Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla förvaltningar skall skötas med ansvar efter de instruktioner som getts, lyda Konungens bud och räcka varandra handen till fullgörandet av deras tjänst.
§ 48 Konungens hov står under Hans styre och Han har rätt att förordna som Han vill.
§ 49 Ständerna skall sammankomma vart femte år.
Konungen kan dock kalla till urtima Riksdag dessförinnan.
§ 50 Riksdagarna skall hållas i huvudstaden, om inte fiendens framträngande eller pest eller andra viktiga händelser hindrar.
§ 51 Då kallelsen till riksdagen kungjorts i kyrkorna, skall Ständerna samlas efter 30 dagar och inom 50 dagar.
§ 52 Lantmarskalk och Talmän för Borgarna och Bönderna samt Sekreterare för Bondeståndet utnämns av Konungen.
Ärkebiskopen är alltid Talman för Prästeståndet § 53 Ständerna väljer genast utskott, som skall bereda ärendena.
Konstitutionsutskottet i frågor som rör Grundlagarna, Statsutskottet som utreder Statsverkets och Riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning och behov, Bevillningsutskott, som föreslår skattens fördelning, Bankutskott, Lagutskott och Allmänt Besvärsutskott som anmäler brister i hushållningen.
§ 54 Konungen kan begära ett särskilt utskott, där ärenden som skall hållas hemliga och som inte passar in bland de övriga.
Detta utskott är endast rådgivande § 56 Allmänna frågor skall beredas i utskotten innan de avgörs.
Ändringar i grundlagen kan ske först vid nästa Riksdag.
Är man oense inkallas 20 personer av varje stånd som genom omröstning skall förena skiljaktigheterna.
§ 57 Svenska Folkets urgamla rätt att sig själv beskatta utövas av Ständerna ensam vid allmän Riksdag
§ 58 Vid varje Riksdag låter Konungen uppvisa Statsverkets tillstånd i alla dess delar för Statsutskottet.
§ 59 Konungen framställer efter överläggning med Utskottet vad som kan behövas för statens utgifter utöver den vanliga bevillningen.
§ 60 Dessa extra inkomster skall komma från tull, post, charta sigillata avgiften samt husbehovsbränningen.
Inga avgifter kan höjas utan Ständernas samtycke, utom för in- och utgående spannmålstull.
Konungen får inte förpassa Statens inkomster eller för egen vinning, enskilda personers och korporationer fastställa monopol.
§ 62 Sedan Statsverkets behov blivit utrett, åtager Ständerna sig att fördela summorna på särskilda ändamål och under bestämda huvudtitlar.
§ 63 Två summor skall avsättas till oförutsedda händelser.
Den ena är tillgänglig för Konungen till Rikets försvar eller andra högst viktiga ändamål, sedan han inhämtat Statsrådets tankar.
Den andra förseglade summan kan inte brytas annat än vid infallande krig och då Ständerna blivit kallade.
Kallelsen skall vara kungjord i huvudstadens kyrkor.
§ 66 Ständerna åtar sig ansvar för Rikets Gäld och kan vid behov genom särskild bevillning skjuta till medel så att Rikets kredit är bibehållen.
I den händelse 39 § omtalar, att Konungen, efter företagen resa, utöfwer Tolf månader ur Riket blifwer, sammankalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Riksstyrelsen förwaltar, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och låte Kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti Hufwudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Till dessa sednare räknas Tull- och Accis-medlen, Postmedlen, Chartæ-Sigillatæ-afgiften, Husbehofs-Bränneri-medlen samt hwad Riksens Ständer dessutom särskilt hwarje Riksdag såsom Bewillning sig åtaga.
Ej må några allmänna afgifter, af hwad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen.
Städernas till deltagande i Riksdagsmannawal berättigade innewånare äge att till Borgmästare-tjenster föreslå trenne behörige Män, då Konungen en af dem utnämne.
Finner Utskottet af dessa protokoll, att någon Stats-Rådets Ledamot, eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifwit, uppenbarligen handlat emot Rikets Grundlag eller allmän Lag, eller tillstyrkt någon öfwerträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfwerträdelser, eller dem wållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller hafwer den Föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § af denna Regerings-Form förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut wägra, då skall Constitutions-Utskottet ställa en sådan under tilltal af Justitie-Ombudsmannen inför Riks-Rätten, hwaruti, i stället för Stats-Råd, Fyra de äldsta Justitie-Råd, twänne af Frälse och twänne af Ofrälse Stånd, i dessa fall komma att säte taga, och gånge härmed som i 101 och 102 §§ om tilltal emot Högsta Domstolen föreskrifwes.
