Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hus fullgjort deras pligt, att rösta för ökade anslag åt andra förvaltningsgrenar, hvilka nu med rätta anses hafva uppslukat alla möjliga tillgångar.
Jag lyckönskar den värde Ledamoten, om han verkligen kan tro, att han uppfyllt en medborgerlig pligt vid röstandet för nya Statsanslag uti närvarande förhållanden.
Jag för min del skulle anse mig handla ganska illa, om jag satte mitt namn under ett Riksdagsbeslut, hvilket innehåller så många ökade Statsutgifter, soia det tillslundande, och har derföre gjort mig till en helig pligt, alt hvarken underskrifva det blifvande Riksdagsbeslutet, eller rösta annorlunda, än emot alla ökade Statsanslag.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition i enlighet med hvad 44 H. ii Den 5 O e t o b e r f. m.
Friherre Aneliarswärd och Herr Hjerta begärt.
Jag har alltid trott, och är ännu öfvertygad, att man behöfver en tillräcklig personal af KrigsBefäl äfven under fredstid, .emedan skickliga Officerare icke bildas så lätt, och kunna icke utan skada umbäras vid inträffande krigstillfällen, men jag tror tillika, att indragning af Manskap, särdeles Infanteri, kan under fredstid göras, emedan en Infanterist är snart och lätt danad, då deremot Cavalleristen och Artilleristen behöfver en längre tids öfning.
Nationens förmåga, att utgöra de ökade skatter, som förmodas blifva en följd af den föreslagne Löneregleringen för Armeen, tilltror jag mig icke att bedöma, innan Ständerne afgjort Myntbestämningen, och en del vigtiga Ekonomiska frågor.
Äfven jag vet, att Landtvärnets missöden vållades icke allenast af brist på dugligt Befäl, utan jemväl af då varande Styrelses oförmåga att organisera Arméen, och alltför stränga sparsamhet i nödiga omkostnader för truppens hälsovård.
Det är likväl icke i sjelfva liufvudfrågan jag nu egenteligen vill yttra mig, utan i synnerhet angående ett yttrande af en värd Ledamot, som förmodligen sjelf anser sig vara en liberal NationalRepresentant, fastän hans ord ibland stå i mycken opposition deremot.
Sedan denne värde Ledamot D e 11 5 O c t o b e r f. m. 163 för en lid sedan påstålt, att Kongl. Majits Nådiga Sanction fordras för verkställandet af Ständernes beslut angående Realisationen, liar han nu framkommit med det ännu märkeligare påståendet, atl Kongl. Majit ägde rätt hejda Rikets Ständer i deras framrusande att bevilja ökade Statsutgifter, hvilka medförde nya skattebördor för Folket, och således, att Konungen ägde rätt hindra Folkets Representanter ifrån att pålägga det de skatter, som Konungen ansåge för dryga. 57 §. i RegeringsFormen säger dock: ”Svenska Folkets urgamla rätt att ”sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer alle”11a vid Allmän Riksdag.”
Denna rätt, att sig sjelf beskatta, måtte väl sträcka sig till beloppet af skatterne; och om Kongl. Majit skulle äga rätt att nedsätta, måste han ju enligt consequencen äga makt att äfven höja skatterne öfver hvad Ständerne beviljat, och detta senare måtte väl åtminstone icke af den ädle Friherren medgifvas.
Den satts Friherren sålunda drifvit, synes mig desto farligare, som den i sin utsträckning skulle gifva Regeringen makt alt hindra de mest nyttiga anslag af Ständerne.
Ständerne anslogo betydliga medel lill Folkundervisningens befrämjande, och det funnes en Regering, som icke älskade folkupplysningen; skulle då Kongl. Majit äga rätt, hindra Ständernas nyttiga afsigt?
Vi hafva nyligen sett ett för en sådan satts 44 H. 1.
+ iö4
Den 5 0 c t o b e r f. m. varnande exempel med LancaslerSkolorna i Frankrike.
Om det vidare hände, att Ständerne anviste ökade arfvoden åt deras Justitieombudsman och Revisorer, skulle Kongl. Maj:t, om Regeringen icke vore liberalare än Friherren, kunna neka verkställandet af Ständernas beslut, allt under .förebärande, att Folket ej tålte att bära dylika utgifter.
