Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle då hafva ljugit emot min egen öfvertygelse, emedan förslagen voro uppgjoi’- de, på vid Canalarbetet förvärfvade och förslagen bilagde erfarenhetsgrunder, af män, på hvilkas arbete jag litade.
Att jag såleledes sjelf, af bristande kännedom, trodde det förslagen skulle räcka till, är en sanning.
Men jag hade ock haft tillfälle att inhämta tillräcklig kännedom om förhållandet i andra länder, för att tro på deras och min ofelbarhet.
Min reservation, att jag ej vågade ansvara för de framlagde förslagens tillräcklighet, står derföre också uttryckligen anförd i Ridderskapets och Adelns Protocoller så väl vid i8i5som i8a3 årens Riksdagar.
Det andra sättet är, att utföra arbetet dåligt och svekfullt, men med lika vacker yta.
På sådant sätt kan det erhållas för bättre köp, men blir också odugligt.
Jag hemställer, hvad tack jag derigenom förtjenat af samtiden.
Heldre har jag velat synas felaktig, än besvika samtid
Den 26 Mars f. m. «9 och efterverld.
Men detta må vara nog om förslagen.
Stige den fram, hvilken kan visa ett förslag till ett så omfattande arbete, som någonsin slog in.
Ty betraktar man arbetets storlek, och besinnar, att det första förslaget, som efter någon erfarenhet framladesår 1815, uppgjordes till 6,344»1 ^7 R:dr, skall man ej undra, att denna summa sedermera måst ökas med 5o procent.
Jag är öfvertygad, att man ingenstädes i verlden uträttat så mycket med så litet; ty naturen har så väl försett med malerialier och transportmedel.
Då man härtill lägger begagnandet af utländska arbetares utmärktare arbetsförmåga, borde resultatet blifva fördelaktigt.
Derföre långt ifrån alt lägga de inträffade missräkningarne någon till last, är jag öfvertygad, att vi länge nog skola få vänta på någon, som kan upprätta förslag med större noggranhet, än desse.
Yi bafve inom oss exempel, hvaraf vi kunna sluta.
Kostnadsförslaget till Trollhätte-Canal började med g, steg sedan till 11, i5 och sist till a3 tunnor guld.
För Hjelmare-Canal hafva äfven 2tne förslag blifvit uppgjorde, och äfven der slutades med missräkning.
Det ligger i sakens natur, och förhållandet skall alltid blifva sådant.
Men låtom oss äfven se, hurudant erfarenheten visar förhållandet med företag af annan beskaffenhet; hurudant det är med Upsala AcademieBygg a* - 10 Den 26 Mars f. m. nåd, sorn dock ligger öfver jord, och der allt bör så mycket lättare kunna beräknas.
Förslaget började med 90,000 R:dr, ökades derifrån lill i5o,ooo och vidare till 200,000, och ännu erfordras nya 100,000 R:dr.
Förslaget till Lejonbacken här i Stockholm uppgjordes till 120,000
R:dr, och nu fordras 80,000 R:dr till.
Sådant förundrar mig icke, äfvenså litet, som jag kan klandra det; men jagar skyldig att göra jemförelse.
Då likväl sådant kunnat inträffa vid företag inom en kort synkrets och ofvan jord, der allt kan beräknas, huru mycket mer skall det ej inträffa med en Canal, som måste gräfvas 8 mil under jord, der en mängd hinder, som icke kunna beräknas , komma i vägen, såsom källsprång, jordras, olika beskaffenhet af jorden och dolda berghällar, der jordgräfningen varierar från 24 sk:s pris till 3 R:dr, bergsprängning från 5 till 12 R:dr per Cubikfamn, äfven i hänseende till transportens längd, och djupet ända till 12 å 4» fot under jordytan , och detta allt med en arbetsstyrka, hvars produetion måste vara i förhållande till väderlek, sjukdomar och olika provincers olika arbetsförmåga.
