Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i det fallet ser jag icke något hinder, att ji; icke R.
St., med stöd af 36 §.
D « n 11 Julie. m. Riksd.Ordn., skulle kunna vid nästa riksdag förordna ett särskildt Ulsk., som icke toge befattning med något annat ärende än lagen.
Slutligen anser jag det vara af väsendtlig vigt, att Ulsk. tillstyrker R.
M. täcktes vid nästa riksdag förelägga R.
St. en fullständig propos. såväl i afseende på civil- sorn criminal-lagcn, en propos., deruti Regeringen bestämdt uttalar sina åsigter i de vigtigare rättsfrågorna.
Hvad criininal-lagförslaget särskildt beträffar, lärer det icke ens sättas i fråga, att det skulle inkomma till R.
St., utan att
Regeringen tillkännagifvit sina åsigter deröfver; men jag tror, att detta är nödigt, äfven hvad civillagen beträffar, så att
Representationen för sina beslut icke må sakna all ledning från Regeringen; åtminstone måste R.
St., i händelse Regeringen är af den åsigt, alt den civila lagstiftningen bör utgå från folket, undfå ett tillkännagifvaride, alt Regeringen antager, hvad folkets representanter i delta afseende besluta, på det alt tiden icke onödigtvis må förspillas med granskning af en sådan ”lunta” som nya lagen, tilläfventyrs endast för att lemna Regeringen tillfälle att genom vägrade bifall till de beslutade förändringarna visa, huru litet hon älskar nouveaute'er och huru omogna de ifrågaställa reformförslagen varit.
Mina anmärkningar sammanfattas sålunda i följande punkter.
För det första ogillar jag de skäl, uppå hvilka Utsk. underlåtit att företaga lagförslaget till granskning; för det andra instämmer jag i Utsk:s uti 2:dra punkten framställda förslag, att R.
M. ingå med und. anhållan om uppgörande af en tableau öfver lagförslaget, likväl med det tillägg, att denna tableau måtte innehålla icke blott hänvisning till de i lagförslaget upptagna motiver, utan äfven dessa motiver i kort sammandrag; för det 3:dje äfstyrker jag en und. anhållan om codifiering af författningarna och lagboken; för det \'.de önskar jag, att Utsk. måtte fästa närmare uppmärksamhet vid sättet, huru lagförslaget vid en kommande riksdag skall behandlas, och huruvida någon väg till detta mål kan beredas genom en grundlagsförändring, och för det 5:te anhåller jag, att Utsk. äfven ville fästa sin uppmärksamhet derpå, att R.
St. vid en kommande riksdag icke, såsom vid denna, blott må få emottaga ett naket lagförslag af en committé', utan en fullständig propos., efter hvilken R St. kunna ordna sina arbeten i denna vigtiga fråga.
Uppå dessa skäl anhåller jag om återremiss af utlåt.
Äfven jag anhåller om återremiss af detta LagUtskrs utlåt.
Med den lifliga önskan, jag hyser, att en gång se våra lagar förbättrade och förenklade, är det naturligt, att äfven jag högligen önskar att få se detta lagverk, som till en del, nemligen civillagen, blifvit öfverlemnadt till R.
St:s granskning, en 3i2 Den ii Juli c. m. gång pröfvadt.
Af detta mitt yttrande skall det t’äl synas, som om jag ogillade, att Utsk. icke till granskning företagit den del af arbetet, som blifvit till Utsk. öfverlemnad; men dä jag lifligt önskar, att denna granskning måtte ske på ett sätt, så att den måtte göra rättvisa åt de delar af förslaget, som förtjena den, och förkasta sådant, sorn icke öfverensstämmer med Svenska folkets önskningar och för-* dringar, liar jag inom mig måst sladga den öfvertygelse, att denna riksdag icke vore den, som borde granska lagförslaget, och jag har således, ehuru lika med Hr Dalman ogillande en del af LagUtskts motiv för uraktlåtna granskningen, icke kunnat annat än vara glad öfver, att någon granskning icke ägt rum, och jag skall således Öfvergå lill det, som nu egentligen är föremål för Utskrs behandling.
Utsk. har uti 2tdra punkten tillstyrkt, att R.
St., i hufvudsaklig öfverensstämmelse med deras vid sisth riksdag i ämnet aflåtna und, skrifvelse, skulle göra det och det.
Dalman har redan utvecklat, hvad Utsk. här har föreslagit.
Till en del har äfven jag, såsom ledamot af sista riksdags LagUtsk.
