Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
AssuranceCompagni samt förvaras i goda magasiner urider Kronans vård och läs, så är jag öfvertygad, att intet dervid skulle riskeras.
Äfven jag delar denna åsigt, att belåning af spannmål bör underlättas så mycket som möjligt, och ske, icke af Statsbanken, men af privatbanker, och att Statsbanken bör understödja de enskilda banker, som belåna spannmål.
Jag anser detta egentligen vara vigtigt såsom ett verksamt medel att befordra spannmålsupplag oell delar icke allenast den åsigt, Hr Rosenblad yttrat, att sådana upplag vore fördelaktiga för den utrikes handeln, utan tror dem jemväl vara högst nödiga inom landet, der man länge önskat sådana lagers bildande.
Då likväl frågan om privatbankerna nu icke är före, önskar jag blott fasta Utsk:s uppmärksamhet derpå, om icke vid denna frågas affi H. 17 i3o Den 2 Maj f. m. görande någon fördel ifrån Statsbanken kunde tillerkännas sådana privatbanker, sorn sysselsätta sig med belåning af spannmål, utan,att utsträcka belåningen till varor, som äro föremål för import.
Då fråga är om reglering af Bankens lånerörelse, icke om dess upphörande och Bankens inskränkning till ett vexelverk, så måste grunden för frågans bedömande sökas i det säkraste användandet af Bankens capitaler.
Då är naturligt, att den fråga i första rummet uppstår, hvilket är säkrare för Bancoverket, att fortsätta belåningen på namn och fastigheter, eller att öfverlemna detta åt enskilda crediten och öfvergå till belåningen af varor, deribland äfven metaller, som icke äro annat än varor, tills de fått pregel.
Alla varor, som ej äro underkastade försämring och äro assurerade, äro vida bättre, än alla namn och panter af fast egendom, för en banks rörelse.
Jemväl lån till enskilda associationer, som vi nu blott önska framkalla och för hvilkas frambringande man synes vilja äfventyra så mycket, äro vida vådligare för Bancoverkets säkerhet, än lån på effecler, som äro försäkrade.
Banken kan icke hafva den speciella uppsigt öfver dessa enskilda inrättningars förvaltning, alt bedrägerier mer ej kunna utöfvas och förluster tillskyndas
Banken i följd af de förbindelser, den ingått med dem.
Den erfarenhet vi ägt i detta fall, synnerligast med Malmö discontverk, bör icke glömmas.
Må dessa inrättningar bildas, men uppå enskild credit, och deras rakningar med Banken ej komma längre än de bypothek, de der deponerat.
Hvad åter belåning af effecter beträffar, kan jag icke annat än instämma med Gr. v. Bosén, och jag tror det vara af stor vigt, att
Bankens lånerörelse blifver ordnad efter sanna grundsatser och icke efter hugskott.
Man hänvisar på hypotheksföreningarna och säger, att lånen skola lemnäs af dem.
Dessa föreningar äro dock nu icke för handen; men Bankens förmåga är det.
Det är ett oegentligt uttryck att kalla en sedel falskt mynt, då emot densamma en pant, som vida öfverstiger sedelns värde, blifvit insatt i Banken; och den, som till Banken erlagt fulla värdet af del sedel, han derifrån utbekommer, är berättigad att påstå, det denna sedel är riktigt mynt och bättre än det, som utgifves emot namnförbindelser.
Cronhjelm, Otto Au g: Då Gr. v. Rosens förevar. motion remitterades till BancoUtsk., yttrade jag en åsigt, som var skiljaktig från motionärens.
Jag vidhåller den ännu; men jag önskar att i anledning af den siste talarens framställning till honom hemställa, huruvida man vore mera utsatt för bedrägerier och underslef, då Banken skulle granska säkerhetshandlingarna och delägarnes dividend i de privatbanker, som skulle erhålla understöd af Statsbanken; jag hemställer, om icke denna granskning vore vida lät - Den 5 Maj f. m. tare än den control! och de försigtighetsmått, som man oupphörligen nödgades iakttaga vid belåning af varor.
