Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sep är, räknadt frän den lid eufsädan författ.ning skulle taga sin bö^-- jan; och om Riksgälds-Sedeln, under den tiden skulle, dek jag icke önskar, blifva Riktts rc^rslenrarrvL mnnt, Utan rZsliikrLä.. (ky jag, tillika Mkd asta Sivrnska Ur-- dsrsätare haf«a dcn upngkiga önska); os> förhopptiing, at äga en Gud, en Konung och fä äfwsn, er mynt), MSN jag wägar i det fallet, stm nu är, at Riksgäldsmymet annu ar gr)ar vrLäl-ssraZr, förestå, ak alka desta' Lil Riksgälds >L-.'?uvstst ststommmde Arsskaps - BewN» 558 nings medel, som böra i Tidningarna kundgöras; de böra ock såsom aterkomna, utan lösen utur rörelsen förswinna och upbrännas, da del allmänna siipper ak rcaIllers denna, likasom lil skänks erhallna Summs.
En annan ader at hjelpa Skatswerket hasme wi äswen, om >vi komma öfwer ens ak beivillja pa förr utsikt tid af Sex ar, en Bcwillnings. afgift wid alla köv och förpanrningar af Fastigheter, sa a Landet, som uti Sräderna, som pä denna bestämda rid försäljas a
E» praLenr af den behallna Köpe Summan, sedan all a egen» domen widhäftande 06) warande gäld, förut bllfwik afdrag e II.
Denna afgift, kan pa lika satt som förut föreståget är, insättas hos Upbördsmannen ukj Staden eller Orten, med enahanda för-,skrift, at för dista medel, til hwar och en lemna särskilldt chaine, och af UpbördSnrannen föras särstkilld lpecihcoraä Rakning; hwilken Rakning äfwen bör af HsrinZs-männen, pä enahanda sätt oeb oreffrifna wilkor granffaö och reviäsrss; och ware Domaren pligtig ak lemna l^xerings-männen del, as sina hwarje ar hallna Upbörds, och JiuecknkngSkrarocnller, at jämnsöras med den afdrift som af Intecknings kronicallerng, hos Upbördsmannen, för den, försälda Egendomen widhäftande gäld, som bör aforagas, tillika med en viäimersä, o-cbsrreiaä afskrift utaf steifwa köpebrefwet: kommande denna En pre-Onts afgift utaf behallna Köpe-Summan, pä lika föreskrjfna sätt, at föras särskilld Special-räkning, för af UpbördSNiannen och uti allt, lil Statens ock» Rikets hjelp stnsättas, granskaS och anwändaö; obetaget för hwart ssch en Köpare och Säljare, at öfverenskomma, hwilken af dem, denna ringa augist af behallna Köpe-Summan skall hesta, sedan den a Egendomen inkecknade gäiden blifwit afdragen, och hwilken omständighet, bör uti Köpe i>n»rsKer eller Köoebrefwek tvdcligen til Summa utföras vch Skaten och N'kec beräknas, samt genom infalming 55- hos Upbördsmannen StatSwerket godtqöräs 06) be, talas.
Domare bör fördenskull fördrista sig, at bewillja upbud a någon »orsald Egendom, förr än han sett, igenom upwist 0 iZinsl - gvirro, som bör lecknaS med pics-nrarum, ak delina Bewillnjngs. afgift blifwik til Upbördsmannen betald och erlagd.
Da dek är uki Menniskors frihet, som sjelfwa sälla Egendomar, at härom betinga, sa lär wäl hwar och en Säljare säga, at jag icke säljer min Egendom, utan ar Ni som Köpare, betalar denna bewilljade afgift; och den som har penningar at köpa en Egendom, lärer Intet pruta pa, sä ringa afgift betala, lil Statens un. verstöd och hjelp.
Alle högre Ämbetsmans Löner, som til exempel kreliäenir, Ofwerste. och Biskops - Lägenheters sörgifwande, kunde pa behagelig tid, enär de bliftva vzeanks, indragas kil Stats-werket.
Vice preliäemen uti en HofRätt, kan förrätta samma Ämbete som den ålgång» ne krcliäsmen, Ofwerste-sil^ieniengnrcn wid Regementet, som Öfwersten och Dom-Prosten uti Skiftet, sorn s,elfwa Biskopen; för hivar och en, lärer berra wara en ostridig sanning, som äger stna goda skäl.