Det är detta, jag ansett nödigt yttra, för att ej genom stillatigande gilla en så farlig satts, yttrad af en så ansedd Talare, som Friherre Anckarswärd.
Herr von Hartmansdorff har, biträdd af Herr Tham, sagt, alt jag helt och hållet förbisett Landtvärnets olycksöde, då jag yrkat indragning af 3:dje BataillonsBefälet.
Någon jemförelse emellan det fordna Landtvärnet och vår nuvarande Beväring äger likväl icke rum, enär den sednare införlifvas med Armeen, och således kommer att med den dela lika omvårdnad.
Hvad Friherre Sprengtporten anmärkt angående mitt yttrande om Öfverste-lönernes förhöjning, har jag redan besvarat, då jag förklarat, att denna förhöjning vore villkorlig, och afsåg, att Öfverstarne derjemte skulle erhålla sina gamla functioner, vid reduction af Generalitetet.
Jag anhåller om proposition å sjelfva princip-frågan i enlighet med Herr Hjertås förslag; och hemställer dessutom, om icke, i anseende till middagstimmans annalkande, Den 5 O c to ber f. in. i65 i fall mycket ännu i ämnet vöre odiscuteradt, vi kunde stanna der vi äro, på det vi malte erhålla någon hvila emellan Föroch Eftermiddagens Plenum.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att då flere Ledamöter, hvilka anmält sig att tala i ämnet, dertill ännu icke haft tillfälle, ansåg Hans Excellence, i anledning af Herr Anckarswärds derom gjorde anhållan, sig böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att öfverläggningen finge afbrytas, och i eftermiddagens Plenum vidare fortsättas.
Ja, blandade med några Nej. Hvarefter Hans Excellence förklarade, att, då några af Ridderskapels och Adelns Ledamöter icke lemnat bifall till Hans Excel lenses sista proposition, ansåg Hans Excellence öfverläggningen i ämnet böra fortgå.
Friherre Anckar siv är d :
Middagstimmans ofördelaktiga inverkan på förlängningen af denna discussion skulle visserligen förmå mig, att afstå från ytterligare yttrande i saken, om jag icke vore personligt anfallen.
Cederström bar redan besvarat Herr von HartmansdorlTs anmärkning emot den af mig begärda propo - j 66
Den 5 O c to ber f. m. sition.
Herr Crusenstolpe har framkastat en insinuation emot Revisorers försummelse i afseende pä en vägrad pension.
Jag vet ganska väl, hvartåt han syftar, men får äran upplysa, att det icke var 1827 utan i8a5 års Revisorer, som förbisett denna omständighet.
Den näst före den siste Talaren har emot mig rigtat en anmärkning, som innefattar så mänga ingredientier, att jag ej nu hinner särskildt analysera dem, utan utber mig att få göra det vid ett lägligare tillfälle, under förbehåll att Ridderskapet och Adeln icke med den värde Anmärkaren, gör mig den orättvisan att tro, det jag åsyftat någon inskränkning i vår fria beskattningsrätt, för det jag ansett Kongl. Majrt äga makt att återhålla Representationen, om de ökade skattebördorna utöfver
Rikets förmåga att bära dem.
Beträffande den af Grefve Björnstjerna uppgjorde calcul, så visar den factiskt, att man vid Armeens organisation måste följa ett annat system, grundadt på tillgångarne att erhålla hvad som oundgängligen fordras.
Af hvad Herr Tham emot mig yttrat, har jag ej rigtigt fattat slutsattsen.
Om han velat säga, att jag icke blifvit så isolerad i försvarandet af Folkets skattebördor, som jag nu är, om en större del af vår besuttna LandtAdel bevistat Riksdagen, så bar han förmodligen deri mycket rätt, men om lian åter vill säga motsattsen, eller att jag det oaktadt blifvit lika isolerad som nu, Den 5 Oclohcr f. m, 167 mäste jaer erkänna, alt i en sak, hvilken icke inträffat, ser jag ej, huru någon slags bevisning kan äga rum.
Tham och jag hafva livar sin öfvertygelse, och böra respectera hvarandras; men jag kan icke undertrycka den egenkärlek att tro, alt fastän pluraliteten sällan befinner sig på min sida, jag och de, som tänka lika med mig, ej hafva alltid så orätt, som det ifrån den andra sidan vill synas göras gällande.