, lagt grunden till ett sådant beslut.
Jag kan icke vara mig olik, och jag önskar, att den måtte sättas i verkställighet.
LagUtsk. har likväl till en del utsträckt den tableau, som R, St. begärde, till en annan del inskränkt densamma.
För min del skulle jag, då jag gillar den utsträckning, Utsk. gjort, lika med Hr Dalman Önska, att de motiver, som skola visa fördelen af det nya förslaget framför gamla lagen, kunde på samma ställe sammanföras och ligga åskådliga för en hvar, sora hade tableauen, och jag skulle ytterligare vilja tillägga den önskan, att, sedan denna tableau blifvit fullständigt uppgjord, densamma måtte blifva till trycket befordrad och för ett lindrigt pris allmänheten tillhandahållen, på det hvar och en måtte blifva i tillfälle att göra sig underrättad om dess innehåll; äfvenledes ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att samma skrifvelse till K.
M. måtte få uttrycka en und. anhållan, att, som civillagförslaget är utgånget ur bokhandeln, en ny upplaga måtte blifva föranstaltad och allmänheten till lindrigt pris tillhandahållen, så att en hvar derom måtte kunna taga nödig kännedom.
Jag har ett så mycket större skäl för denna min önskan, som jag icke helt och hållet gillar Hr Dalmans åsigt, att propostr i afseende på civil lagstiftning i sin helhet böra framställas af Regeringen.
Jag för min del tror, att civillagarna äro af natur, att det är folket, som bor tillkännagifva, när det önskar en förändring af dessa lagar.
Man säger, att sådant icke kan ske derföre, att folket icke tillräckligen känner lagarna; men jag tror, att del, kan ske, om de åtgärder vidtagas, som jag föreslagit, och jag är öfvertygad, att om lagförslaget blir tillräckligen bekant, skola - D c w n J ii 1 i e, m. la inom nästa riksdag rösterna uttala sig på ett säkrare sätt än nu, och jag är öfvertygad, att den röst, som höjer sig med full majoritet för att begära en förändring i våra civila lagar, skall alltid få ett echo från Regeringens sida att gifva åt Svenska folket en lag, sorn det önskar.
Annat anser jag förhållandet vara med criminallagen och rättegångsordningen.
Der tror jag det vara Regeringen, som skall taga initiativet och säga: detta är den lag, som jag anser vara den rätta; delta är den rättegångsordning, som jag anser böra följas.
Detta är min åsigt af detta ämne.
Måhända misstager jag mig; men jag har länge hyst denna öfvertygelse, och det är således dessa tillägg, jag skulle önska, att LagUtsk. ville göra vid 2:dra punkten af sitt utlåt.
Tredje punkten af TJtsk:s utlåt, befarar jag endast är ett genljud af åtskilliga satser, som alltför mycket vunnit gehör bland dem, som icke tagit kännedom om förhållandet från sin början och som finna det angenämt att qvarstå vid en bristfällig, ioo-årig lag.
Man har nemi. begärt en codifiering af 17II4 års lag, d. v. s. att tillskrifva allt, hvad sorn nu gäller sorn lag.
Jag skulle önskat, att ett sådant förslag icke framkommit till R.
Jag bekänner, att LngUtsk. icke gjort sig reda för vidden af detta arbete och för följderna deraf, i händelse någon kunde uppgöra en sådan codifiering.
Skulle det ske med framgång, skulle vi först kunna förflytta oss hundrade år tillbaka; i annat fall tror jag, att man fullgjort, hvad som blifvit hegardt.
Jag anhåller att ur den för Lagcommitte'en utfärdade instruetion få uppläsa så mycket, som rörer detta ämne, hvaraf det skall visa sig, alt Lagcommitte'en till punkt och pricka fullgjort, hvad den haft sig uppdraget, och gjort en sådan codifiering, fastän tidens fordringar och kraf dervid blifvit iakttagna.
2:dra punkten uti denna instruetion innehåller, att 1734 års lagbok, i anseende till dess yttre form och indelning i vissa balkar och capitel, må dervid tjena lill grund och efterföljd, hvilket både syntes instämma med LagUtskts yttrade önskan och vore af sä mycket större vigt, sorn denna indelning ägde värde och aucloritet af sin ålder samt bidroge dertill, att den nya lagen lättare fattas bade af folket och embetsman, för hvilka den således blefve mindre främmande.
Här är till en början sagdt, hvad Comtnitteen äfven har fullgjort; ty samma balkar och capitel och samma rubriker återfinnas i förslaget, med någon obetydlig skiljaktighet.
