Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ■ansåg de gjorda anmärkn:na böra föranleda till återremiss af utlåt.
Uppå derefter framställd propos. blef Bevilln. och Oecon.
Utsk:ns utlåt.
N:o 9 af R. o. Ad. bifallet.
Likaledes biföllos vid förnyad föredragning Bevilln. och Gecon.Utsk:ns d. 12 dennes på bordet lagda utlåt:n: K:o 10. i anledn. af Riksd.fullm. från Stockholms län, Kils Insulins motion om afhjelpande af vissa hinder för seglationen emellan Roslagen och hufvudstaden; N:o 11. i anledn. af en utaf Riksd.fullm.
Lars Gezelius från Kopparbergs län väckt motion, ang:de nedsättning i tullen å tobak, som från Korrige införes till Westerdahl fögderi af nyssnämnde län.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtsk:s d.
12 dennes på bordet lagda memor.:
N:o 92. i anledn. af Bancocommissarien Erik Fants ansökning att, vid sitt afskedstagande, få såsom pension uppbära det årliga aflöningsbelopp, som tillkommer hans inneliafvande tjenstegrad; K:o g3. med hemställan om ett årligt understöd till afl. vaktmästaren vid Bancodisconten E.
Calehs enka; K:o g5. ang:de af Bankens husdrängar sökt arfvode såsom ersättning för den minskning i arbetsförtjenst, som de genom upphörande af den s. k. sedelhvitstämplingen måst vidkännas.
Föredrogs ånyo samt begärdes ånyo på bordet af Hrr Rosenblad, Bernh., och Hjärne, Harald, BancoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda betänk.
K:o g4 i anledn. af Hr Bruncronas, G. A., motion om bestämmande af en prescriptionstid för de gamla sedlarnas gångbarhet.
Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda betänk.
K:o 96 i anledn. af såväl Hr Rosenblads, Bernh., motion, ang:de grunderna för befordringar inom Baocoverket, som, i sammanhang dermed, företagen granskning af stadgandena i i:sta och 2ldra afd:na af art. 3 i i83o års bancoreglemente.
Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.Utskts d.
12 dannes Den 16 Februari e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o i44 i anleda, af väckt fråga om. förklaring af K. kungörelsen d. 28 Aug. i834, ang:de närmare bestämmande af landtmäns och städernas handtverkares handelsfrihet.
Vid förnyad föredragning lades till handltna Oecon.- Utsk:s d. 12 dennes på bordet lagda memor. med uppgift på de ärenden, som återstå att af Utsk. handläggas.
Upplästes och lades på bordet följande inkomna memor. och utlåt:n från: StatsU tsko ttet:
N:o 4°9- ang:de verkställd omröstning öfver åtskilliga frågor, rör:de stora sjötullsbevillningen; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: N:o i45. i anledn. af väckt motion om tillägg och förändring i nu gällande quarantainesförfattningar samt om inrättande af en fullständig quarantainesanstalt vid Rikets östra kust. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 9 på aftonen.
Silfverstolpe•
Thorsdagen den 19 Februari 1835.
Justerades 12 prot.utdr. för den 16 dennes e. m.
St:s uuderd. skrifvelse!- till K. M., nemi.:
N:o 2g5. i anledn. af åtskilliga f. d. tjenstemäns vid förra Gen.Assistancecont. ansökning om K.
M:s nåd. förord till erhållande af något lämpligt årligt understöd; N:o 296. med öfverlemnande af förslag till förnyad författning om stämplade pappersafgiften; hvilket förslag till författning äfven upplästes till justering och godkändes.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s d. 16 dennes på bordet lagda förslag
N:o 294 till underd. skrifvelse, ang:de ändringar i författningarna röride bergs- och jernhandteringen i Riket.
Frih. af Nordin, Carl Joli,:
Dä jag var en bland dera, som begärde ytterligare bordläggning af Exped.Utsk:s Den 19 Februari f. m. nu åter föredragna förslag, anser jag mig nu böra förklara» att, sedan jag tagit närmare kännedom om förslagets innehåll, jag funnit detsamma till alla delar instämmande med R.
