Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 29 i afseende på de extra bevillningarne, äfvensom N:o 30 med formulärerna till Bevitlningsförordningen och Bevil 1 n.-, Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:ns mera.
N:o 5, ang:de redaktion af Bränvinsbrännings-förfaltningen måtte sältas främst på listan i nästa plenum.
Uppå af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, i ani. häraf framståld propos. beslöts att Bevilln.Ulskrs betänk.
N:o 29 och mern.
N:o 30, samt Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.-o. Ekon.Utskms mern.
N:o 5, skulle uppföras främst å föredragms-listan för morgondagens plenum.
Upläsles och lades lill handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksSt:n, nemi. från PresteSt. af d. 7, 8, 9, 12 och 13, från BorgareSt. af d. 8, 9, 12, 13 och 14, samt från BondeSt. af d. 7, 9, 12, 13 och 14 dennes. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 9 på aftonen.
Lördagen den 16 Augusti 1851.
Justerades 13 prot.utdr. för gårdagens plenum och pleniprot. för d. 2 sisth Juli.
Föredrogos och biföllos Bevilln.Utsk:s nedannämnde i gårdagens plenum på bordet lagde betänk, och mern.
IN:o 29, ang:de beräkningen af Tullmedlen, Saluaccisen, Den 16 Augusti. 255 Postmedlen, Charta-Sigillata-afgiften och Husbehofsbrännerimedlen; oell N:o 30, ang:de de till den blifvande nya Bevillningsstadgan hörande formuläret'.
Föredrogs och bifölls Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
N:o 5, med förslag till redaktion af vissa stadganden i Förordn. ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 13 och 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 298, i fråga om sältet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslag och lönebidrag till befrämjande af allmänna arbeten.
Sedan vid upläsningen af detta utlåt.
Palmstjerna, Carl Otto, såsom tryckfel anmärkt, att uti de af Ulsk. föreslagna föreskrifter blifvit infördt i 6:te punkten ordet ”pröfva” i st. f. ”pröfvar”, och i 9:de punkten, efter ordet pröfning, skiljeleck nel komma i st. f. punkt, anförde Frih. Cederström, Rud.:
Emot de af StatsUtsk. föreslagna vilkor för beviljandet af understöd till allmänna arbetsförelag, bar jag ingenting att invända; tverlom, jag gillar dem; men de äro icke så fullständige i min tanke, som jag önskat, att de skulle hafva varit.
Den 30 Decemb. sistl. år föreslog jag vördsamt, alt vid de föreskrifter, som hittills i förevartde fall varit bruklige, skulle fästas ett ytterligare vilkor, sorn förbunde de menigheter, som af ett med allmänna medel understödt arbetsförslag, (hörande till vissa kategorier af sådane nemi.), njölo fördelarne, att, efter detsammas fullbordan, vidkännas underhållskostnaden derför; i sammanhang hvarmed nödige kontroller jemväl blifvit af mig i samma motion föreslagne.
Jag hade trott, att delta ärende ägde eli så nära sammanhang med det, som StatsUtsk. i dess utlåt.
N:o 298 behandlat, alt det antingen bordt inflyta i fullföljden af de derutinnan specificerade öfrige vilkoren, eller också, att StatsUtsk. med några ord skulle i berörde utlåt, gifvit RiksSlm tillkänna det till Utsk:s handläggning en dylik motion, som jag nu haft äran omförmäla, blifvit öfverleranad ; vare sig i öfrigt att Utsk. sjelft besvarat den, eller för sådant ändamål, hvaremot jag visserligen icke skulle haft något alt invända, äskat sammanträde med LagUlsk.
Att emedlertid alls icke låta märka, att man, i ett, som jag tror, så vigligt ämne, har emottagit något vidare att besvara och vidgöra, är isynnerhet som riksdagens slut torde numera vara föga aflägsen, för mig, i egenskap af motionär, mindre tillfredsställande, äfvensom det, på sätt redan är antydt, förefaller något besynnerligt och afvikande från det sedvanliga förfaringssättet.
Såvida jag icke kan erhålla en försäkran om motionens oförtöfvade handläggning, (derest den ej mot förmodan förirrat sig 256
Den 16 Augusti. på vägen och derföre icke kunnat komma fram, hvarom likväl i dylikt fall upgift benäget torde lemnäs för vidtagande å min sida af erforderliga och skyndsamma spaningar till densammas återförskaffande, — nödgas jag anhålla om ålerremiss å förevar:de utlåt.
