Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. i underd:het anhålla om l:o Utfärdande af ett stadgande i Stängselförordning eller annorlunda, hvarigenom oj enhvar vid straff förbjudes att öfver allmän lands- eller häradsväg upföra grind, med mindre HäradsRätt eller Kronofogde å landet, eller Magistrat i stad, efter hållen laga besigtning, förklarat samma stängsel vara oundgängligen nödig, eller ock jordägare, med samma myndighets tillstånd, derinvid upförer stuga för vakthjon, med förbindelse hos detta att hålla grinden för vägfarande öppen. b) vite drabbar den, som å samma slags väg håller grind qvar efter bestämd dag (t. ex. d. 1 Nov.) intill gifven vårdag (t. ex. d. 1 Maj), hvarå Kronobetjening är skyldig hålla vård. 2:o Ett tillägg i Skiflesstadga, som förbinder skiftesman att vid skiftesläggning tillse, det stängsel öfver allmän lands- eller häradsväg, utan rätter nöd, ej åstadkommes.
För denna min motion begär jag vördsamt remiss till Allm.
Besv. och Ekon.Utsk., med öppen rätt åt detsamma lemnad, att vid dess handläggning dervid göra de förändringar, som kunna anses tjenliga för det åsyftade målets vinnande, äfven i retroaktiv väg, till afhjelpande af redan varande missbruk, om så ske kan.
Hr von Troil, Sam. Gust., upläste följande motion:
Alltsedan reformationens införande i Skåne har staden Malmö ägt ett högre elementarläroverk, och detta var det största inom stiftet ända till år 1837, då kathedralskola inrättades i Lund.
Bland alla stiftets skolor är den i Malmö rikast doterad.
I jordegendom har den en förmögenhet, som torde vara lika stor, om icke större än stiftets alla öfrige elementarläroverks tillsammantagne.
Till skolans Rektor äro nemi. donerade, först år 1585, hemmanen N:s 9 och 11 Wiarp, 2 och'3 Eskatorp, samt N:o 12 Wadensjö, och derefter år 1647 N:o 11 Norra Möinge, N:o 5 och 6 Östra Kattarp samt N:o 3 och 4 Sunnanå.
Bägge dessa donationer bekräftades genom 2 § i K.
Resoluttn på Malmö stads besvär d. 7 Dec. 190 Den 3 December e. m. 1668; och sedan Hyllie socken först anslagits till prsebende åt nämnde Rektor, men derefter, år 1605, förenats med Bankeflods församling till ett pastorat, med vilkor att Pastor derstädes skulle årligen till Rektorn betala en viss afgift, stadfästades denna medelst Lundamötets Dom d. 11 April 1654 till beloppet bestämde »genandt» ytterligare genom 10 § i K.
Resolut:n d. 20 Okt. 1664 och 3 § i K.
Resolutm d. 13 Dec. 1672.
Rektor äger dessutom årlig ränta af ett klockarebol i Sallerup och af 2:ne hemman i Oxie härad, jemte ersättning för helgonskyldsspanmål.
Till KonRektorn äro anslagne dels hemmanen N:o 6 Slogstorp och N:s 10 och 11 Hammarlunda, dels den s. k.
Deignegrunden i Tygelsjö, enl. K. KammarColl.
Utslag d. 7 Febr. 1812; dels lika beskaffad lägenhet i Klagstorp, jemlikt K. M:s Nåd.
Utslag d. 21 Dec. 1825, och dels helgonskyldsspanmålsersättning.
Bland de vid skolan anställde 5 Kolleger, tillkommer de 2:ne äldste arrenden af Deignegrunden, jemte klockarepensioner.
Samtlige ofvann:de lärare hafva jemväl fria bostäder uti stadens för ungefär 30 år sedan inköpte och derefter betydligt utvidgade skolhus, hvars värde kan upskattas till 40 å 50,000 R:dr b:ko, och hvari inrymts icke allenast skolans värdefulla bibiiothek, för hvars ökande privata donationer förefinnas, utan äfven ett staden tillhörigt naturhistoriskt museum, till hvars underhållande och förökande enskilda personer inom staden årligen lemna frivilliga penningebidrag.
