Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskrn icke kunnat i annan väg arbeta uti denna fråga, än de gjort, då Utsk:n mottagit K.
M:s nåd. skrifvelse i ämnet och således bort för sin del tro, att med densamma följde alla erforderliga upplysningar.
Då nu Kammar-collegii President uppgifvit, att ett annat förslag är under arbete, så finnér jag för min del största anledn. vara, att R.
St. fördröja sitt beslut öfver denna fråga, och att således målet må ytterligare hvila hos de förenade Utskrn.
Jag kan i följd häraf ej annat än instämma i Frih.
Cederströms begäran om åter-remiss.
Jag anser de lagbestämmelser, sorn betänk, upptager, vara fullkomligt tillräckliga, och att de lagbestämmelser i tåg-ordningen, som Frih.
Cederström sagt vara under afgörande, äro obehöfliga, enär de nu föreslagna bestämmelserna synas mig alldeles tillräckliga äfven för tågande trupper.
Jag skulle visserligen, » lika med Frih.
Cederström, önska någon liten förändring i foliragei ing.-staten, men som säden är det egentligen Den 22 Juli e. m. ■97 närande ämnet för hästen, tror jag likväl, att cavalleriet likasom artilleriet skall finna sig fullkomligen belåtet med den fouragerings-slat, som här är föreslagen, och jag får derföre vördsamt anhålla om bifall till detta betänkande.
N:o i återremitterades.
Ånyo föredrogs Stals- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utskms den i5 och 18 dennes på bordet lagda betänk.
J\':o 2, i anleda, af ett till R.
St:s granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad.
Vid detta betänk, skall jag utbedja mig få göra några anmärknm.
Den första, som här framställer sig för mig, är, att Utskm bort för R.
St. och för hela Riket i allmänhet ådagalägga heloppet af Stockholms stads nuvar. inqvarterings-kostnad.
Jag tror, att till ledning för omdömet öfver detta betänk, hade det varit nödigt att veta, till hvad belopp Stockholms stad får vidkännas inqvarteringskostnad för en garnison, af hvilken Stockholms stad, i min tanke, ej på långt när skördar den motsvarande nytta, som uti K. M:s nåd. propos. synes ligga till grund för inqvarterings-skyIdigheten för städerna i allmänhet; och efter hvad jag tror mig veta, så är detta inqvarteringsbelopp för Stockholms stad öfverdrifvet högt.
Det förekommer mig sannerligen tänkvärdt, att då Slaten bekostar caserner för trupperna, Stockholms stad skall besväras med underhållet af dessa caserner, och jag hade också ön-r skaf, att Utskm yttrat hvad som egentligen förstås med servicen, som här omtalas bland stadens inqvarterings-åligganden.
Utskm föreslå vidare, att för befäl, som ej har någon trupp, nemi. för Lifbevärings-reg:tet, Landtförsvars-departementets commando-expedilion, Topographiska corpsen och Artilleri-staben, ej mindre sjelfva bytesmedlens, än servicens bekostande må af det allmänna öfvertagas.
Här förekommer äfven, att jag ej vet hvad Utskm mena med servicen af en inqvarterad corps, sorn ej har trupp, om ej dermed förstås sängkläder och möbler.
Sedan föreslå Utskm , alt till bestridande af dessa kostnader må uppföras ett förslagsanslag; men jag förstår ej på hvad grund ett så beskaffadt anslag kunde uppföras till ett förslags-anslag, då dessa corpser och stater äro tillräckligt kända, att sjelfva inqvarterings-beloppet kan uppföras.
Ett förslags-anslag hunnar alltför stor latitud att bestämma anslaget efter godtycke, och de 1200 r:dr, som nu äro föreslagna för inqvartering och service, kunde i sådant fall lika lätt uppstiga till 48,000 r:dr På denna grund anhåller jag om återremiss.