Sådane omständigheter kunna väl komma under beräkning, men omöjligt är det att dervid få någon fast grund för en säker beräkning.
Fordrar man orubbliga förslag, med ansvarighet att de skola till fullo slå in, så ligger detta utom min förmåga.
Jag får då, Den 26 Mars f. m. 21 med samma förtroende, som jag emottagit min befattning, afsäga mig densamma.
Jag kan icke tilltro mig, hvad erfarenheten visat, att alla andra länder icke kunnat åstadkomma; men jag tror, att i samma mån som arbetet drager sig tillsammans och man blir bekant med omständigheterne, skall man ock komma närmare målet i detta afseende.
Jag får likväl härvid öppet tillägga, om jag ock derigenom skulle få motse nytt klander, att, i händelse omständigheterne ännu bortgömde någon förbättring, (betydlig kan den ej bli) hvartill, såsom oföresedd, kostnaden icke blifvit beräknad, jag ej skulle tveka att begagna den, och anse mig straffbarare, om jag visste mig hafva bortgifvit en fördel för fäderneslandet, än om en ny brist i anslaget derigenom förorsakades; ty jag anser andan af det constitutionella samhällsskicket vara, att den constitutionella Embetsmannen för oföresedde fall heldre bör fatta en egen öfvertygelse och följa den, än förblifva overksam; dock måste han underkasta sitt handlingssätt medborgarnes bedömanden, hvilket jag för min del icke heller någonsin tvekat att göra.
Jag skall gerna lemna min befattning till dem, som anses mera skicklige eller förljente af mera förtroende än jag.
Redan år i8i5 ansåg jag mig pligtig att sätta mina constituenter i tillfälle att dömma öfver mitt handlingssätt.
Det är bekant, all jag då nedlade min befattning i 32 Den 26 Mars f. m. CanalDirectionen, men blef å nyo invald.
Jag borde i så fatta omständigheter ej bäfva eller träda tillbaka.
För öfrigt då man talatom missräkningar, harman äfven sagt, att Directionen ej följt gifne föreskrifter.
De casus, då detta inträffat, äro i sjelfva verket få; men Bolagsreglorne tillägga Directionen, emedan ej alla erforderliga föreskrifter vid ett så omfattande företag kunde föreses, rättighet att ändra de föreskrefne åtgärderne efter omständigheterne, och sjelf vidtaga de mest passande.
Resultatet tror jag ock skall visa, att Directionen förtjent detta förtroende.
Jag kommer i anledning häraf närmare en omständighet, som särskildt varit föremål för klander, nemligen anläggandet af mechaniska verkstaden vid Motala.
Jag får härvid hänvisa Ridderskapet och Adeln till Bolagets privilegier, som uttryckligen bestämma, att om en egen verkstad erfordrades för Canalens behof, skulle en sådan få anläggas, dervid Bolaget, utom begagnande af vanliga rättigheter, ägde att taga rudimaterier hvar som helst, jemte flere andra fördelar, som finnas upptagne i 7 §• af privilegierne, om jag ej minnes orätt.
Man fann snart, att en Engelsk verkstad var nödvändig; ty om man ville tänka på att få Canalen utförd på ett varaktigt sätt, kunde det endast ske med verktyg, som voro förfärdigade på en för behofvet afpassad verk - Den 26 Mars f. m. 23 stad.
Så t. ex. måste en muddring företagas i utloppen af alla sjöar, genom hvilka Canalen går.
Detta kunde endast ske genom ett mudderverk med ångmachin, sorn måste vara kraftfullt, men blef genom sin complikerade beskaffenhet ofta bristfälligt.
Flere hufvudsakliga piecer hade redan sprungit, och samma förhållande kunde förutses med flere andra.
Denna enda omständighet gjorde verkstaden nödvändig.
Lägger man nu härtill jernbroarne, portarne och lyftskrufvar, jemte många andra saker, så finnér man lätt, att en sådan verkstad omöjligen kunde umbäras.
