Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får hos Hr Frih. o. Landtm, vördsamt anhålla, att då Hr Ribbings reservation skriftligen aflemnas, den icke må få afgå, innan den blifvit inför Ståndet uppläst.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. instämde i Hr Bråkenhjelms nu framställda begäran.
Det är icke för att neka Hr Bråkenhjelm att få böra Hr Ribbings reservation en gång till, som jag nu svarat nej.
Det har endast skett derföre, att jag anser den frågan alldeles för tidigt väckt.
Då reservationen blir inlemnad till prot., kan hvar och en Jäsa densamma, och skulle derefter någon önska dess uppläsande, så går det an att då göra propos. om uppläsningen, men nu går det ej an.
Den siste talaren har sjelf högtidligen erkänt, att han ej känner innehållet af Hr Ribbings reservation.
Kär denna reservation öfverlemnas till prot., står det vederbör, fritt att genast afsända den, såvida icke R. o. Ad. beslutar att den först här skall uppläsas.
Det är således omöjligt för Ståndet att lära känna innehållet deraf, innan den afgår, om icke beslut fattas att uppläsning derförinnan skall ske.
Men då pluraliteten, enligt hvad jag vid besvarandet af Hr Landtnäs nu gjorda propos. trott mig finna, tillkännagifvit att man tyckt sig hafva hört nog af Hr Den i3 Augusti. 35 Ribbings reservation; så vill jag, om pluralileten vidblir denna tanke, frångå min begäran.
Det synes mig såsom Hr Bråkenhjelms afsigt vore, att, när ifrågavar. reservation aflemnas, bifoga den med några anmärkn:r.
Det är emot en sådan fråga jag protesterar.
Jag tror det icke kunna vara rätt att sålunda söka taga de öfriga Stånden till domare emellan R. o. Ad. och reservanten.
Således mäste ovillkorligen reservationen afgå för den enskilde reservantens räkning, och finnes någon annan, som vill afgifva reservation i ämnet, må den äfven medfölja, men icke får den afgifvas i form af svar eller vederläggning af en annan reservation.
Detta vore så oformligt, att jag högeligen protesterar deremot.
Hr B rå k enb jelin:
Jag får försäkra den sista värda talaren, att jag är af samma öfvertygelse med honom, så att jag till alla delar tydligt och klart inser olämpligheten deraf, att den ene af R. o.
Ad:s ledamöter skulle gifva sig till att argumentera emot den andra inför ett annat RiksStånd.
Min mening har således aldrig varit, att reservationen skulle blifva åtföljd af en annan ledamots vederläggning, emedan derigenom skulle hända, att
Riddarhusets ledamöter ställde sig att argumentera emot hvarandra inför de andra Stånden, hvilket jag lika med Gr.
Horn anser högst opassande.
Det har således icke varit min afsigt, att genom uppläsningen af reservationen bibehålla för Ståndets ledamöter en så beskaffad orimlig rättighet, ulan min afsigt bar varit, att Hr Landtm, och Ståndet måtte få känna reservationens innehåll, innan den afgår, emedan den kan innehålla grundlagsstridiga och olagliga yttranden, och följaktligen icke bör få afgå.
Det kan blifva händelsen, och således bör Hr Landtm, och äfven Ståndet känna reservationen före dess afgång.
Jag är till en del förekommen af den sista värda talaren, med hvilken jag förenar mig.
Men till Gr.
Horns ömma omsorg för yttrande-rätten öfverlemna!1 jag, huru denna rätt är bevarad, om uti en reservation man behagar anfalla ett RiksSt. och enskilda personer.
Om desse anfallne ej skulle äga rätt att svara, huru är då yttrande-rätten bevarad?
Hvad correctiv skola vi hafva emot anfallet?
För öfrigt och då sjelfva den princip Hr Grefven drifver, är, att reservationens afsändande till de andra Stånden icke kan vägras; så hemställer jag, huru Grefven vill förvägra den, som vid justering af en reservation inkommer med ett yttrande, att få detsamma afskiekadt till de andra Stånden?
Huru conseqvent är väl Grefven i sitt yttrande uti denna moment?
Nauckholfs, Joli.
Otto, den ii 36
Dea i3 Augusti. dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de anslag till lie nya länsmanslöner på Blekinge läns stat.