Det är också Kongl. Majit Höga Rätt, i kroft af SäkerhersALLen, at til Rikecs, Landetö och Innewänarenas basta, til deras lindrande uti beskattning, widtaga detta och sidana förslag, som han för Sig och dem finner Nyttigast, men jag wagar drck i ödmjukhet namna der. om, och at Kongl. Ma,:tg tjenst af berörde föreslagna Tjenstemän, uti de blifwande vreancsrns, ända kan bijftva lika fullt bestridd och uträttad.
^ Sadana ära de enfaldiga tankar jag wagat för fia lil Ktanskning.
Om jag hade tilgäng til alla de hand» lingås stom kunde »plysa defia förslag, skulle jag författa weder!§örliga uträkningar, öfwer hwab Stalswerket här-j igenom ärligen skulle komma ar winga; det skulle uti märkelig matto Andra Skattdragare^; och ukan ak begZ kränkas af gchna Kf-cn same gsrätttts af er gam-bart ^ mynt, kunna bidr:.-.-::, med flera sädana ny:r:ga fmsirg kil Rsslilstionsn, af c; werkeligen §rrro:Lrsr rsprsliQ» iLLrv! myntö tu-ösm»
Dek kan göras hwad bruk rch rykte, man will a? desto mnkar, auntrgtn bifalla elier kö>. fasta dem:
Jag tror dack, at rnorrr docka Land ännu Män, sam med nic och wärma fö-- Kmmngs och -'eine;-io?.d c-, ival, stkoka understödja och östliga Sem; och som sälta warde pä der gamla Swen
Fa ordspråket, ck msnS ord och lästen bör gälia och hallof:, k-sta hwad- dre m, Kfrrgt mili; ty m-d rsdligheten och iöster.s npckstia-che. warar det Mmärmaö wäl och bästa, sann söttroendcr Mgft.
Pä d;n händelsen, nu desta m' a ra ikar bifal-e^^, anhäller jag m?rc ödmjukast ar fa wär. a mig med dem lil de andra SMnden, ar inhämta derast mlch kand;.
Maji ichoo, Lomm*- !-Scrst:- § Ryttmästare.
Frkhorr-?
Lur-^» uplafte fölstmde Di6:L meo ast ?rowiroL./-o.:
D° wi s r n.rwa:ande ar-: snstelkatte, Ned d.m brydsamma kragan, hu. man st II fä Papp.r iörwand» ladt kil Silfwer, och wi äfwen i den -vägen, L» Hemliga Utstokret fakt emotl ga, såsom wederman af dest alfwarliga bemövsndie, under n t-d al Nio wrckors .rb°»e, en plan,-som lofwar ost mösiizhrren af en chvar och hastig re»!itakion; stZrmodar ;ag föremålet af Risderstapets oc!) Adelns Lemsnsamma bostan w ra, or denfarv» ma, lii dch-äm-E§ of Kongl. Ma/:rL höga afug - -MM» .
Lär rer, Landets Välgång sch framtids bestånd, äfwen mäv tt b! i små den säkraste Til följe af Hemliga Utskottets Betavkande, a»tLZes til grund för denna Mynt-förändring: 1:0
En oundtvikelig
Nationens upoffring af 4 ^ millioner Riksdaler Lpecie til ksrlifation» konä för G:delar af Lreckir- Sedel-stocken, som til e« början och pa en gäng skulle komina at inlösas, och 2:0 L-m^asnr ObliZarioner, förfallna om ls ar, at dermed inlösa den återstående -Adelén.
Dä fag som hastigast förbigär denna sednare Re,I«» sgrionr-msrkoä, fruktar jag, at det onda, man dermed welat undwika, icke detzmindre torde äterfalla pä oh oH ge sb^eulLnrsr och winglare lu^t til et nytt ockrands med Sedlar, som ifrän Orsclir-Sedlar blifwit msrsmsrxrkoksraäs til Lsneo-Loursnr med ^:delS cisv»in« tion.
Hwad det andra reLlisLkions-sattet beträffar, har Hemliga Utskottet ingen lämpeligare ulwäg fuuMt, äa el sarskilldt sammanskott eller afgift ä werkelig före mogenhet; icke allenast i Silfwer, Guld, Koppar och Jern, Utan också i Spannemal och Lreckir-Sedlar.
