Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
10^9 ock i ett particuliert oeconsmiskt afseende en fonsatt arrendering finnas nyttig, säsom t. ex, wid Skarby till befordran af Linncwäfnad och Blekerier, samt kanske wid Allingsås som warit ett stamhåll »ör den fin-ulli» gaste far-aswel och för yllcrillweckningar «. s. tv. Samma allmänna sch enskilda särman, syms älwen åtfölja alla Kungsängars försäljning genom ane» tion till skatte l-rsuuung, lä snart neni!. arrende peno» den tilländaluptt.
Hof Stallen kunna dä wid wittorens stadgande, förutan alt särskildt beswär orr bekjenas med nödigt hsförräd samt tillika närliggande Städer och Byar, med swaga höbo» d winna undsätt» ning med bade foder och höstbete.
MaittS och NiketS Kammar Collegium, finge genom sädane widtagne Författningar en förminskad omsorg och Bytes Conroirct som sa oförtänkt berevk mangen redlig medborgatcS olycka kunde dä äntcliaen Upböra.
Bade Regering och Ständer hafwa ofta warit m d iwister om KungSgärdarS uplZrelse och för» bättring, sytzelsakke och hafwa sädane omwaxlande oe» eonomiska sörfakkningar medfört bade allmän och en» skild förlust.
Ett lika stadaadt beslut bör en gang widtagas om Kronans Upsala öde, som i en lycklig stund skett om Kronohemman i gemen.
Hwad utse» ende skulle wäl detta Rike hafwa, om alla Krono» hemman ännu wörö i sädane äboers händer, som af Kronans EmbetSmän wräkas kunde?
Om detta statistiska högmål om Kungsgårdars skatteköp winner wär patriotilka Konungs och yplyste Ständer» bifall, borde till förekommande all framtida osäkerhet ett sadan» beslut wid nästa Riksmöte i grundlagen intagas.
Om all annan ombytlig besittning som med rätta kal - IO7O Den i§ Drccmbrr. las ett posrssio iulius säsom Officers Vestö gen uplatos riH Mttcköp, sä säoöktes i'sde!ni.,gshasware>rS inkomst och kunde inom x Seculnm icke' ost jordens afkastning as Rikets inncmäuare oH a' boMpcn förtäras, och komma ull införMlstring as Tala, Smör, Ost, Hudar, Lur, Hampa ait rrvhör-, dä rom!, tillika alla oeconomiM iörcrag med wisa författningar un, derstöddeS.
Direckcur SvsäanLchruL anförde:
Da ; Högloft.
S!-'-rrEKMtr<ts Plenum den 24 dennes olika meningar upstätt om förmänklgaste an» ivändandct ef de lill Riksens Ständers disposition up,-- lätne Knnqcgärdar torde mist nu lMtas att närmare förklara, hwad jag dä hade äran munteugeu as,söra.
Bland de Ml ur hwilka jag Åtminstone, säsom alrernative wagade yrka pä Kungsgårds jordens indelning kill hemman och deras försäljning till Mttc, mä först 0»förås den allmänt godkända prwcipe,. att eu fullkomlig ägande rätt till jorden är den kraftigaste upmuntran till d.ch för Samhället sörman'igasic begagnande, Om ockja en Arrendator äger dcn största säkerhet för c„ flcrärig besittning, aldrig ^ul:e hafwa med-bstug onvkanka för si-r framrida wäl ks.nna ingä i de laugt rn sträckta odliuaS- och hushällniugS' planer, at hwiika c:: iusiägaudL usta ger företrädet för dem som guma cn högre lemporair ackastmng, i der säkra hopp atr för sig eiler sine efterkommande, hofwa i ftelfwa egendomen förwarat sig ett 'större capital.
En Arrendator här j Swerige der förpaktningar i ailn-änbet anun ej tvunuil gkiiem bruket densamma helgd wm i England och någre andre länder, ff-ll isian rwifwel wid mer än Den i6 December.
1071 än wanlio.t dr--stige odln.igs företag, känna inom sig en hemlig uktau, att genom oförntsedde händelser dUtwa störd i sin besi:t'.nngs-rätt och derigenom förlora frukten för sin nedlagde möda och kostnad.