Jag skulle högeligen önska att få veta, af hvilken under riksdagen inträffad händelse denna motion kan vara föranledd.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då det ålåge honom tillse att grundlagarnas föreskrifter iakttogos, hade han, med anleda, af 56 §:n Riksd.Ordn., granskat, huruvida någon under riksdagen inträffad händelse eller något under densamma fattadt beslut förauledt denna motion; och hade Hr Landtm, trott sig finna den föranledd af Ii.
Sits begäran, det K.
M. icke mätte tillåta att några länsmän utan lön få tillförordnas. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o.
Ad. behagade remittera denna motion till StatsUtskottet.
Jag hemställer, om icke, i anseende dertill att en likartad motion, såvida mitt minne icke felar, blifvit remitterad äfven till Ekon.Utsk., äfven denna motion finge remitteras till Stats- och Ekon.TJtskotten.
Hr Frih o. Landtm, yttrade, att då här vore fråga om anslag, Hr Landtm, trott sig böra föreslå motionens remitterande till StatsUtsk.; hemställande likväl nu, om
Ståndet ansåg den äfven böra remitteras till Allm.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 25 sisth Juli och den t dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 220, i anleda. af Professor Retzii motion, alt den för aflidne Professoren Fries’* enka tillstyrkta pension måtte få beräknas retroactivt, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 25 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda utlåt.
J\T:o 221, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 92. R. o. Ad. fann detta mål böra punktvis prof vas. i :s ta punkten.
Denna punkt gillades. 2:dra punkten.
Frih. Nauckhoff, Joli.
Denna förändring med embets- och tjenstemanna-lönerna, hvarunder spanmål är inberäknad, synes enligt Utsk:s betänk, böra föranleda flera fördelar.
Bland dessa uppger Utsk., att det måste vara fördelaktigare för embets- och tjenstemännen att med säkerhet kunua beräkna sina lönebelopp och icke bero af omskiftan - Den i3 A u g u s ti. 37 de varupris.
Kunde detta ändamål bestämdt vinnas, så skulle jag icke draga i betänkande att äfven tillstyrka förslaget.
Ku sättes ett pris vid denna riksdag, som skall fortfara till den nästa enligt Utsk:s förslag.
Det är intet som hindrar, att, då en riksdag är slutad, en urtima inträffar det följande året.
Denna stadga i beräkningen, som man säger uppstå, blir således i min tanke illusorisk.
Inträffar det att mellantiderna från ena riksdagen lill den andra blifva förkortade, skall ifrågavar. osäkerhet blifva nära nog densamma som hittills.
Jag tror således, alt för att göra förändringen fördelaktig i detta afseende, borde priset bestämmas en gång för alla och icke göras beroende af de förändringar, som vid hvarje riksdag kunde äga rum.
Den andra anmärkntn, jag har att göra emot projectet, rörer det pris af en r:dr, som Utsk. föreslagit en gäng för alla skulle bestämmas.
De sednaste fem åren hafva gifvit ett öfverskott af i r:dr 9 sk. 10 rist., och Utsk. har blott föreslagit 1 r:dr; således en bestämd minskning af g sk. 10 rist. för hvarje tunna spanmål å det lönebelopp, som skulle uppkomma, i händelse markegången blefve densamma, som här är lagd till grund för beräkningen.
För att antaga projectet, skulle jag således önska att priset utsattes till ett mot markegången fullt svarande belopp.
Att utsätta det på rtst., lärer vara en sådan småaktighet, att det ej torde böra komma i fråga, och tror jag således att ett pris af 1 r:dr 12 sk. vore det rätta att bestämma.
Man torde härvid invända, alt Utsk. icke afselt någon löneförhöjning, och derom är jag öfverens; men Utsk. måtte väl icke heller hafva afsett någon löneförsämring.
Skulle någon fördel anses uppstå häraf, så ber jag att få fästa Husets uppmärksamhet derpå, att en löneförbättring alltsedan år i8c3 varit påtänkt för landtstaten, och att behofvet deraf varit allmänneligen erkändt samt dag från dag måste blifva det allt mer och mer.
Vill man nu kalla detta en löneförhöjning af 12 sk. på de fä tunnor, som under lönerna äro anslagna, så må jag säga, alt Ständerne ej tagit särdeles nära.
Man har vid denna riksdag lyckats att ytterligare tillvägabringa uppskof med den högst nödiga och såsom sådan allmänt erkända löneförbättringen för landtstaten.
Det är likväl alt hoppas, att vid en påföljande riksdag ett annat resultat skall uppstå.