, på det att del fullsiändigande, hvarom jag gjort framställning, måtte åt ärendet lagligen beredas.
Cederström kan ha full rätt i sin erinran, men hans motion var så omfattande, alt den äfven inbegrep föreskrifter för de arbeten, hvilka voro verkställde medelst anslag, beviljade under föregående riksdagar, och SlatsUtsk. ansåg sig af sådan orsak böra behandla Frihtns motion serskildt, skiljd från vilkoren för de anslag som vid innevar:de riksdag blifvit beviljade.
Fråga förevar äfven om sammanträdes äskande med LagUtsk., enär motionären yrkat stiftandet af en lag i afseende på underhållet af de arbeten, sorn med allmänna medel verkställdes; men som vid öfverläggningen inora SlatsUtsk. skäl anfördes emot en sådan lag, förföll frågan om sammanträdet med Log.Uisk. och beslöt SlatsUtsk. att på egen band afgifva serskildt utlåt, öfver motionen; hvilket utlåt, hell visst nu måtte vara under tryckning.
Efter den af Frih.
Palmstjerna nu afgifna förklaring, yrkar jag icke vidare återremiss af utlåt.
N:o 298, men måste säga, att det gör mig ondl alt höra, det SlaisUtsk. på sådant sätt upfattat min motion af d. 30 Decemb. sistl. år, att
Disk. trott densamma gälla för sådane arbeten, hvilka vid föregående riksdagar erhållit understöd af Staten.
— Sådan har ingalunda min afsigt varit, och jag beklagar om något missförstånd af ordalagen kunnat gifva anledning lill en sådan tydning.
Dock efter saken snart kommer före, upskjuter jag allt vidare ordande i ämnet.
Efter att noga hafva genomläst StatsUtsk:s utlåt, med förslag lill vilkor för utbekommande af anslag och lönebidrag till befrämjande af allmänna arbeten, har jag trott några anmärkn:r böra framställas vid en och annan af de punkter som vid Ulsk. blifvit framställde, och först vid den 3:dje.
Der förekommer ordet derstädes mellan orden "alt11 och ”utaf de trafikerande uptagas”, hvilket ord icke borde finnas, emedan det gör meningen icke bättre, utan snarare kanske något otydligare, ty man kan icke rätt upfatla hvartill besagde ord derstädes hänförer sig, enär det icke är taladt om något annat än arbetsföretagen, till hvilka åter detta ord ej kan refereras, utan till de broar, hamnar och kanaler m. m. som genom arbetsföretagen blifva tillvägabragte.
Meningen blifver lika tydlig ändå, om ordet derstädes uteslutes.
Likaså önskade jag ordställningen blefve annorlunda i afseende å uttrycket: ”bär taxa häruppå vara fastställd, så lindrig som skäligen kan låta sig göra''1.
Denna ord - Den 16 A ugusti.
257 na ordställning kan visserligen begagnas, men det synes mig dock, som skulle man kunna något fullständigare uttrycka forhållandet.
Så förekommer i denna punkt någon otydlighet i följande ord, der det först talas om ali afgifter skola stadgas, hvilka ej, ulan Konungens nåd. tillstånd få förhöjas, men ”böra deremot ovilkorligen nedsättas så snart det af hvart 5:te år till Kgns Bfhde ingifvande redogörelse hefinnes, att behållna inkomsten öfverstiger en viss af K.
M. fastställd procent”....
Ilär uttryckes icke bestämdt om man afser års-redogörelsen för hvart 5:1c är, eller för alla de förflutna 5 åren.
Man kan visserligen'sluta dertill, att meningen är, att 5 års-redogörelsen skall omfatta 5 års inkomster; men vid stiftandet af en lag, torde det blifva nödigt alt uttrycka det så tydligt, alt något missförstånd icke bör kunna ega rum.
Likaså tror jag alt med uttrycket: ”behållna inkomsten öfverstiger en viss af K.
M. fastsälld procent”, StatsUtsk. menat af den behållna inkomsten, men icke procenten af afgiften, hvarföre den meningen bör närmare och tydligare uttryckas.
Äfvenledes tror jag att med slutorden i denna punkt: ”skall härutom en viss af K.
M. bestämd andel af de afgifter som up bäras, afsältas lill reparationsfond”; meningen malle vara att det är den behållna inkomsten 3f dessa afgifter, som Konungen Skall taga i beräkning för att derutaf afsätta en viss procent.