Hm skall sannerligcn wända si» näringsflit pä de företag son gifkva snaraste och största aska stain gen, nian af» seende pä hwad Egendomen dermed i ridens längd winner eiler förlorar.
Han skall enior sinret as sitt arrende afhälla sig ista!! byggnader och anläggningar, hwilka i det ds gifwa Egendomen cit högre wär-e, just derigenom förswära wid arrendets förnyande de wilkor, pä hwilka hen förut den innehaft.
Men det som är ännu wärre: h. n ?:'all wid denna tidepunkt finna sitt egit interefä i uppenbar strid med egendomens, oek rcke ur»!! mycken fiUfförsakelse känna sig fre» siad, att mev hafre-sänmg, torfbränning, lwesäde och dylika hushallsg:?p förstöra och utmagra en jord, hwars öde blir honom ba likgiltigt.
Om wärdet as en arrenderande egendom lil! större eller mindre del ligger i flög, är det wäl möstjgk akt densamma mev lika sorgfällighct st^l! wardås af Arrendatorn som af Ägaren?
Är det att förmoda, det den förre genom en wäl
Uttänkt ssvgshushällning skulle för ffogens pä tid ökade warde försaka en ärlig contant afkastning?
Om man ock wilie amaaa den nog twelydiga möjligheten, att Krons- och Jägeri betjeningen med sin kill-- syn kunde freda skogen tor en gröste äwärkan, sa lä» rer dct blifwa swart om ej aldeles omöjligt, att förekomma desi försämring g-nom sträng betning, stör, gärdsel och wevhuggni?g m. m.
Häremot skulle kun» ua inwändas, att war Skalk Aill -oge ä>nu torde sakna bade förlag och omtanka, art irma i de widsträckta hushällöplaner, hwilka här äro framstälda till moisatlS as dem som med en Arrendators imerefie ärv förenliga - ro?r
Den i6 December. ge, ock) att jordens försäljning till skacke säledeS skulle föga mcr befordra best uparbekande än ett arrende pä flere är.
Derwid torde jag likwäl fr anmärka, att om ock«ä Kumpgardsjordens styckning i mindre hemmansdelar och dist försäljning lill skalle skulle wiblagas, sä ehuru det är troligt att större delen kom i Allmogens händer, skulle lrkwäl flere lägenheter kunna inropas af mer bemedlade personer.
Detzurom äger allmogen i sin arbetsförmåga och tarflighet i mana» att bära de drygaste utskylder, en styrka som i betydlig mohn eriälter det penningesörlag han stundom mäste sakna.
Me» detzr om man sä sär säga naturliga kraf» ter, har man i sednare tider felt en obemedlad Allmoge med framgång företaga och utföra de dristigaste od, lingar och den allmänna princip, hwarpä jag i sörcwarande sräga till en stor del grundal min öswertygelse, torde säledeS Alwen här med nägra sä undantag win, na tillämpning.
Men utom de här wisade oeconomiska sördelarne af KungsgLrdsjorbens försäljning till skatte, förete sig ännu andre da frägan i stalistilkt afseende betragtas.
Man har i alla tider med eller utan skäl hos ost klagat öfwer folkbrist, och säkert är wäl det, att ett Land- styrka och sjelfbestånd mycket hwilar pä jordbru» karne» talrikhet.
Manne da här gifwes nägok säkrare Medel till befordrande deraf, är att bereda lägenheter lill Sk tte, Hemmanens förökade antal?
O>» jag ej Mistkager mig räknar man pa skattechcmmanen i Swe» rige öfwer huswud Ätta Tunnor utsäde och 20 perso» ner med stort och smärt och pr hwilken jord af an, nan natur än skattehemman kan ett lika antal beräknas.
Detta tyckes ock wira i sakens natur, ty wid arrenden äfrvenfom wid större egendoms bruk undwi» kee Den i6
December. i°7Z ker man gärna att belasta sig med siere arbetare än nödwändigt behöfweö- Genom Kungsgärdsgordcns för» wandling till Skatte upkommer inom dek districk der den är belägen en jämnare fördelning af wista bördor som ester hemmantal pä Allmogen fördelas, och kanske är delta den enda werkstälbara Utwäg att kill State» indraga de högst tryckande Krono-dagswerken, som för närwarande äro ätffillige Kungsgårdar anflagnc.