Ehuru af nyss anförde förhållanden torde ådagaläggas, att staden vetat att upskatta värdet af att äga ett fullständigt elementarläroverk, och fastän dervid anställde lärare destomindre kunna anses hafva åsidosatt förbindelsen, att åt lärjungarne lemna erforderlig elementar bildning, för ernående af akademisk medborgarerätt, som vid sednaste magisterpromotion i Lund ej mindre än en femtedel af de promoverades antal, och deribland innehafvaren af första hedersrummet, äfvensom den 3:dje och 4:de i ordningen i afseende på kunskapsbetyg, dimitterats från Malmö skola, har dock, i K. M:s till R.
St:r aflåtna Nåd. förslag till stat för Rikets elementarläroverk, Malmö skola blifvit nedsatt till ett lägre elementarläroverk, med allenast en Rektor och 5 Kolleger, i stället att, enl. hvad redan är omförmäldt, dervid nu finnes 1 Rektor, 1 KonRektor och 5 Kolleger, jemte 3 Duplikanter, tillsammans alltså 10 lärare.
Bland nu varande 5 högre lärdomsskolor, nemi.
Marias och Klaras i Stockholm, samt Hudiksvalls, Jönköpings och Malmös, af hvilka hittills endast de 2:ne sistmde lära lemnat fullständiga afgångsbetyg till universitetet, är Malmö skola den enda, hvars nedsättning ifrågakommit.
Likaledes äro de vid sistnrde skola nu anställde lärare de ende bland Rikets skollärare, för hvilka antingen alldeles ingen eller ock en jemförelsevis högst obetydlig löneförhöjning blifvit i Nåd. föreslagen.
Nuvarande KonRektorn har nemi. icke allenast icke hugnats med löneförhöjning, utan synes deremot vara ämnad att nedflyttas till Kollega, med ökad tjenstgöring, fastän K. Brefvet af d. 22 Dec. 1851 tillerkänner honom Den 3 December e. m. 191 samma löneförmåner, som då tillkom vice Rektor vid Lunds katedralskola, med hvilken sistberörde tjenstebefattning, i hvars lön nu förslagets ansenliga förhöjning, utan ökad tjenstgöringsskyldigbet, KonRektorn i Malmö ansågs jemförlig.
Bland nuv:de Kollegerne skulle väl 2:ne undfå hvardera 200 R:dr och 2:ne andra hvardera 100 R:dr lön et i I lök n i n g, men deremot en kollegabefattning, med 900 R:dr lön, indragas, hvarigenom staten för skolan komme att minskas med 300 R:dr.
Orsaken till det missöde, som sålunda hotar Malmö skola, lärer troligen få sökas i stadens närbelägenhet till Lund.
Härvid torde likväl få anmärkas, att vårterminen 1841, då Malmö skolas nuv:de Rektor tillträdde sin befattning, och 4 år efter inrättandet af kathedralskolan i Lund, funnos vid Malmö skola endast 79 lärjungar, hvaremot deras nuv:de antal upgår till 169, bland hvilka 132 äro af stadens egna barn.
Detta förhållande utvisar, att kathedralskolans ringa afstånd från Malmö hvarken gjort eller gör ett högre elementarläroverk i sistn:de stad öfverflödigt, lika litet som inrättandet af 8 skolor i Stockholm, bland hvilka 3:ne högre, bör kunna anses obehöfligt, på grund af dessa skolors ännu ringare afstånd från hvarandra.
Uti K. M:s ifrågav:de Nåd. förslag synes i allmänhet vara följd den grundsats, att hvarje län borde äga ett högre elementarläroverk
I afseende på Gefleborgs och Nyköpings län göres likväl härifrån undantag i så måtto, att för hvartdera af dem föreslagits 2:ne sådana läroverk, nemi. uti städerna Gefle och Hudiksvall inom det förra länet, samt i städerna Strengnäs och Nyköping inom det sednare.