Hvar gång slika framställningar göras, kan jag icke undgå att känna obehaget af att ej vara vald, utan sjelfskrifven representant, emedan det då vid nästa Riksdagsmanna-val skolat visa sig, om jag eller Herr Tham talat i enlighet med Nationens öfvertygelse.
I afseende på Friherre af Nordins reservation, instämmer jag med Friherren deri, att det vore önskeligt, om indelta räntorna kunde till StatsVerket indi- agas, och motsvarande aflöning derifrån utgå; men ända från Riksdagens början har jag förklarat, att silfverberäkningen, som härvid nyttjats, vore ett origtigt calculationssätt, hvilket icke kunde annat än afskräcka Representationen från att ingå i förslaget; och ända ifrån den tiden har jag trott det vara vådligt, att ingå deri, innan en förståndig realisation för sig gått, och man under tiden emellan aloe Riksdagar fått se, om förbättrade credil-förhållanden i anledning deraf inlrädt.
Jag kan således icke inse, att hvarken någon olycka för Sam - 168 Den 5 Octo b er I'. ra. hållet, eller någon förebråelse för Friherre af Nordin bör inträffa af detta förslags icke antagande nu, eller uppskjutande till fem år härefter.
Det vore visserligen mycket att tillägga i hufvudsaken, men med skyldig considerntion för den inträffade mattimman, samt ej mindre Ridderskapets och Adelns än min egen aptit, inskränker jag mig till att begära proposition å principfrågan.
Endast med få ord skall jag nu upptaga tiden.
Med tacksamhet har jag för min del af Herr Hjerta emottagit den lemnade underrättelsen om fredsslutet, hvaraf jag likväl tvärtemot Herr Hjerta tar mig anledning hysa godt hopp om nya fördelar för vår handel på Levanten, hvilken hädanefter med mera säkerhet, än under kriget, skall draga fördel af Svenska flaggans kredit i dessa haf, till ny fromma för våra tullinkomster.
Jag ser således i denna stora underrättelse om freden ett stort hopp för ökning af våra Statsinkomster.
Emot Herr Hjertås insinuation om afprutning å Kongl. Maj:ts höga rätt att använda flera än 2 Klasser af NationalBeväringen i sänder, nödgas jag protestera.
För öfrigt anhåller jag om proposition å principfrågan, hvars lyckliga utgång jag så mycket säkrare vågar hoppas, som den fått en varm förespråkare uti min ecolier i Aritmetiken med hans kända reda i framställningssättet.
Dea 5 Octo b er f. m.
Jag skulle ej ytterligare förlänga denna discussion, om jag icke blifvit missförstådd, och derföre måste anhålla att yttra några ord.
Då jag tillstyrkt, att Utskottets yttrande angående sättet för Armeens organisation måtte utgå utur Ridderskapets och Adelns beslut i denna del, har Friherre Anckarswärd deraf tagit sig anledning tro, att jag ansett den omnämnde organisationen onyttig.
Jag får likväl vördsamt hemställa, om jag sagt något annat, än att sådana förhållanden kunna inträffa, som göra Rikets Ständers beslut i fråga om Arméens organisation alldeles overkställbar och således utan ali verkan.
Man har klandrat, att Regeringens organer med sådana åsigter ingått i detaljer, öfverflöd i ge för ämnets afgörande härstädes.
Denna förebråelse måste jag taga åt mig, enär jag verkligen inlåtit mig i detaljer öfver Armeéns organisation.
Ingen kan likväl hellre än jag önska, att alla detaljfrågor öfverlemnas åt Kongl. Muj:t, emedan jag anser, att enhet derigenom bäst vinnes; men då jag yttrade mig vid början afdiscussionen, kunde jag ej förutse den vändning, som densamma sedermera tagit, eller den nu yttrade önskan, att verkställigheten måtte ensamt öfverlemnas lill Kongl. Maj:t.
Uti besvarandet af hvad flere Ledamöter yttrat om 3:«1 jo BataillonsBefälet och dess indragande, är jäg förekommen af Grefve Björnstjerna.
Jag kunde visserligen hafva mera Dl-ii 5 O et o bni f. in. alt tillägga, men vill ej uppehålla Siandet, ulan förenar mig med Friherre Anckarsvärd uti dess begäran om proposition.
