Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De nya som blivit insatta sedan föregående mönstring skall vara friska, starka och utan fel, inte under 9 kvarter och 2 tum och inte över 9 kvarter och 5 tum bakom sadeln och utan skor.
De som är mellan 4-8 år gamla och de som är av denna beskaffenheten blir godkända.
De gamla med lyten och sjukdomar kasseras.
De som förmodas kunna bli friska får en respit på viss tid, men är de inte förbättrade då, bestämmer mönsterherren hur länge hästen skall kvarstå.
§ 14 Till lättnad för de rustade och för att hålla priserna på hästar jämnare, så att inte ett stort antal hästar måste dresseras på en gång, förrättas kassations och approbationsmönstring varje höst.
§ 15 Mönsterherren skall efterse att befälet har rätt löner och att inte flera är anställda än vad som är tillåtet.
§ 16 Likaledes efterser han att officerarna är väl beridna och har rätt antal tjänstehästar, vilkas ålder, färg och tecken finns antecknade i rullorna.
§ 17 När personalen och hästarna är besiktigade skall även materialet granskas och förtecknas i särskilda formulär.
Gevärspersedlar, karl- och hästmundering, tross och utredning överses och det som är odugligt kasseras.
Skälet till kassation anges i mönsterberättelsen.
Ett för ögat mindre prydligt utseende får inte gälla som skäl för kassation, om persedeln ännu kan nyttjas.
Reparation till inte för hög kostnad kan göras.
Bedöms hur länge slitna persedlar kan utsättas för viss ytterligare brukningstid.
Den sist kasserade munderingen bör användas vid mindre möten, så att den nya inte slits i onödan.
Det skall alltså finnas en ny och en gammal mundering.
Mönsterherren ser till att inte kassera en mundering så sent, att den blir helt oanvändbar och den nya hela tiden brukas.
Han ser till att kommunionssakerna, medicinal- och instrumentattiraljerna finns i komplett stånd.
§ 18 Gevären vid de till infanteri förvandlade kavalleri regementen skall mönstringsherren särskilt undersöka och tillse att de vårdas och underhålls, då detta är en väsentlig del av infanteriets material.
De odugliga gevären kasseras och en del föreslås till reparation.
För att besiktningen skall kunna förrättas med noggrannhet skall en pistolsmed medverka.
§ 19 Generalmönsterherren ser efter, att de persedlar, som blivit anskaffade efter senaste mönstringen är av rätt kvalitet, snitt och dimension, som det stämplade provet från Krigs Kollegiet meddelat.
§ 20 Det är regementschefens åliggande att se till att mundering och beklädnad blir jämt slitna, så att beställningen av nya inte sker på olika tider.
För att undvika att truppens beklädnad inte blir enhetlig och att oordning uppstår i räkenskaperna, skall inte ett mindre antal kasseras, utan vederbörande åläggs att reparera persedeln tills största antalet blivit slitet och byts ut på en gång § 22 Till mindre tunga för de rustande, skall de nummer som vissa år blir dragna till underofficers eller beväringshantverkares löner, hingsthållning eller musik befrias från beklädnadsskyldighet.
§ 23 De medel som av de rustande uppburits för beklädnad, hästmundering och övriga tillhörigheter, bör redovisning ske och styrkas av chefen att de upphandlade effekterna i fullt antal och godhet framkommit till regementet.
Det skall även intygas att leverantörerna fått full betalning.
Regementenas ekonomi skall granskas.
§ 24 Efter förrättad mönstring avger mönsterherren berättelse till Kongl Maj: t åtföljd av förslag på personal och material.
§ 25 Om krig inträffar skall inspektionsgeneralerna utan förordnande hålla besiktningsmönstring innan avmarsch från samlingsstället med samma kraft och verkan som generalmönstring.
Ingen tjänstbar karl eller häst får då avskedas eller kasseras, om inte rekryt eller remont ställs i dess ställe.
De skall genast
undervisas så att regementet är så fulltaligt som möjligt.
Riksens Ständer äga gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civil- och Criminal- samt Kyrko-Lag och att sådan förut stiftad Lag förändra och upphäfwa.
Ej må Konungen utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständerna utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskaffa.
Frågor härom må i Ståndens Plena kunna wäckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfwer, efter den ordning 56 § i allmänhet stadgar, blifwit hördt, af Riksens Ständer afgöras.
