Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. äger något slags rätt att förtrycka ett eller annat RiksStjs gemensamma tanka, tror jag en återremiss vara det lindrigaste förständigande, som kan meddelas.
Hr Hjärne; Jag är ledsen, att Frih, Boye tvingat mig att i korthet åter vidröra ett ämne, som ej egentligen tillhör närvar, fråga.
Hr Frih, har nemi. sagt, att jag uppgifvit något, sorn icke varit enligt med förhållandet, och han har i sådant afseende hänvisat till prot, Jag får göra en lika beskaffad hänvisning; och för att ådagalägga, att Deu i December.
3i jag verkligen icke har så svagt minne, som Frih, Boye tillagt mig, skall jag på förhand säga, hvad prot. i detta fall innehåller.
Boye framställde nemi. den ena dagen, sedan Gr.
Frölich först yttrat sig, sitt förslag, hvilket bland andra äfven innehöll det yrkande, att man icke borde få blifva representant, förrän man fyllt 35 år.
Jag hemställer, om icke detta förslag var lika mycket afvikande från Utsk:s som de öfriga; men på e. in. uti ett påföljande plenum afgaf dock Hr Frih. sin protest mot dylika förslags framställande.
Jag borde kanske vara tacksam emot Gr.
Frölich för den iection, han behagat gifva i anledn. af mitt yrkande, att Constit.Utsk. måtte förständigas att lagligen besvara RiksSttns remisser.
Jag får likväl endast framställa den begäran till Hr Gr., att, då han tillerkänt Constit.Utsk. rätt att handla efter dess öfvertygelse, han jemväl må utsträcka ett dylikt medgifvande äfven till mig.
Frölich har sagt, att Utsk. bort göra afseende på BorgareStJs anmärkntr.
Det är också min mening.
Vidare: att Utsk. bör frångå sitt första beslut.
Sådant önskar äfven jag.
Då uti Hr Gr:s uttryckta mening således ligga samma begrepp, som jag yttrat, om Constit.Utskrs pligt alt göra afseende på de gjorda anmärkningarna, så är det endast i valet af ord, att uttrycka denna mening, som vi icke stämt öfverens.
Men om, såsom jag fruktar, Utsk, fortfar att lemna BorgareSCs anraärkn:r utan afseende, hvad hafva väl RiksStm då annat att göra, än att ålägga Utsk, att följa grundlagen?
Vore Gr.
Frölich consequent, så medgåfve harl säkert én sådan utväg och jemväl, att det är så godt företaga den först som sist.
Constit.Utskrs memor.
N:o 5o återremitterades.
Upplästes och lades på bordet nedannämndä memor., berättelser och utlåtm från Constitutions-Utskotteti N:o 55. med förslag till ändring af i09 § Reg.F, och 80 5 Riksd.Ordn. i afseende på tiden för riksdags fortfarande j Stats-Utskottet: N:o 322. angrde verkställd revision af anslaget till H. M. Drottningens kröning; N:o 323. ang:de verkställd revision af omkostnaderna för Högtsalig H. K, H, Prinsessan Sophia Albertinas begrafning; N:o 3a4- ang:de verkställd granskning af anslaget till Lejonbackens ombyggnad; N:o 325. ang:de verkställd revision af K.
KrigsCollegii med derunder lydande cassors afgifna redogörelser för år l83i; Kia, 353. i anledn. af Kils Strindlund^ motion, anglia 3a Den i December. rättighet för Fullmägtige i Banken och Riksg.cont. att emellan riksdagarna få bebo och begagna Riksg.contts förra hus; Wto 354- i anledn. af väckt motion om tillökning i arfvodena, såväl för Fullmägtige i Banken och Riksg.cont. sorn för Diredtörerna vid Lånecontoren i Götheborg och Malmö; Wto 355. i anledn. af K.. Mts nåd. pröpos., angtde medel för undsättningar vid inträfFande svårare missväxtår; Wto 356. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt.
Wto 205; N.’o 357. i anledn. af erhållen återremiss å Utskts förslag till sammatijemnkning och votertspropostr i åtskilliga punkter, rörtde extra anslagen; Wto 358. i anledn. af RiksSttns olika beslut i fråga om bestämmande af arfvode för Statscommissarien Tauvon; Stats- samt Allm.
Besvärs- o. Oecon.Utsk:nt Wto 36. angtde roteringsjemnkningen vid Westerbottens reglte; Wto 37. i anledn. af väckt fråga, att ett rotehållarne vid Westerbottens regtte å förra riksdagen beviljadt anslag måtte få begagnas till qvittning och afräkning å passevolance-afgiften; Wto 38. i anledn. af återremiss å betänk.
