Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundlagsfrågor deremot kunna aldrig förfalla, åtminstone så länge grundlagens föreskrifter iakttagas sådana de nu äro.
Ty dä dessa frågor hafva en speciel lag för sig, måste den med det allmänna lagstadgandets uteslutande för dem gälla.
Hr von Hartmansdorff har i sitt yttrande erkänt att 56 § Reg.F. icke medgifver att ett förslag får vid första riksdagen förkastas.
Den värde ledamoten synes dock hafva förglömt anledn. för tillkomsten af 2 mom. utaf 56 § Reg.F. vid 1815 års riksdag.
Det härflöt deraf att bland de ifrån 1809, 1810 och 1812 årens riksdagar hvilande förslag, flere funnos sorn varit nyttiga och behöfliga, men som för dålig redaktion icke kunnat antagas, men om de vid första riksdagen då de väcktes, blifvit i redaktionen jemkade hade de varit antagliga.
Derföre tillkom 2 mom. af merberörde §, på det att en sådan jemkning måtte kunna äga rum; men med frågan om hvilandet har R.
St. icke att skaffa.
Det tillhör Const.Utsk. att i ingifvande mern. deröfver sig utlåta.
Ty i grundlagen förekommer ej något derom att R.
St. äga att besluta deröfver huruvida ett förslag skall hvila eller icke.
Derom afgör Const.Utsk. med R.
St:s rätt genom förslags afgifvande.
Försummar då Const.Utsk. sin pligt att lefva efter grundlagen, tillhör det RiksStm att förehålla Utsk. ett sådant oskick och det sker vid detta tillfälle, derigenom att man ogillar den föreslagna voteringspropos.
Jag bestrider hvad Hr von Hartmansdorff yttrat om frågans pröfning i sin helhet, hälst han 236 Den 26 Juni. sjelf erkänt att 56 § icke medgifver det, och att det endast är detaljanmärkn:r som kunna komma under pröfning i förstärkt Utsk.
Alt nu i allo instämma med PresteSt. vore att jemväl försynda sig mot grundlagen.
PresteSt. har nemi. bland annat beslutat att förslaget skall hvila, hvaröfver detta St. icke ägde att sig utlåta.
I den delen åter af nämnde St:s beslut, som innefattat ett afslag eller ogillade af den föreslagna voter:spropos:n kan R. o, Ad. tryggt instämma och har jag för min del redan tillstyrkt det.
Sil v.:
En § af grundlagen är åtminstone tydlig, nemi. den der det föreskrifves att grundlagens stadginden skola efter deras ordalydelse tillämpas.
För min del linner jag berörde § uti ifrägavar. fall icke på annat sätt kunna tillämpas än som Frih.
Cederström utvecklat.
Hvad åter R. o. Ad:s beslut nu vidkommer; så just derföre att jag med min uppfattning af grundlagens föreskrifter, måste ogilla livad Utsk. här föreslagit, anser jag mig vara icke allenast berättigad att lemna mitt enskilta samtycke till en äterremiss, utan jemväl pligtig att densamma påyrka, på det Utsk. må komma i tillfälle att rätta det misstag, som det efter min förmening i delta fall begått; och förenar jag mig således i den framställda begäran af äterremiss.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm, alt i afseende på ifrågavar. mern. blifvit yrkadt, dels af Frih. Cederström, att R. o. Ad. måtte ogilla detsamma, och dels af Frih.
Palmstjerna, med hvilken flere ledamöter förenat sig, att mern. måtte återremitteras; hvarjemte Hr Landtm, först hemställde om R. o. Ad. behagade ogilla förevar, mern.
Denna propos. besvarades med blandade ja och nej; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot ifrågavar. mern. gjorde anmärknu- föranleda till äterremiss, och då härvid ropades starka ja blandade med nej, förklarade det han trott sig finna denna propos. besvarad med öfvärvägande ja.
