Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller endast att få i profit antecknadt, att jag, såsom Suppleant i Konstit.- Utsk:t, icke deltagit i dess beslut i denna fråga.
Medan jag har ordet, ber jag få tillägga, att jag anser, det Konst.-Utsk:t visserligen kunnat hafva ganska goda skäl för sitt beslnt; men att Utsk:t icke anfort några grundade skäl dertill, det bör hvar och en vid genomläsandet af Utsk:ts Betänk, lätt finna.
Utsk:t har visserligen sagt att frågan är af största vigt; men att denna representation icke skulle kunna bilda ett särskildt Utsk. för denna Den 3 Januari. 39 fråga eller inom sig ega medlemmar, hvilka dertill äro passande, vågar jag tro icke vara händelsen.
Då härtill kommer, att Utsk:t uttalat den åsigten, att militärisk sakkunskap icke egentligen fordras för bedömande af militära frågor, utan att sådana kunna behandlas af hvem som helst, anser jag vara så mycket besynnerligare, som frågan rörer förändrad organisation af infanteriet och kavalleriet, beväringsinstitutionen och arméens vapenöfningar etc.
, blef Mem:t lagdt till handlingarne.
Föredrogs och bifölls Allm. Besr.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 30 sistl December bordlagda Betänk.
N:o 20, i ani. af väckt motion om inskränkning i allmänhet af tjenstemännens antal, nedsättning af deras löner, indragning af embetsverk m. m.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s d. 30 sistl.
December bordlagda Betänkm: N:o 21, i ani. af väckta motioner ang. förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande m. m.; N:o 22, i ani. af väckt motion ang. förändrade föreskrifter i afs. å laxfisket i den s. k.
Pukaviksfjorden i Blekinge län; och N:o 23, i ani. af väckt motion ang. skyldighet för sparbankerna i riket, att å derstädes insatta medel för närvarande gifva minst fem och en half procent ränta m. m.
Föredrogs och bifölls samma Utsk:s d. 30 sistl.
N:o 24, i ani. al väckt motion om den ändring i Kongl. Coopvaerdie-reglementet den 30 Mars 1748 och Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1828, att Svensk sjöman skall till den kommun, der han är mantalsskrifven, erlägga den nu till sjömanshusen utgående afgift.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 30 sistl.
N:o 25, i anledning af väckt motion om upphörande för statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd, de om händer hafva.
Föredrogs och bifölls samma Utskrs d. 30 sistl.
N:o 26, i ani. af väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid statens jernvägar. 40 Den 3 Januari.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s Betänk.
N:o 27, i ani. af väckt motion om inrättande af en representation för häradet.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Riddarhus-Utsk:ts den 30 sisth December bordlagda Utlåtanden: N:o 4, i ani. af Hr Fåhraei, Eduard, motion ang. månadtlig tryckning af förteckning å R. o. Ad:ns ledamöter vid Riksdagen ; och N:o 5, i ani. af Gr. Mörners, Carl Göran, motion om särskild tryckning och utdelning af R. o.
Ad:ns öfverläggning rörande representationens ombildning m. m.
Härefter anmälde sig och yttrade Gr.
Då Riddarhus-Utsk:ts Betänkm N:ris 4 och 5 hafva med hvarandra sammanhang, och det synes lämpligast, att Betänkit N:o 5, såsom hufvudsak, först förekommer till åtgörande, tager jag mig friheten hemställa, att sistnämnda Betänk. å föredragningslistan uppföres näst före N:o 4.
, sitt bifall. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Den 5 Januari. 41 Fredagen den 5 Januari 1866.
Plenum kl. 1 e. rn.
Justerades 3 prot:s-utdrag för den 3 dennes, och prot:t för den 4 sisth December.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag: N:o 5, ang:de åtskilliga af R.
St:r vid innev:de riksdag beslutade förändringar i Tryckfrihets-Förordningen; N:o 6, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de en af Blekinge läns landsting gjord ansökning om inköp af en kronan tillhörig tomt i Karlskrona; och N:o 7, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o 1 i Jemtlands län.
Öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af två Elektorer efter N:o 314, Frih. Toll, fullm.
Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, och N:o 373, Frih.
Skjöldebrand, Knut Erik; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:0 1648.
Hr von Bahr, Robert Ulrik Henrik, med 18 röster; N:o 287.
