Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har väl anfört sora grund till den sistnämnde högre afgiften, att de båttre formade pannorne gifva anledning till öfverproduction af brännvin, men man bränner säkerligen ej mer ån som supes, och till denna production har man redan hunnit; det onda som Brånn vinsförtåringen medförer, kan åtminstone till en del genom nyttiga PolisOrdningar förekommas, derom torde den kunna öfvertygas som uppmärksamt genomrest Skaraborgs Lån, sedan Hans Excellence Herr Grefve Adlersparre och nuvarande vice Landshöfdingen Herr Ehrenborg fört styrelsen inom detta Lån, särdeles om inan kände den oordning, som der förut var rådande.
Jag föreslår derföre vördsammast en sådan förändring uti Författningen angående förenämnde tvenne omständigheter, ”att den som begagnar tillåtelsen att på ett ftålle bränna för tvenne särskildta Hemman, icke för den eller de pannor han dertill nyttjar, ålågges betala högre afgift, än han borde erlägga, om han med lika redskap brånnde på båda dessa Hemman, och att man icke må beläggas med högre afgift för Brännvinspannans särskildta bättre eller sämre skapnad, utan att afgiften endaft bör bejtämmas af pannans florieh, i jemförelse till det Hemmantal, hvarföre man är berättigad bränna.
Slutligen föreslår jag att den rättighet
Stå* dernes innevånare äga, att sammansätta sin Brännvinstillverkning uti ett eller flere Brånnerier, med iakttagande af öfriga dem lemnade föreskrifter, äfven måtte på samma satt lämpas till åbo - Den 28 Februarii'.
815 erna på ett hemman eller uti ett Byalag, att äfven dem tilläts, i händelse de det åstunda, sammansätta sig om Brännings-rättigheten mot de vilkor, att Kongl. Maj.t och Kronan af ett sådant sammansatt
Bränneri åtnjöt lika inkomst som af alla åboerne skulle utgå, om de hvar för sig brände med de för dem tillåtna pannor af minsta kannerymd, eller om den sammansatte Pannerymden utgjorde mer, då med en efter författningens mening vid andra sådana tillökningar, lämpad förhöjning.
Jag anhåller att detta mitt yttrande må communiceras med de öfrige Stånden samt remitteras till Bevillnings och Oeconomie-Utskotten.
De stora eldsvådor som ödelf jdt Norrköping och Borås, den skada som genom sådana olyckor drabbar ej mindre ägarne sjelfva, än äfven många gånger deras creditorer och de förluster, som dessa olyckor förorsaka så väl allmänna Brandförsäkrings-Verken, som äfven sjelfva Staten, och hvarom Rikets Ständer nu blifvit erhindrade, genom den af innevånarne i Norrköping och Borås sökta lindring uti allmänna bevillningen böra efter min öfvertygelse föranleda omtankan, till stadgande af sådan byggnads-ordning för Städerna, som i möjligaste måtto kan förekomma dylika förödelser, utan att lägga andra hin - äi6 Den 2S Februarii, der för medborgares rättighet, att sjelfva disponera sin egendom, ån de som åro oumbärliga för bevarandet af så väl grannarnas förmögenhet, som upprätthållandet af det allmänna båsta.
Städernas innevånare nöjde sig för i å 2 sekler tillbakars med en vånings trådhus, uti hvilka uppkomna eldsvådor möjeligen kunde släckas; nu äter föranleda yppigheten och hårdén uppbyggandet af trådslott, hvilka vid dylika olyckstillfällen gifva sådan näring åt elden, och genom sin höjd så sprida den, att mensklig hjelp sällan kan hindra dess förödelser.