Jag anser, att om varubelåningen är ett så säkert utlåningssätt, som den siste talaren försäkrat, så är det ju lika lätt alt luta dessa varor man och man emellan förskrifvas, och att emot sådana förskrifningar lån sedermera göras på namn i Handelsdisconten.
Derigenom blifva controllerna lättare; men att directe låna på varor, anser jag för Statsbanken vådligt.
Belåningen af importerade varor, hvartill nederlagsvaror höra, skulle dessutom hafva ett ofördelaktigt inflytande på vexellillgången uppå våra börser, enär en sådan belåning lockade tiil stegrad import, hvilket åter fordrade större vexeitillgång eller silfverexport.
Jag anhåller få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att frågan nu är endast om direct utlåning från Banken pä dessa varor och ingalunda om de creditiv, som kunna lemnäs tili privata föreningar, och att öfverläggningen således kommit från det egentliga ämnet.
Jag tror fördenskull, att man bör uppskjuta med sina yttranden om creditiven.
I hufvudsaken anhåller jag att få instämma med Fril).
Ehrenborgh och de åtskilliga ledamöter, hvilka ansett varor för hällre pant än namn, såsom i den gamla Disconten.
Men man bör laga i öfvervägande, att denna är en inrättning, sorn redan finnes och hvars förändring, hvarom fråga är väckt, icke så lätt kan beslutas, som man kan afslå en ny inrättning, hvilken ej är till.
Ville man deremot taga det gamla felaktiga till grund för nya felaktiga anstalter, så skulle man allt formycket aflägsna sig frän målet att vinna en bättre ordning.
Af flera yttranden synes, som man här ansåge det vara någonting nytt, hvad jag begärt.
Jag har dock inskränkt mig till att i min motion begära, att Handelsdisconten måtte företrädesvis belåna vissa assurerade, under Kronans lås förvarade nederlagsvaror framför belåning på namn, emedan jag tror, att sådant skulle medföra större säkerhet för Banken och större fördel för handeln.
Cronhjelm har åberopat sitt yttrande vid min motions remitterande till BancoTJtsk.; men jag får då erinra, att jag besvarat honom med erfarenhetens läror, som vilsorda, att canaldisconten aldrig förlorat en enda skilling, samt att lånedisconten i Götheborg fortfar, utan att mer än en enda gång hafva gjort någon förlust, och denna, bestående af 1,200 r:dr, uppkom derigenom, att belåningen utstiäcktes till en annan ort än Götheborg.
Jag ber om ursa g t för det jag åter uppstår; men som det kan vara lämpligt att vid detta tillfälle, då fråga uppkommit, huruvida det för en publik låneanstalt är förmånligare att hålla sig till associationer eller varans belåning direct, söka utreda ämnet, så ber jag få i32 Den 5 Maj f. m. upplysa, att Sfven vid belåningen af en sådan vara som jern kunna åtgärder äga runi, som äro ganska vådliga och tunna blifva det ännu mer.
Här finnes elt parti jern på Stockholms våg, som lärer vara i5 a 3o år gammalt, hvilket ständigt blifvit belånadt af Banken; det bar derigenom fått ett eget namn och heter bancovrak.
Jag hemställer, när det lärer vara nästan omöjligt att controllera en sådan vara midt i Stockholms stad, huruvida det kan vara möjligt för Bancostyrelsen att controllera andra varor af mera fragil beskaffenhet i andra städer, som ligga långt ifrån Stockholm.
Detta har jag nödsakats säga, på det man må se, att det är grundsatser och icke hugskott, som här äro i fråga.
BancoUtskts yttrade grundsats, r ö r: d e
Bankens åliggande att alltid vara försedd med så stor cassa, som rimligen kan förmodas vara behöflig till dess sedlars inlösen med klingande m y n t.
Det betänk., som nu är föremål för R. o.
