Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Ständerna gifva ökade förmåner åt Strömsholms kanal-bolag, derföre att Direkt, skulle hafva betett sig i någon mån felaktigt, det tycker jag alldeles icke måtte innebära något bevekande eller beslutgrundläggande skäl; man skulle snarare kunna säga att det innebure raka motsatsen deraf.
Det erinrar om Dnpins Den 25 Jtuli. 565 bekania uttryck: ”Non pas parceque Bourbon, mais quoique”.
Huru kan man då anse tiradens uteslutande minska motiveringens styrka?
Den skulle väl snarare vinna derpå.
Vid det föreg:de tillfälle, hvarom Hr Hjärne erinrat, var förhållandet sådant, alt ett föreslaget motiv råkat inflyta i ett StatsUtsk:s då föredragna betänk., hvilket motiv jag ansåg till innehållet mindre riktigt i sig sjelf och hvars uteslutande syntes desto mera önskvärd!, som de öfrige anförde skälen visserligen vore ganska tillräckliga.
Emedlertid hade den rättelse, som hos R. o.
Ad. i berörde hänseende begärdes och medgafs, förmodligen äfven befunnits nödig vid ärendets pröfning uti de öfriga Stånden; således var det tydligt att Exped.Utsk., vid dess upställning af förslag till skrifvelse i ämnet, egde att iakttaga de ordalag, hvarom anvisning redan var leranad.
Här åter är ett i någon män annorlunda modifieradt förhållande.
Jag hade trott, att då R.
St. enl. gällande Riksd.Ordn. ega ett Exped.Utsk., enkom tillsatt för att föreslå en tjenlig upslällning af nödiga skrifvelseförslag, så kan icke meningen vara att Exped.- Utsk. skall afskrifva hvad de andra Utsk:n behagat föreslå.
Det är icke nog med alt rätta ett eller annat osvenskt ord till svenska, eller alt reda en eller annan sig insmygande tvetydighet i ordalagen.
Skrifvelserna skulle, derest ej betydande förkortningar vore tillåtne, växa till en så oerhörd vidd, att hvarken Ständerna uthärdade alt höra på deras upläsande, ej heller K.
M. hade tid att deraf taga kännedom.
Derföre är det nödvändigt att afskilja allt hvad till saken icke hörer.
Att i delta, så väl som i alla dylika hänseenden, iakttaga den sorgfälligaste pröfning, tillhör nu Exped.- Ulsk:s ledamöter.
Det är denna sorgfällig# pröfning, som reservanterna velat iakttaga, i det de trott sig böra utelemna några ord, de der syntes dem ej blott öfverflödiga, men äfven mindre väl använda.
Vi kunna visserligen misstaga oss i detta fall; men det har skett af nit i tillämpningen af en i sig sjelf säkerligen ganska riktig grundsatis, som jag här ofvan har anlydt.
Vill man åter icke tillåta denna sorgfälliga pröfning, så är det häst att till Exped.Utsk:s personal välja sådana ledamöter, som, icke blott till titeln, utan äfven till hela sin inre varelse åro kopister; — men finnas det deremot personer, som hafva förmåga att med urskiljning granska och bedomina samt förslagsvis framställa ordalagen af de expeditioner, som från R.
St. skola utgå, må man då icke vilja fråntaga dem denna så nödvändiga pröfningsrätt.
För öfrigt har jag medelst reservationen vid detta tillfälle icke åsyftat att åvägabringa någon återremiss, utan må R. o. Ad., gerna för mig, godkänna skrifvelsen.
Jag har endast velat inför ej blott R. o. Ad. hvarest jag alltid egde tillfälle mundlligen mig förklara, utan inför samtl. R.
St. ådagalägga, att jag icke förbisett förhållandet med ifrågavaride sak.
Det är denna redogörelse, som jag trott mig vara R.
St. skyldig, hvilken jag i korta ordalag framlagt; och hvilket Frih. Klinkowström af sjelfva ordalagen i reservationen rätt väl kunnat inhemta, samt sålunda icke behöft fråga mig om min mening dermed.
Hvad det åter beträffar, att Exped.Utsk. bör respektera Ständernas beslut, äfvensom icke afsända några beslut utan 560 Den 23 Juli. motiver, så inträffar det ju icke på Exped.Ulsk:s minoritet, hvilken, likasåväl som majoriteten, haft dessa skyldigheter för ögonen.