Öfwerenskomma Riksens Ständer om någon ny Lag eller om gammal Lags upphäfwande eller förändring, aflemna de Förslag derom genom Talmännen till Konungen, som inhemte Stats-Rådets och Högsta Domstolens tankar deröfwer, och, sedan Han Sitt beslut fattat, kalle Riksens Ständer på Rikssalen att antingen emottaga Dess samtycke till deras åstundan eller afhöra Dess skäl att det wägra.
Kan Konungen icke förr, än Riksens Ständer åtskiljas, fatta och meddela Sitt beslut, ware Han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande förslaget ordagrant bifalla och allmän Kungörelse derom utfärda.
Sker det ej, anses förslaget hafwa förfallit, och Konungen underrätte då Riksens Ständer wid deras nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande.
Finner Konungen godt någon Lagfråga för Riksens Ständer framställa, äske Han Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttranden deröfwer, samt meddele Riksens Ständer Sin Proposition tillika med berörda yttranden.
Riksens Ständer infordre Lag-Utskottets Utlåtande häröfwer, beslute sedan och öfwerlemne Konungen deras swar uppå Rikssalen, om de bifallit Konungens Proposition, och skriftligen genom Talmännen, om de densamma afslagit.
I alla dylika Lagfrågor skall tre Stånds mening utgöra Riksens Ständers beslut.
Svensk författningsamling 1812 Låssa kyrkas arkiv
Kungörelse om bekräftelse på de utnämningar till ämbeten och tjänster, som av Hans Höghet Kronprinsen blivit gjorde.
Stockholm den 7 januari 1812.
Vi bekräftar alla de utnämningar till nya ämbeten och tjänster som Kronprinsen under dess förvaltning låtit utfärda.
Stockholms slott den 7 januari 1812.
Till Konungen av Hans Höghet Kronprinsen vid Hans Maj: ts återtagande av riksstyrelsen den 7 januari 1812.
Mina livligaste önskningar är uppfyllda, då Er förbättrade hälsa tillåter Er att återta riksstyrelsen.
Oaktat den dagliga redogörelse jag givit om landets inre och yttre ställning, tror jag mig likväl böra vid
detta tillfälle framlägga en kort målning därav.
Då Ers Maj: t beslöt att biträda fasta landets poletik och förklara krig mot Storbritannien, hade Sverige
ännu inte hunnit hämta sig från ett olyckligt krig.
Dess sår var ännu blödande och trots det måste de göra nya uppoffringar i en tidpunkt, då de förlorat av sina penningtillgångar, nästan hela beloppet av tullinkomsterna.
Oaktat Sveriges avskilda läge, har, för den allmänna saken allt blivit gjort, som man kunde vänta av ett
troget folk.
Över 2.000.000 riksdaler har använts för arméns förstärkning och för att sätta Våra kuster, öar, fästningar och flotta i försvarstillstånd.
I april skall armén kunna visa sig för både vänner och fiender.
Eget försvar är enda tanken med ökningen av vår militärstyrka.
Utan annan äreslystnad än att bibehålla lagar och frihet, både vill och kan Sverige försvara sig.
Gränsande till havet på ena sidan och bergen på andra är det inte allenast innevånarnas tapperhet eller förflutna tiders ärorika minnen, som utgör borgen för dess självständighet.
Vi har järnet och föresatsen att nyttja det, som kan försvara oss.
Jag har varit stödd av krigsmaktens goda anda och ämbetsmännens nit och skicklighet.
Domarmakten har behållit sitt forna anseende.
Den har haft bedrövliga plikter att uppfylla, men har
därav hämtat ny rättighet till allmänhetens högaktning.
Departementen har tävlat att ge ärenden så hastig gång, som våra bruk och lagar tillåter.
Om Ers Maj: t värdes igenkänna den tavla jag framlagt, den livliga önskan jag hyst att svara mot det
höga förtroende Ers Maj: t visat mig, skall detta bliva den ljuvligaste belöning för min möda.
Må himlen, i överensstämmelse med mina önskningar, förlänga Ers Maj: ts dagar, och Sverige
beskyddat av Era dygder, skall för sina tillkommande öden ovillkorlig borgen för den kärlek mitt hjärta ägnat Ers Maj: t, som en sons vördnadsfulla tillgivenhet, lagarnas okränkta helgd, redligheten hos statens tjänare, i enighet, tapperhet och patriotism hos det svenska folket Med uppriktigaste tillgivenhet och djupaste vördnad framhärdar jag, underdånige tropliktige undersåte och son.
