Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med StatsUtsk:s förslag till . . 55t,8go. 551,890.
Allm. indragningsstaten:
Lika med StatsUtsk:s beräkning . . 246,75o. 246,750. efter afdrag af den för Nummerlotteriets tjenstemän uppförda summa Summa 9,670,510. 9,670,510.
Denna utgiftssumma är omkring 85,000 r:dr högre, än K.
M.'s propos. om statsverkets tillstånd och behof upptager; men när de 48,722 r:dr 28 sk., som motsvaras af tillökad inkomst och således i både credit och debet ingå, afdragas, återstå endast omkring 26,000 r:dr, så alt i alla fall utgifterna kunna till fullo betäckas utan förhöjning af allm. bevillningen, under förutsättning, att statsverkets ordinarie inkomster, med undantag af den föreslagna minskningen i mantalspenningarna, bibehållas till lika belopp som hittills; att tullafgifterna å vissa inkommande varor i någon mån förhöjas, samt att brännvinsafgifterna på ändamålsenligt sätt regleras, för att inbringa åtminstone den inkomst af 545,ooo r:dr, som R.
St. vid sista riksdag påräknade.
Genom denna statsreglering skulle en verklig minskning i den directa beskattningen uppkomma af 20,000 r:dr å mantalspenningnrna och i63o r:dr genom upphörande af räfstetingspenningarna i de norra länen.
Jag anhåller vördsamt, att detta mitt yttrande må få åtfölja återremissen af utgiftsbetänkandena.
Jag kan icke nog uttrycka min förundran öfver det nyss upplästa anförandet af Hr Statssecret. för financeärenderna.
Att staterna skulle kunna regleras så, alt ingen förhöjning i allm. bevilin. skulle äga rum och bevilln. på brännvinet icke hehöfva höjas utöfver hvad vid förra riksdagen bestämdes, det förefaller mig obegripligt.
Det lärer hafva undfallit
Hr Statssecret., att Riksg.cont:s utgifter blifva fr. o. m. 1835 betydligen ökade, och att således, i händelse icke brännvinsbevillningen betydligen höje* utöfver det belopp af 545,000 r:dr, hvartill den vid sednaste riksdag beräknades, allm. bevilln. måste väsendtligen ökas.
Jag för min del skulle tro, att denna tillökning lomme att uppgå till omkring 4°o,ooö r:dr, såvida man nemi. vill inskränka Riksg.cont:s utgifter till det belopp, hvarmed jag tror att de kunna regleras, öm man nemi. utställer betalningen af Riksg.cont:s skuld på något längre tid än de 5 år, som förflyta intill nästa riksdag.
Jag hade icke ämnat i närvar, ögonblick yttra något i detta afseende, så vida icke det nyss upplästa anförandet hade innehållit, att med brännvinsskatten* reg - Dc n t Juni t. m. ?3 reglering skulle sakerna komma att stå på samma punkt sorn liittills i afseende på bevillnrsbeloppet; men då Bevilln.- och Oecon.Utsk:n i närvar, ögonblick
Iiira vara i begrepp att fatta beslut rör:de de förslag, sorn öfver beskattningen af brännvinsbränningen skola till Stånden ingå, har jag ansett det vara nödvändigt att rätta begreppet om hvad som i afseende på denna beskattning erfordras, och får då uppriktigt förklara, att jag icke inser någon möjlighet att undvika allm. be vi 11 n:s ökande, äfven med utgifternas inskränkning till hvad TJtsk. redan föreslagit, såvida icke brännvinsbevilln. eller andra bevillnisartiklar förhöjas utöfver den beräkning, StatsUtsk. redan meddelat R.
St,, med åtminstone 4oo,ooo eller kanske snarare 5oo,ooo r:dr.
Det är svårt att så noga uppgifva det; men jag tror, att behofvet skall uppgå till nära 5oo,ooo r:dr.
Jag tager mig derföre friheten att fästa ledamöternas i Bevilln.Utsk. uppmärksamhet på denna omständighet.
Underrättad derom, att Statssecret. v.
Hartmansdorff under förmiddagens plenum begärt att få veta orsaken, hvarföre K. remissen ronde skoloch clericistaterna ännu icke blifvit besvarad, har jag från KammarCollegii contör låtit infordra upplysning derom och deraf erfarit förhållandet vara sådant, att den K. remissen kom KammarColkm tillhanda d. 4 Äng. i83o och blef den 16 Nov. i832, sedan vederbörandes utlåtm från orterna inkommit, öfverlemnad till K. Statscont., hvarifrån den ännu icke återkommit eller någon anledning för dröjsmålet blifvit uppgifven.