På R. o. Ad:s bord hvilar bland andra frågor äfven 2:ne från StatsUtsk. inkomne betänk.
N:ris 207 o. 208 innefattande svar på äterremiss af 7:de och 8:de hufvudtitlarne. R. o. Ad. torde finna att dessa frågors handläggning är af synnerlig vigt för statsregleringens slutliga afgörande.
Jag får derföre hemställa om Ståndet icke skulle täckas besluta att dessa båda betänk, skola ställas främst på listan till föredragning vid nästa plenum hvarom jag anhåller om propos.
I händelse R. o. Ad. skulle vilja framflytta dessa båda betänk:n främst på listan, så anhåller jag att företrädesrätt måtte tillerkännas StatsUtsk:s betänk.
N:o 211, som innehåller förslag lill en voteringspropos.
Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff och anhåller således att StatsUtsk:s betänk.
N:o 211 må blifva det Den 26 Juni. 237 första på listan och att N:ris 207 och 208 derefter må förekomma.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att, på sätt Hnne von Troil, och von Hartmansdorff föreslagit, ä föredragms-listan för nästa plenum uppfördes först StatsUtsk:s mern.
N:o 211, och derefter samma Utskotts mern.
N:o 207, och 208.
Företog R. o. Ad. val af 10 Suppleanter för ledamöterne i förstärkta StatsUtsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, sedan emellan dem, som erhållit lika antal röster, lottning blifvit anställd, till bestämmande af den ordning; i hvilken de borde, i händelse af behof, inträda, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 117.
Gr. v. Stedingk, Ludvig 50 röster. ,, 15.
Hr Ribbing, Gustaf 50 „ „ 408.
Hr Danckvardt Liljeström, fullm.
Hr Elgenstjerna, Carl Magnus 50 ,, „ 264.
Silfverlood fullm.
Gr. von Rosen, Robert. 50 „ „ 279.
„ Hr Gjös, fullm.
Gyldenstolpe, Ulrik . 50 „ „ 211.
Cederström, Rudolf 50 ,, ,,2,243.
Hr Hadorph, Daniel 50 „ ,,1,939.
Silfverstolpe, David Ludvig 49 „ ,,1,428.
,, Ridderborg, Jacob Fredrik Georg ... 49 „ ,,2,183. ,, Gripensvärd, Jacob Olof 49 ,, II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 9 e. m.
Onsdagen den 28 Juni 1848.
Justerades 1 prot.utdr. för d. 26 dennes.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Berg von Linde, Joh. Albreckt, såsom ledamot i LagUtsk., och Frih. Oxen - 23S Den 2$ Juni f. m. stjerna, Carl Gabriel, såsom ledamot af BankoUtsk., erhållit 3 veckors ledighet, den förre ifrån d. 3 nästkommande Juli och den sednare ifrån d. 29 dennes; hvarjemte Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer alt sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk., under de permitterade ledamöternes frånvaro.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda mern.
N:o 211, med förslag till sammanjemkning eller voter. -propos. i anledn. af lliksSt:ns skiljaktiga beslut, rör:de ifrågaställde anslag till fängelsebyggnader.
Jag anhåller att Ridd.- sekret. måtte fä upplysa om icke PresteSt. har biträd! R. o. Ad:s mening i denna fråga.
Ridd.-sekret., att prot.- utdrag, ronde PresteSt:s beslut uti förevar:de, ärende, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt.
Enligt hvad mig är berättadt och såsom jag tror med all tillförlitlighet, har PresteSt. biträdt R. o. Ad:s beslut.
I sådant fall, blefve voter:s-propos:ne så mycket enklare.
Men då någon officiel underrättelse derom icke ankommit, återstår intet vidare än att godkänna voter:s-propos;ne sådane de äro.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s inbjudning till godkännande af Utsk:s uti utlåt.
N:o 41 och i utlåt.
