Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om afskrift af inteckni.ngsböckerne wid alla dom. stolar ärligen insändes, eller ock alla skuldsedlar för at wara gällande, charterades och inregistrerades, behöfde aldrig läntagaren lemna en nygift som staten ända kände.
Anmäl-es och infördes en Deputation fran Dästofl.
Borgareståndet, anförd af Ri.soagsfull» magtigen för Götheborgs stad, Commerce - Rådet Zantesson, hwilken förmälte, att Ständet bifallit de af Eewillnings-Ntffotket föreflagne grunder till den blifvande bewillningen, pK det sätt, att Ståndet ansett frägan om landtkullqrnes ater nprättande derigenom förfalla och förbehållit stg, att de i öfrigt emot den föreflagne författningen nu af Ständer gjorde anmärkningar, ledande till jemkning ecer förändring i wista gfgifler och reglemenfarifka föreskrifter, hwarmed förflaget tikl Ntstotkek äterförwistes, mätte af det samma göras gällande, pch till Ständers ytterligare fria beslut öfwerlxmnas.
Sedan Deputationen, pä wqnligt färt utbesed, sagad, afträdk, yttrade sig ^ ' Grefwe Den z Augnsip 49i Erefwe M.oraer, ^äolxk Lörgn, ffriftesigen:
Om jag endast rädfrägade förhållandet af mina infigter, till anseendet af de lyan som deltagit f författandet af nu för handen »varande bewillningyförstag, skulle jag wisterligcn bibehällir en förslg ig lystnad.
Men dä jag tror. air wid ämnen af allman wigt, äfwen den mindre kunniges omdöme kan tjena kill nplysning, att grundsatser och öfwerkygelse icke böra wika för enstilta afseenden utan Åtminstone öfweriemnas till en framtids opartista pröfning, stall jag utan widare omwäg oförstäldt yttra de betänkligheter och twifwelsmäl, som - anseende till en del af närwarande bewillnings-författnings grunder och werkställighet hos mig upstätt.
Dä man öfwergaf den wid 1809 ars Riksdag antagne bewillnings-princip, war dek wisterligen icke blott för dest otillräcklighet wid stgtsbehofwens fyllande, men för dest osäkerhet i ansexnd? sill en rättwis fördelning de staktstyldige emelian, för obehagligheten af medborgares beroende af hwarandras godlycko.
Uran twifwel wid ett nytt hewillningsförflag wäntade man sig att finna desta olägenheter afhulpne, utay twifwel wäfltade man fig att finna, icke blott tillräckligheten i beräkning, men bestämdhet i beräkningsgrunder, och jemnhet i fördelning utgöra det nya bewillningsförfiagets för? tjenst.
Med all aktning för enstilie bland dest förfaltare wägar jag likwäl fragg, om det förenar desta egenstaper, om de igenfinnas
Uti sältet af egendomars »fattning, uti förhällandet afgiften emesfan landt- och stadsboer, uti det emellan gäldenär och lanta - 49 2 Den Z Augusti. läntagare uti beräkningen af personelle afgifterne och rätteligen uti bestämmandet afden progressiva afgiften.
Jag instämmer aldeles med Utskottet uti den tanka, att säsom föremål för bestallning bör hufwudsakeligen antagas en afgift för personen, en afgift för synbar förmögenhet, och en progressiv afgift för samlad förmögenhet, men jag hade önskat helt andra grunder wid besia afgifrers bestämmande.'
Grunden till personella afgiften ligger, och bör efter min tanka sökas, icke blott i behofwet af skydd, ty dä skulle qwinnan med stät mera betala an mannen, men uti arbetsförmägan; och jag hade trott, alt efter denna grund man äfwen kunnat kata afgiften bestämmas, icke efter en wist penninge afgift, men efter ett wisit antal dagswerken, hwars warde ärligen blifwit faststält ester ortens gängbara pris af Taxcrings-Lommittäen.
