Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntebetalningen antecknas å Obligationen. </) Skulle väntan icke under loppet af påföljande år utfordras, äge intet fordringsanspråk derå rum. e) Skulle ränteanvisning icke inom 3 dagar i Banken presenteras, vare samma Lag.
Den uppsägbara Riksgälden. §. 8.
Denna Gäld skall organiseras på följande sätt: a) Den uppsägbara Riksgäldens belopp skall bero af RiksgäldsContoirets tillfälliga lånebehof i och för sådane ändamål, som Den 12 December f. m.
Rikets Ständer finna sig å densamma böra anvisa. b')
För detta belopp äge RiksgäldsContoiret, att efter behof utfärda Obligationer till innehafvare!!, ställde på i månads uppsägning och å bestämd valeur af boo R:dr. c) Dessa Obligationer skola utfästa en årlig ränta till uppsägningsdagen af 3 procent, som af RiksgäldsContoiret årligen utbetalas, medelst anvisning på Rikets Ständers Bank; hvarföre formulairer till anvisningar å i5
R:dr böra inrättas.
Räntebetalningen antecknas å Obligationen. cT) Skulle Räntan icke under loppet af påföljande år utfordras, äge intet fordringsanspråk derå rum. e) Skulle ränteanvisning icke inom 3 dagar i Banken presenteras, vare samma Lag. §• 9* Uppsäges 3procents-Obligationen af innehafvaren, skall den i RiksgäldsContoiret utbytas emot en anvisning på Banken, att på behöriga betalningsdagen betalas.
Den till uppsägningsdagen upplupna räntan skall deri inräknas.
Om sådan anvisning icke inom den 3r December samma år i Banken uppvisas, vare den icke vidare gällande. iaS Den ra December f. m. §•
JO Skulle Rikets Ständer finna för godt att uppsäga 4i procentslånet, eller uppsäges 3procents-Obligationer af RiksgäldsContoiret, skall sådant i Allmänna Tidningarne 3:ne gånger kungöras, och upphör ränteberäkningen för de förra vid årets slut, då de infrias, och för de sednare
I månad efter 3:dje Annoncens dato. §. ii. Skulle någon slags RiksgäldsContoirets (obligation eller anvisning genom vådlig händelse förkomma, kan den förnyas på samma sätt, som för Bankens TransportSedlar är anbefaldt. 3:dje Afdelningen.
Om Riksgäldens förvaltande, §• 12.
Den ouppsägbara
Riksgälden skall sålunda förvaltas: a) Till Rikets Ständers Bank aflemnas 3 millioner Obligationer. b')
I mån af möjligheten, att till pari försälja de öfriga 2 millioner skola de i RiksgäldsContoiret utbjudas. c) De derföre erhållne medel insättas på Depositions Räkningen i Banken, för att sedermera derå utanordnas till de behof, Rikets Ständer fastställt.
Den ii December f. m. 127 §•
Den uppsägbara Riksgälden skall sålunda förvaltas, att: a) Obligationer skola/ i mån af det belopp, som för månaden anses behöfligt, utbjudas i RiksgäldsContoiret, den första Onsdagen eller Lördagen i månaden, som ej är helgedag.
F) De uppsagde Obligationerne inberäknas i beloppet. c)
Hvad ej till pari-cours af de 2 millionerne ouppsägbara Obligationer kan försäljas, inberäknas äfven deruti, såvida sådant till de påräknade utgifternes bestridande anses nödigt. §. 14.
I den mån RiksgäldsContoirets Styrelse skulle finna, att Contoirets contanta tillgångar i Banken betydligt öfverskjuta beliofvet, skall uppsägning af 3procentslånet ske, äfvensom upplåningen i motsatt fall ombesörjes; och skall den behållning i Banken, som Rikets Ständer anse nödig att för RiksgäldsContoirets Räkning underhålla, vid hvarje Riksdag fastställas.