St:s beslut; hvadan jag afstår från min anmärkn. och yrkar bifall till förslaget.
Det föredragne förslaget N:o 294 blef af 11. o. Ad. godkändt.
Företogs till pröfning Constit.TJtskrs d. 9 dennes på bordet lagda memor.
K:o 84 med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F. samt jemnkning i dess 81 § äfvensom i 29 § Riksd.Ordn.
Hr Hjärne, Harald, uppläste följande:
Af den strid, som ägt rum emellan RiksSt:n och deras Constit.Utsk., och hvilken vid denna riksdag öfvergått till en hög grad af, ofta personlig, bitterhet, har jag, om den skulle fortfara, med bekymmer anat vådligare följder i framtiden, än den förvånande oböjligheten å ena sidan och hågen för parlamentariska skärmytslingar å den andra troligen tagit i öfvervägande.
Jag skulle klandra mig sjelf i detta omdöme, emedan äfven jag deltagit i striden, om jag ej tillika kunde säga, att jag gaf vika, när grundlagens alla vapen voro förgäfves använda, och när olagliga medel endast återstodo för att tvinga Constit.Utsk. tillbaka inom lagens område.
Anledningar saknas beklagligen icke till betänkliga förespeglingar af den partianda, som, kanske hastigt nog, utvecklar sig ur de frön dertill, hvilka redan slagit rot i denna riksdags parlamentariska debatter.
När tidsandan och dagens händelser tvinga de olika åsigterna af nationens stora angelägenheter att framstå oslöjade och skilja sig åt som svart från hvitt, då är det ej, som den representant, hvilken tror, att den lugna egna öfyertygelsen bör ensamt råda öfver hans handlingssätt, vill rotfästa ytterligare anledningar till bittra strider, som skulle göra honom till en nolla i en af partier sammansatt nationalförsamling.
Må dessa anledningar åtminstone ej kunna hemtas från grundlagarnas tvetydighet!
Jag är derföre tacksam emot Constit.Utsk., då det nu begagnat det initiativ, som är detsamma i grundlagen öfverlemnadt, för att åstadkomma en tydlighet i de grundlags§§, hvilkas olika förstånd vållat en häftig, ehuru till sitt resultat ändamålslös strid.
Om jag ej kan gilla alla de grundsatser, hvarpå förslaget till ny redaction af 81 § Reg.F. tyckes hvila, bör jag dock erkänna Constit.Utsk:s lyekade bemödande att åstadkomma tydlighet i en af de bestämmelser, som i den nuvar. redactionen gifvit anledning till olika tolkning.
Det hufvudsakliga felet i det nu framlagda förslaget består deri, att Constit.Utsk. velat genom tydlig lag befä - Den 19 Februari f. m. sta en del af den magt, hvarom det drömt vid denna riksdag, men som dess principaler, Ständerna, ej funnit sig vid att erkänna.
Hvem gillar icke den åsigt, att grundlagsändringar icke böra lika lätt och hastigt kunna åstadkommas som beslut i andra frågor!
Men finnas ej redan 2.'ne betydliga motvigter för allt förhastande i detta fall: den ena hos Constit.Utsk. i dess uteslutande rättighet att väcka förslag, den andra hosStänderna, till värn emot ett för häftigt reformbegär hos Utsk. och en möjlig sympathi i detta afseende hos RiksSttns majoriteter, nemi. stadgandet om 2:ne riksdagars enhälliga' och sammanstämmande beslut att antaga förändringen?
Det stora förtroende, som grundlagen obestridligt lemnat Con-- stit.Utsk. att ensamt bedöma, om en förändring af gruudlagarna är nyttig eller nödvändig, bör, efter min tanka, vara tillfyllest för några enskilda representanters collectiva magtbegär, tillräcklig för hvarje ledamots öfvertygelse att hafva erhållit ett utmärkt förtroende af sitt Stånd.