Förslaget, torde, vid upmärksamt åhörande af innehållet, befinnas vara tillräckligt vidlyftigt och motiveradt, utan den föreslagna här ifrågakomne tiraden.
Ledamöterne af iitatsUlsk. som sjelfve många gånger, utan afseende på 3 Stånds framställningar, framhärdat i sin mening, borde aldra minst påtruga andra Utsk. en absolut underdånighet för nämnde Utsk:s majoritet.
Vidkommande äter så väl besluten, som motiverna derför, erkänner jag visserligen att ingen afvikelse vid npsätlandel af de underd. skrifvelserna bör ske.
Med denna förklaring, hvilken anspråkslöst framställes såsom svar å gjord förfrågan, och utan anhållan om propos. på äterremiss eller förändring af ordalagen, har jag fått tillfälle min oförgripliga mening yttra; och behagade R. o. Ad., ulan vidare invändning å min sida, fatta sitt beslut i saken, så som Högh Ståndet för godt finner. R. o. Ad. godkände ifrågavar:de skrifvelseförslag N:o 112.
Vidare uplästes till justering och godkändes följande af Exped.
Utsk. afgifne förslag till underd. skrifvelse!' till K. M., nemi.:
N:o 113, ang:de anslag till beredande af rättelse uti beräknandet af Salpeterhjelpen inom provinserne Småland och Oland; N:o 114, ang:de rätt för part alt återfå till Öfverrätt ingifne handlingar; och N:o 115, ang:de ändringar och tillägg uti Kongl, stadgan om Skiftesverket i riket d. 4 Maj 1827, och den Kongl. Kungörelsen d. 9 Juni 1832.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrs d. 19 och 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 121, i anledn. af väckte motioner, rör:de skjutsningsbesvärel.
Usta punkten, ang:de frågan om jordbrukets fullkomliga befrielse från skjutsningsbesväret, och 2:dra punkten, ang:de frågan att, derest skjutsningsbesväret icke kan från jordbruket skiljas, lättnad i detta besvär mätte bereilas medelst länsvis utgående kontanta bidrag.
Ulsk:s yttranden biföllos.
3:dje punkten, ang:de förhöjning af legan för den vid landtgästgifverierne utgående skjuts.
Jag har inom Utsk. hört till den minoritet, som ansåg alt icke någon förhöjning i skjutslegan, der icke entreprenad vore inrättad, borde ega rum.
Jag anser nemi. det vara en återgång till det förhållande som egde rum innan Ständerna vid 1834 och 35 års riksdag heslutade att förhöja skjutslegan, för att kunna åstadkomma entreprenader och derigenom befria jordbru - Den 23 Juli. 567 ket från håll- och reserv-skjutsen.
En särlan återgång anser jag för min del olämplig och onyttig för landet.
Vid nämnde riksdag hölls inom alla Slånd ganska vidlyftiga diskussioner i detta ämne, och såsom kändt är, stannade majoriteten af Ständerna vid den öfvertygelse, att man borde söka göra något i afseende på de skjutsskyldige, för att befria, i synnerhet den mindre jordbrukaren, från håll- och reserv-skjutsen.
Då tillstyrktes en förhöjd skjutslega der entreprenad kunde åstadkommas, och K.
M. iemnade dertill sitt bifall.
Vi veta att sedermera på ganska manga ställen, åtminstone i södra Sverige, entreprenader blifvit inrättade, och allmogen har funnit det bättre alt lemna ett litet tillskott till entreprenaden, för att vara befriade från skjutsskyldighet för 16 sk. b:co per mil.
Skulle vi nu besluta alt höja skjutslegan till 20 sk. b:co, der icke entreprenad linnes inrättad, så är jag, med den erfarenhet jag har om förhållanderna inora en del af landet, öfvertygad derom, att på många ställen, der entreprenad hittills visat sig vara välgörande, skulle, sedan kontrakten tilländalöpa, de icke kunna förnyas, och entreprenad kanske icke mera åstadkommas, derföre att allmogen heldre skulle skjutsa sjelf, då 4 sk. b:ko mera erhölles per mil, än att lemna den afgift till entreprenören som de nu lemna.
Det vore således en återgång till ett gammalt, odugligt system i afseende på skjuts-skyldigheten, och det är derföre jag röstat deremot, ehuru jag erkänner all 16 sk. är allt för litet i närvar:de tid för den skjutsande; men jag har framför allt velat förekomma att entreprenaderne skulle uphöra, och skjuts-besväret utgöras så som i fordna lider.