Riksens Ständers walda Bewillnings-Utskott åligge, att bereda alla från Stånden remitterade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bewillningens utgörande, att förslagswis, enligt de särskilda bewillningarne, beräkna de blifwande inkomsterna, och att, sedan Stats-Werkets behof blifwit utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bewillningens ökande, om det erfordras, eller för dess minskande, om sådant kan äga rum; och, i sammanhang dermed, till Riksens Ständer afgifwa förslag till Bewillnings-Stadgar.
Justitieombudsmannen och militieombudsmannen väljas å lagtima riksdag för tid och på sätt riksdagsordningen stadgar; och bör därvid jämväl för en var av dem utses en ställföreträdare av de egenskaper, som hos ombudsmannen erfordras, att i dennes ställe utöva ämbetet i de fall instruktionen angiver.
Riksens Ständer skola i kraft af denna Grundlag hwart femte år sammankomma.
Uti hwarje Riksdags-Beslut skola Riksens Ständer bestämma dagen, då de till följe häraf åter sammanträda samt uttrycklig Riksdags-kallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-walen, deruti intaga.
Fullmäktige för riksbanken skola vara sju, av vilka Konungen för tre år i sänder förordnar en jämte en suppleant och de övriga sex jämte sex suppleanter väljas av riksdagen för tid och på sätt i riksdagsordningen sägs.
Fullmäktige utse inom sig chef för riksbanken samt inom eller utom sig en suppleant för honom att med fullmäktigs rätt och ansvar vid inträffande förfall träda i hans ställe.
Dessa sedlar skola, vid anfordran, inlösas av banken med guld efter deras lydelse; dock att undantag härifrån, där sådant med hänsyn till krig, krigsfara eller svår penningkris prövas oundgängligen nödigt, må för viss tid medgivas av Konungen och riksdagen samfällt eller, om riksdagssession ej pågår, av Konungen på framställning av fullmäktige i riksbanken och efter samråd jämväl med fullmäktige i riksgäldskontoret.
Konungen äger att i adeligt stånd upphöja män, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjänster, gjort sig av Konungen och riket synnerligen förtjänte.
Konungen må jämväl, såsom belöning för stora och utmärkta förtjänster, tilldela adelsmän friherrelig och friherrar grevlig värdighet.
Ej må adelskap, eller friherrelig eller grevlig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere, än den, vilken adlad eller upphöjd blivit och, efter hans död, i rätt nedstigande led efter led, hans äldste manlige bröstarving av äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, stamfaderns närmaste manlige avkomling, av då levande äldsta släktgren, och så vidare.
Om, genom arv, adeligt stånd tillfaller den, som redan blivit däruti själv upphöjd, eller genom närmare arv insatt, upphöre hans eget adelskap, såframt detta icke är av högre värdighet, i vilken händelse stamfaderns adelskap övergår till närmaste släktgren; finnes ingen sådan, utslockne ätten.
Förklaras någon sitt adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som därtill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är.
Då vederbörande utskotts förslag rörande antingen statens reglerande eller bevillningens därefter lämpade hela belopp, eller vad till riksgäldskontorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för riksgäldskontorets styrelse och förvaltning till prövning hos riksdagen förehaves, gälle vad angående behandlingen av utskottens avgivna förslag uti riksdagsordningen stadgas.
Varje riksdag skall för ärendenas beredning tillsätta dessa utskott: ett utrikesutskott, ett konstitutionsutskott, ett statsutskott, ett bevillningsutskott, ett bankoutskott, fyra lagutskott, ett jordbruksutskott samt ett allmänt beredningsutskott med den sammansättning och de uppgifter, som i riksdagsordningen bestämmas.
Stadgandet om bevillningsutskottet i § 70 uteslöts ur regeringsformen med 1865-66 års grundlagsändring och ersattes av det nytillkomna stadgandet om riksbanken.
§ 71.
1809: Yppar sig skiljaktighet emellan flere af Riks-Stånden om dessa grunder, sätten af deras tillämpning och Bewillningens fördelning til utgörande, eller skulle, hwad icke wäntas bör, något Riks-Stånd allena söka undandraga sig det deltagande uti den faststälda Bewillnings-summan, som Bewillnings-Utskottet föreslagit, då skal hwarje Riks-Stånd, som ändring uti Bewillnings-Utskottets Förslag åstundar, meddela de öfrige sina skäl dertil, samt upgifwa det sätt, på hwilket en sådan ändring må winnas, utan at ändamålet förfelas.
