid ridskolan hafva genomgått enkel kurs»
Huru önskligt än detta vore, torde det ringa antal elever, åt hvilka vid nu föreslagna ridskolor plats årligen kan beredas, lägga hinder i vägen för föreskriftens tillämpning på de före ridskolornas öppnande inom underlöjtnantsgraden befintliga.
Utan att beräkna det åtskilliga elevplatser blifva upptagne utaf dem, som söka inträde uti Generalstaben, så ock af Stallmästarekandidater, komma nära 4 år att åtgå innan nuvarande underlöjtnanter hunnit genomgå kurs, efter hvilken tid först senare i tjenst inträdande kunde vid skolorna emottagas.
Nödvändighet synes sålunda bjuda att anförda stadgande först blefve ovilkorligen bindande för dem, som från den tid undervisningen tager början, gå uti tjenst; dock att äfven de äldre, i mon af tillgång, må till skolorna erhålla tillträde.
Vidare framställes: »att då ett af skolans hufvudsakliga ändamål är att bilda Instruktörer, lamp - 41 liga att vid regementena bestrida stallmästaretjensterna, platser borde beredas ät några underofficerare att såsom elever uli skolan inträda » — Uti sammanhang härmed föreslås ytterligare att vid hvarje ridskola 2:ne arfvoden, med 300 rdr hvarldera må tilldelas stallmästare-elever.
— Slutligen föreskrifvas 5:ne genomgågna kurser såsom vilkor för erhållande af stallmiistarctjcnst.
Af detta kunde synas som om komiterade afsctt att underofficerare uteslutande borde till regements-stallmästare bildas.
Svårligen kan dock så hafva varit meningen, enär en dylik inskränkning måste menligt verka på stallmästareplatsernas bästa besättande.
Den framstående vigt dessa platser ega kriifver ovilkorligen att de för hvarje förmåga stå öppna.
Det enda som lör lörstnämnda åsigt kunde tala, vore att för de med regemenls-stallmästare nu gällande löne- och pensionsvilkor — (lönen f af underlöjtnantens, pensionen lika med dennes) — dessa platser endast för underofficerare synas värda att eftersträfva.
Man bör dock kunna hoppas att delta missförhållande skall upphöra och staten inse egen fördel uti att så ordna att nämnda platser fullt nöjaktigt kunna fyllas, utan att såsom nu stundom sker, officers-corpser, för att vid tjenslen qvarhålla en skicklig stallmästare, blifva nödsakade till enskilda uppoffringar.
Hvad emellertid under alla förhållanden är gifvet, är att stallmästaren måste vara officers veder-* like.
Ty ehuru, såsom förut är nämndt, stallmästaren vid de indelda regementena icke kan sjelf medhinna all remont-drcssyr, ej heller alla rekryters danande till ryttare, bör han hafva öfverinseende of det hela och vid deras arbete härmed handleda åtminstone yngre officerare; således öfver dem ega ett slags befäl, för hvars utöfvande jemlikhet i grad är nödvändig.
Huruvida en underofficer vid regementet, befordrad till stallmästare, skulle till en början förstå, och tilltro sig, att med omdöme och allvar handhafva detta befäl kan vara tvifvel undcrkastadt.
Beträffande dernäst nrfvodena åt ifrågavarande stallmästareelever torde ett vilkor vid deras åtnjutande böra fästas.
Man kan nemligen tänka sig alt, om äfven på chefernes vitsord öfver hog och anlag stallmästare-elever emottogos, denna hog och dessa anlag vid fortsatt och förhöjd undervisning icke visa sig så fortfarande och framstående att säker förhoppning på den kan byggas att eleven skall uppnå för stallmästaretjensten erforderlig skicklighet.
Vid sådant förhållande synes staten icke böra belastas med en utgift för hvilken ersättningen är oviss.
För första eller profkursen torde således arfvodet böra bero på stallmästarens vitsord och chefens för ridskolan afgörande.
Skulle under följande kurser hogen svalna och framstegen ej visa sig tillfredsställande, bör chefen ega afbryta en undervisning, hvilken, dä endast visst antal elevplatser finnas, eljest för hålles en annan som af den bättre skulle begagna sig. t detta fall bör naturligtvis arfvode åtnjutas endast för den tid eleven vid ridskolan fått qvarstadna.
