Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva i 1 mom. af 1 § upptagit, att valrätt äger hvar och en, som antingen har egendom till visst mantal satt, eller lill minst 1000 r:drs värde uppskattad, eller arrende pä minst fem år eller annat yrke med en årlig inkomst af 300 r:dr, eller som innehafver eller innehaft tjenst med lön.
Ar icke detta en classindelniug?
Har icke således denna cathegori uteslutit den egendom, sorn icke är satt i mantal och som icke är uppskattad till det vissa värdet?
Ett sådant sätt att gå till väga, är classval, men att grunda valcensus på skattebidrag eller viss förmögenhet innebär en innovation i Svenska författningen.
Jag ber att fä upprepa detta, derföre att måhända någon kunde tro, att jag vore böjd att gå in på allmänna val.
Delta är jag icke, men jag yrkar och säger, att de förslag, som Utsk. hade alt sammanjemka, äro grundade på classval, ehuru det sätt, hvarpå elassvalen i alla dessa förslag gifva sig tillkänna, är myeket olika och mer eller mindre inskränkt.
Dä nu alla de tre särskilda förslagen, sorn Coust.Utsk. hade alt sammanjemka, äro gruudadade på elasser, sä förefinnes nu, i afseende på valsättet, efter alla dessa förslag, den likheten, att valen i sin princip äro classval.
Till följd af denna min bestämda öfvertygelse, att alla dessa RiksStånds gemensamma tankar, hvilka voro tre, kunde subsumeras under en enda princip, så anser jag för min del en sammanjemkning möjlig..
Jag begär likväl icke, att hvar och en skall inskränka sig till mina åsigter.
Jag säger blott, att när Utsk. har underlåtit att verkställa denna sammanjemkningsoperation, så har Utsk. i och med detsamma begått ett formfel, till följd hvaraf och då jag icke bör ingå i någon vidare utveckling af mina satser, efter jag bifogat Utskis mern. en särskildt reservation och under denna riksdag 2:ne gånger förut yttrat mig i detta ämne; så skall jag nu inskränka mig dertill, att endast vördsamt förklara det sätt, Den 9 Maj.
421 hvarpå jag anser och tillstyrker R. o. Ad. att fatta sitt beslut i detta ämne.
Härefter uppläste och anhöll
Hr Lagerhjelm om propos. å följande förslag till beslut: R. o. Ad. anser Const.Utsk. hafva bort försöka att, i öfvercnstämmelse med 56 § Reg.F., till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, icke blott tvenne, utan samtelige RiksStms i anledn. af utlåt.
N:o 26 ronde representationssättets ombildning afgifna gemensmma tankar; hvarföre utlåt.
N:o 36, till vinnande af sådan frågans ytterligare handläggning, till Utsk. återremitteras, ålföljdt af de vid utlät:s föredragning hos R. o. Ad. afgifna yttranden.
Söderling, anförde skriftligen:
Det är hufvudsakligen emot det sätt, på hvilket Const:- Utsk. behandlat återremissen af sitt mern.
N:o 26, som jag här uppslår att göra anmärku.
Utsk. har nemi. icke ållydl det uti 56 § Reg.F. befintliga stadgande, att samtlige RiksStms tankar lill ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka.
I st. f. att fullgöra denna föreskrift, har Const.Utsk. sökt att med sill förut afgifna förslag förena R. o. Ad:s samt PrestSt:s tankar, och således helt och hållet undertryckt de meningar, som inom Borgare- och BondeStm gjort sig gällande; men efter icke allenast grundlagens tydliga föreskrift, ulan äfven efter hvad föregående riksdagars förhandlingar utvisa, hade del ålegat Utsk. att, vid besvarandet af återremissen, gifva åt sistnämde tvenne
Stånds meningar lika mycken uppmärksamhet, som åt R. o. Ad:s samt PresteSt:s yttrade åsigler, oell att således sammanjemka i möjligaste måtto alla Ståndens tankar till ett helt utlåtande, hvilket, efter hvad åtminstone jag anser, icke hade varit omöjligt, om Ulsk:s pluralitet velat åstadkomma en sådan sammanjemkning.