Min tanka år viss icke, att inskränka någon medborgares rättighet att bo så präktigt han behagar, men jag tror att den Stadsbo, som åstundar uppföra stora höga hus, bör åläggas dertill begagna sådane materialier, som bäst utestänga eldens åverkan; visserligen vore det väl om alla Städer kunde byggas endast af sten, på sått som för Stockholm, Götheborg och Uddevalla lärer vara stadgadt, men då detta för många af de öfriga torde blifva för kostsamt, föreslår jag vördsamt: 1) Ått innevånarne uti alla Städer, der stenhusbyggnader icke redan åro uteslutande föreskrifva, måtte förbjudas, att hådaneftsr bygga högre trådhus ån en våning, med en takresning, hvilken i intet fall finge öfverskrida halfva husets bredd. 2)
Att jben 28 Februarii, 817 2) Att två våningshus kunde få byggas af tegel och korsvirke, såsom i en del Skånska Ståder, med eller utan revetering af tegel, samt med lika föreskrift i afseende på takresningen, men att alla så höga hus helst borde af sten uppföras. 3)
Att alla hus, högre ån 2 våningar, eller med högre takresning än förenåmndt år, ovilkorligen skulle af sten eller tegel uppföras, och med brandmurar samt tegellagda trossbottnar förses. 4)
Att inga nya hus hädanefter fingo brandförsåkras som byggdes annorlunda ån uti föregående punkter föreskrifvit år, likasom att tak af halm, af näfver och torf, af spån, bråder, eller andra sådana brännbara åmnen, ovilkorligen bor de inom Städerna förbjudas. 5) Att inom Stadens stakett icke borde finnas eller uppbyggas lador eller logar för inbergning af skuren säd, eller upplag af halm, och icke heller sådane gjuterier eller andra verkstäder, hvartill fordras ugnar, som kunna orsaka olyckor; och 6) Att alla upplag'af trådvaror, tjära, beck, med flere sådane eldfångda artiklar, borde flyttas tillräckligt långt utom ståderne.
Om sådane allmänna stadgar antogos, och Ridd. o. dd.
Prof. I. B. 53.
Dea 2 g
Februari b£ vederbörande auctoriter lämpades efter särskilta local-förhålianden, så kunde man hoppas, att Svenska Städerna hädanefter, mer ån hittills skulle förskonas för eldens våldsamma härjningar, så väl enskilt som allmän förmögenhet bättre kunna skyddas, och allmänna hjelpsam** Jieten mindre efta behöfva tillitas, samt sålunda med mera kraft kunna biträda vid de olyckor, dem mensklig omsorg och försigtighet ej kunna förebygga.
Att detta yttrande må blifva communiceradt de öfrige Stånden och till OeconomieUtskottet remitteras, derom anhåller jag vördsammast^ Lades på bordet.
Herr Stjerncreutz, Pehr Niclas, hade in„ lemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande; (Se Bilagan N;o 10.)
Herr Hjerta, Guftaj, upplåste följande tvånne Memorial.' (5e Eilagorne N:ris ll och ra.)
Den 28 Februarii. jij Dessa tvenne Memorial lades på bordeti Friherre Pojfe, Chrifteri anförde skrifteligen:
(Se Bilagan Njo i3.)
Herr von Becker, Carl Johan, upplåsta följande:
(Se Bilagan N:o i4.) Lades på bordet.
Herr Gyllenheim, Eric Guftaf,* anfördg skrifteligen:
(Se Bilagan N:o i5.)
Herr von Hartmansdorff, Augujtt upplål ste följande.- fSe Bilagan N:o 16J Lades på bordet.
, 820 Den 28 Februarii, Friherre von Saltza, Guftaf, hade inlemnat tvänne Memorial, hvilka upplästes, så ly* dande:
(Se Bilagorne N:ris 17 och 18.J
Dessa 2 ine Memorial lades på bordet.'
Grefve Bechfries, Corfitz Ludvig, hade inlemnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N;o 19) Lades på bordet Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ett qvart till 3 e, m.
Lagerheim, B i 1 a g o r till Höglo f lige Ridderskapets och Adelns Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1823.
Fänta Bandet.
STOCKHOLM, Tryckt kos Olof Grahn, 1825.
Bilagor O till Pleriiprotocollet för cl. 24 Januari!.
Ho i.