Såvida jag rätt fattat Hr Skogmans anförande, instämmer jag visserligen med Frih.
Palmstjerna deruti, att uti samma anförande saknas en uträkning, huru Hr Skogman kommit till de summor och resultater, han trott sig finna; men derföre kan jag icke i öfrigt instämma med Frih.
Palmstjerna i afseende på beräkningen af statens inkomster och behof.
Jag är visserligen, såsom enskild riksdagsman, icke i tillfälle att kunna uppgöra en annan budget, men har likväl mycket att påminna emot den, som blifvit uppgjord.
Palmstjerna tager såsom en afgjord sak, att vår Bank, hvaruti finnas emellan 5 å 6 millioner och som dertill disponerar 3 millioner r:dr statsmedel, icke skulle gifva någon afkastning åt sin ägare, staten.
Om detta förhållande skulle äga rum, erkänner jag, att icke, utan ökad bevilln., de utgifter kunna bestrida”*, som StatsUtsk. föreslagit; men anser man sig icke böra vara så generös, så söker man de tillgångar, man har i Banken, och man skall finna en tillgång, som icke är att förakta.
Om man beslutar, att af denna Bankens vinst en större summa skall förblifva under Bancostyrelsens disposition intill nästa 8 H. io 74 Den a J u n i e. m. riksdag, kan man med all säkerhet använda resten för statsverkets behof.
Utan att jag egentligen vet, hvartill denna discussion tjenar, emedan här icke lärer vara fråga om remiss af densamma till något Utsk., ber jag likväl att med några korta ord få besvara Hr Rosenblads förmenande, att vi nu, då fråga är om realisationens verkställande, skulle, innan vi börjat vexlingen, besluta, att en del af bancovinsten skalle ingå till statsverket.
Jag anser det ändamålsenligaste vara att icke besluta något om bancovinsten, innan man ser, hurudana tillgångarna blifva, och jag hänvisar derföre till BancoCJtsk:s betänk , som föreslår, att Bankens vinst må förblifva under dess styrelses disposition intill nästa riksdag, då af R.
St. beror att om användandet af derå i behåll varande öfverskott förordna; ty jag önskar, att nitet för anslag icke må leda oss så långt, att vi anticipera på bancovinsten.
Jag förmodar, att, i händelse Hr Skogmans memor. blir remitteradt, de yttranden, som deraf varit föranledda, äfven blifva remitterade, och att således äfven» mina anmärkningar komma att åtfölja till Utsk.
Gr. Cronhjelm har oriktigt fattat min mening i så måtto, som jag dels icke önskar, att beslut om bancovinstens disposition skulle fattas, innan vi beslutat om vexlingen, och dels icke föreslagit att anvisa på bancovinster, som icke linnas, utan på dem, som finnas och uppkomma, och hvaraf, sedan man med sträng beräkning afräknat alla möjliga afdrag och förluster för Bankens räkning, återstoden bör kunna användas för statsverket.
Jag har måhända orätt; men jag vidblifver denna öfvertygelse, intilldess jag finnér mig vederlagd.
Jag förenar mig med Hr Rosenblad deruti, att man skulle göra en grundlig och sträng beräkning; men just derföre vill jag, att denna beräkning icke skall vara byggd på probabilitetstheorier eller a priori uppgjorda calculer, emedan de äro af natur att icke slå in.
Först när man har något att anvisa på, kan en sådan beräkning som Hr Rosenblads komma i fråga.
Min mening är derföre icke, att bancovinsten icke skulle tillfalla staten, utan indragas i Banken till rörelsecapitalets minskning.
Men denna discussion hör icke hit, och jag skulle derföre icke hafva yttrat något i detta fall, om jag icke ansåge det nödvändigt att, hvarje gång fråga uppstår om anticipation på bancovinsten, uppstiga till vederläggning af denna sats.
Då jag icke inser nyttan af denna discussion, får jag endast anföra, att jag genom densamma icke funnit mig vederlagd uti den calcul, som jag vid principutlåt.
N:o 78 framställt och hvaruti jag kom Den i Juni t. m, till det resultat, att en summa af 60,000 r:dr, på det Sätt jag trott statsregleiången utfalla, skulle blifva öfver, men att, om man ville antaga, att Riksg.cont. icke skulle behöfva någon annan amortissementsfond än den , som erhålles genom öfverskotten, och följaktligen icke behöfva mer än 5 proc. till ränta på dess skulder, tillgångarna skulle ökas i rund summa med 75,000 r:dr.