N:o 166 vidhållne förslag, ropades nej; och uppå sedermera framställd propos., godkände R. o. Ad. de uti förevar, mern. föreslagne voter:s-propos:r.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 124, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens åttonde hufvudtitel, blef detta utlåtande ånyo bordlagdt på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gust., och Frih. Alströmer, Jonas.
Föredrogs och företogs punktvis till afgörande StatsUtsbs d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 208, i anledn. af erhållne återremisser ä betänk.
N:o 125, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens nionde hufvudtitel. lista punkten, äng:de förhöjning i pensionsbeloppet för Förste och Andre Landtmätare; 2:dra punkten, angtde öfverjlyttning på indragningsstat af det till emeritii-löner för lärare vid elementar-läroverken u 8:de hufvudtiteln uppförda anslag; och 3:dje punkten, rör:de personel lönetillölening för professoren doktor J. F. Nordström.
Dessa punkter ansågos ej erfordra annan åtgärd, än attJläggas till handlingarne.
Den 28 Juni f. m. 239 4:de punkten, ang:de ifrugasatt ■pensionering af s)hindrie n i Riksarchivet, Expeditionssekreteraren N. IF.
Forsslund.
Konungen har i denna fi åga äskat att Exp.-sekret.
Forsslund mätte, ehuru han blott är (50 år gammal, uppföras på allm. indragningsstaten för sin lön 1,200 r:dr, med 37 T:r spannemål derunder inbegripna, af det skäl, att Forsslund, som är besvärad af starr på det ena ögat och ser ganska klent på det andra, är i sådan belägenhet högst otjenlig till embetsman på det ställe, der han sig befinner. R. o. Ad. erinrar sig utan tvifvel, huruledes Riksarchivet nu är i behof, mycket mera än hitintills, af en fullt duglig embetsmannapersonal, emedan detta verk blifvit flyttadt från sina gamla rum till ett nytt hus, emedan denna flyttning ännu icke är fullbordad, eller handlingarne ordnade och göromälen således för närvar, flera än förut o. s. v. — Der behöfves följaktligen en fullt arbetsför personal.
Verket har äfven varit så lyckligt att erhålla en särdeles skicklig chef.
Om han icke varder försedd med fullgoda biträden, så förlamas hans verksamhet.
Under sådane omständigheter anser jag det förslag Konungen gjort, böra af R. o. Ad. bifallas.
Med allm. indragningsstaten, är det lyckliga förhållande att R- St. ej behöfva gifva nya anslag, ty döden fyller bristerna genom vissa gamla mäns borttagande i st. f. dem, som tillkomma.
Jag anhåller således att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s framställning, bifalla K.
M:s nåd. propos. i denna punkt.
Palmstjerna, Carl Otto: För Riksarchivets skull vore det visserligen mycket skäl af R.o. Ad., att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, bifalla K. M:s nåd. propos.; men jag kan icke undertrycka den meningen, att sådant skulle strida emot al! grundsats för behandling af Statens tjenst äfvensom dess tjensemän.
Att förflytta en tjensteman på indragningsstat, derföre att han är otjenlig, skulle vara att föröka olägenheterne af otjenliga tjenstemän, och betunga Statsverket på ett mosätt sätt, emot hvad för sådane pensioneringar bör ega rum.
Jag kan således icke för min del instämma uti hvad som här af Hr von Hartmansdorff blifvit tillstyrkt.
Jag tror icke att prejudikatet i detta fall skulle vara farligt för likets tjenst, ty ingen lärer vilja för pensions erhållande skaffa sig blindhet eller starr.
Om man endast för sådan åkomma blifver flyttad på indragningsstat, så lärer något missbruk deraf icke vara att befara.
När en sådan öfverflyttning dessutom icke göres till regel, utan är ett undantag, framstäldt, emedan Konungen funnit rikets tjenst det fordra och följaktligen särskildt äskat anslaget af R.
St.; så bör man vara desto mera tryggad.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s i betänk.