Jag förmodar att allmänna rösten i delta afseende får tid att så uttalas och vinna styrka, att det måhända vid en kommande riksdag blir svårare att ytterligare uppskjuta denna verkligen lika mycket för landet, som för löntagaren angelägna åtgärd, ty, mine herrar! man har nu vid landtstaten väntat sedan år i8a3 på denna förändring, sorn äfven nu uteblifvit.
Man kan säga, att hafva ärendena gått hittills, så kunna de äfven gå hädanefter.
Jag tror dock icke att detta är förhållandet,’ ty ärendena växa årligen och snart sagdt hvarje månad, såsom diarierna utvisa, och möjligheten att 38 F Den i3 Augusti. medhinna dem må vä! hafva någon gräns.
Här är redan så mycket taladt i detta ämne, att jag ej vill i denna syftning utbreda mig längre.
Jag har dock velat nämna detta, för att bevisa, att invändningen om en löneförbättring af 12 sk. per tunna icke är af särdeles betänklig beskaffenhet.
Dessutom, ifall, såsom jag hoppas, en löneförbättring för landtstaten vid nästa riksdag skulle komma i fråga, så blefve tiden, hvarunder denna löneförbättring af 12 sk. pr tunna utgafs, icke synnerligen lång.
Jag anhåller, att Iedamöterne af detta H.
Hus måtte, vid denna frågas afgörande, fästa deras uppmärksamhet derpå.
Jag tror likasom Utsk., att en förenkling i räkenskaperna blefve en följd af ett allmänt antagande af detta project, och önskade således att en sådan förmån må kunna beredas i sammanhang med de af Utsk. omnämnda fördelarna för individerna att kunna bestämdt beräkna sina löneinkomster.
Det är således blott fråga örn att förändringen må ske på ett sätt som uppfyller ändamålet, så att för individerna uppkommer en vinst i afseende på beräkningen, utan alt medföra en förlust vid tillämpningen, derigenom att beräkningen grundas på ett alltför lågt markegångspris, och jag anhåller att Hr Landtm, vid föredragningen måtte taga denna framställning i betraktande.
Cederström, Jacob: Vid Utsk:s tillstyrkande i denna del finner jag tvänne anmärkntr att göra emot ett ovill Rörlig t bifall för närvar.
Det är i första rummet beroende af det beslut R.
M. komma att fatta rörrde markegångsberäkningen, antingen för fem år, eller såsom hittills för hvarje år.
I sednare fallet följer af sig sjelf att hvad Utsk. här föreslagit icke är tillämpligt.
För öfrigt skulle den af Utsk. föreslagna skilnad emellan framdeles blifvande och nu i tjenst varande embetsman på samtliga qvartals-uträkningarna verka olika spanmålsersättningar för samma tjenstegrader, hvilket kunde medföra missföringar och återbärande, som man, så vidt möjligt är, bör sökä att i räkenskaperna undvika.
Man bör söka att främja ett lika beräkningssätt inom hvarje grad, så att, då aflöningslistan för qvartalet upptager så och så många personer med lika stora lönebelopp och samma antal tunnor derunder, icke någon specification behöfver tilläggas om liden då hvar och en inträdt i tjensten, hvarigenom förvillelse och oreda kan uppkomma.
Jag skulle derföre tro, alt först bör förekomma, huruvida R. o. Ad. vill instämma i sjelfva principen, som jag anser vara af föga intresse, helst skilnaden ernellan 7 r:dr och 7 r:dr 10 sk. är obetydlig, och i allt fäll, då markegångspriset kan gå till 6 r:dr 4° s^- och äfven lägre, ömsom vinst och ömsom förlust för Slaten och löntagarne skulle uppkomma; men jag anser, alt om R. o. Ad. det oaktadt vill fastställa hvad Utsk. föreslagit, bör så - Den i3 Augusti. *9 dant ske villkorligt eller endast för den händelse att Konung och Ständer förandra grunden för beräkningen af markegången, så alt den blir beroende af 5 års, i stället för hvarje års pris, ty i annat fall går det rakt icke an att antaga förslaget; men för min del tillstyrker jag afslag å denna punkt, samt att spanmålen må beräknas efter markegångspriset, ehvad det bestämmes årligen eller för 5 år, samt lika för alla tjenstemän.
Enär det förslag, som StatsUtsk. i denna punkt framburit till R.
St., grundar sig på Stats-contorets förslag, hvilket R.
M. funnit af den vigt och användbarhet, att
Han det till R.