Intill nästa Riksdag anses den böra fastställas till 5oo,000 R:dr; hvarföre Ftillmägtige äga, att derefter månadtligen lämpa 3 procentsupplåningen.
Den ii December f. ra. §• i5.
Hvad för hvarje år beflnnes öfrigt å den RiksgäldsContoiret tillslague andel af förra årets Bancovinst, sedan löpande årets ränta och afbetalningar å Riksgälden äro gjorde, skall utassigneras och insättas på Bankens Upplåningsrakning å 2 procent, för att dymedelst minska utgifterne för Riksgälden.
Och skola Rikets .Ständer vid hvarje Riksdag om dessa medels användande serskildt förordna. §. .6.
För de till Banken leranade 3 millioner ouppsägbara Obligationer komitier ränta att allenast af RiksgäldsContoiret erläggas för 1 million, i fall ej Banken skulle behöfva att realisera dem, på sätt Rikets Ständer serskildt föreskrifvit; i hvilket sednare fall full ränta för det behöfliga beloppet af RiksgäldsContoiret erlägges. §• 17'
RiksgäldsContoiret skall på
Depositionsräkning i Banken insätta alla de penningmedel, som genom uppbörd eller betalning till RikgäldsContoiret inflyta.
Alla utbetalningar ifrån RiksgäldsContoiret skola ske medelst Assignationer på denna Depositionsräkning. §. 18.
Den 12 December f. m. §• 18.
Som Kongl. StatsContoiret för hvarje månad uppgifver sitt behof, äga Fullmägtige att, i mån deraf, tillhandahålla nödige medel af inflytande Bevillning m. m.; men hvad uti öfverskott å Statslnkomsterne eller Besparingar ifrån Statsverket inflyter eller genom öfverskott å de till RiksgäldsContoiret directe ingående Bevillningar uppkommer, bör användas, på sätt här stadgadt blifvit, till 3 procents lånets förminskande. §• 19- Skulle grundade skäl finnas, att anse det i i4 §. stadgade insättningsbeloppet å RiksgäldsContoirets
Depositräkning i Banken vara för litet; äge Fullmägtige rätt att öka detsamma, men under ersättningsansvar, om derigenom under fulla 3 månaders tid, utöfver i million skulle stå räntelöst obegagnad.
Hvarefter Herr Hjerta munteligen tilllade:
Jag anhåller om remiss häraf till StatsUtskoltet, som torde med BancoUtskottet sammanträda vid behandlingen af de delar af ärendet, der sådant kan erfordras; och utbeder mig att vid remissen få vidare i ämnet yttra mig.
Lades på bordet. 4 H. 9 13o Den i?
December f. in.
Herr Hjerta_, Gustafuppläste följande:
Då jag af den Nådiga Berättelsen om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, funnit, ”att Kongl. Maj:t, ”sorn oförtöfvadt införvänlar
Uppfostrings”Commiteens Betänkande, hvilket genom ”trycket kommer att allmänheten med”delas, vill, med anledning deraf, till Ri”kets nu församlade Ständer göra de Nå”diga framställningar, sorn omständigheter”ne kunna påkalla”, utbeder jag mig alt få vid det tillfälle, då dessa framställningar ankomma, väcka Rikets Ständers uppmärksamhet uppå Rikets uppfostringsverk, samt afgifva Förslag till ändringar och förbättringar deri; men som delta kanhända kommer att dröja, ber jag att få föreslå en vigtig åtgärd, som, oberoende af alla förändringar, kunde vidtagas.
Jag föreslår alltså, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl.
Majtt täcktes anbefalla, det LagCommiteens afgifne Förslag lill CivilLag måtte vid Universiteterna föreläsas och, jemnförelsevis med nu gällande Civila Lag, critiskt afhandlas; äfvensom att för Juridiska och EmbetsExamina måtte stadgas, att nödig kännedom äfven af detta nya Förslag, jemte Rikets Grundlagar och Allmänna Lag, bör ådagaläggas.