Ett wigtigt och hufwudfirkligt inkast emot den sörcflagne försäljningen kill Skatte äterstar likwäl att beswara.
Man säger akt det strider bade emot gam» mal lag och praxis att för altid abaliencra Kronans ur» äldriga tillhörigheter, och akt rättmätigheten af en sä» dan Ständernas handling skulle af tillkommande riders Riksstyrelse kunna sättas i sräga.
För min del h«r jag dock derwid ej kunnat finna samma betänklighet, ty antingen härleda KungSgärdarns sin första uprin» nelje frän der sä kallade Upsala Ode eller också frän arfwegods inom wärk nu regerande höga Konunga-Hus.
Hwad wara älsta Lagar med mycken rwetydigher stadga om Upsala öde wördar jag ganska mycket, me» be manga förläningar, sörpanrningar, donationer m. m. som deraf än blifwit gisne än äterragne, wittna ät» minstone, att praxis ej warit wid alla tilfällen i lik» stämmighet med Lagen.
När nu Riksens Ständer, ät hwilka wärdén af Rikets inkomster är anförtrodd, finner det wara förmänligare att sälja än bibehälla egendomar, som i alla tider giswit anledning kill twistcc och mitzbruk, sä skulle jag ej kunna inse hwad en tillkom» mande Styrelse af hwilken detta ogillades, kunde göra widare, än af den lill skatte sörwandlade jorden upbära tzen ränta som eljest skulle ga till Stats-Merkel.
Sä, dank Ljerde Bandrt N:» ro74 Den i6 December. dant kunde ej s?e
Ulan i den mindre sannolika förmodan akt en Swens?
Konungs eller Swenffa Ständers interesse blef ffildt frän Staken.
I alla fall om en reclaimtion ffulle möjeligen kunna äga rum, manns »väl en högre inkomst kunde erhällas af dessa egendomar än den ränta, skatkemanncn esler en längre tids ägo för dem skulle betala?
Hwad ät r angar de KungSgärdar som warit de» Höga Konunga-husers arfwegoos, sä lära wäl Riksöiis Ständer, hwilka genom Kongl.
Majlis nåd nu mera öfwer dem fält den samma dispositions rätt, som Konungen förut sjelf ägde också med dem fä widtaga de författningar, som för Staten och det Allmänna förmanligast äro, hwaras tyckes följa, akt de kunna med de öfriga Kungögardarne lika anses.
Beträffande sjelswa förfäljningsmethoden, sa får jag till alla delar förena mig med Herr Hrediarern och Commendeuren von 8cbu!T«nKeim, emedan hans försiag närmast synes förena sördeiarne af köp och förpaktning.
Slutligen torde jag fa erinra, hwad jag redan i förhand haft äran nämna, att mitt yrkande af Kungsjordens försäljning till skatte, endast såsom ett alrerna» tive mä wara framstäldt.
En oeconomi!? princip kan i sin natur wara rigtia, men ljkwäl tillämpningen käla siere undantag och modificstioner.
Jag äger den öfwertygelse, att i allmänhet Kronans jordegendomar skulle wara bättre wäedade, bättre försäkrade ät Staten och mera bakande för Riket, ^vm de samteligen kunde förwandlas till skatte, men jag tror ej att sädank ulan mänga olägenheter och »verkelig förlust skulle inom körnare tid läka sig göra.
I afseende harpä anser jag de as Högloft. StatsUljkoltctS Beredning före - Den December.
1275 singne arrende» pä zo ars, tid under wista omständigheter, bade wara lämpligare och förmanlige än Skatteköp hwarföre jag ödmjukast tär hemställa till högloft.
Utskottet, om icke prösningsrälten af d' bägge alternativen i werkstallandct kunde fä öswerlämnas ät.