Jag inser således intet skäl att lemna detta Utsk. någon ytterligare magt öfver RiksSt:n vid deras behandling af ett redan väckt förslag.
En § kan ej ändras, Utan att Constit.— Utsk. funnit den gamla redaelionen olämplig; men det vore orimligt att vilja genom lag decretera, att i3 personer bland 800 skulle äga mera omdömesförmåga än alla de öfriga.
När derföre
Utsk. afgifvit sitt förslag, hvilket icke innebär något annat än ett vädjande till RiksSt:ns slutliga granskning, böra Utsk:s åtgärder derefter inskränka sig till att sammanjemnka Ståndens olika tankar och vara helt och hållet passiva, af Ståndens majoritet beroende, liksom andra Utsk:s. Det är RiksStm, som skola besluta; Utsk:s yttrande får således ej väga något emot ett Stånds beslut.
Andra mom. af den föreslagna 81 § är stridande mot denna grundsats, då det föreslår, att, när 2:ne
Stånd gilla och 2.‘ne ogilla ett af Utsk. inlemnadt förslag, det skall hvila till afgörande vid nästa riksdag.
Der har Utsk. lagt sin egen röst i vågskålen bredvid RiksSt:ns; ty att Utsk. velat inlägga ett så starkt rörelse-element i grundlagen, som det skulle vara att förklara på förhand skälen för den gamla lagens bibehållande mindre kraftiga än dem för dess förändrande, vill jag ej ens misstänka.
När hittills alla 4 Ståndens bifall erfordrats till ett grundlagsförslags hvilande, synes det mig vara för mycket närgående på Ståndens nu var. rättighet att förklara den ena hälften af Representationen Vara i minoriteten derföre, att den tänkt olika med Utsk., eller derför att den ogillat en förändring och dervid anfört skäl, som kanske äfven gällt inom Constit.Utsk., om en enda ledamot varit frånvarande, när föx-slaget der antogs.
Ehuru jag således gillar, att Ståndens majoritet — således äfven 3:ne
Stånds sammanstämmande beslut — bör blifva af - Deö «rj Februari f. in. afgörande i afseende på förslagets antagande till omröstning vid nasta riksdag, anser jag dock, att, när 2:ne Stånd stad-* na mot två, frågan bör afgöras i förstärkt Constit.Utsk.
En annan väsendtlig brist i Utskts förslag ligger deruti* alt Utsk. ej försökt att förtydliga bestämmelsen rör:de RiksSt:ns anmärknrsrätt.
Det nuvar. stadgandet har likväl varit ett ganska verksamt trätofrö, och ehuru jag ej funnit den ringaste anledn. att tolka det så despotiskt, som Utsk. vid denna riksdag gjort, kan jag likväl icke undgå att finna, att ingen bestämd gräns för denna anmärknrsrätt der är uppdragen.
Jag medger äfven, att anmärkningsrätten möjligen någon gång gått öfver den gräns, som lagstiftarne trott sig hafva uppdragit för densamma, och att det är ganska svårt — kanske omöjligt — att fullkomligt, klart och tydligt uttrycka, huru långt denna rättighet får utsträckas.
Då jag likväl tror, att något mera ledning kan i lagen gifvas åt omdömet — åt hvars opartiskhet alltid någon latitud måste medgifvas —, än nuvarande stadgande innehåller, har jag gjort ett försök i detta afseende, som torde vara åtminstone några steg närmare det bestämda, än den mångsidiga bemärkelsen af det nakna ordet anmärkning.
Det vore onekligen att paralysera Constit.Utsk:s uteslutande rättighet att ensamt väcka förslag, om
Stånden i anmärkntsväg kunde åstadkomma förändringar i andra stadganden, än dem Utsk. i sitt förslag antydt; men det vöre deremot att nästan omintetgöra Ståndehs anmärkntsrätt, om anmärkhtr ej finge göras såväl emot sjelfva hufvudsaken som emot detaillerna af förslaget.