Jag har blott velat nämna detta för att tillkännagifva, att jag af hvad sopi nu förekommit icke funnit skäl att förändra min förut uttalade öfvertygelse om statsverkets ställning.
Boyes och Hr Skogmans anföranden tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden remitterades till StatsUtskottet.
Remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 27 sisth Maj på bordet lagda nåd. propps, till R.
St., ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen.
Hr Rosenblads, Bernh., den 24 sisth
Maj på bordet lagda motion om utvidgning tillsvidare af Bancodiscontens utlåning i afseende på Arméens Pensionscassas accordsobliga tioner.
Franc Sparre, Bengt Erland.:
Jag får förena mig i den af Hr Rosenblad i detta afseende väckta motion.
Ändamålet af accordernas försvinnande i arméen är så vigtigt, icke endast för individerna derstädes, utan äfven för armeens tjenstbarhet, att det är ett värdigt föremål för R.
St:s uppmärksamhet att biträda detsamma i allt, hvad ske kan.
De papper, som utgifvas för denna amortering, äro grundade på så goda fonder, alt de, ehuru inlösen sker långsamt, kunna i afseende på säkerheten anses som de mest goda statspapper.
Det kan således icke komma i fråga, att Banken kunde derpå göra förlust.
Då Hr Rosenblad, såsom sjelf ledamot af Bancostyrpjsen, uppgifvit, att tillgång till ifrågavar. utlåning finnes samt då det isynnerhet är i början af sådana pappers omlopp, som de kunna för sin credit behöfva en tillfällig hjelp, tror jag, att det vöre af mycken nytta för saken, om Hr Rosenblads motion vunne understöd och BancoUtsk. funne medel att dertill föreslå bifall.
Jag får således instämma i motionärens begäran och anhåller om remiss till BancoUtsk. af såväl hans som mina i ämnet yttrade tankar.
Ilr Rosenblad, Bernh.:
Orsaken till motionen är den, alt omöjligen med de former, som fordras, den allm. lånerörelsen, hvilken, efter det BancoUtsk:s återremitterade prin - 56 Dea 3 Juni e. m. cipbetänk. inkommit, blifver stadgad, kan sättas i verkställig* het förrän i början af nästa år.
Den skall reglementarisk! utarbetas, hvarföre ock, hvad II.
St. i detta afssende vid sista riksdagen beslöto, ej inträdde i verkställighet förrän år 1833.
Här är verkligen periculum in moja.
En ganska aktningsvärd del af arineens officerare hafva anmält sig till mottagande af dessa 5 procents obligationer.
I ögonblicket ville.penningeägarne begagna tillfallet att missbjuda dessa papper.
Om belåningsrätten icke snart beviljas, äro armeens officerare icke dermed betjenta; den skulle då blott blifva lili förmån för dem , som kanske med 20 procts rabatt köpt in obligationer; jöf proc:$ rabatt lärer man redan eontraherat om.
Det är på dessa skäl, som jag väckt denna motion och anhåller, att den måtte remitteras till BancoUtsk. utan dessa muntliga tillägg, hvilka, enligt bruket, först skola justeras och hvarpå de upplysta ledamöter, som sitta i BancoUtsk.
, i allt fall ej lära underlåta att fästa uppmärksamhet.
Ehuru ändamålet med ifrågavar. motion visserligen är godt, anser jag den så mycket afvika från de principer, som böra iakttagas vid styrelsen af en lånebank, att jag icke kan gilla densamma.
Jag tror nemi., att de ifrågakomna obligationerna icke, såsom motionen innehåller, böra belånas med 90 proc. af deras ålydande värde, utan på sin höjd med |:delar af detsamma, och jag anhåller, att anmärkningarna, såväl de sorn här blifvit gjorda till understödjande af motionen, som hvad jag anfört för att fästa BancoTJtskls uppmärksamhet på angelagenheten att icke genom obligationernas belåning med högre summor, än hvartill de med säkerhet kunna realiseras , i inveckla Banken i stora olägenheter, måtte få åtfölja remissen af motionen.
Jag är visserligen icke mot motionen; jag anser den verkligen vara billig; men äfven härvid tror jag en urskilning vara nödig.
Skulle man å dessa obligationer bevilja lånerätt till så högt belppp, som motionären föreslår, nemi.
T5^ af den summa, hvarå de lyda, befarar jag, att följden blefve den, att hela massan deraf inginge till disconten, och då skulle i samma mån näringarna utträngas derifrån.
