Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lägger man härtill jemnförelsen emellan de upplysningar, en ordförande gemenligen får emottaga af ledamöterna från R. o. Ad., och dem de öfriga Stånden meddela, tror jag, att det kommer att visa sig, att R. o. Ad:s ledamöter,, oaktadt visserligen tätare uteblifvanden, än mari skulle önska, likväl hafva fullt ut så stor del i arbetet söm något af de andra Ståndens.
Jag säger detta öppet, emedan jag alldeles icke vill cajolera de öfriga Ståndens ledamöter på R. o. Ad:s bekostnad.
Emedlertid, och då jag tror, att de stadganden, semi finnas, äro uti ifrågavar. afseende tillfyllestgörande, åtminstone så vidt ansvarslagar kunna i denna väg något uträtta, afstyrker jag dea* ifrågaställda ändringen af grundlagen.
Jag hegärde ordet i anledri. af frih. Boyes motion, och får börja med att erinra derom,- att def faller af sig sjelf, att anteckning äger rum öfver hvilka ledamöter sorn äro närvar, vid ulsk:ssainm»nträdena.
För öfrigt innehåller Ridd.Ordnf. i 24 ”Bänkman,- elector eller ”ufsitsiedamol må, utäri laga förfall eller erhållen ledighet,- ”icke uteblifva från bänkmännens, electorernas eller ufsk:s”sammanträde vid den påföljd, som- i ordningsstadgan särskildt finnes föreskrifven.
Sier det ändock tre på hvarandra följande sammankomster, vare' häri sin riksdagsmanna-1 Den tg Sep tein ber. 3ig "rätt för den riksdagen förlustig.
Lag samma vare, om ”bänkman, elector eiler utsk:sledamot, utan styrkt laga för”falt, ?.:ne veckor utöfver erhållen ledighet uleblifver; borrande sådant af bänkmännens, electorernas eller Utsk:s ”ordförander genast hos R. o. Ad. tillkännagifvas.” Enligt min öfvertygelse innehåller denna $ allt, livad uti ifrågavar. afseende kan och bör stadgas, och Frih.
Boyes motion är altså öfverHödig.
Jag vill dock i anledn. af Gr.
Horns och en annan ledamots yttranden tillägga några ord.
Horn har uppgifvit, att flera ledamöter af R. o. Ad. varit borta från förstärkta BancoUtsk.
Om dessa ledamöter hade förfall, har Hr Gr. förbisett sitt åliggande, då han anmälde deras bortovaro.
Hade de åter icke laga förfall, så borde Hr Gr. icke blott anmält, att åtta ledamöter uteblefvo, utan jemväl hvilka dessa voro.
Hvad beträffar jemnförelsen emellan R. o. Ad:s och de öfriga Ståndens arbete såsom utsk:sledamöler, så torde det vara brist på kännedom om TJtskjns göromål att ens ifrågasätta en sådan jemnförelse, och dessutom äro ledamöter af de öfriga Stånden lika ofta fiorta som de af R. o Ad.
Men ordföranderne böra derföre icke undandraga sig att fullgöra, hvad lag bjuder, och sålunda anmäla försummelserna , på det
Ståndet och icke utskrsordföranden må afgöra, om den försumlige bör bibehålla sitt förtroende eller icke; och detta gäller icke blott i afseende å R. o. Ad., utan äfven de öfriga Stånden.
Jag tror, att någon ny lagstiftning i detta fall icke erfordras, om man tillämpar den, sorn redan linnes. lif Silfverhjelm:
Den vederläggning, hvarmed Gr. Horn och Frih.
Cederström emot mig framkommit* år oriktig derföre, att den grundar sig på ep oriktig uppfattning af hvad jag yttrat.
Jag Jiar icke sagt, at.t R. o. Ad. ensamt är felaktigt; men jag har sagt, ptt de öfriga Ståndens försummelse icke kan rirsägta JL o. Adis, Hvad Gf. Horn yttrat, som skulle jag gjort någon anklagelse emot utsk:sordförapderne, får jag endast hänvisa honom till hvad jag i det .afseende! anförde, och hvarmed jag afsåg sådana tillfället!, der en utskrsledampt uteblifyjt mer jin 3;ne gåpger, hvarefter de böra inför Stånden nominalini anmäla», på det 24 ^ Ridd.Ordn. må å dem filläpipas.