Wto 35 i fråga om passevolance-afgiften; Wto 39. i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
Wto 33 i fråga om rättighet för vissa hemmansägare i Jemtland att få till skatte inlösa kronojord, som med s. k. fyllnadsjord blifvit inblandad, m. m.; Wto 4°. rörtde dels upphörande af postföringsskyldigheten, dels lindring i samma onus; Wto 41. i anledn. af väckt motion, angtde lindring i staden Södertelges besvär genom inqvartering af tågande trupper; Wto 42* i anledn. af väckt motion om rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att för skogsväxtens befrämjande vexelvis uppfreda och inhägna minst en tiondedel af skogsmarkens hela vidd; Wto 43. angtde indelningsjemnkningen i Blekinge; Beviilriings-Utskottet; Wto 46. i anledn. af från H. R. o.
Ad. erhållen återremiss å Utskts betänk.
Wto 36, angtde verkställigheten af It, Stts beslut, att sportlerna inom K. Mts Cancelli hädanefter skola utgå till Kronan såsom chartae sigillatae—afgift; Banco-Utskottet:
Wto 64- i anledn. af 3tne RiksStts beslut, angtde åtgärders vidtagande till riksdagens snara afslutande; Nto 65. till svar å de inom H. R. 0. Ad. samt Högv, PresteSt. framställda nnmärkntr vid Utskts betänk.
WTto 26* angtde fortfarande understöd tul ynglingen Silfverstolpe; Wto Dtn i December. 33 N:o 66. i anledn. af åtskilliga inom RiksStm väckta motioner om beviljande af pension för aflidne KamererarCn J.
Wallmos enka och barn; Lag- samt Ållmi Besv.-ö. Öecon. - Utsk:n:
Nio 3o. öfver väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter j arigide deltagnirtgsskyldighet i kyrko-och prestgårds-byggnad; Nio 3r» öfver väckt motion om iipphäfvandé af nii gällande föreskrifter öm husbyggnad å hemman å landet; N:o 31, i atiledn. af vackt fråga oin skyldighet för Rikets Hofrättér och Gollegier att vid hvarje riksdag inkom-1 ina med utlåtm öfver lagstiftningens verkningar; Allin.
Besvärs- och Oecon.-Utskottet:
N:o 137. i anledn, af väckta motioner oin reglering dels af den till stapelstäderna utgående tolagj dels af de s. k.
Stadsandelarna i uppstäderna; N:o i38. i änledn, af väckta motioner öm utvidgad sågningsrätt å såväl skatllagdä som husbehofssågqvarnar.
Gr. vön Fersén, Hans:
Jag anhåller, att det nu bordlagda StatsUtsk:s betänk.
Nio 357 'n® uppföräs först på föredragningslistan, på det förstärkta StalsUtski snärt må komina i verksamhet och till afgörande af de frågor, hvarpå Bevilln.Utsk:s slutliga bevillnisförslag beror, Och att utlåt.
N:o 358, såsom äfven innehållande en voterispropos., näst efter det nyssnämnda måtte få föredragas.
Gr. v.
Feisens begäran blef af R. ö. Ad. bifallen.
Vidare upplästes
Och lades på bördet följande från Ridd.Utsk. inkornne Hör sam ste Memorial!
Hr Silfverhjelm, Carl Adam, har hös H. R. o. Ad. väckt motion om en fullständigare redactioh af 24 § Bidd.Ordn., Så vidt den angår ansVarsskyIdiglieten för de R. o.
Ad:s electoi-er eller ledamöter i Utsk., hvilka, utan laga förfall, uteblifva från electors- ellet' utskissarnmanträden, hvilken motion II. R. o. Ad., genom prot.utdr. af d. 25 sisth Sept., behagat till Ridd.Utskis utlåt, hänvisa.
Utsk. har i anledn. häraf tagit i öfvervägande, huruvida de ansvarsstadganden, Sorn finnas, må vara för ändamålet tillfyllestgörande; och då den 1111 gällande 24 § Ridd.- Ordn. bestämmer förlust af riksdagsmannarätt för den eiector eller litsk:sledamot, sorn, utan laga förfall eller erhållen ledighet, tre på hvarandra följande sammankomster uteblifver, är Utsk. af den tanka, att, derest vederbörande Ordföranden fullgöra sitt i nämnde § jemväl föreskrifna åliggande att hos lt. o. Ad. 17 II. 5 som uti ifrågavar. afseende kunna äga rum, det derpå följande ansvar af riksdagsmannarättens förlust är, i moraliskt hänseende, så strängt, att det ej torde hos en ledamot af R. o. Ad. i någon mån motsvaras af det möjliga ansvaret af penningeböter, hvilket är det enda, sorn med något sken af billighet skulle kunna för en försummelse af ifrågavar. art påläggas.
