Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 228, i anledn. af K. M:s nåd. propos. , ang:de kronohemmanet Karlebys anslående till boställe för kronofogden i Wadsbo fögderi.
Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med StatsUtsk. i dess tillstyrkande, så väl i ena som andra afseende!, men anser den sista hemställan likväl i så måtto ofullständig, att det tydligare måtte bestämmas, huru med hemmanet Karleby skall förhållas, i händelse nuvar. kronofogde skulle under en längre följd af år vidblifva sin tjenst, utan alt vilja detta hemman såsom boställe emottaga; ty när arrende-tiden är förbi, så måste det ånyo utarrenderas eller vårdas på annat sätt.
Skall det hållas en blifvande kronofogde tillhanda såsom boställe, så kan det icke utarrenderas annorlunda än på ett år i sender, och då är det ganska troligt, att hemmanet inom få år skall komma att betydligen försämras, emedan en arrendator för året icke har ringaste intresse alt tillse förbättring af det hemman han arrenderar.
Jag hade derföre ansett nödvändigt, att Utsk. uppgifvit huru med hemmanets bruk och skötsel bör förfaras, efter det hemmanet blifvit ledigt från arrendet och tills det af kronofogden i Wadsbo härad mottages såsom boställe.
Dervid före - D111 i Augusti. au förekommer, alt om kronöbetjéningen skall besörja b eili manets bruk efter lega, så åtgår troligen liela al kastningen dertill, och hemmanet kunde i stället för vinst lemna förlust.
Det vöre alltså bättre, om man kunde få Upplåta det efter visst accord på obestämd tid åt en person, som åtog sig brukningen och underhållet efter lag, intill dess att, vid ny kronofogdes tillsättande, hemmanet efter laga fardag till honom a firades, emedan, den. afgående kronofogden i Wadsbo härad ejler bans sterbhus äfven skulle åtnjuta fardag, ifall bostället émottoges, och det således i hvartdera fallet på samina- tid blefve ledigt.
Jag tillstyrker derföre åferremiss af betänkandet.
, StatsUlskts utlåt.
N-:o,228 återremitterades.
Vid förnyad föredragning af LagUlskts den 29 sisth Juli på bordet lagda betänk.
N:o: 73, i anledn. af väckt motion om ändring i 2 i cap. 4 §:n Ärfda-b:n, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
LagUtskrs den 29 sisth Juli på bordet lagda meni.
N:o 74, * anledn. af återremiss utaf Utskis linder, N:.o 31. afgifua utlåt, öfver väckt fråga derom, att böter och vitén, grundade på det myntvärde, att 3 daler sant svara emot nu gällande en r:dr specie i silfver, böra vid detta värde och beräkningssält bibehållas. R. o. Ad. lät bero vid hvad LagTJtsk. i mern.
N:o 74 yttrat.
Föredrogs ånyo LagUtskts den 29 sisth Juli på bordet lagda tillåt.
N.*o y5, öfver gjorda anmärkntr vid Utskts betänk. iN:o 44; * anledn. af väckt fråga 0111 förtydligande af 2 §:n 4i cap. Missg.-b:n. Som Utsk. i detta utlåt, vidblifvit sitt i betänk.
N:o 44 framställda förslag, blef detta nu äfven uppläst.
Ulan ätt nu vilj 1 upp väcka någon ny discussioii i ämnet, önskar jag att b lott få hänvisa lill Hr Lagergrens reservation Ilin önskade att fä bibehållen den redaction, som Just.ombudsmannen föreslagit, och hvilken lyder sålunda: ”Lockar någon eller Ljuder .”öfvermaga att stjäla med sig, ehvad det ar myckel eller ”litet, eller gör mannen det med sin hustru, föräldrar med ''sina barn, förmyndare med den omyndiga, förman med ”den, som slår under hans lydno, husbonde eller matmoder med sitt tjenstefolk eller inhyseshjon; staude samma "rätt, sorn den der andra gången stulit.