N:o 125 afgifna och i utlät.
N:o 208 vidhållna yttrande, ang:de pensionering af Expeditionssekreteraren Forsslund, men härvid ropades starka nej, blandade med ja; i 240 Den 28 Jani f. m. anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att, såsom K, M. begärt, Expeditionssekreteraren Forsslund må berättigas, att vid allmänna indragnigsstaten bibehålla samma löneinkomst 1,200 r:dr med under lönen inbegripna 37 tunnor spanmål, som lian nu innehar.
Denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverrösta! nej. 5:te punkten, ang-.de aflöning åt klockaren i Lekvattnets nybildade kapellförsamling.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande:
Härvid ropades ja och nej, hvarjemte Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade:
Som jag varit en ibland dem hvilka svarat nej, så anhåller jag att få uppgifya skälet dertill.
Jag tror nemi., att om man fäster uppmärksamhet vid hvad som är anfördt i 17 punkten af Utsk:s betänk.
N:o 123, så finner man att Konungen till årlig aflöning åt klockaren och kyrkovaktaren i Lekvattnets nybildade församling, äskat 66 r:dr 32 sk. intill dess de personer, hvilka i de gamla församlingarne innehafva dessa beställningar derifrån afgått.
Det är således till förekommande deraf att under väntan på dessa ledigheters inträffande, den ifrågarande kyrkobetjeningen icke mätte fattas i ett nytt och fattigt pastorat, som detta ringa anslag blifvit begärdt.
Då frågan förra gången på Riddarhuset förevar, framställdes behofvet genom ledamöter från orten, hvilka hade lokalkännedomen om förhållandena.
Jag har icke någon sådan kunskap, men mig synes, hvad Konungen i detta hänseende äskat, vara af beskaffenhet, att icke böra af R. o. Ad. afslås.
Det som begäres är så obetydligt, att jag icke vet hvarföre man skulle neka det, då sökanderna äro behöfvande.
Jag önskar derföre att IL o. Ad. måtte bifalla den nåd. propos:n.
Hr von T r o i 1, S a m.
Jag vill visserligen icke motsätta mig ett bifall till K.
M:s nåd. propos. i detta afseende, för sä vidt den afser tiden för nu gällande Statsreglering, men jag anser det för min del, vara alldeles för tidigt att lemna ett obetänkt bifall till den 16:de punkten förr än R. o. Ad. har afgjort frågan i sin hufvudsak, sådan den förekommer i betänk.
N:o 207.
Jag får derföre anhålla, så framt det icke är för sent, att R. o. Ad. ville uppskjuta denna frågas afgörande intilldess hufvudsaken blifvit afgjord i betänk.
Jag instämmer med Hr von Troil, emedan jag anser honom hafva ganska rätt, i sitt anförande.
Uppå härefter framställd propos., beslöts att med pröfningen af ifrågavar. punkt skulle anstå tills R. o. Ad. pröfvat StatsUlsk:s utlåt.
6:te Den 28 Juni f. m. 241 6:te punkten, ang:de pensioner för Öfver ste-Lieutenanten m. rn. J. Edström, framlidne Professoren m. m. E. G. Geijers enka, samt Professoren m.. m.
Nils Akerman. R. o. Ad. fann denna punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarue. 7:de punkten, ang:de pension för Pommercerädel B. H. Santesson.
Då frågan förra gången förevar, log jag mig friheten yrka återremiss, pä det att den pension af I,000 r:dr som var hegard för Hr Santesson, mätte blifva honom beviljad.
Jag anhåller att fä fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att honom förutan, hade måhånda Götha kanal icke blifvit fullbordad, eller ock hade det hvarken skett så snart, eller måhända icke utan betydligare kostnader.
Denna man är gammal vorden, redan 72 år; och kan sålunda icke komma efter naturens ordning, att länge åtnjuta detta vedermäle af R.
St:s erkänsla.