På grund häraf vägar jag föreslå en förändrad ordställning af denna §, hvilket förslag icke innefattar någon förändring af det H. StatsUtsk:s, till meningen här framställda, men som mig synes, måhända skall kunna klarare än hvad som är förhållandet uttrycka hvad Utsk. velat uttala och föreslå; tillåtandes mig att npläsa dess lydelse: ”Derest hamn-, kanal- eller andra likartade afgifter skola, efter arhetsföretagets fullbordande, komma att af de trafikerande uptagas, böra dessa afgifter beräknas så lindriga, som skäligt är, och alltid på förhand bestämmas.
Sålunda fastställda afgifter få icke, ulan alt K. M., på grund af särskildt förekommande omständigheter, dertill lemnar bifall, förhöjas, men böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart af den redogörelse som hvart 5:te år bör, öfver afgiften under den då förflutna tiden, lill Kgns Bfhde ingifvas, och hvaröfver det åligger Länsstyrelsen alt hålla hand, befinnes, att den behållna årliga inkomsten i medeltal öfversligit en viss af K.
M. fastställd procent af de till företaget lemnade cnskildta bidrag; och skall härförutan en viss af K.
M. bestämd andel af behållna årliga inkomsten, afsättas till reparationsfond. ” Genom detta förslag tror jag StatsUtsk:s mening blifva tydligare uttryckt än hvad nu är fallet med densamma.
I 4:de punkten synes mig, sora skulle man kunna utbyta orden: ”vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af K. M. i nåder godkändt” så, att ordslällningen blefve följande: ”Då ett arbetes utförande öfverlemnas till stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom i vederbörlig ordning afslulas 9 H. 17 258 Den 10 A ugusli. samt af K.. M. i nåder godkännas.
Detta är dock en obetydlighet, hvarvid jag icke serdeles vill fästa mig.
Uti 7:de punkten litt.
C. har StalsUtsk. riktigt intagit orden ”borgen eller säkerhels-handling” men jag tror Ulsk:s mening vara, alt den, som skall ställa säkerhet, eger rätt att antingen ställa godkänd borgen, eller annan säkerhet ty borgen är en säkerhelshandling.
Dessa begge ord äro med hvarandra idenliske om man ej sätter något ord dem emellan som antyder rättigheten för den som skall ställa säkerheten, att den aflemna efter sin egen beqvämlighet, med öppen rätt naturligtvis för den myndighet som skall pröfva handlingen, att bedömma huruvida den upfyller det dermed afsedda ändamål.
Af denna anledning hemställer jag om ej 7 punkten mom. litt.
C. borde erhålla denna lydelse: ”af Fullmäktige i RiksgtsKoni. godkänd borgen eller annan säkerhels handling för den afgifna skuldförbindelsens upfyllande” ty det kunde ju hända alt en låntagare ville, i st. f. boigen lemna aktier, eller inteckningar för fullgörandet af sin förbindelse, hvilket ock synes hafva varit SlatsUlsk:s mening, ali så kunde få ske, ehuru genom en s. k. lapsus calami ordet annan ej kommit att i berörde mom. inflyta.
Uti den Hule punkten förekommer en ordställning om hvars rätta betydelse jag tager mig friheten påkalla uplysning af SlatsUlsk:s ordftde.
Det heter nemi. derstädes: ”För andra till vissa förelags befrämjande beviljade lån skola i alla de fall, der ej serskildt blifvit annorlunda föreskrifvel, årligen, efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen ulbekommils, erläggas,” etc.
Häraf vill synas, som meningen vore, alt ingen ränta skulle erläggas för den tid som förflyter af det år hvarunder medlen uttagiis intill samma års slut, utan att ränteberäkningen för det bekomna lånet skulle börja först med det derpåföljande årets ingång.
Ar meningen verkligen sådan, skulle jag önska alt detta närmare uttrycktes dymedelst, alt man utbytte ordet: efter mot ordet: ifrån.
SJan skulle ju kunna säga att meningen är: flera år efter slutet af del, hvarunder medlen ulbekommos.
Skulle åter meningen icke vara att medlen skola af låntagaren få räntefritt begagnas hela det är hvarunder han dem undfått, blir det omöjligt för Riksg:sKont:s Fullmäktige alt draga en sådan slutsats af dessa ordalag, och det synes mig för öfrigt som kanske det icke vore någon billighet förhanden alt tillerkänna en låntagare rättigheten ali räutefrilt innehafva ett lån från den dag lian detsamma utbekommit lill årets slut, enär en sådan förmån hittills icke varit låntagare i dylika fall som detta medgifven, hvarföre jag skulle önska alt det nuvarande reglementets lydelse i berörde hänseende fortfarande blefve bibehållen.