Stockholm den 7 januari 1811.
Kungörelse om dess återtagande av rikets styrelse.
Sedan Vi nu med den Högstes bistånd blivit återställd till hälsan återtar Vi rikets styrelse, som Vi med oinskränkt och rättvist förtroende överlät till Vår kärälskelige son, Kronprinsen, den 17 mars.
Vi vill offentligt frambära en tacksamhetens gärd till honom för hans kraftiga förvaltning av fäderneslandets angelägenheter; om den bibehållna självständigheten, aktning hos främmande, trevnad, säkerhet och lugn inom landet.
Vi kan inte kräva ytterligare prov på hans tänkesätt mot Oss och riket utan han har fullkomligt svarat mot Våra önskningar.
Den lyckliga förening mellan oss och Vår son skall alltid vara orubbad och befästa fäderneslandets trygghet.
Kungörelse hur förhållas skall med den del av ådömda böter och sakören, som kronan tillkommer och årligen måste balanseras Stockholm den 13 januari 1812.
Utbetalningen av den andel böter som tillfaller Kronan, kan genom att pliktfällda personer äger rätt att söka prövning i högre instans bli så försenad, att personen kan hinna flytta och sedan inte påträffas igen.
Saköresmedlen måste alltså avskrivas och befallningshavarna har ingen författning att hålla sig till.
Därför har vi förordnat, att personer som inte betalt Kronan för sakören eller andra avgifter skall
efterlysas.
Om de inte inom natt och år påträffas kan deras skuld avskrivas.
Skulle de senare anträffas skall inte betalningsskyldigheten anses upphörd.
Stockholm den 13 januari 1812.
Kungörelse angående ändring av det i kungörelserna av den 23 januari och 4 juni påbjudna betalnings- och uppbördssätt av en per milleavgift vid köp av all fast egendom i städerna som på landet.
Stockholm den 21 januari 1812.
Vid verkställigheten av betalning och uppbörd av den per mille avgiften, som tillfaller Vadstena krigsmanshuskassa vid köp av fast egendom, har oklarheter uppstått, som givit olägenheter både för Kronan och krigsmanshuskassan.
Köpare på längre avstånd från landshövdingesätet har fått kostnader, då summan genast skulle nedsättas i ränteriet.
Domstolarna har inte meddelat tredje uppbudet förrän avgiften redan varit betald, vilket givit osäkerhet i äganderätten då lagfarten inte är klar.
Domaren skall vid ting och i kyrkorna låta uppläsa tredje uppbudet.
Häradshövdingarnas och magistratens förteckningar skall sedan kontrolleras och avgifterna indrivas till krigsmanshuset.
Brev och påbud till samtliga ständer angående en urtima riksdag den fjärde april innevarande år.
Stockholms slott den 23 januari 1812.
Tillbjuder Er Sveriges Rikets Ständer Vår synnerliga ynnest!
Då åtskilliga för fäderneslandets väl viktiga angelägenheter förekommit, som fordrar en skyndsam åtgärd och är av den egenskapen, att Vi ansett nödvändigt vid en urtima riksdag överlägga, bjuder och befaller Vi samtliga Rikets Ständer att den fjärde april infinna sig i Vår huvudstad.
Förordning rörande indelta infanteri regementets beklädnadssätt.
Stockholm den 4 februari 1812.
Då de författningar som gällt enligt gamla roteringen för indelta infanteriregementets beklädnad inte alltid medfört den åsyftade nyttan, har detta varit grund för senare tiders erfarenhet och ett viktigt föremål för Våra omsorger.
Regementena har av Kronan blivit försedda med livmunderingar.
En del har fått släpkläder av rotehållaren, en del fått skaffa dem själva för den högre lön de njuta.
Släpkläder bör nyttjas under alla arbetskommenderingar, kompanimöten och tjänstgöring inom regementena, utom vid möten och mönstringar.
1792 klagade allmogen vid riksdagen att släpkläderna hade olika färger och beståndsdelar vid de olika regementena.
1793 utgick ett förordnande att alla släpmunderingar skulle på färgen när vara fullkomligt lika och bestå av samma persedlar.
som själva livmunderingen Nu finns fullgoda släpmunderingar, som anskaffas vart tredje år.
Då livmunderingarna ofta förvarats ovarsamt i rotekistorna har Vi betänkt att upphöra med Kronans
beklädnadsskyldighet och ersätta med pengar istället.