Alt han, som icke varit tjensteman, likväl skulle fä pension, vore visserligen ovanligt, men sådant har inträffat jemväl med andra män, som utmärkt sig för befrämjandet af rörelsen inom landet.
Så l. ex. var en pension af 2,000 r:dr, om jag rätt minnes, beviljad åt Hr Owen för det alt han i vårt land infört ängbåtsfarten.
Jag hemställer således vördsamt att R. o. Ad. måtte bevilja de ifrågavar:de 1,000 rahne.
För min del skulle jag tro, att det är frami. II.
Ex. Gr. von Platen och icke Hr Santesson, som man har att tacka för, sä väl planen till, som fullbordandet af Götha kanal.
Hvad beträffar det af Hr von Hartmansdorff vidrörde förhållande med hushållandet vid kanalbyggnaden, så skulle jag äfven tro det vara tvifvel underkastadt huruvida Hr Santesson just bidrog dertill genom sina åtgärder.
I alla fall inträffar det förhållande att Santesson, för sina förtjenster af Götha kanal redan från kanalfonden åtnjuter ett icke obetydligt belopp.
Jag skulle således tro, att då man med de knappa tillgångar, sorn nu finnas, tillstyrkt pension, till belopp af 500 r:dr af Statens medel, så är det allt hvad som dertill kan medgifvas, och får jag tillstyrka bifall lill StatsUtsk:s betänk.
Jag kan icke annat än i högsta måtto förena mig i det yttrande, som Hr von Hartmansdorff har fällt.
Här är sagt, att det är frami.
H. Ex. Hr Gr. von Platen, som haft största förtjenslen i detta företag, och det är sannt, men näst honom finnes det ingen i Sverige, som man har så mycket att tacka för i detta afseende, som Hr Santesson.
Det är kändt, att han uppoffrat en del af sin förmögenhet på Götha kanals byggande och han följde detta företag oupphörligt, och var alltid H. Ex.
Hr Gr. von Plåtens högra hand.
Jag har såsom yngling varit vittne till det utmärkta förtroende, han åtnjöt af denne store hädangångne man.
Det är verkligen icke mycket hegardt att Staten måtte lemna en sådan man på sin ålderdom, då han deraf är förtjendt, 1,000 r:dr om året. 0 II.
10 212 Den 28 Juni f. m.
Jag kan alltså ej annat än på det högsta tillstyrka att 1,000 r:dr mätte blifva den summa, som beviljas till detta ändamål.
Jag måste instämma i Hr von Hartmansdorffs förslag i den öfvertygelse, att Svenska nationen med ledsnad ser att en annan man, i samma kathegorie som Hr Santeson, nemi.
Hermelin, som offrat förmögenhet, omsorger, nit och allt för det allmänna, lemnades utan stöd och utan belöning.
Jag instämmer i den begärda propos. om 1,000 r:dr b:co för Hr Santeson.
Med mitt yttrande ang:de Hr Santesons förtjenster om Götha kanal, afsäg jag ingalunda, att på minsta sätt förringa deni, som tillhöra Gr. von Platen.
Men det torde för de liesta vara bekant att Gr von Platen dog innan Götha kanal var fullbordad.
Sålunda berodde fulländningen icke, såsom Hr von Troil förmenat, på bemälte Grefve, utan pä dem, som honom öfverlefde.
Jag befann mig på den liden i directionen öfver Götha kanal, och vet sålunda personligen huru Hr Santeson der verkade.
Jag har äfven med honom suttit tillsammans i StatsUtsk. och sett huru han der arbetade i allmänna angelägenheter.
Jag kan derom i sanning säga, att jag kännt få män med hans förmåga och hans nit att gagna det allmänna.
Hade han icke haft detta, så hade han visserligen icke tillsatt sin enskilda förmögenhet, på sätt Hr Tersmeden nyss nämnt att han gjorde.