Jag lemnsr de förstnämnda waror i desas wästin teliga warde, dels såsom mynkniugs-ämnen dels salom LKeLksr de der kunna exporksrss.
Men hwad Svannemäl och Lreälr-Sedlar angar, får jag wördsammast underställa HSgloflige Riddcrskapetö och A-elns beprtfwande, huru bet asyftade ändamalet derigenom ffall winnås.
Det faller af sig fjelsi, at för at kunna begagns Len af Utskottet anstagna afgift ri! mynt.förändring af Utdelar af 6roöftr-Sedelstocken, skall också denna afgift dems kunna anwändaF.
Men b« HM lil det hela ejf^e -L
M n§Zön Del är ställd pa.Spannemäl, huru stall wäl ha keitllsaiinn kuntiu werkställas?
Kunne wi serwänka ost tzn sa öfwerstödig stigäng pä
Säd i Landet nästkom» m - de ar i8or, da denna Myntförändring stall före, rågås. ar wi just dä mer än förr, kunne anmanda dm kil. en större ester mindre förwandli.g i Silfwer, antin, gen såsom Lxporr-wara eller i rikbyte af wäxlar.
— Et stag af Nakurcns hand, et nustwaxkrär, hwarmed wi Nog tydeligen synas hotade, da wi berrakke wara kala Sades-äkrar — och wi äre pä brädden af ryår undergång.
Hwad ater det ^stsrn-niv angar, ak Orsäir-Sedlak kunna rr! denna afgifts erläggande anwändaS, inser jag för min del icke fördelen af en sadan Opsrsstcm, aL Med Lceaic-Sedlar reelilarL Crsiiir-Sedlar.
Herr von Lageström, Jokan, upläste til ?r». evendel följande:
Ester alla tiders erfarenhet, har man ansett för eN pälitelig grnndsattö, al alls stora förändringar i myntvch pennrnge-werfer stola medföra stora olägenheter, om de hastigt werkställas».
Warors tilwerkande, warors inköpande; Egendsmars upköpands, deras upodlande, näringars anläggande, deras förbättrande: allt har wärst företaget efter Mräkning, arunLad pä sin tids stallning af penningeWerker.
Göres i hast en stok förändring deruti, mäste risdwändigr en stor Misträkning deraf upkomma»
Penningemannm har medlen i egna händer, at tii stn stora winning nyttja hwarje hastig' och stor förän, bring, hurudan ben ock wara mä: Rärings-Hdkaren icke sa.
Denne har endast fina tillverkningar at kilqä, vch mäste anwänds dem at erhälla penningar kil st nä sörlager och skulder.
Om penningestocken hastigt mindPiss, faller nddwandrgt haus wara sa hastigt i ivärdst - 56^ ar kskastniriqen icke förskär hwarken til dek ena eller dek andra.
Första werka» deraf blir den, ar hans tillverkningar mäste förmrndstaö tilosin myckenhet; vch betra soristyndar ben andra följde», ar han rcke mera kan drifwa stu näring, han mäste nedlägga den, försäljs egendom och inrättningar lil gälds betalande.
Detta drabbar icke cn ensam, det träffar manga.
Egxnoomar och inrättningar försäljas da ris höger och mänste
Ju flera komma pä spräng, desto mindre bli iva köpare lil antaler; och dcsie fa kunna dä med all säkerhet nedsätta inköpspriserna långt under et skäligt warde.
Man har sökt undwika et werkeligt ondt, och sZ gansta swart ondt, det förderfweliga sgioterrncker: mel» )ag fruktår ac man saller i et swarare,, der at strypa Swensta näringar.
Om idkarns af detza näringar, som pä god tro uti nyttiga handteringar anwänht sit arbete, sin werkeliga förmögenhet och sin stttLäir, icke skulle winna den öma, omtanka, jag anser dem hofwa, förtjenat.
Manne man dä, likwäl icke bör besinna he>r, la Rikers Lidande genom saknad af en bekydelig myckenhet af tilwerkningar, som, annars kunnat Ma inhemstH behof, öka waror til utrikes afsättning?
Giswes wäst någon tjsnligare utwäg til Rikets uphjelpande än igenom mindstande af Imxnrltzr, ökande af Lx^orrsr?
GifwsK wäl ock någon annan enlig med naturen?
Och charms icke alla konstlade Lsjnsncs-Opsranvkmr förr eller sednapch stola stä si» man uvpa hufwudct?