Ad:s pröfning, vittnar ovedersägligen om BancoUtskrs allvarliga afsigt och sorgfalliga bemödande att så reglera hufvudgrunderna för Bankens förvaltning och rörelse, alt de må kunna stå tillsammans med Bankens skyldighet att, sedan silfverutvexlingen börjat, oafbrutet fortsätta den i enlighet med banklagen af d. t Mars i83o.
Utsk. har antagit och bort antaga för afgjordt, att det allmänna och ovilkorliga anspråket på rätt bör i första rummet afses och dernäst det billiga anspråket på lån och biträde för Iofliga näringsgrenar, eller till allmänt och enskildt nyttiga företag, samt att i intet fall det förra får åsidosättas för det sednare.
Det hade varit önskligt, att ett betänk., som så troget i alla sina förslag följt denna riktiga och värdiga grundsats, hade nu genast kunnat i sin helhet bifallas.
Men då i åtskilliga delar redan förekommit och än vidare torde förekomma flera anledningar till erinringar och rättelser, samt således en återremiss torde blifva oundviklig, utber jag mig att vid denna punkt och följande punkter i och 2 få framställa min mening till Utsk:s upplysta bepröfvande.
Stadgandet om en viss proportion, som Banken bör bibehålla emellan dess metalliska cassa och sedelstock, är visserligen här endast i allmänhet uttryckt; men då Utsk. i punkten N:o 2 yttrat, att denna proportion bör fastställas såsom 2 till 5, och det utan afdrag för depositioner samt lånen på guld, silfver och exportabla effecter; så tror jag, att Utsk. i sin för öfrigt berömliga omtanka, att äfven under de mest oförmånliga och brydsamma omständigheter garantera silfverutvexlingen gått något öfver höfvan för långt, och att ett sådant stadgande möjligen kunde motverka ändamålet; och detta ändamål tror jag säkrast skulle befrämjas, örn Bancostyrelsen erhölle den Den 5 Maj f. m. i33 föreskrift, att framför allt annat vaka deröfver, att den metalliska cassan alltid blir i tillräcklig styrka för att, när så påfordras, bestrida utvexlingen, och Bancostyrelsen sålunda lemnäs rättighet att, efter sig företeende omständigheter, använda de under dess disposition stående medel och utvägar.
Med dem och de garantier, som Utsk. i öfrigt tillstyrkt, tviflar jag icke, att en omtänksam styrelse skall kunna tillse, det tillgångar icke saknas; men på det man icke alltför mycket må förlita sig på Bancofullmägtiges någon gång olika åsigter, tillstyrker jag, att en viss proportion må fastställas, under hvilken den metalliska cassan ej bör sjunka och vid hvars inträffande det genast bör vara Bancofullrnägtiges skyldighet att vidtaga åtgärder till metalliska fondens förstärkning.
Denna proportion behöfver dock, efter min tanke, ej utsättas högre än som i till 5, och i intet fall öfver i till 4) förutsatt, att lånerörelsen och Bankens öfriga functioner blifva sådana som nu, eller ungefär sådane, som Utsk. föreslagit.
Detta är hvad jag velat nämna, med tillägg, att det i intet fall vore Bancostyrelsen betaget att, då den finner sådant förmånligt, förstärka Bankens metalliska fond.
Jag får vördsamt anmäla min reservation emot denna punkt, och vill, då de andra punkterna förekomma, hvarest ämnet utvecklas, framställa mina skäl dertill. lista och 2tdra punkterna:
Hr Cederschjöld uppläste följande:
St. vid sisth riksdag stadgade, att silfverutvexlingen icke finge börjas, förrän Bankens reella fond hade uppnått ett förhållande till den utelöpande sedelstocken såsom 5 till 8, medgåfvo de likväl, vid sedelstockens beräkning, åtskilliga afdrag derifrån.
Sålunda medgåfvo de afdrag för lån på guld och silfver, export-effecter och lånebanks-obbgationer (emedan dessa sedlar skulle inom några månader återgäldas), uppgående enligt Utsk:s betänk.