Af dessa skäl, och då Utsk. i allmänhet anser, att hos hvarje representant de moraliska controllerna äro de enda, till ändamålet af ärendernas ordentliga behandling och fäderneslandets bästa egentligen och verksamt bidragande, har Utsk. ansett sig icke äga anledn. understödja Hr Silfverhjelms ofvanberörde motion.
Hvilket dock lill H. R. o.
Ad:s egen ompröfning vördsamt hemställes.
Stockholm d. 20 Nov.
1834- På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. D’A L
B e d v n L L. W. F. Dalma n. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe•
Thorsdagen den 4 December 1834* Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 5 prot.utdr. för d. i dennes.
St:s und. skrifvelse!- till K. M., nemi.:
JV:o 220. ang:de liqviderande af Riksg.Cont:s skuld vid i834 års slut för af allmänheten upptagna lån; N:o 221. ang:de tiden, från hvilken statsregleringen skall taga sin början; K:o 222.
aDg:de verkställd granskning af Tullverkets räkenskaper; N:o 223. ang:de verkställd granskning af Postverkets förvaltning för år 1831; N:o 224. ang:de verkställd revision af SundhetsCollegii räkenskaper; .N:o 22Ö. angrde granskning af Invalidhusfondens räkenskaper; N:o 226. ang:de verkställd granskning af saltpeterfonden; N:o 227. ang:de granskningen af Lappmarks Ecclesiastikverkets fond för år i83i; N:o 228. ang:de granskning af Styrelsens öfver fängel'»
Den 4 December f. m. 35 serna och arbetsinrättningarna i lliket redogörelse för år 1831; N:o 2-29. angtde rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs-mjölqvarnar.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 1 den-nes på hordet lagda meraor.
Nto 357, * anledn. af erhållen återremiss å Utskls förslag till sammanjemnkning och votertspropostr i åtskilliga punkter rör:de de extra anslagen, fann R. o. Ad., som redan förut godkänt samtliga uti memor. upptagna voter:spropos:r, detsamma ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handhna.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. 1 dennes på hordet lagda memor.
Nio 358 i anledn. af RiksSttns olika beslut i fråga om bestämmande af arfvode för Statscommissarien Tauvon, blef ilen deruti föreslagna voter:spropos:n af R. o. Ad. godkänd.
Lades till handhna Constit.Utskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda memor.
Nto 5i till R. o. Ad. samt Borgareoch BondeSttn, i anledn. af återremisserna pä memor.
Nto 36, ang:de landtdagar.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor.
Nto 348, i anledn. af RiksSttns olika beslut i frågan om slutliga bestämmandet af RiksSttns och Utsktns cancelliers aflöning, blef den i samma memor. föreslagna votertspropos. af R. o. Ad. godkänd.
Till handhna lades StalsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor.
Nto 349 i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt.
Nio 232.
Företogs till pröfning StatsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor.
Nto 351, angtde det s. k. stora creditivet, som, enligt 63 § Reg.F., skall på Riksg.cont. anvisas.
I händelse Ståndet skulle bifalla detta StatsUtskts utlåt., skulle Ståndet, i och med detsamma, afgöra ett mål, som beror på en kommande riksdags beslut, och således gå sina efterträdare i förväg.
Der står nemi., att, ”i saknad af andra tillgångar, erforderliga medel skola anskaffas genom upplåning mot obligationer, ställda på högst ett års förfallotid och till inlösen med de extraordinarie skatter, som i och för krigets utförande af R.
St. blifva beslutade.’’
Det kan yara ovisst, huruvida kommande Ständer finna för godt att i detta fall åtaga sig någon extraordinarie skatt.
Jag hemställer derföre, om icke utlåt, bör återremitteras. 36 Den 4 December f. m.
Hr Oxehufvud, J&öran Adolph: Dä Ilr v.
Hartmansdorff hyst betänkligheter dervid, att man skulle anticipera på kommande Ständers beslut, får jag bedja Hr v.