Dssia, rankar har j«A icke hemtat urur luften; Jag makar icke diktade Busar., En ren och vbestridelig erfarenhet lär giswa full öfwer^ tygclse om rigtigheren och werkiigheterr deraf.
Isnnu. kunna mänga minnas, huru den hastiga förändringen af. penninge-werkLt ar 1767 förssrssiade en stor myckcnhgt afuärlpgs-idkarL, sörderfwads »ringar, jagade arbetar- uLEMdet, och kiffogade RikO en stada L dest vöreise,, si)W: W pä länH std, k.E WjM. l^äpch
Ach sk betydande mifin-i'e, som wist'ste med hwar dag, gaf anledning til flerahanda upträden, och icke uphörde förr, än lrqvolutwnen af ar I??L, gjorde stut pä alla fkilljskciga meninga».
Man hade klagat, at vanco-Sedlarna, det enda mynter i landet, förfallit ända til LooprnLsm, förlust
Man ropade om ändring deruti, och fick den för hastig, det är waldsam.
— Enstillde hushallars stupade som flligor.
Riket förlorade mycketj derwjd: »ch man angrade sig närhet war föt sent.
Wi ha sett »xio pä Lrsäit-Sedlarna stiga ehuru blott för en korr»are tid, ända til 60 pro Lent, som likwäl gir 140 procent mindre, än man fordom letz pa ksn^usn» Sedlar.
Wi klage jammerligen öfwer myntet och sximermArn; En allmän röst har synts gilla det infallet — "en Gud och et mynt;'' wi kunne icke winna den önsta» sa hastigt, utan at göra ganska stora upoffringar, hwilka hoS de flesta torde öfwerga deras merkcliga förmåga med eget bestånd; man stupar dä genom det hastiga botemedlet- alltför starka wer. kan pä swaga cnmpIeLKokrvr: och man angrar sig ater nar det är för sent.
Alltid har )ag warit öfwertygad, at et brädstupadt betalande af Riker- gäld, en bradstupad inlösen af Riket- Skuld-sedlar, aldrig kunde wara nyttigt, hwarken »ti kolinstt afseende, eller i anseende ril hushållningen.
Allmän rältwisa och de» urgamla Swensta redligheten fordra gemensamt, at löfte» mäste fullgöras, och de Förstrifningar fullt inlösa-, som blifwit utgifna pa Konungs och Ständers ord. Wiker man ifrån en fädan grun», sä finnes wal icke mera tecken til säkerhet inom Lander; allt ankommer dä pä et wägspel, om högsta magien äter en annan gångställe finna godt, at ändra det std»are tzsGmetr sch af hwilken skulle man wäl i sadan ställning kunna wänta förtroende til någon art af för, säkringar?
Utan möda lär en hwar nu mera kunna sinna ak ek fullt inlösande af Creäic Sedlarna icke kan »verkställas i hast, ruan at alltför stora upofftingar skola gö» ras.
Enda naturliga ukwägen har da ester mi» tanka bordt wara ben, at detta inlösande matte ske med mattellg upoffring i kuccessiv ordning och ständigt fortfa. ronde gang: da hwarje man med föga känning småningom kunde jämicka sin rörelse derefter, således uran betydande förlust, och »vinningslystnaden nästan för hwarje dag mäste mindska sina uträkningar, fälla sik pris.
Mit inskränkta begrep har kanske walla t, at falcke rätt förstått meningen af Konungens Nådiga yttrande:
Lagarna äska Ständernas bifall i deras klena för det bidragande och de afgister, som Planens urförande fordrar.
Skulle wal rätta förståndet deraf wara. at sjelfwa k »nence-planm redan wore k Hemliga Utskottet afgjord, med den i 47. §. af Regerings-karmen ut. stakade »vidsträckta makt och werka»?
Och at »vi icke in xlenir finge öftvcrlägga derom?
Jag twjflar derpå, emedan jag med sa mycken wifihet har »nig bekant, at Hans Kongl. Majit gerna hör upriktiga och wälme. »ande anföranden i alla mål, häldst dem af stor betydenhet; och at war Nödige Konung icke aktat sin höga ivärdighet för nära al ändra en redan fattad mening § ttär goda
Ml deremot blifwa upgifna.