N:o 8. tab. i. till 1,557,009: 4.
— Depositionerna i Vexelbanken, till medeltal af den förflutna tiden, af i83o års St:r beräknade till 2,400,000: — — Grunden lill detta sednare afdrag valden, att man af erfarenheten funnit denna summa alltid vara i Banken innestående.
Hela afdraget från den verkliga sedelstocken utgjorde sålunda r:dr b:co . 3,957,009: 41
Men som depositionerna i Vexelbanken de sednare åren betydligt ökats, nemi., 134 Den 5 Maj f. ra. enligt nyss åberopade tab. N:o i, ända till 3,478,5g4: 22. 11. och sålunda torde i medeltal för de sednare 5 åren kunna antagas till minst 3,000,000 r:dr; så borde, enl. den princip i83o års St:r följde, afdraget för depositionerna nu kunna ytterligare ökas med 600,000: — — så att hela afdraget från den verkliga sedelstocken komine att utgöra . . . 4;557,oog: 4- — Men då nuvar.
BancoUtsk., vid beräkningen af sedel stocken, icke erkänner dessa afdrag, blir naturligtvis den sedelstock, för hvilken Utsk. vill under fortgående vexling alltid hafva silfver i Banken i ett förhållande såsom 1 till 5, i sjelfva verket 4)^7,00g r:dr större, än den, mot hvilken i83o års
Ständer ville vid vexlingens början hafva silfver i ett förhållande af 5 till 8.
Man kan derföre, utan närmare beräkning, lätt inse, att det måste vara föga skillnad emellan £ af den enl. i83o års grunder reducerade sedelstocken och | af den sedelstock, som af nuvar.
BancoUtsk. blifvit antagen.
Man kan sålunda lätt finna, att följden af Utsk:s i denna punkt uppgifna definition på sedelstock skulle blifva den, att Bankens metalliska cassa desto snarare nedsjönke till förhållandet mot sedelstocken såsom 2 till 5, och att
Bancostyrelsen desto snarare måste börja vidtaga åtgärder till den bestämda proportionens bibehållande, — åtgärder, hvilkas verkningar jag framdeles skall söka visa.
Så ytterst vigtig denna punkt för öfrigt är, i händelse ett visst förhållande skall bestämmas, hvarunder Bankens metalliska cassa icke får sjunka till sedelstocken, så fullkomligt likgiltig är den, i händelse R.
St. skulle, såsom jag högeligen vill önska, endast bestämma det minimibelopp, hvarunder den metalliska cassan icke får minskas.
Hr Cederschjöld tilläde muntligen:
Hvad den andra punkten beträffar, är den sjelfva principen för hela delta betänkande; och som betänk, är uppstäldt med en sällsynt logisk conseqvens, hvilken jag nästan ville kalla jernhård, följer deraf, att om sjelfva principen är falsk, måste äfven slutsatserna och tillämpningarna blifva allt mer och mer skefva och vådliga, ju mera i detail de utföras.
Denna princip utgöres af stadgandet, att proportionen emellan silfverfonden och sedelstocken ej finge blifva mindre än såsom 2 till 5.
Det är derföre angeläget att pröfva, huruvida denna proportion bör vara den gräns, hvarunder metalliska fondens förhållande till sedelstocken ej skall få falla.
Hr Cederschjöld skriftligen anförde:
Utsk. har gifvit sig mycken möda att söka alla möjliga garantier för realisationens bestånd.
Jag vill förmoda, att Den 5 Maj f. m. i35 detta skett, icke derföre, att Utsk. kunnat sjelf anse dem vara af behofvet påkallade, utan egentligen blott för att lugna och tillfredsställa dem, som icke varit i tillfälle att göra sig klara begrepp om realisationens förhållanden.
Men denna välmening skulle i min tanka just kunna motverka det åsyftade ändamålet.