Jag vägar således tillstyrka R. o. Ad. att bifalla de 1,000 ndrnes pension åt Hr Santeson.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle StatsCtsk:s i denna punkt framställda förslag, alt en pension af 500 r:dr årligen mätte till Cammercerådet Santeson lill utgående under hans lifstid varda beviljad, men härvid ropades starka nej, blandade med ja; i anleda, hvaraf Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge beloppet af denna pension böra bestämmas till 1,000 r:dr samt då denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
S:de punkten, ang:de öfriga delen af Utsk:s betänk.
N:o 125. R. o. Ad. fann denna punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Mauritz uppläste ett sålydande anförande:
Med kännedom derom, att Stats- och Ekon.Utsbn, ehuru i saknadaf giltiga skäl, afstyrkt Hr Ekholms motion, att R.
St. måtte hos K. M. i underdånighet anhålla det en komitté måtte nedsättas för att granska det af mig ingifna förslag till förändrad organisation af landlförsvaret, har jag ej underlåtit, oaktadt af sjukdom inneliggande, att, oberäknadt alla plenidagar äfven dessemellan, Den 26 Juni f. ni. 243 låta i Ridd.-kansliet uttaga de till utdelning varande Utskottsbetänkanderne.
I går e. m. erhöll jag sednast Stats- och Ekon.Utsbns betänk.
N:o 32 till 34 utan att likväl hafva bekommit något utlåt, öfver Hr Ekholms motion och mitt förslag, hvarföre det ock var med största förundran, jag af en händelse, sednare på aftonen blef underrättad, att det ifrågavarande utlät., utgörande N:o 23, redan af Ståndet var bifallet, med den skyndsamhet, alt det d. 21 sistlidne blef bordlagdt och dagen derpå, eller d. 22 afgjordt.
Oförklarligen har likväl just endast och allenast detta betänk, ej till mig blifvit utdeladt, förr än efter den reklamation jag, med anledn. af den erhållna underrättelsen, deraf i Ridd.-kansliet verkställt, hvilket förhållande så väl af utdelaren som af utdelningslistan kunna upplysas.
Jag har ansett mig böra tillkännagifva denna omständighet, hvilken förhindrat mig, att, då betänk, inom Ståndet förekom, afgifva de fullständiga vederläggningar å Utsk:ns till afslag anförda anmärkmr, hvaruppå jag var beredd, och för hvilka det nu ej återstår mig annat, än att dem till prot. anföra.
Efter en förulgången resumé af Organisations-Förslaget, yttrar Utsk.: ”De väsendtligaste fördelar, som Hr Stjernsvärd med sitt förslag afser, äro: l:o en ökad styrka, 2:o en minskad kostnad och 3:o ökade löner, ät befälet.” Såsom af Utsk:n förbisedt torde jag härvid få tillägga: l:o
De fördelar som hvarje riktigt utförd nationalbeväpning medföra, nemligen:
Massans moraliska lyftning genom utveckling af en god nationalanda; den väckelse lill ordning och eftertanka i det enskilta lifvet som hvar och en erhåller genom sin militäruppfostran, samt slutligen det kraftfulla understöd som en nationel regering allid härigenom har att påräkna, sä väl mot yttre flender, som inre fredss törare. 2:o Ordnandet af landtförsvaret på ett sätt, att det, med minsta möjliga freds-organisation förenar största möjliga och mest betryggande utveckling af motståndskrafter i händelse af krig. 3:o
Att anskaffningen och underhållet af manskapets beklädnad är så ordnad, att den uppmuntrar soldaten till ökad aktsamhet och ordningssinne, genom de förmåner som honom härigenom personligen tillskyndas. 4:o
Nödige förändringar uti arméens befordringslagar, på samma gäng innehållande rättvis uppmuntran ät den sanna dugligheten, som nödvändiga garantier för arméens tjentbarhet. 5:o
Okade pensioner och öfrige förmåner vid afskedstagandet för såväl befäl som trupp, hvilka, jemte de för ingåendet på pensionsstat gifna föreskrifter, ytterligare bidraga till arméens tjenstbarhet. 6:o
En rättvis återföring till sitt primitiva belopp af de rustoch roteringsskyldigheten nu åtföljande dryga skattebördor.