Varder lian åter "med sådan gerning funnen, straffes såsom för tredje resan ”stöld; och den, som var lockad eller budén att stjäla, slräf”fes som annan tjuf, eler lian till mogen ålder kommen är.” 11 II. 4 26
Som jag för min del instämmer med Hr Lagergren, anhåller jag att, i stället för Utsk:s förslag, Just.ombudsmannens redactionsförslag måtte antagas.
N:o 44 klef af R- o. Ad. bifallet.
Till pröfning företogs LagUtskrs den 29 sistl.
JV:o 76, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskts betänk.
N:o 46 öfver väckta motioner 0111 ändring af 24 cap. 8 §:n, 34 cap. samt 35 cap. 1 §:n Missg.- balken.
Sedan Utsk:s uti betänk.
N:o 48 afgifna förslag, uti hvilket Utsk. icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring, äfven blifvit uppläst, blef det af II. o. Ad. bifallet.
Då nu ånyo föredrogs LagUtskts den 29 sistl.
Wto 77, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 47» öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fönster; fann R. o. Ad. för godt att bifalla det förslag, som uti betänk.
N:o 47 blifvit framstäldt, och hvilket Utsk. uti utlåt, N:o 77 vidblifvit.
LagUtskts den 29 sistl.
N:o 78, i anledn. af anmärkntr vid Ulsk:s betänk.
N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i concurs-lagen.
Landtm, yttrade, att då Utsk. i delta utlåt, vidblifvit sitt betänk.
N:o 48, delta nu komme alt föredragas, och att, då det innehölle flera från hvarandra alldeles skiljda punkter, lämpligast måhända vore att hvarje punkt för sig till afgörande framställdes.
Om vid hvarje punkt, så vidt det är Ridd.Secreltn bekant, vi kunde få upplyst hvad de öfriga Stånden beslutat, så kunde det möjligen lända till förkortande af discussionen.
För att förekomma något besvär för P»idd.Secret:n i detta fall, torde Hr Ribbing endast behöfva läsa Utsk:s betänk., hvilket innehåller, att betänk.
?J:o 48 är bifallet i dess helhet af Preste- och BondeSt:n, och äfven af BorgareSt. i alla punkter, utom den, som angår l ältegångstimmen.
Man bar således 3 Stånds beslut om bifall till detta betänk , med undantag af den punkt, som föranledde R. o. Ad:s återremiss.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att från de öfriga RiksSt:n ingen underrättelse ankommit rör:de deras beslut om LngUtsk:s utlåt.
Det kan icke vara mera än en punkt af betänk., nemi. den om rättegångstim - J Den i Augusti. 27 men, i afseende hvarpå beslutet kan vara af något inflytande.
Jag vågar derföre hemställa, huruvida icke alla de öfriga punkterna kunde förekomma i en framställning, och förenämnda punkt, hvarom jag begär att särskildt få yttra mig, i en annan framställning.
Då nu föredrogs första punkten i LagUtsk:s betänk.
N:o 48, innehållande afstyrkande å Olof Pehrssons motion om förändring af 2 cap. 3o §:n concurs-lagen, blef denna punkt af R. o.
Föredrogs 2:dra punkten i samma betänk., innehållande förslag till förändring i 5 cap. 67 §:n concurs-lagen.
Denna punkt har blifvit af BorgareSt.
a Islägen, så att, om den äfven af R. o. Ad. afslås, kommer betänk, i denna del att förfalla.
Jag tillstyrker afslag i följd af den reservation jag afgifvit, och för att icke föranleda ytterligare discussion i ämnet, anhåller jag endast alt få hänvisa lill densamma.
I fullkomlig öfverensstämmelse med mina yttranden i detta afseende, då frågan förra gången förevar, får jag instämma med Frih.
Den olägenhet Utsk. velat undvika, har varit möjligheten att rättegången skulle utdragas långt på natten.
Men om denna olägenhet genom det af Utsk. föreslagna medel kunde undvikas, så kunde en vida större fara för allmänheten derjemte inträffa.