Ej vägrande en skyldig uppmärksamhet pA Ridderskapets och Adelns annalkande och förut omtaidle mattimma, den jag visserligen icke eller vill fördröja, ber jag blott att, i anledning af hvad Herr Anckarsvärd yttrat angående 3:dje BataillonsBefälet och Armeen på fredsfot, få erinra, att någon indragning ej lämpligen kan sträcka sig till Befälet, hvilket redan under freden bör vara att tillgå, samt skickligt öfvadt, för att hastigt vid inträffande behof, då Armeen mäste ökas, kunna dana och organisera truppen.
— Beträffande anmärkningen, i afseende å RegementsChefernes tillgångar, och deras närvaro vid Riksdagen, hvaraf man velat draga den slutsats, att deras vilkor äro tillräck lige och all förhöjning deri öfverflödig, får jag blott lill hvad Friherre Sprengtporten härom yttrat, tillägga, att då man så mycket talar om medborgerliga skyldigheter, borde man icke glömma, att RegemenlsCheferne hafva dem lika stora, som någon annan, och i detta fall större, emedan de hafva att bevaka så väl egne, som framför allt kamraters och underhafvandes framtida välfärd, och har ingen bättre än de kunnat lemna behöflige upplysningar i dessa vigtiga frågor.
Dessutom förefaller denna an - Den 5 October f. m. 171 märkning, särdeles för mig, högst märkvärdig, såsom föga öfverensstämmande med den, hvilken, i grundlagsenlig form, vid början af detta Riksmöte gjordes emot Föredraganden i Commandornål.
— I hopp att Ridderskapet och Adeln inser billigheten af Armeens pretentioner, vill jag icke vara vidlyftigare, utan anhåller om proposition, i enlighet med Friherre Anckarswärds förslag.
En värd Ledamot har till mig direct framställt den fråga, om det är öfverensstämmande med en Representants pligt alt idkeligen ålägga Nationen nya skattebördor.
Utan att inse det närmare sammanhanget emellan denna fråga och mitt anförande, får jag dock gå den värde Ledamoten till mötes, och gifva honom min öfvertygelse tillkänna, att sådant beror på det ändamål, hvartill skattebidraget skall användas.
I öfrigt hoppas jag, att denna värda Ledamot ej skall behöfva utföra sin afsigt, att ej underteckna Riksdagsbeslutet, enär det synes vara grundad anledning till den förmodan, att vi på dubbelt sätt skola kunna uppfylla Kongl. Maj:ts önskan så väl genom beviljandet af erforderliga anslag, som derigenom att sådant kan ske, utan att bevillningen ökas.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt ciå många Ifl Den 5 Or t o ber f. m.
Ledamöter begärt proposition först å principfrågan, trodde Hans Excellence sig nu först böra hemställa, om Bidderskapet och Adelli ansåg, att en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl borde vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg sig icke kunna bifalla ytterligare anslag af Statsmedel till Indeldta Armeens lönereglering, utöfver hvad för GeneralitetsStaten redan är beviljadt, utan förmodade, alt denna reglering, på sätt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af år i8a3 innehåller, borde kunna åstadkommas med de tillgångar nuvarande Indelningsverk erbjuder.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Ma r sk alke n framställde följande Voterings-proposition:
Den, som anser, att en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl skall vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 5 October f. m.
Vinner Nej, anser Ridderskapet ock Adelil sig icke kunna bifalla ytterligare anslag af Statsmedel till Indeldta Arnmens lönereglering, utöfver hvad för GeneralitetsStaten redan är beviljadt, utan förmodar, att denna reglering, på sätt Rikets Sländers underdåniga skrifvelse af år 1823 innehåller, bör kunna åstadkommas med de tillgångar nuvarande Indelningsverk erbjuder.
Voteringen börjades klockan tre qvart till 3; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 166.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl höra vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart lill 4 eftermiddagen.
Lagerheim. •74 Den 5 October e. m.
Måndagen den 5 October 1829.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att, i anseende till dels afresa frän Riksdagen, dels tjenstebefattningar, Grefve Posse, Arvid, Friherre Lejonhufvud, Abraham, Herr Uggla, Göran Gustaf, samt Herr af Geijerstam, Olof, afsagt sig deras platser, den förste uti Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, samt de trenne sednare uti BevillningsUtskottet; hvadan Hans Excellence anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda, för att i de afgångnes ställe utvälja nja Ledamöter i ofvannämnde Utskott.