Uti sin, vid Utsk:s utlåt, afgifne reservation, har Hr Lagerhjelm anvisat den väg, på hvilken Utsk. kunnat komma lill ett sådant mål, och det hade varit önsklist. . ' O “ alt Utsk. följt deuna väg, innan del lill Släudernc öfverlemna! sitt ifrågavar. beslut.
Man hade då åtminstone erhållit ett förslag, som hade kunnat hvila lill nästa riksdag, hvilket nu icke är möjligt, då man betraktar, att riksdagen om tvenne veckor kommer att afslutas.
Men jemte ett sådant helt utlåtande, som hade bort innefatta en sammanjemkning af alla RiksStms tankar, hade Utsk., till följd af 56.§:s tydliga föreskrift, bort till Stånden anmäla de oförenliga skiljaktigheter, som uti Ståndens yttranden, i anledn. af det återremitterade utlåt., kunnat förefinnas.
Endast denna sednare föreskrift har Utsk. fullgjort, och i stället för att rätta sig efter den förra, eller att sammanjemka samtlige RiksStms tankar, endast jenikat sitt af R. o. Ad. samt PresleSt. hufvudsakligen gillade förslag, efter de anmärkmr, som i dessa begge RiksSt. blifvit framställde.
Att detta be - 422 Den 9 Maj. handlingssätt är både oriktigt och stridande emot grundlagens uttryckliga stadgande och mening, skall jag nu söka något närmare ådagalägga.
I 5G § Reg.F. stadgas nemi.: ”Göras åter i RiksStms plena emot Utsk:s yttrande anmärkn:r; blifve de, hvilka hvarje Riks.St. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade.
Utsk. åligge då, alt samtlige RiksSt:ns tankar till ett helt utlåtande i möjligaste målto sammanjemka, och om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtlige RiksSl:ns behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtlige RiksSt:n om ett enahanda utlåt., hvilc del till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt,sorn ofvan föreskrifua äro.”
Det synes således, att RiksSt:ns, i auledn. af ett från Const.- Utsk. utgånget förslag till grundlagsförändring, afgifne meningar, sammanjemkade till ett helt, ^ böra utgöra det utlät., hvilket, om samtlige RiksSt:u derom sig föreua, bör hvila till påföljande riksdag; hvarjemte det finnes uppenbart af slutet i 56 §•, att, derest icke samtlige RiksSt:n om ett sådant utlåtande sig förena, utan något Stånds tanka i någon eller några delar bl i fver skiljaktig från de öfriges, och samma Ständ sig icke efter de öfriga fogar, Const.Utsk. skall förstärkas, för att afgöra skiljaktigheterne; derefter det dymedelst beredda utlät, sedermera skall hvila till R.
Det är således icke Const.Utsk:s mening, utan Ståndens gemensamma tankar, sammanjemkade, i möjligaste måtto, som böra göra sig gällande.
Utsk. är endast en delegation af RiksSt:n och den subordinerande, hvadan ock Utsk. är skyldigt att rätta sig efter RiksStms beslut, och Utsk. har icke förr, än det blifvit förstärkt, något veto öfver ett RiksSlånds beslut i grundlagsfrågor.
Det äger väl uti dessa frågor initiativet,, men kan lika litet som något annat Utsk. påtvinga R.
St. ett förslag till ändring i grundlagarne, som icke är med R.
St:s tanka och mening öfverensstämmande, och ett sådant af Utsk. afgifvet förslag kan, derest ett eller annat
Stånd derom sig ej förenar, icke anses för eller blifva R.
St:s uttryckta åsigt och hvilande till en påföljande riksdag, med mindre förslaget blifvit i förstärkt Const.Utsk. godkändt.