En särskild omständighet var dessutom med den så kallade svängbron, hvartill fordrades en ring af i5 fots diameter och 12 Sfg:s tyngd, som måste svarfvas.
Huru ville man åstadkomma något sådant, utan egen verkstad.
Dagligen ökades derjemte behofvet af ångmachiner, hvaraf många enskilde gjorde beställningar; man kunde förutse deras nödvändighet för Ångfartyg, till befordrande af hastigheten under Canalfarterne.
Jag frågar, om ej detta varit anledning nog för oss att anlägga en sådan mechanisk verkstad, likasom man redan förut gjort i Ryssland, Preussen, Danmark , Holland med flere länder, så att vi snart voro de enda, som saknade en sådan.
Man har dessutom sett hvad det kostar att vända sig till Utlänningen med arbetsbeställningar; man vet hvad de förste jernportarne till Canalen 24 Den 26 Mars f. m.
Ii östat, hvilka måste hemtas från England, men hvarförutan inga jernportar troligtvis ännu funnits i Sverige.
Detta var anledningen, hvarföre Directioneu, efter bästa förstånd och omdömes-förmåga, ansåg anläggningen af en mechanisk verkstad nyttig och nödvändig för de erforderlige instrumenternes förfärdigande.
Det är möjligt, att den häruti misstagit sig, och jag fruktar i sådant fall, att det icke varit den enda gången; men då man uppdragit åt
Directionen att ombesörja Canaleus fullbordande, måste man äfven medgifva den rättighet alt för detta äudamål använda de efter dess omdöme bästa medlen.
Directionen icke, utan en föregående hemställan, äga rätt att ändra en spade eller en skottkärra från de gamla modellerlie?
Jag tror icke, att sådant skulle lända till vinst, hvarken för Bolaget eller för Riket.
Sedan jag nu redogjort för arbetets utförande, torde jag få nämna några ord om nyttan deraf.
Det har ej ansetts medföra någon nytta, hvarken för Bolaget eller det Allmänna.
Jag skulle likväl tro, att skapandet af en communication emellan 143 mil insjökust, genom den redan färdiga Canalen, och begge håfvens sammanbindning, sedan den blir fullt färdig, skall medföra ganska mycken nytta.
Det vore besynnerligt, om man ensamt i Sverige ej kunde inse nyttan häraf, under det den uppskattas
Den 26 Mars f. m. 25 ganska högt af alla främlingar.
Huru skulle förhållandet äfven kunna vara annorlunda?
Man säger väl, att våra vintrar äro hinderlige, och jag har hört omtalas, att vår sommar ej räcker mera än 4 ä 5 månader.
Jag har likväl här sammandrag af Journalerne för 6 år, eller från och med i8a3 till och med 1828, och desse vissa, att seglationstiden på Canalen varit per medium 8 månader 10 dagar om året; att kortaste tiden varit 7 månader 9 dagar, och den längsta 9 månader 2 dagar.
Man skulle således med mera skäl kunna byta om satsen, och påstå, att den tid man icke kan segla, utgöres endast af 4 månader.
Jag torde härvid tillika få upplysa, att efter 17 års annotationer har seglationstiden vid Trollhätte-Canal varit per medium 7 månader 24 dagar; men vid Forssvik har den sedan 1817 ej gått längre än till 7 månader 5 dagar.
Dessutom torde jag få tillägga, att i Tyskland läcker seglationen på Mayn och Donau endast 200 dagar; ty ehuru inga vintrar der hindra seglationen, inskränkes den dock genom desse floders starka vattuflöden till 6 månader och 20 dagar per medium.
Götha Canaldalen tyckes således i detta afseende ej stå tillbaka mot hjertat af det folkrika Tyskland.
Men på det man vidare må kunna bedömma den nytta Canalen kan komma att medföra, torde jag få nämna, att ehuru Caiialen ännu icke blifvit fullkomligt färdig, hufva 400 fartyg med olika laster, till ett 26 Den 26 Mars f. m. belopp af 47,000 Sfg, ärligen, passerat derigenom, oberäknadt Canalensegne byggnadseffecter.