Vid tillfälle af en sådan återremiss hemställer jag till Utskm, huruvida det kan och bör komma i öfvervägande, om det nu - D e n 22 Juli e. m. mera är med rättvisa och billighet förenligt, alt inqvarleringsmedel lemnäs ut den befäls-personal, som effectivt åtnjuter inqvartering in natura.
Jag menar dermed öfversta!' för gardes-reg:tena, som hafva hus och våningar och det oaktadt åtnjuta inqvarteringsmedel af Stockholms stad.
Mig synes sådant vara en obillighet, som bör rättas, och jag anser, att det bör t3gas i betraktande, att Stockholms stad, efter hvad jag tror mig veta, är belastad med en inqvarteringskostnad ut 70,000 r:dr btco för en garnison af 3 å 4°oo man, för hvilken Staten redan har med dryg kostnad uppbyggt caserner.
Detta ur ett missförhållande, som, vid den återremiss jag begärt, torde böra observeras och rättas.
Hr af H armens, H e n r. 011 o :
Jag förenar mig sa mycket hellre med Gr.
Anckarsvärd uti hans begäran om återremiss af ifrågavar. betänk., sorn denna fråga har från de förenade Stats- och Ekon-Ulsk:n utgått i sammanhang med frågor, hvilka redan blifvit återremitterade; men Gr.
Anckarsvärd har begärt några upplysningar, och jag skall söka lemna dem.
Inqvarteringskostnaden för Stockholms stad har endast för år 1887 uppgått till 65,000 r:dr, men redan år 1826 hade Regeringen förordnat, alt en undersökning om inqvarterings-afgifterna skulle anställas, och densamma blef fulländad år 1836, då ett betänk, i detta ämne afgick från stadens styrelse.
Detta upptager en tillökning uti inqvarteringskostnaden af circa to,000 r:dr, så att det närvar, beloppet skall utgöra 75,000 r:dr.
Det tyckes visserligen, som denna summa vore oerhörd, och borde vara oerhördt tryckande; men Stockholms stad har redan år 1768 erhållit en inkomst af s. k. inqvarterings-tolag, som då bestämdes till 1 proc. af inkommande och proc. af utgående varor, hvilken afgift sedan för samina ändamål blifvit förhöjd.
Sedan år 18to har det vid hvarje riksdag varit fråga om lindring uti så väl Stockholms, som öfriga städers inqvarteringsbesvär. tSio års Ständer förklarade, att en sådan lindring framdeles borde äga rum och 1823 års Ständer yttrade bestämdt, hvaruti inqvarteringen skulle bestå, nemi. uti stalloch casernrum för inqvarterad cavalleri-trupp.
Vid 1828 — t83o års riksdag förekom samma fråga.
Då gingo R.
St. ännu längre, i anledn. af framställd begäran om ytterligare lindring uti städernas inqvartering, och förklarade att
Staten icke hade medel att inköpa caserner.
Vid 1835 års riksdag öfverlemnade K. M. till R.
St. en nådig propos., derpå R.
St. den 22 Juni 1835 svarade ungefärligen på samma sätt, som vid 1828—i83o årens riksdag, men med tilllägg af den önskan, att K.
M. redan under samma års lopp ville sätta i verkställighet den inqvarterings-ordning, som då var föreslagen, likväl med det villkor att K.
M. ville tillse till hvad belopp inqvarterings-afgiften utgick, och om den verkligen af städet na användes till det afsedda ändamålet.
Den 22 Juli e. m. '99
En sådan utredning lärer i afseende på Stockholm icke varit möjlig nit erhålla, och för de öfriga släderna har den varit ofullständig.
Jag ber om förlåtelse, att jag kommer att nämna ett mål, som redan är afgjordt; men om Stats- och Ekon.
Utsk;ns förra betänk, hade blifvit bifallet, så hade R.
St. derigenom förklarat städerna utom Stockholm berättigade att uppbära en tolag, belöpande sig till 35,ooo rtdr, under det inqvarteringskostnaden från dem bort utgå med endast ro,ooo r:dr.