Frih. Rappe, Axel Ludvig, med 17 röster.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Stats-Utsk:t efter N:o 559, Hr PereswetofT-Morath, fullm.
Piper, Charles Emil, samt en Suppleant i samma Ulsk. efter N:o 193, Hr Bäck i Finland, fullm.
Leijonhufvud, Broder Abraham; och befanns hafva blifvit utsedd till Ledamot: N:0 262.
Frih. Klinckowström, Rudolf Mauritz; Suppleant: N:o 1708.
Hr von Walden, fullm.
Efter tillkännagifvande, att Frih. Klinckowström, Rudolf, som nu blifvit utsedd till Ledamot af Stats-Utsk:t, förut varit Suppleant i samma lltsk., anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:ns •42 Den 5 Januari.
Hrr Elektorer att välja en ny Suppleant i meranämnde Utsk. efter Frih. Klinckowström.
Palmstjerna, Hjalmar, inlemnadt mern. af följ:de lydelse:
Hindrad af tjenstegöromål att bestrida den plats såsom Suppleant uti Höglofl.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, hvartill K. o. Ad:ns Elektorer behagat utse mig, får jag härmed anhålla att detta förtroende mig få afsäga, under hemställan att dock fortfarande få åtnjuta min riksdagsmannarätt.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat samtycke, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Frih.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 30 sisth December och den 3 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 21, i ani. af väckta motioner ang:de förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande m. m.
Bland de obestämda pålagor, som hvila på jordbruket, finnes ingen, som är mera ojemn än kronobrefbäringen.
1 vissa delar af landet är den nästan ingen och i andra deremot ganska tryckande.
I denna omständighet torde ock anledningen kunna sökas till den ringa sympathi, motionen tillvunnit sig i Utsk:t, emedan inga ledamöter derstädes funnits från de orter der denna börda värst kännes.
Af motionerne finner man att denna tunga är särdeles tryckande bland annat i Blekinge, och 3 af detta läns 4 representanter i Bonde-St. hafva yrkat ändring i kronobrefbäringsskyldigheten; den ena under uttryckligt tillkännagifvande att han af sina kommittenter erhållit detta uppdrag.
Om man läser de upplysningar, han i sin motion meddelar, kan man heller icke undra på att klagan förspörjes.
Han säger nemi.: »Inom Ostra härad t. ex. betalas nu af omkring 300 mantal vanligen 10 å 12 rdr för hvartdera till dem, som bestrida kronobrefbäringen, således cirka 3000 rdr årligen».
Han föreslår sedan att några personer, som åtoge sig detta besvär, skulle förses med arfvoden af tillammans 1,500 rdr.
Jag har sjelf en gård i Blekinge och för 7 mantal betalade jag enligt debetsedlar, dem jag här håller i min hand, år 1862 57 rdr 46 öre och för 1863 77 rdr 70 öre till den som fullgjorde brefbäringen.
Hela bevillningen var då 64 rdr 80 öre.
Utsk:t har på ett temligen eget sätt behandlat denna fråga.
Det säger nemi. i sin motivering: »Det är icke första gången framställning i berörda syfte göres till föremål för R.
Sednast vid sisth riksdag kom, till följd af enskilda motioner, frågan om kronobrefbäringens skiljande från jord - Den 5 Januari.
43 bruket under pröfning, men ledde ej till någon R.
St:rs åtgärd.
Det vigtigaste inkastet emot en dylik anordning — hvilket ock vid föreg:de tillfällen, då ärendet förevarit, gjort sig gällande — hemtas otvifvelaktigt af den omständighet att i fråga v:de besvär dock icke sakna en motsvarande förmån, nemi. befrielse i viss mån från skjutsningsskyldighet.»
Detta är nu det lörsta skälet, att man klagat förr och ej blifvit börd och skall fått befrielse (?) i viss mån från ett annat onus, som icke lagligen hvilar på jorden.
Sedan säger Utsk:t. »att brefbäringsskyldigheten endast intager ett jemförelsevis mindre vigtigt rum bland de ovissa onera, som hvila å jordbruksnäringen, och icke kan utan en allmän reglering af dessa sednare lyftas ifrån jorden».
Detta förstår jag icke, det måste jag bekänna; för det att jorden har ändå tyngre bördor, och det är sannt, skall man icke röra vid denna, äfven der den är tyngre än allmänna bevillningen och troligen med litet god vilja kunde utan olägenhet lör det allmänna lindras!