Mitt ändamål är, att få LagCommiteens nya Förslag till CivilLag critiskt afhandladt
I Den 12 December f. m. vid Rikets Universiteter, hvarigenom det blifver kändt, såväl till grunder, som tillämpning af de unga Studerande, hvilkas lott jag hoppas det en gång skall blifva, att såsom Jurister tolka eller såsom Embetsman handhafva en, efter tid och upplysning lämpad, enkel och tydlig Lag.
Ingen kail högre än jag värdera den Academiska Lärofrihet, som tillåter en Universitets Lärare alt, efter egen pröfning, föredraga sitt ämne, obehindrad af alla föreskrifter, men deremot beroende af allmänna öfvertygelsen om hans kunskaper, sanningsbegär, oväld och skicklighet.
Men då det tyckes, som allt hvad vid i8a3års Riksdag i denna och andra delar af Undervisningen yrkats, icke torde blifva afsedt, då deremot skråaktig
Embetsmannabildning synes allt framgent blifva hufvudsaken vid våra högsta Lärosäten, då de practiska Faculteterne tyckas vara ämnade att fortfarande undangömmas i afskiljde småstäder, ifrån all den högre bildning och det verksamma samhällslif, som räder i de större städerne; då, med ett ord, föga torde blifva gjordt, med undantag af löneförbättringar och byggnader; så anser jag det vara af yttersta vigt, föreslå ett medel, att åtminstone i någon del för framtiden söka aflägsna de fördomar och villomeningar, som visa sig råda i begreppen, angåeende det nya Civila Lagförslaget.
Jag anser derföre, att då det är nödigt för dem, som ämna sig lill Ju - Den 12 December f. m. lisler och Embetsman, att känna Latidets Lagar, oell då ett nytt motiveradt Lagförslag finnes utarbetadt, bör detta Förslag vara ett föreläsningsämne, sorn med skäl af folket kan fordras såsom en pligt, att af de genom allmänna medel lönade Academiska Lärare föredragas; ty, möjligheten för de blifvande Domare och Embetsman, att genast vid en ny Lags antagande vara införlifvade med dess anda och säkre vid dess tillämpning, är af ett väsendtligt inflytande på Domstolarnes aktning och nytta.
Herr Hjerta anhöll, att dess Motion måtte till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifva remitterad.
Herr af Sille'n, Georg Axelj hade inlemnat följande, som upplästes:
Länge torde mången hafva insett olämpligheten af Presterskapets nuvarande aflöningssätt.
Män har visserligen sökt att, lill förekommande af Tionderäkningar och obehagliga tvister emellan Religionsläraren och hans Åhörare, tillvägabringa öfverenskommelse!’ Församlingarne och deras Prester emellan, men man har icke förändrat systemet till sin hufvudgrund.
Många olägenheter qvarstå således, som skulle kunna undvikas med ett förändradt aflönings» sätt.
Den is December f. 1*1. i33 på allt förändras, allt omskapas, då ett renare ljus liksom påtränger och vill inskjuta i alla vinklar af Statens förhållanden; sä kan man icke utan förundran märka, alt detta ljus icke hunnit fram till detta ämne.
Man skulle tro, att det förhållande, sorn i detta fall nu och så länge existerat, vore så förträffligt, att, ehvad ljus än spriddes öfver ämnet, det aldrig kunde sättas i bättre skick, än det, hvilket nu äger rum.
Huru skall man förklara detta phenomen, då man likväl kan vara ofvertygad, att mången Prest skulle finna sig iner belåten med ett på stadgade grunder fota di aflöniugssätt, än med det närvarande.
Fruktar man då,, att detta verldslig:) ämne skulle kunna förblandas med de and,- Ijga lärorna?
Befarar man, att gränsen dessa ämnen emellan icke är så gifven, alt den ju skulle kunna öfverträdas?
Man måste dä mycket misskänna 19:de seklets ljus, legde seklets bejd och iy:de seklets auda.