Man må icke här åberopa, att någon stridighet finnes emellan 56 och 81 §§ Reg.F., ty en sådan stridighet finnes ej i sjelfva verket.
Dä jag, på grund af hvad jag här ofvan anfört, icke kan finna Utsk:s åtgärd, att med sitt förut afgifna förslag sammanjemka R. o. Ad:s samt PresteSt:s tankar, vara öfverensstämmande med en grundlagsenlig behandling; så följer ock deraf, att jag alldeles icke kan ingå i något yttrande öfver sednare delen af Utsk:s utlåt., utan inskränker mig endast till det yrkande, att R. o. Ad. måtte förklara Const.Utsk. hafva bort i öfvensstämmelse med 56 § Reg.F. till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka samtlige RiksStms yttrade asigter och meningar, i anledniug af utlät.
N:o 26, och att, för vinnande af en sådan behandling, utlät.
N:o 36 måtte lill Coust.- Den 9 Maj. .423 Utsk. återlemnas, med de anmärkn:r och yttranden, som blifvit hos R. o. Ad. framställde.
Ilr Akerman, Fredr.:
Efter de utförliga reservationer, sorn Runas bifogade Utsk:s betänk, af Hr Tersmeden och Hr Lagerhjelm, och efter de yttranden, som före mig nu blifvit framställda, hvarigenom det i min tanka är ådagalagdt, alt Utsk. icke lätteligen förfarit, då det underlåtit fullgöra föreskrifterna i 56 § Reg.F. att till ett helt sammanjemka R.
St:s särskilda meningar i förevarande fråga; återstår för mig endast att beklaga, att det Disk., som är salt till vårdande af helgden utaf vära grundlagar, kunnat sålunda förbise detta vigtiga stadgande.
Man säger, att RiksSt:ns ifrågavarande meningar äro oförenliga, och sedan Utsk. efter votering kommit lill detta resultat har det icke vidare brytt sig om något försök till en sammanjemkning.
Sådan är dock icke grundlagens mening; försök lill sammanjemnkning böra alltid göras, och i de Hesla fall torde ock olika tankar kunna sammanjemkas, så snart Stånden icke bestämdt uttalat ett ja emot ett nej eller något desso likt.
I den fråga, som nu varit under Utsk:s behandling, hafva RiksSt:n sammanstämt deruti, att de önska en representationsförändring.
Stånd har satt sig deremot, utan det är endast i fråga om sättet, som de varit skiljaktiga.
Men äfven derutinnan är i min tanka mindre skiljaktighet än man vid ett hastigt påseende tror sig finna, dä verkligen de två Stånden, BorgareSt. och BondeSt., bestämdt sagt, alt classval skulle äga rum, och då i min tanka en conseqvent tillämpning af den idé, som blifvit godkänd af R. o. Ad:s majoritet, samt af PresleSt., äfven fordrat, att man uppgjort classer för valrättens utöfning.
Om man nemi. erkänner, att det endast är antingen historiens vittnesbörd, eller den s. k. historiskheten, eller ock gemensamhet i vrke, som constituerat ett Stånd, så borde man icke hafva bibehållit
Stånden sådana, som de nu äro, ty, åtminstone hvad de tre ofrälse
Stånden angår, har för närvarande intetdera någon annan gemensamhet, än den att sitta tillsammans på samma rum; ty hvad gemensamhet hafva t. ex. inom BorgareSt. städernas borgare med brukspatronerne ?
De bo icke ens inom samma commun; icke omlalar historien någon gemensamhet, icke eller äger den rum i deras yrken, utan inskränker sig deras gemenskap med hvarandra, att de blifvit sammanförda på samma rum, för att der, såsom RiksSt., till en fjerdel deltaga i riksdagens förhandlingar och beslut.
Vill man återigen utföra ståndsidéen riktigt, och icke genom lappning förfuska den, så bör man öfvergå till en classindelning.