Här är nu fraga om sä betydande saker för Rikets »välstånd, och underdånig tilqifwenhet för Konungen, kärlek til Fädernesland och Medborgare, omtanka för möjeligheten af eget bestånd, gemensamt slägga hwarje Riksdagsman, «t fritt och oförskräckt upgifwa sina tankar: — nu eller aldrig.
Om wi äter emot förmodan mäste stadna »vid Belvillmngar allena, sä får jag afwen yttra mig »M* fkflagerHa i dm rväZen.
Iriz för min obetydeliga del L det allmänna, w:A gerna »verkställa den tankan at säcka warde pa öra och rro: derföre upcffrar jag i min ringhet och med glädje, afwen der för mig enMldr mest betydcli-m, när allt anstas kil ct oförmiudskadt fullgörande af Konungs och Ständers ord; Jag samtycker icke c-l någon beskattning som Palle medföra ändring deruti; ledsnad och oro skulle hos mig åtfölja hwarje utbetalning, som olades mig i stdsmämnda »väg.
Et alskig til r6 ^irDenr a Orsäik-SedlarnaS warde, gör en »verkelig bewillnmg, först uppå alia sckt -Icr i sadan, mnncsopl, dernäst uppå alka rilwerkade rvaror igenom det i lika man fallande warder deraf, och sidst uppå Fastigheter och Inrättningar, som as samma grund mäste förlora sik warde.
Vied den i grundlagarna förwarade rätten, at obehindradt deltaga ytt Beskattningen, är jag da af den tankan at denna BewillnjngL-Arrikel icke bör bifallas.
Om den tageS j beräkning med alla andra Skatter och Bewillningar, kär snart utrönas, huru ansenligt allt sammantaget kammer at utgöra i pn.Lennwägen:
Och detta skulle utaw harmhertighet träffa Närings-Jdkacne s synnerhet.
Om sammanskott i Silfwer anwändas til en> suc-, herlik betalning af skulden, aro de wisterligen alldeles ' iänrpade efter arlen af behofwet.
De blifwa da mindre betungande, än om allt skulle hastigt uttagas, lika af den, som äger det, och den som mäste köpa dek, i. hwilken sednare händelse stor efterfrågan och brådskan de behof mäste förorsaka et högt pris, och således stor förlust för Köparen.
Någon svårighet kan wäl möta wid upskattandet af en hwars förmögenhet: men om den icke kil fullkomlig noggrannhet skulle kunna utredas, rpä man warg nöjd , om det sker någorlunda billigt» Jag fruktar at en hög Waxel-Loms kan hafva s'n allt; fpr skadelig »verkan pä wart tilärnLde Sllfwermytrt. skall ock säkertzge;; efter handen draga W
Mc sam - man ur Riket, oM Len icke sörekommes genom goda hushålls anstallter; men der ämnet har för mycken gemenskap med marc penningewerk, ae det skulle blifwa förglömde: och jag föreställer mig m wär Nödige Konung med Höglofl.
Hemliga Utskottet lärer mig föruran wara omtänkt pa hjelpemedel deremot.
De förcstagna Sedlarna pa 6snco Riksdaler Cow> rsnr hofwa roal den olägenheten med sig, ctt de icke lära pästa tilhopa ined L-n^aons Grundförsau»in7M och de under Glorwördigst i äminnels-' Kouun; Oo; ras lil. widtagna Beslut om Id.-slitsrinner!. iiära i är want» pa deras inlösande, och likwal undergå rsbste pa wärdet, synes wara twa alltför harda fl.g pa cr stalie.
Det torde afwen blifwa kinkugt, at utan orärtwisa vtstaka, hwilken tredjedel af Creckir-Sedlarna skulle blifwa sa smara wanlottad emot de twädelarna, som genast fä en valuta i godt mynt.
Icke lar man kunna neka, at ju desta Riksdaler CoiLrsnr äro helt annar, mi werkeljga Fpscis Riksdaler, eller deras keprstsvunker Lan^uens Sedlar pa Riksdaler, som genast med Silfwer inlösas.
Ds ofwika således ifrän Konungens Nådiga önskan, at Rikets fastställda Zpscis-mynt mat. te blifwa det enda gängbara; de pasta icke rrlhopa med allmänna rösten om et mynt, emedan wi werkeligen skulle fa twanne, der ena wida sämre an det andra,- och endast med förändring af namnet Coursin i stället för Creäir.Sedlar.