Jag tager för afgjordt, att den värde ledamot, som väckt motionen, är bäst i tillfälle och ej skall undandraga sig att så jemnka förhållandet, att ej den ena classen af medborgare blir lidande för det man vill hjelpa den andra.
Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja motionen till BancoUtskottet.
Frih. Ubrenbqrgh, Gasp. "Wilh.:
Om det är raei ningen, att den discussion, som uppstått, skall åtfölja remissen af motionen, anhåller jag att få säga några ord; är detta åter icke meningen, så är jag öfvertygad, att det Utsk., Den 2 Juni c. m. 77 sorn kommer alt behandla motionen, skall, utan att det sä ges, inse betänkligheterna dervid.
Jag ville blott säga, att det omöjligen går an att icke lemna Bancostyrelsen rättighet att bedöma värdet af obligationerna i den stund , de belånas.
Jag anser således högst oriktigt att på förhand bestämma det belopp, hvartill dessa papper kunna belånas, plan måste det vara Bancostyrelsens rätt att, då belåningen sker, bedöma, huruvida obligationen utgör fullt hypothek för lånesumman.
Det har förundrat mig att höra en värd ledamot, som vid andra tillfallen velat sätta i rörelse, jag erinrar mig ej bestämdt huru mycket, men, såsom jag tror, 7o millioner r:dr emot hypothek af alla slags fastigheter i liela Riket, som velat göra ränterierna till upphördscommitteer för enskilda; det har förundrat mig, säger jag, att höra denna ledamot nu bestrida belåning af de bästa papper, sorn finnas i Sverige.
Jag skulle icke väckt fråga om denna interimistiska utvidgning af Bancodiscontens utlåning, örn icke tillfälligtvis sammanstötande omständigheter gjort, att tillgången på ifrågavar. obligationer är så stor, att de, som hafva penningar, kunna föreskrifva vilkoren vid dessa pappers försäljande, hvilket med stora förluster hotar dem, som fått dessa papper mot reda penningar.
Eljest hade jag icke gjort detta förslag; men jag kan icke se annat, än att af alla de papper, som vi äga att i Bancodisconten belåna, är det inga med undanlag af Riksg:scont:s obligationer, som hafva den fullkomliga godhet som dessa, och jag tviflar icke, att sedan den marknad upphört, som uppkommit derigenom, att de, hvilka begärt sina accordsobligationer, vilja göra sig af med deni, skola obligationerna snart gå till pari.
Boyes oro, att den föreslagna belåningen skulle borttaga låneförmånen för näringarna, så, för att lugna honom, får jag erinra, att om Frih. hade läst min motion, skulle han sett, att först utlåningen enligt förslaget skulle ske från publika pappersfonden, och sedan att dervid skulle användas sedlar, sorn eljest komme att indragas ur rörelsen.
Jag har intet emot, att jemväl discussionen må komma fill BancoUtsk., men önskade, att motionen ej må behöfva vänta på denna discussion; ty derigenom förlorades en stor del af det ändamål, jag åsyftat.
Jag vill icke bestrida, att ifrågavar. obligationer må i Bancodisconten belånas; men jag anser lån derå ej kunna lemnäs till något bestämdt belopp , allraminst till qo proc. af den summa, hvarå de lyda.
Dessa obligationer hafva visserligen ett solidt värde; men om realisationen ej blefve verkställd, fruktar jag, att detta värde blefve betydligen nedsatt.
Jag befarar dock icke denna händelse, och tror derföre, att de komma att behålla sig i 7» Den a Juni e. ra. värde, men uti ett så osäkert värde, att det ej vore rådlig! att bestämma, det vissa proc. af dessa belopp skola af Ban-, codisconten utlånas.
Jag anser derföre lika med Frih.
Eh-. renborgh, att lånesumman bör bero af Direct:s pröfning, enär dessa obligationer, såsom ställda på en lång amortissementstid, säkert skola erhålla en ganska ombytlig cours.
Jag anhåller, att detta yttrande måtte jemte motionen blifva rein i t terad t till BancoUtskottet.
Utan att vidkännas någon den allraringaste oro, som Hr Rosenblad behagat tillägga mig, och utan att hafva haft någon känning deraf, är jag fullkomligen tillfredsställd med den upplysning, ej mindre Hr Rosenblad än äfven Frih. Franc Sparre nu behagat lemna mig, att nemi. här är föreslaget att till ifrågavar. ändamål föröka publika pappersfonden med en fixerad summa; vid hvilket förhållande min anmärkning är ogrundad.