Jag finner det således icke hafva varit några meningar uti de särskilda Ståndens beslut, som varit sinsemellan oförenliga och som icke kunnat sammanjemkas.
Hr Lagerhjelm har i sin reservation framställt ett förslag dertill.
Jag anför detta, icke derföre att jag delar hans åsigtcr, inen såsom ett bevis på att en möjlighet dertill funnits.
Det förslag, som jag jemte flere andra med mig i representa - 4 24 Den 9 Maj. tionsfrågan lika tänkande hade upprättat och lill Const.Utsk:s pröfning inlemnat, innefattade också, efter min tanke, ett försök till en sammanjemkning af de sedan riksdagens början existerande särskilda meningarne i denna fråga.
Detta förslag, som (jag medgifver det) måhända icke gjort sig förtjent af något bifall eller att tillerkännas något värde, hade likväl den egenskapen, alt innefatta eli förmedlingsförslag, och i följd deraf skulle jag hafva trott, att detsamma bort tillvinna sig mera uppmärksamhet hos Utsk. än att, på sätt som skett, affärdas med yttrandet:
Det öfverensstämmer icke med våra åsigter och derföre duger det icke.
Dessutom har Hr Tersmeden, Nils, pä ett för mig, och såsom jag förmodar äfven för många ledamöter inom detta Hus, öfvertygande sätt, i sin reservation visat, att om man framgår på den bana Const.Utsk. nu velat utstaka, blifver resultatet, hvilkendera meningen som segrar, antingen R. o. Ad:s och Presternas, eller Borgares och Bönders, ett försök alt vilja påtruga den ena hälften af representationen hvad den icke tycker om, och huruvida man pä det sättet kommer lili en reform, hvars vigt alla erkänna och hvars verkställighet alla lifligt motse, det hemställer jag till en hvar att bedömma.
På dessa grunder får jag instämma uti det yrkande, sorn Hr Lagerhjelm gjort, nemi. att R. o. Ad. måtte återremittera frågan, samt förelägga Const.Utsk. att vid behandlingen af deusamma iakttaga grundlagens föreskrift.
Alt något lifligt intresse eller håg för medverkan till den stora nationella frågan om representationsförändring numera icke finnes på delta rum, eller att den form, under hvilken frågan nu i dag framträdt, åtminstone föranledt en särdeles marquaut likgilllighet derför, det kan man lätt finna af de tvenne omständigheter, först alt, i stället för mer än 200 häromdagen, nu föga mer än 60 ledamöter äro tillstädes, och för det andra, alt man nu yrkar på återremiss när blott 14 dagar af riksdagen återstå.
Det är vid slikt förhållande ej eller särdeles ur vägen att lemna det egentliga ändamålet, eller hufvudsaken alldeles derhän och fördrifva tiden med disputationsacler öfver abstracta begrepp, och en sådan är nu öppnad rörande möjligheten i allmänhet alt sammanjemka oförenliga skiljaktigheter under uppfattning på ett visst sätt af begreppet om dass- och classpriucipen.
Den ledamot, som först yttrade sig, har val ganska riktigt anmärkt, alt classprincipen finnes använd så väl i de förslag, som Bonde- och BorgareSl:n afgilvit såsom sina gemensamma tankar, som i de 2:ne öfriga Ståndens förslag.
Men om det tillika är uppenbart, att hvarje Ständ classifierat på ett alldeles olika sätt, så ser jag icke att sammanjemkning af så olika åsigter är möjlig, endast derföre, att man om alla förslagerne kan säga, att de äro grundade på classval.
Det är ingenting på det Den 9 Maj.
425 det hela vunnet med alt få sig en skenbar Éequationsterm, uppkommen genom abstraclion af så allmän natur, att den betyder alldeles ingenting i saken.
Det går mycket väl an att instämma deri, alt emedan del är omöjligt att hvarje medborgare kan infinna sig lill direct riislning på representant, och val således, måste ske mer eller mindre medelbarligen, så är det också nödvändigt, att folket måste indelas i elasser.