Jag vågar således afstyrka bifall till Utskrs tillstyrkande i denna del.
Skulle'R. o. Ad. åter finna lämpligt all tillstyrka en ökad skjutslega der entreprenad finnes eller kan opstä, så vill jag icke motsätta mig detsamma, ty för alt befordra entreprenaders inrättande der de ännu icke finnas, vill jag lemna min röst för alla de medel som kunna öfverensstämma med rättvisa och billighet.
Vore det fråga om att förhöja skjutslegan till 28 sk. per mil, såsom förhållandet nu är i vissa städer, så skulle jag icke hafva något deremot, men vill likväl icke sjelf föreslå det, emedan ett sådant beslut i betydligare mån skulle inverka på de resor som af embetsman verkställas på Statens bekostnad.
Det skulle föranleda till förökning i förslags-anslagen till rese- och traktaments-ersältningar för embetsmännen, och sedan vi nu vid denna riksdag fatlat de flesta beslut i afseende på anslagen, så anser jag tiden vara olämplig för att nu vidtaga sådana beslut, som kunna inverka pä de anslag som redan äro fastställda.
Jag anser mig således för tillfället böra afstyrka bifall på hvad Utsk. i denna del föreslagit.
Detta betänk, innehåller 24 serskilda motioner ronde skjutsväsendet.
Då Ekon.Utsk. nästan utan undantag afslyrkt alla de motioner som inkommit i delta ämne, ansåg sig Utsk. åtminstone böra göra något för att fästa något afseende på de billiga önskningar som i della fall kunde vara uttryckta, och en sorts billighet förefinnes verkligen i det förslag
Utsk. i denna del gjort.
Det är icke obekant, alt den skjutslega af 16 568 Den 23 Juli. sk. b:co, som nu betalas på de ställen der entreprenad icke finnes, har stått qvar från äldre tider, under det att den blifvit ökad på de ställen der entreprenad åstadkommits.
Det stegrade varuvärdet, och de ökade tjenstehjonslönerna äro äfven talande skäl för skjutslegans höjande.
Men här är en annan omständighet som Ulsk. icke vid detta tillfälle tagit i betraktande, och hvarför jag tror att det blir svårt att bevilja denna förhöjning till 20 sk. b:co per mil der entreprenad icke finnes, och den är, alt på många ställen der kontrakter om entreprenad äro ingångna, är det likväl icke hela kommunen, som ingått på kontraktet, utan der finnas somliga som skjutsa för sina hemman, och dessa erhålla endast 16 sk. b:co, men entreprenören har deremot i kontraktet förbehållit sig alt upbära skillnaden, ty den resande får ändå betala 24 sk. b:co.
Om nu legan förändras till 20 sk. b:co, skulle derigenom kontraktsbrott upkomma och den skjutsskyldige erhålla denna tillökning af 4 b:co, hvilket icke vore fullkomligt rättvist och således lägger ett af de största hinder för bifall (ill deli af Ulsk. tillstyrkta förhöjningen.
Skulle R. o. Ad. besluta alt afslå den tillstyrkta förhöjningen, vill jag visserligen icke ensam motsätta mig detsamma, men jag bestrider Hr Hjärnes sats, all nemi. entreprenaderne skulle gå om intet, i fall denna förhöjning beviljades.
Jag känner icke den erfarenhet som Hr Hjärne i detta fall insamlat, men jag har också någon erfarenhet härutinnan, och tror mig bestämdt kunna säga att orsaken, hvarföre entreprenader icke kommit till stånd på åtskilliga ställen, alldeles icke ligger deruti att entrepreuads-skjulsen är för låg, utan härflyter från helt andra grunder.
Allmogen på sådana ställen anser sig mera nöjd med att skjutsa för sina hemman, och om äfven legan höjdes till 32 sk. b:co så skulle entreprenad icke kunna der åstadkommas.
Bland de många omständigheter som lägga hinder deremot, är det en ganska maktpåliggande, den nemi., att man önskade öfverflytta gästgifveri-bestyret på entreprenören.
Detta har icke på alla ställen kunnat verkställas.