Grefve Hård, Gnrl Gurtäf:
Vid ett föregående Plenum har Hr Grefve vort Schwerin yikat elen sats, att det uti 41 utåt' Riksdagsordningen af den 10 Februarii 1810 innehåHne stadgande: ”1 Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon af förenämnde personer deltaga” _ skulle utesluta de i samma § förut uppräknade personer från deltagandet i val till Bänkman och från utöfningen af Riinkmans befattning, samt begärt* att proposition måtte göras:
Om icke Ridder6kapet och Adeln skulle finna vara rätt, att, jemte Riddarhusordningens 43, 44, 45 och 46 § §., hvilka vanligen blifva uppläste, innan Bänkmansvalet företages, också RiksdagsOrdningens 41 §• måtte uppläsas, emedan detta lagbud förmenar de i densamma uppräknade, ansvarige Embetsman, att i val till Ut« skotts Ledamöter deltaga* Skälen för detta yrkande äro hämtadeé dels från den yttrade öfvertygelse, att det Vore mot Grundlagens anda stridande, att dö 4 Den 24 Januarii. personer, sorn icke få deltaga i Utskott eller i närmaste valet till Utskotts Ledamöter, likväl skulle vara berätt;gade, att i de föregående valen till Bänkman och Electorer deltaga, dels af den ät Ordet Utskott gifna tydning, att dewned skulle i ofvannämnda § förstås äfven sammansättningen af Bänkafdelningar, Bänkman och af Electorer, Då jag icke bestrider det förra, utan tvärtom instämmer deruti, att det inflytande på rigtningen af ett Utskotts verksamhet, som man af en ansvarig
Minister eller annan högre Embetsman, i egenskap af Elector, trott kunna åstadkommas, och hvilket af Grundlagen velat förebyggas, lika mycket, ehuru ej så omedelbarligen skulle kur.na af samma person, såsom Bänkman eller till Bänkman väljande, beredas, och *tt således G-undl g r.s anda fordrar de i merarämnde $ uppf iknade personers uteslutande från delragande i alla de föregående valen, kan jag likväl ej medgifva rig'igheten af den åt ord t Utskott gifnatydning och den, i följd deraf åt ifrågavarande stadgande utöfver bestämda ordalydelsen, gitne utsträc ning.
Visserligen skulle i sådant tal eller skrift, der man någon gång af ordens sammanhang får sluta till de<as betydelse, ordet Utskott kunna få en sådan, sorn nu deråt ville gifvas men i fråga om Grundla* gar, derom Regeringsformens 8? § stadgar: ”Efter deras ordalydelse skola de t hvarje särskildt fall tillämpas,mäste orden ha en bisstämd betydelse och den är åt ordet Utskott Den 24 Januarii. 5 gifven i 53 §• af Regeringsformen, der dek heter: ”de Utskott, hvilka skola årenderna bereda” Uti Grudlagarne förekommer aldrig detta ord annorlunda, än med hänsigt till sädane beredande icke till väljande sammansättningar af Ständens Ledamöter.
Så vida den betydelse, som Herr Grefve von Schwerin velat åt ordet Utskott gifva, att nemligen hvar och en af de 50 afdelningar, hvaruti Ridderskapet och Adeln indelas, äfvensom de valde Bänk. männen och Electorerne, utgjorde, hvarje sammansättning för sig, ett Utskott, varit den, som dermed i 41 $. af Riksdagsordningen åsyftats hade der icke behöfts sägas mera. än : ”1 Utskott må icke någon af förenämnde persöner deltaga’’ och de tillagde ordent ”eller val till Utskotts Ledamöter” hade då icke någon egentlig mening.
För öfrigt innehåller 12 §. af Riksdags-* Ordningen den föreskrift, att Riddarhusordningen, likasom öfrige Stånds Ordningar, bör vara i öfverensstämmelse med Grundiagarne författad.
Den nu gällande måste anses vara af denna beskaffenhet, då den blifvit af Ridderskapet och Adeln beslutad och af Kongl.
Maj t gillad och stadfästad, samt till obrottslig efterle'nad antagen och kungjord.