Hr Lagerhjelm nu först tror sig hafva påfunnit, att classprincipen ingår tili alla möjliga folkval, så måste jag säga, att denna på fmning icke är ny för mångå.
Genom den upptäckten har man blott fåll en abstraclion så beskaffad, att man allt för väl skulle kunna fråga de värde talarne, likasom jag vill erinra mig att en person i Engelska parlamentet blef tillfrågad, om han hade talat till ändamålet eller icke lill ändamålet, då den anmärkande trodde sig finna, att i händelse talaren icke hade talat till ändamålet, så hade hvad lian talat tjent till ingenting.
Termerne class oeh classvalsprincip hafva under denna riksdag blifvit nyttjade i motsats med principen för allmän valrätt, och derföre borde man låta dessa termer hvar för sig behålla den speciella betydelse bruket gifvit dem, så framt man vill förstå hvarannan, och icke endast kasta fram theser till disputa t i onsa k ter.
Ordet classval har nu ex usu en särskild benämning emot ståndsprincip; således är frågan ieke om huruvida classval skola existera, utan derom, hurudana classerna skola vara, hvilka elasser som rättigheten att utse representanter skall tillerkännas.
Derom är det således som de särskilde
Stånden hafva skiljaktiga tankar, och olikheten derom är för närvarande så stor, att jag för min del icke kan finna annat, än att Const,- Ulsk. derutinnan har rätt, då det förklarat, det dessa skiljaktigheter äro oförenlige, och att således, så vidt det icke velat hålla sig vid det purt formella, det icke tjenat till något alt uppställa voler.proposir, när en hvar tydligen kan se, att den enda möjliga följden eller resultatet af votering, nemi. ett enda förslag, (med de öfrigas bortfallande), alt hvila till afgörande vid nästa riksdag, med opåtviflig visshet i alla fall skulle blifva förkastadl vid nästa riksdag.
Jag hemställer nu, mine Herrar, om det är behörigt att blindt uppfylla det formella, utan ali hänsigt lill ändamål och hufvudsak.
För min del anser jag sådant icke värdigt detta Stånd, än mindre Riksens Ständer samfäldt.
Bättre vore om della Stånd helt ärligt och öppet gålve tillkänna hvad det ville, i sak, i stället för att, på detta sätt med förklädt afslag visa frågan ifrån sig.
Om nu de 3 föregående ledamöternes yrkande hlefve af R. o. Ad. bifallet, sa skulle Ulsk. på dessa 14 dagarne utarbeta voter.propos:r sedan jemkuingarna skett; men vi veta ju, att 2 Stand redan yttrat sig, och deras beslut äro sa beskalfade, alt de numera icke lära afvika derifrån.
Hvad tjenar det således till, att yrka denna återremiss?
Jag är icke i stand lill att se, att dermed kan vinnas någonting, så vida icke en stark förvillelse om möjlig10 H. 54 426
Den 9 M a j. heter äger rum, hvilken jag nu likväl härmed söker att undanrödja.
Jag betviflar likväl ingalunda, att hvarken Hrr Lagerhielm, Hermelin och Akerman uppriktigt önska en representationsförändring; men jag beklagar att de kunna uppfatta möjligheten deraf på ett' sådant sätt, att de till dess vinnande nu vrka återremiss.
Detta är troligen det sista tillfälle vid denna riksdag, då R. o. Ad. har att yttra sig i denna fråga, och derföre vill jag begagna tillfället för det ändamål som är rimligt, nemi. rcflectioner öfver frågans öde och nuvaraude skick, i fall deraf någon upplysning kunde bernias för hvad som återstår alt göra. R. o. Ad. var, då frågan första gången förekom lill öfverläggning, kanske nog myckel intagen af farhåga för det hvilande förslagets antagande för alt dä allvarligt begrunda villkoren för ombildning.