Dessutom finnas helt andra orsaker än legan, som skulle kunna lägga hinder emot införandet är entreprenad, hvarföre jag tror, att om legan höjes på de ställen der icke entreprenad finnes, deraf icke blir en följd att den äfven måste höjas för entreprenads-skjuts, hvilket jag på det högsta bestrider, ty det skulle blifva ett höjande ad infinitum af skjutslegan.
Afven jag stannade inom Utsk. i minoriteleten.
Jag dref der den sats, att legan skulle bibehållas oförändrad, af det skäl, alt jag ansåg en förhöjning till 20 sk. på de^ ställen der entreprenad icke finnes, komma att omintetgöra sjelfva den nuvar. författningen om entreprenader.
Men under sjelfva diskussionen inom Utsk. frångick jag min åsigt uppå framställning af Hr Ordfin, på den grund, att ledamöterna så väl af det Högv. som af BondeSt. allmänt yrkade på förhöjning.
Det fanns, med undantag af en eller par ledamöter, ingen enda, som icke yrkade förhöjning och de sora yrkade förhöjning yrkade den ändå högre än här föreslås.
Jag skulle tro alt om R. o. Ad. återremitterar punkten, så skall den lillbakakomma med en tillstyrkt förhöjning till 24 sk. b:co Den 23 Juli. 569 milen, och att om It. o. Ad. afslår densamma, följden ändå blefve den, alt 3 Stånd komme att antaga punkten; hvarföre jag vördsamt tillstyrker R. o. Ad. att godkänna Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s utlåt, i denna punkt.
Toll, Guslaf: Dit K.
M. vidtog och Ständerna bifållo frågan om förhöjd lega för entreprenads-skjuts, tog jag mig friheten påminna om nödvändigheten alt ersätta den stora förlust som derigenom komme att drabba löntagare vid indelta arméen, hvilkas tjenstegöromål oändligeu ökas och tagas i anspråk, icke allenast för Regitets brukbarhet och tjenstfärdighet, ulan äfven för beväringsynglingarnes danande till tjenstbarhet, och hvilka förökade tjensteåligganden hafva föranledt ganska betydliga upoffringar på lönerna för de indelta befälen.
Jag tog mig då friheten nämna att de små lönerna, som tillkomma befälets lägre grader påkalla för innehafvarne deraf ersättning i och för de förökade omkostnaderna vid resor i och för tjenstens räkning.
Om nu R. o. Ad. täcktes återremittera denna punkt, anhåller jag, som visserligen icke vill bestrida nyttan och nödvändigheten af alt från jordbruket skilja ett så svårt onus som skjnlsskyldigheten, dock alt Utsk. i underd. skrifvelse till K.
M. mätte anmäla behofvet af ersättning för all den förlust, som genom förhöjning i skjutslegan kan drabba de minst väl lottade löntagarne vid indelta arméen; och anhåller i händelse af återremiss alt detta mitt anförande måtte få åtfölja återremissen till Utsk.
Jag har visserligen aldrig hos skjuts-enlreprenad-syslemet insett så stora fördelar, som de hafva visat sig för mången annan; men då Konung och Ständer hafva valt denna utväg för reglerandet af skjutsväsendet, synes det mig nödvändigt, alt man icke retrograderar på banan, hvarigenom ett olyckligt tillståud af vacklande skulle upkomma.
De i alla riktningar, der ångbåtar kunna framkomma, allt mer och mer anlaggda och begagnade ångbälslinier, gifva mig någon anledn. förmoda, att antalet resande till lands betydligen kommer ali förminskas, på sådane vägsträckor, derutmed sjötransporter parallellt låta sig verkställas.
Jag ser således ingen trängande nödvändighet att vidtaga den föreslagna förhöjningen.
Att, på sätt Hr Tham yrkat, göra det blott för det man förmodar att de andra Stånden komma att så förfara, finner jag icke utgöra något skäl; ulan är öfvertygad om att R. o.
Ad. i detta som andra fall fattar sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad som, enl.
Ståndets tanka, är i sig sjelft rätt' och gagneligt.
Man kan visserligen äfven på annat sätt vända om frågan rörande ångbåtarne och säga: att om skjutspriserna till lands höjas, så komma de resande att så mycket mer att anlita ångbåtarne; men man kan vara säker på att desse då icke skola underlåta att draga nytta af ett sådant förhållande och likaledes för egen del höja priserna.
Att lägga hinder för kommunikationer, genom fördyrandet af deras begagnande, synes i allmänhet mycket oklockt.