Jag har förut erinrat derom och tager mig friheten ånyo fästa uppmärksamheten uppå, att allmänheten icke alltid får kännedom om en sådan författning, och att derföre lätt kunde hända, att en fordringsägare fästade sig vid det förra stadgandet, och ansåge det vara tids nog att infinna sig klockan 7, hvarigenom han försummade sig och förlorade sin fordran.
Jag anser derföre denna förändring i högsta målto vådlig, och vågar hemställa att R. o.
Ad. måtte alsia denna punkt.
Om det verkligen så förhölle sig som den siste talaren androg, att det vore fara för att de personer, som kallades till cn concurs, att på viss dag bevaka sina fordringar, skulle genom lagförändringen, i anseende dertill att kunskapen om den nya författningen ej blefve så allmänt spridd, kunna komma att gå miste om sina fordringar; så skulle jag med denne talare instämma i afstyrkande af det förnyade förslag, som LagUtsk. i detta afseende framställt.
Men då det särskildta förhållande med concurs-stadgan äger rum, emot hvad vanligen i andra fall förekommer, att hvar och en borgenär får kunskap om hvad den förändrade författningen innehåller, medelst den skriftliga kallelse, som domstolen är pligtig att för hvar och en utskrifva och honom tillställa; så tror jag, att om lagförslaget i öfrigt, sådant det nu blifvit framstäldt, betinnes riktigt, bör det af I) c 11 i .4 u g ti s t is Frill Raab åberopade skill förfalla.
Oell Iivari clemia sednare: fraga angår, eller huruvida det är nyttigt att utsätta i osta I leise—tiden i concursmål, istället för klockan 7 om aftonen till klockan .4 e- m., s‘' mäste jag deruti med LagUtsk. instämma, emedan jag liar en stadgad erfarenhet derom, att concursmålens företagande klockan 7 på e. m., hvarefter följer edgång och bevakning särskildt för hvar och en borgenär, föranleder att dessa mål oftast utdraga långt öfver midnalten, oell stundom så långt, alt man ser andra dagen randas innan bevakningen slutas.
Sådant mäste icke^ vära hvarken önskligt för ordform i domstolen eller förenligt med de lagstadganden, sorn i allmänhet om rättegångsordningen äro utfärdade, emedan K. brefvet af år 1801 bestämmer, att rättegångstimmen ej får utdragas öfver derr vanliga tiden, som är ute just då rättegångstimmen i con-, oursmål börjar.
Således är concurs-lagen verkligen i detta fall i strid med gällande författningar.
Domstolarne liro, skyldige att till Hofrätten insända bevis, att de i rällan tid hvarje afton och morgon börjat och slutat tinget; men hvad' ändamål är det med dessa timmlistor, örn män i andra författningar stadgar, att de ej skola efterlefvas?
Jag får derföre på detta skäl, och isynnerhet med stöd af hvad jag erinrat i afseende på Frih. Raabs anförande, och hvaraf jag hoppas alt han linner sig tillfredsställd i fråga örn den fara lian fruktat, vördsamt tillstyrka bifall äfven å denna del af XJtsk:s betänkande.
Jag kan i sanning ej finna mig tillfreds-! ställd genom den upplysning den siste värde talaren medde-, lat.
Han har sagt, att i afseende på concursmål inträffar det särskildta förhållande, att hvar och en fordringsägare får särskild kallelse, i hvilken timmen upptages.
Jag tager mig friheten dervid erinra hvad den värde talaren förbisett, alt sådant endast röret de kända fordiingsägarne.
Men nu är det icke sagdt, att den, som gjort concurs, uppgifvit alla fordringsägare.
Ofta uppgifves endast ett obetydligt antal, och således återstå alla de, som ej äro uppgifne eller kände, hvilka ej få tillgodonjuta sådan särskild underrättelse.
