Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Min »välmening förswagas icke af hanwisning titt Armeens Pensions^Ensta.— Dertill har - Nationen icke gistvik en enda skilling tillkommen genom Militai rens egna uppoffringar och tillstött, och otillräcklig r hwilken Officers grad som häldsi — kan blott kallas deras egen förtjenst och belöning, och Nationen ma wäl icke tro att genom denna deras stelfberedda belöning hafwa uppfylldt sin pligt, rättwisa och storhet, att sjelf uppmuntra, belöna och försörja stna olyckliga hjeltar och sörstvarare Jag ar saker att Konungen sjelf Hjelte, sjelf en segrande Anförare, af dem, som antingen genom sin död eller styckade lemmar, afhallit de al Fosterlandet mättade slag, stall med en Konungslig tillfredsställelse nyttja denna utwäg att belöna, wäcka, uppamma, och fullkomna nya sig wardige Hjeltar, och skulle wäl
Nationen kunna betaga honom tillfallet, att instöta desta nya Lagrar i sin Kongl. Krona. - - - - - rz8 Den 4 November.
Herr Prosten Docker ^Ilc anförde:
I föftd af den tanka jag redan i Utgifts afdelningen, ivid först yppad fräga om indragning af Ädels-Fman yttradt, det jag ansäge detta Regemente såsom Höglofliga Rrvderjbapet och Adeln förbehällit och bewaradt i Privi» legicrna af är 1723 § ar. icke kunna af mig till indragning eller förändring tillstyrkas, förenar jag wig till alla dear med hwad Herr Professorer, Doctor Harlingson nu utförligare och pä goda grunder förklarat hwad detta amne angar.
Rätteligen wara Tranfumeradt betygar kröäellus.
Utdrag af Protokollet hällit uti Riksens Hög, lofliga Ständers Stats.Utstott den 23 Oc. kober 1809. S. D. Uti till Stats-Utskottet ingifwit Memorial har Herr Kongl. Secreterare!:
Ilmo anfördl, att ehuru i Statswerkets närwarande utblottade till, ständ, någon lottning wäl borde kunna winnås; sä wal genom förbättrad hushällning med Kronans DoMainer, som genom indragning af möjeligen undgängelige utgifter, dock som Statswerlct dcrjämte icke! kan undgå att fä »vidkännas nya bördor, dels af dm i^följd af Regeringsformen förökade Stalén för ripa Ämbeten, dels a, nödwändigheten, att enligt Konungens nädiga Proposition utse medel till underhäll för förre Konungen och dess Famille, sä ater« Den 4 November. ig stär vtwifwelaktigt myckel innan' den sig wisande betydesiga Statsbristen bkifwer afhulpen.
Att endast gencm tiilökad Bewillning fylla denne brist, anser Herr Kongl. Sec-elxraren hafwa stora swärigheter, dä Swea Innebyggare af alla Ständ, efter högst tryckande krigsgärder, med ett siyckadt
Rike hafwa sä manga andra förbindelser att fullgöra, sä stor gäld att afbörda, ätt lätteligen mistkröstan snart kunde qwäfwa den Fosterlands kansta, som endast hopp om tillkommande sjelfbestånd kan föda och underhålla.
För att ill någon del afhjelpa denna nya tillökning i förut nog tryckande bördor har Herr Kongl.