Ingalunda ifrågaställande behofvet af dessa skolor, grundar jag derpå ytterligare stöd för mitt förmenande om nödvändigheten och billigheten af Malmö skolas bibehållande såsom högre elementarläroverk, enär, enl.
Landsh:nes berättelser för åren 1848—1850, båda nämnde län tillsammantagne icke äga så stor folkmängd som Malmöhus län, det folkrikaste i Sverige, och antalet af innevånare i samtelige förstnämnde fyra städer ej betydligt öfverstiger det i Malmö stad ensamt, hvars årliga statsbidrag deremot är vida större än förenämnde städers.
Om Lunds skola blefve det enda högre elementarläroverk inom länet, skulle, alldenstund K. M:s Nåd.
Stadga för Rikets Allmänna Elementarläroverk föreskrifver dimissionsexamen från högre elementarläroverk såsom vilkor för akademisk medborgarerätt, lärjungarnes antal vid nämnde skola, hvilket för närv:de lärer upgå till omkring 300, eller redan nu så många, att derutöfver högst 20 torde kunna antagas, inom få år tiilvexa i den mån, att inrättandet af parallelklasser, och i följd deraf botydligt ökande, om icke fördubblande af lärarnes antal, blefve oundgängligt.
Sålunda, och om än förbiseende de olägenheter, som åtfölja skolor med samordnade afdelningar, skulle man snart finna, att Malmö skolas nedsättande till lägre elementarläroverk medfört ringa eller ingen besparing.
Det bör ej heller lemnäs oanmärkt, att i en midre stad, hvarest finnes universitet med ungefär 400 studerande, det torde blifva svårt, om icke omöjligt, att för alla de gossar, hvilka i och 192 Don 3 December e. m. för fulländning af elementarundervisning, ditkomme från landsbygden och öfriga städer inom detta, af mer än £:dels mill. menniskor befolkade län, finna passande ersättning för föräldrahemmet, och att, äfven om sådant vunnes, kostnaden derföre komme att ökas i förhållande till dermed förenade svårighet.
På alla dessa nu anförda skäl, och med kännedom derom, att Malmö stad ämnar att till K.
M. ingå med underd. ansökning, det staden måtte fortfarande få äga ett fullständigt högre elementarläroverk, med rättighet att dimittera till universitet, får jag anhålla, att R.
St:r behagade anslå de för sådant läroverk i berörde stad erforderlige medel, till lika belopp som förunnas öfrige skolor, hvilka till nämnde kategori hänföras; och torde denna min motion varda till StatsUtsk. remitterad.
Remitterades till StatsUtsk, Hr Munck, Bror Gust. Reinh., anförde skriftligen:
I svit med den sist uplästa (af Hr Sam. von Troil) motion anhåller jag vördsamt att få väcka en annan.
Den angår Löjtnant Törnsten, förut officer vid Götha Art.lleg:te, en temmeligen oduglig officer, men förträfflig skollärare.
Han begär att den enskilta läroinrättning, han i Norrköping förestår, må, såsom i 49 g af nya skolstadgan antydes, af K.
M. blifva godkänd såsom med offentligt högre elementarläroverk jemförlig; men denna jemförlighet utsträckt icke blott derhän, att hans skola får dimittera ynglingar till akademien, utan äfven derhän, att 3:ne af de vid skolan tjenstgörande lärarne må, om de äro Magistrar, få tillgodonjuta samma tjensteårsberäkning, som om de undervisade i offentligt läroverk.