Till min ursägt ber jag att få erinra, det motionen icke blifvit uppläst, och att jag således haft all anledning att, på grund af hvad under discussionen blifvit anfövdt, framställa min anmärkning; men då jag nu medger, att den ej är tillämplig, anhåller jag, att den ej må åtfölja den öfriga discussionen till Utskottet.
Den värde motionären, tror jag, har gjort mig orätt i sin sednaste framställning, och jag beliöfde alldeles icke svara honom, då han redan blifvit vederlagd af Hr Hegardt.
Jag vill dock nämna, att jag visserligen yrkat, att åtskilliga statspapper måtte sättas i omlopp, men jag tviflan på, att man kan tillvita mig, det jag begärt, att de skulle belånas till visst värde; och jag får ånyo yttra den öfvertygelse, att till en väl ordnad bancoadministration hörer, att administrationen sjelf har rättighet att pröfva värdet af lånehypotheken.
Jag anhåller, att mina nu afgifna yttranden må åtfölja motionen till BancoUtsk.
, ehuru jag är öfvertygad, att Utsk. ty förutan hyser samma mening.
Jag vet icke, om Frih.
Ehrenborgh hade yttrat sig, då jag förra gången svarade; jag vill dock nämna, att det icke yar på honom, som min framställning kunde hafva någon rapport; den hade afseende på en annan talare, Men deremot, och då jag en gång kommit på det capitlet, får jag anföra, att jag äfven tror mig hafva sett förslag af Frih.
Ehrenborgh om bestämd belåning af papper, som icke voro inlösbara på kortare tid än dessa, ungefär på pari stäldt.
Jag erkänner helt och hållet, att Bancodiscontens utlåning bör ske efter cours; men i sådant fall bör man hafva något alt i allmänhet döma efter.
Dessa obligationer äro dock så nyligen utkomna, att de ej kunnat hafva någon cours, eller åtminstone har deras cours varit så för tillfället nedpressad, att den ej kan tjena till ledning.
Detta är orsaken, hvarföre jag undantagsvis föreslå - Den 2 Joni c. m, 79 git deras belåning till 90 proc.; men jemnför jag dessa papper med andra, t. ex. börsdirectionens ouppsägbara obligationer, hvilka icke kunna anses bättre än dessa, som äro garanterade af hela armeens löner och för hvilka derjemte en cassa ansvarar, som är /j- gänger större än beloppet af samtliga obligationerna, kan jag icke betvifla, att så snart det stora tilloppet på dessa papper upphört, skola de stiga till 90 proc. och derutöfver.
Jag kan således ej tänka mig möjligheten af en förlust för disconten; men endast man tillåter belåning i Bancodisconten af dessa papper, om också till nedsatt proc., blifver något vunnet, fastan resultatet i sådant fall blifver mindre tillfyllestgörande Hr Gunther: Hr Rosenblad har helt och hållet misstagit sig om meningen nied de obligationer, hvilkas utgifvande jag tillstyrkt; och att nu till hans upplysning ingå i en discussion derom, anser jag olämpligt.
Jag får endast beklaga, att han så helt och hållet misstagit sig om obligationers functioner och sättet att använda dem, dels i de uttryck han fällt om min motion och dels i den motion han gjort, att Armeens PensionscassaS obligationer må i Bancodisconten belånas med 90 proc. af deras belopp.
Jag har ej velat nedsätta dessa obligationers välde, och jag tviflar ej, att de äro värda den summa, hvarå de lyda; men jag har föreslagit, att de ej i Bancodisconten må belånas med mer än -f af denna summa, på det Banken ej må blifva öfverhopad af dem; ty, enligt motionärens förslag, skulle de nästan alla dit ingå.
Dessutom anser jag alla partiella aflijelpanden, som gå från principen, endast ytterligare inveckla Banken i de oredor, ur hvilka man nu är sysselsatt att reda den, och således vara mera olämpliga vid detta än vid andra tillfällen.
Innehafvarne af dessa papper kunna säkerligen finna andra utvägar, och jag tror det ej skall blifva svårt för dem att använda sina papper nied större fördel, än sorn af Bancodisconten kan medgifvas.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja motionen till Utskottet.
Hr Rosenblads motion remitterades till BancoUtskottet.
Jag förmodar, att enligt 49 §•
Riksd.ordn., äfven de yttranden, som i anledn. af Hr Rosenblads motion nu blifvit fällda, böra åtfölja remissen, ehuru en och annan talare förklarat sig icke åstunda det.