Religionslärarens belöning för den tjenst han gör Staten, bör vara. bestämd och ic-. ke bero af något godtycke; den bör vara så bestämd och gifven, att hvarken han kail tilltruga eiler tillocka sig den större, ej eller den ä Statens sida förringas.,.
Man vet att, utom de Presterskapet an slagne Boställen, Kyrkoherdarnes egentliga, löninkomster bestå uti tredjedelen af 134 ®en 13 December f. m. den Tionde, som fordom skulle utgöras lill Kyrkoväsende, samt uti Likstol, beslående uti en del af den Ladugård, dea döde efter sig lemnat.
Mig synes att om, i stället för denna anstalt, Kronan öfvertoge Presterskapets rättigheter och en beständig TiondeRänta grundades efter Hemmanens storlek och godhet, så att Staten blefve den, till hvilken Tionden skulle utgöras, och att så väl af denna Tionde, som af Kronans behållne räntor, der sådane kunde finnas, ansloges Presterskapets aflöning i säd, i smör, i ost, i kött, i fläsk m.in.; så undvikes den directa beröringen ReligionsLäraren och Åhörarne emellan i detta afseende; ty det vore icke sagdt, att alla i Församlingen skulle Lill Presterne der aflemna denna Tionderänta, utan de kunde också anvisas åt andra Presteaflöningar, eller lill behållning för Staten.
Yid denna lönereglering borde all Likstol och alla andra löninkomster försvinna, och ett jemnare förhållande de större och mindre Pastoraterne emellan uti aflöningsväg, skulle då kunna tillvägabringas.
Vid denna lönreglering skulle ej mindre Kyrkoherdarnes, än äfven Comministrarnes, Klockarnes och Kyrkovaktarnes aflöningssätt förändras, så att Tionderäntan ökades till så stort belopp, som kunde beräknas, för att utgöra Comministerns, Kloc - Den 12 December f. m. karens oell Kyrkvaktarens löninkomst af Församlingen; hvaremot Comminister» fick sina vissa Hemman anviste, Klockaren sina och Kyrkovaktaren sina, så att man då icke, som nu, behöfde alt föra på fyra ställen hvad som kan lelvereras på ett.
Då det synes vara mindre lämpligt att, lill beredande af någon bergning för Presternes Enkor och oförsörjda Barn, vissa års inkomster af Pastoralier och af Comministrarnes löner anslås under benämning Nådår, under hvilken tid Pastoral vården ofta måste skötas af en nyblifven Prest, utan erfarenhet i sitt kall; men en ordentlig
Pensions-anstalt skulle kunna vid denna lönereglering åstadkommas, dels genom Tionderäntors anvisande, 'dels oek genom årliga afgifter af Preslernes löninkomster, på sätt vid Miiitaire- och CivilStaterne äger rum; så synes mig det en sådan inrättning borde grundläggas.
Vid hvarje skeende ombyte af Pastor, är Församlingen merendels nu frestad, att få en ökad Tiondeafgift.
Författningarna bjuda likväl, att intet Hemman skall för sin förbättring åläggas någon högre skatt och tunga.
Men detta gäller ej för PasloralTionden.
Samma regel borde likväl råda i detta fall.
Det är äfven derföre angeläget.
, att en sådan indelning af Presternes aflöning sker, som är beständig och icke mer betungar odlaren i detta fall, än i an - s i36
Deo ta December f. m. nät, med högre skatt, om han uppdrifver sitt Hemman till högre afkastning.
Ger jag nu Pastor t. ex- en tunna säd af mitt Hemman, och han afgår och den nykomne Pastorn får veta, att jag uppdrifvit mitt Hemman till dubbel afkastning, så fordrar han 2 tunnor, och så fortgår detta förändrings» satt vid hvart Pastorsombyte..
Jag hemställer fördenskull vördsamt, att en beständig indelning af PrästeTionde öfver hela Riket må verkställas till Presternes och Kyrkobetjeningens aflöning; väl förståendes, utan hinder för nu i tjenst varande Prester och Kyrkobetjente att, om ej annan öfverenskommelse sker, bibehålla, så länge de äro i tjenst, deras nuvarande aflöningssätt.