Sedermera säger instruetionen uti 3:dje punkten, att alla de påbud, som särskildt äro utfärdade oell höra till allmänna lagen, sammandragas och der införas i den ordning, ämnenas natur del fordrar.
Detta är jlist en codifiering.
De, som yrkat codifiering blott såsom codifiering af det närvar., hafva ej gjort sig mödan att läsa efter första colon; ty derefter följer: ”att hvarje ämne med nog 9 II. 4» I Den n J lili c. lii.
g r,i nnliet urskiljes och hän fores eller flyttas till sitt behöriga ruin; att ur lagen uteslutes, hvad som antingen der eller i ännu gällande författningar icke står i förhållande till förändrade omständigheter; att der, hvarest fordras ändring eller tillägg, sådant må föreslås; att lagen, der den är tvetydig, mörk. eller ofullkomlig, må förklaras och förbättras; att för mål och redan kända händelser, hvarpå beskrifven lag icke finnes, ny lag må föreslås, samt att de läror utredas, som äro i lagen nödiga, men vår lag antingen saknar, eller ofullständigt afhandla]-; och borde iakttagas, att när förändringar, tillägg eller nya stadganden af committeen föreslås , de skäl och grunder, som dertill föranleda, särskildt uppgifvas och utredas.”
Efter denna föreskrift hafva committerade gått till väga och uppgjort sitt arbete, och man har lagt dem till last, att de infort i förslaget dessa nya läror; men de hafva blott alternativt framställt dem till följd af deras in struction.
Dessa alternativer hafva blifvit framställda, på det att, om lagen icke skulle blifva antagen här, på sätt som det tillgår i andra länder, man skulle äga tillfälle att bibehålla de gamla lärorna i afseende på arfsrätt, testamentsrätt m. m. och sålunda blott antaga den text, som blifvit föreslagen.
Sedan jag sålunda framställt historiken af arbetet, kan jag icke fatta till hvad ändamål en codifieling af 1734. års lag skulle tjena, om icke att belasta personer med ett lika svårt arbete, sorn nu sysselsatt committeen sedan :81 1 , utan att vinna annat än en lag, som icke passade för nutiden.
Ett så beskaffad t arbete kan jag icke bifalla, och jag afstyrker således LagUtsk. att tillstyrka detsamma såsom onyttigt och öfverflödigt.
Ännu en fråga återstår, som måhända är den svåraste af alla, den nemi. att finna medel, huru man skall tillvägagå för att i grundlagsenlig ordning granska ett lagförslag af den omfattning, att denna granskning måhända skulle medtaga längre tid, änden för en riksdag vanliga.
Härvid mötes man af den stora svårigheten, att vår närvarande grundlag föreskrifver, att en propos. 0111 ändring lili lagen, som af ena Statsmagten framställes, skall, för att vara gällande, af den andra Statsmagten antagas vid samma riksdag.
Jag vill icke tillåta mig att uppgifva något medel för af hjelpande af denna svårighet; meri jag vill blott tillkännagifva, att jag, för min del, anser för sådana fall, som fordra enhet i grundsatser i förening med enhet i redactionsform, fyrdt Iningen i Representationen vara hinderlig.
Om deremot fyrdelningen kunde förändras, om man kunde sammangjuta Representationen på ett rum, så lider det intet tvifvel, alt en sådan granskning kunde lättare verkställas.
Äfven med en så stor Representation som vår tror jag då, att granskningen vore möjlig, och jag tror det derföre, att jag är ölvertygad, alt, om Representationen sammankomme på ett rum för att granska
Den ii Juli e. m. 3ö ett så vigtigt ämne, mången stämma då vortf tyst, som i annat fall yttrade sig; ty det är icke så lätt att träda upp oell granska en så beskaffad lag, der den ena §. skall stå i harmoni med den andra, om det skall blifva ett helt, hvarföre äfven de personer, sorn skrifvit arbetet, borde vara tillstädes för att med upplysningar leda granskningen.
LagUtsk. har sjelf uppgifvit, huru det tillgick vid 1781 och 1734 årens riksdagar, då vår nu gällande lag antogs.
Det skedde på detta rum, i närvaro af alla 4 Stånden; men man hade en ledning af den enighet, som rådde inom Konungens Bodkammare för justitieärender, d. ä.
Råd, och äfven bland Lagcommissionens ledamöter.