En medelväg går man efter min öfvertygelse, Om man tillåter anmärkntr fritt få hvälfva sig inom området af Utskts förslag till grund lagstext, men förbjuder dem att sträcka sig till andra §§, än dem Utsk. ansett böra förändras.
Jag förutser, att en sådan anmärknrsrätt kanske icke tillfredsställer alla; men jag anser den stå i fullkomlig
Öfverensstämmelse med förbudet att i Ståndehs plena väcka motioner om grundlagsändring och med den conservativa anda, sorn Sr nedlagd i stadgandena derom.
Behandlingen af grundlagsförslag från den ahdrä statsmagten har jag alltid ansett stridande mot den i öfrigt städse uttalade conservativa principen.
Om man äfven bör erkänna den fullständigare pröfning af behöfvet af en grundlagsändring, som med skäl kan förutsättas hos den statsmagt, hvilken från samhällets högsta ståndpunkt kan öfverskåda det hela på samma gång sorn hvarje del deraf, så hal* dock grundlagens medgifvande i detta afseende gått för långt, då ett Regeringens förslag, blott det ogillas af Constit.Utskrs majoritet, kan blifva livilande, oaktadt alla 4 Stånden skulle ogilla detsamma.
Men då detta möjligen anses såsom ett af Konungamagtens prerogativer, hvilka jag ej vill träda för nära, tror jag, alt man ei hör föreslå någon ändring i ,9 H. - Den 19 Februari f. m. detta fall, emedan den troligen skulle föranleda till afslag äfven å de förbättringar, sorn hufvudsakligen framkallat detta förslag, och till hvilka jag lifligt önskar Konungens sanction.
Mitt ändamål, då jag understödjer förslaget i liufvudsaken, är, såsom jag i början yttrade, att undanrödja, så vidt möjligt är, tvetydigheten i vår nuvar. grundlag.
Att göra ingripande förändringar i sjelfva principerna för grundlagsstiftning, dertill tror jag tiden ej ännu vara inne.
Dertill fordras — med all respect för individerna — en annorlunda sammansatt Representation än den nuvarande, och frånvaron af all farhåga för de vindkast, som ofta inverka på besluten, och dem vi erfara, utan att på förhand kunna ana dem.
Vi hafva redan gjort mycket, om vi under närvar. förhållanden undanröjdt ett tvedrägtsfrö, hvars frukter, när de tillväxa i bredd med andra, redan groende frön, kunna blifva ganska bittra.
Jag får, på nu anförda grunder, tillstyrka följande re— daction af den blifvande 81 §:s a:a moni.:
Enda hufvudsakliga afvikelsen från TJtskls förslag består deri, att, då 2 •Stånd stadna mot 2, frågan skall afgöras i förstärkt Utsk., samt att jag tillagt några ord till förtydligande af hvad med anraärkn. bör förstås. 8r S 1 morn.:
— Lika med Utsk:s förslag. 2 morn.:
Inkommer till R.
Gonstit.Utsk. med något förslag till grundlagsförändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i RiksSttns plena, först framställas till gillande eller ogillande.
Ogillas det af alla fyra eller 3 Stånd, förfalle frågan; gillas det af tre Stånd, hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nästa riksdag.
Stadna två Stånd mot två, ankomme det på Constit.- TJtsk., förstärkt till 20 ledamöter af hvarje Stånd, att förslaget, genom omröstning, gilla eller ogilla.
Göras åter vid förslaget anmärkntr, hvilka dock ej må i n n e f a 11 a ändringar i andra grundlagsstadgandeu, än de i fö r slaget omnämnda, blifva de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.
Utsk. åligge då att dessa RiksStais tankar till elt förslag i möjligaste måtto sammanjemnka och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksStais behandlande anmäla.