Efter Böcker och lockta liche!- ^ ler, kan man uträkna förlusten pä sadan» Sedlar: utan fädan hjelp kan man upgöra den räkningen, at 6 proCems ränta saknad i is ar ger en förlust af 90, dä således aZiv pä desta Sedlar blefwe c)o ^oCenc för första äret.
En höjd, den wära eadlade CreckirScdlar än aldrig »Hunnit, ehuru de marit med under rn tid, dä flera ganska smara olyckshändelser drabba hela Rikshushållning^.!, sch hwarigmom allena »t äZfio inom et nr blifwik upjagadt ifrån kil 6« xroLsnr eller til 26 xroOnrs skillnad, hwarisrän det, utan all anstallt til förbättring, af sig sjelf nedfallit ända til.z; proLenr.
Ofta händer likwäl, at denna som andra klisoii-r icke fyllest instämmer med xraAi^usn: salunda kan latt inträffa, ak ^ioreurcn mera rättar sig efter tilfallet at winna, än efter Reglor och Sedlarnas derpå grundade xiLrsnrion; och at ct wida högre azio derpå beräknas.
Wärst af allt är det, at desia förkastade
Sedlar efter gammal mana säkerligen kommo at stadna pä de mindst förmögnas lott.
Något kunde ds afhjelpas derigenom, at de til någon del singö mokragas uti Kronans upbörd: men da komme ater Kronan at oskyldigt widkämiaS en allt för dryg förlust, hwilket man wisierligen icke önskar.
Af desia skäl sammantagna kan jag icke annat än pä det högsta afstyrka införandet of en art mynt, som allt ifra» sin första skapelse skulle hafwa för mycken likhet med Franska ^sfrgnsrernss stut.
Inrättandet af en betydelig
Discont-rörelse pä Lsnco-mynt, och desi utspridande til nagra af Riketö större Städer, är deremot en sä ganska nyttig sak, at jag af allt hjerta bifaller desi »verkställande.
Förbudet af Silfwers brukande mäste wäl ock hafwa sin stora nytta med sig: önskeligt more, at mart igenom lampcliga medel kunde locka det in uti mynthuset, häldre än finna det undangömdc i skap, kistor, och kanske i jorden.
Sadana äro mina tankar i detta amne-.
Det kan wäl hända, at jag häruti som i annat blir nog ensam för det närwarande: men winden kan ändra sig; och dä kan det inträffa at jag sär rätt.
Ofsvertygel» sen om sanningen, — oskrymtad och oegennyttig tilgifwenhet för en älskad Konung, — oföränderlig kärlek för mit Fädernesland, — eget finnes tilfridöställelfe, — 569 och ffyldig aktning för än lefwcuide och tjlksmmande Landsman: hafwa emedlertid äskat af mig at til egen säkerhet hafwa fästat desta räder uti krorocoiler
Och dermed stucar jag — Under läsningen häraf anmältes och emokkogs en Oe^urarisn fran det Wallostiga Borgare-Ständer, anförd af Herr Lagmannen och Riddaren blg'(anslem, som tUkäimagaf, at Ständer fvrehaft och enhälligr bifallit del ak Hemliga Utgöl et i dest ?-aocoU«.
Utdrag af döN 22.
Ästaji upgifna ^in-NLo-krojeLl. samt tillika i afseende'pä de bertil erforderliga afgis'er m»verlslnnat til Hemliga Urskottet at färesta sadana nkwägar, loin til Planens utförande kunna bidraga.
Lstaledes hade Borgare-Skätidek ansett sin underdäniga erkänsla 'ikmätigt, at genom en Stor vspuksrion af alla Irra Stan, den en underdänig tacksägelse börde frambäras kil Hans Ma>:c för best Nådiga anbud at til Riksgälds Märket assia den andel af Bemillninqen, som Stcus.-Weiket hittils njutit:
Och stuteligen hade Ständer för sin del bestulit, ar den urrikes Gäld, hwarmed Stare-Merker för det närwarande är behäftad!, mä pa RiksgaidsWerket öfwersöras.
Vsxurarionsn beswarades och aftradde.
Friherre 8 t jerneld, ^dol^k läudviz, upläste följande:
Dä jag war bland dem, som lade detta grannlaga
Mål pä bordet, och det är et öfwerläggninqsämne, sar jag den äran at saga mina tankar.