Häröfwer höres Bewillnings-Utskottet, hwarefter Riksens Ständer skola til afgörande företaga den eller de frågor, om hwilka skiljaktighet dem emellan upstått.
Bifalla tre Stånd hwad emot Bewillnings-Utskottets Förslag i en eller annan del anmärkt blifwit, warde Förslaget i dessa delar förkastadt.
Afslå tre Stånd hwad et särskildt Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock wid sin mening förblifwer, eller stanna twå Stånd emot twå, då skal saken öfwerlemnas til afgörande, på det sätt 69.
föreskrifwer, åt Stats-Utskottet, förökadt til et sådant antal af Ledamöter, som der bestämmes.
Bifalla detta Utskotts fleste Ledamöter Bewillnings-Utskottets Förslag i en eller flere af de delar, hwaruti Riksens Ständer icke förut detsamma enhälligt antagit, blifwe detta Förslag härutinnan med all kraft af Riksens Ständers Beslut gällande; förkasta de detsamma i någon sådan del, då, äfwensom när det af trenne Riks-Stånd blifwit förkastadt, skal det åligga Bewillnings-Utskottet, at föreslå en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet blott af den andel i Bewillnings-summan, hwaruppå den förkastade delen i Utskottets förra Förslag har afseende.
§ 103.
1809: Wid hwarje Riksdag skola Riksens Ständer wälja Tolf Ledamöter af hwardera Ståndet til en Nämnd, som äge at döma, huruwida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente at i deras wigtiga kall bibehållas, eller om wisse af dem, utan bewisligen begångna fel och brott, hwarom föregående §.
handlar, likwäl ådragit sig den misstanka, för wäld eller oskicklighet, at de kunde anses hafwa förwerkat det allmänna förtroendet, och borde förthy ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas.
Denna Nämnd träde samma dag den blifwit wald tilsamman.
En af samtlige Ledamöterne deruti utlottes först, hwarefter de öfrige röste, man för man, och icke ståndswis, med slutna Sedlar, öfwer den frågan: Om alle Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och böra wid deras Syslor bibehållas?
Beswaras denna fråga enhälligt eller af de fleste röstande med Ja, blifwe då Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehållne.
Beswaras den åter med Nej, så upgöre hwar och en af Nämnden en sluten Lista på dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas.
De trenne ibland desse, som då fått det största antal af Röster emot sig, ställes hwarefter annan under en ny omröstning, hwarwid twå tredjedelar af Rösterne fordras emot den eller dem, som skola anses wara från Riksens Ständers förtroende uteslutne.
Blifwe han eller de derefter af Konungen, hos hwilken Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrån Embetet genom Nådigt afsked skiljde.
Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hwilket Arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förwalte äfwen Stats-Rådet Regeringen med Konungslig makt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den walde Konungen Regeringen tillträdt.
1: o. Varje lagtima riksdag skall, efter förslag av Konungen, i den ordning, som gäller för riksstatens reglerande, antaga beredskapsstat för försvarsväsendet, upptagande de särskilda anslag, som vid krigsfara eller krig, vari riket befinner sig, erfordras för upprätthållande av dess fred och oberoende.
Riksdagen må därvid bestämma, att anslag ej får tagas i anspråk, förrän riksdagskallelse utfärdats.
Under tid, då riksdag ej är samlad, eller inom tio dagar från dess öppnande må Konungen efter rådplägning med utrikesnämnden fastställa förskottsstat, upptagande anslag, som uppförts å beredskapsstaten.
Förskottsstaten gäller, där ej annat av riksdagen beslutes, till och med trettionde dagen från riksdagens öppnande.
Ej må talan mot riksdagsman väckas eller friheten honom berövas för hans gärningar eller yttranden i denna egenskap, utan att den kammare, till vilken han hörer, sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt.
Denna Regerings-Form samt Rikets öfrige Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfwas, utan genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut.
Detta Utskott, hwars pligt det wara skall att Grundlagarne granska, äger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödige eller nyttige och möjlige att werkställa.
Blifwa då alla Riks-Stånden om ändringen ense, öfwerlemne de Förslaget derom till Konungen, genom deras Talemän, med begäran, att Konungen wille Sitt bifall dertill gifwa.
Konungen inhämte hela Stats-Rådets tankar deröfwer, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hwilka Han icke samtycker till deras åstundan.