Majus och RUelö Kammarkollegium endast med följande allmänna fcux-strifler: 1:0
Alla ,de kill Riksens Ständers disposition wararde eller blifwindc Kungsgårds lägenheter, hwilka redan äro kill Hemankal lagde eller dertill kunna
Med sörman läggas skola efter hand och sa fork de blifwa behörigen refwade till lkatte försaljas pä det sätt, att sex gangor högsta uctionS butz af ärlig ränta till grund för sk-.tteköpen anmges. 2:0
Alla sadane lägenheter hwilka sakna äbygg» nåd eller nödig skog dertill, äswensom till nödigt gärdfäng och wedbrand mä kill widare utarrenderas pä go äro tid, helt i mindre lotter och esler de grunder som 1799 ärs författning utstakar.
Kungsängar och utmarker, som gränsa intill Städer, större eller i täkt bebygga och befolkade orter äro belägna, torde bäst kunna upläkas under de wilkor H rr Baron och LandS« höfdingen gs Wsneri-ieäc för Upsala Kungsängarbortarrcnderade förestagir.
Herr Grefwe kstärnsr anförde:
Uti en tid af allmän nöd dä Statens behof är» fran alla häl! tryckande, har hlNkotter wisterligen redan gistvik ett bcwis al aktning lör helgor» af förbindelsen igenom den claAficakion af besittnchgsrätteu till Kungögärbarne som blilwir föreslagen.
Jag skulle metz 1076 D-n i6 December. med sä Mycket mera nöje dertill utan förbehåll bifalla, som jac; icke har gemenst-p »ned »ägo» innehafware as Kungsqardor, men är stalldragande och derföre gansta wäl inser att en möjelig förbättring af Statens inkomster, katt till »anon del minska de ffattstyldiges Utgifter.
Men dä jag redan wid ett föregående N>kS« Möte förklarat, ait jag ansäg Samhällets bastand hwila pä heladcn af sörblndelfen och dä denna grundstttS icke hos mig har kunnat förändras, mäste jag tvid jlräg warande nlfälle ingä i e:i närainre undersökning af hwad som är Sturcno r»»c Mr enstildas fordra »
Det är onekeligt att de grunder i kraft af hwil' ka Staken har rakt att äcerkasia de conkrctcr, som t en annan än den förestcjfna formen blifwik alstukadc, äco sä wäl utweckl-de ett föga eller intet lärer kunna in« wändos emot deras laglighet.
M-n frägan tyckes mig här wara, om desto gr undrr warit allmänt käm da, om nägon ulinan än Konungen, den tiden han ensam lörestäide Högtia ujagren och ägde att styra Riket sorn Honom nyttigast synces, kunde anseo äga rätt atr deponera om Satens kronojord?
Om de fl. ste as ost, innan wi singö del af de här warande handlingar, icke känt rätta sörhäliandet med förläningen af dehe Kungeaardar, vin wi för wärk inträde i U>stoltet icke skulle dragit» dctänk.mde att erkänna lagligheten af de arrenden en Konung giswit tillstånd af asstum, mäste wi wäl också erka.ma an, de som erhållit sädane arrenden, ännu mera de som j andra och tredje hand löst den.till sig, icke kunna anses som annar än som de der pä god tro förwäcfwar en rättighet.
Dä först är nian skyldig att lida förlusten as att hafrva ashan lat med ovehöng man, uär »nan kunde eller bordc^wcca ari den ötwerlätande icke war herältigad tili den förmän eller besittning han »strödde.
Aten Den r6 December.
1077 Mcn före Regements förändringen skulle ingen af otz dragit i twiswelsmäl, att Konungen ju ägde rätt pä arrende förläna Kronans domaincr, och ehuru wi wii) ett eller annat tiljälle kunnat klandra aiiwästdandet af denne rättighet hade wi aldrig ansett den handla 0» klokt som ingall i ytterligare afhandling om en sadan lägenhet.
När nu detta är förhållandet kunne wi wäi icke htUec om wi wilja wara ränwrse underkasta arrendat torer af Krono Lägenheter som de af dä werande Hög, sta Magtcn erhållit, samina öde som dem, hwilka siuiak contrakt med obehörig man.