Denna Riddarhusordning stadgar i 21 alt ”Ridderskapets och Adelns närvarande hela antal delas uti 50 serskilda , men till beloppet lika delar,” samt att, sedan detta blifvit verkälidt, uppropas hvarje afdelning för sig, som begitver sig inom skranket, att förrätta Bänksnansval, hvarvid hvar och en inlemnar en 6
B,en 24 Januariit sluten sedel, teknad med en af de personers namn, som i afdelningen finnas, då den, sorn de fleste rösterne erhållit, är behörigen vald Bänkman.3’
Dessa stadganden, som icke in' nefatta minsta undantag, äro till ordalydelsen alldeles lika med dem, som innehållas i 23 §. af RiddarhusQrdningen den 31 Mars igro och öfverenstämma med RiksdagsOrdningens 41 §, elter dess bokstaf och i den mening, den vid flera föregående Riksdagar blifvit tillämpad, men vore rakt stridande emot nämnde Grundlag, i den mening, som d råt af Herr Grefve von Schwerin vill gifvas.
Jag kan icke föreställa mig så^om möjligt, hvarken att man så litet skulle vårdat Constitutionen, att RiddarhusO'dniogen. utfärdad den 31 Mars igro, skulle blifvit författad i motsägelse med en så nyss förut, eiler den 10 Februarii, utfärdad Grundlag, Riksdagsordningen, elier att ett stad" agander nämnde Grundlag skulle, viden samma år hållen,och vid tre, icke långt efter hvarandrainträffade.
Riksdagar, så allmänt råkat i förgätenhet, eller de6s mening så allmänt missförståts, att icke någon enda röst skulle höjts, för att upplifva minnet deraf, eller väcka uppmärksamheten på dess rätta förstånd.
Ett olika begrepp med det som Herr Grefve von Schwerin nu hyser om meningen af RiksdagsOrdningens 45 §. mäste således ägt rum, och äfven varit det rätta och en förklaring deraf eller cn förändring af sjelfva stadgandet torde derföre böra sökas i den ordning, Regeringsformen föreskrifver.
Dan 24 Januaril', Om jag uti det nu anförde icke misstagit mig, måste den af Herr Grefve von Schwerin väckte motion, såsom åsyftande förklaring af en Grundlag icke böra, emot 8i och 83 §. §. af Regeringsformen, i Ridderskapets och Adelns Plenum förekomma till öfverläggning, utan ef-i ter föregången anmälan hos det blifvande ConstitutionsUtskottet.
Jag hemställer derföre, om Herr Grefven och LandtMarskalken, med tillämpning af ofvanberörde § § af Regeringsformen, må kunna framställa den af Herr Gref-; ve von Schwerin begärda proposition.
Friherre Björnstjerna, Magnus'.
En värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin har i Riddersk«petsoch Adelns törsta Plenum väckt fråga, huruvida Regeringens ansvarige Ledamöter böra kunna deltaga uti Bänkmannavalet samt sjelfve blifva Bänkmän j jag börjar medgifva att den värda Ledamoten ej saknade anledning till denna motion i RiksdagsOrdningens 41 §. men får likväl anmärka, ait skälen icke alla tala till förmon deraf, och att äfven andra ganska giltiga skäl finnas för sakens bibehållande i dess nu varande skick.
Ehuru sjelf ej närvarande då Herr Grefve von Schwerin först gjorde sin motion, har jag likväl af den kännedom jag deraf nu sedan inhämtat, trodt mig finna följande; 8 Den 24 Januarii, Grefve von Schwerin påstår: 1:0.
Att sjelfva ordalydelsen i Riksdagsordningens 4» §• innebär ett förnekande åt Regeringens ansvarige Ledamöter att blifva Bänkman, ejler att i Bänkmannavalet deltaga. 2 0
Att rättsprincipen fordrar, att dea för ett Utskott ansvariga Embetsmannen (icke ens indirect) deltager i valet af dess Ledamöter.
Hvad ordalydelsen i Riksdagsordningen 41 § be.träffar, är den visserligen mera talande till förmån för Grefve von Schwerins tänka, än för en motsatt, ehuru ej fullkomligen bestämdt.