Derige, nom hade man undwikil att den penningeafgift som nu i en aflägsen landsort kan wara tryckande, blifwit i förhällande till arbetslöner alt för ringa i en annan; derigenom hade man satt det allmänna i tillfälle alt med stigande arbetslöner dela winsten, och mahanda hade derigenom blifwit tattare, att i stallet för en ungefärlig beräkning, efter z:ne dagars nuwarande arbetswärde, begära af den arbetande 4 dagars upoffring till statens tjenst.
Sät. tet att fastställa afgiften af synbar förmögenhet syneS mig ännu mindre tillfredsställande, äfwenfom hwad som under denna artikel begripes, till en del förefallit mig främmande.
Om det är obehagligt att bero as andras godtycko i anseende till upgiften sf sin behällna inkomst, är det wäl föga behagligare - Den 3 Augusti- 493 gare att bero deraf i anseende till upstattningen af sin egendoms warde.
Men esker min öfwerkygelse kan icke i det hela sinnas någon annan grund för deri Taxerings-Commilköerne uli förslaget npdragne åtgärd i detta afseende, ty de i orten sednast siurade köpeafhandlingar och de allmänna föreskrifter, som för öfrigt i betänkandet innehällas, kunna efter min tanka föga tjena rist rä.telse, ofta till mitzledning.
Förhällandet emellan en liten ägolott och en större egendom, tillfälligheter af läge och särskilta förmäner, af köpares olika uträkningar och bedömande om egendomar och penningewarden,göra fädane köpeafhandlingar till en högst osäker mättstock för kringliggande egendomars wärdén, och dä blotta begrepen om godhet och relativa förhällanden stola göra jämkningen, blir den i hufwudsaken imet annat än kaxeringsmännens godtfinnande.
Rätta grunden för beräkningen af egendoms »värde, kan, efter min tanka, icke finnas i annat än jordrymd och afkastning och jag inser icke mera swärighet att wid Socken Berednings och Taxerings Commilöen utröna det ena och andra efter tunneland och deras gradering än efter e!t arbiträr! ofatt penninge wärde.
Om i författningen warit bestämdt en wist afgift för tunneland jord af olika beskaffenhet, och ett wist förhällande i afseende pa öpna äkerjorden och utsädet warit fastställ, och äfwensä ett annat för last hö och tunneland äng ester jordens vlika beskaffenhet, samt en dylik pro. portionerad afgift för skog, skulle icke en ägare derigenom lättare metat hwad han borde upgiftv» och 494 Den Z Augusa. « och grannar lättare kunna conkrollerä det samt afgifken således i det hela med större säkerhet b is,vik faststald.
Om fädum nyligen »vid rotenngm af vupmarte lägenheter kunnat werkställas, hwarsöre stall dek ej wiv hemmans wärdens fastställande äft roen kunna aga rum?
Leri skattstyldige stulle åtminstone i sädant fall hafwa den tillflygt, att om han bliswit förfördelad, läka npmäkä sin jord och wisa rätta förhällandet-
Dttka äler skulle hafwtt den wigstga fördel för framtiden, M bereda en säker kännedom af hela jordrymden och således möjligheten till bestämda beräkningar i detta afseende.
Andra författare hafwa också, med anledning af TabellwerketS wisterligeÄ ej för högt uptagna upgifter, bewisat, att en sadan afgift pa tunnelsnd,' ehuru inodererad, stulle bereda staten en gansta betydlig inkomst.
Jag tror således, att tzel warit nyttigt om den kommit hos Utskottet i ätanka, jag tror det ännN mera nar jag be anker hwilka ytterligare betr-äden för egendoms wärdens förhöjning man ansett nödiga.-
Bland bestå är intet i mitt tyco owauligare ätt det afäbyggnaden ä jord pä landet.