Att en sådan anmälan sker hos Landtm, är ingalunda nog.
Jag kan jcke, lika pi.ed Frjli.
Ehrenborgh, finna någon uysägt deruti, att R. o. Ad. representerar sjelfskrifvet och utan ersättning; ty hm' jag inträdt i utöfning af ett kall, bör jag fullgöra clet, utan afseende på min enskilda fördel eller olägenhet deraf.
För öfrigt .och såsom tillägg till Frih, Bpves piotion, föreslår jag, att det må bestänimas, det alla ledamöter, spm resa hort, böra anmäla sådant och förteckning derå vara 3tt tillgå i Ridd-- cancelliet, på det man vid upprättandet af vallistor ina veta hvilka sorn äro näryar. eller icke.
Den iij September.
Jag ber. att fa bemöta några epiot min motion framställda anmärkningar.
Det var ganska bebänr digt af Gr. v.
Fersen att gifva åt de ifrågastä.llda diarieutr dragen namn af conduitlistor, för att såmedelst göra deni motbjudande.
Man har öfver frånvarande.
Kan det val vara något undt uti, att utdrag göres utur dessa anteckningar?
JJet har förundrat mig, att Frill.
Ehrenborgh funnit motionen stridande emot Riksd.Qrdn.
Jag kail icke finna sådgnt; men jag skali likväl mitigera min framställning lill angifvande endast af det ändamål, att R. o.
Ad. må få veta, huru de fullgöra sitt förr troende, som dermed blifvit hedrade.
Jag hemställer, om det kan strida emot grundlagarna?
Kan man väl neka
Stånr det att hafva controll på sina egna ledamöter?
Slutligen ber jag att. få förklara, det jag visst icke lägger ptsklsordförandcrne till last, att de icke vilja spela rolen af deiatorer öfver sina kamrater.
Bristen ligger i lagen, och derföre liar jag begärt ändring deri.
Örn en 2-r:drssedel kan man bry sig föga; men om Ståndet erhölle uppgift på de ledamöter, som försummade sig, tror jag, att sådant komme att verka vida kraftigare.
Man säger val, att de öfriga Ståndens ledamöter äro lika försuhdjga som R. o. Adis.
Det må vara
Men det egnar oss, såsom det första Ståndet, att i det rätta söka gå framför de Öfriga; oell om man nu skulle låta frågan förfalla, utan att vidtaga någon åtgärd till den öfverklagade bristens aflijelpande, skulle allmänheten tro , att man icke blott vill försvara bristfäiligheterua, utan äfven Önskar deras fortfarande.
Boye deri, att sedan motionen blifvit vackt, bör den icke undertrycka» genom en vägrad remiss, och jag vill altsg icke ein.otsätta mig densamma; men det må ursägtas mig, att jag tror, det motionen är öfverflödig.
Hvad beträffar det Öfverklagade uteblifvandet af R. o. Adis ledamöter, kail det hafva flera orsaker, bland andra den, att ledamöter kunna sitta hemma och arbeta ut förslag, för att derefter sönderstympas i Utsk. af de öfriga Ståndens ledamöter.
Jag hemställer, hvilket som är mest nyttigt, antingen det förra eller det sednare arbetet?
Dessutom iakttaga de öfriga Stånden det bruk att hålla suppleanter till hands i Utskm för att inträda, så snart någon ordinarie ledamot bortgår.
Jag vj 11 erinra mig, att 3a ledamöter af ett Stånd sålunda voro på en gång till hands för Utsk.
Denna åtgärd kan R. o. Ad. icke vidtaga, och jag leranar derhän, huruvida det är grflndlagsenligt, att de öfriga Stånden göra det.
Jag har t. o. ni, hört berattas , att ett Stånd kommit öfverens att manngrant vara tillstädes för att suppleera vid förstärkta Utsk.