Hartmansdorff uppgifva något förslag, huru man bör förhålla sig; ty jag kan icke finna annat, än att man bör anvisa på sådana inkomster, sorn möjligen kunna beredas, och jag vet icke, hvem som kan bereda dem, om icke Ständerna, som för detta ändamål blifyit sammankallade.
Jag tror ej, att man har anticiperat på deras rättighet, om man säger, alt extraordinarie skatterna, som af Ständerna blifvit bestämda, dertill skola användas, ty hvad man än må säga, så lärer man icke kunna betaga dessa Ständer att bestämma, huru medlen skola utgå; men hvad dessa Ständer kunna göra, är att hänvisa på sådana medel, som de kunna bereda, Hr Stuart, Carl Gust.:
Äfven jag tager mig friheten framställa den anmärkn. vid detta utlåt., att de deruti begagnade orden: ”till inlösen med de extra ordinarie skatter, som i och för krigets utförande blifva beslutade,” icke äro lämpliga.
Jag får derföre hemställa, om icke denna mening bör lyda sålunda: med inlösen af de medel, som af R.
St. varda dertill anvisade.
Det måste nemi. vara Ständerna obetaget att för ifrågavar. ändamål använda ordinarie eller extra ordinarie skatter, eller ock för detsamma upptaga nya lån, allt efter som omständigheter och förhållanden föranleda.
Jag anhåller således om återremiss af SfatsUtsk:s förevar, betänkande.
Hr Stuart bar uti sin an-. märkn. besvarat den fråga, som Hr Oxehufvud ställde till mig.
Jag är nöjd med svaret och vill antaga det såsom mitt eget.
Jag yrkar icke återremiss; men i fall R. o. Ad. skulle besluta den, önskade jag, att StatsUtsk, ville uppgifva något sätt, huru det kommer att gå till, om inga lån erhållas i behofyets stund, Det vöre interessant, om StatsUtsk., som varit så angeläget att mota statslånesystemet, ville upplysa, hyad sorn kan vara att påräkna, när öfverskottsmed|en ej räcka till och den sista utvägen, att låna, i nödens stund s|år fel, H. Ex. Hr Gr, o.
Landtm, framställde propos, till återremiss af ifrågavar. meraor, Ropades ja och nej, H.
Ex. framställde derefter propos, till bifall å memor, Ropades äfven ja och nej.
Efter förnyade propos.T blef StatsUtsk:s memor, N:o 35i af R. o. Ad. bifallet.
Den 4 December f. m. 37 Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskrs d. 24 sist 1.
Nov. på bordet lagda memor.
N:o 352, ang:de det s. k. lilla creditivetyi som, enligt 63 § Reg.F., skall på Riksg.cont. anvisas.
Lades till handhna BancoUtskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda memor, N:o 62 i aidedn, af erhållen återremiss å Utsk:s betänk.
N:o 5y.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtsk:s d. 24 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 63 i anledn. af Hr Rosenblads, 13., motion, angtde rättighet för Bancofullmägtige att temporärt förstärka fonderna för publika papper samt för handeln
Qch den större rörelsen.
Företogs till pröfning LagUtskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 162 öfver Hr N, W.
Stråles motion om meddelande af bestämdt stadgande, huruvida särskildt ansvar skall äga rum för förnyande af förbrytelse, hvarför man ännu icke undergått bestraffning, m, m, Hr Stuart, Carl Gust.:
De frågor, som utgöra föremål för Hr Stråles genom detta betänk, besvarade motion, äro af särdeles stor vigt för hela vår criminallagstiftning, Olika åsigter hafva i afseende på dem gjort sig gällande; och det fordras större juridisk både theoretisk och practisk kunskap, än jag varit i tillfälle att förvärfva, för att med full tillförlitlighet kunna bedöma den ena eller andra Asig-r tens företräde.
Men med den rättighet jag äger att deltaga uti afgörandet af dessa lagfrågor, anser jag mig äfven skyldig att förklara min individuella öfvertygelse i'ör:de desamma, Då jag således, för min del, instämmer uti den af Hr Professor Grubbe afgifna reservation, medgifver jag visserligen, att på andra sidan skäl förekomma af icke ringa vigt för den lagförklaring i afseende på ådömda böters gäldande, hvilken Utsk:s pluralitet tillstyrkt.