Vi förordnar: Att de vid regementena befintliga kronomunderingarna med alla tillbehör överlämnas till soldaterna, så att dessa har två brukbara munderingar.
I fredstid skall den bäst bevarade förvaras i rotekistan under vård, tillsyn och ansvar.
Den får inte användas oftare än regementsbefälet befaller.
Så ofta regementena skaffar nya släpkläder byts de ut mot de gamla.
Om soldaten dör eller avskedas äger han ingen rätt till kläderna i rotekistan, utan de övertas av
efterträdaren.
Soldaterna får ersättning i pengar för varje dag de nyttjar sina munderingar.
Landshövdingen och
regementschefen skall se till att pengarna används till kläder och inte till annat, så att munderingarna alltid är i tjänstbart skick.
När nya kläder skall anskaffas, skall de vara av vadmal eller kläde och till färg och persedlar i
fullkomlig likhet med kronomunderingen.
Skulle kläderna genom olyckshändelse eller rymning bli förlorade, skall efter noggrann undersökning ersättning ges.
Dessa regler gäller i fredstid.
Vid krig skall alla kommenderade regementena bli ordentligt avmönstrade och deras mundering bestå av:
Jacka, byxor, skärp, hatt med fina prydnader, halsduk, stövletter, 2 skjortor, 2 par ullstrumpor och skor
med lösa sulor.
Redovisas vad underofficerare skall få i beklädnadsbidrag och vad de olika prydnader som snören och
spel skall ersättas med.
Stockholms slott den 4 februari 1812.
CARL
Cirkulärbrev till samtliga konungens befallningshavare angående sättet att redovisa durchtågsmedlen.
Stockholm den 10 februari 1812.
Den 30 november 1810 gavs föreskrift att erforderliga medel skulle skjutas till från lantränterierna för skjuts och traktamenten för tågande kommenderingar av krigsfolk.
Durchtågsförskotten skulle varje år redovisas till Kammarkollegium.
Nu visar det sig att endast summan av medlen blivit reodvisade i landsboken.
Särskilda räkenskaper jämte verifikationerna skall insändas till Kammarkollegium, för att därefter överlämnas till kammarrättens granskning.
Förbud för svenska undersåtar att ta tjänst på främmande kaparfartyg.
Stockholm den 21 februari 1812.
Vi har inhämtat att svenskt sjöfolk befunnit sig på kaparfartyg utrustade med främmande makters tillstånd.
Med tanke på de svåra följder för de Våra undersåtar, som skulle uppkomma, om de skulle uppbringa svenska skepp, har Vi förordnat att ingen svensk undersåte får ta tjänst på främmande kaparfartyg från vilken nation som helst.
Stockholms slott den 21 februari 1812.
Kungörelse angående ändring i Kongl Kollegii under de 20 mars 1809 utfärdade kungörelsen, rörande så väl frihet till införsel av tågvirke och talgljus, ravenduk och segelduk samt lindring i tullen å foderväv och grövre lärfter.
Stockholm den 25 februari 1812.
Den tidigare frihet som beviljades för införsel av tågvirke och talgljus samt lindring i tullen på foderväv och grövre lärfter kommer att upphöra.
Tillstånd att införa ravenduk och segelduk mot en tullavgift på 6 skillingar alnen får förekomma.
Avskrift (handlar om salpeter).
Stockholm den 3 mars 1812.
I och med förordningen av den 3 december 1811, att varje hemmansägare har ovillkorlig skyldighet att från sin gård lämna inhemsk salpeter och salpetergärden inte får lösas till underpris, är orsaken till salpetergärdens avtagande undanröjd.
Men som detta, för försvarsverket så viktiga ämne, måste ökas så att det svarar mot rikets behov och den brist kunna ersättas, som uppstod efter förlusten av Finland, har Vi beslutat att vidtaga flera verksamma åtgärder.
Nämligen upplysning till allmänheten om rätta sättet att tillverka salpeter och uppmuntringar till den som befattar sig därmed.
Vi har funnit att Småland, med sin stora boskapsskötsel och myckna skog är det tjänligaste landskapet för denna tillverkning.
Befolkningen har sedan äldsta tider sysslat med salpetertillverkning och har stor kunskap, dessutom finns två krutbruk i närheten.
Näringen bör kunna drivas upp till samma höjd som den i Österbotten.
Vi har funnit för gott att stadga följande författning om salpetersjuderiinrättning i Kronobergs, Kalmars och Jönköpings län samt Östra och Västra Göinge Härad Kristianstads län.