Cederström anmärkt emot utskisordföranderne får jag förklara, att jag aldrig-iner än en gång, nemi. nu, då Gr.
I) t ät i § Sept e m I) e r. 221 liom gjort det, hurt några anmälanden till Stånden afgifvas, att ledamöter varit frånvar. från Utskm.
Jag tror ock:- så ej, att c|i ordförande bör det, då sådant icke tillförne blifvit iakttaget och lian aitså koni ine att i detta grannlaga fall utgöra undantag.
Cederström har synts åsyfta, sorn skulle det vara ordförandernes skyldighet att ingå med rapporter jemväl till de öfriga Stånden; men i 79 § Riksd r Ordn. står likväl tydligen, att den främste, hvar för sitt Stånd, skall tillkännagifva sådant.
Cederström har förebrått mig i afseende å det förhållande, som inträffade i går i förstärkta BapcoUtsk.
Jag hemställer, huru det är möjligt för en ordlörande att vinna upplysning, huruvida ledamöterna äro i tillfälle aLt infinna sig eller icke, då det beror på talmannen alt sammankalla till ett sådant Utsk.
Jag har till Hr Landtm, öfverlemnat en uppteckning af de saknade ledamöternas namn.
Jag känner bestämdt, att sex af deni ägde laga förfall.
Huruvida de återstående arne möjligen kunnat komma, vet jag icke.
Jag tror, att de flesta uteblifvanden härleda sig derifrån, att sådana personer väljas, sora icke särdeles interessera sig för att deltaga i riksdagsärenderna.
Gr. v. Fersen har åberopat den praxis, alt prdföranderne icke pläga anmäla inträffande försummelser, och han har synts tro, att det vöre mindre riktigt att sätta sig emot bruket i denna del.
Min regel i allt är att ställa mig lagen till efterrättelse, der den finnes, och jag har alltid hatat arbitrage!.
Derföre har jag anmält de ledamöter, som rest från staden, utan att derom underrätta.
Det kan icke vara annat än ett stort fel i Representationen, att Riddarhuset ser ut såsom vi se det nu; och jag skulle tro, alt det vöre Ståndet mera värdigt att just vid denna period snarare infinna sig pä riksdagsorten, än aflägsna sig derifrån.
Yäl säger man, att enskilda angelägenheter, familjeförliållapden etc, fordra ens närvaro; men jag hemställer, om det är ridderligt att för dessa öfvergifva det allmänna?.
Frih, Gederström påstod, att det ålåge ordföranden i förstärkta BancoUtsk. att , i händelse de från Utsk. pteblifna ledamöterna icke haft laga förfall, du nominatim uppgifva dem för Ståndet.
Jag vet icke, hvarifrån Frih. slutat sig till detta påstående.
Från 79 § Riksd.-?
Ordn. är det icke hemtadt; ty der står, att anmälnibgen skall ske först efter 3:ne gångers förfallolöst uteblifvande.
Orsaken till anmälningen låg nu i de öfriga Ståndens grundlagsvidriga förfarande att Öppna en disqussjon för att apostrophera R. o. Ad.
Jag ville besvara några anmärkningar af Frih. Roye; men jag anhåller, att derförinnan den del af Frih:s motion må blifva uppläst, som angar stadgande, att en ledamot cl - Den 19 September. ter 2:ne gångers förfallolöst uteblifyande från Utsk. må anses sin riksdagsmannarätt förlustig. 21 dra punkten af Frih.
Boycs skriftliga anförande upplästes. fSs Frih.
Utaf den verkställda uppläsningen lärer det yisa sig, att jag ingalunda misstagit mig i min uppfattning af motionen, och jag qvarblifver således vidden tanka, att motionen är rakt stridande mot 79 § Riksd.- Ordn., sorn stadgar äfveptyret af riksdagsmannarättens förlust först efter 3:ne gångers försummelse.
Att inskränka detta genom ett stadgande i RiddOrdn., mäste vara grundlagsstridigt.