Hvad slutligen angår kompetens till stallmästaretjenst, — och då härför stadgade 5:ne kurser måste anses såsom ett minimum tillfvllestgörande endast under förutsättning af särdeles lyckliga anlag C1 O j o O eller god grund och öfning redan före inträdet uti skolan — lärer ytterligare böra föreskrifvas intyg öfver erforderlig skicklighet och förmåga, afgilvet af chefen för den ridskola, vid hvilken den sökande åtnjutit undervisning.
Med afseende på uppgjorda stater för skolorna anmärkes, ,att det för stallmästarne föreslagna lönebelopp 1,300 rdr är otillräckligt att ens gifva hopp om att dessa tjenster väl kunna besättas.
Åt en bana så ansträngande och på hvilken så ringa utkomst är att förvänta egnar sig säkerligen ingen störe förmåga.
Till minst 5,000 rdr torde derföre stallmästarens lön böra höjas; hvarjemte för stallmästaren uti Malmö, — hvilken icke, såsom föreslaget är för den vid Strömsholms ridskola, erhåller fri bostad, — bör tillkomma 400 rdr uti inqvarteringsersättning, Nu föreslagna 3,000 rdr torde dock lämpligen så böra delas att 1000 rdr uppföras såsom lön 1200 såsom tjenstgöringspenningar; börande af dessa sednare, för hvarje full månad stallmästaren, af en eller annan orsak, ej sjelf sköter sin tjenst, tillfalla den — antagligen förste beridaren — som tjeusten öfvertager.
Beridarnes löner äro äfven lågt beräknade.
Då likväl möjligt torde vara att lista beridarens tjenst kan bestridas af någon yngre regements-stallmästare, och den 2:dra beridarens af någon skicklig officer eller underofficer, kunna skäl finnas att här icke föreslå förhöjning.
Dock böra för den vid Landtförsvarskommit.
Bet. II.
C 42 ridskolan uti Malmö — af samma skäl som angående stallmästaren derstädes är nämndt — tillkomma inqvarteringspenningar, med ISO rdr för hvarje beridare.
Skulle, hvad nyss såsom möjligt är förutsatt, beridare innehafva annan tjenst med hvilken inqvarteringsersättning är förenad, afdragen naturligtvis denna ifrån hvad honom enligt detta förslag tillkomme.
Åt eleverne, hvilka i öfrigt sjelfva skola bekosta sitt uppehälle vid skolorna, är inqvarteringsersättning — der bostad icke lemnäs — uppförd af kommitterade att utgå enligt för landet i allmänhet gällande inqvarteringsordning af den 22 Febr. 1841, med 6.23 rdr pr månad.
Otillräckligheten härutafär påtaglig.
Skäligen torde derför nämnda elever böra erhålla samma inqvarteringsersättning som ofvan för beridarne föreslogs; d. ä. 12.50 rdr pr månad, eller för kurs 75 rdr.
Beträffande elevernes inqvartering i öfrigt hafva kommitterade underdånigst hemställt att vid Strömsholm 7 af dem uti slottet skulle erhålla bostad, hvaremot de öfrige kunde finna sådan uti värdshusbyggnaden derstädes.
Af flere skäl och synnerligen af ekonomiska vore dock önskligt om alla eleverne uti slottet kunde få inqvarteras.
De för dessa rum nödvändigaste möbler torde utan svårighet antingen af kronan kunna anskaffas eller medel dertill anvisas på besparingar — se nedan — af första årens anslag.
I sammanhang med denna fråga står en annan Enligt kommitterades förslag skulle, utom nämnda 7 elever, äfven stallmästaren, de båda beridarne samt läraren uti vapenföring — således 11 personer — uti slottet inqvarteras.
Då enligt samma förslag endast 8 rum — utom ett gemensamt — härtill komme att erfordras, är påtagligt att för alla endast temporär bostad är afsedd.
Detta torde dock hvad stallmästaren — och möjligen äfven Irsta beridaren — beträffar, icke kunna anses hvarken tjenligt eller billigt.
Då man nemligen besinnar den inskränkning uti kursernas längd och antal hvartill bristande och ojemn tillgång på hästar tvungit, vore högst önskligt om under mellantiden enskild undervisning kunde lemnäs.
Om stallmästaren bodde på stället, synes äfven undervisning kunna ske på hästar dels af elever medförda, dels af enskilde vid ridskolan insatta, i enlighet med af kommitterade på vissa vilkor föreslaget tillstånd.
Denna tillgång blefve kanhända ej så obetydlig, då mer än troligt är, att, om skolan vinner förtroende för dressyr af hästar och dessas vård, mången skulle begagna sig af ett tillstånd, som afhjelper en nu befintlig, ganska stor brist.
