Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottets den 16 sisth April afgifne, samt den 4 derpå följde Maji förmiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt motion om Götha Canalarbetets inskränkning tills vidare inom linien emellan Wenern och Wettern, fann Ridderskapet och Adeln, att, sedan Stats-och Banco? 13» Den 16 Junii e. m. Utskottens Utlåtande, angående Götha Canal, arbetets fortgångoch befrämjande blifvit denna dag afgjordt, Ekonomiutskottets ofvannämd de Betänkande borde förfalla, samt läggas till Handlingarne.
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottets den 4 sistl.
Mars afgifne, samt den 4 derpå följde April på bordet lagde Betänkande, angående väckt fråga om fortfarande af det emot Utländska Öfverflödsvaror utfärdade förbud, och den till verkställighet deraf, fcrordnade kustbevakning.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till 10 om aftonen.
In fidem Protocolli O, J, Lagerheim, Den 18 Junit f. mt 133 Thorsclagen den 18 Junii* Plenum kl. half till 10 förmiddagen.
Utdrag af Protocollet, hillet hos HögJ loflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, efter, middagen denÄi6 Junii 1818. §.
Vid förnyad föredragning af Stats? och BancoUtskottens den 10 dennes afgifne, samt den 13 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, angående yrkad undersökning, om Götha Canal
DiscontDirections förhållande, i afseende på den till Canalarbetets fortsättande gjorde försträckning af t,i00,000 R.dr, ansåg Ridderskapet och Adeln någon undersökning härom icke böra äga rum.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, hemställde om icke ProtocollsUtdraget kunde erhålla den lydelse, att Ridderskapet och Adeln fann för godt tillåta, det frågan om undersökning rörande Götha Canal
DiscontDirections förhålr lande finge förfallaj men Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarshalken erinrade, att de i ProiocollsUtdraget nyttjade ord voro alldeles lika med det at Ridt 134 Den i 8 Junti /. m. derskapet fich Adeln genom votering i detta ämne fattade beslut3 hvarefter ProtocollsUtdraget blef uppå derom gjord proposition af Ridderskapet och Adeln godkändt, Upplästes och lades på bordet följande från Bevdlnings-Utskottet inkomne Memorial Och Utlåtanden; Af den 17 dennes: 1) Rörande öfverflöds- och fyllnads-afgifterne, 2) I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 22 sistlidne Maji meddeldte Betänkande, i afseende på flere till Utskottet remitterade, och allmänna Bevillningen rörånde Memorial. 3) Öfver gjorde anmärkningar emot det af Utskottet författade project till en blifvande Bevillningsförordning.
Sedan Banco-Utskottets den 28 sistlidne Maji afgifne, samt den 30 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärksingar vid Utskottets den 6 sistlidne April Ven 18 Junii f. ml 333 meddelte Betänkande, så väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, som den af Utskottet verkställde granskning rörande BancoVerkets Styrelse och Förvaltning efter sednasle Riksdag, blifvit den 2 dennes af Rid-j derskapet och Adeln gilladt, med undantag / af de mot Götha Canal
DiscontDirection fram-, ställde frenne anmärkningar, hvaröfver Ridderskapet och Adeln ville, i sammanhang med dea på Stats- och BancoUtskottens handläggning då beroende fråga angående behörig un^ dersökning af DiscontDirectionens förhållande, sig utlåta; så företog Ridderskapet och Adeln nu berörde trenne anmärkningar till pröfning.
Hans Excellence Herr Friherre af IVett er stedt, GuJlaJ, anförde skrifteligen; Jag ägde ej tillfälle öfvervara öfverlägga ringen i sista Plenum, om den påstådde ansvarigheten för Götha CanalDirection; jag fick endast med min voteringssedel yttra mig deremot, Jag begagnar således närvarande tillj fälle, då ett dermed gemenskap ägande ämne å nyo bringas å bane, att högt yttra min me-J ning i hufvudsaken, och att derigenom nu uppfylla hvad jag vid sista plenum, om jag hade varit närvarande, ej hade underlåtit att göra- Ingen mera än jag vördar den grundsats, att, då bidrag af allmänna medel, under vissa vilkor, öfverlemnas, böra d~ssa vilkor ordagrannt och obrottsligen efterföljas, och all afvikelse derifrån således förtjena varniog och Den 18 Junii f. m. rättelse.