Det är visserligen sagdt, att enligt 1801 års K. bref skall rättegångSftimmen vara slutad klockan 7; men sådant oaktadt händer det ofta, och i den ort jag behor oftast, alt rättegången håller ut till midnatt, utan afseende på om coneursmål eller andra mål äro före.
Hvad concursmålen beträffar, så äro de icke så många, att någon olägenhet ofta skulle komma i fråga, och då anser jag faran vara mindre, om en eller annan rättegång skulle blifva utdragen till midnatt, än om någon medborgare (och här kunde blifva fallet, att de blefvo många) skulle blifva lidande på sina fordringar, i brist på kännedom om tiden för deras bevakande.
Jag vill erinra R. o. Ad. om förhållandet då vi samman - Pen i A ii£ u s lä'. 29 trädde sist!, vinter.
Oaktadt da vid flera föVcgule riksdagar beslut var fattadl om förändrade formulär för riksd.fullmakterna, hade dock kunskapen derom icke allmänt spridt sig, och flera kommo upp till riksdagen med orätt skrifna fullmakter.
Jag tror, att samma förhållande kunde inträffa med flera fordringsägare, isynnerhet bland den lägsta folkclassen eller den minst upplysta, sorn ej kunde läsa de bref Hr Ribbing omnämnt.
De skulle förlora sina visserligen små men för dem betydande fordringar, och det är derföre jag är rädd för bilall till förändringen.
Ehuru ringa hopp jag, efter den siste talarens yttrande, äger att öfvertyga honom om lämpligheten af den föreslagna lagförändringen, skall jag dock ytterligare söka att göra det.
Han befarar att de personer, sorn icke erhålla kallelsebref, kunde gå miste om sina fordringar, ifall de icke inställde sig före klockan 4> och att således den förkortade tiden skulle menligt inverka. [ anledn. deraf får jag äran nämna, alt concurs-lagen i en af dess sednare §§. endast bestämmer förlust af fordran och rättigheten att densamma utsöka för de borgenärer, som blifvit kallade, roen icke inom den bestämda liden infunnit sig att sina fordringar bevaka, ocli att i concurslagen, vid bestämmandet af denna påföljd eller förlust, om jag rätt minnes, uttryckligen säges: såvida denne borgenär blifvit behörigen kallad; Således är äfven i det fallet faran eller anlednCn till hvad Frih.
Raab befarat undanröjd.
Men nu återstår hvad jag ej kaia vederlägga, nemi.
Raabs fruktan, att de, sam få kallelsebrefven, ej kunna läsa dem.
Det kan väl hända, men då kunna de låta läsa dem för sig.
Raab i öfrigt anfört derom, att i andra fall, än då concur-mål förekomma, domstols-sessionerna räcka längre än den föreskrifna rätlegångs-timmen, torde nogsamt ådagalägga, huru litet man i allmänhet bryr sig 0111 alt iakttaga sådana lagliga föreskrifter, som ej kunna vid alja tillfällen efter lefvas, hvilket inträffar då ?:ne lagbud stå i strid med hvarandra; ty då lagbudet ena gången kan öfver trädas, så sker det äfven flera gånger.
Men för min del vet jag icke något lagbud, som står i strid med föreskriften om den i allmänhet bestämda rättegångstimmen, mer än det i concurs-lagen ; derföre om det upphäfdes, så skulle den ovana Frih.
Raab 0111 förmält måhända något minskas.
Om jag icke missminner mig, innehåller concurs-lagen ej hvad Hr Ribbing uppgifvit.
Det är väl föreskrifvet, att i n teck ni ngslia (vare icke förlora sin talan derföre, att de ej blifvit kallade, men att andre fordringsägare skulle bibehålla sin rätt, såvida de ej blifvit kallade, och till följd deraf uraktlåta bevakning, troijag vara ett misstag.
För öfrigt får jag erinra, att då man vill göra ett nytt lagstadgande, bör man vara väl öfver ty - 3o Den i Augusti. gad om att det är nyttigt och ej kan vara skadligt, isynnerhet då det är fråga om ändring af ett lagstadgande, som är snart sagdt inrotadt i allmänhetens sinne, sorn varat i hundratals år, och således är allmänt kändt.