Icke destomindre påstår man, att Canalen icke begagnas; men det förhåller sig ej så.
Till Jönköping, som ligger i den direction, att det måste bibehålla sina gamla handelsrelationer med Götheborg, och hvarest således de gamla eommunicationsvägarnes afbrytande måste gå trögt, hafva på ett år från Götheborg blifvit förde 13,000 tunnor sill och salt.
Sådant måtte vitna om transport och Canalens nytta, som med hvarje år måste tilltaga.
Under andra år här transporten stundom endast varit i5,ooo tunnor.
Från Jönköping hafva likaledes effecter i samma progression blifvit transporterade lill Götheborg.
Stångjern, som är den lättaste vara att föra landvågen, skeppades år 1823 från Jönköping 53 Sfg, men år 1828 i5g5 Sfg; hvilket bevisar att den rätta åsigten småningom vinner öfverhand öfver den gamla fördomen.
För att härjemte utreda förhållandet med andra effecter, torde jag äfven få nämna, att år 1826 transporterades på Canalen i85o tunnor Kronospannmål, hvilket gjorde Staten en besparing af 1408 R:dr, under det att Canalens vinst i afgift endast utgjorde 700 R:dr.
Totala Canalinkomsterne för främmande transporter hafva hittills varit X7,3oo R:dr per medium om året; hvartill dessutom kommer en inkomst i Spann - Den 26 Mars f. m. 27 mål af Canalens på ömse sidor belägna fruktbara jord, och hvartill sist bör läggas Trollhätte CanalBolags concession i 75 år af dess ökade inkomster genom Götha Canals anläggning, att utgå så snart Canalen är färdig, och hvilken redan utgör 5ooo R:dr.
Aflönings- och underhållskostnaderne stiga till 18 å 20,000 R:dr om året, hvilket således, vid jemförelse med inkomsterne, måste aflägsna den farhågan, som kringsprides, att långt ifrån att Canalen skulle kunna gifva någon revenue, skulle fråga komma att uppstå om dess framtida uuderhållande på Statens bekostnad.
Jag måste förklara, att jag hvarken sjelf kan äga en sådan öfvertygelse, eller tror, att den hyses af någon, som gifver sig tid att granska de factiska förhållanderne, men väl att den yttras af sådane, som vilja gifva saken ett helt annat utseende, hvilket jag hemställer, huruvida det är det rätta.
För att för öfrigt visa, huru det i andra länder står till med beräkningen af den allmänna nyttan vid företag af ifrågavarande beskaffenhet, torde jag få citera en beräkning af Languedockska Canalen, som anses gifva en inkomst af 800,000 livres, men hvaraf landet, genom besparade dagsverken, anses vinna 5,100,000.
Sedan jag af Kongl. KammarCollegium erhållit authenlik uppgift på allt hvad som från Slaten åtgått till jordersättningar för Götha Ca - n:il och deröfver uppgjort en ordentlig liqvid, har jag sökt en dylik beräkning öfver landets vinst i besparade dagsverken.
Då man härvid följer det förut uppgifne förhållandet blir resultatet:
På Götha Canal har varutransporten, såsom förut är nämndt, år 1828 utgjort i vigt 47,121 Skepprd, hvilka, beräknade för Landtransport å 3 Skepp:d på parlasset, på 8 mils väg (från Jönköping till Götheborg är i6£ mil landväg), med 4 dagars tid för resan fram och åter, erfordra 128,000 häst- och 64,000 karl-dagsverken.
4oo fartyg, som under året verkställt denna transport å Canalen, erfordra för i medeltal räknade högst 4 mil fram och åter, på derföre åtgående arne dagar, 800 hästoch lika många tnans-dagsverken för fartygens framdragande, men medtaga derjemte till fartygens besättningar, i medeltal tagne till 2 man och i5 dagar för hela resan, j 2,000 mans-dagsverken.