Ty ju flera garantier som vidtagas, desto äfventyrligare skulle allmänheten kunna tro företaget vara.
Dessutom måste oron ökas ännu mera, om man i garantierna för Banken tror sig finna vådor för allmänna rörelsen, för hela landet.
Utsk. föreslår i 2 punkten, att ''Bankens metalliska cassa "ej får bibehållas i lägre förhållande mot den samfälda sedelstocken, än som 2 till 5;” och såsom grund för detta förslag anför Utsk., pag. 16, att "Banken alltid bör vara "försedd med så stor cassa, som till en oafbruten vexling "rimligen kan förmodas vara behöflig."
Granskningen af detta förslag vill jag afdela i följande frågor: 1:0
Huru mycket silfver kan ännu vara qvar i Banken, då dess förhållande till sedelstocken blifvit såsom 2 till 5 ?
Enligt Utsk:s egna uppgifter utgöres sedelstocken af Bankens utelöpande sedlar 24,686,992: 4- 4- Sedlar, utgifna såsom lån på guld och silfver, exporteffecler och lånebanks obligationer i,55y,oog: 4* — Riksgäldssedel’ och polletter, med afdrag af dessa sednares metallvärde . . . 6,126,490: 42- 6.
Depositioner 3,478,594: 22. 11.
Summa sedelstock 35,849,086: 2a. g. Likaledes enl. Utsk:s uppgift uppgår Bankens metalliska cassa till ett belopp i silfver af r:dr specie 6,588,5g5: 33. 5., eller svarande i bancosedlar mot r:dr b:co 17,569,588: 25. I.
Om sålunda 5,5oo,ooo r:dr bancosedlar insattes i Banken till vexling, skulle sedelstocken nedsjunka till något öfver 3o,000,000.
—- — och den metalliska cassan till något öfver 4,5oo,ooo r:dr spec., eller svarande i sedlar mot något öfver r:dr b:co 12,000,000. — — Då vore Bankens metalliska cassa ungefär i jemnt förhållande till sedelstocken såsom 2 lill 5.
Svaret på den framställda frågan blefve sålunda: att 4|- millioner r:dr specie skulle ännu vara qvar i Banken, då förhållandet emellan dess metalliska cassa och sedelstocken blifvit såsom 2 till 5. 2:0
Kan, sedan sedelstocken på nyssnämnde sätt blifvit minskad med 5 i millioner r: d r b: c. o, i36 Den 5 Maj f. m. 4§. millioner r:dr specie rimligen förmodas vara det belopp, hvarunder Bankens metalliska cassa icke kan sjunka utan fara för vexlingens oafbrutn a gång?
När man besinnar, att i ett land, så glest bebygdt som Sverige och med så svåra communicationer, sedelmynt omöjligen kan umbäras i allmänna rörelsen, och att följaktligen med hvar r:dr, som insattes i Banken, svårigheten måste allt mer och mer ökas att göra ytterligare insättningar, samt man derjemte ihågkommer, att omkring 14-,000,000 r:dr årligen circulera genom Bancodisconten och minst 8,000,000 r:dr genom SlatsCont., utom allt hvad som uti räntebetalningar årligen circulerar genom de publika cassorna, till hvilket allt knappt annat än sedlar är användbart; så tror jag mig kunna tryggt svara: att aldrig någon fara för vexlingens oafbrntna gång rimligen kan uppstå, derest icke alltför felaktiga åtgärder vidtoges, och i annat fall några försigtighetsmått åtminstone icke erfordras, förrän den metalliska c a ssan nedsjunkit till ett vida lägre belopp, än det nu uppgifna. 3:o Huru mycket silfver kan man rimligen förmoda skola utur Banken uttagas?
En dåraktig fruktan bos några, att silfverfonden snart kunde uttömmas, och nyfikenheten hos nästan alla att till ögonfägnad få något af det nya silfvermyntet, skola troligen göra, att silfver genast uttages för ett par millioner rtdr b:co.