Troligen var det blott såsom ett medel att afslå det hvilande förslaget, som man vidhöll ståndsskillnaden.
Då frågan sedermera förekom med det nuvarande Coust.- Utsk:s project till 5 Stånd, så minnes väl hvar och en, huru, och på hvilket ändamålslöst sätt denna debatt fortsattes, och hvad resultatet deraf blef.
Uti Ulsk:s nu förevarande mern. har det gifvit oss en resumé'deraf på första sidan; och jag försäga, att då man nu betraktar R. o. Ad:s ”gemensamma tankar” i jemförelse med de andra Ståndens, man icke har anledning alt tillerkänna sig någon utmärkt stor heder; ty dessa gemensamma tankar säga nästan ingenting.
Och hvad de säga, det säga de på ett språk, som visserligen icke cåtminstone kan kallas classiskt.
Nu återigen och för sista gången är det tillfälle för R. o. Ad. att yttra sig i frågan, och det vöre val då skäl att yttra sig på ett sådant sätt, att icke Svenska folket må beskylla R. o. Ad. derför, att den icke häfver önskat en representationsförändring och icke dertill bidragit i hvad Ståndet har kunnat.
Det är för att borttaga möjligheten af anmärkningar emot R. o. Ad. i detta fall, som jag vördsamt ber att få afgifva ett förslag, som jag har skriftligen uppsatt och som är helt kort.
Frölich uppläste härefter följande.: R. o. Ad., som inser, lika med Const.Utsk., alt ingen sammanjemkning af RiksStms olika meningar är verkställbar, emedan de yppade skiljaktigheterne i alla Ståndens afgifne gemensamma tankar äro oförenJige, anser fördenskull det vara ändamålslöst att tillse huruvida Adels- och PresteStms yttranden kunna möjligen i en eller annan måtto sammanjemkas, i hvilket fall de tvenne öfrige Ståndens förslag till representationens ombildning, såsom uppgjorde under förutsättning att ständsskillnadeu skulle upphöra, ändock synas antyda osannolikheten deraf, att alla fyra RiksSt:n skulle vid nästa riksdag antaga hvad som, genom votering i förstärkt Utsk., möjligen kunde, i enligt med R. o.
Ad:s samt PresteSt:s åsigter om ständsskillnadens bibehållande och vidare utveckling, blifva lill hvilande lagdt på R.
St:s hord. R. o. Ad., som dernäst bort besinna, huruvida ändamålet Den 9 M a-j.
427 skulle kunna vinnas genom instämmande med något af de öfrige 2:ne RiksSt:ns förslag, de der genom deras antagna form af reservationer inom Const.Utsk. kommit till R. o. Ad:s närmare kännedom, finner äfven denna utväg vara stängd, då, oberäknadl PresleStas alldeles skiljaktiga tanka rörde den väsendtligaste hufvudgrunden, slåndsskillnaden, det äfven visat sig, alt Borgare- oell BondeSt:n stannat i alldeles olika meningar rörde andra hufvudgrunder; hvarförutan, äfven med godkännande af ståndsskillnadens upphörande, R. o. Ad. icke skulle kunna för sin del antaga det samfällda valsättet, hvilket håde Borgareoch BoudeSl:n till hufvudgrund lagt, helst detsamma ovillkorligen medför tillintetgörande af omedelbara val för de medborgare, som håde önska och lämpligen kunna begagna dylika, samt tillika föranledde till en beräkning af röster, efter graderad egendoms- och förmögenhetssCala, som leder till mycken inveckling, tillfällig orättvisa och på det hela till o-förenlighet med allmänna valrätten.
Under sä beskaffade omständigheter, och då den redan bestämda korta liden för denna riksdags fortfarande bjuder, att uppmärksamheten hos II.