Secreterare» föreslagit; Att den författning widtages, det ifrån nasta ärs början eller den i Januarii i8ic> avid hwarje genom dödsfall eller afsked sig yppande vacance af Ämbeten och Systlor sä i Civile, som Militaire och Ecclesiastique Stater, samt alla dem, som derunder lyda eller räknas, utan allt stags undantag, det vacante Ämbetet eller stensten borde stä ett fullt är ledigt eller vin Kronans och det allmannas tjenst ej detta medgifwer, ätmindstone deu dertill anstagne Lönen med alla derwid förenade för moner Staten besparas och i dest Casta ingä. Hwarjämte Herr Kongl. Secreterare» såsom en i sammanhang dermed nödwändig och billig åtgärd hemställer, huruwida icke, sedan genom 172g ärs Nädärs Förordning för Civile och Militaire tjenstemän med 1724 ärs förklaring, samt sedermera 1739 och l75 ärs stadgar, om Liggemanader, öfwer hwilka flere Speciel» förklaringar blifwit gifne, rätta ti« den till erhällande Löners tillträdande blifwit underkastad Mängfalldiga olikheter, och ofta swär att be - A4<s Den 4 November. stamma, den författning kunde widtagas, att alla hittills utkomne och gällande försa aningar om rndelta och oindetta Löners tillträde upphaflvas och för. klaras vgiltige ifrån igio ars början, >ä att hwar Lch en Lön anses börjad och beräknas med manadens början efter betz utnämnande utan någon mantan sedan S atén uppburit det förcsiagne vacanee årets
Lön: Art Armeens Pensions Casta hwilkeu wid sin inrättning 1757 seck sig till Fond anslagen den för sä kallade Liggemanader af Mttitaire Löner uppkommande besparing, hwaraf beloppet efter medeltal af sist förslutne 15 är uppgått till Sex Tusende Miksdaler om äret, för mera redigheks minnande, af Statswerket kunde fa uppbära en lika summa ärligen nar hela vacance-Lönen till Stats.
Contoiret ingär, och fluteligen:
Alt dä antalet af i tjensien aflidande Ämbetsman ar gansta ringa, sä att hwad till begrafningshjelp af Landt-Ranterierne i Swerige och Finland de sistledne 15 ären tillsammantagne, ej efter medeltal utgjord! mera an 1276 Riksdaler om äret, och hwad som under samma tid af Sats-Contoiret der-ill blifwit
Difponeradt, föga lärer öfwersiiga lika summa, af Vet nu föreslagna vacance ärets Lönebelopp, en ärlig summa af 4000 Riksdaler pä försiag mätte ansins, hwarutaf Begrafningshjelp efter wiste till stadgande grunder vch^wist proportion sf Lönen kunde bestås hwar och en Ämbets och Tjensteman, som under sin tjenstetid med döden afgär.
Stats - Utstotlet har funnit anwändbarheken af detta project hus-vuvsakeligen bero deraf, att, pä satt dst samma innehåller alla hittills om Löners tillträ dam - Den 4 November» 141 bande utkomne författningar, såsom eljest hindrande werkstä igheten häraf» förklaras icke harwid i wägen ligga; L)ch som detta förutsätter, en af Riksens Högloflig» Ständer härom hos Kongl. Maj-.k tillgörande underdånig anmälan och hemställan; sä har Utskottet ansett sig böra delta ärende hos Riksens Högloflig» Ständer härmedelst wördsammeligerr anmäla och det samma deras pröfning underställa.
För egen del får Utskottet andraga, att om ofwannämnde hinder af i wägen liggande Författningar undanröojes. inser Stats Uj stöttet icke nägra fädane betäittligheker wid anwändandet af detta förslag, som kunna Åstadkomma, att ändamälet deraf förfelar, ehuru nägvn uppgift öfwer den Staten häraf tillflytande inkomst icke annorlunda, än förslagswis ar möjelig.
Ofwiktiga anledningar wisa sig dock till ea ganska betydlig besparing för Staten, äfwen om det skulle finnas nödigt, att wid återbesättandet af sädane sy si tor, som icke kunna sta vacante och ej fä, som innom Collegier och Stater manligen sker, besättas efter loure i tjensieföljden innom Wcrket, tjenstemännen n!i d-m lägsta graden wid dylika tillfallen skulle a res böra nfttta utaf S åten för det äret någon summa, hwilken i allt fa l för denna tjenstegrade ej kunde bli bet dlig; S nu Löntagare enligt nu gällande Författningar stundom icke komma i åtnjutande af amingen heta eller wista delar af Lönen pä ett är och denttöfwer, lä bleftve förlusten af detta förslags antagande lör Löntagaren föga betydlig.