Jag anhåller att först få upläsa hosfogade intyg, som likväl kommer att ytterligare styrkas af Landsten i Götheborg, åtminstone till största delen, ty han känner ej alla i intyget uptagne detaljer, men väl Törnstens duglighet såsom lärare; likaledes torde Biskop Thomanders underskrift å samma intyg vara att påräkna, emedan han, i egenskap af Inspektor i Törnstens skola, så länge den var förlagd i Götheborg, noggrannt vet huru skolans styresman fullgjorde sine förbindelser mot elevernes föräldrar eller målsmän och i allmänhet huru skolan utvecklade sin verksamhet.
Bil. N.o 1.
Löjtnanten vid K.
Götha Art.Reg:le, PhilosophiaeMagistern Hr Adolf Törnsten år 1844, i förening med n. v. Kyrkoherden i Hedvigs församling i Norrköping, Mag. J. A.
Grevillius, härstädes uprättade en större privatskola, hvilken under namn af RealGymnasium allt sedan fortgått, först under dessa Herrars gemensamma ledning till 1851, då vid Kyrkoherden Grevi 11 ii afflyttning från orten Hr Löjtnant Törnsten ensam öfvertog styrelsen, och derefter, sedan han hösten 1852 blifvit kallad till Norrköping, för att en dylik läroanstalt derstädes uprätta, under ledning af n. v. föreståndaren Mag.
Lindhult, samt att denna skola städse varit omfattad med förtroende från allmänhetens sida och deraf gjort sig
Den 3 December e. m. m sig väl förtjent, då icke blott för det borgerliga lifvet välbildade ynglingar derifrån utgått, utan äfven af dess lärjungar flera med heder och några med utmärkelse undergått studentexamen, få vi härmed intyga, och då Hr Löjtnant Törnsten icke blott varit en af denna skolas förste grundläggare, utan ock under en lång följd af år, både såsom föreståndare och lärare, derstädes lyckligen verkat, samt städse vid ungdomens undervisning ådagalagt en sällspord förmåga och utmärkt skicklighet, är ett erkännande häraf endast en skyldig gärd af aktning åt hans förtjenster.
Götheborg d. 18 Nov. 1856.
A. Tlu Bruhn, B.
Munck, a. pr. Rektor vid Götheborgs Öfverste och Chef för Kgi.
ElementarLäroverk.
Götha Art.Reg:te. Carl Engelblom, Alex, Keiller, LandsSekret. i Götheb, o. Boh. län.
Civilingeniör.
Lika lydande med originalet, bestyrka: Oscar Erh. Rabe, Joli. Aug.
Berg, Kons.Not.
Lärare vid Götbeb:s Elem.Lärov. De grunder, på hvilka Törnstens begäran stöder sig, äro: l:o Svårigheten, att icke säga omöjligheten, att för skolan anskaffa och bibehålla duglige lärare, då desse för sin framtida befordran helt och hållet förlora de år, de vid skolan tillbringa.
Hittills har denna svårighet kunnat i någon mån, genom höga aflöningar, besegras; men då nu lönerna vid de offentliga läroverken äro föreslagne till betydlig förhöjning, som sannolikt beviljas, blir täflan i det fallet omöjlig. 2:o
Den ifrågav:de skolans nytta och behöflighet, bestyrkt genom dess stora antal elever (den är den största privata läroinrättning i Sverige); förteckning öfver lärare och elever vid nya elementarskolan i Norrköping, höstterminen 1856, enl. klassifikation af d. 1 Okt., bifogas, och äro intyg, hvartill framdeles kommer att lemnäs intyg af i Norrköping varande myndigheter och föräldrar samt Kontr.Prosten Rundgrens vid nuv:de Riksdag väckta motion om inrättandet af offentligt högre läroverk derstädes. 3:o Omfånget af de kurser, här bilagdt, som vid skolan genomgås, hvilket icke blott är jemförligt, utan i flera afseenden öfverstigande dem som föredragas vid de offentliga läroverken. 4:0
Prejudikatet af andra enskilda skolor, som erhållit samma förmån, t. ex.