Om ä ena sidan Staten är i behof desie egendomar kunna wi ej neka all desi innehafware genom en hastig förlust deraf ofta sifvia se hela sin wälfärd förstörd, att således « den andra sidan vlyckan för de enffrldc altid wida känbarare än för Samhället.
Man har deremot aldeles med stäk anfört att det är otz icke här tillåtit alt följa hjerténs och med, lidandets ingiswelse, att wi bär blott äro Statens be» snllmägtigade att iakttaga Desi fördelar; Men jag frä» gar om för den Lagstiftande magt nS O nbud, ffyidighetcrne äro lika som för en Kammarrätt?
Om någon» sin Samhället kan hofwa updragit sine befullmägtiqade att befordra det helas wäl pä någre enstildes bekost» nåd da desie ej äro brottslige?
Jag wätjar till Utskottets samfälta kansta af rätt och billighet, om någon as osi äswen med större eller mindre förlust ikulle wilja rygga ett giswit löfte?
Jag sragar om icke desie accords förläningar äro löften i Samhällets namn, gisne af den, som da ägde rätt fönvalra Dcsi egendom?
Jag frägar om icke i detta fall Samhället är jkyldigt de medbor» gare, som genom rtt sörändradt
Styrelsesätt blilwa lidande att lämna dem nägsn ersättning?
Jag tror att dä Sam. häller har gifya anspråk kan Del också kräswa upoff» rutgar.
Jag tror bekjöre att Staten kan äretkalla Le«» 1078 Den r6 December. se förläningar, men jag önikade del »vä icke pä sädaue »vilkor som kunna lämna någor ikadcstäud ät den lidande, som ådagalägga Skalens afsigt alt göra rätt ät hwar m in.
Jag tror dcrförer art de., som pä god tro pefkilling ersatt äkmiiistone för sa mvckek som kan an» ses belöpa stg pä de återstående arrende arén.
Arrendatorer ur'för st i» hand böra för sin förlust af en pacäknad winst fä »agon irsäuning ardragen pä den tillkommande arrendesumman och beräknad efter ekk medelpris as de återstående arrendeärer.» minsta afkastning.
För öfrigt beror det mycket pä under hivad titlar desto sednare slags Arrendatorer erhållit arrendet och ersätt» ningen bör derefter rättas.
Om de pä annat fäkt as Staren njutit stora fördelar, om ett sädant arrende kan anses blott som cn tillökning i redan betydande inkomster, dä tror sag att der u;..n förbehåll k u, indragas, .meri om det är ett helt hushalls enda understöd, dä tror jag att walet borde lämnas Arrend torn, antingen att afträda egendomen eller att inga för.den återstående arrendetiden
Uti påökning af arrendet utom auction, m n efter de redan antagne grunder i anseende kill ntsädtt sä akt Staten finge det arrende i säd, som det »vid arrén» dets ätcrkallande alsid jkulle hofwa sätt mell atstod ifrån den pein,inge förhöjning som auctionS inropet skulle förjkisfu.
Det är ätminstone den medelväg j«g tror Staken bsrde »vidtaga i närwarande collision emellan det allmänna och enjkildta interestek.
Statens förlust estar en sädan beräkning till arrende-tidsnS stut blefrve obetydelig men Arrendatorn ehuru i besittning af mindre fördelar ägde ätminstone hoppet akt kunna begagna redan nedlagd kostnad och hade altid frii heten för auction och derigenom förhöjd penningeasaisk, en förmän som Staten i anseende lill föregående lös - Den i6 December. 1279 löslen tyck-S wara honom skyldig.
Ulan att klandr» de grunder som Uilkottcl för Kungsgårds arrendens bi» behållande behagar antaga, får jag för min del för» k-ara, an dcr blir endast med ofwanämnde förbehåll som jag derti! dan lämna mill bifall.
Jag wet ganska mäl, att nun fördel ssm skattdragande fordrar ett annar farhäll-,»de, jag wet att mitt anseende som Riks» dagsman lkall kansta deraf lida, om jag yrkar en sattstridande emor den större mängdens fördel, meu jag önskar, akt ald ig ma finnas, att jag genom min röst bldragir till eller wällar nägon medborgares oförrjenta lidande, och der ar pä denna grund jag icke kan äler» kalla mitt yttrande.