Men då böra äfven föreskrifterne vara tydliga, och ej på tvägg' handa sätt kunna tillämpas, ty dä förlorar afvikelsen, äfven om den i sträng bemärkelse ägt rum, en stor grad af sin vigt, genom den möjliga anledningen dertill, i föreskriftens mindre klart uttryckta förbud deremot.
Om sedermera någon slags häfd blifvit beredd åt den förmenta afvikelsen, genom maktägande principalers antingen stillatigande bifall eller icke uttryckta ogillande, så torde en fortsättning af lika handlingssätt vara förlåtelig.
Då jag tillämpar dessa grundsatser på det fall, hvarom nu är fråga, och, oaktadt allt hvad emot dessa åsigter blifvit anfördt, tror jag likväl tillämpningen vara riktig, så stadgas hos mig en annan öfvertygelse än den, att med stränghet anse och bedömma Götha CdnalDirections förfarande, i afseende på det af Discont Fonden förskjutne bidraget till ArbetsCassan.
Jag ser i denna åtgärd inga enskiita afsigters befräm^ jande, ingen den ringaste anledning att misstänka
Directionens ändamål med detta tillskott, för- annat än hvad det verkligen var, nemligen Canal&rbetets verksamma befrämjande; och, vid ett sådant sakens förhållande, ser jag hellre på afsigtens obrottslighet, än på formens noggranna uppfyllande, och om föreskriften är tvetydig, om j.ig nödgas tolka, så lägger jag snarare vigt på den urskuldande, än på den strängt dömmande meningen, så snart ändamålet för afvikelsen var ädelt och godt.
Ännu mera 6tadgas jag i denna åsigt af ämnet, då jag ser den person, hvarom nu fråga Den 18 Junit f. m. är, blottställd för en del af Nationens och dess Representanters ovilja; kan jag ej lyckas att tjena honom genom mina bemödanden, så skall jag åtmindstone icke öka bördan af hans bekymmer.
Äfven jag känner dessa stora ord af oblidkelig rättvisa, af Nationlig stränghet, af personliga considerationers otillbörlighet i tillämpning på allmänna ärender, ord, som gny i mängdens öron, och lätt uppröra redan af passioner eller stadgad öfvertygelse hänförda sinnen ■, man under högtidligt erkännande af min aktning för andras meningar, tvekar jag ej att förklara, att mitt förnuft och mitt hjerta gemensamt mana mig, att ej frånvika min darj emot skiljaktiga tanka.
— Lord Chatam sade i Engelska Parlamentet, i en af Amerikanska beskattningsfrågorne, före kriget mellan England och dess Colonier: ”Jag hade icke kunnat sofva lugn i min säng, ej sofva lugn i min graf, om jag ej sagt det mest bestämda
Nej emot den fråga, som nu är ä bane.”
Jag säger detsamma, i afseende på Götha CanalDirectionens befordrande till laga ansvar; ty utom det overkställbar i beslutet, hade det, i mintanka, varit hårdt och orättvist.
Då nu, genom votering Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut om detta ansvar, hvarföre å nyo inträda på samma område, genom bifall till BancoUfskottets Betänkande, hvaruti yrkas ett ogillande af
Directionens redan här omtvistade åtgärder.
Om tre Stånd bifallit Betänkandet, hvarföre böra vi, endast af denna orsak, bifalla det, och icke, som ofta brukeligt varit, låta vid dessa tre Ståndens beslut bero? —, 138 Den iS Jurin f. m.
Jag gör mig en heder af att erkänna den en* skildta vänskap, som förenar, och, i flera år, förenat mig med Herr Grefve Platen.
Om den gjort mig partisk viri detta tillfälle, så är åtmindstone motivet förlåtligt.
Jag har sett denne man uppoffra sitt lugn, sin husliga sällhet, vården om sina egna angelägenheter, för att med den drift och den ihärdighet, som är honom egen, åtaga sig utförandet af ett stort allmänt Verk.
Länge uppmuntrad och följd af Allmänhetens bifall, förbyttes det i ovilja, förtydningar och ogillande.
Öfvergifven nästan af alla, utom af sig sjelf, står han sorn ett enstaka träd i öknen, mål för alla stormar, och ställer sitt eget oförfärade och lugna bröst emot smädelsens och missnöjets pilar.
Jag vill icke slita en gren af detta träd.