Ordalagen i den citerade §. äro nemi. följande: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något ”Stånd förekommer , skall, såvida Ståndet ej enhälligt genast ”densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet ”till nästa plenum, då remiss bör ske; dock stånde hvarje ”ledamot öppet att öfver samma mål sig yttra, hvilket hans ”yttrande äfven skall till Utsk. remitteras.”
So D c n a J h n i e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. förklarade, att till följd af den utaf Hr v. Hartmansdorff citerade 49 .V Riksd.-ordn. komnie nu, såsom vid alla föregående tillfallen, de i anledn. af motionen afgifna anföranden att åtfölja remisäsen till BancoUlsk., utan att någon propos. derom erfordrades.
Vid förnyad föredragning af Oecon.Utskrs d. 24 sist!»
N:o 58, i anledn. af väckt motion om en fö?fattnings utfärdande , hvarigenom lönen för pastorernas ad ju ieter eller vicarier bestämmes att alltid vara en i denna författning fastställd del af pastoratets kända inkomst, blef samma betänk, af It. o.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 24 sistl.
N:o 5g, i anledn. af väckta motioner, rör:de Presterskapets aflöning.
I sammanhang härmed upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.-utdrag af d. 28 sisth Maj, af innehåll, att Ståndet beslutat låta anstå med utlåt, öfver detta betänk., intilldess att Lag- samt Oecon.Utsk:n inkommit med deras gemensamma yttrande Öfver Peter Jönssons från Jönköpings län motion i ett med föremålet för Oecon.Utsk:s ifrågavar. betänk, gemenskap ägande ämne.
Jag vågar anhålla om Hr Gr. o.
Landtnäs propos., att förevar, betänk, äfven hos R. o. Ad. måtte få hvila, intilldess utlåt, öfver den i BondeSfs prot.utdr. omnämnda motion från Lag- och Oeeon.Utsk:n inkommit.
Gr. von Fersen, Hans, förenade sig med Gr. Cronhjelm. R. o. Ad. instämde uti BondeSfs ofvanförmälda beslut.
Då nu ånyo föredrogs Oecon.Utskts d. 24 sisth Maj på bordet lagda betänk.
N:o 60, i anledn. af väckta frågor, dels om rättighet till enskilda theatrars anläggande, dels ock om upphörande af de afgifter till K. theatern, som för representationer i landsorterna erläggas, blef detsamma ånyo begärdt på bordet af Grefvarna Cronhjelm, Otto Au g., samt v. Fersen, Hans.
Föredrogs ånyo Oecon.Utskrs d. 24 sisth Maj afgifna betänk.
N:o 61, i anledn. af väckt motion om åtgärders vidtagande för att uppmuntra byggnadsföretag i Rikets större städer och företrädesvis i hufvudstaden.
Hr Bruncrona, Gust.
Adolph, uppläste följande:
Då motioners öde oftast är, att i utlåfn icke vinna afse - Den a Junie. m. seende, bör jag såsom motionär finna mig tillfredsställd, att icke ålit, hvad jag föreslagit, blifvit afstyrkt.
Jag får ock derföre yttra för Utsk. min tacksamhet, särdeles med hänseende a det sträfvande, som derigenom hos Utsk. röjes, att slita de förderfliga band, hvilka fängsla näringsfriheten i vårt Iand, ett steg framåt, hvaråt jag glädes.
I de delar, Utsk. ogillat min framställning, kan jag likväl ej undgå att göra några anmärkningar.
Utsk. anser ej frågan utredd, huruvida uppförande af stenhus i stad kan bidraga till en ökad afsättning och deraf beroende välmåga för landtmannen.
Jag tror mig i min motion hafva obestridligt visat, att genom en kedja af naturliga förhållanden och följder större städer med deras inflytande på landsbygden mäste med vexelverkan på egna näringar lifva landsortens.
Så länge hyror stiga och någon gammal eller nybyggd våning icke befinnes tom, ligger deri be vis, att folkmängden i staden ville öka sig, om tillräckligt utrymme blott förefunnes; och då det är ett axiom, att en större folkmängd måste af landets produeter consumera äfven ett större förråd, lärer deraf logiskt kunna slutas, att utvidgningen af en sådan stad måste gifva ökadt lif å landtmaunarörelsen.
Men med det bråk och den uppoffring, nybyggnad er vanligen medföra, finnas icke många, som deruti vilja nedlägga sina capitaler.