Jag anser mig dock icke "Hunna underlåta att vid detta tillfälle fästa så mycket mera afseende på den af Professorn i rättsljiran yid Rikets förnämsta Högskola yttrade åsigt, sora densamma är öfverensstämmande med Lagcommitte'ens ledamöters tanke i ämne,, Jag anhå||er derföre om återremiss af betänk,, icke så mycket i afsigt att förmå Utsk. ändra sitt tillstyrkande, emedan jag tror, att Utsk. först efter noggrann pröfning af ämnet fattat sitt beslut, och jag icke kan anföra mera giltjga skäl, än dem såväl motionen som nyssberörde reservation å ömse sidor innehålla, utan egentligen för att genom återremisseu sätta R. o. Ad, i tillfälle att vid frågornas afgörande, efter lioggrannt öfvervägande af de upplysningar, spm i betänk, meddelas, och sedan hvar och en i anledning deraf stadgat sin öfvertygelse i ämnet, fatta det ändamålsenligaste beslut i hvarje särskild fråga. 38 Den 4 December f. m.
Uti 2:dra punkten föreslås, att den svårare bestraffning, lagen för återfall i vissa brott utsätter, icke skall ådömas för förnyad förbrytelse, som begås, medan förra målet ankommer på domarens pröfning.
Detta finner jag ganska billigt, emedan det ännu icke är afgjordt, att förra brottet är begånget.
Men der kommer något sedan, som jag finner vara oriktigt.
Der står nemi.:
"utan först då äga rum, när, på sätt K. förklaringen d. 23 Mars 1807 i gide punkten innehåller, det för "förra resan ådragna straffet blifvit i alla delar fullhordadt, "innan samma brottslighet ånyo föröfvades.”
Detta är i så måtto oriktigt, sorn lagens befattning med det första brottet redan är slutad, så snart målet blifvit afgjordt med kraftägande dom.
Straffets undergående är på visst sätt främmande för lagen, och det beror ej sällan på brottslingen sjelf att godtyckligt fördröja någon del deraf.
När t, ex. i straffet ingår uppenbar kyrkoplikt, kan brottslingen vägra att undergå den, i hopp att få tillfälle att rymma och begå ännu ett brott, utan att straffas för mer än första resan förbrytelse.
Min tanke är derföre, att det brott, som begås sedan ett föregående af samma slag blifvit med kraftägande dom skiijdt från domaremagtens befattning, bör anses såsom itererad förbrytelse, ehuru först ådömda straffet icke blifvit fullt genomgånget.
Jemte det jag med Hr Stuart instämmer uti den reservation, Professor Grubbe afgifvit, anhåller jag äfven att få instämma uti den, som Hr Linderholm bifogat, men med uppläsande hvaraf jag icke vill besvära R. o. Ad., emedan betänk, är tryckt, och de ledamöter, som interessera sig för ämnet, förmodligen icke underlåtit att taga kännedom af densamma.
På dessa skäl instämmer jag uti anhållan om återremiss.
Frih. Boye, L udv.:
Jag utber mig att få förklara, det jag tillstyrker bifall till betänk.
Frågan, huruvida böterna böra vara förfallna, när personen dött, innan böterna utgått, synes mig stå i sammanhang med den simpla frågan: kan ett mindre brott rimligen medföra svårare påföljd, än ett större.
Om ett brott är urbota, är ingen fråga, att
Straffet ju förfaller genom den brottsliges död.
Nå väl! hvarföre skall då straffet återfalla på arfvingarna, när brottet är mindre?
Man bör ihågkomma, att det är åtskilliga förbrytelser, som icke äro urbota, ulander det är fråga om skadeersättning.
Hvarföre skall den, som på en annans bekostnad bar tillskansat sig förmögenhet, få öfverlemna den åt sina arfvingar derföre, att han dör, och denna tillfällighet betaga honom, som lidit skadan, all möjlighet att få sitt gods åter?
Jag kan icke gilla en sadan grundsats, och fortfar derföre all yrka återremiss.
Den 4 December f. m. 39 Hi'
Stuart:
Till besvarande af Frih.
Boyes anförande anhåller jag att få uppläsa den del af Professor Grubbes reservation, som rörer just den af Hr Frih. omförmälda omständighet, nemi. frågan, om ett högre straff skulle förfalla, men ett mindre qvarstå. ”Manbar,” säger reservanten, "någon gång yrkat, att då ett kroppsstraff ej verkställes efter förbrytarens död, vore det ej billigt eller consequent alt efter en förbrytares död verkställa ett egendomsstraff.
Inkastet är ganska lätt besvaradt.