Jag vill hellre, om jag kan, understödja dess skakade, men ej svigtande stam; och den dag torde komma, då dess rötter slagit så djupt i jorden, att en-* dast bladen af dess krona förmå rörås för de fiendtliga vindarne- Grefve von Platen äger, mot sin samtids otacksamhet, förtjenstens vanliga lott att åberopa, och han vädjar med glad tillförsigt, för sitt verk, till efterverldens lugnare dom; han är icke, och skall icke blifva den siste, som af framtiden får dess, under lifvet och mödorna oafslutade, räkning uppgjord.
Samtida ögon se dunkelt och ogerna samtida förtjenster.
De äro, som Leopold säger:
Ljus på en rymd, dit ingens blickar nå, Som pryda hvalfvet öfver vandrarns hjessa, Och han förgäter, eller finner, små - Den 18 Junii f. m. 139 Mångå yttrade härt 11 deras bifall.
Herr Manner flam, Joian; Vid bedömmandet af Götha Canal Directions ifrågaställde förhållande, ber jag att få förklara, det Stafsoch BancoUtskotten utfått från samma grundsats, som Hans Excel ence Herr Friherre af Wetterstedt nyss yttrat nemligen, att den som förvaltar allmänna metel, bör noga efterfölja de för dess befattning stadgade föreskrifter, under vilkor, att desse äro tydliga.
Då man granskär de föreskrifter, som Directionen haft, så är det utan ali tvifvel, att full anledning är, icke allenast att ogila dess afvikelser ifrån tydliga stadganden, uan ock, att yrka laglig undersökning elier åtal.
Det var också på denna grund, som jaj instämt uti det tillstyrkande af sammansatte Stats- och Banco-Ut» skotten, hvarom öfverläggning uti sista Pleno förevar.
Denna undersökning kan likväl nu mera anses nästan likgiltig, eftersom den hvarken kan förekomma eller ersätta de förluster och öfrige skadlige följder, hvartill
Directionens misstag och afvikelser föranledt, och det dessutom i ett så sort fall som detta knappt lönar mödan, att efteråt hålla undersökning om de personers förhållande, hvilka vållat oredan, samt någon uppmärksamhet må hända äfven bör fästas pi den ehuru skenbara anledning till afvikelse från föreskrifter, som
Directionen till sii ursäkt anfort.
Af dessa orsaker har jag vtl funnit Utskotten böra tillstyrka undersökoirg, men icke härstädes ifrat för densammas befordrande till verkställighet, 14© Den 13 Jurin f. m
Då nu åter fråga är om gillande eller ogillande af Directionens förhållande, hvilken fråga rätteligen bordt pröfvas före den om undersökningen, och nan äfven bestrider bifall till BancoUtskottets tillstyrkande, att Directio* nens oftanämnde åtgärd bör ogillas; så anser jag mig efter de mångt öfverläggningar, sora hos Ridderskapet och Adeln i detta ämne förevarit, nu endast b(höfva fästa uppmärksamheten på vådan deaf, att Riksens
Ständer skulle godkänna ett atvändande af allmänna och enskilta medel, på ett emot gifne föreskrifter stridande sätt; dessa föreskrifter äro alldeles icke så obestända, som man föregifver eller tror.
De innehålla bland annat pi flera ställen uttryckligen att det var vinjlen af Disconten, som skulle tiP Bolagets nytta eller tili Canaibyggnaden anvindas.
Det är således ty deli gt, att icke Disconfene af lån uti Ban-4 ken, eller 3f enskiltas insitte medel, bestående Rörelse-capital borde till nämnde ändamål be-i gagnas.
Men om ock Regementet icke innehållit någon föreskrift hirom, kunde likväl
Directionen icke rimligen anse sig berättigad till en sådan disposition af Bankens och en-t skiltas penningar.
Sedan Ridderskapet cch Adeln med ett öfverseende, som jag icke bör klandra, och som till en betydlig del tolde vara grundad! på a Iseende för den, manneis kraftfulla ihärdighet som styrer företaget, icke velat besluta, att lagligt åtal emot
Directionen borde anställas, torde den medelväg, som BancoUtskotS Den 18 Junit f. m. 141 tet föreslagit, nemligen att
Directionens afvikeiser och förhållanden, utan vidare åtal, endast borde ogillas» vinna Ridderskapets och Adelns bifall, såsom den lindrigaste påföljd, som
Directionen bör vidkännas.
Jag tillstyrker derföre bifall tili BancoUtskoUets Betan; kande.