Huru en sådan beräkning för Stockholms stad skulle slå ut, känner man ej. R. o.
Ad. torde äfven påminna sig, att tolagsfrågan nu är afgjord, och att man väntade sig att den skulle af Bevilln.Utsk. behandlas, hvarpå äfven de sammansatta Utskln förlitade sig, då de behandlade denna fråga; men jag har af de sammansatta Utskms betänk, sett, alt frågan lärer komma att förfalla.
Jag tror på dessa skäl, att det är angeläget att återremittera ifrågavar. betänk , och detta så mycket mer, som det har sammanhang med manga andra frågor, hvilka blifvit återremitterade.
Anckarsvärd har talat om underhåll för de caserner, som af Staten ägas.
Jag känner icke, att sådant underhåll blifvit af Staten bekostad!, utom för några år sedan, då Staten tillfälligvis lemnade en summa till iståndsättande af Svea-gardets casern, och måhända har Staten äfven lemnat något till Lifgardets till häst casern.
För andra gardets casern tror jag icke att några statsmedel blifvit anvisade, utan har legHet till underhåll deraf lemnat medel af egna tillgångar, som äro afsätta i en särskild cassa.
På frågan om hvad med service förstås, får jag upplysa, att dertill hörer ved, ljus, säng och sängkläder jemte några andra små persedlar.
Hvad återigen angår det stora belopp af inqvarterings-kostnad, som Stockholms stad skall betala, så är det i detta betänk, icke ens upptaget till någon summa.
Det är ej heller bestämdt, huru mycket staden skall betala till servicen, hvilket troligen framdeles kommer att afgöras.
Således torde man icke nu kunna debattera om huruvida staden betalar för mycket eller för litet.
För min del anhåller jag om bifall till Utskms betänkande.
Hr Munck har misstagit sig på mitt yttrande så till vida, att jag ingalunda sagt, att Staten bekostar underhållet af casernerna; ty det vet jag, att den icke gör.
Min anmärkn. har varit riktad just deremot, att de inqvarteringsskyldige i staden bekosta underhållet af dessa caserner, sedan Staten har bekostat casernernes uppbyggande.
Del är detta jag trott, och just hvad Hr Munck sjelf yttrat, nemi. att summorna icke finnas upptagna i betänk.
, och detta har varit grunden för ett af de skäl, hvarföre jag begärt återremiss, för att derigenom få vela, till 200 Den 22 Juli e. m. hvilket belopp dessa kostnader uppgå.
Det förefaller mig nog mycket, om, såsom en annan värd talare uppgifvit — och hvilken uppgift jag är fullt öfvertygad öfverensstammer med rätta förhållandet — Stockholms stad för en garnison af tre till fyratusen man, sedan Staten har bekostat caserner för största delen af denna garnison, likväl skulle betungas med en inqvartering för densamma till det stora beloppet af 75,000 rtdr b:co.
För den nu definierade servicen af ved, ljus och sängkläder kan omöjligt ettså högt belopp komma i fråga.
Jag känner alltför väl, att der återstår inqvartering för befälet utom casern; men äfven med betraktande deraf, synes mig det uppgifna beloppet vara väl högt.
För denna stad har man i förmiddags åberopat de Norrska författningarna i detta hänseende, och jag är ledsen att icke kunna lemna Ulsktn del af K.
M:s nåd. propos. till sednast församlade Storting, rört de upphörande af all in qvarterings-skyldighet för städerna i Norrige ; och då förhållandet der kan vara sådant, så synes mig att förhållandet hos oss åtminstone hör kunna i någon mån jemkas.
Hvad den åberopade tolagen vidkommer, så tror jag, att, just till följe af förhållandet dermed, det vore högst angeläget, eller åtminstone ganska intressant för R.
St., att på en gång få erfara beloppet af inqvarteringen och den tolag, som är be viljad på grund af inqvarterings-skyldigheten för Stockholms stad.