Handelsinstitutet i Götheborg — alla sådane skolor som tillkommit genom testamentariska dispositioner, t. ex. Swartziska skolan i Norrköping, Göthiska Förbundets i Möendahl, m. fl. 5:0
Den ringa upoffring
Staten gör, för att fylla detta i Norrköping varande behof, helst skolan af sig sjelf faller, när den ej så fullgör sina skyldigheter, att den äger allmänhetens förtroende, och den beviljade förmånen då också uphör.
Vilkoren, under hvilka denna förmån begäres, äro: 1:0
Skolan underkastar sig hvilka kontroller K.
M. bi 11 igtvis finner för godt i Nåder pålägga den. II. H. 13 194 l)?n 3 December e. m. 2:0 Förbinder sig icke till den begärda tjensteårsberäkningen föreslå andra personer, än dem stiftets domkapitel erkänner fullt qvalificerade, 3:o Förbehåller åt sin n. v. föreståndare rättighet att, med fören:de restriktion, antaga eller afskeda lärare.
Rörande n. v. föreståndarens lämplighet för sitt kall, och huruvida han förtjenar utmärkas med den ofvanmde förmånen, är redan upläst intyg öfver hans verksamhet i Götheborg i samma syfte, äfvensom meddelas skall sådant öfver det sätt, hvarpå han i Norrköping fullgjort sina mot föräldrar och allmänheten åtagne förbindelser.
Jag anhåller vördsamt att denna min motion, som afser att R.
St:r måtte hos K. M. i underd:het anhålla om bifall till föremde förmån för Hr Törnstens skola, må blifva remitterad till Allm.
Resv. och Ekon.Utsk., och tager mig friheten jemväl hosfoga Svensk Författningssamling för år 1856, N:o 52, hvaraf 49 § i början af detta anförande är åberopad, Remitterades till Allm.
Resv. och Ekon.Utsk.
Hr von Troil, Sam. Gust., upläste en motion, så lydande: K. M:s Nåd.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof innehåller, i afseende på Landtstatens lönereglering, bland annat det förslag, »att de 218 Länsmän, hvilka ej äro innehafvare af boställen, måtte hugnas med vederlag derföre ä 100 R:dr r:mt,» De tabeller, som vid sisth Riksdag öfverlemnades till StatsUtsk.
, innefattande sammandrag öfver Landtstatens inkomster af lön, boställen m. m., utvisa hvilka af länsmansbeställningarne, som måste under denna kalbegori hänföras.
Men derjemte gifva dessa tabeller vid handen, att inom Malmöhus län C s. k. länsmanshoställen finnas, af den usla beskaffenhet, att de äro upskattade till mindre än 25 R:dr b:ko afkastning.
Dessa till namn, heder och värdighet af boställen uphöjde lägenheter, äro dock endast s. k. gatehus, för Länsmännen obeboelige och af dem ej bebodde.
Sanningen häraf intygas lättast genom nedanstående upgift å deras arealinnehåll, De äro nemi.:
Inom Oxie norra distrikt Kenstorp N:s 9, 14 *> Tomna vestra dito Stäfvie N:s 6, 22 » Torna östra dito Stora Rödde N:s 5, 6 ” Bara vestra dito Stora Upåkra N:o 14 » Luggude 3:dje dito Filbomma N:s 19, 21, 22 9 Luggude 4:de dito Getebro 8: — — Arealen å detta sednare gatehus kan jag f. n, ej. upgifva, men så fort derom infordrade uplysningar anländt, skola de till StatsUtsk. öfverlemnas.
R. och Ad. behagade härutaf finna, att dessa s. k. boställen, med undantag af det i Oxie norra distrikt, sorn har 22 k:l,:ds rymd, innehålla hvardera mindre än £:dels t:l:d, och den anhållan torde Kappkd.
Upskattning.
B:ko B:dr sk. rst. 22.083. 20:43. 4. 5,315. 6: — — 12.5. 9: 28. 10. 1,75. 10: 11,9. 10:22.