Jag får likväl hemställa till Ridderskapets och Adelns bcpröfvande, om ej på Riddarhuset RnidarhusOidningen bör följas så länge den ej uppenbart är i motsatts med Grundlagen, hvilket ej är fallet- Denna gör tj undantag för någon att blifva Bänkman och att vä^ja till Bänkman.
Gammal häfd plägar göra lag där lagen är tvetydig och denna häfd har varit sådan den nu är, icke allenast sedan 809, utan äfven från 173 ' till 1773 då Riksens Råd, ansvarige för Riksens Ständer, likväl deltogo i Bänkmanoavalen.
Hvad nu rättsprincipen beträffar, att den Den 2't Januarii, 9 sorn är ansvarig eller redogörande för ett
Utskott icke ens indirecte bör deltaga i valet till dess Ledamöter, borde denna åtminstone i dess egenskap af rätts-princip vara lika för alla, man kunde då förväntat sig att Herr Grefve von Schwerin äfven föreslagit, att alla de af Ridderskapet och Adeln, hvilka sedan förledna Riksdag varit endera BancoFullmägti* ge, RiksgäldsContoirets Fullmägtige, Riksens Ständers Revisorer 6åsom alla dels redovisande dels ansvarige inför Riksens Ständer och deras Utskott, samt RiddarhusDirectionen, såsom ansvarig för Ridderskapet och Adeln, borde uteslutas icke allenast från allt deltagande i valet till Bänkman, men äfven från rättigheten att blifva 6å väl Bänkman som Elector, hvilket i analogie med Herr Grefve von Schwerins Motion, RiksdagsOrdningeas 41 § dem rättvist tillegnar.
Samma af Herr Grefve von Schwerin framställda rättsprincip, att ingen bör utöiva val till
Domare, som honom bedömer, är äfven vederlagd af en annan af Sveriges Grundlagar, Tryckfrihets Lagen, der Juryn väljes af sjelfva den anklagade.
Hvad mig enskilt sorn Föredragande 1 Commandomål beträffar, är jag ojäfvig i saken, ty jag är icke nämnd i 41 §. at Riksdagsordningen och kan således blifva icke allenast vald till Bänkman och Elector utan afven till Utskotts Ledamot, med undantag af ConsiUutionsUtskottet, likasom Presidenten i StatsCon - 10 Dm 24 Januarii, toiret kan blifva vald till alla andra än Stats-- Utskottet, för hvilxet han är redogörare.
En värd Ledamot af detta Stånd har,1 med sökt anledning af 41 §. af Riksdagsordningen, föreslagit uteslutandet af tjenstgörande StatsMinistrar , StatsRåd , JustitiasRåd, HofCantzler, JustitiaeCantzlerJustitiaeOmbudsman och StatsSecreterare frän rättigheten att i Bänkmansval deltaga och att till Bänkman kunna väljas.
Detta förslag upplöser sig i 2'ne frågor.
Stadga 1111 gällande constitutionella Ordningar ett sådan: uteslutande?
Ar ett sådant uteslutande enligt med de fordringar 3 andan af vår Statsförfattning kr clfv er?
Hvad första frågan beträffar3 bär man som premiss medgifva att en bokstaf g efterlefnad af Grundiagarnes föreskrifter är af yt-: lersta vigt, utan någon rättighet till analogisering eller förklaring, ty eljest skulle en olika uttydning kunna giiva motsatte resultater åt våra vigtigaste constitutionella stadgande, hvaraf vi i förflutne RiksMötens
Historia må hända ej sakna exempel pä vådan.
Denna bokstafliga efterlefnad anbefalles också i Regeringsformens 83 §.
RiksdagsOrdningens 4r §, lemnar namn le Herrar säte och stämma inom sina Stånd, då de eljest dertill^ berättigade äro, dock, sorti Den 24 Januarii. n Olden Falla, ”/ Utskott eller val till Utskotts Ledamöter nid de ej deltagaEnligt 28 §.
Riksdagsordningen skola Utskotts Ledamöter, utom af BondeStåndft, ovillkorligen väljas genom Electorer.