Wid de systlor ater, som besättas i tour innom Collegier <ch Corpser, sllsr kunna lemnäs aldeles vacante ett «rs »42 Den 4 November ärS tid, möter i werkställigheten häraf sa mycket mindre swärigheter som, pä detta satt, blott i gansta liten mon den olägenhet stumle Skås, som nu de yngre tjensteman, i brist af Löne tillgäng för. dem, fä widkannasi Deras pä framtida befordran grundade hopp synes ock icke böra biifwa ett hinder för Konungens och Riksens Ständers Rätt, att efter Administrationens behof och Statens tillgångar indraga, upphäfwa och förändra systlor, Corpser och Stater, allt efiersom nödigt och nyttigt är för Rikets tjenst, hwilken härwid mäste wara enda mättstocken.
StatsUtskottet anser destutom sä mycket mindre någon betan lighet i detta afseende möta wid projeckeks werkställande, som härwid endast' är fräga om nägot uppehäll i tiven för Lönens tillträdande, men ingalunda om indragning af redan innehafwande Löningsförmäner.
Penninge«Löntagare förlora, efter hwad vfwanförmalvt är, wid werkställigheten af detta vroject således i allmänhet obetydligt; Och om för Indelnings samt Boställshafware detta stulle synas kännbarare, äro de dock, wid jämnförelse med PenningeLöntagaren, ingalunda wanlottade; Dem stulle ock kunna förunnas nägon optionsrätt, att under det förestagna varancé äret fä, emo-t en wist stadgad afgift och ersättning lill Statsverket, uppbära Lönepersedlarne och disponera Bostället.
Om Kgl. Maj.-t och Riksens Höglofliga Ständer täckas bifalla detta förslag, blifwer det för Statsutskottet desto nödigare, att snart blifwa härom underrättadt, som wid Sockens reglerande och uppgiften af dest behof, delia Förslag, i händelse af bifall, mäste Den 4 November.
KZ mäste komma i beräkning.
De härom of ätskillige u.'ffotkets Ledan' k:r afgifne färflilvte yttrande!» föl» ja härjemte.
Är och väg som förr strifwit star.
Pa Befallning I>l. krö^Lliur.
Till Protocollek.
Om det ar betänkligt att renlaf indraga Ämbeten; sä bör det eser min tanka falla amin betänkligare, a t med bibehållande af stefva Sysslan förhälla Lönen, pa längre eller kortare lid, för den kill Ämbete- behörigen förordnade, arbetande, och lill Lönen fullt berättigade Tjenstemannen.
Hans ratt att i Laga tid tillråda syssla och Lön, kan jag vmöjeli, gen anse mindre billig och he-ig, an en Laglig Arfwinges, att ulan inträng af någon magt, i behörig ordning komma
M omedelbar och full besittning af sin tillständiga del med deras härflytande förmäner.
Knaprast lä>-er någon gilla det förflag, att afkvmsten af en HnSsaders eller Medborgares Egendom, Rörelse, hand ering, elier hwad lofligt näringsfång som häldst, flulle »vid dess fränfälie, pä ett eller flera är dömmas isrän afträdande Arfwingen eller ägaren med undantag af en liten del, till desi nödtorftigaste bärgning och näringens skötsel, under mistningstiden.
Detta flulle icke en gäng kunna billigas af det skak, att denna, i sall den afgangne lefwat nägra är kärv gre, hade ända icke förr än nu kommit till sin rätts ätniutande.
Med all sin besynnerlighet wore likwäl hetta förslag icke obilligare, än det förstnämnde: och icke L44 Den 4 November icke en Ämbesmans dömmande till längre eller kök-'
Lare tids Löneförlust, öfwerginge det andra i härds het; sä wida den klagan är grundad, att gansta mänga af denna Medborgare Clasien finna sig wanlottade, afven wid promt och fullt erhållande af fina Löner.