Om Rikets Ständer skulle anse lämpligt, att ute ett särskildt
Utskott för det ämne örn jordbeskattningens jemnande, hvilket jag för Ridderskapet och Adeln framlagt; så torde äfven denna fråga tili samma Utskott få förvisas.
Om communication med de öfrige Riks» Stånden anhålles vördsamt, Lades på bordet.
In fidem Protocolfi, O. J. Lagerheim.
Ben is December e. m. i3f Fredagen den 12 December.
Pbnum klockar, half till 6 eftermiddagen,.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard uppläste följande:
Den ena medborgerliga rörelsen beror af den andra, likasom Statens välmåga grundar sig på alla gagn eliga näringars florerande; således då en näringsgren lider, så lida alla och det hela.
Jag tillstår uppriktigt, att jag icke känner någon borgerlig rörelse här i Landet, som kan komma under namn af florerande; om ej krog- och bränvinsrÖrelsen; hvaremot alla andra äro aftynade.
Deribland sätter jag i första rummet Fabrikerna, och förnämligast Klädesoch Bomullsfabrikerna.
Med den största tillfredsställelse inträder man uti våra Fabriker, der man finner de skönaste och kostsammaste inrättningar af alla slag.
Också ser man Svenska kläden, som fullkomligen täfla med de utländska i godhet och vackert utseende.
Den verklige Fäderneslandsvännen gläder sig, att se konsterna hafva sigit till denna höjd på medborgarnes enskilda bekostnad.
Jag säger enskilda; ty Staten har föga dertill bidragit hos oss emot i andra länder.
Men hvilken mörk tafla visar sig ej för den äkta Fosterlandsvännen, . då han ser ganska inånga af dessa i38 Den 12 December t. m. sköna inrättningar stå utan arbetare, och stora Magaziner och Salubodar fulla af de skönaste kläden och tyger, utan afsättning och utan efterfrågan, blott för det de hafva den olyckan att vara Svenska.
Hvilken mörk och ryslig prospect för den äkta Patrioten, när lian tänker på följderna för Fabrikanterna, för dessa konstens och flitens lifvare, som födt och klädt och närt och lärt så många tusende arbetande raenniskor, och att desse sednare, i brist af arbete, skola sorn liggare uppfylla alla gator, gränder och landsvägar, samt lill en del äfven fängelser och correctionshus; ty förr än de vända sig till åkerbruket, hvarvid de äro ovane, tigga de sig fram, under hopp om bättre tider; och jag har sjelf sett i Frankrike, huru landsvägarne under kriget voro fulla med arbetslösa fabrikshjon.
Fabrikanterna åter, hvilken ryslig utsigt framställer sig ej, för dem?
Må man ej förebrå mig att vara den, som projecterar någon enda ökad onödig utlaga på mina Medborgares bekostnad.
Nej! långt derifrån; men jag önskar se hvarje nyttig näring varda upprätthållen och underhjelpt; och dertill är Staten pligtig att bidraga* ty Staten drager sjelf vinsten deraf.
Staten måste vara afnämare, och direct eller indirect bidraga till alla nyttiga varors ansättande.
— Mine Herrar! låtom oss hjelpa och understödja slöjderna, näringame och åkerbruket, och vi hafva i och med Den ia December c. m. detsamma skapat oss Fonder, skaffat oss Medborgare, som vid hvarje påkalladt nytt bidrag gerna svara: ja; ty de hafva medel alt gifva utaf.
Om vi, i stället att begrafva ofantliga summor i den bottenlösa Götha Canal, som beklagligen ändock ser ut att aldrig blifva färdig och säkert brukbar, bade användt blott cn tredjedel sa mycket penningar på Fabrikernas upphjelpande och uppmuntrande, så bade vi baft mera både tillfredsställelse och gagn deraf; och om vi, i stället att tänka på millioner till Försvarsverket, tänkte på medel att uppmuntra och lifva våra inhemska fabriker, näringar och vårt åkerbruk, så skulle vi i nödens stund derifrån kunna hämta millioner till Försvarsverket, i stället att, om ett förändradt system följes, vi just ingenting stort få att försvara.