Jag skulle äfweri denna gäng med stillatigande lemna tiden ät andra talare, sm icke ämners wigk, sammanbundet med tidepunk, ten, äskade kanske, at ockjä jag lil krorocollst yttrar mig. 72 57» s
Aldrig lärer mera wärma för allmänt wäl behAftS an nu:
Fäderneslandet kan ga förloradt, om ej stora Finance-upoffringar mellankomma.
Wi fäste wart hopp rvid den gamla swensta ?Ltriarilmen ost) se med förtröstan, hurusom godhjertade Undersåtare samla sig ci! sm -goda Konung, hwarö ungdoms-dagar beräknas af mackra gerningar, af rakkwisa och lermers.
Huru manga gånger, mine Herrar, hafwa icke under detta Riksmöte, mangen af oh, enstilldt med hwarandra, njutit glädjen ak sinna öfwcrensstämmelse i kärlek til Konungens sä
Dygdiga, fa i allt högaktnlngöwärda egenstaper.
Denne ^grriakiste och ordfastc Konung har wändt hela sin häg ril Hushållning, pä hwilken Rikens bestånd bero, och nu sidst i de frän Hemliga Utstoktet lil oh upgifna Handlingar, samt det i dag frän Hans .
Maj:t sjelf ankomna nådiga förklarande, finne mi Hans ädla hjertelag i full dager.
Underhjelpom da Honom med enighet, med fullt förtroende och kraftigt; dröjom «j: för all tidsspillan äre wi anfwarige wära hemmarvarande och efterkommande:
Riket ar genom krjriZnes stallnino^n i wada och Riksdagen ar nara sir flut: öfwerlaggvm i likstämmighet dermed, i likstämmighet med Fäderneslandets bästa, hwilket, jag tror, bör bcdömmas i sammanhang med sa utrikes som inrikes stedda förändringar.
— Ma Försynen, som tildelk oh ek vrdenteligt Regeringssätt, göra ost den Näden, at mi aldrig förlore kärleken til den deri bestämda frihet och aldrig mihbruke den!
Ridderstapet och Adeln har sig förelagdt Hemliga UtstotrelS Betänkande; jag, för min del, bifaller i narrvarande omständigheter, de i detta Betänkande lil wart afgörande öfwerlemnade Delar, som Herr Grefwe» och Landtmarstalken behagat proponera os; lil öfwerläggning, samt förklarar, der jag, i afwaktan pä Höglofliga RidderstapetS och ZldelnS bcflut til Rikets binanco» uphjelPande, förbinder mig at erlägga til State», det forn 771 mig tilbarde enligt detta nu förewarande Betänkandet af H mliga Utstoklek.
Friherre 8rgel von kkollstein, LorkilL l^uävig, upläste et vibkam-n sa lydande;.
Ac en Stats wälmåga och bestånd beror af dest goda Hushållning, ek lönande och wäl skött åkerbruk, näringarnas trefnad, Handelns stor, inbördes förtroende, säkerhet i Lagen, samt löftens och förbindelsers oryggeliga helgd, sädant lärer ingen neka; at motsattsen der. emor förorsakar wanmagt, niisttroende och StaterS stu« teliga undergång, tyckes mara en följd häraf:
Dcsta sanningar arv högst nädwändrga at ihågkomma, da iru här är fräga, at rädda et Fosterland, som hotas med det största äfwenlyr, genom en irakad oreda i dest Drät. zelwerk.
För ac hjeloa detta onda blir ival först nödigt ac upleta orsaken härril; da man genast finner, at den hufwudsakligaste ar uuderib«lLnco i Handeln, som genom h,varjehanda tilfälligherer ärligen okats och som hotar alldeles förstöra Riket, om den ej snart moras.
Jämnwigt eller öfwerwigc i Handel kan ej genast eruas; flera ar gä ut, innan man efter er alfwarligt bemödande kan winna ändamälet; men dä det är wunnet, Ar ock hjelpe» der af sig sjelf, och dehföriunan öro alla försök til hjelp onyttiga ock stadeliga.
Hwartil gagnar dek, atur ägarens gömmor framtwinga Silfret, at förwaras i Lsngnsns hwalf til en tiltänkc reglilzrian, da samma silfwer lil äfwentyrs samma ar stall sändas ur Riket rkl upköp af Spannemal, i fall et mistwäpk ar infaller?