Då jag redan hatt tillfälle yttra mina tankar i detta ämne, och då Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt nu, på det honom egna iyckli* ga och öfvertygande sätt, närmare utvecklat de skäl, hvilka efter mitt begrepp böra bestämma Ridderskapets och Adelns beslut i dessa frågor, anser jag mig endast behöfva förklara, det jag till alla delar instämmer uti hvad Hans Excellence yttrat.
Jag tror, att man ej nog kan fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vigten deraf, att vid dess beslut alltid visa sig consequent.
Då Ridderskapet och Adeln förliden gårdag genom votering afgjorde, att någon undersökning rörande Götha CanalBolags DiscontDirections förhållande, i arseende på det till Canalarbetet lemnade penningebidrag, icke borde äga rum, så skulle jag anse det bära stämpel af inconsequens, att i dag förklara, att Ridderskapet och Adeln ogillade
Directionens förfarande, jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln, sedan de trenne öfrige Stånden redan tagit ett beslut, som utmärker ogillande, skulle behaga åtnöja sig med, och anse tillw (äckligt att förklara, det Ståndet låter vid 142 Den 18 Junti /• tu, BancoUtskottets Betänkande bero, och hvarigenom Ridderskapet och Adeln undviker, att fatta ett beslut, som strider emot ett föregående
Dessutom får jag äran erinra, att något annat, än ett ogillande af DiscontDirectionens förhållande, nu mera icke kan äga rum; utan är det högsta, hvartill Riksens Ständer i denna sak genom ett beslut kunna komma, sedan någon undersökning om Directionens förhållande ansetts icke höra eke.
Herr Manneritami Jag kan icke medgifva den af sista talaren yttrade tanka, att det å Ridderskapets och Adelns sida skulle innefatta någon inconsequens, att nu bifalla BancoUb skottets Betänkande, och såmedelst ogilla CanalDirectionens ifrågavarande åtgärd, sedan man förut afgjort, att lagligt åtal icke borde derom begäras.
Det är endast till BancoUt* skottets oundömme i denna fråga, som jag yrkat bifall, och Ridderskapet och Adeln lärer finna, att det i denna fråga likasom vid många andra tillfällen ganska väl står tillsammans. att man på fulla skäl ogillar ett förhållande eller en handling, utan att man finner sig föranlåten att anställa lagligt åtal emot den person, hvars åtgärder man ogillat.
Med all den agt ning jag gerna ger åt andras meningar, kan jag likväl ej undgå, att åt min egen bevaka den rätt, att förklara, det jag anser en verklig inconsequens ligga uti, att sedan Ståndet redan förut, genom formligt beslut, uppå då Den 18 Junii /. m. gjord begäran om laglig undersökning, ansedt anledning dertill icke förefinnas, Ståndet dock nu skulle ogilla samma förfarande, hvaröfver ett annat omdömrae således redan en gång är lemnadt.
Detta sätt att handla synes mig innebära ett indirect ogillande af Ståndets förra beslut; och bryter, i min tanka, alla begrepp Om consequens.
Jag instämmer alltså med de 2:ne Ledamöter, hvilka tillstyrkt, att ej gilla Betänkandet, Grefve Mörner, Cart Stellan: Om Götha Canal och dess
Direction m. m. är redan så mycket skrifvet och talat, att det ej särdeles lönar mödan, att vidare derom orda.
De förut fattade opinionerne låta ej förändra sig.
Men då fråga nu är, att bifalla BancoUtskottets Betänkande, så, enär Ridderskapet och Adeln förledne plenidag beslutat, att undersökning
Om DiscontDirectionens förhållande icke skulle äga rum, kan jag ej dölja min öfvertygelse att det ingalunda voie rätt, att i dag ogilla Samma förhållande.
Jag vill ej yttra mig, om det vore consequcnt elier icke, men jag instämmer med Hans Excsllence Herr Friherre af Wetterstedt deruti, att det är Ridderskapet och Adeln värdigt, att alltid följa enahanda princip.