Då ingen kan bestrida, att ju våra Fabriker kunna tillverka fullkomligt så goda kläden och tyger, som de utländska, ser jag ingalunda, hvarföre vi behöfva de utländska, och hvarföre icke deras förbrukande hos oss kunde belt och hållet förbjudas.
Täflan borde lifvas medelst premier för den, som kunde uppvisa den bästa, den finaste varan, och premier borde bestämmas för den, som kunde exportera Svenska Fabriks-tillverkningar; men om uppmuntringar af det slaget icke äro alt tänka på, så kunde ju andra äudamålsenli - Den December e. ai. ga och allvarliga mått och steg tagas till undanrödjande af våra Fabrikers snart inträffande totala undergång, och till deras vederfående ifrån den dödskamp, hvaruti de redan flera år varit stadde.
Att förebomma lurendrägeri och insmugling af utländska varor, till och med kläden,, sorn äro lill införsel förbjudne, det torde vara lika omöligt, sorn att förmå mina aktningsvärde Landsmän, att frivilligt öfvergifva smaken för allt hvad utländskt heter.
Erfarenheten h,ar visat, att hvarken det ena eller andra af dessa saker later sig göra.
Då likväl en möjlighet finnes att upprycka det onda med roten, och med ett enda hugg göra slut på den kräfta, sorn uppfräter vår välmåga och utarmar Landet, så anser jag det böra åtminstone försökas,, om icke denna möjlighet skulle kunna förvandlas till verklighet; och jag föreslå,r derföre den Författnings vidtagande, ”att ”allt bruk och nyttjande af utländska fabriksvaror helt och hållet förbjudes, vid ”ett så svårt och oföränderligt straff, att ”blotta tanken derpå bör afskräcka hvarje ”om sin beder, ära och medborgerliga existimation ömtålig Svensk Medborgare.”
Anta ges detta af ren fosterlandskärlek motionerade förslag, så tviflar jag icke, att den lethargie, sorn nu råder ibland våra olyckliga och beklagansvärde fabrikanter, snart skall upphöra, sedan sjelfva orsaken dertill upphört, och att, fabriluuiternes lien-.
Den 12 December e. rti. der, Lureiådrägarne, skola förlora all smak för ett handtverk, som icke kan på något sätt löna sig.
Om remiss till vederbörligt Utskott, samt commnnication med de öfrige Stånden, anhålles vördsamt.
Herr Tham 3 Wolrath:
Jag anhåller att, i afseende på verkställigheten af hvad Herr Rosenqvist föreslagit, få erindra, att enda kraftiga medlet dertill synes vara, att alla Lurendrägerivaror med Lurendrägeri stämpel förses, och att alla klädespersedlar, som af Skräddare eller Fruntimmer förfärdigas, på så sätt stämplas, och sålunda beständigt bibehållas, med skyldighet för köpare att icke låta borttaga denna stämpel.
Detta anser jag såsom den enda utväg för vederbörande Fiskaler, att upptäcka hvad som är Lurendrägerigods eller ej, Herr Rosenqvist:
De af Herr Tham vid min Motion gjorde anmärkningar hafva endast afseende på det Reglementafiska, och denna detail öfverlemnar jag åt honom med nöje; men då jag ej gerna utan skäl anför någon ting, minst inför ett Riksstånd; alltså och till bevisande afatt jag ingalunda saknar anledning till min Motion, får jag äran uppläsa en förteckning på de klädesFabrikörer, hvilka sedan 3:ne år, blott inom Hufvudstaden, dels genom iråkadt
Den 12 December e. m. obestånd, dels genom olycklig conjunclur nedlagt deras rörelser.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde, huruvida Ridderskapet och Adeln önskade afhöra uppläsning af den af Herr Rosenqvist omförmälde Förteckning.