Herr Rosenqvist, Fr edrik Leonhard, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande:
Af sann kärlek till fäderneslandet befaller mitt samvete mig, att bestrida allt hvad som kan leda till den minsta rubbning uti det till Sveriges sjelfständighet verksammast bidragande Indelningsverket; och anhåller jag alltså vördsamt att till Protocollet få reservera mig mot hvarje beslut, som i ett eller annat afseende kan åstadkomma förändring uti detta af hela Europa ansedda storverk.
Den 5 Octo b er e. in. iy5 Fortsattes pröfningen af StalsUtskotlels ej mindre den 16 sistlidne April under N:o i3a afgifne, oell den 7 derpåföljde Maji e. in. på hordet lagde Betänkande, angående regleringen af utgiflerne under RiksStatens 3:dje Hufvudlitei, än ook under N:o 23g meddeldte, och den 2g sistlidne Augusti f. in. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. louie Punkten.
Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln i förmiddagens Plenum beslutat, att Löneregleringen för Indeldta Armeens Befäl skulle vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas, och anslagets belopp nu borde af Ridderskapet och Adeln bestämmas, finge Hans Excellence, innan proposition rörande beloppet gjordes, först hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln, ehvad Utskottets Utlåtande eller Kongl. Maj:ts Proposition anloges, i alla händelser behagade bifalla det af Grefve Brahe i förmiddagens plenum föreslagne tillägg.
Herr A nekar swärd j August:
Jag instämmer fullkomligen i det generella af detta tillägg, men föreslår, att orden: likhet uti lönevillkor inom hvarje grad inom Regementer och Corpser måtte uteslutas.
Med den utsträckning
Armeen har från Calix till 176 Den 5 O c t o b e r e. m.
Ystad, tror jag, att det vore något mindre väl betänkt, om alla inom samma grad skulle hafva lika löner.
Jag anhåller, att detta måtte uteslutas, och att det blott bestämmes/ att Kongl. Majit måtte handla, huru Honom godt synes.
Jag vill endast upplysa i anledning af den anmärkning, som af den siste värde Talaren blifvit gjord, att i mitt förslag står: inom Regementer och Corpser.
Det är ej meningen, att Befälet vid håde de Regementer, som äro förlagde närmast hufvdstaden, eller i de dyraste orter, och de som ligga i Rikets nordligare delar, skall tilldelas lika lön i samma grad, men deremot, att inom samma Regemente personer af lika grader i det närmaste skola hafva lika lön; derföre har jag föreslagit orden: inom Regementer ochCorpser.
Måhända skulle orden lämpliga lönevilkor kunna begagnas i stället för likhet uti lönevilkor.
Jag tror, att de ord jag framställt, äro bäst passande, och gifva den minsta anledning till tvist, emedan de lemna åt Konungen, att göra den organisation Hans Majit kan finna lämpligast.
Det är just i anledning af Herr Anckarswärds yttrande, som jag tror de använde orden bäst uttrycka meningen.
Hans Den 5 October e. in. 177 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å hvad StatsUlskoltet i dess senare
Utlåtande rörande beloppet af anslaget lill reglering af lonerne för Indeldta Arméens Befäl tillstyrkt, tillika med det af Grefve Brahe föreslagne tillägg.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence föreslog bifall till b vad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del innehöll, jemte det af Grefve Brahe föreslagne tillägg.
Ropades äfven Ja och Nej. Grefve Brahe anhöll om votering.
Jag anser för min del, att det blir nödvändigt, att i propositionen angående beloppet uttryckeligen nämna den summa, som föreslås utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt.
I Konungens proposition är den icke uttryckt på samma sätt, eller beräknad efter samma grunder, som i Utskottets förslag.
Derföre finner jag nödvändigt att i sjelfva propositionen intaga siffran, på det ingen tvist om beloppet må uppkomma.
Enligt min öfvertygelse bör den ifrågavarande summan bestämmas lill det belopp Herr Nordenfalk uppgifvit, nemligen skilnaden emellan hvad Kongl. 44 12 178 Den 5 October e. ra. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, och hvad Utskottet föreslagit.