Det ar ock en ostridig sanning, att en Sysils icke kan förmodas bl i sv a med samma bested förwals tad af en extra Tjensteman, som af den Lagligen till» sakte Ordinarie, ehuru af stal, svin äfwen hafva billigheten för sig, denna ridväg mäste tagas under någon lid, ett eller annat är; dä likwal flere föres kommande wigligme Ämbets-anstalter, nödiga förändringar, ' inrättningar och sä widare, arv genom Författningar förb n one att företagas, och mäste ät ordinarie wid desi tillträde, besparas.
Detta inträffar i synnerhet wid de nu sä mycket i fräga komne Eeelesiastique Beställningar.
Att höga Ofwerhelen wid Lesia förunnat ett ordenteligt och ofta ett extra nåd, är, mätte likwäl icke förefalla obilligt för någon, som af erfarenheten will inhämta, huru en man, efter wunnsn skicklighet, merendels pä bekostnad af allt hwad han arfi och fönvärft, samt derefter anwänd arbetstid, emot ingen e ler ringa Lön, fällan innom 50, ännu mera fällan innom 40 ärs alder, kan klefwa befordrad /ill Ecclsgasiiqve Sysila med tarfweliz utkomst. — Äfwen ivid fördelaktigare lägenheter gift wer erfarenheten alltför fa exempel af Prester, som för sig och efterlefwande, af Sysilans inkomst och Lön, samlat någon särdeles förmögenhet; Men gansta manga af sädane, som lemnadt sitt hus efter sig i tsrftiMk.
— Det ar gansta lätt, alt, msS Den 4 November. r»Z förbigående af den dryga beskattning, och alla ound» gangeliga utgifter, som ätsölja Preste Lagenheter, säbom stal till mindre förmögenhet i Presthus, framkasta beskyllning för wällefnad och försummelse:
Och det blifwer alltid smärt, att bibringa annan öfwerlygelse, der någon witt med dessa namn stämpla en Prest, som af Ämbetet haller sig förbunden att göra något helt annat än de indragtigasie naringsyrken till hufwudsa? för sitt bemödande, samt akt, ä ena si» dan, icke för noga utkrafwa sin ratt wid Löste — Jndragten, och ä den andra, icke wilja sorglös och tillsluten för andra, lefwa endast för sig och sina närmaste.
Detta har jag, trott mig töra att kunna yttra, täll afstyrkande af Ambets-Löners indragning i allmänhet, pä längre eller kortare tid; men hwad egenteligen angar Ecclesiasticzve Sysslor, med deras inkomster och Löner; sa, emedan jag, allt ifrån början, wid yppad fräga om desias disponerande, ansett dem wara uti Preste »Ståndets, genom grundlagen besa, stade Privilegier, uttryckeligen innefattade och emot rubbningen bewarade, samt således icke höra till skärskadande i detta Höglofliga Utskott, thy fär jag, med åberopande deraf, än ytterligare, och nu en gang för alla, i största ödmjukhet förklara, att jag icke kan finna mig tillständig! deröswer i någon widare matto mig utlaka, an genom påstående att saken warder hanskuten till Högwördige Preste-S andel, fäsom hwilket lärer tillhöra, att taga bade densamma och desi Ombuds förhållande under pröfning.
Stockholm den 2g September ,809. platts balk. Zjerde Band- N:o 19, 2».
Ad 5-46 Den 4 November.
Ad Protocollum.
I afseende pä den i Höglofliga Stats-Utstottet wackta fräga, angående Nädär för Staken af en del Ecclesiastiqve Lägenheter, gör jag stillnad emellan ffelfwa fåken och sättet alt derom afgifwa utlätande.
Min öfwerlygelse är den samma nu, som i Ut, stöttets afdelning för Stakswerket:
Att Höglofliga Utskottet icke kan upptaga den till beredande pä dek sätt, som de fleste andre frän Rkspcctive Ständen hit remitterade mäl, emedan jag anser frägan i stöd af 3 och 4 Z § uti Preste-Ständets Privilegier, sä» som ett Privilegii mäl, hwilket enligt ConstitntionenS fvrestrift bör behandlas» Flere Casus under benna Riksdag kunde af mig Citeras, dä motioner blifwit wäckte i ett Ständ om ett annat Stånds rättigheter och uppoffringar, ivid hwilka tillfällen de andre Ständen ansett sig icke tillstandigt, att de wäckte frågor upptaga.