St. hufvudsakligen riktas på andra möjliga åtgärder och meningsyttringar, deraf representationens ombildning medelbarligen kunde befordras och mindre väsendtr liga skiljakligheter i äsigler vid en kommande riksdag blifva en följd, vill R. o. Ad., jemte äterremiss af ärendet, för sin del härigenom afgifva den förklaring, alt
Ståndet frånträder de i föregående yttringar vid denna riksdag synbara åsigter om sländsskillnadens ovillkorliga bibehållande såsom grundsats, och antager den af allmän valrätt, under förbehåll af vissa inskränkningar, som kunna finnas t j en lige ali bestämma, samt att representanter af dem, som äro taxerade till högsta bevillning må, i särskilda districter emot dem, hvaruti de mindre laxerade utse valmän, kunna omedelbarligen väljas.
Sedermera tilläde Gr.
Frölich muntligen: R. o. Ad, behagade finna, alt 0111 någon annan än jag, som hela liden har stridt på del sätt jag gjort för en representationsförändring, hade väckt delta förslag, så skulle man kunna hafva sagt: äfven du säger detta blott evasivl, emedan ett instämmande af R. o. Ad. i din tanka nu icke egentligen binder R. o. Ad. för en annan riksdag.
På sätt och vis är anmärkningen riktig, men mig träffar den ändock icke, ty jag härunder hela riksdagen arbetet i samma riktning.
Ehuru man kunde 1111 förklara, alt Utsk. icke skall lägga grund till hvilande förslag genom någon vidare bearbetning vid denna riksdag af representationsfrågan, och alltsammans nu blott vore en opinionsyttring, så vöre den dock en opinionsyttring af sådan natur, ali jag tror att den skulle vida mera än någonting annat kunna leda till det ultimata målet; ej eller skulle man under liden intill nästa riksdag kunua tro och säga om R. 0. Ad., att Ståndet, genom envist vidhållande af politiska dass- eller ståndsskilluader, gjort 425 Den 9 Maj. <let omöjligt alt
Få en representationsförändring.
De som äro älskare af termen classvai skola (inna, att äfven jag antager deu, ehuru jag föreslår endast antagande af sådane class-skillnader, som äro nödvändiga om val skall kunna äga rum.
Det af mig föreslagna förklarandet af R. o.
Ad. såsom dess sista gemensamma tanka, tror jag vara icke allenast riktigt i sak utan ock i så målto mera värdigt än det att simpelt återremittera frågan, som eu sådan åtgärd synbarligen blottställer R. o. Ad. för den anmärkningen, alt Ståndet vidtagit en åtgärd, som icke kan leda till den ringaste påföljd, då tiden vid denna riksdag är så kort, utan ali man vid denna riksdag bar sysselsatt sig med blotta former och blotta ord och blotta möjligheten under exempel framställd, för att visa huru Utsk. kunnat göra så eller annorlunda, utan att dermed det ringaste ändamål kan vinnas.
Åtminstone har jag ansett mig för min del böra fritaga mig ifrån beskyllningen alt hafva deltagit i della spegclfäkleri.
Jag kan icke annat än till största delen förena mig i hvad Gr.
Frölich nyss anfört i afseende pä classvai och hvad man dermed bör förslå.
För mig synes det klart, att man genom abstraction af ordet classvai icke kan deruti inlägga en annan betydelse än den, hvarmed det allmänneligen uppfattas, eller genom sådana abstractioner söka leda sig in lill den slutsatsen, att Coust.Utsk. skulle hafva kunnat sammanjemka Ståndens olika beslut.
För min del finner jag det, för alt begagna ett uttryck af en värd talare, som nyss yttrat sig, vara klart, att man icke kan sammanjemka ja och nej.
Jag linner delta vara ett sådant förhållande, och alt Const.ötsk. således icke kunnat göra någon sammanjemkning; men icke nog härmed, efter mitt sätt att uppfatta grundlagen, anser jag Coust.Utsk. hafva varit alldeles oberätligadt att verkställa någon sådan jemkning.
Det finnes endast en enda hög person, nemi. H. M.