I anledn. af Hr Silf.v.erhjelms yttrande, som skulle jag oriktigt uppfattat R. o. Ad:s kall, då jag ansett uteblifyande från Utsk. af ledamöter från detta Stånd val’,a mera ursägtligt derföre, att de icke aro valda och åtnjuta arfvoden, får jag erinra, att jag ingalunda förbisett hvarken vår pligt i omförmälda afseende, ej heller att densamma oftast iakttages; men om den skulle fullgöras så noggrannt, som här önskas, blefve följden den, att skickliga personer, sopa jcke kunde öfvergifva sina tjenster, nödgades vägra emottaga ledamotsplatsen i Utsk., hvaraf åter följde, att dessa blefve sämre organiserade; ty med all aktning för de öfriga Stånden mäste jag likväl förklara, att man gemenligen bar det bästa biträdet i Ulsk:n af ledamöterna från R. o. Ad.
Undantag finnas visserligen, men i allmänhet är förhållandet icke sådant; och jag Eluser mig skyldig att uttrycka min öfvertygelse i denna del, då man så hårdt velat klandra detta hus.
Ofta kunde man visserligen önska att seUtskm annorlunda organiserade; men jag tror likväl, att det är orätt att tillåta sig beskyllningen, att bristen härleder sig från pligtförgätenhet.
Hy af Ekenstam, Isr.:
Jag får upplysa, att en noggrann anteckning föres öfver frånvarande ledamöter i Bevilln.
Utsk,, och jag vågar åberopa denna; ty hittills har jag alhild yarit närvarande, då jag icke haft laga förfall.
De öfriga Ståndens ledamöter hafva visserligen ofta varit till antalet defecta, fastän tillfälliga suppleanter ofta ersatt va capcerna.
Jag tror visst, atf Frih.
Boyes motion är välment; men den är icke behöflig, såvida det stadgande, sorn redan finnes, med noggrannhet handhafves.
För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det redan är strängare äfventyr ippt uteblifyanden af R. o. Ad:s ledamöter än af de öfriga Ståndens; ty uti 79 § Riksd.Qrdo- står, att om ledamot i Utsk. förfallolöst pteblifver flera än 3 gånger, är han sin riksdagsmannarätt förlustig; men i afseende å R. o. Ad. hänvisas ti(l RiddOrdn. och der stadgas, att riksdagsmannarätten för Joras, då försummelse ägt rum ppda«t 3:ne gånger.
Potia är jpgälunds tvetydigt; °°b pär det sålunda finnes Särskildt stadgadt strängare påföljd för uteblifyande af det Den in September.
Stånd, som utan ersättning bevistar riksdagarna, synes det vara ganska tillräckligt.
Jag förenar mig derjemte med Frih.
Ehrenborgh deruti, att man bör fästa afseende å det större biträde, Utsk:n äga af R. o. Ad:s ledamöter, och finnér motionen fullkomligt öfverflödig.
Jag mäste utbedja mig någon uppmärksamhet å Frih. Boyes motion.
Det är lätt att inse, hvarifrån den härleder sig, från den böjelse nemi., att då det inträffat, att utsk:ssa mm ari träden måst upplösas i anseende dertill, att R. o. Ad:s ledamöter icke varit fulltaliga, vore meningen att återställa det förtroende, hvaraf Ståndet såmedelst kari anses hafva gjort sig förlustigt; men jag hemstället' till motionären och hvari och en (jag säger hvar och en derföre, att vi alla bidraga till val af utsk:sledamöter), om det ej ligger något nedslående för Adeln uti denna motion.
Jäg har icke hört, att någon ledamot i de andra Stånden föreslagit några nya åtgärder för alt tillse, att utsk:sledamöterna fullgöra sin pligt.
Det vore verkligen oväntadt, om R. oj Ad. skulle göra sig förtjent af motioner i sådan syftning; men efter Frih.
Böyes sätt att se borde en fiscalisation inrättas öfver utsk:sledämötefna.
För min del skulle jag då gerna undvara ett så halft förtroende'; och ehuru jag ogerna talari orri mig sjelf, kan jag likväl icke undgå att förklara, att då jag sjelf är utsk:sledämot, jag anser motionen kasta skugga äfven på mig.