Huru mycket för öfrigt kan komma att frivilligt uttagas, beror icke allenast på de blifvande handelsconjuncturerna, utan äfven och hufvudsakligen på de bancoförfattningar, som nu vidtagas.
Jag vill derföre i beräkningen nu endast upptaga det silfver, som Utsk. sjelf vill tvinga utur Banken.
Emedan Banken sålunda ej skall efter nästa års utgång utgifva några skillingssedlar, måste de efterhand till Banken inom några år ingå till ett belopp af r:dr b:co 2,5oo,ooo: — —1
Om med riksg:ssedlarna af 1 r:drs valör skulle förhållas på samma sätt, skulle för dem ingå r:dr b:co i,225,6g5: 16.
— Om sedan, enl.
Utsk:s förslag i 11 punkten, Banken framdeles ej finge utgifva sedlar på mindre valör, än 5 gånger myntenheten, skulle förmodligen inom 10 år kunna ingå alla bäncosedlar å 2 och 3 r:dr, utgörande omkring . . 11,000,000: — — Samt riksg:ssedlarna å 2 r:dr, utgörande i b:co r:dr 8o5,466: 32.
— Eller tillsammans i tvungna insättningar i5,53i,iÖ2: — — Och Den 5 Maj f. m. '37 Och som Bankens nuvarande ineta/Ifond icke uppgår i sedelvärde till mer än 17,56g,588: 25.
1. skulle efter 10 års förlopp, derest inga silfverköp under tiden kunnat göras, silfverfonden hafva nedsjunkit till ett sedelvärde af Emedan silfver omöjligen kan köpas utifrån till högre belopp, än som svarar mot öfverskottet af den vexellillgång, som börsen sjelf behöfver, hvilket öfverskott omöjligen här i medeltal kan uppskattas till mer än i5o,ooor:drspecie om året, skulle på 10 år icke kunna utifrån införskrifvas mera silfver än till ett sammanräknadt sedelvärde af Om man härtill ville lägga Bankens utländska creditiv, till ett sedelvärde af r:dr b:co skulle Bankens bela metallfond icke, efter 10 års förlopp, utgöra mer i sedelvärde än 8,705,093: 9.
I. och emot denna metallcassa skulle, efter Ulskts antagna proportion af 2 till 5, icke större sedelstock kunna få finnas än till ett belopp af r:dr b:co . . . 21,762,732: /±6. 6.
Som nu dét i omlopp satta silfret uppgår i sedelvärde till . . . r:dr b:co io,53i,i62. — — skulle, oaktadt silfver blifvit genom öfverbalance i handeln indraget utifrån till ett sedelvärde af4,ooo,ooor:drb:co, den circulerande myntslocken, som nu utgör 35,84g,086: 25. 9, på 10 år endast vinna en tillväxt af r:dr b:o i,444j8o8: 20. g. Och om härifrån drages Bankens skuld för creditivet, uppgående i sedlar till 2,666,666: 32. — så befinnes Rikets rörelsecapital skola, oaktadt inköp af silfver utifrån till ett sedelvärde af 4>ooo,ooo r:dr, i sjelfva verket komma att på 10 år minskas med r:dr b:co 1,221,858: it. 3.
När man derjemte besinnar, att de tvungna insättningarna för skillingssedlarna, hvilka inom några få år skulle vidtaga, uppgå till ett belopp af.
. r:dr b:co 3,725,6g5: 32. «— och de frivilliga insättningarna under nämnde tid endast antagas till r:dr b:co 2,000,000. — — skulle dessa insättningar tillsammans utgöra r:dr b:co 5,725,695: 32. — 6 H. 18 2,038,426: 25. 1. 4,000,000. — — 2,666,666: 32. — i3S Dea 5 Maj f. m. och Bankens raetallcassa sålunda redan hafva nedsjunkit till ett förhållande mot sedelstocken såsom 2 till 5, samtBancostyrelsen altså redan hafva blifvit satt i nödvändighet att börja operera, för alt kunna återställa och framgent bibehålla den bestämda proportionen.