Möjligt synes således att hålla skolan uti temligen jemn gång utan större tillskott ifrån statens sida; och om så är, vore oklokt att genom ett fel uti organisationen lägga hinder i vägen härför.
Ofvan sades att ett motsatt ordnande äfven syntes obilligt.
Då nemligen väl får förutsättas att stallmästaretjensten af annan än ogift må kunna bestridas, mäste för denna blifva en hård och svår olägenhet att år efter år under mer än hälften af desamma, vara nödgad att vistas aflägsnad från sitt hem och fara är värdt att ett dylikt vilkor skulle ifrån tjensten förvisa mången duglighet.
Då här således både fördel och billighet sammanstämma, föreslås: att åt stallmästaren vid ridskolan lämplig bostad beredes, uti hvilken äfven, om möjligt, rum för förste beridaren bör finnas.
Någon särskild utgift synes ej härutaf behöfva uppstå; ty om äfven nybyggnad för ändamålet måste ske — hvilken byggnad med stallet kunde förenas — torde, derest förste årets anslag — i enlighet med den år 1856 aflåtna nådiga proposition — finge till byggnader m. m. användas, detta betäcka kostnaden.
Då dessutom svårligen stallbyggnaden hunne detta första år blifva färdig nog tidigt för att kursen den 15 September kunde börjas, i hvilket fall först följande höst ridskolan komme att begyuna, uppstår ytterligare besparing att vid behof kunna anlita.
Då till lärare uti vapenföring vid skolan uti Malmö antagligen kan erhållas på stället bosatt person — hvilket kommitterade äfven synes hafva förutsatt, enär för honom uppfördt arfvode endast utgör f:delar af hvad för samma lärare vid Strömsholm är föreslaget — torde inqvarteringsersättning här kunna försvinna. 43
Med fullt instämmande uti hvad 1836 års kommitterade yttrat om angelägenheten utaf att bereda tillfällen åt skicklige elever att. genom längre tids vistande uti främmande länder, förvärfva vidsträcktare kunskaper, har för detta ändamål uti staten blifvit uppfördt ett belopp af 1,000 rdr rmt, att såsom reservationsanslag utgå.
Säskilda stater för de båda ridskolorna, uppgjorda i enlighet med nu yttrade åsigter äro här nedan bilagde.
A och B.) 44 Bil. A. Underdånigt förslag till stat för en ridskola vid strömsholm.
1 Chef utan lön befattningen bör företrädesvis innehafvas af chefen för Strömsholms stuteri. 1 stallmästare, arfvode 18()0, tjenstgöringspenningar 1200 3,000 1 första instruktör | med skyldighet att tjenstgöra vid skolan äfven en manad arfvode 1,050 1 andra » ( före kursen början » 750 1 veterinärlärare, a 200 , för undervisning i hofbeslaget » 100 1 lärare uti vapenföring och gymnastik » 750 1 redogörare, som tillika besörjer upphandling och magasinering af fourage .
o 200 2:ne arfvoden åt stallmästareelever, efter 300 rdr a 600 1 fodermarsk jför officerar-) arvode efter 1,50 rdr a 273 3 stalldrängar ?nas hästar, i a efter o a 682 4 a för stuteriet tillökade a efter » a 910 50. _Z_ 8,515: 50.
Inqvartering. 2 instruktörer 1 lärare i vapenföringl service för halft år efter 12 rdr för hvardera 14 elever | Ved till 2:ne rum för officerarnes stallbetjening, 4 famnar efter 7 rdr Fourage, för 14 officershästar, i 182 dagar efter 1 rdr pr dag för hvarje häst, afskrif ningsprocenten inberäknad » för 30 af stuteriets hästar, tillökning af 130 t:r hafra, efter 10 rdr å tunna, skrifningsprocenten inberäknad Lyshållning i stallet, stallpersedlar, sadlars underhåll, m. m Anskaffning och underhåll af fäktsablar, floretter m. m Underhåll af stallbyggnaden Extra utgifter 204: 28: — 2,548: 1,300: 232: 3,848 150 100 200 154 50.
Summa 13,200: — 45 Bil. B. Underdånigt förslag till stat för en ridskola uti Malmö.