Att öfver höfvan betunga de skjutsskyldige bör likaledes undvikas.
Men då här icke 570 Den 23 Jnl-i. är fråga om att förminska de ersättnings-förmåner, de skjutsskyldige redan hafva, utan blott om att välja emellan, antingen de skola fä detsamma, som de fått hittills, eller fä mera, sä ser jag intet hinder för att, med afslag å hvad Utsk. i denna ponkt tillstyrkt, vidblifva nuvar. förhållanden.
Det synes mig gifvet alt Staten bör befordra lättnad och möjlighet för landets innevånare att kunna förflytta sig i alla riktningar från det ena stället till det andra; men det synes mig vara lika billigt, alt dessa rikets innevånare, om de resa, vare sig i enskilda angelägenheter eller blott för nöjets skuld, betala hvad del kostar dem att låta transportera sig från det ena till det andra stället.
Ur denna synpunkt sedt, anser jag det vara billigt oeh rättvist att jordbrukaren, som skjutsar dem, får fullkomlig ersättning för hvad detta skjutsningsbesvär kostar honom, såväl i afseende på häst som karl.
Nu hör man i allmänhet klagas bär i riket öfver att skjutslegan är lägre än den borde vara, och att detta skjutsningsbestyr är ett onus som ligger på jordbruket.
Ett sådant onus bör aldrig på detsamma ligga, utan den som vill förflytta sig från det ena stället lill det andra bör betala sin transportkostnad, och derföre anser jag att jordbrukaren, som skjutsar, bör hafva sin fullkomliga ersättning för hvad det kostar honom.
Nu är det föreslaget att höja skjutslegan på de ställen der entreprenad icke finnes från 16 till 20 sk. b:co.
Detta tyckes mig ganska billigt, i synnerhet när entreprenadskjuts betalas med 24 sk. h:co.
Jag för min del kan ieke inse hvarföre den resande skall betala mera till entreprenören än till jordbrukaren som skjutsar utan entreprenad.
Af nu anförda skäl yrkar jag bifall till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit.
Här är redan yltradt, att en tillökning i skjutslegan på de ställen der entreprenad icke finnes, skulle medföra betydliga olägenheter.
För det första skulle det förorsaka en återgång lill de förhållanden som Ständerna, genom sitt beslut vid en föreg:de rikdag sökt motarbeta.
Det skulle nemi. motverka fortfarandet af entreprenader, naturligtvis af det skäl, att de som skola betala entreprenören något, gore det heldre, då deras egen skjuts betalas med 16 sk., än dä de få något högre betalning såsom t. ex. 20 sk. b:co, ty derigenom skulle deras intresse alt betala något till entreprenören minskas.
Vidare har man anfört den andra omständigheten, att nemi. vid de gäslgifvaregårdar, der entreprenad finnes, men likväl några bönder sjelfve skjutsa för sina hemman, der skulle missförhållanden upkomma.
Toll har anfört, att en tillökning i skjutslegan skulle ytterligare försvåra tjenstgöringen för en stor del af Officerare och Underofficerare, hvilkas tjenstgöring fordrar resor.
Många andra, som också äro tvungna, att resa, skulle derigenom få förökade kostnader och äfven Statsverket skulle betungas med högre kostnader för den skjuts, som är nödvändig för tjenstemän som resa i tjensten och som nu erhålla rese- och traktaments-peuningar.
Dessa anslag äro hittills förslagsanslag, men äro lill ett otillräckligt belopp upförda p-° Ritssiaten
Den 23 Juli. 571 och äro redan förut öfverskridna, oaktadt skjutslegan endast är 16 sk. b:co på de gästgifvaregårdar der entreprenad icke funnits.
Ett bifall till denna del af Ulsk:s betänk, skulle således medföra många olägenheter.
Jag anser dessutom alt om någon förändring i skjutsväsendet eller legan bör ega rum, så bör den ske efter grunder, som äro mera rättade efter omständigheterna och de lika förbållanderna på olika orter, än såsom nu är föreslagit genom en förhöjning öfver en bank af skjutslegan.
Vi veta nogsamt, ali olägenheterna och kostnaderne för de skjutsskyldige äro olika på olika orter, hvilka kunna på ett jern förligt sätt skärskådas, om man betraktar hvad de skjutsskyldiga betala dem, som utgöra skjntsskyldighet vid gästgifvaregårdarne.