Deremot önskar jag, att noga matte underst, kas, huruwida hwarje Arrendator till alla delar upfyllt wilkoret! af filt contrakt, och att i händelse nägot derä är brutit.
Staten dä owilkorligen mä återkalla sin förläning.
Dtt är l sädaut sall igenom sitt egit sörwällanr de Arrendatorn blifwer lidande, och jag kan dä ej beklaga honom.
U!we»sä anser jog den händelse om nägon sedan den iz Mars skulle haswa erhällit nytt elle» prolongation pä ett gammalt arrende.
Drt war lätt att förutse att efter denna ridevunkt nya styrelsegrunder skulle antagas och att
Skaten skulle wara i behof af alla möjliga tillgängar.
Det är således art haswa mifibrukat Reqcntens godhet och öswerraskat
Desi wishet, att haswa begärt ett sädant arrende, ost) om någon skulle haswa del erhällit, bör han i följd af constitutionens stadgande och Samhället- behof kunna förutse fin sund» wikeliga förlust.
Efter upläsandet häraf förenade sig Herr Baron och Ordföranden, Herr Ordens Biskopen rstlnrraf och IO80 Den i6 December. och Herr Doctor Drossa med Herr Grefwe körner.
Widare uplästes af Herr Baron Kurck följan> de anförande.
Da jag tilt min underrättelse i föro» murande ämne vm Kungsgärdar, as handiingarne fokt staffa miq nödig kännedom, kan jag för min del icke finna annar än att dck föresiagne betänkandet i det nogaste stämmer öswcrens med billighet och rättwisa.
As desta handlingar ser jag icke heller anledning, att man pä något sätt skulle träda allmänna säkerheten för nära, eller störa ingängue förbindelser, i fall sadane innehafware af Kungsgårdar och Krono-Lägcnheter, under äknjntande af laga fardag derilrän blifwa upsagde, hwilka i detta afseende icke äga säkerhet i något Riksens Ständers besiut.
— Ingen annan säkerhet för deras nyttjande rätt eller arrenden, än den som hwilar pa framfarne Konungars nåd.— Den Kongl. Nåd, hwarmed ifrån början den per, son warit hugnad, som sätt Kungsgården antingen under arrende eller förpacktning pä längre eller körnare tid.
— En sadan innehafware, säger jag, som pä förenämde sätt eller ock genom köpe-afhandling kommit i åtnjutande as en sä beskaffad Krono-lägenhet, bör i min tanka icke kunna räkna pa någon synnerlig säkerhet uti besitt» ningsräktcn, sa mycket mindre som denna sörman blott tillkommit genom Konunga-magtens enskildt» förordnande twärt emot Kongl. Brefwck af den 12 April 1748 pä Ständernas underdäniga tillstyrkan, att alla Kungsgärdar som moro cller blefwo ledige, jkulle Lorrtarrenderas genom auction, sä framt de icke wörö »vista Bnik eller Bertgwärk anslagne.
Derjemte och i fall detta äberopade Kongl. Rescript icke skulle - Dsir i6 December. ivgr le wira lä allmänt kändt, lärer deremot icke kunna upsia någon okunnighet om Kvnunga-BalkenS 2 Cay.
Landslagen, som säger art Kconogvdsen ej fä minskas eller abalieneras Kco-mn.
Och ytterligare dä 1772 ars Regerings Form icke dertill ger anledning , icke en gäng siclfwa Säkerhet» acken, oaktadtall sin widstäckia omfattning, jynes den kunna lemna säkerhet ät Vefta besittningar; och hwarförs man icke heller i min tan» ka lärer kunna draga den slutsats alt Vefta arrende» förläningar äry löften, i Samhällets namn gifna af den som da ägde räll sörwalta desi egendom, helst en sadan förment rätt i alla sall icke kunde sträcka sig Uk« öswer dm tid den samma sjelf styrde land och Rike. k. Kurk. Herr Biskopp en Doctor IKn^ntaäius yttrade:
I fräga» om perperuclla arrenden af Kungsgårdar och Kungs ladugärdar sörenar jag mig med de Respecuve Herrar Ledamöter af Högloft.