Förena sig derefter minst 3aie RiksSt. om ett förslag, hvile det till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro.
Blifva åter minst 2:ne
Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma
Stånd sig icke efter de öfriga fogar, röstas i förstärkt Gonstit.Utsk. öfver de skiljaktiga meningarna, och det dymedelst fullständigt
Den »g Februari f. m. beredda förslaget livile sedan till R.
St:s afgörande, sorn ofvan sagdt är. 3:dje morn.:
Vill Konungen sitt utlåtande, hvarom RiksSt:n må öfverlägga, dock utan rubbande — Talmän. v Hr Hjärne tilläde derefter muntligen:
Emot 3:dje mom. har jag icke något annat att erinra, än att der står, att då ett förslag i anledn. af K. propos. från Constit.Utsk. till RiksSt:n inkommer, må öfver läggning derom i RiksSt:n ej vägras.
Detta anser jag icke nog bestämdt svara emot den tydliga rättighet, sorn i grundlagen för närvar, linnes RiksSt:n meddelad att öfverlägga om hvarje utlåt., som till dem inkommer; ty det synes nu, som skulle det bero på Utsk. att medgifva öfverläggning eller icke.
Detta har icke kunnat vara Utsk:s mening, hvilken jag deremot anser vara träffad, i fall det heter: hvarom RiksSt:n må öfverlägga.
Jag anhåller om propos. å det förslag, jag haft äran afgifva.
Då den siste talaren tillstyrkt Utsk:s förslag, men likväl önskat några modificationer deri, skall jag hålla mig till dessa.
Först har han då trott, att då två Stånd stadna emot två, det må bero af förstärkt Constit.Utsk.
Jag ser icke, huru talaren kunnat yrka detta, så vidt han consequent velat följa grundsatsen att icke tillerkänna pluraliteten i Constit.Utsk. bättre omdöme än pluraliteten hos Stånden sjelfva.
Mig synes Utsk:s förslag riktigt; ty då Utsk. tillstyrkt en ändring, och två Stånd godkänt densamma till hvilande, bör det icke bero på ett mindre antal i förstärkt Utsk. att förkasta förslaget, utan ur det nog, att frågan vid en kommande riksdag förfaller, om blott ett Stånd ogillar förslaget.
All fara emot förslagets hvilande är derigenom tillräckligen förebyggd.
Jag tror alltså, att den nu af mig vederlagda anmärkn. bör förfalla.
Vidare har samme talare begärt, att begreppet af ordet anmärka borde närmare bestämmas, så att det komine att omfatta afseende såväl å hufvudsak som detail, men likväl icke kunde utsträckas till inbegripande af andra §§ än de, hvari ändring af Constit.Utsk. blifvit föreslagen.
Samma anmärkn. har inom Utsk. blifvit framställd, och med en liten majoritet beslöts, att någon förklaring af det ifrågayar. ordet icke borde äga rum.
Jag var af den öfvertygelse, att begreppet dermed borde närmare bestämmas, så att det komme att heta: anmärknrr vid och emot förslagets delar.
Men då Utsk. underkänt denna min åsigt, kan fråga derom nu vidare icke uppstå, utan komma de aninärkn:r, som här kunna framställas, icke att att leda till någon påföljd, ehuru jag instämmer deri, att det varit nyttigt, om Utsk. vid uppgörande af sitt förslag fästat afseende å den nu anmärkta omständigheten.
Slutligen har talaren emot Den 19 Februari f. m. sista mom. anmärkt, att orden: hvarom öfverläggning i RiksSt:n ej må vägras, böra utbytas mot: hvarom RiksSt:n må öfverlägga.
Jag skulle tro, att den förra termen är den riktiga; ty då det efteråt i mom. står, att oro Constit.Utsk. tillstyrker, hvad Konungen föreslagit, skall frågan hvila, kunde möjligen talman, vid en sådan händelse, förklara ali öfverläggning öfverflödig.