Will Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre Han Stats-Rådet och öfwerlemne sedan Sin Proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfwer, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfwerlägga, uppdrage Constitutions-Utskottet, att sitt Utlåtande derom till Riksens Ständer afgifwa.
Tillstyrker Utskottet hwad Konungen föreslagit, hwile frågan till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta.
Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de wilja öfwer densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällande i detta fall tre Stånds mening, och, om twå Stånd stanna emot twå, deras som beslutet uppskjutit.
Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens Förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill afgifwa.
Till bevillningar räknas tull- och accismedlen, postmedlen, chartae-sigillataeavgiften, husbehovsbrännerimedlen samt vad varje riksdag dessutom särskilt såsom bevillning sig åtager.
1809: Går Konungen i Fält, eller til aflägsnare inrikes orter reser, förordne Han fyra af Stats-Rådets Ledamöter och ibland dem Justitiä Stats-Ministern at föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifwer.
Med de mål, Konungen då Sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8.
Med tryckfrihet förstås varje svensk mans rättighet att, utan några av den offentliga makten i förväg lagda, av tryckfrihetsförordningen ej förutsedda hinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider mot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Alla allmänna handlingar må ovillkorligen genom trycket kunna utgivas, där ej i tryckfrihetsförordningen annorlunda stadgas.
1945: Med tryckfrihet förstås varje svensk mans rättighet att, utan några av den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider mot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
§ 64.
Riksbanken förblifver under Riksdagens garanti samt förvaltas af dertill förordnade Fullmägtige, efter af Konungen och Riksdagen gemensamt stiftad lag.
Fullmägtige för Riksbanken skola vara sju, af hvilka Konungen för tre år i sänder förordnar en jemte en suppleant och de öfrige sex jemte tre suppleanter väljas af Riksdagen för tid och på sätt i riksdagsordningen sägs.
Den af Konungen förordnade ordinarie ledamoten vare Fullmägtiges ordförande, men må ej utöfva annan befattning inom Riksbankens styrelse.
Fullmägtig, som af Riksdagen vägrats ansvarsfrihet, skall afgå från sin befattning.
De af Konungen för Fullmägtig eller suppleant meddelade förordnanden må återkallas, när Konungen så pröfvar skäligt.
Riksbanken allena eger rätt att utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas.
Val av riksdagens krigsdelegation skall första gången äga rum inom sex dagar efter det Konungen låtit i riksdagen uppläsa öppet brev om ändrad lydelse av § 73 riksdagsordningen.
Intill utgången av juni månad närmast efter det den nya lydelsen av §§ 24 och 26 slutligt antagits, skola stadgandena i sin äldre lydelse alltjämt äga tillämpning.
Bland de föreslagne utnämner Konungen en till borgmästare.
På samma sätt förhålles med rådmans- och magistratssekreteraresysslorna i Stockholm.
Riksens Ständer skola i kraft af denna Grundlag hwart Tredje år sammankomma.
Uti hwarje Riksdags-Beslut skola Riksens Ständer bestämma dagen, då de till följe häraf åter sammanträda, samt uttrycklig Riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-walen, deruti intaga.
För hwarje Lagtima Riksdag låte Konungen uppwisa Stats-Werkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Stats-Rådet kallelse å Riksens Ständer, hwilken kallelse innom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufwudstadens Kyrkor och widare i Riket kungöras.
Ej må talan mot riksdagsman väckas eller friheten honom berövas för hans gärningar eller yttranden i denna egenskap, utan att riksdagen sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt.
Skulle någon enskild man eller någon kår, militär eller civil, eller ock någon menighet, av vad namn de vara må, antingen av egen drift eller med anledning av befallning, våldföra riksdagen, dess utskott eller någon enskild riksdagsman, eller störa friheten i deras överläggningar och beslut, vare sådant, där det ej är högförräderi, ansett som uppror; vad om försök, förberedelse eller stämpling till uppror eller underlåtenhet att avslöja sådant brott är stadgat äge jämväl motsvarande tillämpning.
Finner utskottet af dessa protokoll, att någon statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den ämbetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse däraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådan öfverträdelse, eller den vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller att den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § af denna regeringsform förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, då skall konstitutionsutskottet ställa en sådan under tilltal af justitieombudsmannen inför riksrätten, och gånge härmed som i 101 och 102 §§ om tilltal emot regeringsrätten föreskrifves.