Jag äberopar mig endast Höglofliga Ridderstapet och Adlens sivar ä det Hederwärda Bond» - Ständets motion om Rotering, om Säteriers och all Jords lika beskattning.
Jag kan dä ej nog förundra mig att denna sak nu stall annorlunda anses, och mitt Ständs L ConstitMionen lika heligt siadfästade Rättigheter icke njuta samma Constderakion och helgd, som de nyssnämnde och mänga flera, äfwen som att ifroga »varande ämne anses wara af den betydenhet, att Staten nästan endast derigenom skulle kunna frälsas, dä den likwäl är i sig sjelf af ett mindre wärde i jämnförelse med de mångdubbelt betydligare uppgifter, Den 4 November. 147 ter, som stusle kunna framställas, om jag icke ansäz det obehörigt, att satta MedständS helgade Rättigheter i staga.
Preste-Ständet har, jag kan trygt tilllägga detta, wid denna Riksdag redan gjordt de största sielfwillige uppoffringar, och har stal att as .las Medständer manta ett behandlingssätt, svm det iakttagit i afseende pä deni För öfrigt ar icke jag, icke eller någon af mina Herrar Medbröder i detta Utstött af mitt Ständ autoriserade, att i ett mäl af den beskaffenhet, som betta, inga i nägot afseende, hwadan jag för min deljämte protest emot ett i min tanka ineonstitutivnelt behandlande af saken, således aldeles undandrager mig allt deltagande i detta mäl6 widrörande i Utskottet; kär Larn.
Or)'töcn.
Till Protocollet I sammanhang nied hwad- i anledning af Herr Kongl. Secreterare ittres förewarande förflag, Her'r
Doctor kalk. redan har anfördt- och hwarnti jag till alla delar instämmer- wägar jag tillägga en och annan omständighet, som hoS wig ökat de betänkligheter, hwilka afrada att för Min del inga i antagandet af berörde Förslag.
Och torde mig tillätas att genast i ödmjukhet förklara, det jag lika med Doctor kalk och af enahanda stal anser detta förslag, sä widt det rörer Ecclesialiigve-Ämbeten och Löner, icke höra till Höglofliga Stats-Ulstottets öfverläggning och åtgärd z hwadan det ödmjuka ptt - »48 Den 4 November. rande jag nu fär den äran afgifwa endast asser
Ämbeten med dem tillflagne löner i allmänhet, samt mä för närwarandechnna egentelig tillämpning ä Civile och Militaire Ämbets- och Tjenstemän.
Iför» hand wägar jag äfwen hos Herr Kongl.
Secreterare» Ikire förorda, att min motsägelse icke anses såsom stäld emot honom, hwars utmärkta kunskaper och wärdiga tänkesätt jag lärt att upprigtigt högakta: den är endast rigtad emot hjelsma saten.
Och är jag sullt öfwerlygad, att, om Herr Kongl.
Secreterare» icke alltför mycket fästadt sin blick pä Statens nöd, men äfwen kommit att bcögna det i tankan insinuerade botemedels följder, han dä warit lika fjärran, som jag, ifrån alt gilla detta förslag.
För ett Borgerligt Samhälle, som naturligkwiS Lutkar att se sig, sä midt möjeligt är, tryggadt emot utländskt och inhemskt wald, att innom sig se ordning och rättwisa ömt wärdade, lugn och trefnad främjade, lärer alltid finnas högst angelägit, att kunna anförtro besörjandet härom ät Ämbets- och Tjenstemän, hwilka med erforderliga kunskaper och skicklighet sörena den redelighet, den warma Fosterlandskänsla, som föranleder dem lill att upprigtigt respectera och med nit befordra hwarje enskilot Medborgaresrätt och bästa. —.Lyckligt det Land, der ätmindstone större delen as Ämbetsmän äro sadane!