St. öfverlemnat; och då derjemte förslaget icke innehåller någon besparing af Statens utgifter, utan blott söker att reda Statens räkenskaper: så torde det måhända icke vara förmätet att hoppas, det R. o. Ad. deråt skall kunna lemna sitt bifall, En hvar, som något tagit reda på Statens räkenskaper, kan icke vara i okunnighet derom, att denna spanmålsberäkning under lönerna, sorn för något mer än 20 år sedan infördes, medfört betydlig oreda i dessa räkenskaper.
Detta var redan vid sista riksdagen erkändt.
Första steget till ett annat förhållande togs då genom beslutet, att under inga nya löner spanmål borde beräknas.
StatsUtsk. har nu, på grund af hvad K. M: föreslagit, försökt att gå ännu längre och förbereda denna beräknings afskaffande; men att sådant ej kan ske på en gång, lärer vara tydligt deraf, att tjenstemannen för det närvar, innehafva sina löner på grund af fullmakter, som berältiga dem till spanmålsberäkning under lönerna.
Det vore således stridande emot desse tjenstemäns rätt att på en gång borttaga spanmålsberäkningen, åtminstone ifall man ej ville bestämma ersättningen så hög, att det ej vore tänkbart alt markegångspriset skulle gå deröfver, då det åter koinme att medföra en förlust för statscassan, hvilket StatsUtsk. ej afsett.
Här är således 2:ne särskilda frågor, som förekomma.
Den ena rörer bestämmandet af 7 r:dr såsom ett ständigt pris å spanmålen för de tjenstemän, som hädanefter befordras.
Den andra angår ett från riksdag till riksdag bestämdt spanmålspris för sådana tjenstemän, sorn redan innehafva sina löner.
Den sednare af dessa frågor är endast af en underordnad beskaffenhet.
Det är egentligen på den första jag anser uppmärksamheten böra fästas, och i afseende hvarå jag anhåller om Ståndets bifall till Utsk:s förslag.
Utsk. har antagit 7 r:dr såsom medelpris på denna spanmål, och detta måtte ingalunda kunna anses vara för lågt af samma RiksSt., som vid beräkni ngen af Stålens inkomster ansåg betänkligt att bestämma priset å en tunna spanmål till 6 r:dr samt trodde det böra bestämmas till 5 r:dr 24 sk.
Jag får af dessa anledn:r anhålla om bifall till Utsk:s förslag, men tror dock det vore lämpligt 4°
Den i3 Augusti. att dela frågorna och göra först propos. om spanmålsberäkningen för sådana embets- och tjenstemän, sorn hädanefter utnämnas, oell sedermera propos. på den återstående delen af förevar, punkt.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att då en ledamot begärt att de tvänne särskilda frågor, hvarom andra punkten handlade, måtte i särskilda propositioner till afgörande framställas, ville Hr Landtm, nu framställa den första proposm, nemi. angrde dea frågan, huruvida en r:dr för hvarje under lönen beräknad tunna spanmål borde bestämmas i stället för det tillägg till lönerna, sorn hittills utgått efter medium af markegångsprisen.
Mot den första delen af den na punkt förekommer visserligen icke behofvet af någon reservation i och för det beslut, som Ständerne i afseende på markegången komma att fatta, men härvid förekommer, huruvida icke R. o. Åd. vill göra afseende på svårigheten vid uppgörande af särskilda qvartalsliqvider, intilldess alla nu i tjenst varande embetsman afgått, enär behöfligt vore att uti hvarje qvartalsliqvid upptaga data på alla fullmakter, för att gifva vederbör, räntmästare i landsorten och Stats-cont. underrättelse om hvilka, som skola hafva spanmålsersättning efter en r:dr på tunnan, och hvilka som skola uppbära ersättningen efter andra författningar.
Jemte det jag på de skäl, som Hr von Troil anfört, för min del anhåller om bifall lill den nu föredragna punkten, ber jag att få fasta Frih.
Cederströms uppmärksamhet derpå, alt den olägenhet, han nyss framställde, är lika stor för närvar., emedan redan nu finnas åtskilliga löner, hvarunder spanmål icke är beräknad, och andra, hvarunder sådan beräkning skall äga rum.
Blefve nu spanmålen under sådana löner, som framdeles tillträdas, bestämd till ett oföränderligt pris, så kunde dessa löner ej anses annorlunda än såsom löner, hvarunder spanmål ej är beräknad, och skulle de genast till sitt fulla belopp utföras.