Det är detta, man har velat förekomma; hvadan jag sålunda anser jemväl sistberörda anmärkn. böra förfalla.
Jag misskänner icke värdet af Hr Hjärnes anmärkn.; den afser nemi. försök att begränsa Ständernas anmärkn:srätt vid grundlagsförslag från Constit.Utsk.
Detta ändamål är berömligt; men den gräns, han framställt, innebär en sådan latitud, att jag icke kan godkänna den, enär anmärkntsrätten skulle äga spelrum inom hela den §, hvari ändring blifvit föreslagen.
Att en bestämmelse må äga rum önskar jag, och jag vill förena mig om den, som, på sätt den siste talaren upplyst, blifvit proponerad i Utsk., men af majoriteten undertryckt.
Jag tror dock, att detta genom en återremiss kan rättas, och jag yrkar altså, att en sådan åtgärd må vidtagas.
Ad. vid alla tillfällen, då fråga af beskaffenhet som denna förevarit, godkänt den åsigt, jag hyllar, att grundlagsförslag kunna vid första riksdag förkastas, och att anmärkn:r inom Stånden kunna emot framställda förslag göras, hvilka Constit.Utsk. är skyldigt att upptaga och sammanjemnka, skulle jag tro, att R. o. Ad. borde anse hela den nu föreslagna ändringen öfverflödig.
Min öfvertygelse är åtminstone, att om man förstår stadgandet så, som jag anser det lagligen böra förstås, behöfves icke någon ändring.
Jag medger dock, att stadgandet om behandlingen af K. propos:r verkligen tarfvade någon ändring.
Jag finner nemi. uti den nu existerande grundlags-J en grundsats i berörde hänseende, den jag ogillar, men som Utsk. bibehållit.
Det är nemi. den, att då Utsk. tillstyrkt en K. propos., skall den ovilkorligen hvila.
Jag anser en oriktig tillämpning i detta afseende kunna uppstå, ehuru enligt 56 § RiksStms rätt till anmärkn. vid dylika Utsk:s utlåUn, enligt min åsigt, är gifven, och då ändringen blef öfverflödig.
Men emedlertid synas de båda §§ härutinnan stå i någon strid med hvarandra; och då det å en sida finnes vara Utsk. ålagdt att utan pröfningsrätt sammanjemnka de anmärkntr, hvilka till Utsk. från Stånden ankomma, men å en annan finnes, att dessa anmärkn:r, utgörande hvarje Stånds gemensamma tanke, inkomma till Utsk. fullkomligt omotiverade, visar det sig problematiskt, huruvida något verkligen godt förslag på det sättet kan uppkomma.
Min önskan vore derföre, att Utsk:s förslag kunde med motiverade anroärkmr återremitteras, och att Utsk, vore full - Den 19 Februari f. m. 253 komligt fritt jemväl i dess sednare pröfning; men da förslaget derefter andra gången till Stånden inkomme, borde det vara dessa öppet att deröfver besluta på samma sätt, som öfver andra ärenden.
Blefve dervid tre Stånd ense om en och samma redaction, borde ett sålunda beredt förslag hvila; men om skiljaktigheter Stånden emellan uppstode, borde frågan ånyo hänvisas till Utsk., som ägde att skiljaktigheterna i möjligaste måtto till ett helt sammanjemnka, hvarefter, och sedan det sålunda tillkomna förslaget blifvit lliksSttn understäldt, dessas rätt alt deröfver ånyo besluta åter vore inne, då, om förening på annat sätt icke kunde äga rum, förstärkta Gonstit.Utsk. lomme att decidera i saken.
Hr Hjärne har sagt, att grundlagens mening är, det tvenne riksdagars sammanstämmande beslut fordras för åstadkommande af grundlagsförändringar.
Jag tror icke, att detta är rätt; ty så länge förstärkt Gonstit.Utsk. kan genom votering undertrycka något Stånds mening, visar det sig tydligen, att afsigten icke varit att göra förslagets hvilande beroende af alla fyra Ståndens öfverensstämmande beslut.