För öfrigt har jag mot förslaget inga vidare anmärkntr alt framställa.
I afseende å aumärkn:n ronde ordställningen i 3:dje punkten, så kan den visserligen förändras på sätt Hr Printzensköld föreslagit, och skulle jag för min del ingenting hafva deremot att erinra, såvida förändringen ej gåfve Den 16 Augusti. 259 anledning till svårigheter inom de öfrige RiksSbn, enär det ej är R. o. Ad. allena som deröfver skall fatta beslut.
Jag tror det bästa vara, att bifalla förslaget i denna punkt sådant det nu är, ty nm R. o. Ad. antoge en annan ordställning och de öfrige Stånden hvar för sig funno än den än en annan på vackrare Svenska, bättre och fullständigare tillrycka meningen, så skulle delta leda till förvecklingar, åtminstone till tidsutdrägt, hvarföre man ej i allmänhet bör nisälla sig, dä §:n i öfrigt är tydlig.
Ordet derstädes har blifvit anmärkt såsom öfverflödigt: om detta ord qvarstår eller icke kan vara likgiltigt, ty deraf föranledes ingalunda något missförstånd om meningen i det hela; men hvad förändringen på sluiet af förutnämnda punkt vidkommer, så skall den af Hr Printzensköld föreslagna redaktionen föranleda till ett helt annat förhållande än hvad StatsUtsk. med den begagnade ordställningen afsett.
Den värde talaren har nemi. ansett att Konungen skulle bestämma en viss andel af den behållna inkomsten ali afsätlas lill reparationsfond.
StatsUtsk. har ansett det vara likgiltigt om hvad som skall afsältas, utgår af den behållna inkomsten eller icke, blott en viss andel af afgiften erlägges för det afsedda ändamålet, ty eljest skulle en stad, en menighet eller bolag, med ett ord, hvilken som fått medel lill ett företags verkställande, kunna ställa så till, att aldrig någon behållen inkomst upstode till följd af hvarjehanda, ständigt företagna förbättringar med arbetet.
Till förekommande af en sådan casus har Utsk. föreslagit att Konungen måtte bestämma en viss andel af afgiflerne för bildande af en reparationsfond, hvarigenom man blefve förvissad att något dertill afsattes.
Beträffande förslaget i 7:de punkten mom. litt.
C. säger anmärkaren att ordet annan deri bör inflyta: behofvet deraf kan jag icke erkänna.
Godkänd borgen är äfven en säkerhelshandling; borgen skall ställas som en säkerhetshandling -— eller också en annan säkerhetshandling för det beviljade lånet, så att om ordet annan insättes eller ej, — är sådant fullkomligen likgiltigt.
Vidare yrkas att ordet efter i 14:de punkten borde utbytas mot ordet ifrån: visserligen kunde måhända det sednare vara bättre än det förra, men då det säges ”ärligen efter” så kan väl ej gerna deraf annan slutsats dragas än att räntan för lånet ej behöfver betalas förr än efter slutet af året hvarunder lånet utbekommils och ordet årligen måtte tillkännagifva att räntebetalningen skall hvarje år för sig gå.
Jag tror att denna mening, som visserligen kunnat sägas på ett annat sätt, likväl är ganska bestämdt uttryckt genom den redaktion som StatsUtsk. begagnat.
Då Frih. Palmstjerna uplyst, att det redaktionsförslag jag framställt i afseende på 3:dje punkten skulle förändra StatsUtsk:s mening i sak rör:de samma §, så är det naturligt, att jag icke heller längre vill fullfölja berörde min framställning, enär jag ingalunda åsyftat alt i ordalagen åstadkomma 17* 2 60 Den 1C Augusti. en förändring, hvarigenom Utsk:s mening i sak föländrades, och jag afstår alltså i det afseendet från mitt förslag; — men Frih.
Palmstjerna torde dock ursäkta ali jag ej funnit min anmärkn. vederlagd.
Om Frih:n benäget täcktes genomläsa denna punkt, så förekommer derstädes denna mening: ”så snart det af hvart 5:te år till Kgns
Bfhde ingifvande redogörelse befrnnes” etc.