Jag tror likväl icke att förhållandet med summa tolags utgörande är rättvist; ty hvem är det egentligen, som betalar tolagen till Stockholms stad?
Det är de trafikerande på landet, det är vi landtman och alldeles icke Stockholms stad.
Således, om man närmare granskar förhållandet, så blir det en viss del af landets innebyggare, som contribuerar till inqvarteringsskyldigheten i Stockholm; och då tror jag, att det är mera öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att Staten i sin helhet bidrager till uppfyllande af de rättmätiga fordringarna för inqvarleringens bestridande i Stockholms stad, än att densamma skulle bekostas till ett alltför högt belopp af Stockholm, eller också på ett indirect sätt af de delar af landet, som trafikera på Stockholm och hvilka äro de, som i sista hand betala tolagen, och i följe dermed inqvarleringsskyldigheten.
Det är på dessa grunder, som jag önskat från Utskrn erhålla en fullständig utredning af detta ämne; ty, om jag skall vara rätt uppriktig, så är detta det enda betänk, från StatsUtsk., som efter mitt förmenande icke innefattat den klara utredning af ämnet, som kunnat föranleda till det resultat, man dermed åsyftat.
I detta betänk. förekommer dessutom ett fel vid sjelfva tryckningen på den sista sidan (hvilket jag likväl, såsom tryckfel betraktadt, ej tror böra sältas på räkningen af sjelfva betänk.) hvarest ett be - Den 21 Juli e. m. 201 beslut, som, i likhet med de öfriga , bort vara földt inom margen, ej blifvit så tryckt.
Delta är likväl en anmärkn., sorn är så obetydlig, att jag ej dervid vill fästa något afseende.
Jag anhåller, alt detta yttrande, tillika med hvad jag förut i ämnet anfört, måtte få åtfölja återremissen af betänkandet.
Jag motsätter mig visserligen icke en återrerniss af ifrågavar. betänk., men jag begär för min del, att Utsktn vilie urskilja de ämnen, i afseende på hvilka återrerniss nu är begärd, från de öfriga i betänk, innefattade.
Frågan angår nu icke annat an inqvarleringen.
Det kan visserligen vara intressant att få veta, om det är staden eller Staten som betalar inqvarteringen för Stockholm, men frågan huruvida tolagen bör förändras eller icke är en helt annan fråga, som med den förra ej får inblandas.
Det är blott på denna omständighet jag velat fästa Ståndets uppmärksamhet.
Då R. o Ad. funnit för godt att återremittera det föregtde betänk., så anser jag ej skäligt vara, att yrka på bifall till det nu ifrågavar.; men detta betänk, stödjer sig hufvudsakligen på samma princip, som blifvit uttryckt i det förra, nemi. att
Staten skall öfvertaga hufvudsakliga kostnaden för inqvarteringen i städerna.
Då nu denna fråga hvilar för städerna utom Stockholms stad, så är deraf en naturlig följd, att den äfven för Stockholms stad bör hvila; och på grund deraf måste äfven jag, för min del, anhålla, att betänk, måtte återremitteras.
Hvad åter angår den af en värd talare midtemot gjorda anmärkn., att frågan inom Utsk:n icke blifvit nog detaljeradt upplyst, så tager jag mig friheten erinra derom, att här icke synes vara fråga om att upplysa om sättet för utgörandet af Stockholms inqvarteringsbesvär, emedan detta mera kan anses såsom ett enskildt contract emellan Stockholm och K M. och Kronan, än såsom ett ämne, hvaröfver R.
St. äga att besluta.
Huruvida inqvarteringen är mer eller mindre betungande för staden, är en fråga, hvarom R.
St. egentligen icke behöfva taga någon kännedom.
Men oberoende af allt detta står dock den andra frågan qvar, nemi. att
Staten bör öfvertaga samma inqvarteringsbesvär för Stockholms stad, som för de öfriga städerna, — och endast derom är nu fråga.