Besparingen blir alltså 51,200 karl-dagsverken och 127,200 häst-dagsverken i bästa årstiden; hvaremot, då vintern gör jordbrukaren sysslolös, den tillfrusna farten återlemnar transportens biförtjenst åt landtmannen.
De på sådant sätt under hästa årstiden besparade 178,400 dels häst- dels karlsdagsverken upptagas öfver hufvud till 20 sk. per st., som gör i årlig vinst för det Den 26 Mars f. m. 29 allmänna en summa af R:dr 74,333: 16.— beräknad endast efter hvad nu på Canalen transporteras, utan afseende på stigande rörelse.
Om man af denna årliga vinst drar alla jordliqvidationens utgifter, nemligen en gång för alla gjorde utbetalningar till jordliqvidations-förrättningar, resepenningar, ersättning för förlorade grödor, husflyttningar, vederlag på ett visst antal år m. m., betalte dels i penningar, dels i persedlar, uppskattade efter markegången i en summa . . 28,527: 44-Ir* Vidare Boställs och andra Åboers för lifstid tilldeladeersättningar, suppositionsvis beräkde för 12 år, äfven förvandlade efter 10 årsmar ke8ånS 6,616: 8. -35,144; 4-1It
Så återstår af första årets vinst R:dr B:co 39,189: 11. 1. hvaraf ytterligare böra dragas årliga utgifter för all framtid i följd af Jordliquidationen, 3o Den 26 Mars f. m. Transport 39,189:11. t. persedlarne förvandlade, som förut, efter markegång. . . 7,131:22. 8.
Då första årets behållna vinst för det allmänna har varit 32,057: 36. 5.
Och för de påföljande åren, förutsatt att rörelsen endast förblifver hvad den nu är, kommer den att utgöra . . 67,201: 4i>h* och detta oberäknadt hesparad väglagning efter 16,000 parlass på 8 mil fram och åter m. m.
Det torde äfven böra nämnas såsom ett factum , icke blott supposition , att vid Trollliätte-Canal, der på en redan af ålder-bestående transport-rörelsen var i full gång, den årliga varutransporten dock har förhållit sig, som följer:
År 1801 första året transporterades der 191,988 Sfg; 1808: 227,913 Sffi; 1818: 336,884 S®; 1828: 525,874 S@.
Der torde man således finna den säkraste måttstocken för landets förkofran; och det skulle vara besynnerligt, om ej samma förhållande skulle äga rum vid Götha Canal.
Jag tror tvärtom, att rörelsen inom landet skall stiga dagligen, oberäknat en vigtig transitohandel, hvaraf årliga vinsten kan beräknas, så snart Canalen är färdig, att årligen tilltaga, om passande mått och steg tagas.
Den 26 Mars f. m. 3i
Då jag hört så mångfaldiga beräkningar uppgöras, har jag trott mig skyldig att äfven uppställa en, som torde blifva svår att jäfva.
Man har äfven sagt, att transportkostnaden vore för dyr; men, utom att detta redan vederlägges derigenom, att Canalen besökes, får jag äfven upplysa, att afgifterne, efter den hittills provisionelt antagna taxan, äro: för ett Sfå Stångjern från Wettern till Götheborg i Canal-afgift, frakt m.m. 1 R:dr 3 sk.
En tunna Råg 4^ sk.
Andra varor i proportion af tyngd.
Kan det väl sägas, att detta är för dyrt?
Tvärtom hafva Brukspatroner uppriktigt försäkrat mig, att Canalen tillskyndat dem en vinst från 5 till 10,000 R:dr på år.
Jag tror således, att de gerna underkasta sig den dyrhet man öfverklagar.
Jag ber Eder om förlåtelse, att jag så länge uppehållit
Eder med vidlyftiga detailier; men den, som förtroendet satt till väcktare, måste äfven svara och redogöra för sin befattning.