Jag skulle önska, att sä äfven kunde ske nu, att vid en blifvande riksdag en sådan granskning kunde ske, dervid Högsta
Domstolens ledamöter vore närvarande och colleclivt vöre öfverens om hvad de ämnade säga i ämnet.
Detta vore en väg, som jag anser möjligt att beträda; men kan den icke beträdas, så måste man försöka att ga en annan, den nemi. att uppdraga granskningen åt ett särskildt Utskott, hvarvid likväl alltid den betänklighet uppstår, att särskilda Ulsk. icke kan granska med R.
St:s rätt, utan måste Utskts granskning undergå ny granskning inom Stånden, så att på det sältet 2tne granskningar inträlfa, en af delegationen och en af Representationen.
Den 3:dje vägen för granskningens verkställande vore således den, huruvida icke ett tillägg borde ske till 87 J. Reg.F., som medgåfve rättighet att åt en delegation inom Stånden med afgörande-rätt upplåta granskningen.
Jag vill icke tillåta mig att här förklara, huruvida denna method vore den rätta; men jag önskade, att LagTJtsk. måtte närmare öfvertänka detta ämne och till R.
St. i detta afseende ingifva ett förslag, som kunde af R.
St. antagas.
Man må svara mig härpå, att hvad närvarande Ständer i slikt fall besluta icke binder kommande Ständer.
Jag vet det äfven, och det var också skälet, hvarföre jag, såsom ordförande i sista riksdags LagUtsk., tvekade att för R.
St. framlägga något sådant förslag; men jag tror, att om föregående Ständer gå för långt, om kommande Ständer icke gilla, hvad vi gjort, vi åtminstone tillkännagifva en varm önskan alt möjligtvis bereda åt K.
Carl XIV Johan ett tillfälle att till de mångå välgerningar, Han bevisat vårt fäder-* neslund, äfven lägga den af en ny lag åt Svenska folket, Hr von Stahl, Sven Aug., uppläste följande:
Då man bjuder lill all göra sig reda för hvad LagUtsk. tänkt och uttalat i dess betänk., ang:de förslaget lill civillagen, stadnar man ytterst vid det omdöme, att Ulsk., gcnomträngdt af innerlig kärlek för det gamla och ännu bestående, utan alt undersöka bristerna deruti och huruvida botemedel deremot, blifvit erbjudna, endast haft för afsigt att tinna utvägar, hvarigenom denna undersöknings möda U6
Den 11 Juli e. m. kunde allägsnas och förslagets antagande, om ej för alltid undanrödjas, åtminstone hindras genom omgångar och former, hvilka säkerligen skulle lemna den nu lefvande generationen utan hopp om en i sin helhet genomförd förbättrad lagstiftning.
Utsk. börjar med att antyda dess åsigt, det tiden ännu icke vore inne för R.
St. att företaga någon hufvudsaklig granskning af det nya lagverket.
Efter en ganska summarisk redovisning för denna åsigt kommer Utsk. till följande resultater: 1:0 att R.
St., i öfverensstämmelse med deras vid sisth riksdag aflåtna und. skrifvelse, böra hos K. M. i lind. anhålla om förordnande för skickliga personer att författa och i god tid, innan nästa lagtima riksdag bör infalla, från trycket utgifva ett slags tableau öfver nya lagverket, sk i I jäktig— het er aa emellan detsamma och nu gällande lagar m.. m.
2:0 att R.
St. derjemte borde till K.
M. frambära den underd. önskan, att, till förenkling af vårt lagverk, alla nu gällande stadganden, som höra till 1734 års lag och uti särskilda författningar äro intagna, måtte till deras hufvudsakliga rätta innehåll införas i berörde lag, i sammanhang med dess öfriga text, uti den ordning ämnenas natur fordrar, samt delta arbete så påskyndas, att det i fråga var. lagverket må i god tid, innan nästa lagtima riksdag bör infalla, genom trycket komma till allmänhetens kännedom.
Dessa förslag, sammanträngda uti några få rader, framställa dock fordringar af den beskaffenhet och vidsträckthet, att de ej skulle kunna uppfyllas, utan att den nu upplösta Lagcommitteen efterträddes af två nya af Staten aflönade committeer.
Utsk. har således förutsatt, att de ändamål, som åsyftats med Lagcommitte'ens tillförordnande, icke ännu vunnits; att nödiga åtgärder för befordrande af dessa ändamål icke ägt rum, samt att arbetet icke äger den utveckling eller befinnes i sådant skick, att det för närvar, kan anses beredt för slutlig handläggning och pröfning.