För att göra verket likstämmigt och så kraftfullt som möjligt skall dessa län och härader förenas under en styresman eller direktör.
Landshövdingarna skall utse den personen, men för denna gång förordnar Vi överjägmästare Eric Kihlström, vilken i salpetersjuderi visat berömliga kunskaper.
Styresmannen bör vara boende inom distriktet.
Hans skyldighet är att befrämja salpeteriplantladugårdar och jordberedning, tillse att pannorna inte förbränns eller skadas, fördela det befintliga manskapet, och 2 gånger om året göra en inspektionsresa och om så behövs göra rättelser och ge goda råd.
Han skall också hålla sig underrättad om några nyttiga rön görs t ex vid Kungsholms sjuderi i Stockholm och i så fall sprida den nya kunskapen.
Han skall genom brevväxling underrätta sjudarna var de kan få avsättning för sin produkt.
Hans arvode från kronan är 300 riksdaler per år plus 4 skillingar lispundet för godkänd salpeter som han från sitt distrikt levererar till Oss.
I varje län och särskilt i Göinge Härader tillsätts en understyresman, som skall utföra de sysslor som direktören inte hinner med.
Bland de kvarblivna sjudarna i länet utväljer direktören verkmästare.
Deras antal får inte överstiga 20 i varje län.
Deras skyldighet blir att varje sommar förrätta sjudningsarbete antingen på den jord de själva äger, eller på andra hemman.
De skall antaga och inöva i sjuderikonsten så många lärlingar som de kan undervisa och sysselsätta.
Ingen bestämd lärotid anges, utan beror på visad flit och fallenhet.
Prov skall avläggas.
Till uppmuntran får verkmästaren 3 tunnor spannmål efter ortens markegångspris.
Lärlingarna får ingen annan lön, än den de hos privata betingar.
Både verkmästare och lärlingar behöver inte betala skatt för sina personer, dock för näring och egendom.
Landshövdingarna skall varje år kontrollera att
antalet arbetsfolk stämmer med efterfrågan på salpeter.
Han skall också avskeda dem som visar försummelse, okunnighet och felaktigt uppträdande.
Alla de i distriktet anlagda plantlador, som byggts med förskott från kronan, skall hållas i stånd av ägaren.
I annat fall fordras förskottspengarna tillbaka.
10 nya plantlador skall byggas varje år efter det Österbottniska sättet i vardera länen och 6 i i varje Göinge Härad.
För att uppmuntra denna byggnation utbetalas en premie på 50 riksdaler för varje.
Hälften betalas, då ladan är färdig med jordblandningen och resten efter första sjudningen.
Den som vill lån panna och sjudare betalar 1 mark salpeter för varje lispund.
Landshövdingarna skall arbeta för att salpetersjudningen främjas.
Mottagningen av salpetern har inte fungerat.
Okunniga och dåligt betalda uppbördsmän har mest sett att salpetern inte varit uppblandad med grus eller liknande.
Därigenom har kronan förlorat, då krutbruken måste göra ny granskning och dra av för dålig kvalitet.
Godset skall nu föras till Fliseryd och Torsebro krutbruk för dem som inte har för lång väg och från Göinge Härader alltid till Torsebro.
För dem som har lång väg dit skall landshövdingen utsätta uppbördsställen, dit direktören eller annan kunnig person gör eldprov och upplösningsprov, till dess någon säkrare provmetod uppfinns.
Transporten till krutbruken skall ske med så liten kostnad för kronan som möjligt.
Stockholm slott den 3 mars 1812.
Förordning om vad i anseende till regeringsärendenas jämna och orubbade gång under Kongl Maj: ts vistande vid urtima riksdagen i Örebro, iakttagas bör.
Stockholm den 4 mars 1812.
Vi har funnit Oss föranlåtna att ändra platsen för den urtima riksdagen, som skulle hållas i huvudstaden den 4 april till Örebro.
Riksens Ständer skall infinna sig där den 13 april.
Under riksdagen skall ärenden insändas till Vårt kansli i Stockholm såväl brev, memorial, förklaringar som förfrågningar.
Om något kräver särskild skyndsamhet skall det hos Oss anmälas.
Stockholms slott den 4 mars 1812.
Brev och påbud till samtliga Rikets Ständer att den, till den fjärde nästkommande april utsatta urtima riksdagen, skall, i stället för Stockholm, hållas i Örebro den 13 i samma månad.