16* 244 Den 2S Juni f. m.
”Under hvardera af dessa synpunkter skola Utsk:n betrakta Hr Stjernsvärds förslag i jemförelse med det system för landtförsvaret, som nu är gällande.
Efter de i förslaget gjorda uppgifter utgör Sveriges närvaran - de styrka till lands:
Officerare 1,521.
Underofficerare 1,236.
Korporaler och vice korporaler 2,911.
Soldater och vederlikar . . 26,513.
Summa stridande 32,181.
Härtill kommer icke stridande . . 2,120.
Summa stående här 34,301. och 5 klasser beväring . . 81,215.
Tillsammans 115,516.
Enligt Hr Stjernsvärds förslag skulle deremot styrkan till lands komma att utgöra:
Officerare 1,579.
Underofficerare 382.
Korporaler och vice korporaler 4,460.
Stamsoldater . . 8,530.
Summa stridande 14,951.
Icke stridande 2,211.
Summa stam 17,162.
Sex klassers beväring:
Beväringssoldater 41,700.
Beväringsrekryter 20,850.
Beväringsreserv . . 62.550.
Tillsammans 142,262.
”Denna numerära öfverlägsenhet synes i Utsk:ns tanka, likväl hufvudsakligen härleda sig frän sättet att beräkna såväl beväringsklassernas antal, som deras styrka.
Förslagets författare angifver nemligen, vid beräkning af Svenska härens nuvarande personal, 5 klasser beväring af tillsammans 81,215 man, eller 16,243 man i hvarje älderklass, dä deremot det föreslagna systemet grundar sig på 6 klassers beväring, hvardera beräknad lill 20,850 man.
En rättvis jemförelse emellan de båda organisationssätten kan, enligt Utskms tanka, ej uppgöras utan att, genom beväringsskyldighetens utsträckning äfven vid det gamla systemet till 6 är, pä begge organisationerne tillämpa ett lika antal beväringsklasser.
Men om man äfven vill åsidosätta detta hufvudvilkor för ett opartiskt bedömande, så är det likväl alldeles nödvändigt, alt under begge förhållandena upplaga beväringsklasserne till samma numerära belopp, och del har derföre förefallit Utsk:n särdeles anmärkningsvärd!, att i förslaget beväringmanskapets antal inom hvarje klass blifvit, vid framställningen af nuvarande organisation, beräknadt att utgöra endast fyra femtedelar af hvad det i verkligheten är, och af det belopp, hvartill detsamma i nya förslaget blifvit uppfördt.
Upptagas beväringsklasserne
Den 28 Juni f. m. 245 i båda fallen lika starka, eller till 20,850 man, så visar sig att Sveriges försvarsstyrka, enligt nuvarande förhållanden beslår af: stående här 34,301 man. 5 klasser beväring ä 20,850 man 104,250 ” Summa 138,551 man.
Och enligt förslaget:
Stamsoldater 17,162 man. 6 klasser beväring å 20,850 man ..... 125,100 ” Summa 142,262 man.
Skilnaden utgör alltså endast 3,711 man, ehuru en hel beväringsklass blifvit tillagd den i förslaget förordade organisationen.”
Summa summarum af lusta klassens beväringsskyldige utgjorde enligt sammandragen i sundhets-kollegium för år 1846, oberäknadt Gottland, 33,115 man, hvaraf 30.358 vid mönstring tdlstädeskommit; af detta antal har, enligt förslaget, 20,850 man ansetts nödiga för landtförsvaret, eller med andra ord 6 klassers beväring utgörande 125,100 man, för sagde ändamål påräknade.