Jag tror, att dessa frågor böra i ett sammanhang af Utsk:n behandlas, och att betänk, således bör återremitteras.
Efter här nu blifvit fråga om huru stor summa Stockholms inqvarteringsgifvare årligen erlägga, ehu 10 H. 26 202 D c ii 22 Juli e m. ru betänk, icke derom något innehåller; så får jag äran upplysa, att hvad truppen angår, har för manskapet blifvit betaldt åtta r:dr 5 r:st. i inqvartering och för corporalen io r:dr, lika till dem som haft casern, och dem, som icke liaft casein Sedan inqvarterings-comiteen slutat sina arbeten, föreslogs hos K.
M. en iuterimsstat, enligt hvilken artilleriet skulle få 2 r:dr mer än de andra garnisons-reg:tena, och detta bifölls af K.
M. för fem år.
Horn om återremiss af detta betänk., derföre att betänk.
N:o i blifvit återremitteradt.
Den hänvisning, som här göres i en paragraf, kan lika väl erhållas i det återremitterade betänk., om man läser det sådant det nu är.
Jag föreslår så mycket hellre bifall till betänk., som, om det snart blefve afgjordt, det kunde vara tid att från K.
M. erhålla det förslag, som betänk. upptager, nemi. calcul öfver kostnaden för uppbyggande och underhåll af casern för Svea artilleri-reg:te.
Jag vill hafva äran upplysa, då det här varit fråga om den beviljade tolagen till bestridande af inqvarteringskostnaden för Stockholms stad, att icke dessmindre hvarje husägare i Stockholm nu betalar en betydlig årlig afgift till denna inqvartering.
Således måste tolagen på intet sätt räcka till att bestrida inqvarteringskostnaden.
Det nu ifrågavar. sednare betänk, innehåller en principfråga, som här blifvit tillämpad på ett annat sätt, än uti det förra betänkandet.
Denna principfråga angår städernas skyldighet att bekosta servicen.
Det förra betänk, har utgått från den grundsatsen, att städerne skulle bekosta servicen, och likväl hafva Utsk:n i detta betänk. föreslagit, att Staten skall bekosta servicen för Svea artil!eri-reg:te
Detta är icke conseqvent, och jag tror derföre, att en omarbetning af betänkandet är alldeles nödvändig.
Besvärs- och Ekon.Utsktns betänk, N:o 2 återremitterades.
Besvärs- och Ekon.Utsktns den i5 och 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 3, i anledn. af väckta motioner, ronde den ersättning inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs tågande trupper m. m.
Frih Cederström, Jacob: R.
St. hafva i und. skrifvelse vid föreg:de riksdag begärt, att det högre pris vid markegångssättningen, som föreslogs för tågande trupper, skulle utan granskning af Kammar-colkin godkännas till efterrättelse vid liqviden.
T det und. utlåt., som af Kammarcoll:m blifvit till K. M. i ämnet afgifvet, har Kammar - Diyii na Juli e. m. collini icke kunnat instämma med R.
St. uti deras tillstyrkan att till markegångssättnings-commissionerna öfverlemna den arbiträra makten, att, utan afseende på det pris de sjelfve bestämt för räntepersedlarna, kunna till hundratals proc. högre uppskatta portions- och rations-värdena; men collini liar, lika med R.
St., funnit, att inqvarteringsgifvarne borde erhålla någon ersättning utöfver hvad varuvärdet är, nemi. för ved, kokningsbesvär, kokkärl och sängkläder m. m. och har derföre föreslagit, att föreskrifterna i 74 §.'
n Reg.Fin, för utskrifning af varor under krigstid, må tjena till efterrättelse, d. v. s. att varorna ersättas efter faststäldt markegångspris med 5o procrs förhöjning.
På sådant sätt finge inqvarteringsgifvaren tillgodonjuta ersättning, hvars belopp fortfarande efter markegångstaxan controlleras; och man undveke det besynnerliga arbitrage, sora blifvit af R.