StatS-Utsikoitct, hwilka anse dem såsom abalirnationer, oförenlig?! med Kronans rätt, hwarsöre ock sadane arrenden af Kongl, Mast enligt Kongl. Stacs-Beredningens betänkande as är 1799 redan är» såsom obehörige förklarade.
M n i anseende pä de öfrige Kungkgärdar 06) Kungs Ladugärdar, och andre kill Kronan hörande Lägenheter hwarom arrend? contracter pä bestämd lid af Konungen eller Rik ks Csllegier med Konungens bifall blifwit uplatne och fastställde, finner jag intet annat behandlingssätt eller förslag dertill med 77 §. i Rikets nu warande Grundlag förenligt, än au arrendato» - isZs Den i6
Dece»nbee. darorerue eller deras rätts innehafware efter conlractSttS lydelse njura dem lill gobo. Att Krona» vä de för sangis lid lillkyka i penningar stadgads äcljga arrenden gjörl och ännu gör be» tydliga förluster j sina inkomster kan icke »ekås; men vin kesia förluster i synncrher härrörr af ofönusedda ojämna förhastande» emellan peiininge- wärdc» och warupriser, som en senare lids erfarenhek sökt att rälla ge, nom arrende-summans bestämmande i spannemäl sä forc lediaheter kill nya arrenden sig för. kell, haswa osman, nämde förluster blifmit ctl för Kronan oundwikeligt ondt, hwilket icke annorledes än esker hand kan bokas igenom nya arrcnde-coiilrattcrs upräktande l ben män som de äldre tilländagå».
Dmxsrsäiur.
Herr Doctor kjarling^son yttrade:
Ehuru jag icke kan frångå de principer som jag tvid början af Utlkoktets öfwsrlägnmg o:n Kungs» gårdarne redan kill Protokollet anfört, och Herr Radman I.rn6ber§ wid i frägawarayde pcojecr i någre omständigheter derifrån simes aswika; mill jag likwäl icke hindra projectcrs antagande med det kil, lagde förbehåll atk perpetuclla arrenden icke böra gillas eller as Högloft.
Utskottet tillstyrkas.
Herr Biskoppe!
Doctor VVsistmsn anförde:
Del kan icke bestridas atk
Staten är försatt uti mycket lidande genom de Kungsgårdars bortarrenderande i äldre och nyare ti, der, hwarmed annorlunda tilgäkt än enligt Kongl. Förordningen af den 17 December 1799, som stadgar, alt «rrcndet bör ske pä öppen akction till den mästbjudan de.
Den r6 December. ivzz de.
Följden af detta lidande är ganska naturligt, Otc hwad Statt» genom Mitzhuohallning srangär mäste öka cyngden af allmän bewillning, sem i Rikers närworande sn aga tillstånd blir dubbelt kännbar.
Jag stulle wilja worg ben förste sorn yrkade uphäfwandct af dche arrende», om jag rrodke mig dcrcil äga nog laglig grund och det kunde stä tilsammans med allmän säkerhet sa wida jag inte alt för myckct mista»,er mig, lärer huswndsrägan härwid wara följande:
Hafi wa de fram färne Sweriges Konungar ägt sörwaltningsrätt af Kungsgardarne?
Wi känna asta att Kungsgårdarne eller det sa kallade Upsala
Ode, af alder och alt ifrån hedenhös warit anflagne till Hofhållning.
Den älsta författning svin i detta ämne kan giswa uägot hus är Konunga-Balken, hwars alder räknas ifrän Konung iVlaAiruZ Uefiuläs.
Denna stadgar, alt, om Konung minssar eller abalicncrar KonungSgärd, äger detz efterträdare wald akt återtaga den, hwaraf jag lucker mig med säkerhet böra stuta, att Konungarne i äldre tider Utäswat en sadan dispositionsrätt.
Äiertagnings rätten förutsätter i min ranka den, akt giswa och disponera.