Ilär är icke bestämdt uttryckt om det endast är redogörelsen för det 5:te året som menas eller om redogörelsen skall omfatta de 5 förflutna årens inkomster: detta borde väl uttryckas, i annan händelse upkommer missförstånd dervid, och liiksg:sKont:s Fullmäktige, om saken förekommer hos dem, äro nödsakade att deröfver gifva en förklaring, eller också Konungen, eller också l. o. m. Kgns Bfhde.
För öfrigt synes mig icke heller vara bestämdt uttryckt, hvem som skall tillse att redogörelsen varder aflemnad, hvarom jag anser det hafva varit nödigt alt någon föreskrift i §:ti influtit.
Visserligen kan Konungen, på derom skeende framställning, sådant förordna, men det hade icke deslomindie ledt till fullständighet om roan i punkten låtit inflyta, hvem som skall hålla hand öfver att redogörelsen varder behörigen aflemnad, så att jag verkligen för min del tror att här icke egentligen är fråga om ett bättre språk, utan är ändamålet med mitt förslag endast och allenast att så vidt ske kan, söka närmare uttrycka meningen af StatsUlsk:s åsigt i delta fall, som är alt quinquennii-redogörelsen skall omfatta alla fem årens redovisning;—och det är detta jag sökt att uttrycka i det redaktionsförslag som jag tagit mig friheten framställa.
Om SlatsUlsk:s i frågavai :de förslag skulle hafva blifvit bifallet hos de öfriga Stånden, så synes mig denna fråga vara af beskaffenhet, alt icke behöfva återremitteras för att ånyo öfvervägas, utan i händelse detta Stånd skulle anse ett förtydligande af denna StatsUlskis mening vara af behofvet påkallad, kunde en inbjudning till de resp.
Medslånden att i denna del med R. o. Ad. sig förena, gerna låta sig verkställa.
Palmstjernas förklaring öfver 14 §, så innefattade den icke något svar på den begäran jag framställde, nemi. huruvida det varit StalsUtsk:s mening, att låntagaren skall erhålla lånet räntefritt från och med den dag detsamma utgick, intill slutet af det år hvarunder det meddelats, ty så har hittills icke varit förhållandet.
Det torde derföre ursäktas mig om jag anser att tvifvelsmål om meningen i berörde hänseende kunna upstå, då StatsUlsk. icke uttryckt sig bestämdt härutinnan, ej heller framlagt några motiver för den föreslagna förändringen.
Visserligen kan hvad ordet efter beträffar, deraf den slutsats dragas, som Frih.
Palmstjerna upställl; men jag öfverlemnar lill honom sjelf all bedömma om detta ord efter här på stället verkligen betyder hvad det rätteligen borde betyda, ty det är en terminus a quo sorn man bör bestämma och delta sker icke med ordet efter, ty det kan vara en långt efterföljande tid och ingalunda en bestämd tid, från hvilken en sak bör ske, så att ett Den 16 Au gusti.
261 förtydligande är behöfligl och jag anhåller än en gång, alt lill min rättelse för framtiden, då jag skall, i följd af det fullmäktigskap jag i Riksg:sKont. har den äran bekläda, i sådane frågor besluta, af Frih:n blifva underrättad, om StatsUtsk. verkligen haft för mening att lemna lånen råntefria under det löpande året, ty då vet man hvad man har att rätia sig efter, ehuru det icke slår bestämdt i författn.
Hvad 3:dje punkten helräffar torde af ordställningen i densamma finnas klart ali Fullmäklige i Riksg:sKonl. aldrig komma att hafva befallning med de redogörelser som hvart 5:le år skola aflemnas, icke heller med tillsynen huruvida behållna inkomsten af hamn-, kanal- eller andra afgifler öfverstiger den af Konungen fastställda procenten.
För öfrigt, och om något mindre tydligt och klart skulle i förevande förslag vara alt anmärka, önskade jag alt någon annan af Riddarhusets här tillslädesvarande ledamöter derom ville sig yttra, enär den, som från början handlagt ett ämne, lätteligen föreställer sig den sak vara tydlig och klar, som en annan, den der ej förut behandlat ärendet, icke finner vara lika klar och tydlig, hvadan, och då jag yttrat mig så fullkomligt i sak som jag kunnat, det vore väl om någon annan äfven ville uttala sina tankar, enär jag kan anses vara jäfvig vid bedömmandet deraf.
Jag tror alt då det säges: ”så snart det af hvart 5:te år till Kgns Bfhde ingifvande redogörelse befinnes”, så antyder detta uttryck en redogörelse för inkomsten under de 5 förflutna åren och icke endast för det 5:te året.