Jag hade verkligen väntat mig, att motionären sjelf skolat inse det sårande i förslaget, saint sålunda funnit; att han icke dermed bort framträda ; och om ömtåligheten någööstädes skall finnas, måste det väl vara hos ledamöterna af Adeln, der ära och tro alltid haft sitt förnämsta' hemvist.
Jag instämmer således fullkomligt med Frih.
Ehrenborgh och tror det vara min rätt ätt tillägga, att då jag under föregående riksdagar varit ledamot StatsUtsk., har jäg der sett ledamöter af de andra Stånden dels välja utsk:ssammäriträdena till sin hvilotid, dels af starka middagar finnäs alldeles Ötjenliga till deltagande i arbetet.
Orsaken till de oofdningar, sorn kunna inträffa 1 afseende å bortovaro från Utskar af R. ö. Ad:s ledamöter, äro dels sjukdomsförfall och dels afresor, måhända utan föregången anmälan; men båda omständigheterna kunna äfhjelpas genom utseende' af tillräckligt antal suppleanter; äfvensom jag tror, att mari, innari sammanträde anslås till förstärkta Utsk. och dylikt, höri söka underrättelse öm hvilka soini äro i tillfälle att inställa sig ellef ickeV
Då riri utaf de 8; som uteblefvo! från förstärkta BancötJtsk., endast i kunnat lillstädeskonfmä, torde det tydligen inäes, att det icke berott på riågori enskild att förekomma, hvad som hände.
Ett ytterligare' skäl för att icke' stadga åträngarC äfventyri är jemväl svårigheten att erhålla utsk:siedaaiötept Penna måste' nödvändigt ökas/ ju starkare band Devi ig September. man lagger på sådana befattningar.
De, sorn arbeta i Utsk:n, torde icke vara särdeles angelägna om förtroendet, och icke blott embeten nten äfven andra befattningar måste ofta åsidosättas för ledamotskap i Utsk.
\ och hurti skulle man viii kunna jemnföra förhållandet med någon enda af H. ö. Ad:s ledamöter emot det t. ex. med en prost, som ligger här såsom riksdagsmän.
En adjunct sköter hans pastorat, och sjelf har han utom sin riksdagsmannabefattning ingenting annat att görd, än att måhända skrifva några bref.
Jag skulle vilja vända mig till motionären sjelf, öm jag hoppades att vinna framgång för något sätt ätt utplåna allt spår' efter hans motion; meri nu lärer den väl atla fall komma att qvarstå i profår, och jag bestrider då blott remiss derå.
Jag kan icke anse motionen för R. o. Ad. förnärmande, likasom det icke går någons värdighet för nära att erkänna, hvad som är sanni.
Ett orätt-3 vist klander är lätt att smälta.
Jag har derföre med likgiltighet hört de mindre grannlaga tillmålen, som R. o. Ad. lått uppbära från ett annat Stånd, och förundrar mig endast deröfver, att häri särdeles utmärkt sig just den ledamot, som, enligt hvad allmänt kändt är, sjelf uppenbart brutit emot grundlagen derigenom, att han bortrest utan tillstånd.
Orättvist måste det alltid blifva att klandra, en hel Corporation för det någon enda kan hafva försummat sig.
Visserligen kan jag icke neka, att jag trott mig finna, det flera skott sitt kall med likgiltighet och att det varit bekymmersamt för mig, som för första gången utöfvar mitt representantkall och om ett sådant gjort mig helt andra begrepp, än jag sedermera frinuit i allmänhet tillämpas af många inom R. o, Ad., att finna, det en sådan likgiltighet skall äga rum.
Frihma Ehrenborgh och Cederström hafva nämnt, att försummelser jemväl i de öfriga Stånden ägt rum; men jag anser det icke värdigt R. 0.
Ad. att pä sådant sätt qvitta.
Jag biträder motionens åsyftning, mert skulle nästan tro, att ändamålet redan i och med denria discussion vunnits.
Skulle likväl remiss komma att äga rum , hemställer jag till Utsk., ehuru med stort obehag, om icke det lämpligaste éorrectivet torde träffas uti bestämmande af betydliga periningeböter.