Herr Nordenfalk_, Johan:
Då Konungens proposition, såsom jag i förmiddags nämnde, utgick från andra grunder än Statsutskottet, ansåg jag mig böra göra en uträkning efter samma grunder, som Utskottet uppgjort, och enligt denna uträkning inträffar, att 18,357 ^:c*r 24 sk* utgöra den brist, som skall fyllas för att komma på den punkt Konungens proposition innehåller.
Lägger man denna summa till den af Utskottet föreslagna, eller 48000 R:dr, så uppkommer en totalsumma af 66,357 24 sk* Friherre Anckar swärd:
Jag utbeder mig få ställa en fråga till Nordenfalk, huruvida dessa 18,357 R:dr 24 sk. äfven komma att utgöra en brist, sedan den inskränkning blifvit undanröjd, hvarigenom Konungen skulle hindras att af Cavalleriets öfverskott fylla Infanteriets brist?
Jag skulle föreställa mig, att bristen då ej blir 18,357 R:dr 24 sk., utan så mycket mindre, som Cavalleriets öfverskott utgör.
Detta tror jag Ridderskapet och Adeln vara i behof af att veta, innan summan uppgöres.
I anledning af den anmärkning Friherre Anckarswärd gjort, täger jag mig friheten erinra, att så väl Utskottets afsigt i det tillstyrkande, hvilket Den 5 October e. rn. 17g Utskottet gjort, sora meningen afdon underdåniga framställning, hvilken Grefve Brahe föreslagit, och hvaremot ingen anmärkning blifvit gjord, lära åsyfta återförande af Indelningsverket till någon del, öch dess bibehållande i hvad möjligt är.
Det förutsätter naturligtvis, att hvarje Regemente, som har Boställen, ejskall lemna något ifrån sig till ett annat Regemente.
Derigenom uppkommer vid åtskilliga något öfverskott.
Just det är förhållandet med CavalleriRegementerne.
De hafva indeldta räntor och boställen något utöfver det belopp Konungen funnit nödigt för Ca valleriRegementerne.
Jag tror* att det strider emot den afsigt man har, att beräkna något af CavalleriRegementernas i tabellen uppgifna lönevilkor för Infanteriet, emedan man derigenom skulle gå emot syftningen af den framställning, som är föreslagen.
Jag finnér således, att detta förhållande icke kan medföra någon verkan på den summa Herr Nordenfalk uppgifvit för att fylla bristen.
Orsaken, hvarföre de -7000 R:dr, som annars skulle finnas, icke kunna påräknas till fyllande af Infanteriets behof; ehuru på tabellen något är upptagit i contant, är, att dessa contanta anslag äro föreslagne till de Sqvad roner, hvilka komma att upprättas i Jemtland och Westerbotten, hvarest ej finnes tillräckligt räntor och boställen åt Befälet.
Således, om af Cavalleriets contanta 44 H. * i8o Den 5 Octobér e. m. anslag något användes till Infanteriet, skulle det väl af tillgängarne vid de öfriga CavalleriRegementerne i Skäne, och vid nie litet, finnas något utöfver hvad lill deras löning erfordras, men då går man från den allmänt antagna principen, hvarföre jag får afstyrka en sådan beräkning; utan torde den summa.
Herr Nordenfalk anser nödvändig, blifva den, som kommer att antagas på ena sidan, och Utskottets förslag på den andra.
Det var i anledning af den fråga Friherre Anckarsvärd gjorde, som jag anmälte mig.
Jag är till det mesta förekommen af Friherre Palmstjerna, men får upplysa, att 18,357 R:dr 24 sk. utgjorde bristen för Indeldta Infanteriet.
Från denna summa skulle gå 6,898 R:dr, om man beräknade hvad Cavalleriet fått i öfverskott, men då, såsom Friherre Palmstjerna nämnt, Utskottet föreslagit, att intet Regemente skall lemna något ifrån sig af indeldta räntor och boställs»!'kastningar, samt Ridderskapet och Adeln äfven tyckes hylla denna princip, sorn åsyftar återförande i möjligaste måtto till Indelningsverket, så har jag trott, att det afdraget ej kunde komma i fråga, utan anhåller om proposition, att ofvannämde 18,357 R'dr 24. sk. nvå tilläggas de af Utskottet föreslagne 48,000 R:dr, hvarigenom summan blir 66,35^ R:dr 24 sk. * Den 5 O c t o b e r e. m. 181 Herr Rosenblad: