Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot Upsala—Sala-banan halva häftiga invändningar blifvit gjorda, emedan denna trakt skulle vara så ofruktbar.
Hvad sjelfva saken beträffar, kan det väl icke vara så vådligt, då den icke är mer,än 3 mil aflägsen från Enköpings hamn och således ligger nära Örsundsbro, och dessutom, sedan banan genomlöpt Jerlåsa-trakten, kommer den in i Hvittinge och Löfsta särdeles bördiga socknar och derifrån in på Sala-slätten.
Ytterligare vill jag anföra till försvar för denna bana, att det uppgjorda kostnadslörslaget uppgår till 750,000 rdr pr mil.
Det bör således icke vara någon svår trakt.
Jag får af dessa skäl, till hvilka jag kunde lägga många flera, nu yrka att It. o. Ad, måtte förena sig i det slut, Borgare- och Bonde-Stånden fattat, alt nemi. anslå medel till Stockholm —Upsala—Salabanan.
En mängd ledamöter hördes nu ropa på propos.
Jag är till stor del förekommen af den siste värde talaren.
De, som hafva undersökt Salalokalen, säga i allmänhet den vara särdeles fördelaktig.
Sparre har talat om orimligheten att bygga en sådan bana, men Gr.
Hamilton har redan bevisat att det icke håller streck.
Hr Gr:n har Irågat, om Westmanlands och Uplands intressen skola uppoffras lör Norrlands.
Uplands kunna väl icke gerna komma i fråga, och Westmanlands kunna icke heller anses uppoffras, då större delen af denna provins har lätt tillgång till Sala.
Slutligen tycker jag det vara olämpligt att bifalla Gr.
Mörners förslag, att vi först skola besluta en väg från Stockholm till Upsala, och sedan om fortsättning derifrån till Sala.
Jag ber att fortfarande få vinna understöd för den af Gr.
Taube föreslagna banan.
Frih. af Ugglas: Gr.
Taube ställde nyss till B. o. Ad. den uppmaning, att det vore skäl att låta de personer, som bodde inom de särskildta orterna, få bestämma banorna.
Jag är fullt öfverensstämmande med den värde Gr:n i denna tanke, och jag frågar honom, om han hört någon enda Norrländning eller någon enda Westmanländning tala för en sådan bana, som han utprickar.
Så vidt jag kunnat lätta, hafva alla de personer, som bo inom den orten, förenat sig om en bana vesterut från Elisberg.
Det är således Hr Grins egen uppmaning, som jag nu får vända om, ölvertvgad att den har skäl för sig och att den kommer att gälla.
Sedan den egentliga striden nu är afgjord, förefaller det mis, att de personer, sorn vunnit seger, borde finna det billigt att låta sina motståndare få ett ord med i laget.
Det är blott detta jag ville yttra.
H. IV. 16 213 Den II Maj e. m. Gr. Mörner, Carl Göran:
Den näst föreg:de talaren har sagt sig icke hafva fattat mitt förslag.
I fall han velat göra sig besvär dermed, hade han nog kunnat taga reda deruppå, då detsamma finnes skriftligen aflfattadt.
Då jag nu hört, att Westmanländningarne, hvilka jag med detta förslag velat tillfredsställa, icke vilja höra talas derom, så får jag återtaga det och icke deruppå yrka bifall.
Talrika och häftiga rop på propos. följde på detta yttrande.
Jag kan icke tillåta att argumenter qvarstå, som äro af den beskaffenhet att jag icke kan vederlägga dem.
För tredje gången i dag har af en och samme talare blifvit framstäldt det påslående, att andra motiver än de skäl, som blifvit anförda, ligga till grund för hvad jag yttrat.
Den moderation, hvarmed striden i allmänhet blifvit förd vid denna riksdag, hade låtit mig hoppas att sådana insinuationer icke skulle hafva blifvit framkastade.
Likasom Polackarne anser jag mia strida för en helig sak.
Det har blifvit, framstäldt att hvarje Westmanländning skulle hafva en arriére pensée, och man har äfven deri inblandat Köping—Hults-banan.
Då jag väckte min motion derom, var det för att komma ifrån den obehagliga ställning vi stå till ett utländskt bolag.
Då jag hört det 3:ne gånger af en utaf mina motståndare, får jag deremot protestera, och anhåller att min förklaring att jag biträder Hr Adelskölds förslag måtte tjena till tillräckligt bevis att jag och de med mig liktänkande icke gjort oss skyldiga till sådana förebråelser.
En talare, som egentligen skulle föra Uplands läns talan, har sagt att på linien mellan Upsala och Sala skulle hvarje mil kosta 750,000 rdr.
Det kan då åtminstone vara skäl alt åberopa att vägen genom Westmanland skulle kosta 500,000 rdr per mil.
Orri således den ena vägen kostar 50 proc. mer, så är det icke någon obetydlig skillnad.
Landtm., alt i afseende å Utskits ifrågavnle hemställan, hvartill bifall ej blifvit af någon ledamot begärdt, bade yrkats, dels af Gr. Cronstedt, att It. o.
Ad., med afslag å samma hemställan, skulle bifalla K. M:s förslag, »att H. St:r måtte för utförande af jernvägen mellan Stockholm, Örsundsbro och Upsala bevilja det dertill, efter afdrag af enskilde jordegares erbjudna bidrag i penningar och mark, erforderliga belopp, utgörande i jemnad summa 5,850,000 rdr»; dels af Hr Skogman, med hvilken Hr Nordenfelt sig förenat, »att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta, att It.
St:r för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om Sigtunaljärden skola bevilja ett anslag af 4,672,000 rdr»; dels al Hr Adelsköld, med hvilken flere ledamöter sig förenat, »att R. o. Ad., med förkastande af Stats-Utsk:ts merberörde hemställan, måtte besluta, att för en jernvägs anläggning från Stockholm till Up - Den 11 Maj e. in. 243 sala öster om Sigfunafjärden, erforderliga medel, uppgående till 4,672,000 rdr. skola anslås, samt att 1,178,000 rdr, utgörande skillnaden emellan föregående summa och det belopp K.
M. äskat för jernväg norr ut från Stockholm, skola anvisas till anläggning af en bana, utgående från den östra vid Tureberg, i närheten af Edsberg, i nordvestlig riktning öfver Almare Stäke mot Sala i den sträckning K.
M. kan komma att bestämma»; dels af Gr.
Taube jemte flere ledamöter, »att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts oftanämnda hemställan, skulle för sin del besluta, att It.
St:r för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om Sigtnnaljärden, samt lill påbörjande af fortsättningen derifrån i riktning åt Sala, må bevilja eltsainrnariräknadt anslag af 5,734,000 rdr, hvarutaf 4,672,000 rdr för banan från Stockholm till Upsala och återstoden till förberedande arbeten för fortsättningen af denna jernväg lill Sala»; och dels slutligen af Hr Bildt, Gr. von Rosen och Frih. von Schulzenheim, att punkten skulle lill Stats-Utsk:t återremitteras.
Härefter anmälte sig och yttrade Gr.
Då jag ensam är den, som yrkat bifall till K.
M:s förslag, ber jag att få afstå derifrån, och förenar mig med deni, som yrkat bifall till Hr Adelskölds lörslag.
Då jag yrkade återremiss, var icke ännu be slut fattadt i Preste-St.
Jag afstår från min anhållan, och yrkar bifall till Hr Adelskölds förslag.
Afven jag förenar mig i Ilr Adelskölds förslag.
Afven jag förenar mig i samma påstående, som Gr:ne Cronstedt och von Rosen.
Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att sedan yrkanderne såväl § bifall till K.
M:s förslag som ock på punktens återremitterande nu blifvit frånträdda, återstodo endast tre förslag, nemi.
Ilr Skogmans, Hr Adelskölds och Gr.
Taubes, å hvilka förslag propos:r skulle komma att framställas, sedan Hr Gr. o. Landtm., jemlikt Grundlagens föreskrift, först gjort propos. på Infall till Utsk:t- hemställan.
I enlighet härmed blef propos. på bifall till Stats-Utsk:t hemställan i den lörevule punkten lörst framställd, men med starka nej besvarad; hvarefter och sedan särskilda propos:r å antagande af Hr Skogmans, Hr Adelskölds och Gr.
Taubes förslag blifvit gjorda samt med talrika ja och nej i blandning besvarade, Hr Gr. o. Landtm, förnyade propos:» å bifall till Hr Skogmans lörslag och, då svaren utföllo med särdeles starka och talrika ja, blandade med många nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
244 Den 11 Maj e. m.
Mångå ledamöter hördes ropa på votering, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, med förmälan att R. o. Ad egde att bestämma, luiru vida bifall till Hr Adelskölds förslag eller antagande af Gr.