Den frivilliga insättningen kunde naturligtvis blifva mycket större och styrelsen sålunda mycket snarare nödgas börja operera, i samma mån sjelfva bancoförfattningarna kunde gifva allmänheten någon särskild anledning till oro för realisationens bestånd, eller till speculationer på Bankens bekostnad. 4:o Hvad verkningar skulle Bancostyreise 11 s försök, att under dylika omständigheter bibehålla den metalliska cassan i förhållande till sedelstocken såsom 2 till 5, hafva på den allmänna rörelsen och näringarna?
När man besinnar, huru redan från början förhållandet emellan den metalliska cassan och sedelstocken dagligen måst vara förändringar underkastadt, kan man lätt föreställa sig, hvad omak vederbörande skulle få med oupphörliga proportionsräkningar, och till hvad vångel proportionens bibehållande skulle föranleda.
Och när man föreställer sig, hvilka ofantliga ansträngningar Bancostyrelsen skulle nödgas göra för att, under de utslitna sedlarnas ingång i Banken, söka bibehålla den metalliska cassan i förhållande till sedelstocken såsom 2 till 5; så måste man häpna för den förvirring, nöd och elände i hela landet, som nödvändigt skulle deraf föranledas, och fasa för de blodsugande speculationer, hvartill samvetslösa capitalisler skulle blifva af omständigheterna inbjudna.
Af allt, hvad jag nu anfört, drar jag sålunda den slutsats, att ingen viss proportion emellan Bankens metalliska cassa och sedelstocken bör bestämmas såsom gräns, hvarunder cassan icke må sjunka, utan fast hellre ett minimibelopp derför utsättas, t. ex. 2 millioner r:dr silfver.
I det hufvudsakliga får jag instämma med den sist talande ledamoten.
Jag tror för mia del, att Utsk. såsom garanti för silfverutvexlingens fortgång antagit en oriktig princip medelst stadgandet af ett förhållande emellan metallisk cassa och sedlar såsom den norm, hvarefter Bancofullmägtige skola rätta sig i afseende på silf— verfondens förstärkande.
Det är onekligen sannt, att en föreskrift bör lemnäs Fullmägtige, då de skola börja sina operationer till reella fondens förstärkande, emedan man icke kan låta fonden utvexlas så nära, att en allmän farhåga kunde uppstå för vexlingens oafbrutna fortgång; men jag tror, att det sätt, som nu blifvit föreslaget, blefve ganska svårt i verkställigheten och kunde leda till förhållanden, som man icke väntar.
Alla calculer måste grunda sig på bestämda förhållanden samt dem man förmodar skola in - Den 5 Maj f. m. träffa; men omdömet om dessa sednare han icke härledas från andra utsigter än dem, som finnas, då calculen uppgöres.
Att nu på förhand bestämma grunderna för en calcul, som skall gälla för kommande år, utan afseende derå, att förhållandena och utsigterna förändra sig, är derföre oriktigt; ty proportionen emellan reella fonden och sedelstocken måste framdeles beräknas efter de förhållanden, som då existera, och icke efter det, som nu finnes.
Då andra banker hafva ett förhållande emellan reel fond och sedlar, som är sämre än det nu föreslagna, vet jag ej, hvarföre vår Bank äfven framdeles skulle kunna hafva det, om icke några särskilda anledningar till farhågor förekomma.
Jag tror också, att det skulle blifva svårt för Bancofullmägtige att hålla en sådan controll, att de på dagen kunna säga, när ett sådant missförhållande eller lägre proportion än 2 till 5 inträffar; ty då silfverfonden genom vexling dagligen ökar eller minskar sig, samt sedelstocken äfven dagligen på mångfaldigt sätt undergår förändring, måste det vara svårt att, utom vid ett bokslut, rätt bedöma förhållandet, och det kunde då hända, att missförhållandet uppstått förut, ulan att man vetat deraf.