Ehrenborgh har ställt till mig den fråga: hvarföre uteblifvanden från förstärkta StatsUtsk, skola anmälas.
Stadgandet i 24 § Ridd.Ordn. omfattar alla Utsk. och således jemväl de förstärkta.
Horn har besvarat min anmärkning dermed, att han sagt, det hart till Landtm, uppgifvit de uteblifna personerna.
Jag har deremot ingenting att invända, helst Gr.
Horn ännu icke varit i tillfälle att inhemta, huruvida förfall ägt rum eller icke, samt derförinnan ej ägt rätt att göra något anmälande.
Då för - Den 19 September.
225 förhållandet blir utrönt, hoppas jag, alt Landtm, uppdrager åt fiscalen att fullgöra, hvad ordningsstadgan bjuder.
Gr. von Fersen: I anledn. af Gr.
Horns uppfattning af mitt yttrande får jag förklara, att jag ingalunda velat på honom hvalfva någon beskyllning för att utöfva delatorsskap i det Utsk., der han är ordförande; utan var det endast i anledn. af Frih. CederstrÖms föregående anförande, som jag sade, att jag icke hört någon ordförande, mer än nu Gr.
Horn, göra anmälan af den ifrågavar. beskaffenheten.
För öfrigt, och då hår så mycket blifvit taladt om pliktbe stämmelser, diariiutdrag etc., får jag tillkännagifva, att prot:n i Utsk:n gerna må vara att tillgå för Ridd fiscalen; men jag ämnar icke åtaga mig, livad Frih.
Cederström velat påtruga Utsk:sord förander ne såsom skyldighet, att nemi. hålla undersökningar, huruvida frånvarande ledamöter kunnat äga förfall eller icke.
Derjemte protesterar jag emot, att Ridd.Ordn:s stadgande uti ifrågavar. afseende må äga retronctiv verkan.
Flera kunde då obilligt komma att förlora sin riksdagsmannarätt.
Hvad mig enskildt beträffar, har jag aldrig varit borta, utan då jag baft laga förfall.
Jag hade i sanning trott* att, då en ojäfvad erfarenhet ådagalagt, att de i ordningsstadgan
Uppställda correctiver äro ötillräckliga, det icke skulle anses såsom något klandervärdt, att man sökte rättelse i det felaktiga genom en ändring i Ridd.Oldo.; men då detta blifvit bestridt, får jag ånyo eiima, att jag lemnat åt IJtsk. att mitigera motionen så vida, att det endast blefve fråga om att protm, innefattande anteckning om ledamöternas frånvaro eller närvaro, borde till Ståndet ingifvas.
Jag hoppas, att en sådan åtgärd blefve tillräcklig.
Hr Lagerhjelm har uppmanat mig att taga hans anförande i öfvervägande, och jag får då i anledn. af detta anförande förklara, det min afsigt ingalunda varit, att någon ledamot borde af Ståndet förödmjukas.
Mitt syftemål har tvärtom varit att afleda sådana förödmjukelser i offentliga blad och från de andra Stånden, och dermed tror jag, att R. o. Ad. skulle vara ganska väl betjent.
Jag qvarblifver altså vid min motion och yrkar derå remiss, hvilket icke lärer kunna vägras.
Slutligen får jag förklara, det jag aldrig trott, att något lagstadgande kan komma att verka retroäctivt.
Hvad söm skett må gerna vara glömdt; men jag har velat förekomma dylikt för framtiden.
Stjerncrona, Dåvö Äfven jag nödgades i går dela obehaget af de beskyllningar för, utan skäl, orsakad tidsutdrägt, som från de öfriga Ståndens ledamöter emot R. o. Ad. riktades.
För min individuella känsla minskades detta obehag visserligen af öfvertygelsen, att klandret, åtminstone för tillfället, vär obefogadt och ©rättvist.
Sex utaf i3 II.
" 39 Den 19 September. de frånvar. ledamöterna voro nemi. sjuka i cholera.
Dem kunde förebråelserna icke drabba; de närvar, lika Hiet.