Tanbes förslag skulle utgöra kontra-propos. vid den begärda voteringen, först hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta att Hr Adelskölds förslag skulle intagas i kontra-proposm vid den blifvande voteringen.
Ropades starka ja och nej i blandning.
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att antagande af Gr.
Taubes förslag skulle utgöra kontra-propos:!), hvartill jemväl svarades talrika och starka ja och nej i blandning; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja ölvervägande.
Efter det votering om kontra-proposms innehåll blifvit af flere ledamöter äskad, uppsattes och justerades följ:de voter:spropos. : »Den som vill, att vid blifvande votering om afslag å SfatsUtsk:ts i 11 :te punkten af Utlåtit N:o 87 gjorda hemställan och bifall till Ur Skogmans i frågan väckta förslag, kontra-propos:n skall blifva antagande af Gr.
Taubes förslag, att R.
St:r för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om
Sigtunafjärden samt lill påbörjande af fortsättningen derifrån i riktning åt Sala matte bevilja ett sammanräluiadt anslag af 5,734,000 rdr rmt, hvarutaf 4,672,000 rdr lör banan från Stockholm till Upsala och återstoden till förberedande arbeten för fortsättningen af denna jernväg till Sala, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej;. vinner nej, beslutar R. o. Ad., att kontra-propos:n vid nyssnämnde votering skall blifva bifall till Hr Adelskölds lörslag, att R. o. Ad., med förkastande af Stals-Utsk:ts ofvanberörde hemställan, måtte besluta, att för en jernvägs anläggning från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden erforderliga medel, uppgående till 4,672,000 rdr, skola anslås, samt att 1,178,000 rdr, utgörande skillnaden emellan föregående summa och det belopp K.
M. äskat för jernväg norr ut från Stockholm, skola anvisas till anläggning af en bana, utgående från den östra vid Tureberg, i närheten af Edsberg, i nordvestlig riktning öfver Almare Stäket mot Sala i den sträckning K.
M. kan komma att bestämma.»
Härefter företogs voteringen om kontra-proposms innehåll, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 177.
Nej — 141.
Maj e. m.
Sedermera upplästes ocii godkändes följ:de förslag till vöterings-propos. i hufvudfrågan: »Den som afslår Stats-Utsk:ts hemställan i 11:te punkten af Utlåt:t N:o 87 och antager Hr Skogmans förslag, att R.
St:r för norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden skola bevilja ett anslag af 4,672,000 rdr, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad.
Stats-Utsk:ts nyssnämnde hemställan och bifaller Gr.
Taubes förslag, alt R.
Sigtnnafjärden samt till påbörjande al fortsättningen derifrån i riktning åt Sala, skola bevilja ett samrnanräknadt anslag af 5,724,000 rdr rint, hvarutaf 4.672,000 rdr för banan från Stockholm till Upsala och återstoden till förberedande arbeten för fortsättningen af denna jernväg till Sala».
Härefter företogs voteringen, vid hvars slut rösterna bcfunnos halva utfallit sålunda:
Ja — 149.
Nej — 144.
Den 12:te punkten innehåller att »norra stambanan må framdragas till
Saltsjön samt bangård för densamma anläggas vid eller i närheten af Ladugårdslandsviken.»
Hå ett beslut i detta afseende kommer att stå i sammanhang med saminanbindningsbanan genom Stockholm, så vågar jag hemställa, om icke R. o. Ad.ville uppskjuta behandlingen af 12:te punkten till dess R. o. Ad. pröfvat 14:de punkten.
Jag begärde ordet för att framställa samma begäran som Frih. af Ugglas, och får således endast förena mig med honom.
Sedan R. o. Ad. lemnat sitt bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget, föredrogs 13:de punkten.
Frih. af Ugglas: Då R. o. Ad. genom sitt nyss fattade beslut förklarat att norra banan icke skall byggas längre än till Upsala, så torde denna punkt, som afser norra banans fortsättning från Sala, svårligen kunna af R. o. Ad. bifallas.
Vid sådant förhållande hemställer jag, om icke R. o. Ad. ville afslå 13:de punkten.
Då jag för min del icke kunnat förstå det af R. o. Ad. fattade beslut att underkänna Hr 246 Den 11 Maj e. m.