Att alla andra ovissa onera behöfde regleras på samma gång, är en obevist och enligt min tanka alldeles obevislig uppgift.
Vidare yttras: »Utsk:t är ock fortfarade af denna mening, men anser sig derjemte, i ani. af den i en af de nu väckta motionerna gjorda antydan om den ökade tyngden af ifrågav:de besvär, böra uttala den åsigt, att denna tunga icke kan hafva i sednare tider erhållit större tillvext, än andra dermed jemnförliga onera stigit i värde.»
Detta är en ganska klen tröst, men, som jag förut halt äran anföra, har detta onus på ett år stigit för mig från 57 till 77 rdr.
Som det kanske är sista gången jag har äran yttra mig som representant, har jag endast nu velat lemna dessa upplysningar till protokollet, Då frågan icke vunnit några sympatier hos R, o. Ad:ns ledamöter i Utsk:t, vill jag icke här framställa något bestämt yrkande, utan endast nedlägga min protest mot det sätt, hvarpå Utsk:t behandlat denna fråga.
Rjörnstje rna, Carl Magnus; Jag tror icke att Utsk:t gjort sig förtjent af det klander, Hr von Koch mot detsamma framställt.
Utsk:t egnade frågan all uppmärksamhet; de uppgifter, Hr von Koch lemnat, erhöJlos äfven der, men derjemte upplystes att brefbäringsskyldigheten, på de aldraflesta ställen i landet, var en ren obetydlighet.
Hos mig t, ex. godtgöres den med 1 rdr och några öre pr mantal.
Detta onus åligger, som bekant är, sedan århundraden, och mot vissa fördelar, en viss slags jord, hvars inköpspris naturligtvis alltid rättar sig derefter.
Enligt motionärernas förslag skulle nu denna utgift lyftas från jorden och fördelas på hela kommunen, efter 2:dra artikelns bevillning.
Följden häraf blefve den att just de hvilka nu äro från brefbäringsskyldigheten befriade, då skulle hårdast drabbas deraf.
Utsk:t kunde icke, för sin del, inse billigheten af att sålunda lindra en viss klass medborgare på andras bekostnad.
Ehuru önskvärd och nyttig en allmän reglering vore af de skattebördor, som nu trycka jordbruket, anser Utsk:t, jag tror Den 5 Januari. med rätta, att en partiel jemkning deri, sådan som den här föreslagna, alltid skall blifva obillig och olämplig.
Eller hvarför skulle icke väghållnings- och skjutsskyldigheten likaväl uttaxeras efter 2:dra artikeln, som brefbäringen.
Då Hr von Koch icke framställt något yrkande, torde jag kunna inskränka mig till hvad jag nu yttrat.
Jag anhåller vördsamt om bifall till Betänk:t.
Som det nästan är omöjligt åtminstone för mig att få reda på alla de författningar, hvarpå brefbäringsskyldigheten grundar sig, hade jag önskat att R.
M:t anhållit om aflåtande af Nåd.
Propos. efter ämnets utredning, i den syftning att brefbäringen skulle skiljas från jordbruket.
Hvad skjuts- och väghållning åter beträffa, har jag alltid ansett att den förra bör skiljas ifrån, men den sednare sammanhänga med jordbruket.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Betänka af R. o. Ad. bifallet.
Ekon.-Utsk:ts den 30 sisth December och den 3 dennes bordlagde Betänk.
N:o 22, i anledning af väckt motion ang:de förändrade föreskrifter i afseende å laxfisket i den så kallade Pukaviks-fjorden i Blekinge län.
Föredrogs ånyo samma Utsk:s den 30 sisth December och 3 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 23, i ani. af väckt mo tion ang:de skyldighet för spårbankerna i riket att å derstädes insatta medel för närv:de gifva minst fem och en half proc. ränta m. m.
Ehuru jag vet att tvenne
Stånd till min stora förundran bifallit Utsk:ts Betänk, utan diskussion — synnerligen i det ena, der en ledamot bestämdt sagt mig att han icke tycker det vara rätt att sparbanksprincipalerna, visserligen till välgörande ändamål, som oftast använda den uppkommande vinsten — vill jag dock yttra några ord om det sätt, hvarpå denna min motion blifvit behandlad.