Instämmande helt och hållet i Hr von Troils yttrande och i det tillägg dervid, som Gr.
Posse, i anledn. af Frih. Cederströms anmärka, framställt, afstår jag från vidare yttrande.
Att spanmålen måste vara inberäknad i qvartals-räkningarna synes deraf, att lönen skall ökas med en r:dr för hvarje tunna och således icke utföras annorlunda än förut.
Men jag vill dock icke motsätta mig förslaget, emedan svårighet endast uppkommer i afseende på qvartals-förslagen, och det må gerna vara, efter man vill så hafva det.
Hr Den i 3 Augusti. 4< Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Då fråga endast är om det första momentet, nemi. om de embets- oell tjenstemän, som hädanefter tillträda sina löner; så kan jag icke annat än godkänna SlatsUtskrs förslag; och då Stats-cont., på sätt upplyst är, ansett den tillstyrkta förändringen såsom en lindring i besväret, samt K. M. i Dess framställning öfverleinnat saken till Ständernes bepröfvande; så synes mig, att R. o. Ad. kunde, utan all farhåga för möjligen inträffande misstag, bifalla detta moment.
Vid det andra förekomma olika förhållanden, hvarom jag får tillfälle tala, då det framstallcs till afgörande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts i andra punkten framställda första förslag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Utskts sednare förslag i samma punkt nu ålerstode att afgöra.
Hvad denna andra fråga beträffar, nemi. om de embets- och tjenstemän, som, innan denna statsreglering vidtager, innehafva löner, med derunder beräknad spanmål, så anser jag Konung och Ständer gemensamt oberättigade att beröfva dem någon deras lagliga inkomst, hvilken grundar sig på de fullmakter de innehafva.
Jag tror icke, att ett beslut i detta fall borde fattas; men om det likväl fattades, och tjenstemännen ginge till lätta med K. M. och Kronan, så är det min öfvertygelse, att domslolarne skulle gifva dem rätt emot Kronan.
Jag afstyrker således bifall till StatsUtskts förslag i denna del.
Hr von Troil har redan yttrat, och jag anser det riktigt af honom anmärkt, att denna del af förslaget är för statsverket af vida mindre vigt; ty de embets- och tjenstemän, som redan finnas i tjenst, afgå årligen genom afsked eller döden.
Således aftager detta hinder ju längre ju mera.
Jag yrkar afslag å denna punkt.
En värd talare tror det icke vara R.
St. tillständig! att föreskrifva ett sådant sätt för lönernas utgående , sorn genom antagande af ifrågavar. förslag skulle uppkomma.
Detta skulle efter min tanke förutsätta, att i tjenstemännens fullmakter vore föreskrifvet efter hvilken norm markegångssättningen skulle ske; nien om de endast innehålla att löntagaine skola åtnjuta så och så många tunnor spanmål under lönerna, så måste det vara Statsmakternas rättighet, att bestämma efter hvilken beräkningsgrund markegångspriset å denna spanmål skall upptagas.
Då nu R. o.
Ad vid inkomst-beräkningen antagit, att medelpriset å spanmål skall utföras till ett belopp, sorn vida understiger hvad här upptages, måtte det väl aldrig kun11 II. ti 4» Den i3 Augusti. na anses, att genom ifrågavar. förslag den orättvisa tillskyndades löntagare, att de skulle få mindre än de åtnjutit, och endast ifall man anser orättvist, alt de kunde få mera än de åtnjutit, medger jag, att en orättvisa genom denna be1'äkning möjligen kunde uppkomma.
Men jag föreställer mig, alt conseqvensen fordrar af dera, hvilka yrkat nedsättning af spanmålspriset vid beräkningen af Statens inkomster, att äfven bifalla hvad detta förslag innehåller.
Frih. Nauckhoff:
Äfven jag är af den tanken, alt det icke går an, att på detta sätt förrycka meningen med fullmakterna.
Jag skulle tro att grunden för den helgd de böra åtnjuta, bestämmes af det förhållande, som ägde rum då tjensterna erhöllos och fullmakterna utgåfvos.
Den fullmakt, sorn erhålles då en tjenst emottages, är en espece af contract, och jag tror ett sådant contract bör hållas i belgd, afven om förhållandet i afseende på förmågan att göra detsamma gällande är skäligen olika hos begge contrahenterna.
Det är icke sådana förhållanden, utan principen, som man bör afse, och den bör ej kränkas.