Genom antagande af ett nytt stadgande härutinnan kan en stor skada inträffa, såvida man anser som en skada, att många personer kunde komma att förlora sina fordringsanspråk.
Med afseende på ej mindre den våda, som sålunda skulle uppstå genom delta förslags antagande, än ock den ringa nytta, sorn derigenom kunde uppkomma, kan jag således ej annat än anse mig böra vidblifva min mening, om också, såsom Hr Ribbing sagt, förhållandet vore att fatalie-timmen i concursmål stöde i strid med stadgandet att rättegångstimmen skall sluta klockan 7.
Men jag anser detta icke vara förhållandet, ty derföre att concurs-lagen utsätter fatalie-timmen till kl. 7, står den icke i strid med föreskriften att tingen ej få vara öfver kl. 7, enär fråga endast är om att fordringsägarne skola inlemna sina bevaknings-handlingar och besvära sina fordringar, hvarigenom ingalunda är sagdt, att rättegången skall fortgå efter kl. 7.
Jag förnyar således min anhållan om afslag å denna punkt.
Fastän jag nu, ehuru jag har concurslagen i handen, icke hunnit uppsöka den lag-§. jag åberopat, så och då jag nu hört en annan ledamot anmäla sig att tala i saken, utber jag mig så mycken tid, att jag kan igenfinna den ifrågavar. §:n.
Jag hegärde ordet endast för att nämna, det jag, lika med Frih. Cederström, tror att Hr Ribbing misstagit sig i fråga derom, att alla borgenärer äga sina fordringsanspråk oför k rån k ta, såvida de ej kallas till concursen.
Det är väl sannt, att icke blott inteckningshafvare, dem Frih.
Cederström nämnde, utan äfven alla kände borgenärer skola kallas; men som det ofta finnes lika många okände som kände borgenärer, qvarstår i alla fall möjligheten för många borgenärer att förlora sina fatalier genom ett nytt lagstadgande, hvilket ej synes medföra någon vä sendtlig fördel, och som derföre ej heller bör införas.
Jag instämmer således med Frih;ne Cederström och Raab i den mening, att betänk, i denna punkt bör afslås.
Jag kan ej annat än vidblifva min uppgift, ty jag vet bestämdt, att concurslagen innehåller hvad jag nämnt, och jag får således tillstyrka bifall å betänkandet.
1 alla fall måste borgenären, när han får besked 0111 kallelsen, få det antingen från författningen, fran kungörandet i tidningarna eller från särskildt kallelse, och allestädes är rättegångstimmen utsatt.
Jag har genom en af Riddarhusets ledamöter blifvit närmare upplyst örn förhållandet, och vill Den i Augusti. 3i komma Hr Ribbings minne till hjelp.
Det lärer vara sä stadgadt i concurs-lagen, att den, sorn icke blifvit kallad, ej förlorat sin rätt, men att hans fordringsanspråk kommer efter alla andras, som anmält sig, och således, ifall tillgångarna icke räcka till för alla, i sjelfva verket går förlastig af bela sin fordran.
LagUtskrs förslag till förändring af 5 cap 67 §:n concurs-lagen blef af R. o.
Uppå derefter framställd propos. blef det återstående af LagUtsk:s betänk.
N:o 48 af R. o. Ad. bifallet.
Vid förnyad föredragning af LagUtskrs den 29 sisth Juli på bordet lagda mein.
Nro 79, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
Nro 5o öfver väckta motioner om ändringar i 17 cap. 2 §:n Rätteg.-b:n och de dertill gjorda tillägg, fann R. o. Ad. för godt att vid detta mern.
Nro 79 låta bero.
Föredrogs ånyo LagUtskrs den 29 sisth Juli på bordet lagda betänk.
Nro 80, dels i anledn. af erhållna åtcrremisser på Utskrs utlåt.