Att ett kroppsstraff ej verkställes efter förbrytarens död har sin grund blott deruti, att det, efter sakens natur, ej kan verkställas, emedan man ej kan tillfoga den döde en kroppslig smärta.
Detta skäl bortfaller helt och hållet vid ett egendomsstraff, hvilket utan svårighet kan gå i verkställighet efter förbrytarens död , såvida hans qvarlåtenskap dertill lemnar tillgång.
I förra fallet kan strafflagens fordran ej uppfyllas och måste endast af detta skäl lemnäs ouppfylld.
Men följer val deraf, att den bör lemnäs ouppfylld äfven i det sednare fallet, der den kan uppfyllas?
Att, genom böternas uttagande, förbrytarens efterlemnade familj blir lidande, kan ej heller anföras såsom ett rättsgiltigt skäl emot deras utsökande, så snart det är afgjordt, att familjens rätt ej derigenom i något hänseende förnärmas.
Att en förbrytares familj lider genom hans bestraffning kan i sjelfva verket aldrig förekommas.
Eller tror man väl, att då en förbrytare straffas med halshuggning, landsförvisning, spö, flerårigt fängelse o. s. v., hans olyckliga familj ej derigenom lider vida mera, än genom böters uttagande ur hans sterbhus?
Om detta skäl i sistnämnda fallet finge åberopas, skulle det lika väl kunna åberopas mot allt verkställande af straff å en förbrytare, som äger hustru och barn.” Jag vill härvid endast tillägga, att böter icke kunna anses annorlunda än såsom en skuld af den, hvilken blifvit dömd att dem erlägga.
Denna skuld minskar naturligtvis hans tillgångar.
Genom arf öfvergår hvad den döde ägt på dess arfvingar.
Dessa kunna dock ingalunda härigenom erhålla större tillgångar på sig öfverlåtna, än den ärfde i lifstiden ägt.
Arfvingarnas anspråk på dea efterlemnade qvarlåtenskapen måste således vara inskränkta inom hvad denna qvarlåtenskaps verkliga belopp utgör.
I anledning af den siste talarens yttrande och den reservation, han åberopat, vill jag blott erinra, att som det beror på den dömde att antingen erlägga böterna eller umgälla brottet med böterna motsvarande kroppsstraff, bör det afven vara honom öppet att i sin yttersta vilja förklara, att han vill hafva böterna i kroppsstraff förvandlade.
Om sterbhttsdelägarne i alla hänseenden inträda i den aflidnes rättigheter, borde val äfven alla hans skyldigheter åligga dem, följaktligen äfven 4o Den 4 December f. m. den att välja emellan kroppsstraffets undergående eller böternas erläggande?
LagUtsk:s tnemor.
Nio 162 återremitterades.
Ånyo föredrogs OecomUtskis ytterligare betänk.
N:o l35 i aniedn. af väckta motioner om förändringar i författningarna , röride bergs- och jernhandtéringert i Riket. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas, och att Utsk:s först afgifna betänk.
N:o io3 skulle tjena till grund vid föredragningen; i:sta punkten bifölls med det uti betänk; N:o i35 föreslagna tillägg; 2:dra punkten; Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Mig synes det vara en obillighet att förbjuda utförsel af tackjern, om Riket derpå kan förtjena mera, än genom dess förädling till stångjern; oell jag har så ofta tyckt mig höra stångjernstillverkare klaga, att de snarare förlora än vinda på förädlingen , att icke ens de borde kunna finna sig deraf förnärmade.
Om följaktligen tullen utsättes högre, än den möjliga vinsten på förädlingen, vore det ju en ren vinst för landet att utföra tackjern; Frih.
Förvissad är jag, att om den aktningsvärde ledamot, hvars patriotism jag så gerna erkänner, hade velat göra sig mödan att eftersinna hvilka följder tackjernets utförande, nförädladt, skulle medföra, han ej skulle tillstyrkt något sådant.
Jag skall icke uppehålla mig vid det missförhållande i äganderätt, som skulle uppstå derigenom, att tackjerrisblåsarens egendom, sedan han antingen genom arf eller köp mottagit sin masugn, med beräkning på den afkastning densamma gifvit, på en gång, genom tillåtelsen till tackjernets utförande, uppsteg till ett mångfaldigt större värde, men deremot bruksägarens egendom, just genom detta förhållande, skulle förfalla till intet; jag skall icke uppehålla mig vid den revolutionära kraft, som skulle vända om förmånen i detta fall; Jag skall blott fästa uppmärksamheten på följden häraf i det hela.