1 chef utan lön befattningen bör företrädesvis innehafvas af behälhafvaren för husarregementet Konung Carl den XY. förste beridare andre beridare vetnrinärlärare, , för undervisingen uti hofbeslaget 1 lärare uti vapenföring och gymnastik 1 redogörare, som tillika ombesörjer ifrågakommande upphandling och magasinering af fourage 2:ne arfvoden ät stallmiistareelever, efter 300 rdr, 1 fodermarsk, efter 1.25 dagarvode 3 stalldrängar, efter 1 rdr » Aflöning och beklädnadslitning, ersättning tili 6 husarer i oell för använda num - arfvode merhästars skötsel, efter 66j öre å man om dagen Inqvartering. t stallmästare 1 förste instruktör 1 andre instruktör Fourage, för 12 hästar ifrån Flyinge, beräknadt till 83J öre för häst i dygnet, afskrif ningsprocenten inberäknad » för 14 officershästar. efter samma beräkning » under sista 15 dagarna af September lör 20 nummerhästar, enligt samma beräkning » ersättning till skvadronscheferne för 20 husarhästars begagnande uti ridskolan och i följd derutaf behöflig högre utfordring, efter 163 öre för hvarje häst pr dygn och skötsel Lysållning, stallpersersedlar, underhåll af sadlar, m. m.
Anskaffning och underhåll af läktsablar, floretter m. m.
Extra utgifter Utgifter, sammanlagda.
För » uti Malmö Reseunderstöd åt skicklige elever, reservationsanslag, 3,000 — 900 — (>00 — 200 — 100 — 500 — 200 600 — 227 50. 546 — 728: — 7.601: 400 150 —^ 150 — ” 1.750: 1,820 2,123: 33. 250: — 606: 67. 480o; 216 1,050: — 1 266: 150: 100: 132:
Summa 15,800: 13.200 15,800 — 1,000 — 30,000:
Summa 30,000 — Utgifter för en gång.
För ny stallbyggnad vid Strömsholm 18,000.
För bostadsbyggnad åt stallmästaren Anskaffning af sadlar oell betseltyg vid begge skolorna 1,000.-
För möbler åt eleverne vid Strömsholm; 3.000.
Summa 22,000. 46 Kavalleriskolor.
Kommitterade hafva redan i sammanhang med indelda kavalleriets vapenöfningar föreslagit särskilda instruktioDSskvadroner vid regementena för manskapets utbildning i enskild fältridning, flankering och vapenföring till häst.
De hafva grundat detta förslag pä öfvertygelse!! att kavalleriets användbarhet mera än någonsin och i ännu högre grad än infanteriets beror af den enskilde soldatens daning.
Han måste vara en både säker och djerf ryttare samt hafva förtroende till sin förmåga och sitt vapen.
I ett land med i allmänhet bruten mark, der kavalleristrider i större massor sällan torde förekomma, men der snart sagt öfverallt ett godt kavalleri i mindre afdelningar kan blifva af ovärderlig nytta så väl för striden som förposttjensten, måste framför allt den enskilda ryttarefärdigheten vara af vigt.
Derförutan blir kavalleriet hos oss endast ett dyrt vapen.
Men hvad af den simpla ryttaren fordras måste i ännu högre grad egas af bil alet.
Det skall vara truppens föresyn och lärare.
I full öfverensstämmelse med dessa åsigter är det som kommitterade föreslagit ridskolors inrättande.
Vigten deraf kan aldrig nog framhållas.
Svenska kavalleriets framtid är deraf beroende.
Men sådane de kunnat nu ifrågasättas blifva de ensamme icke tillräcklige.
Tiden är dertill alltför kort.
De sex höst- och vintermånaderna, hvarunder ridskolorna skulle hållas, fordras mer än väl för dessa skolors egentliga ändamål, enskild ridning och häst-dressur med hvad dertill hörer.
Årstiden är dessutom till fältridning otjenlig, och skiclighet deruti äfvensom i vapenföring till häst måste hvila på grunden af den ridfärdighet som i ridskolan skall inhemtas.
Tillfälle måste således beredas indelda kavalleriets befäl att, efter genomgången ridskola, utbildas till fältryttare i ordets vidsträcktare bemärkelse och till skicklige vapenförare till häst.
Detta sker bäst vid de värfvade kavalleriregementena.
Det ligger nemligen i sakens natur att all ryttareförmåga bör vid dessa regementen kunna drifvas längre än vid de indelda med sina begränsade öfningstider och då vid det värfvade kavalleriet vapnets tjenstbarhet kan fortgå i en ständig utveckling, bör det indelda deraf göras delaktigt.
Att befäl från indelda kavalleriet beordras att vid de värfvade regementena genomgå en praktisk kavallerikurs, blir äfven för nämnde regementen en sporre att vinna och bibehålla den öfverlägsenhet, som till följd af mera gynsamma tjenstgöringsförhållanden bör dem tillkomma.