Nro 53, rörrde väckt motion om upphäfvande eller ändring af i3 §:n af K. förorda, den i3 Juli 1818, angrde inteckning i fast egendom, dels öfver de, i sammanhang med återremisserna, framställda förslag till ändring af 4 cap. 4 §:n Jorda-brn och K. förordningarna den 13 Juni 1800, i fråga om lagfart och börd, samt städsel och lega af jord på landet.
Cederström, Thure, och Hr Tham, Sebastian Mathias.
Ridd.Utskrs den 18 och 25 sisth Juli på bordet lagda mern., med svar på återremissen af Utskrs utlåt., i anledn. af väckta frågor om ett lämpligt sätt att bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande af R. o.
Adrs öfverläggningar.
Ifrågavar. ämne intresserar mig i dubbelt hänseende.
Först och främst är jag motionär och önskar således framgång åt mitt förslag , helst detsamma 2:ne gånger af Ulsk. blifvit vitsordadt såsom ändamålsenligt, och för det andra delar jag med eder, mine herrar! känslan för sanning, och önskar intet högre än att sanningens ljus äfven måtte spridas öfver R. o. Ad:s förhandlingar.
Nu har Utsk. för andra gången vitsordat ej allenast angelägenheten att få våra förhandlingar mera fullständigt refererade i tidningarna till allmänhetens kännedom, utan äfven att det förslag jag afgifvit, vore för detta ändamål nyttigt.
Det enda skal, hvarpå Utsk. bygger elt afslag, är att medel skola härtill saknas.
Ehuru Utsk. såsom erforderliga uppgifvit förra gången 675 r:dr och nu endast 3* I) e h i Å it g ii s t i.
2fri r:dr i månaden, 'anser Utsk. likväl medel saknas, ali* denstund Riddarhusets tak och några andra saker torde fordra reparationer, som Utsk. anser angelägnare.
Emot betänk, hafva Gr.
Sandels och Frih.
Cederström anmält deras reservation Jag anhåller vördsamt, alt densamma måtte uppläsas, och jag derefter återfå ordet.
Reservationen af Gr.
Sandels upplästes.
Frih Raab fortfor derefter:
Af den upplasta reservationen torde R. o. Ad. finna, alt det af Utsk. uppgifna hinder för bifall lill min motion icke är för handen.
Af reservationen inhémtus nemi., ali 0111 också räntan å Riddarhusets capital skulle nedfälla till 5 proc., böra dock minst 1000 r:dr b:co om året vala öfriga-, sedan alla utgifter blifvit betalda.
Jag skulle således tro, att det uppgifna skälet ej är fullt gilltigt.
Sparsamhet är visserligen en dygd, men njugghet är ett fel, och om ifrågavar. åtgärd är ändamålsenlig för att i någon mån undanrödja-anledningen till det myckna tadel, som R. o. Ad., dels såsom
Stånd och dels med afseende å Ståndet tillhörande individer, dagligen får uppbära, anser jag utgiften väl använd.
Jag tror att Riddarhus-cassan kan bestrida denna utgift jemte den af Utsk. omförmälda reparation af taket och bibehållande af förlag
För kommande penning,ebehof; men om också denna utgift förorsakade, alt någon af de öfriga utgifterna finge stå tillbaka, hemställer jag hvilkendera utgiften är angelägnare, antingen den till takets reparation, eller den som har afseende på bibehållande af R. o. Ad:s anseende.
Visserligen är detta hus en vacker byggnad, sorn talar om stora minnen från en tid, då R. 0. Ad. hade högre anseende, än man nu vill tillerkänna detta Stånd; men jag tror, att det icke är rätt att mera vårda sig om templets yttre glaus än om sönerna till de män, som varit dess högsta prydnad.
Jag frågar nemi. i allmänhet: hvilket kan anses rättare, att vårda sig om personerna, ellerhusen, i hvilka de bo?
Jag kan med dessa tänkesätt icke annat än till alla delar instämma i Gr.