Jag vill icke föranleda någon diskussion, men blott uttrycka att Utslut nu för andra gången behandlat en min motion på ett sätt, som jag icke kan gilla; vid förra tillfället, eller ang:de motionen i afseende å e. o. tjenstemännen och befordringslagarne, var motionen icke en gång tryckt, då den öfverlemnades till R.
St:rs behandling.
Jag medgifver visserligen att den mängd motioner, Utsk:t har att behandla, gör att det icke med tillbörlig grundlighet kan Den 5 Januari. 45 behandla deni alla, och det är äfven derföre, eller den, så att säga, uppsjö af motioner, hvarmed detta Utsk. öfversvämmas, som man i den nya R.
O. borttagit Ekon.-Utsk:t.
Man bör ock derföre med ett visst undseende, ehuru ogillandet det oaktadt icke kan uteblifva, förfara med ett Utsk., som, för att begagna ett mera vulgärt ordspråk, nu »sjunger på sista versen.»
Jag borde begära återremiss, men åtriöjer mig med att få uti prot:t antecknadt hvad jag nu haft äran tillkännagifva.
Efter långa strider hafva vi kommit så långt i finans-lagstiftning, alt räntan å korta papper förklarats fri.
Nu vill Hr Liljenstolpe dekretera att sparbankerne icke få gifva lägre ränta än 5^ proc., således åter binda räntan.
Redan detta förefaller orimligt, men ännu mera blir detta förhållandet, när man besinnar att sparbankerna endast kunna betraktas som upp-och afskrifnings-banker, der man eger att genast åter uttaga hvad man ett par dagar förut insatt.
Då man nu på vanlig upp-och afskrifnings-räkning endast erhåller 2 å 3 proc., tyckes de 4^ å 5 proc., som sparbankerna redan gifva, verkeligen vara en rätt hög ränta.
De talrika och dagligen stigande insättningarne visa att saken så äfven af allmänheten uppfattas.
Om sparbankerne vore statens tillhörighet, kunde man tänka sig att R.
St:r, ehuru oklokt det vore, dock, till förmån för insättarne, kunde reglementera så som Hr Liljenstolpe föreslagit; men nu äro dessa banker enskilda inrättningar, hvaröfver staten hvarken bör eller kan hafva någonting att befalla.
Troligen har den värde motionären sjelf insett detta, då han lemnat Utsk:t det lika egna som smickrande uppdraget att »utfinna formen för ändamålets vinnande.» Utsk:ts uppfinnings-förmåga sträcker sig dock icke så långt, hvarföre detsamma nödgats inskränka sig till att afstyrka motionen.
Jag anhåller om R. o. Ad:ns bifall till detta Utsktts förfarande.
Jag måste med ett par ord besvara Hr Gr.
Jag har väl varit så artig jag kunnat, då jag öfverlemnat åt Utsk:t att sjelf afgöra sättet för vinnande af motionens syftemål.
Emellertid får jag hos Hr Gr. o. Landtm, samt det Höglofl.
Ståndet anhålla, att, sedan diskussionen inom de 2:ne Stånden, hvarest bordläggning af Betänk:t för 2:dra gången medgifvits, blifvit justerad, få i prot:t nedlägga en skriftlig reservation och protest emot Utsk:ts sätt att behandla min motion, under förbehåll derjemte att sedermera få förfara efter omständigheterna.
Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Betänk;t blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 sisth December och 3 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 25, i ani. 46
Den 5 Januari. af väckt motion om upphörande för statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd de om händer hafva.
Het förslag, som här blifvit framstäldt och innehåller, att det skulle vara sökande till uppbördsmannatjenster obetaget att i stället för borgen deponera räntebärande obligationer, fruktar jag skulle i de flesta fall leda till ingen påföljd, ty ganska få äro de sökande till sådana tjenster, som ega något kapital att deponera såsom säkerhet i stället för borgen, och i de Hesta fall skulle sökande, i stället för att låna sig penningar, ställa borgen.
Ändamålet med den hittillsvarande borgen har varit dubbelt, dels att mari skulle erhålla någon säkerhet för de balanser, hvari uppbördsmanncn kunde råka, dels äfven att man genom denna borgen erholle bevis på, att tvenne välkända män egde till den sökande det förtroendet att de på honom ville våga någon del af. sina egodelar.