1809: Wil Konungen börja Krig eller sluta Fred, kalle då til et utomordentligt Stats-Råd Stats-Ministrarne, Stats-Råden, Hof-Cantzleren och samtlige Stats-Secreterarne, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härwid til öfwerwägande förekomma, samt äske deröfwer deras yttranden, hwilka de skola hwar för sig, med den answarighet 107.
bestämmer, til Protocollet afgifwa.
Konungen äge derefter magt, at fatta och utföra det beslut, som Han för Riket nyttigast finner.
1840-41: Vill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då till ett utomordentligt statsråd statsrådets samtlige ledamöter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid till övervägande förekomma, samt äske däröver deras yttranden, vilka de skola var för sig, med den ansvarighet 107 § bestämmer, till protokollet avgiva.
Med förklaring över civil- och kriminal- samt kyrkolag förhålles som med sådan lags stiftande.
För särskilda grenar av rikets styrelse skola finnas statsdepartement till det antal, lägst åtta och högst tio, som bestämmes genom en av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag, vilken tillika angiver varje departements benämning och huvudsakliga verksamhetsområde.
Den närmare fördelningen av ärendena, departementen emellan, bestämmes av Konungen genom en särskilt utfärdad, offentligen kungjord stadga.
För varje departement utser Konungen bland statsrådets ledamöter en chef och föredragande.
1809: Konungen äger at uphöja til Adeligt stånd och wärde Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjenster gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente.
Konungen må med Grefligt och Friherrligt stånd benåda Män, som genom stora och utmärkta förtjenster dertil wärdige anses.
Då Konung dör och tronföljaren ännu omyndig är, utfärde regenten eller statsrådet, då det riksstyrelsen förvaltar, kallelse å riksdagen, vilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i allmänna tidningarna kungöras.
Statsministern och Ministern för utrikes ärendena innehafve rikets högsta värdighet, och Statsråden den närmaste derintill.
Ledamot af Statsrådet må icke tillika annat embete utöfva, ej heller några inkomster deraf uppbära.
Den fördelas i två kamrar, hvilkas ledamöter väljas på sätt riksdagsordningen och särskild af Konungen och Riksdagen gemensamt stiftad lag stadga.
Kamrarna äga i alla frågor lika behörighet och myndighet; skolande Riksdagen i kraft af denna grundlag sammankomma till lagtima möte hvarje år den 15 januari, eller, om helgdag då inträffar, dagen därefter; Konungen dock obetaget att, emellan lagtima riksdagar, urtima riksdag sammankalla.
1809: Wil Konungen utrikes resa, meddele Han Stats-Rådet in Pleno denna sin föresatts och inhemte des tankar deröfwer, på sätt 9.
omtalar.
Besluter Konungen derefter sådan resa och den werkställer, befatte sig ej med Rikets styrelse eller utöfwe den Konungsliga magten, så länge Han utrikes wistas, utan före Stats-Rådet, under sådan Konungens frånwaro, Regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej Stats-Rådet någonsin Adeligt stånd och wärdighet förläna eller til Grefligt och Friherrligt stånd uphöja, eller Riddare-wärdighet utdela; äfwensom alla lediga Syslor endast tils widare kunna förwaltas af dem, som Stats-Rådet dertil förordnar.
Huru förhållas skal, derest Konungen längre tid än Tolf Månader ur Riket blifwer, derom warder i 91.
Ministeriella mål, hvarmed förstås alla de, som angå rikets förhållande till främmande magter, må Konungen låta bereda och handhafva på det sätt, Honom lämpligast synes.
Ministern för utrikes ärendena tillhör att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af någon annan Statsrådets ledamot.
Är Ministern frånvarande, föredrage den Statsrådets ledamot, som Konungen äfven i detta fall tillkalle.
§ 62.
Detta serskilda Utskotts Ledamöter röste sedermera samfäldt, med slutna Sedlar, till owilkorligt antagande eller förkastande af hwad Stats-Utskottet tillstyrkt blott i de frågor, hwarom Riks-Stånden warit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom Riksens Ständers beslut.
Konungen låte årligen för riksdagen uppvisa statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder.
§ 94.
1809: Skulle den olyckliga händelse inträffa, at den Konunga-Ätt, hwilken Arfsrätten til Riket updragen wore, på manliga sidan utginge, kalle Stats-Rådet, inom den i föregående §.
stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer til allmän Riksdag.
§ 92.
1809: Lag samma ware, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, at Han längre tid än Tolf månader med Regerings-Ärenderne Sig icke befattat.
Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar av den beskaffenhet, att Han längre tid än tolv månader med regeringsärendena Sig icke befattat.
§ 93.