På grund av den politiska ställning, som nu råder har Vi funnit anledning att ändra orten för den urtima riksdagen som var utsatt till Stockholm den 4 april, till Örebro den 13 samma månad.
Från och med den 19 februari är det förbjudet att utföra hästar ur riket.
Stockholm den 5 mars 1812.
Kungörelse angående underhåll för soldater, som vid Göta kanalbygge blivit skadade.
Stockholm den 7 mars 1812.
Den 18 februari har Kongl Maj: t behagat bestämma hur mycket manskap från regementena till arbete vid Göta kanal, som kommer att avgå.
Kongl Maj: t har också stadgat att de som till äventyrs blir skadade, så att de inte längre duger till krigstjänst och måste avskedas, har rätt till underhåll från Vadstena krigsmanshuskassa.
Detsamma har gällt manskap vid Trollhättekanal och slussverksbyggnad.
Intyg från befälhavaren samt läkare att skadan skett under arbetet skall uppvisas.
JOH AUG SANDELS.
Kungörelse angående svenska handelsfartygs bevärande till eget försvar mot kaperier.
Stockholm den 11 mars 1812.
Då sjöfarten på Östersjön och vid Våra kuster en längre tid oroats av kapare, vilka dels varit försedda med kaparbrev och dels under dubbel flagg varit utan laglig autorisation, har Vi betänkt att för en minskning av dessa olägenheter, de skeppsrederier, som så önska, får bevära sina fartyg mot kapare.
Vi vill taga de armerade coopvaerdiefartyg i Vårt nådiga beskydd, om skeppare och redare ställer sig till ofelbar efterlevnad av Vårt reglemente.
Stockholms slott den 11 mars 1812.
Reglemente för handelsfartyg som beväras till eget försvar mot kaperier.
De skeppare som vill bevära ett coopvaerdiefartyg till större säkerhet vid lovliga handelsföretag, skall göra anmälan som i laga ordning prövas.
En borgensumma på 5.000 riksdaler som fond för ersättning eller böter som kan ådömas vid missbruk av denna tillåtelse, skall bifogas.
Fullständig uppgift på fartygets namn, antal kanoner, handgevär och blanka vapen samt besättningslista.
Borgensskriften förvaras hos magistraten i Stockholm eller hos landshövdingarna.
Tillståndsbrevet kan gälla för enskild resa eller viss tid, dock inte längre än 6 månader.
Skeppare och besättning har rätt att försvara sig mot allt övervåld.
Vid vite på 100 riksdaler och
skadestånd får de inte anfalla.
Lyckas de övermanna kapare som angripit dem får de införa honom till svensk hamn och överlämna honom till ortens ämbetsman.
Skeppare och besättning står under krigsartiklarna vad gäller rättigheter och skyldigheter.
Skulle bevärat handelsfartyg med destination till främmande krigförande makt inneha persedlar som i
traktaten är förklarat som krigsförnödenheter har rederiet förverkat hela borgensumman till kronan.
Detta reglemente anses inte verka till någon rubbning av de handels- och sjöfartstraktater med
främmande vänskapliga makter träffade överenskommelse om coopvaerdiefartygens visitation av krigsskepp.
Ett exemplar av detta reglemente skall finnas ombord på bevärade handelsfartyg annars svarar rederiet och skepparen själva för följderna om de blir uppbringade.
Förordning angående ändring av stadgan om värvning och manskaps lejande till krigstjänst.
Stockholm den 3 april 1812.
Enligt stadgan av den 7 april 1802 skulle hantverksgesäll, som i fredlig tid blivit värvad till krigstjänst inte kunna tvingas betala sin skuld hos husbonden med mer än 5 riksdaler.
Då priserna stigit avsevärt sedan 1802 är den stadgan inte längre lämplig.
Beloppet höjs till 10 riksdaler.
Stockholms slott den 3 april 1812.
Kungörelse angående åtskilliga postinrättningen i riket rörande omständigheter.
Stockholm den 24 april 1812.
Både ordinarie och extra postens hästlega har ökats.
Dock uppmanas postdirektionen att hålla noga uppsikt så att större antal än nödvändigt används.
Dessutom görs nådig hemställan om större skyndsamhet i postgången.
Böterna för den postförare, som fördröjer posten höjs från 16 skillingar till 1 riksdaler.
Postförare får inte ta högre betalning för speciella brev eller av Post och Inrikes tidningar - följer specifikation.