Jag får äran nämna, att antalet af nyssnämde Medborgare äro 24, och häraf torde bäst inhemtas, huru florerande våra fabriker äro, och om en Motion lill deras upphjelpande förtjenar att persi Illerås.
Lades på hordet.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, uppläste vidare följande:
I en tid, då så många projecter lill förändringar, indragningar och för StatsCassans vinst afsedda besparingar i anseende till de Collegiale
Styrelseverken blifvit uppgjorde och jemväl till någon del, åtminstone för så vidt frågan angår för '(indringar , verkställde, anser jag det vara en skyldighet, att leda lankan och fästa uppmärksamheten på hvarje rättvis och i Riks - Ben 12 December e. m.
Ekonomiskt afseende gagnelig indragning, som kan stå tillsammans med omstöpningen i det hela och är af sådan egenskap, att förslag dertill icke lärer kunna väntas från de Committerade, åt hvilka Kongl.
Maj:t i Nåder uppdragit, att uppgöra underdånigt förslag till Reglering af Embeten och Tjensler inom de Administrativa Embetsverken.
Rikets Ständer hafva åt Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat, att efter Eget Nådigt godtfinnande ordna välbemälte Styrelseverk; och Kongl. Majrt har, i följd deraf, redan vidtagit sådane åtgärder, alt i synnerhet för KammarCollegium, Bergscollegium och CommerceCollegium ärenderne och göromålen blifvit minskade ända till den grad, att hela JustitieDivisionen uti det sistnämde Collegium redan kunnat sättas på IndragningsStat, dit en del af de 2:ne förstnärnde Collegiers personal snart äfven lärer öfverflyttas; hvaremot göromålen i samma mån blifvit ökade för Rikets HofRätter och KammarRätt, samt StatsContoir.
Då man med de för Kammar-, Bergs- och CommerceCollegium utfärdade Kongl.
Instructionerne jemförer desse Collegiers nuvarande befattningar, finner man en så förvånande stor olikhet emellan hvad d edel vore, och nu äro, alt Titulen: Kongl, och RigsCollegium, knappast till namnet vill godkännas.
Tullverket blef redan för många år tillbaka skiljdt från Kammar - Den ia December e. rft.
Collegiom; derefter blef AfgäkningsContoiret för 3 å 4 är sedan äfven skiljdt derifrån; item General-Landtmäteri-Contoiret, item ChartEcSigiliatapContoiret; item alla Bevillningsmål och några vissa besvärsmål; hvarförutan en del Räkenskaper numera icke ingå directe till KammarCollegium, utan till andre Embetsverk.
Bergscollegium hat äfven fått sin collegiala befattning mycket inskränkt, och ännu mera CommerceCollegium.
Desse 3:ne Collegier, jemförde med de öfrige RiksCollegierne och de dem tillhörige Embetsbefattningar, kunna nu föga anses för annat än ettslags större Bureauer eller AdministrationsContoir, hvilka ganska väl och ordentligt skulle kunna sköta sine göromål, utan att behöfva stå under tillsyn af Presidenter»
Med uppmärksamheten fästad på den åf Kongl.
Maj:t den t3 sistlidne November gifne Nådiga Proposition om nödvändigheten af stora och betydliga Statsanslag, och då följaktligen hvarje utväg till besparing och förminskning af onödige Utgifter på andra håll bör med allvar begagnas, får jag alltså föreslå, att PresidentsEmbetena uti Kammar-, Bergs- och C omin er c eC o/legiertie varda indragnej och att de samma Embeten anslagne löner _, jemte Taffelpennin gar ne , varda till StatsCassan besparade*
De af mig bär ofvan uppgifna skäl till denna - Den 12 December c. m. i45 nn min Motion får jng ytterligare föröka ilermed 1:0 att den utaf Kongl.