Grunden för ali förmögenhets warde är, air ben ger ranta, men ett stort hus pä , landet är ofta ett anledning lill ökade utgifter nästan aldrig till inkomst och beskattningen' deraf säsonk för öfverflöd är sä mycket mera obillig, sorn större byggnader ej allenast höra till landels prydnad och hyfsning men äfwen arv säteriägare igenom förfatrningarne älagde.
Säsom uppenbart orätkwis, mäste sätzdes denna grund lill bestakknina af egendomswärde, helt och hallis förswimia.
I annat fall straffas dM Den 3 Äng usti- 495 öest sorgfästige egendoms ägaren, dä den snäle eller lvärdslöfe belönas.
Jag har yttrat, ait hivad under samma artikel af synbar förmögenhet begripes förefallic mig owäntäk.
Telka har afseende pä det fterfonale jag finner i samma bewillning och hwariblandär enstildkas betjening och gårdsfolk.
Nkt dessa kunna Utgöra en de! af förmögenheten, annar än svin wiltnen dertill, kan jag ej begripa, men det wet jag, att' detas underhäll utgör ett afdrag pä inkomsten.
Om emedlertid denna afgift är nödwändig för fyllnad i summan, hade jag åtminstone önstat en serskilt rubrik derpå, och jag tror att den, jemte den progressiva atgiften hade Murrat sä sitt rum, uti den först faststälde grundfals, att hwar och en för tillfälle til! förtjenst eller winning stall efter fin näring eller yrke anses till e:r wiss afgift, och da benna kunnat fä namn «f Minimi afgift hade mati beri kunnat införa alla nödiga gradationer, Den hade dä kommit israga öfwer alt hwarest ingen lx hällning kunnat förutsättas.
Men da ett öfwerstott gif.vits, hade början genast med beräkning af progessiv afgift bordt göras, four, efter min tanke, kunnat börjas rfrän all inkomst af i6
R:d* ga ss. capital.
Wid detta tillfälle kan jag icke undgä fästa UpmärksaMheken pä de ätstillige stadganden i förordningen forn anga afdrag ä stuld emellan den ftuldsalte och langifwaren.
Jag frägar huru wid sädane förestrifter man gifwil ackt uppå hwem som är i mästa, beroendet af den andra, och huruwida vessa förestrifter i allmänhet äro werkställbare?
För örn läntagare som wägat ett industtie företag elley en 496 Dell 3 Augusti. eu egendoms handel med eu betydeligare del sänta penningar, stall en sadan afgift altid blifwa krossanbe, och i samma män sädane företag fä en således twungen insänkning, i samma män minstas egendomswärdet, och national - förmögenhetens capital, i stället att strida till ökning, nedsartcs.
Det ar icke derföre min kanka, att afdrag af stuld stall wid egendomswärdets upstattning eller afgift för synbar förmögenhet äga rum.
Egendomens warde förändras icke genom agarens stuld, och när afgisten erlägges för den synbara förmögenheten, har den intet art göra med den osynliga skulden.
Men det är wid afgift för samlad förmögenhels eller behållen inkomst, dä progressiv beräkning stall tillämpas, som afdrag för stuld, ligger lika mycket r sakens natur som uti billigheten.
Grunden till all progressiv afgift är den af en större förmäga att betala, i män af en större behållning.
Förr än denna werkeligen gifwes, kan ingen progressiv afgift komma i sräga, ty det gifwes hwarken grund eller raktwisa wid beräkningen.
Alt wilja det läntogarcn stall fordra ut statens rätt hos längiswareu är ungefär att begära af stugan att hon stall gä lill rätta med spindeln, sedan hon fastnat i näter.
Det är endast den förmögne läntagaren, hwilken likasom den stärka flugan kan bryta igenom wäfnaden, som nägon gäng kan werkstalla etk sädant afdrag.
För öfrigt lärer del endast göra sig i afseende pä cassör och publika werks medel, och blir i allt annat fall en ökad börda för lantagare», uran att wara nägon för capitalisten.