Adelskölds förslag och stanna vid Upsala annorlunda, än att R. o. Ad. funnit anledning fästa uppmärksamhet vid Hr Nordenfelts förslag om norra stambanans riktning från Upsala, så anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla punkten med den förändring, att den skulle komma att lyda sålunda: »att R.
St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla, det K.
M. täcktes låta verkställa erforderliga undersökningar för utrönande af lämpligaste sträckningen för norra stambanans fortsättande från Upsala norrut.» Frih.
Jag får för min del uttrycka en mening, aldeles motsatt den siste värde talarens, enär R. o. Ad. alldeles icke uttalat någon åsigt ang:de banans fortsättning.
Nämnde talare bar förklarat, att han uppfattade R. o. Ad:s beslut på så lant sätt derföre, att Ståndet afslagit IIr Adelskölds förslag.
Jag anhåller att frågan får blifva öppen och, så vidt den skall afgöras nu, om afslag.
Ehuru öppen denna fråga än må blifva, kan det väl icke bestridas, att det vore fördelaktigt att få noggranna undersökningar gjorda.
Jag vill derföre modifiera mitt förslag, så att det må komma att heta: »att R.
St:r måtte — — — fortsättande (rån Upsala mot Sala och Storvik»; på det att hela denna riktning måtte blifva fullständigt undersökt.
Mörner, Johan August:
Jag hade icke tänkt yttra mig om denna punkt, men då jag hört förslag väckas om banan till Storvik, måste jag säga några ord.
Om man vill gynna Gefleborgs län, bör man draga banan till Storvik, men vill man se till godo södra Dalarne, som är den mest befolkade trakt, så bör man draga den till Korsnäs.
Den största inkomsten, sorn Gefle—Dala-jernvägen bar, är af Korsnäs-sträckan.
Således är det gifvet att denna bana är af ganska stor betydenhet och det är orsaken hvarföre man är så rädd för Korsnäs-punkten.
Terrängen från Sala till Storvik löper genom skog och ouppodlade trakter; den andra deremot går genom de mest bördiga marker.
På grund häraf kan jag icke medgifva att, som den siste värde talaren begärt, vägen mellan Upsala, Sala och Storvik blott skall undersökas, utan att alla möjliga linjer underkastas en noggrann undersökning.
I annat fall yrkar jag afslag å punkten.
Den motion, som föranledde det slut, hvartill Stats-Utsk:t kommit, är väckt af Jan Andersson från Stora Kopparbergs län och innehåller en begäran: »att R.
Sl:r, utöfver hvad K. M. i sin Nåd.
Propos. föreslagit, måtte bestämma norra stambanans sträckning lör bi Sala till Rrovallen.» 1 anledning af detta förslag har Utsk:t begärt att K.
M. måtte låta anställa undersökning från Sala norrut.
Hamiltons begäran om en undersökning åt ett helt annat håll är en full - Den 11 Maj e. m. W komligt ny motion, hvarlan jag anser att densamma icke bör af R. o. Ad. till omedelbart afgörande företagas.
Efter hvad jag tror mig med visshet veta, hafva 2 Riks-Stånd afslagit denna punkt, och den måste af 2 Stånd bilallas, för att leda till någon åtgärd.
All diskussion härom är således öfvertlödig.
Hamilton hade ett förslag till skrifvelse i sitt första yttrande och ett annat i sitt sednare.
Jag bestrider att R. o. Ad. nu på stående fot uttalar en sådan önskan, utan att förslaget förut blifvit underkastadt noggrann pröfning.
Jag skulle icke motsätta mig en återremiss för att få frågan afgjord, om icke jag tror att det i alla fall numera är för sent, då 2 Riks-Stånd godkänt punkten.
För att söka af böja diskussionen, vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk:t i 21:sta punkten anfört: »att K.
M. må af1 byggnadsanslaget använda hvad som erfordras till anställande af undersökningar, med afseende å framtida fortsättande af de föreslagna stambanorna inom de trakter, der yrkanden om banornas utläggning i olika riktningar blifvit framställda, utan alt frågorna härom vid denna riksdag komma till afgörande.»
Vid sådant förhållande torde afgörandet af 21:sta punkten inverka i betydlig mån på dessa undersökningar.
Emellertid får jag instämma i yrkandet om återremiss.