Tvenne af de bortovarande skulle möjligen böra anse sig träffade, ty jag vet icke bestämdt, om dessa hade förfall.
Emedlertid torde det visa sig häraf, att uraktlåtenheten hufvudsakiigast bestod i en möjlig brist på förutseende; och jag hemställer derföre till Hr Gr. o. Landlm., om icke för framtida tillfällen ett större antal suppleanter må utses till de förstärkta IJtsktn.
Det hade visst icke varit svårt, men det var för det mera grannlaga sinnet motbjudande att i går ingå i svar på de så beskaffade anmärkningar emot R. o. Ad., som för det första, der de gjordes, voro grund lagsstridiga, och för det andra icke angingo sak, utan person; men jag tror, att R. o. Ad. ådagaiade en riktigare takt, då dess ledamöter icke inläto sig i något svaromål,- hvilket, om det än synts böra utfalla segrande, likväl alltid mäst påföras öfverträdelse af både grannlagenhetens och formernas fordringar.
Boyes motion, tror jag, att om ordföranderne, på sätt Gr.
Horn manligen förfarit, följa sin pligt att tillkännagifva förfallolösa uteblifvanden, skola de stadganden, som finnas, vara fullkomligt tillräckliga.
Lika med min gamle redlige vän, Ilr Lagerhjelm, hemställer jag till motionären, huruvida Iian icke sjelf inser, att, med iakttagande af ofvanomförmälda föreskrifter, ett tillfyllestgörande cörrectiv finnes.
Intet ondt utan något godt, säger man £ och jäg skulle vilja tro, att redan denna discussion kommer att medföra den verkan, att några förfallolösa uteblifvanden icke vidare lära vara att befara.
Jag instämmer således med Hr Lagerhjelm och tror, utan att betvifla, det ju Frih.
Roye föreställt sig att gagna med sin motion, den innefatta någonting sårande för Ståndet.
Jag öfvergår nu till den tredje omständigheten, i afseende hvarå anmärkningar blifvit framställda, den nemi., att man velat förebrå Electorerna, det de valt sådana personer, som, fastän de icke uppfylla förtroendet, likväl ej afsäga sig detsamma.
Jag ber då att få erinra derom, att då Electorerna måste sammanträda en h två gånger i hvarje vecka för att utse ända till 12 ledamöter hvarje gång, inträffar det verkligen, att man ofta, med matrikeln i hand, får tacka Gud, om man kari få de lediga platserna fyllda, om äfven med förbiseende måhända någon gång af sakeus fordringar för formens.
Boye har sagt, att remiss å motionen icke kan vägras.
Sådant beror nemi. å ena sidan af Ståndet, huruvida det vill medgifva remiss, och å ilen andra af Hr Gr. o. Landlm.
, huruvida han anser motionen grundlagsvidrig och derföre' vägrar prbpos. å densamma.
Vidare har jag intet att til - D eli 19 5e {> te ra ber. 217 Gr.
Äfven jag önskade, atl motionen måt te förfalla, emedan en remiss deraf till Utsk. skulle innebära den opinion, som skulle de correctiv , hvilka i grundlagen och ordningsstadgan redan finnas, icke vara tillfyllestgörande.
För min del skulle jag tro , att hvarje ledamot, som anmäler sig till erhållande af inträdespollett, har förbindelse att icke resa hort utan föregånget tillkännagifyande derom hos Landtm.; och skulle han icke göra det, är det hans skyldighet att föranstalta, det han så tidigt erhåller underrättelse, i händelse han blir vald till utsk:sIedamot, att han antingen kan afsäga sig förtroendet i nästföljande plenum eller ock får nöja sig med att underkasta sig följderna af uleblifvandet.
Om personerna verkligen ärr» närvar, vid riksdagen, men likväl afhålla sig från Utskm, är det ordförandens fel, om han icke söker rätta sådant genott» anmälan i Ståndet.
Correctiv finnas altså.
En ledamot midtemot har synts vilja påstå, att .TI. o. Ad. vöre fullkomligt saklritt i afseende å de öfriga Ståndens klander.