Det är deremot efter min tanka endast igenom - Den 3 Augusti. 497 liom en beräkning af behållen inkomst svM denna kan träffas; det är endast pä en sadan grund fvm en progressiv afgift bör aläggas-.
Jag tror>
Ltt denna bör och kan jemte capirativns och fastighets äfgiften erläggas.
Dä arbets förmägan är grunden för den ena och jordens warde och afkastning för den andra, blir ben okända förmögenheten som bestar i capitaier, handels och näringswinst, grunden för den sednare och allesamman, foiade pä erk i sakernas natur oföränderligt förhållande, böra och kunna sa inrättas, akt den ena tjenar till jemkning och lättnad för den andra, att de samfält gifwa del efter tillgängarnL högst Möjeliga resultat.
Om alla capitaler ifrån 16 R:d ga §. underkastas afgift; om wid upgift af behållen inkomst afdrag endast tillätes för bewisliga skulder; om denna upstatcnings methode anwänves ivid alr som kan kallas okänd förmögenhet; oM nödige contrvller, soM k. cp. en proportionerad högre afgift kvid BoUpteckningat, i händelse af oriktig upgift, tilläggas, sa skulle jag förmoda, att den okända förmögenhetens afgift stulle grfiva wida mer än man nu kan påräkna..
Del ar derföre icke Min kanka, ätt öfwerflöds afgifken stulle indragas.
Jag tror den kan tillfredsställa en del af de stalidragande och att den bör bibehällas emedan under en lid af allmänt behof det icke stavar att äfwen fåfängan blifwer tanerad, Menför qtt fullkomna saken hade afwen af« gist pä caracterer bordt tilläggas.
Sedan jag nu således tagit mig friheten yft ira Andra
Del - 498 Den z.Augusti. ira mina tankar om sjelfva bewillningsgrunderne, torde jag, jemte det jag sär conformera mig ined Grefwe Oe la Larttie, i en stor del af de anmärkningar i decailler som han anfört, fa anmärka det, som i dylikt afseende fästat min upmärksamhet.
Wid upskattningen af Bruk, har jag ej kunnat finna huruwida hemmans och eqendomswärdet skall i brukswärdet inga, eller huruwida hwardera ftall för stg, serflilt upffatias?
För min del skulle jag hafwa trott, att det enkla warit, att taga tillwerkningen till grund för brukshandtcringens upstaktning. men att verast ett allmänt wärde skall äfättas smidet wid sädane tillfällen är oskiljacktigt frän egendomswärvet.
I anseende till knip- och spikhamrar när de inga i ett bruks privilegier och höra till ett gemensamt werk, synes annan upskaktniug an säsoM ingående i brukets samfälta wärde, icke wara nödig och meningen härmed torde behöfwa förtydligas.
Wid wärdering af hus i allmänhet kror jag det wara orätt, att igenom afgifier afskräcka ägar, ne ifrån brandförsäkrings begagnande.
I städerne i allmänhet, och åtminstone i de smärre, torde afgift böra erläggas endast i sörhällande till de hyror som kunna erhällas.
Wid frägan om de afgifter som i händelse af Landttullarnes äteruplifwande skulle bortgå, hade jag trott wara tjenligare att sätta i fräga afgiften för tobak, consumtions afgiften för bränwin och någon ltndnng i ijenstemäns afgift af 4 procent af lönen.
I allmänhet synes mig denna afgift för alla Den z Augusti 499 alla penninge löntagare för högt tilltagen och i samina män orimlig, som man äj en minnu sida funnit nöoigr öka deras löner.
Wid srägan om den minlkning i bewillningen som lanotiullarnes Uplifwande ffmile medföra, infec jag icke heller hwarsöre en sNMMa af omkiiag 60, oöo R:vr stuNe i bewillningen blifwa qwarstäendc.