De olyckligasie händelser och förluster mä der inträffa:
Wäl uttänkte och wäl handhafoe Författningar och Lagar skola der alltid liswa och nära hoppet om snor upprättelse o b förkofran; Och hwar Inbyggare skag ännu tro sitt Fädernesland wara det lyckligaste, det bästa.
— Men Den 4 November- 149 — Men beklaganswärdt det Land, hwarest motsat, sen finner rum!
Förgäfwes stiftas der de wisaste Lagar: frugliöse blifwa der de hälsosammaste försatt, ningar; ly de handhafwas antingen blott slyckeais och lamt, eller ock alldeles icke— I sa betydlig män beror Statens wältrefnad eiler obestånd af Ämbets, och TjenstemännenS bättre eller sämre beskaffenhet.
Men denna äter Leror lika hufwudsakeligen af det sätt, hwarpä de, som uppoffrat sin tid och sina mödor ät Statens tjenst, blifwa af Staten behandlade.
För att icke falla in i för mycken widlöftighet, afbryier jag besia allmänna refleclioner. och will genast leda uppmärksamheten tilt det mak, hwarthan de egenteligen syfta^ Swerige war aldrig rikt, följaktligen hafwa de fleste Ämbeten- och Sysilor nog knappa Löner blifwit lillflagne, hwilka igenom tidernas förändringar äro nu mera an förr blefne otillräcklige.
Sädant är af detta Höglostiga Utskott redan eri andr, och den enhälliga önskan yttrad, att Rikets tillgångar lunde snart medgifwa en skälig
Löneförbättring för en stor del Civile och Militaire Tjenstemän.
Jag tror icke, att nägon af dem är sa litet medborgerligt sinnad att han kan nu genast, under Rikets närwarande lage, äska werkställighet af en sadan Löneförbättring: ej heller tror jag, att nägon af dem nu mera än förr, skulle wilja undandraga sig att i mon af siu inkomst, samt i rättwist förhällande till ändras afgifter efter deras inkomst, bidraga till att afhjelpa dem rZo Den g November Len yppade Stats-bristen; Men det tror jag pä gm da stal, att vin den nu förestagne författning blefwe »vidtagen och tomine till stadga, sädant stall medföra ett för Staten och enstildte Medborgare högst menligt inflytande pä
Ämbetsmäns lynne och tänkesätt.
Mindre är ibland ost de Ämbetsmäns antal som ära sjelfwe bemedlade och torde föga reflektera pä e-n större eller ringare eller ingen
Lön af det allmänna.
De fleste ärv medellöse, i saknad af all annan tillgäng till bärgning för sig och Famille, än den mer eller mindre knappa
Lön, som åtföljer stensten.
De hafwa walt och beträöt Tjenstemanna-bcinan, dertill beredde igenom långvarig öfning, igenom kostnader och alla flags uppoffringar, igenom nattwaS, frvelt och mödor; Allt i hopp att framdeles, lika »visit som de weta sig Hafwa lärt att känna och ukLfwa sin äliggande pligt, kunna tillgodo njuta den i gällande lagar försäkrade befordringsrätt och Löneförmån wid inträffande ledigheter.
Men vin nu Mikels Högloflig» ^ Ständer finna godt yrka och till beslut leda, att Ämbetsmännen, enligt i fräga »varande förslag stola hindras och äterhällas i ätnjutmugen af deras stadgade befordringsrätt., samt att Len ansiagne tarflig» och mer än ival förtjent» Lönen, stall pä rrt hett, halst eller och endast fjerndels ar dem undanhällas:
Och hwarför?
Endast pä det de öfriga Medborgare Elasierna^ hwilka werkeligen draga en ärlig inkomst af arbete, af Jordbruk, af näringar eller af Lön, stola winna mindstning uti en nödig befunnen bewillningsafgist, om säger jag sädant händer: fä fragas med stät: stola wäl Ämbets- och Tjsnstemännen da kunna tro sig hafwa
Den 4 November» rZr offrat sitt lugn, sin tjenst och sin heka arbeksförmäga ät sitt egit Fädernesland?