Hvad anmärkn. vid 14:de § angår, så tror jag mig hafva uttryckt att det varit StatsUlskrs mening, att lån, till befrämjande af ifrågavar:de förelag skola vara ränlefria till slutet af det år, hvarunder de utfallit och kan ej föreställa mig annat än alt detta är i Utsk:s utlåt, behörigen uttryckt; men förekommer i det hänseendet någon otydlighet, så torde skäl vara att ändring verkställes.
Jag får till prot. förklara att Utskrs mening varit sådan som jag nu haft äran nämna, och att, om denna icke är rätteligen uttryckt, så ligger felet hos StatsUtsk. som godkänt upsättningen, sådan den nu förefinnes.
,, Gr.
Palmstjernas framställning, får jag förklara alt jag icke kan upfalta ordställningen i 3:dje punkten af Utsk:s utlåt, annorlunda än att denna redogörelse skall omfatta en redogörelse för 5 år och icke endast för det 5:te året, ty det lärer vara klart alt jag icke kan bedomina inkomsterna endast på grund af redogörelse för hvart 5:te år, hvilken kan utfalla antingen öfverdrifvet fördelaktigt eller öfverdrifvet ofördelaktigt; utan måste jag då det är fråga om att bedömma inkomsterna i det hela äfven känna de föregående årens inkomster.
Dessutom kan jag väl icke upgöra redogörelse öfver inkomsterna för ett enstaka år, utan att på samma gång hafva tillgång lill redogörelserna för de föregående.
Genom den förklaring Frih.
Palm - 262 De n IG A ug usti. stjerna nyss afgifvit, att nemi.
StatsUtsk:s mening varit att lånen skulle räntefritt få begagnas under loppet af det år hvarunder detsamma utbekommits, bar jag intet vidare i det fallet att erinra emedan Fullmäktige i RiksgisKonl. äro lika så villige som pliglige alt ställa sig
Ständernas mening och beslut till efterrättelse, äfven om de äro otydliga.
Nu sedan de blifvit förtydligade är det så mycket lättare att efterkomma dem.
Hvad åter beträffar de anmärknir jag gjort emot 3 §, så vill jag icke fullfölja desamma ; men har trott mig vara pligtig att framställa dem då erfarenheten, under den tid jag haft förtroendet af att vara Fullmäktig i Riksg:sKont., bar lärt mig huru ofta Fullmäktige i allmänhet göra anmärknir root ordalagen, väger dem så tillsägandes på guldvigt och stadnar i största villrådighet huru och på hvad sätt de skola förklaras, allt under yttrad fruktan och farhåga för de anmärknir, som från R.
St:s Revisorer och StatsUtsk. skola falla dem till last, derföre att de möjligen hafva misstagit sig i tolkningen af föreskrifterna.
Uppå härefter framställd propos. blef StatsUtskis förevaride utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda meni.
N:o 308, med öfverlemnande af förslag lill de 2:ne första afdelmne af Reglementet för RiksgisKonl.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 71, ang:de förändringar uti bokföringen och redovisningen vid Tumba bruk.
Vid förnyad föredragning af BankoUtskis d. 14 och 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 73, i ani. af vackt fråga om anställande af en Kassör vid LåneKonloret i Götheborg, yttrade sig Frih.
Jag kan icke rätt fatta meningen med den förenkling, som i detta betänk, af Ulsk. förordas, en förenkling som skulle bestå i antagandet af flere tjenstemän än förut.
Hvad reorganisaiionen af Mal mö och Götheborgs LåneKontor beträffar, befarar jag alt de likasom alla reorganisalioner blott medföra ökade utgifter, och sålunda borde man, i st. f. ordet reorganisation, hafva begagnat uttrycket tillökning af arfvoden för tjenstemännen vid Malmö och Götheborgs LåneKontor.
Åtminstone hafva alla reorganisationsförslager, som jag sett på sednare lider gått ut på antingen lönelillökniugar eller förökande af tjenstemännens antal.
Måhända torde dock BankoUtskis ledamöter kunna i delta afseende gifva mera tillfredsställande uplysningar än hvad sjelfva denna handliug som nu är under öfverläggning gifver vid handen.
Ar det nödvändigt, så måste det naturligtvis ske; men då sakerna hittills gått i Götheborg utan anmärkn., så kan jag icke linna några fulla skäl hvarföre nu utgifterna skulle ökas genom antagande af flere tjenstemän.