Det synes mig wara bättre sm landttulisasgrften bliswit sä beräknad, att den snarare gjort mer än minvre an det päräknade beloppet-. Wiv Taxerings-Commi^ernes sammansättning har jag hufwudsakeligen endast akt anmärka, att BorgareStändetS antal i städerne, synes nog stort.
Det är uti inga Commrteer font sä mycket beror af Taxeringsmännen.
Det more derföre angelägit för bättre kontroll, akt pluraliietens interesicn were mera delade.
Slnteligen bör jag bedja Högloft.
Ridderffapet och Adeln om ursäckt art sä länge halma uppchällit deras titn Oni Bewillmngs Ulffottet inkommit med srttförsiagrillBewillningsgrunderne inom Len tid Ridderftapet och Adeln den 6 sistledne Julii önskat, hade mera rädrum bade wid arbetets förbättring och wid afgörande! kunnat äga rum.
Dä jag icke kanner de hinder som wäll»! upjkofwet, äterstär endast för mig akt tillägga, att grundernas afgifwande till granskning icke borde hindras as mantan pä ripgiften af bewillningssumman.
Ständerne hafwa en ostridig rakt att i sädant afseende se sin önskan upfylld.
Grefwe lVlörner tilläde munreligen:
Äag Zoe.
Den z A>igusti Jag har hörk aliföras en i Regeringsformen, men jag kan omöjligen anse densamma annat än som reglementarisk, ärnad att beskrifwa huru sjelswa hufwud besiutet skall fattas och att förekomma att icke genom hypothetiska summors fastställande bewillningssumman skulle finnas oförmodad bestämd.
Men jag kan af denna Regerings.formens föreskrift icke finna nägon anledning, att anse Riksens Ständer inskränkte i stn rättighet alt asta till» fälle till pröfning af den fastställande afgiftens hufwudgrunder.
Sedan Regeringsformen blifwit antagen, har en sadan pröfning är igoy ägt rum och dä Riksens Ständer nedsatte ett BewillningsUtskott hafwa de i och med detsamma updragik der att uvgöra den till fastställande bewillningens grundet och att detza underkastas Riksens Ständers pröfning är af wida större nytta bade för tidens minnande och arbetets större fullkomlighet, än akt de blifwa hwilande pä Utskottets pleni bord.
Annu mäste jag ödmjukast anhälla, att i anledning af den deputation wi nyst sätt emottaga ifrån det Wallofl.
Borgare Ständer fä erindra: att jag icke tror den böra influera pä Ridderskapct och Adelns beflut, alt jag icke enligt grundlagarnes former finner det wällofl.
Ständet fullt berättigade kill den ätgärd de widkagit.
Hwad de afgjort rörande landttullarne och bewillningsgrunderne synes mig icke nu hafwa bordt komma i fräga.
DL ett Betänkande föredrages, tror jag att det, utan förändringar eller tillsatser, endast kan affläs eller bifallas eller ocksä bör med alla ätföljande anmärkninga titt Utskottet remitteras.
Gref - Den 3 Augusti. sol Grefwe Loll werin, ^reclric LoZislaus, an« förde följande till protokollet:
Jag csnformerar mig i det hela med hwad Herr Grefwe körner anfört; endast deri,ar jagas annan tanka, att tunnelandtalet icke utgör en rigtig wärderings grund; mangen jordägare komme da att producera gamla chartor och sanna förhällandet blefwe swart att utröna.
Jag tror att det genom sednare arens köpeafhandlingar ucrönta gängse pris ar sakraste och om upstaktningarne med pligtkänsla wcrkställas tillika icke obillig beräkningsgrund, emedan förhällandet är lika för alla inom samma distrikt boende.
Den af Grefwe Norner söresiagne beräkning af koppfkarten ester dagswerkwardet gillar jag fullkomligen, säsom billig i sin tillämpning och förmän» lig för Staten dä den finner sig derigenom försäkrad mot den förlust som et! ytterligare sedelwär» dets förfall möjligen kunde ästadkomma.