Jag tror således, alt det förhållande, sorn ägde rum vid fullmakternas lifgifvande, bör oförändradt bibehållas; och jag tror på denna grund, att projecter af denna art ej äro antagliga, med mindre fullmakts-innehafvarne sättas i tillfälle att dem antaga eller förkasta.
Jag skulle således tro, att om man ej vill utöfva ett maktspråk vid bestämmandet af en förändrad grund för lösningen af spanmålen, det bör blifva hvar och en öppet att få förslaget på sig lillämpadt eller icke.
Jag liar ifrågasatt en förökning af 2 sk. 2 r:st. utöfver den summa StatsUtsk. beräknat såsom medium af sista 5 årens markegångspris, emedan jag anser skilnaden så lumpen, att den ej bör ingå i calculen, utan att man borde antaga en jemn summa, äfvensom det skett med förutsättande af hvad jag nyss nämnde om villkoren, för att göra saken antaglig af dem, på hvilka det ovillkorligen bör få bero att densamma antaga eller förkasta.
Hvad jag föreslagit har således skett för att befordra saken, i den det äfven jag finner densamma fördclak tig, och jag anhåller att Hr Landtm, täcktes dela denna fråga så alt icke någons tanke blir förqväfd genom en summarisk proposition.
Det äger visserligen sin riktighet, att jag yttrat, att den fråga 11. o. Ad. nu har under öfverläggning, är af underordnad vigt i jemförelse med den, som nyss afgjordes.
Men deraf följer icke, att ej äfven denna sednare fråga är af mycken betydenhet för redigheten af räkenskaperna.
Skulle Ständerne komma att bifalla hvad Utsk. härutinnan föreslagit, så blefve det möjligt att uppgöra bestämda stater för embetsverken, som kunde fortfarande tillämpas åtminstone från den ena riksdagen till den andra, då deremot nu, just i anseende tillden förunderliga spaumålsberäk - Den i S Augusti. 43 ningen, dessa stater mäste för hvarje år uppgöras oell förekomma i rikshufvudboken till olika belopp, det ena året emot det andra.
För Öfrigt erkänner jag visserligen att denna fråga kan synas vara af ömtålig natur, då den till viss grad är en rättsfråga.
Jag kan likväl icke föreställa mig alt Ständerne bestämdt förbundit sig att icke förändra grunden för riksmarkegångens uppgörande, då de anslogo dessa spanmåls-belopp under lönerna.
Skulle dock en sådan förbindelse vara afgifven, så bar åtminstone deremot skett en öfvertiädelse af vida svårare art, än den som nu ari fråga; en öfverträdelse af den beskaffenhet, att den ovillkorligen ledt till minskning i lönebeloppet, hvilket icke vid den nu ifrågavar. kan anses vara fallet.
Riksmål kegången uppgöres nu icke såsom den uppgjordes år i8i5.
Då uppgjordes den så, att medium upptogs af markegångspriset å spanmålen inom alla Rikets län.
Nu bestämmes den, på grund af Ständernes beslut, såsom jag vill minnas, vid 182^ års riksdag, icke till medium af de 9.4 länens markegångspris, utan på det sätt, att all den spanmål, som Staten ager sig förbehållen, efter tunnetalet, som är olika i de särskildta länen, värderas till penningar efter markegångspriset, och den summa, som då uppkommer, delas med hela antalet af tunnor.
Man kan latt med visshet finna, alt detta skall gifva ett vida lägre medium, då Staten äger ganska obetydliga belopp af spanmål sig förbehållna i de län, der spanmålsprisen firo högst, d. v. s. i de’norra länen.
Jag har likväl icke försport, att någon dristat klaga deröfver, att detta Sländernes beslut skulle inneburit någon olaglighet mot de penningeJöntagare, som hafva spanmål under sina löner; och så mycket mindre skulle jag tro det blefve följden, om Ständerne bi fö 11 o hvad Utsk. nu föreslagit, då det ingalunda innebär någon förlust för löntagarne, ty spanmålsprisen under de sednaste 5 åren hafva varit så höga, alt det ej skäligen kan befaras, att de skola blifva högre under påföljande år; tvertom skulle jag tro, att hvarje klok löntagare, om det berodde af honom att få förvandla sin lön till permanent penningebelopp, efter denna beräkning af 7 r:dr 10 sk. per tunna, ingalunda skulle tveka att ingå derpå; men jag kan icke föreställa mig, att det med formerna kunde vara förenligt, att Ständerne skulle anmoda K.