Detta sednare ändamål, vid hvilket man i allmänhet icke mycket fäster sig, synes dock Utsk:t hafva antydt, då lJtsk:t i Betänk:t säger, »att det för sökande icke mött svårighet att anskaffa sådan borgen, som i hvarje särskildt fall äskas och som alltid medför vittnesbörd om rådande förtroende till den sökandes redbarhet, hvilket i sin ordning bidrager att befästa allmänhetens förtroende till tjenstemannen».
Då jag tror, att det skulle vara skadligt såväl för staten som för tjenstemannen, om ifrågav:de hemställan af Utsk:t bifalles, får jag anhålla om afslag å densamma.
Den siste värde talaren sade att den borgen, uppbördsman nu måste ställa, snarare afser ett intyg om den sökandes moraliska värde än någon säkerhet för uppbörden.
Detta vore fullkomligt rigtigt, om blott den granskande myndigheten kunde bedömma värdet af sjelfva borgen, men så är ju icke förhållandet.
En plats sökes t. ex. i Skåne och borgen lemnäs från en person boende i Haparanda.
Hvad slags garanti ligger häri?
Huru skall man kunna kontrollera värdet af en dylik förbindelse?
Utsk:t har icke föreslagit borgenssystemets upphörande.
Det insåg att detta skulle blifva ett möjligt hinder för den medellösa tjenstsökanden, men Utsk:t har icke heller kunnat undgå erkänna att der ligger en större säkerhet för staten deri att uppbördsmannen öfverlemnar fullgoda värdepapper i stället för en af okänd person utfärdad borgensförbindelse, och Utsk:t har således icke funnit något skäl hvarföre den, som är nog lycklig-att kunna prestera en dylik säkerhet, skulle förvägras att deraf begagna sig.
Eller har det verkligen visat sig att denna borgensförbindelse betryggat staten mot förluster?
Ofta har borgensmannen varit mera insolvent än den på balance komna uppbördsmannen.
Ofta har orsaken till denne sednares obestånd kunnat spåras till just nödvändigheten att skaffa sig borgen.
Man känner allt för val huru härmed tillgår.
»Tjenst fordrar återtjenst», säger ordspråket.
Den som begär borgen af en per - Den 5 Januari. 47 son, måste naturligtvis lemna sin egen åt denne, om så påfordras, och dermed är man inne på den väg, som ledt så mången hoppgifvande yngling till undergång.
Dessa borgensförbindelser utgöra ett af vårt lands största olyckor; allt hvad man kan göra lör att motarbeta, för att afskaffa dem, är således i min tanke en välgerning.
[Jtsk:ts förslag vara godt samt fördelaktigt såväl för staten som för embetsmannen.
Den förra får ökad säkerhet för sina medel, den sednare slipper anlita en alltid obehaglig, ofta farlig utväg.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts Betänk.
Den siste värde talaren har på ett för mig öfvertygande sätt visat det orätta uti att sätta borgen, men om en person genom sina kunskaper är värd att få en tjenst, är det derföre ingalunda sagdt att han har värdepapper att deponera.
Således förefaller det mig som den rigtigaste konklusionen vore att all borgen borttoges, ty, som jag nyss sade, att hvar och en, som skall blifva uppbördsman, skulle hafva värdepapper, det håller icke streck.
På dessa skäl måste jag yrka afslag å Utslcts Betänk, och antagande af motionärens förslag.
För min del tror jag att alla åtgärder, som vidtagas i syftning att minska borgenssystemet, förtjena allt bifall.
Likväl anser jag icke att vi ännu, äro mogna för att borttaga all borgen, och fruktar att de förvaltande verken icke vilja gå in derpå.
Jag skulle derföre vilja framställa ett annat förslag, som dock nu icke kan blifva annat än elt önsk ningsmål.
I England har man nemi. gått en annan väg, som jag ber att med några ord få antyda, ty den förtjenar verkligen uppmärksamhet.
Der går det så till, att en person, som söker en uppbördsplats i kronans, bolags eller enskild mans tjenst, går till ett assurans-kompani, som kallas, om jag rätt minnes, »The trust compagny» och der får han assurans på sin uppbördssumma.
Kommer han sedan på balans, så betalar bolaget.
Efter hvad jag vill minnas, började de med att taga 4 å 5 proc., men inom kort utsträcktes bolagels verksamhet så, att de nu af en för redbarhet känd man taga endast 1 ^ proc.