Sandels’ reservation, och anhåller således om piopos. till afslag å Utsk:s betänk, samt bifall å det förslag Gr.
Sandels i sin reservation framställt.
Det allmänna missnöjet öfver det sätt, hvarpå Ståndet och dess förhandlingar blifvit behandlade i de allmänna tidningarna, hvilket yttrade sig, då denna fråga förra gången förevar, sätter utom allt tvifvel, att någon ändring i detta afseende är af nöden; men mig förefaller det, såsom det för denna riksdag vore •lämpligast att endast göra ett försök.
Jag skulle derföre taga mig friheten föreslå, att Hr Landtm, behagade framställa propos. på bifall ä Gr.
Sandels’ förslag, med den förändring, ätt det blott antages på försök under den återstående delen Deni Augusti. 33 af riksdagen.
Jag tror, alt med iakttagande af denna förändring, behöfva vi icke sätta i fråga hvilket som kan vara vigtigare för Ståndet, att bevara sig för takdropp, eller att bevara sig för moraliska anfall, emedan kostnaden för återstående delen af riksdagen ej lärer kunna medtaga så mycket af Riddarhus-cassan, att den icke i alla fall blir tillräcklig för behöfliga reparationer å Riddarhuset.
Jag anhåller således om propos. till bifall å Gr.
Sandels’ förslag, med den förändring, att ifrågavar. åtgärd vidtages blott folden återstående delen af riksdagen.
Den reservation, Gr.
Sandels afgifvit, innehåller tillstyrkande af det i densamma gjorda förslag, egentligen på a:ne skäl.
Det ena, att våra förhandlingar skulle blifva mera fullständigt utvecklade, ocb det andra, att derigenom möjlighet kunde uppkomma, att framdeles bespara sig kostnaden för protocolJernes tryckning i all deras vidlyftighet.
Båda dessa omständigheter synas mig också verkligen vara tillräckliga skäl, för alt antaga det förslag Grefven framställt, och jag för min del kan icke finna behöfligt att deruti göra något tillägg, såsom Hr Bråkenhjelm begärde, emedan hvad han åsyftade redan i reservationen, såvida jag rätt fattade densamma, finnes intaget, med till och med större inskränkning än Hr Bråkenhjelm föreslagit.
Sandels har nemi. tillstyrkt ett försök på 2,-ne månaders tid, hvaremot Hr Bråkenhjelm afsett den återstående delen af riksdagen.
Naturligtvis bör det vara R. o. Ad. öppet att låta saken när som helst upphöra, och jag tror, att denna rättighet är iakttagen uti reservationen, så att intet tillägg dervid erfordras; hvarföre jag för min del hemställer, att R. o. Ad. måtte utan förändring antaga det förslag, Gr.
Sandels isin reservation, efter mitt tycke, fullständigt och välgrundadt framställt.
Jag instämmer äfven i den reservation Gr.
Sandels afgifvit, och anhåller om Hr Landtm:» propos. på bifall dertill.
Men jag önskade tillika, att uti detta beslut skulle uttryckligen sägas, att R. o. Ad. vore oförhindradt, att, närmare riksdagens slut och sedan erfarenheten visat, huruvida Gr.
Sandels’ förslag är godt, kunna fatta beslut om samma åtgärds vidtagande genast då nästa riksdag sammanträder, så att vi icke nu må binda oss vid beslutet endast för denna riksdag, utan kunna mot riksdagens slut taga ett beslut, hvarigenom åtgärden inträder i verkställighet vid nästa riksdags början.
Gr. Sandels, Sam.
Jag har uppträdt endast för att lemna några upplysningar.
Raab nämnde nyss, att Ridd.Utsk. skulle tillstyrkt afslag å motionen, derföre att penningarna i Riddarhus-cassan skulle vara behöfliga för 11 H. 5 34 Den i Augusti.
Yttre Riddarhustakets reparation.
För reparation af det yttre taket har Ridd.directtn endast föreslagit fortfarande af capitations-afgiften under 3:ne år.