Ja, ehuru swärti-- gen, mäste de likwäl tro det; men endast af det flät, att uti intet annat fritt och hyffadt
Land en sä orättivis behandling någonsin warit hörd, mindre försökt emot den Clast af Medborgare, som helt och hätlit öfwerlemnak sig till realiserande af den styrande Magtens eljest fäfänga omsorger för allmänt och en» stildt wäl.
De stola nu ängra, att icke äfwen de, lika med andre ifrän början anwändt sin tid och sina krafter pä de lätt larda yrken, som hade närmast gagnat dem sielfwe och tacksamt lönat deras möda Högst fä stola finnas i den grad sagtmodige, all de hos sig endast lemna rum ät medömkan öfwer sina misthandlares ensidiga fatt att se, dömma och besluta.
„ Troligen stola de fleste, när de känna sina starkaste förbindelser löstade, Fosterlandskänslan qwäfd och deras redlighet frestad af egne Medborga, re, tärde af missnöje, eldade af harm och förtrytelse, öfwcrgifwa sin otacksamma tjenstsplats, eller ock, om nöden twingar någon att stä qwar, med den dolsthet eller ofryntlighet,.med det kallnade nit stöta sitt kall, att det wisst icke kan lända till Statens bätnad, men wäl till enstildtas olägenhet och stada.
— Deras wäntau, att efter skicklighet och förtjenst, utan uppsätliga hinder och inskränkningar oqwalde ätnjuta sin rätt till Suceesiye befordran och Lön wio yppade ledigheter, är sä billig, att den harm och förtrytelse, som uppkommer wid kränkning af denna räA, ej ma swärare bedömmas.
Ätmindstoue mä den icke härledas ifrän en brottslig egennytta, dä detta ursprung snarare stulls synas agna den författning i 152 Den 4 November. händelse den godkändes, hwangenom man wille, lill lindring för sig och wissa andra, undanhålla Tjenstemannen ett redan förtjent bröd för dagen.
Föröfrigt torde wi icke hos Tjenstemän öfwer hufwud, mera an hos andra böra söka en utomordentlig dygd.
I Statskonsten misstager man sig säkerligen allt för illa, om man beräknar Mannistorne sädane. som de möjeligen kunde wara, och icke sädane de manligast äro.
— Men antagom likwäl, att samlelige wäre närwarande Ämbets- och Tjensteman, tillika med dem, som redan tjena pä Expectance, agde ben nästan öfwer-mänskliga dygd och sinnesstyrka, att de stilla och täliga skulle snarare jamte Maka och Barn af hunger dö under bördan, an Åsidosätta nägon enda Ämbets - pligt, eller pä annat fatt förräda missnöje deröfwer, att de isrän Statens sida blifwit beswikne i det rättmätiga och icke öfwerdrifna hopp, som' först lockat dem inpä tjenstewagen; skall wäl Swerige ändä kunna undgå a t pligta för en sädan behandling emot sina Tjenstemän? högsta sannolikhet ar. att det warnande exemplet as dessas sällsamma missöde, skall kraftigt afskräcka alla dugliga ämnen, särdeles ak den mindre bemedlade Classen, ifrän att inga pä Ambetsmanna wägen, den de e jest warit i begrepp att walja.
Snart stall dä Svensta Folket nödgas se sina wigkigaste timmeliga angelägenheter, säkerheten, rättwisan, ordningen, till största "delen, fallne i hander pa duglösheten, olunnigheten, kanske afwen lägheten och illwiljan. ^ Menen Författning, dermed man wille förhwarje Ämbets- och Tjensteman fastställa ett ärö hinder i be»
Den 4 November- iZz befordran wid hwarje till hans förmon yppad ledighet, jamte ett ärs förlust af skillnaden emellan ett ringare och bättre
Lön, eller ook af hela Lönen, innebär ju ingen härdhet dä ingen kan göra sig bestämd räkning pä sin Zöreträdarcs afgäng ä wist tid?