Således känner
Riksdagsordningen skillnad emellan val till Electorer, och till Utskotts Ledamöter.
Riddarhusordningens 21 §. föreskrifver, huru de förra inom vårt
Stånd böra väljas, nemligen, att samtlige Ridder skåpets och Adelns närvarande hela antal välja
Bän kmän och dessa sedermera Electorer.
Alltså långt från att de
Constitutionella ordn>ngarne förbjuda oftanämnde Ledamöter att deltaga i valen till Bänkman och att dertill kunna väljas, stadga de det förra uttryckligen Afgörandet af den andra frågan, eller örn desse
Ledamöters uteslutande är enligt med de fordringar, andan af vår Statsförfattning krafve?, beror på den möjliga nyttan eller faran af deras deltagande i våra val.
Fara kan endast uppkomma genom det personliga eller moraliska inflytande, dessa Ledamöter kunna utöfva.
Det förra, det enda, deras uteslutande från allt val förekommer, kan aldrig vara vådligt, då deras antal utgör en så ringa del af Höglofl.
Ridderskapets och Adelns.
Det sednare eller det moraliska inflytande, deras ställning i samhället och deras egenskaper kunna gifva, förekommes af ingen lag.
Tvärt* om, liksom hvarje kraft, man förgäfves söker hämma , blifva dess verkningar så mycket starkare, ju mera de mäste bryta sig Igenom X2 Den 2^ Januarii% hinder- Men vi äga, mine Herrar, ett säkrare stöd mot det vådliga af ett ministerielt inflytande, i den känsla lör Fädernesland, för sanning och för egen öfvertygelse, sorn alltid ledt Sveriges Ridderskap och Adel, och som, så ofta det påfordrats, gjort detta Stånd till ett skyddsvärn, än för Konungamagten mot sjelfsvåldet, än för Folkets sanna frihet mot despotismens ingrepp, Då vår nu gällande Riksdagsordning stadgades, beslöto Riksens Ständer visligen, att ej förneka ett rum ibland sig åt de män, Konungen uppdragit de vigtiga förtroenden att gifva råd i Regeringsärenden, eller att utöfva dess högsta domsrätt.
De hade kanhända bordt gå ett steg längre, äfven lemna dem rättighet om medbröders förtroende gålvo dem detta uppdrag, att vara Ledamöter i Utskotien, med undantag naturligtvis af det, der deras egna handlingar undergå granskning.
Ut kottens ändamål är att öfverlemna till Standtn de till dem hänskjutne mål så fullständigt be;edde att
Stånden sjelfve kunna stadga små individuella åsigter och derefter fatta sina beslut.
Och hvdka män, mine Herrar, kunna hattie lemna upplysningar vid offentliga ärendens beredning än de, som sjelfve laega hand vid Styrelsen?
Och hvilken tara för inflytande på Ståndens be lut, kan uppkomma af Ledamöters medverkan i målens beredning, som i aila fall
Sga rättighet i sjelfva besluten deltaga.
Den a4 Januarii, i5 England, detta land, till hvilket man alltid åter konim r, då det är fråga Om den sanna eller Monarkiskt constituuonella Irihetens institu ioner, England känner ej något hmder för Lagstiftningens begagnande af Ministrarne* insigter, vid allmänna frågors beredning.
I de Comittéer, motsvarande våra Utskott, d^ bägge Hus n formera', hafva na tan aldrig saknat» Ledamöter af M nisté en. och ännu har ingen röst af oppositionen trott sig deri finna våda för Britanmens frihet,.
Med stöd af hvad jag nu yttrat, förmodar jag, att Högloft.
Ridderskipet och Adeln finner, att ifrågavarande dess medlemmar ej kunna förnekas, att i Bankmansval deltaga, eller att till Bänkmän väljas; och jag förbehåller mig rättighet att framdeles få i lagenlig ordning föreslå sådan ändring i 41 §■ af Riksdagsordningen, sorn om den antage , kan lemna kommande Ständer frihet, att äfven inom sina Utskott begagna uppiysie och förtroende ägande Ministrars insigter.