Jag vet väl, attsaken i mig saknar mycket, att mera skicklighet och en större förmåga skulle vara önskvärd; men jag har gjort hvad jag har kunnat; jag har ej trängt mig till platsen.
Mer än 3o år äro förnötte under ej vanliga mödor, bekymmer och omsorger för det stora ändamålet, för Östra och Westra håfvens sammanbindning.
Jag vill icke 3a Den 26 Mars f. o*. uttrötta Eder, mine Herrar, med vidare beskrifning af denna idee, som jag än en gång påminner icke var min utan Svea folks och Konungars; men den dag kommer, då man skall säga, att den, som uppoffrade mer än en half lifstid för detta mål, och försakade en kanske lyckligare enskild ställning, om han än stundom misstagit sig till följd af mensklighetens allmänna lott, kunde likväl icke misstaga sig på målet i det hela.
Efterverlden må vittna.
Jag är öfvertygad, att då ingen af oss, som nu intager detta rum, mera finnes på jorden, skola de, som komma efter oss, lugnt och med tacksamhet bedöma våra handlingar.
Med lugn skall jag ock möta deras dom, väl vetande, att de skola finna fel i min förmåga, ej i viljan.
Men nu äro vi här allesammans satte till väcktare.
Vi stå på den punkt, att genom ett i sig sjelf obetydligt beslut afgöra, huruvida forntidens förhoppningar och nutidens bemödanden en dag skola bära frukt; huruvida vi för efterverlden skola visa oss såsom ett modigt och ihärdigt folk, hvilket gått tillväga på ett förfädren värdigt sätt.
Vi stå äfven på den punkt, att kunna aflägsna oss från målet, eller komma till ett motsatt slut, som är gjordt med så litet, att jag försäkrar, om ej den inre öfvertygelsen härom uppmanat mig, skulle jag icke i dag hafva uppträdt för att yttra ett ord till Canalens fördel.
Men se - Den 2.6
Mars f. m. 33 sedan vi håfve fullbordat 47 slussar i alla lägen, sedan vi framfört Canalen genom bottenlösa kärr och måssar, öfver betydliga högder; sedan detta allt lyckats oss, och erfarenheten redan visat, att vi hafva magt öfver föremålen; är det väl möjligt, att vi, med större tillgångar än då vi började, skulle stanna och afbryta, sedan -^delar af arbetet redan är färdigt, för att sjclfve bortkasta de redan köpte fördelarne, eller åtminstone fördröja dem.
Ty om man besinnar
Öresundska tullafgifterne, skall man finna klart som dagen, att Utlänningen skall företrädesvis söka farten genom Canalen, så snart den är fullbordad, om eljest den sanning står fast, att köpmannen söker sin fördel.
Detta mål skola vi aflägsna ifrån oss, om vi i dag antaga tvänne Utskotts Utlåtande, som afslagit ett lån mot full säkerhet, och derigenom gjort det omöjligt alt underhålla arbetet i den gång, att det icke stannar, hvarefter man skulle få börja å nyo igen.
Jag klandrar ej de Ledamöter af Utskotten, som gjort om Utskottens Berednings beslut; jag aktar dem, som påtaga sig ett besvär jag haft tillfälle försöka; men jag förstår icke, huru man kunnat komma lill ett sådant resultat, då det redan var tillkännagifvit, alt man saknade medel att uppehålla arbetet för 14 dagar, så vida man icke sattes i tillfälle dertill genom någon åtgärd å Ständernes sida.
Det är verkligen amnarknings18 H. 3 34 Den 26 Mars f. m. värdt, att rykten så skickligt i det afgörande ögonblicket utspridas, hvilka omöjligen kunna i någon god mening vara utgifne.
Man har sagt, att Canalen ej behöfde det begärda lånet; emedan den från annat håll hade tillgång till 5o,ooo R:dr.
Jag har just med gårdagsposten, till och med från Götheborg, fått underrättelse om detta rykte.