Hvad entreprenörerna erhålla i allmänhet är mig obekant, men jag vet gästgifvaregårdar, der de erhålla intet af de skjutsskyldige, utan hafva åtagit sig entreprenaden utan ersättning.
Andra ställen finnas, der de erhålla 10 å 20 r:dr af hvarje skjulsskyldigt hemman.
Inom ett och samma län finnas gästgifvaregårdar, der de skjutsskyldige på ett ställe betala till dem som utgöra deras skjutsskyldighet 2£ lunna spannmål, och några mil derifrån endast 2 å 3 r:dr.
Så är det kändt, att vid vissa gästgifvaregårdar närmast Stockholm, der bristen på hästar är stor och skjutsen sträng, skulle gerna en hemmansegare betala 30 å 40 r:dr b:co för att slippa skjutsningsskyldigheten; och går man några mil längre bort, t. ex. i Södermanland, så finner man att en sådan betalning utgöres med ja kanske ännu mindre.
Dessa olika förhållanden fordra enl. min tanke, om man skall ersätta de skjutsskyldiges kostnader och besvär på ett lämpligt och rättvist sätt, en helt annan åtgärd, än den som Ulsk. nu föreslagit, att nemi. öka legan till 20 sk. pä de ställen der entreprenad icke finnes.
Jag kan således för min del icke bifalla detta Utsk:s förslag, och skull tro det vara för långt lidet på riksdagen för alt återremittera detta betänk, för erhållandet af något annat, som kunde upfylla ändamålet och i delta afseende vara lämpligt.
Jag instämmer sålunda med dem som hafva tillstyrkt afslag på hvad Utsk. i denna del föreslagit.
Jag vill icke bestrida vigten och giltigheten af de skäl, som af talare här, och i synnerhet af den siste värde talaren blifvit anförda mot en förhöjning i skjutslegan.
Jag erkänner att flere af dessa skäl äro giltiga, men behjertansvärd är också på andra sidan de skjutsskyldiges öde, och det kan icke nekas, att denna skjutslega af 16 sk. b:co milen är alltför liten, och en alldeles otillräcklig betalning för en häst och karl, ty till stor del åtgår detta för att resa lill hållet, ligga der hela dagen och slutligen återvända hem igen.
Jag anser således att man icke bör lemna utan afseende de motioner som blifvit ingifna af en så stor del af BondeSt:s ledamöter, afseende förändring af vissa villkor för de skjutsskyldige.
Om nu också de skäl måste godkännas, som, på sätt jag redan nämnt, blifvit anförda mot förhöjning i skjutslegan, och om vid det snart instundande slutet af riksdagen det är för sent alt bevilja en sådan förhöjning, som skulle medföra rubbning i redan be - 572 Den 23 Juli. stämda anslag, om säger jag, R. o.
Ad. icke åt denna punkt skulle kunna skänka bifall, så förtjenar den efterföljande punkten så mycket mer att tagas i behjertande, den nemi. rör:de viikoren för de skjutsskyldige eller bestämmandet af det antal hästar, som af skjutsentreprenör bör hållas, samt andra villkor, som af K.
Bef:h:de kunna åstadkommas för att underlätta entreprenaderna.
Jag vill nu icke yttra mig öfver denna punkt, emedan det är den efterföljande och jag således sparar mitt yttrande till dess den föredrages.
Jag ber likväl att bär få tillkännagifva, att om jag icke envisare vidhåller bifall till denna pnnkt, sä är det derföre, att jag hoppas att R. o. Ad. skall fästa afseende på den framställning jag dä ämnar göra för en återremiss af den punkten.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å Utsk:s tillstyrkande framställde propos. besvarades med starka nej, blandade med några ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå Utskrs tillstyrkande att tegan för den vid Landtgästgifverierne utgående skjuts, sorn icke år på entreprenad upläten, må varda bestämd till 20 sk. b:co, och efter denna proposrs besvarande med starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Taube, Henning Edvard begärde votering, men förklarade innan densamma hann företagas, att han ville afstå från sin begäran.
4:de punkten, an g: de förhöjning af skjutslegan i s fäderne.
Utsk:s yttrande bifölls. 5:te punkten, an g: de föreskrifterne om det antal hästar, som af skjutsentreprenör bör de resande vid anfordran tillhandahållas m. m.
På sätt jag redan tagit mig friheten nämna, är det i denna punkt jag yrkar återremiss.