— Den 3 D ecernber e. m. 195 då från min sida icke anses obillig, att de sex innehafvarne af dessa lägenheter må, jemte den löneförbättring, som i allmänhet kan varda Länsmännen tilldelad, komma i åtnjutande af det till 100
R:dr nmt för hvardera bestämda vederlag, hvilket af K.
M. blifvit för de utan boställen varande Länsmännen föreslaget.
Enl. ofvan anförde tabellariska sammandrag funnos, oberäknadt nämnde sex länsmanslägenheter inom Malmöhus län, inom hela Riket blott 7 länsmansboställen, upskattade under 25 R:dr, nemi. 2 i Stockholms län, 2 i Kronobergs, 1 i Hallands och 2 i Westmanlands län.
Skulle, hvilket är mig obekant, dessa vara af enahanda usla beskaffenhet, torde rättvisan fordra, att äfven deras innehafvare komma i åtnjutande af den billiga förmån, jag för de vanlottade Länsmännen i Malmöhus län utbett mig.
Staél von Holstein, Fa b. Wilh., upläste 3:ne motioner af följande innehåll: l:o.
Vid denna, så väl sorn vid föreg:de Riksdagar, hafva flera förslag blifvit väckta till vinnande af ändring och lindring uti en de mest betungande och förderfliga skyldigheter, eller s. k. servituter, som vidlåda den icke privilegierade jordegendomen, nemi. reserv- och hållskjutsen, men ännu har, vid denna Riksdag, åtminstone mig veterligen, icke någon röst låtit höra sig, för att på billiga vilkor söka förskaffa samma slags jordegendom befrielse eller lindring uti en annan, äfven betungande, prestation, nemi. k ro noskjutsen.
Om reserv- och hållskjutsen med hvarje år blifver mera svår och tryckande, derigenom att anlitandet deraf, uti de delar af landet, der ej några transportvägar på kanaler och insjöar finnas, är uti ständigt tilltagande, så kan detta visserligen väl icke sägas vara förhållandet med kronoskjutsen, men deremot är sättet för dennas utgörande af den beskaffenhet, att tyngden deraf, när den anlitas ofta, blir vida kännbarare.
Reserv- och hållskjutsen är nemi. af en mera bestämd natur, och således möjlig att på förhand beräkna.
Ett till sådan skjutsning anslaget hemmans innehafvare vet nemi. alltid hvar han skall emottaga den skjuts, hvartill han upbådas, och huru många dragare han ständigt dertill måste hålla i beredskap; han är således äfven i tillfälle att kunna träffa aftal med någon dertill hågad, att öfvertaga denna skjutsningsskvldighet, såsom vid entreprenader äger rum, och således genom en för ett eller flera år bestämd penningeupoffring, blifva befriad från detta förhatliga onus.
Den kronoskjutsskyldige deremot vet aldrig hvar han kan blifva anbefalld att emottaga den skjuts, hvartill han upbådas, förr än när ban dertill erhåller kallelse, hvilken sällan eller aldrig meddelas honom mera än en dag, stundom ej mera än några timmar förr än han skall inställa sig.
Att han, i afseende på skjutsens emottagande, får begifva sig utom häradets gräns, 2 5 3 mil 196 Den 3 December e. m. från sitt hem, är ganska vanligt, stundom ända till 6 å 8 mil, och för denna långresa fram och åter erhåller han då icke någon godtgörelse, utan njuter betalning endast för den väg af högst 2 mil, ibland blott en, som han skjutsat.
Antalet af de dragare, hvarmed han kan blifva ålagd att inställa sig, öfverstiger ofta det antal som är behöfligt för hans jordbruk, hvilket på många ställen till ringa del bedrifves med hästar, och han är således nöd sakad att hvarje gång han till kronoskjuts upbådas, för tillfället, mot lega, anskaffa alla eller en del af de dragare, som dertill äro nödige, och när detta oftast måste ske i största hast, såsom förut är nämndt, så. är tydligt att han sällan är i tillfälle att dervid betinga sig billiga vilkor, utan finnér sig tvungen att antaga hvilka betalningsanspråk som helst, huru öfverdrifna de än må vara.