Ehuru jag anser denna fråga ganska tvi stig att afgöra, vill jag dock dermed icke uppehålla, utan skall derom väcka en särskild molion; men å andra sidan anser jag att man icke kan afslå punkten, så länge som icke de öfriga Riks-Stånden stannat i det beslut, som R. o. Ad., ty orri frågan kommer i förstärkt Stats-Utsk:t, så torde den begärda undersökningen från Sala norrut vara lika nödvändig som när Ulsk:t afgaf sitt förslag.
Jag yrkar således att denna punkt nu tillsvidare må bifallas, och förbehåller mig rättighet att sedan väcka en motion i ämnet.
Då jag icke kan fatta annat än att R. o. Ad. nu, i likhet med 2:ne Riks-Stånd, beslutat norra stambanans dragande till Upsala, så är det naturligt att den tanke måste uppstå, hvart skall norra stambanan fortgå från Upsala?
Jag vill derföre förena mig i det förslag, Gr.
Hvad 21 :sta punkten beträffar, yrkar jag, i likhet med Hr Lagerstråle, på återremiss, ty då frågan skall algöras i förstärkt Slats-Utsk., torde det vara för tidigt att nu bestämma, huruvida jernvägen skall gå till Sala eller icke.
Enligt min tanka har, såsom det hittills tillgått, hvarje Stånd inom sig behandlat de förevide punk - 248 Den 11 Maj e. m. terne, så att de haft något sammanhang med hvarandra och oberoende af de beslut, de andra Stånden fattat.
Här är nu af R. o. Ad. fattadt det beslut att norra stambanan skall gå till Upsala och icke längre.
Att nu under sådana förhållanden vidtaga någon åtgärd vid en, punkt sådan som denna, sorn afser en annan ändpunkt, nemi.
Sala, än att afslå densamma, kan jag icke förstå.
Gr. Hamilton har ju dock sin rätt qvar att göra särskild motion, men att i det skick, frågan nu står, besluta, vare sig återremiss eller bifall, kan jag icke fatta rimligheten af.
Jag yrkar således afslag.
Frih. Cederström, Rudolf: R. o.
Ad. har städse va rit angelägen om alt respektera helgden af sina egna beslut och att icke genast, sedan de blifvit afgjorda, fatta andra i en riktning, som antyder ånger och ändringshegär.
Här har R. o. Ad. beslutat, att anslå nödiga medel för en stambana till Upsala.
Att således nu lala om en fortsättning från Sala, kan jag icke anse som annat, än som ett sjelfklander.
Jag vill icke nu tala om Gr.
Hamiltons första fiirslag.
Att på grund af en punkt i Utlåtit, som talar om en bana från Sala, begära undersökning om banans sträckning från Upsala, finner jag orimligt.
Hå vi nu veta, alt vi skola erhålla en motion derom, så må vi vänta till dess.
För det närv:de tror jag R. o. Ad. handla på ett sätt, som mest öfverensstämmer med dess nyss fattade beslut, om Ståndet afslår denna punkt, hvarom jag får anhålla.
Utan att ingå i något vederläggande af hvad den siste värde talaren med sin vanliga rethoriska vältalighet anfört, vill jag blott påpeka, hurusom R. o. Ad., om jag väcker denna motion, skulle binda sina händer, och jag kan icke fatta att någon, som vill statens väl, skulle sätta sig emot hvad detta väl fordrar.
På det att R. o. Ad. icke måtte binda sina händer, i fall banan kommer att dragas till Sala, så förenar jag mig med dem, som i denna punkt yrka återremiss.
Sedan öfverlägeningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propos. på punktens återremitterande, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej, och vidare propos. på afslag å Utsk:ts hemställan, hvilken propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarefter propos. på återremiss af punkten förnyades samt besvarades med starka ja blandade med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Härefter blef den vidare behandlingen af förev:de Utlåt, uppskjuten till nästa plenum.
Den 12 Maj f. m. 249 Upplästes ett af Hr Munck, Carl Bror, ingifvet meni, af följ:de lydelse:
Undertecknad
(Sr härmed anhålla att varda entledigad från det mig lemnade uppdrag att vara suppleant i Ridriarh.-Utsk:t, under vördsam anhållan att blifva min vid riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Åd. lemnade härtill bifall, Hr af Klint, Erik
Som jag är nödsakad att afresa från riksdagen, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats som elektor och som ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t.
Sedan R. o. Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodades Ståndets Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t elter Hr af Klint, och en suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter Hr Munck. R. o. Ad. åtskiljdes kl. e. m.