Om Kongl. Maj:t stulle täckas läta aflysa 4 a 5 helgedagar, Trettondedagen, Waria Bebodelse dag och z:ne andagar, singe arbets clasten sitt offer as en 4:de arbetsdag tillräckeligen ersatt.
Denna 4:de dags beräknande L Koppstatten gör den betydliga tillökningen af nära 322,222 R:dr; mot deste 300,222
R:dr kunds lämpeligen den allmogen mäst drabbande tobaks afgiften och afgiften för sidentygsbruk, tillsammans calculerad til! 92, 022 R:dr samt kanske äfrven branwinsconsumtivnL afgiften, beräknad kill 152,220 R:dr qwiktas. -^»err Silverstolpe, Lustaf AlriLkLM, anhöll ast sä göra nägra anmärkningar, sedan han nu tyck».
502 Den 3 Augusti. tyckte sig med någon säkerhet förutse akt vtffotteks betänkande och försiag korinne att ääerremuterasHan förenade sig till alla detar i hwad Herrar Ga esmar iylprnox och Lysivverirr anfört rhrande capilations afglftcns bestämmande efter dagswerken i stället för penningar, Han ansäg öfwerflödig^ akt uprepa stalén kill denna mening, när de föruk sä wäl blifmit framstälda; men han wille allenast ytterligare anmärka, ar om detta försiag än gillades, skulle det likwäl inträffa, at wfd sörsta tarenngen för är !8iZ kunde ingen annan regel för dag-mertens märde finnas, än markegängspriset för i höstDet more således bans förslag, att Vmdshöfdingarne borde till Riksens Ständers Justilia Ombudsman insända alla markegängskaxorne, dä Justita Ombudsmannens heffvär hos Kongl, Majxt kunde uiwerka jemkning i hwad ivid de olika mgr. kegängs fättninggrne kunnat blifwa ojämnt och o? billigt.
Denna capitation borde ester hans tanka af denna grund föresiäs af Berednings-Committzen, utsättas af Taxerings-Commi hen, och om dek sedan brhöfdes, jam as af Lans-Commikhen, Wid 2:dra Artikeln I mom. rörande löne afgisten för tjensteman, wille Herr Liiverllylxe till Höglvff, 9,'idderstapct och Adeln hemställa, om dek icke more bil ig , akt löne procenten förminffades i den månen lönen more obetydligare, och således mindre tillräcklig r'ör en nödtorftig utkomst.
Principen trodde Herr Lilverstylxs ej säsom billig kundtz
Mvtsägas:
Den z Augusti- §oZ Han wille derföre skresta följande gradation: att den som innehar lill och med 4os R:dr skulle betala ? - 2 procent 90O - e -> ?
IZOO , , r - » ? 4 och deruröfwer - - ° » Z Boställens afkastning borde dä inberäknas i lönen.
Afdrag borde tillälas för de afgifter, fom i och för fjenstens förrättande arv nödwändiga.
Gra» tjaler under 50 R:dr borde wara stikallade. Z afseende pä den progressiva afgiflen borde en embetsman ej sammanräkna sina Löneinkomster med sin enskilta förmögenhet- Deraf upstode den obillighet, att en embetsman med egen egendom, blefwe högre beskattad i proportion än en annan; han borde derföre.taxeras särskildt som löntagare, särskildt som egendoms innehafware Wid 8 Z. önskade han uttryckligen mätte stadgas, att papitalisten borde godtgöra 5 procent 8 räntan, afwen om den är lägre beräknad an till 6 procent, han ma, hafwa länäs sina penningar till embetsmän eller andra- Om principen att ej afdraga skuld pä synbar förmögenhet, wille han ej yttra mera än att han. förenade sig med Grefwe öMr. ner. z
Artikeln ansäg han böra jämkas i afseende pä den progressiva, afgiften, sä alt den wid 32,000 R:dr inkomst ej öfwerstege 4 a Z procent.