Med en sådan polis har man ju all säker het.
Det är i denna rigtning jag önskade att äfven vi här skulle börja gå, men då detta, som sagt är, icke nu kan ske, så anhåller jag om bifall till Utsk:ts Betänk.
Två värde talare hafva redan så utvecklat skälen för Utsk-.ts tillstyrkande, att annan säkerhet än borgen må få af uppbördsmän lemnäs, att jag icke har något att dertill tillägga, utan vill jag blott svara Frih.
Liljencrantz, att här icke blifvit yrkadt att den sökande skall prestera säkerhetshandlingar, utan att det lemnäs honom öppet att nedsätta 48 Den 5 Januari. sådane i stället för borgen, och får jag, då ett fullkomligt afskaffande af all förbindelse för uppbördsman att ställa säkerhet, otvifvelaktigt, på sätt Utsk:t erinrat, icke skulle gillas af allmänna tänkesättet, anhålla om bifall till Betänk:t.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Betänk:t, dels afslag å detsamma och dels att R. o. Ad., med afslag å Utskits förslag, skulle besluta, att till K.
M:t må aflåtas en underd. skrifvelse med anhållan, att K.
M:t ville från förvaltande verk infordra och för näst sammanträdande riksdag framlägga fullständiga uppgifter ang:de föreskrifter, som i afseende å tjenstemans åliggande att ställa säkerhet för om händerhafvande uppbörd må vara utfärdade och gällande, hvarefter nationens ombud komme i tillfälle att taga i öfvervägande, i hvad mån dessa föreskrifter böra bibehållas eller ändras eller ock alldeles afskaffas.
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Betänk:t, och, då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 30 sisth Dec. och 3 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 27, i ani. af väckt motion om inrättande al en representation för häradet.
Föredrogs ånyo Riddarhus-Utsk:ts den 30 sisth Dec. och 3 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 5, i ani. af Gr. Mörners, Carl Göran, motion om särskild tryckning och utdelning af R. o. Ad:ns öfverläggning rörande representationens ombildning m. m.
Då jag ansett mig böra reser vera mig mot Utsk:ts beslut i denna Iråga, ber jag äfven att få yttra några ord, emedan jag anser som en pligt att upplysa dem, som icke markt detsamma, att jag begått ett misstag i 4:de punkten af min reservation.
Den lyder nemi.: »Rorde protokollet, för att rätt kunna studeras och bedömas, vara åtföljdt af både vår gamla och vår nya R.
O., hvilka säkerligen varit för dyra att köpas af dem, som nu skulle låna denna lilla bok, och hvilka, oss veterligt, icke blifvit socknevis utdelade, fast detta vore än nödigare, samt hvilkas innehåll säkerligen är mycket oredigt kändt af de aldra flesta af de förmodade låntagarne, fastän nästan alla adresserna börja med de orden:
Efter tagen noga kännedom om det nya förslaget».
Härvid har jag begått det misstaget att den gamla R.
O. verkligen är utdelad till alla socknar derigenom att den ingår i Författnings-Samlingen.
Men långt ifrån att styrkan af mitt påstående Den 5 Januari. i9 påstående om det till intet tjenande af dylika utdelningar af detta mitt misstag försvagas, tror jag snarare att det deraf förökas.
Ty, ehuru författningarnes utdelning naturligtvis är en nödvändighet, då de skola i kyrkorna uppläsas och finnas för hvar och en att tillgå, hvem af eder, Mina Hrr, kan väl föreställa sig, att någon af Svenska allmogen derigenom inhemtat någon kunskap i våra grundlagar?
Och jag vågar påstå bestämdt, att ingen har någon kunskap i dem, som icke köpt eller erhållit ett exemplar till skänks.
Så lätt äro de icke lärda att detta kan ske derigenom att man springer till presten eller in i sakristian om Söndagarne och tittar i Författnings-Samlingen.
Sedan jag påpekat detta förhållande, vill jag äfven nämna ett par ord om Utskrls sätt att behandla denna fråga.
Det har nemi. icke uppgifvit kostnaden för den föreslagna åtgärden, och om icke reservanterna uppgifvit detta, skulle Ståndet derom sväfvat i okunnighet.
Jag har heräknat densamma till omkr. 700 rdr, och tror att dessa bättre kunna användas än att den ifrågav.de lilla boken lägges i sakristiorna och af få, nästan ingen, läses.