N:0 4- Herr von Hartmansdorff, August:
Frågan är, så vidt jag kunnat fatta Herr Grefve von Schw rins motion, tj om någon lag— förändring för ögonblicket, utan den åsyftar att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksam* het på de motsägelser, hvartill Lagarnes stadganden i dessa afseenden lenina rum.
De sy4 Den 2.4.
Januarii, nas mig icke vara fullständigt upptagne, jag vill derföre söka att vidale u v 'Jua dem och derjemte uppgifva sältet att dem undvika.
Är meningen med Riksmötena, att dels genom folkets granskning af raagtens utöfning och allmänna medels förvaltning, samt utkräfVande af ansvar för bägges missbruk elier vanvård, dels genom deltagande med Regerin. gen uti Lagstiftning och Statsreglering, förekomma den ensidighet i åsigter och det väld eller vårdslöshet i verkställigheten, hvilka pläga vara den obegränsade rrngtens oskiljag* tiga följeslagare: så synes det vara klart, att de Embetsman, som ifrån en föregående Riksdag till den, som äger rum, under längre eller kortare tid stått i spetsen för någon viss Styrelsegren , eller någon del deraf, som förberedc och föraniedt Regeringens åtgärder, icke må stå i spetsen för, eller deltaga i de Utskott, sorn skola utöfva Riksens Ständers gransknings, rätt, eller förbereda och föranleda deras åtgärder.
Det skulle eljest bända, att dessa Embetsman blefve sina egna granskare, och att de samma som ledt Regeringens öfverläggningar och beslut, äfven komme att leda Rik» sens Ständers.
Deras granskning af magtens utöfning och Statsmedlens användande, deras deltagande i Lagstiftning och Statsreglering vore då i det närmaste tillintetgjord, och Riksdagarne förvandlades till en formalitet, hvarigenom stämpeln af Folkets gillande eller deltagande trycktes på åtgärder, hvarom Riksdagens Ledamöter föga vetat, eller hvaruppå Den 24 Januarii. de föga kunnat verka.
Förhållandet blifver i det närmaste lika, om Statsmagtens högsta organer få deltaga i valen till Utskottens Ledamöter.
De skola då söka att ditsätta män, som tänka lika med dem, och i Riksens Ständers Utskott icke representera folket, utan, i sjelfva verket, Regeringen.
Jag torde här, en gång för alla, få äran anmärka, att jag med orden Regeringen, eller Styrelsen, städse me-s nar Konungens Rådgifvare.
Herr Grefve Schwerin har upplyst, att de män, som vid Statshvälfningen iSoy hedrades med detta höga förtroende, så lifligt insågo följderna af de missförhållanden, jag sökt utleda, att de icke en gång trodde 6ig böra deltaga i Pleni öfverläggningarne.
Invändning gjordes deremot, och på grund, emedan meli. ngarnes strid vid målens afgörande bör för-' anleda till insigt och oväldighet hos de beslutande.
Grundlagens stadganden borde rättas derefter och liksom Folkets ombud icke borde få deltaga i Allmänna Beredningens eller i StatsRådsBeredningens behandling af må* len: 6å borde ej heller enligt 41 §.
Riksdagsordningen , Regeringens Ledamöter och förnämsta organer, samt Ständernas inför dem ansvarige Ombudsman, få deltaga i Utskott eller val till Utskott.
Denna föreskrift kunde, utom hvad den sistnämnde beträffar, endast angå Ridderskapet och Adeln, emedan Konungens Rådgifvare och Rikets högste Domare svårligen kunna höra till Preste- Borgare- eller ^ondeStånden.
Men just. för det Stånd, som i6
Den 24 Januarii, föreskriften angick, förringades hennes verkan derigenom, att det af gammal haid bibehöll, utom Riksdagsordningen en särskild Ståndseller Riddarhusordning, hvaruti Electorer, som af Grundlagen äro okända, eller de så kallade Bänkmännen, och deras val, stadgades, utan att de i 41 §•