Ingen ting kan vara mera osannt.
Men då jag bär måste förklara, att jag icke, utan begagnande af min enskilta credit, hvilken dessutom ej lärer vara särdeles tillräcklig, för närvarande äger utvägar till 5ooo R;dr, bevisar det skickligheten och afsigten hos dessa ryktens utspridare, att göra det i en sådan stund, att Lagstiftande Församlingen deraf skulle kunna förledas att anse såsom ett obetydligt beslut, en fråga, hvilken likväl afgör öfver 20-åriga bemödanden och ioo-årige önskningar.
Man har äfven sagt, och jag uppmanar den som förmår att här uppstå och bevisa sin satts, att Canalen icke kunde framföras vid Söderköping med hvad anslag som helst.
Detta är en absolut osanning.
Jag nyttjar bårda ord; men det är lika obehörigt, att sådane ogrundade nyheter tillskapas eller kringspridas i det afgörande ögonblicket.
Det vore bra besynnerligt, om Directionen bade fullbordat 47 slussar och visat sig kunna framföra Canalen hela 8 mil, men skulle vara i okunnighet om Den 26 Mars f. m. # 35 detta hinder.
Man säger att der finnes ingen botten för slussarne; och likväl har den sista slussen den bästa botten man vill önska sig, ty den står på berget; 6 andra äro redan grundlugde, endast 4 återstå.
Utloppet har en slät och mjuk botten, så att man kan ösa den liksom med en slef ur en smörask, men ofvanföre sista slussen är bottnen lös.
Detta var likväl kändt redan år 1811, då der upplades bankar, som voro beräknade att i jo år få sjunka och formera en fast bas.
Nu äro redan 18 år förlidneoch företaget har lyckats öfver all förmodan, då hvad bank som hälst med all säkerhet kan uppföras på denna grund.
Jag önskar, att sådane anmärkare ville följa mig på Canalen och se slussar byggde på qvicksand, sådane, att om en karl stadnade på den i 5 minuter, 3 man erfordrades att draga upp honom; se Canalen danad af bankar, till 18 fot upplagde på kärrängar, som gungade under fötterne, medelst en enkel beräkning af basens rätta proportion emot höjden.
Om således man äfven skulle träffa en ny lös botten på Söderköpings äng, skall det icke störa min sömn i 10 minuter; ty antingen fäster man den, eller ock leder man Canalen några alnar på sidan.
Ilar ej
Directionen gjort sig förtjent af förtroende i sådane saker, då må hon gerna lemna rum för en annan.
Jag slutar med alt bedja om förlåtel 3* - 36 Den 26 Mars f. m. se för den vidlyftighet jag nyttjat, och alt aflägga min tacksägelse för den uppmärksamhet Ridderskapet och Adeln behagat egna mig.
Vi stå nu inför samtid och efterverld, för att besluta öfver ett företag, som varit föremål för våra förfäders önskningar, och hvaraf våra barn skola skörda frukterne.
På vårt beslut beror, huruvida det en gång om oss skall sägas, att vi ombytt livad man kallat ett förhastadt företag emot ett förhastadt omdöme.
Jag kail icke öivertygas, att 1809 års
Ständer förhastade sig i beslutet om Götha Canal; må än vara, att de eldades af en lifligare känsla, än vi.
Men är det, för det Canalen är årsbarn med Revolutionen, som den nu skall påtryckas en stämpel af enskild och onyttig?
Jag vågar tro, att liksom den store Gustaf I hade allmän nytta till hufvudföremål för sina företag, så skall ock dess ide'e Götha Canal, med den nytta han stiftar, en dag blifva den varaktigaste minnesvård öfver den slocknade Wasastammens omtanka för landets förkofran.
Jag anhåller således om återremiss af Utskottens förevarande Utlåtande.
Grefve von Rosett, Adolph, anförde skriftligen:
Med. tvekan uppträder jag att yttra mig i ett ämne, som redan blifvit behandladt