Och det skulle naturligtvis vara mycket obehagligt för Grefve von Platen, oin vi nu fattade ett motsatt beslut mot förledns Plenidagens.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: 03gtadt allt hvad Friherre Bojie nyss anfort om inconse - 144 Den 18 Junii f, nu quensen deraf att nu gilla BancoUtskottens Betänkande sedan laglig undersökning blifvit afsiagen, kan jag likväl ej underlåta att till Protocollet anmäla, att, ehuru jag i förra Plenum yttrade mig emot undersökningens anställande, jag likväl högeligen hade önskat, att den handling aldrig existerat, som nu är föremål för Ridderskapets och Adelns bedöm' mande, och jag förklarar det jag, förblifvandä vid min förr yttrade tanka, alldeles ogillar det
DtscomDirectionens förfarande, hvarigenom » o&3,ooo R:dr blifvit dragtie utur
Discöntrör isen, och nedlagde på Canalarbetet, hvarifrån öc aldrig kunna till Disconten återgå; samt öfverlemnar i öfrigt till Ridderskapet och Adeln, att i denna fråga taga det beslut, som lämpeligast syrns.
Jag kan för min del alldeles icke finna någon inconsequens deri, att ogilla en handling, utan att låta inför laglig
Domstol för handlingens upphof och fölider tilltala de personer, hvilka vållat densamma.
Under åberopande af hvad jag förut anfört, får jag endast vördsamt tillägga den hemställan tili RidderSkapet och Asdn om en åtgärd, som hufvudsakligen bidragit till Götha CanalDisconts fall, och såme-i deist äfven J sin mon till den oreda och förlägenhet i allmänna rörelsen, som landet nu måste vidkännas, bör af Riksens Ständer gillas.
Friherre Boije: jag utber mig, att blott få Den ig Junii f. tn. 145 få anmäla, att, om jag ansåg den sista varda talarens framställning enlig med saktörhållandetj om jag ansåg CanalDiscontDirectionen ens hafva någon den ringaste del i den allmänna oreda, hvari man säger, att vårt peoningeverk kommit, och hvarmed man torde mena penningebristen; så skulle jag, då frågaa om DireCtionens förhållande förra gången förevar, hafva stäldt
Direktionen under tilltal» och skulle nu också hafva leronat det fullkomligaste ogillande; men då med ruin öfvertygelse icke instämmer, att tillägga Directionen något sådant fel, så ligger just deri orsaken, hvarföre jag icke eller kan nu gifva ett annat omdömme, än det, sorn en gång redan blifvit lemnadt.
Herr Mannentam:
Jag anser mig icke behöfva svara på Friherre Boijes yttrande an^ norlunda, än att till Ridderskapets Och Adelns pröfning öfverlemna, huruvida det af mi' fäldte omdömme är mera enligt med förhållandet, eller det, sorn samme talare i anledning deraf anfört.
Jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppi märksamhet derpå, att om Ridderskapet och.
Adeln behagar med sitt b
Vll. B. II.
Aid. i o. Den 18 Junti f. m. den kraftfulla man, under hvars styrelse Ca.' nalDisconten egentligen varit ställd, och en aktning för Ridderskapets och Adelns förut i ämnet tagne beslut.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då de öfrige trenne RiksStånden redan afgjort förevarande emot Götha CanalDiscontDirectiott gjorde anmärka ningar, och frågan nu endast vore om en mindre betydlig ordform; så ansåge Hans Excellence sig äga anledning hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del dervid låta bero.
Ja jemte några Nej. Herr Manner stam:
Jag har besvarat med Nej dea af Eders Excellenc» gjorde proposi-» tion, derföre att jag anser propositionen hafva bordt framställas till bifall på Betänkandet; hvilket i allmänhet är vanligt, och med ord-i ningen mäst öfverensstämmande.
Men då Ridderskapet och Adeln blifvit så ofta besvärad med långvariga öfverläggningar i detta obehagliga ämne, vill jag icke uppehålla med votering, som icke medför något hufvudsakligt resultat, helst jag dessutom anser någon an?
nan mening icke kunna dragas af den gjorde propositionen, än att Ridderskapet och Adeln instämmer i de andra Ståndens beslut: och desse hafva alla bifallit Betänkandet.
Den 18 Junit f. m. 147 Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den io dennes afgifne, samt den 15 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt Bor* gareStåndet gjorde anmärkningar vid IJtskot-' tets den 12 sistlidne Maji meddeldte Förslag till en förbättrad Nationalrepresentation.
Herr Cederschjöld, Pehr Gusfaf :
Om jag rigtigt fattat meningen af ConstitutionsUtskottes nu uppläste Betänkande, så förblifver Utskottet vid den öfvertygelse, som det i förra Betänkandet yttrat, oin flere åtgärders vidtag gande till minskning af Ridderskapets och Adelns representanters antal.