Till afhjelpande af dessaför den kronoskjutsskyldige obilliga och betungande olägenheter, vågar jag föreslå:
St:r hos K. M. i underd:het måtte begära en utredning inom hvarje län, hvarigenom kan varda utrönt huru mycken kronoskjuts i medeltal, på de sednare 10 åren, varit reqvirerad, och huru stor pen ningesumma derföre blifvit af statsmedel utbetald, hvarefter denna summa, med en förhöjning af några, högst 50, proc. om så skulle anses nödigt i anseende till stegrade forlöner, skulle fördelas på alla inom länet varande kronoskjutsskyldige hemman, efter samma grunder som de, efter hvilka denna skyldighet nu utgöres, och upbäras på samma gång som de öfrige kronoutskylderne, och hemmanen sålunda varda, uli fredstid, från den natura prestationen befriade.
Besv. och Ekon.Utsk. 2:0.
Att allmänna vägars rödjande och underhållande är en af ålder den oprivilegierade jordegendomen allena åliggande skyldighet, som dock rättvisligen borde antingen fördelas på alla skattskyldige personer, eller bekostas af dem som begagna vägen, torde vara obestridligt.
Min mening är likväl icke att här fordra en så genomgripande förändring, utan vill jag blott yrka, att detta ej obetydliga onus måtte underlättas derigenom, att grunden för vägdelningen förändrades och förenklades.
Efter nu gällande författningar sker denna vägdelning häradsvis, hvarigenom många olägenheter upstå, som l:o öka kostnaden vid utförandet, derigenom att de väghållningsskyldige då sällan få sina vägstycken på egna ägor, eller i närheten deraf, utan på mer och mindre långa afstånd derifrån, stundom flera mil från egna hem, och således mycken dyrbar tid onödigtvis förspilies på de långa resorna fram och åter, samt foder till dragarne m. m. förslösas, hvarjemte äfven ofta strider och rättegångar upstå emellan jordägare och väghållningsskyldige, ang:de rättigheten att taga nödige materialier till vägens grusning der de tjen 1 igast finnas och med minsta tidsspillan stå att få.
2:o minska interesset för vägens underhållande i godt skick, Den 3 December e. m. 197 enär det stycke deraf, som blifvit hvar och en i detla afseende tilldelad, icke tillhör den väg han dageligen begagnar, utan ofta tvärtom är så beläget, att han sällan, kanhända aldrig, deraf kan draga någon direkt fördel, och han dessutom icke är i tillfälle att, då någon bristfällighet derå upstår, genast få kännedom derom och kunna afhjelpa det så snart som möjligt, hvilket då alltid aflöper med minsta kostnad, och som 3:0 försvårar indelningen af vägstyckena, när nya vägar, genom vederbörande myndighets beslut, förklaras vara för den allmänna rörelsen nödvändiga, och således skola på de väghå 11 ningsskyIdige fördelas.
När delningen sker häradsvis, måste då antingen ny vägdelning ske i hela häradet, hvilket är förenadt med mycken kostnad och tidsutdrägt, eller ock den nya vägen särskildt indelas, då olägenheten af det långa afståndet blifver för de flesta ännu svårare än förut.
De flesta af dessa olägenheter skulle, efter min tanka, undvikas om vägdelningen skedde inom mindre distrikter.
Derigenom skulle hvar och en få sitt vägstycke sig närmare, och kostnaden för underhållet blefve mindre och tillsynen lättare, interesset för god väg större, och nya vägdelningar äfven lättare verkställda.
Emot detta system kan man visserligen anföra, att ojemnheten i bördan skulle blifva mycket stor distrikterna emellan, och möjligen så stor för ett eller annat deraf, att det ej skulle kunna utgöra densamma, då andra deremot skulle kunna blifva derifrån alldeles befriade.