Stör» re distancer för den progressiva procentens stegring wore afwen tjenlige sä, att i stället för 250, kuntze fastställas Z22 q roos R:dr.
Progressions tabel - sv4 Den Z Augusti. bester borde äfwen utarbetas ifrän gs,sos till minst 100,000 R:dr, 4 U-tikeln Z §. om sidentyg.
Den deri föreslagna afgift för bruk al sidentyg, drabbade kan. fle mer än man hade beräknat den lägre och fattigare clasten.
Dek more wist >väl om detta öfwerflöd kunde afläggas-
Men ett bruk redan öfwergänget till en fördom, är ej läkt atr öfwerwinnaMan lider stadan länge innan fördomen botas, och har borde man befinna vin stadan kan uthärdas.
Sluteligen wille Herr Silverstolpe, att dä troligen detta förslag kommer att til!
Utskottet äterremitteras, U stöttet dä tillika mätte anmodqs, att upgifwa förslag, huru ett möjeligen upkoinmande öfwerstott, sä wäl ä den allmänna bewillningen, som sjötulls afgiften m. m. stall bäst kunna disponeras.
Dertill hörde äfwen förslag huru sedan ett sädank öfwerstott blifvit funnit, afgiften för wista arbetare kunde tala nedsättning, samt huru betydlig.
Sädane förslag kunde wisterligen af en och hwar göras:
Men Herr Silverstolpe more öfwertygad att de warde ledamöter, som sjelfwö upgjore bewillnings förstaget, äfwen bäst kunde dö, yta om de jämkningar som kunde anses möjliga.
Herr blloijkeyAölcl, I^uäviZ, upläste fölsande - Walborne Herr Landt-Marstalk, Högloft.
Rid-- herstaoet och Adeln.
Dä jag uti Bewillnings-U stöttets nu afgifne vroject, trott mig finna någon twetybighet L hivad som rörer Bevillning af Bergwerken och de grunder, som böra följas wid deras wärdering, har jäg Den 3 Augusti- sos jag anfelt mig böra anmärka sädant, pä det uplysning om Utskottets mening ma kunna winnås och den blifwande bewillnings förordningen komma att aga den klarhet och bestämdhet, som för dest rälta tillämpning är nödwändig.
Den artikel som handlar om bewillning af Lergwerken innehaller: alt jernbruken, bergsmanshemman, ankarsmiden skola wärbergs efter de i för, fattningen utstakade grunder, ait utan afseende pä deras natur erlägges i bewillning ^ för hundradel ester deras warde m. m.
Derefter fastställa uti insirucnon för Berednings och Taxerings-commiretzrne, att wid »värdering af bruk och bergwerk bör berracktas olikheten dem emellan i anseende till tillwerknings pris, afsätmings tillfälle, hammarskatt in. m. samt att pä desta grunder bör upgöras och med ägarens upgift jemföras den af bruket och egendomen erhällne inkomst; och ytterligare Uti 23 mom. af samma instruction, art denna inkomst bör anses utgöra fem procent af wärdet, men därest bewillningen enligt den i allmänhet antagne grund af fem procent icke stiger till 24 st. för hwarjetill»verkadt stepp, jern af de egenteliga Dannemora werlen, och till 6 a 8, 4, S, 2 a z st. för mindre förmonliga bruksegendomar, sä stall denna af, gift altid owägerligen utgå af stelfwa bruker eller tillwerkninqen utan afdrag, Om Utskottets mening härmed är, att wid bestämmande at den bewillning, som af jernbruk bör erläggas, bruks egendomen med tillhörande skogar, hemman och lägenheter till en sammanslagen summa först upstattas, och bewillningsns belopv efter ' för 5«6