Med den kännedom, jag sökt inhemta om Lagcommitr teens arbeten och 0111 hvad för utförandet deraf blifvit tillgjordt, är jag långt ifrån att godkänna riktigheten af berörde åsigter; och hvad särskildt angar de åtgärder, Utsk, föreslagit, linner jag dem icke blott gäcka nationens billiga väntan och motarbeta dess sanna fördelar, utan jag betrak7 tar dem såsom öfverflödiga, onyttiga och i den mån skadliga, att de, i stället att medföra någon ökad ledning för kommande Ständer, tvärtom skola än mera inveckla och försvåra det granskuingsarbete, som väl någon gång måste företagas.
I sammanhang med de förändringar, statsinstitutionerna i allmänhet undergingo åren idor) och 1810, fästade R.
St. jemväl synnerlig uppmärksamhet på nödvändigheten af lagverkets förenkling och förbättring, och anhöllo i följd der - Den 11 Juli e. m. 315 af, att K. M, mätte i nåder tillförordna en committé' för att öfverse lagarna och gifva förslag till nya.
De committerade, som fingo sig uppdraget att utstaka planen och grunderna för Lagcommitte'ens verksamhet och hvilkas förslag äfven af K.
M. antogs och meddelades committeen till iakttagande, yttrade i deras underd. skrifvelse Liand annat: ”Den allmänna civila och criminella lag, som, ”grundad pä de fordna lands- och stadslagarna, ändtligen ”fastställdes år 1734, befinnes sedan den tiden hafva under”gått mångfaldiga förändringar, förklaringar och tillägg, ”hvilka dels tidernas förändrade skick, dels tillfälliga händelser bered t, men hvilka, både i anseende till deras mängd ”och äfven ofta i anseende till deras mindre sammanhang ”med hvarandra och med eljest rådande allmänna grundsat”ser, försvåra lagskipningen och göra den vacklande.
Då ”denna lag finnes å ena sidan innehålla jemväl föreskrifter i ”vissa ämnen, som, af oeconomisk beskaffenhet, måste vara ”en snarare ändring underkastade och någon gång för locala ”skiljaktigheter icke böra vara föremål för ett allmänt stad”gande, saknas åter å andra sidan fullständighet i sådana ”ämnen, som alltid böra behandlas efter enahanda grunder ”och röra sättet att afhandla om det, som utgör föremål för ”ägande- och nyttjande-rätten och hvarom bestämda föreskrifter blifva nödvändigare i samma mån, som utvidgade ”samhällsförhållanden gifva rikare anledningar till tvisteäm”nen.
Uti den delen , som innehåller brott och missgernin”gar samt deras bestraffning, lär åter erfarenheten, huru ain ”lingen i brist af nog bestämda ordalag, hvarmed beskaffen”heten af brott borde utmärkas, eller genom en ofulfstän”dighet, hvilken någon gång röjes, då särskilda, i lagen icke ”omnämnda brott böra straffas, domaren ofta kommer uti "en förlägenhet, som är äfventyrlig både för honom sjelf ”och den allmänna eller enskilda säkerheten, samt att icke ”alla i lagen utsatta straff numera torde vara de lämpligaste ”till förbrytelsen eller medföra samma verkan för olika clas-» ”ser af brottslingar; och i anseende till rättegångssättet har ”redan länge klagan blifvit förd öfver formerna, långsamhet ”ten, advocaturens chicaner samt svårigheten, som ofta nog ”inträffat, att få rätter domstol bland mängden af särskildt ”inrättade"
&c. — Sådan var den då för tiden rådande tankan om Svenska lagverkets skick och om vigten af lagarnas öfverseende och förbättring.
För att finna, det lagstiftningen under de 23 år, som sedermera framflutit, icke vunnit i reda och enkelhet, må man rådfråga samlingarna af de spridda, med allm. lagen gemenskap ägande författningar, sorn, för att afhjelpa täta tillfälliga behof, dels omedelbart från högsta rnagten och dels i följd af gjorda motioner vid riksdagarna Utkommit och försvårat lagarnas kännedom både för domare och^allmänheten.
Också hafva vid hvarje riksdag nationens 3 iS Dcu ii Juli e. ra. representanter yttrat önskningar för afhjelpande af härigenom åstadkommen osäkerhet och förvirring i lagskipningen, samt yrkat, att för detta ändamål Lagcommitte'ens arbeten måtte i möjligaste måtto påskyndas.