Jag tror ock, att Ständernas rätt är bättre bevarad derigenom, att det lemnäs åt pluraliteten inom dem att afgöra, om ett förslag skall hvila eller icke.
Hvad behandlingen af K. proposrr angår, tror jag, att någonting annat särskildt för deni icke behöfver vara stadgadt, an att de, utan föregående öfverläggning inom Stånden, skola remitteras till Gonstit.- Utsk., som är skyldigt deröfver meddela utlåt.
För öfrigt anser jag dem böra behandlas på samma sätt som enskilda motioner.
Kunna Stånden icke komma öfverens om deras hvilande, så kommer sådant att anmälas hos Konungen; men om ett sålunda förkastadt förslag ger anleda, till något nytt i samma väg från enskild motionär, så är det naturligt, att detta, i fall det kommer att antagas, erfordrar K. M:s sanction.
Så har jag föreställt mig frågan; och jag ville ifrån den åsigt, Hr Hjärne i principen uttryckt, i detaillen komma till ett helt annat resultat än han.
Han har nemi. sagt, att Representationens organisation lägger hinder i vägen för en ändamålsenlig behandling af våra allm. ärenden.
Om, hvad jag ingalunda vill bestrida, denna satts är sann, måste det vara vigtigt att på grundlagsenlig t sätt kunna förändra dessa hinderliga former; och om åter så är, är det obetänkt alt komma med grundlagsförslag, hvilka ännu mera hindra den af behofvet så högt påkallade reformen.
Jag önskar altså, att vi må komma till sådana stadganden, som lätta framskridandet på reformernas bana, till dess omsider det hinderliga i formerna må finnas undanröjdt, att de stora samhällsangelägenheterna kunna handhafvas utan större och friare åsigter.
Derföre önskar jag, att man snarare må lätta än försvåra möjligheten af grundlagsförändringar.
I öfverensstämmelse med de åsigter, jag nu uttryckt, vågar jag framställa följande redaetionsförslag: 354 Den 19 Februari f. m.
Inkommer — riksdag.
Göras åter anmärkn:r, som Lindra förslagets antagande, gånge som i 56 § stadgadt är, och åligge Constit.Utsk. att med ett nytt utlåt, inkomma.
Blifva då 3:ne
Stånd om beslutet ense, hvile förslaget, som ofvan sagdt är; men skulle skiljaktiga beslut fattas, sammanjemnke Utsk. de särskilda meningarna i möjligaste måtto till ett helt förslag, hvaröfver Stånden ytterligare besluta.
Kunna ändock icke minst 3:ne
Stånd sig derom förena, varde Constit.Utsk. genom val af RiksSt:ns plena till slutlig jemnkning förstärkt till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfäld omröstning skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåt, hvile sedan till R.
St:s afgörande.
Blifva å riksdag, då öfver hvilande grundlagsförslag beslutes, alla RiksSt:n om ändringen ense — — — åstundan.
Vill Konungen hos — — — uppdraga Constit.Utsk. att till R.
St. afgifva sitt utlåt.
Varder Konungens propos. icke af R.
St. som ett hvilande grundlagsförslag antagen, eller blifver den å påföljande riksdag afslagen, aflemne R.
St. sitt afslag — talman.
Om vid riksdag —■ — — beslut — — — Hr Gunther, Carl Gust.:
Ju mer jag tänkt öfver 56 och 81 §5 Reg.F., ju mer jag afhört de olika tolkningarna deraf, desto mera har jag funnit nyttan och behofvet af förslag till ändring, hvarigenom motsägelserna §§ emellan kunna undanrödjas.
' Att föregångna Ständer någonsin kunnat antaga 56 § och likväl bibehållit den 81 oförändrad, skulle förundra mig, om jag icke deri såsåge bevis på, att dessa Ständer fästade sig mera vid andan än vid orden.