Tisdagen den 12 Maj 1863.
Plenum kl. 10 f. m. Frih.
I afseende på R. o. Ad:s sist lättade beslut hade min önskan varit, att Gr.
Taubes förslag om jernvägens sträckande till Sala blifvit antaget, enär de vestra orterna, norra och mellersta Westmanland, Dalarne och Norrland hade kommit då att få gagn af denna jernväg.
Det är likväl ej af denna anledning, som jag begärt ordet; utan har jag blott velat till R. o. Ad:s protok. anföra en kraftig reservation i anledning af ett fälldt yttrande, nemi. att, då det 250 Den 12 Maj f. m. ena intresset var säkert om seger, ej den andra sidans borde hindras från att göra sig gällande.
Då man hittills hyllat den satsen, att de enskilda intressena böra vika för statens, kan jag ej annat än stämpla det ofvannämnda yttrandet såsom någonting i högsta måtto den offentliga moralen lederande.
Fortsattes pröfningen af Stats-Utsk:ts Utlåt, N:o 87, ang:de fortsatt utförande af jernvägsarbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. 14:de punkten.
Jag ämnar ingalunda trötta R. o. Ad. med någon i detalj gående teknisk granskning af den ifrågav:de sammanbindningsbanan genom Stockholm; och, äfven om jag dertill hade förmåga, skulle jag ej, med den grannlagenhet, hvar och en bör visa för Ståndet, vilja inlåta mig i en granskning, då så mycket blifvit i ämnet taladt och tryckt, att allt vidare ordande synes vara fullkomligt öfverflödigt.
På den mera enkla ståndpunkt, hvarifrån, enligt min tanke, representanten bör betrakta denna sak, tror jag mig böra göra dessa frågor:
Hvad fördel erbjuder i detta fall K.
M:s förslag?
Hvilka olägenheter visar detsamma sig ega? och slutligen hvilka anmärkningar kunna deremot göras?
Om jag börjar med den första frågan, nemi. hvilka fördelar detta förslag erbjuder, reduceras dessa till dels militäriska, politiska och dels ekonomiska.
Det är af en ganska stor vigt för staten att, under alla årstider, ega en säker och hastig förbindelse genom en vidsträckt stad och ännu mera genom hufvudstaden, ty det kan ingalunda för staten vara likgiltigt att ega tillgång på stridskrafter och att kunna få dem hastigt transporterade genom hufvudstaden från den södra till den norra sidan af Mälaredalen.
Detta synes mig så enkelt, att derom icke gerna kan tvistas.
Betrakta vi åter saken från den ekonomiska sidan, mäste det vara en för hufvudstaden ganska stor fördel att varor så beqvämt som möjligt kunna föras från söder till norr eller tvertom, och samma fördel måste äfven derigenom uppstå för producenlerne i landsorten, då de fritt kunna välja sina allastningsplatser.
Dessa fördelar för trafikanterne skulle, efter mitt förmenande, framkalla en ökad trafik, hvilken återigen i sin ordning skulle förorsaka en ökad inkomst för banan.
Det är äfven obestridligt att en bangård bär i Stockholm skulle medföra stora fördelar i afseende på förvaltningen.
Då administrationskostnaden visar en siffra af 50,000 rdr i budgeten, och denna siffra motsvarar ett kapital af 1,000,000, vore ju, genom en gemensam bangårds inrättande, en årlig minskning i ofvannämnda summa af 50,000 åstadkommen.
Den 12 Maj f. m. 251 Man liar visserligen anfört deremot, att det ej kan vara en fördel att ega endast en bangård, enär det lätt kunde inträffa, alt verkstaden klefve för ett eller annat tillfälle otillgänglig.
Den kunde t. ex. brinna upp
Då man på olyckshändelser vill grunda sina beslut, hvarföre liar man då ej inrättat i afseende å hvarje plats i samhället så, att en person skulle bekläda densamma, och en annan finnas att tillgå, för att, derest tillfälliga hinder möta den förre, kunna inträda och sköta hans tjenst, d. v. s. med andra ord, att för hvarje tjenst skulle finnas 2:ne tjenstemän.
En annan fördel af denna bana, som icke får förbises, är, att konsumtionsartiklarne lätt kunna uppsöka konsumtionsplatserna, likasom att exporten har lätt att komma till hamnplatserna.