Emedlertid synas dessa arbeten hafva fortgått med den sorgfällighet och varsamhet, ämnets beskaffenhet fordrat.
Som bekant är inkoramo flera domare och andra kunniga personer, dels af egen drift, dels efter särskild uppmaning, med uppgifter å befunna brister i lagarna samt förbättringsprojecter.
Lagbalkarna titgåfvos småningom under åren i8i5, 18(8, 1819 och 1822 med motiver och protocoll.
Efter deremot inkomna anmärkningar, och sedau jemväl juridiska faculteten vid Upsala universitet blifvit hörd och afgifvit utlåt.
, företogs arbetet åter af Lagcommitte'en, och nytt full— ändadt förslag till allm. civillagen samt rättegångsordningen i tvistemål med motiver, omröstningsprotocoll samt, i vissa fall, alternativa projecter utgåfvos år 1826 af trycket och meddelades särskildt
Rikets domstolar och de flesta publika embetsverk.
Derefter hafva Götha och Skånska Hofrätterna afgifvit fullständiga, genom trycket allmänheten meddelade ullåttn öfver civillagen, äfvensom densamma undergått granskning i Högsta Domstolen, hvars protocoll äro till LagUtsk. öfverlemnade.
Och det är efter alla dessa omgångar, alla dessa pröfningar, sorgfälligt verkställda under loppet af mer än två decennier, af män med bepröfvadt nit, skicklighet och erfarenhet, — efter alla de uppoffringar, staten gjort för att ernå en säker och stadgad lagskipning, som det nuvar.
LagUtsk. icke finner arbetet moget för en allvarlig behandling, icke mera utredt, än att det skulle underkastas ett slags ny cirkelgång, icke angelägnare, än att för tillvägabringande af nya betydningslösa åtgärder hufvudsakliga granskningen deraf må till en obestämd framtid uppskjutas.
På den punkt, dit LagUtsk. således velat föra oss, må vi dock icke sorglöst stadna.
Skyldigheten att tillfredsställa nationens mer och mer tilltagande behof af säkerhet i borgerliga förhållanden genom en på allmän rätt grundad lagstiftning och en af onyttiga, invecklade former oförvillad lagskipning påkallar en handläggning, som väl betänksamt, men dock med möjligaste skyndsamhet må leda till ändamålet; och det är derföre jag utbeder mig få genom några speciellare anmärkningar söka ådagalägga både den i min tanka ringa vigten af LagsUtskts skäl och oantagligheten af de derifrån hemtade förslag.
Såsom hufvudgrunder för Utskrs dilatoriska projecter anföres, att crirainallagen, ehuru af Lagcommitteen aflemnad i fulländadt skick, likväl ännu ej undergått granskning i Högsta Domstolen, så att, efter Statsrådets hörande, nådig propos. 0111 antagande deraf kunnat göras; att då från civillagen blifvit uteslutna de ansvarsbestämmelser, som fo - Den ii Juli e. m. 3ig rekomma i civila balkarna af 1734 års lag, förstnämnde lag ej kunde, utan att medföra ett i vissa afseenden strafflöst tillstånd, sättas i verksamhet annorlunda än i sammanhang med criminallagen, och cn granskning af den förra ensam ej blifva annat än en preliminär åtgärd, möjligtvis utan väsendtligt inflytande på den slutliga pröfningen; alt någon särskild granskning af vissa balkar ej heller kunde äga rum, med afseende jemväl derå, att straffbestämmelserna mäste uppsökas i criminallagen, samt att utlåt, öfver de vigtigaste principer, såsom rörande äktenskapslagen, arfsrätten, testamentsrälten, sakrätten m. m., jemte en tabellarisk uppställning af skiljaktigheterna emellan gamla lagen och förslaget, förutsatte granskning af hela lagverket och icke ledde till något resultat, enär kommande Ständer i alla fall sjelfva mäste granska dessa principer ånyo och möjligen godkände andra åsigter.
För den, som vet att göra sig reda för gränsorna emellan civil- och criminallag , emellan lagar, som bestämma personliga och reella rättsförhållanden, och dem, som stadga straffpåföljder för öfverträdelser och rättskränkningap, lärer det förefalla temligen oförklarligt, hvarföre ej civillagen skulle kunna granskas och jemväl, om så fordrades, sättas i kraft, oberoende af criminallagen.
Bland föremålen för civillagen äro de flesta af den art, att tvister derom ej kunna leda till någon tillämpning af straff, utan endast till bestämmelse af skadeersättning.