Jag kan ej erkänna, det
ConstitutionsUtskottet äger någon rätt att förblifva vid sin öfvertygelse, i frågor af den beskaffenhet som den nu ifrågavarande, då dess öfvertygelse en gång blifvit af Ridj derskapet och Ådeln förkastad, helst Grundla*! gen blott lemnar Utskottet rättighet, att jemka tillsammans de beslut., som Riks Stånden fatta,' och finnas vara sins emellan af någon skiljaktighet, men ej att ogilla hyad ett Stånd godkändt* Jag tror således att ConstitutionsUtw skottet måste antaga, hvad Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma tanka.
Friherre Boije ^ Ludvig: jag bekänner, att då min anmärkning om afskaflande af rättigheten, att genom Fullmagt transportera Representationsrättigheten på man af annor ätt, förra gången blef af Ståndet antagen för desi enhälliga tanka?
så ansåg jag frågan ocks». 148 Den 18 Junit /. vara afgjord; och jag skulle nu tro, att ConJ stitutionsUtskottet ej bordt vidare framställa samma ämne till ny öfverläggning.
Jag kan möjligen misstaga mig i detta omdömme; och i alia fall synes mig, att denna scrupel lätt afhjeipes blott derigenom, att vi förblifva vid vår lörut fattade mening.
Ali fråga om förbättring i Repi- sentationssättet är högst vigtig} och den sanning bör härvid ej undfalla oss, att ali förändring är icke förbättring.
I den nion det lyckas oss att aflägsna ofullkomligheter som vi kunna, böra vi hoppas, att närma oss till en större fullkomlighet} men dertill fordras likväl också, att vi akta oss för nya ofullkomligheter, hittills okända, men, kan hända, derföre icke mindre skadliga.
I pröfningen härom böra vi icke rädas, att påminna oss de brister, som åtfölja sjelfva naturen af vårt Stånds representationssätt.
Jag har förut haft den äran erinra, huruledes tilläfventyrs |:delar af Adeln tvingas af meddellöshet. att på tjenstebanan söka bergningen och förhoppningarne; och vi kunna ej dölja för oss den ofullkomlighet, som derifrån uppkommer för vårt Stånds representation; men deremot måste det vara oss högst angeläget, att icke göra denna ofullkomlighet skadligare, än den hitintills varit.
Sådan skulle likväl följden blifva, om vi antogo det Förslag till val inom Famillerne, som detta Betänkande å nyo framställer.
Vilja vi ett Riddarhus, som skall icke blindt säga ja till all ting, utan skall manligt och värdigt föra Nationens talan, och således, på hennes vägnar, pröfva hvarje ämne, till
Den 18 Junii f. ut. 149 ett med Nationens interesse sannskyldigt öfverensstämmande slut, så blir det angeläget, att Riddarhuset icke ensamt, eller till lern sjettedelar, består af lyckans gunstlingar, de der möjligen mera sysselsatte sig med lyckans qvarhållande för sig sjelfva, än med Nationens stora interessen.
Det är likväl sannolikt, att resultatet blef sådant, då fern sjette.' delar af Adeln, i valen, sökte enskilte befordrare, och följaktligen gaf Representationsrätten åt de Adelsmän, hvilkas ställning lofvade största inflytande till lycka och befordran.
När, genom förminskning i personalen , ett 6törre anseende också tillföll egenskapen af Representant, och när detta anseende bestämdes af valen, dervid företrädet naturligtvis skulle mera hågfällas de förut mägtige och rikej så frågar jag: huru ofta skulle väl den undangömde Possessionaten, eller den af lyckan missgynnade Adelsmannen, ihågkommas? och skulle väl patriotismen, upplysningen och oberoendet bli de egenskaper, som mest söktes af de väljandes pluralitet, nej, visserligen ickej och det skulle icke dröja länge, innan man skulle finna, att, genom antagande af val, hade man försämrat
Ståndets representationssätt, i stället för att förbättra det.
Verkställigheten vore dessutom, om icke omöjlig, åtmindstone ganska svår, så vida afseende skulle göras på den likhet i rätt, som familjerne tillkommer, och hvartill hitintills hört, att en familj af 20
Ledamöter icke haft mera rätt, än en familj af en enda, Jag vill minnas, att förra Betänkandet föreslog nedsättning af ?5® Dm i S Juni i /. m.
Riddarhusets personal till 200; men jag tror ej heller, att det var rätt.
En personal af l2oo vore visserligen felaktig, såsom för störj snen en af i oo vore lika felaktig, såsom för liten.