St. föreslaget, alt markegångssättarne skulle äga att bestämma, huruvida dessa persedlar borde lösas till dubbelt pris eller ännu högre mot hvad de i markegångstaxan för varorna bestämt.
På samma sätt är jemväl i förslaget till ny tåg-ordning föreslaget, att portions- och rations-priset skulle blifva 5o proc. högre än markegångspriset, och att detta sednare skulle komma att ligga till grund för värdenas bestämmande.
Af sådan anledn. anhåller jag, då återremiss på betänk.
Nio 1 är bifallen, att Utskin måtte taga kännedom om det förslag till tåg-ordning, som ligger hos K. M., samt hvad i afseende på ersättning för portions- och rations-priserna deruti finnes bestämdt, och att Utskin derefter måtte jemka ifragavar. betänk.
Af sådan anledn. anhåller jag örn återremiss af detsamma.
Jag kan icke finna mig öfvertygad af Frih.
Cederströras yttrande, att Utskins förslag i denna del på minsta vis innehåller något misstag.
Jag förstår icke den farhåga, som Frihin hyser för att markegångssättningen i och för provianterings-persedlarna genom detta förslag skulle blifva så hög.
Jag tror ej, att ett sådant förmenande kan stödja sig på någon föregående erfarenhet.
Det strider jemväl mot markegångssättningens natur, att de deputerade af RiksSt:n, sorn hafva sig uppdraget att bestämma markegångssättningen inom en ort, skulle sätta markegången så hög, att det äfventyr, som Frih Cederström förutsatt, kunde inträffa.
Jag tror, att förhållandet i detta hänseende är temmeligen jemnadt, och all fara förebyggd, enär det snarare är markegångssättarnes intresse att sätta markegången låg.
För min del kan jag icke finna förenligt med R.
Slis deputerades uppdrag att bestämma markegången i allmänhet och således äfven för provianteringspersedlarna, att detta sednare uppdrag skulle öfverlämnäs åt ett
Rikets collini att arbiträrt handlägga.
Gederström kan förutsätta, att R.
Stis deputerade för mar - Den sa Juli c.
ro. kegångssättningen skulle för eu lumpen egennytta kunna sätta priserna så högt, att de med deras vett och vilja skulle Öfverstiga de allmänna varupriserna; så kan det äfven förutsättas, att ett K collini af ett måhända för långt drifvet nit kunde i motsatt förhållande öfverdrifvet nedsätta dessa pris, och då får jag för min del säga, att jag finnér mig mera belåten med ett arbitrerande från R.
St:s deputerade ifall sådant der är möjligt, än med ett arbitrerande från ett Collini, hvilket icke heller är omöjligt.
På denna grund tager jag mig friheten att yrka bifall till detta betänk., som i min tanke fullkomligt öfverensstämmer med landets, äfvensom med de inqvartelingsskvldiges verkliga intresse, hvarföre jag anser mig böra ifra, likasåväl som Frih.
Cederström vid detta tillfälle ifrar för collegii makt och myndighet.
Jag anhåller om bifall tili betänkandet.
Den siste värde talaren har helt och hållet misstagit sig, då han trott, att jag vid detta tillfälle ifrar för collegii makt oell myndighet, eller för att få behålla förmånen att få afgöra markegångstvisterna.
Långt derifrån, det skulle vara en stor lättnad för collini att slippa åliggandet att afgöra alla dessa ganska besvärliga mål, och hvilka inom en månad måste vara afgjorda.
Detta är således icke grunden för mitt yrkande; men annat är colle-; gii intresse, som vore, att colllm befriades från dessa mål, och annat är Statens intresse att få rätt och lag skipade i Jandet.
I detta afseende är jag af samma tanke som den siste värde talaren, att man ej behöfver frukta för att mar-; kegångssättarne sätta priserna för höga, utan att man tvertom vet att de sätta deni för låga.
Det kan icke medgifvas att på sidan om markegångsprisen bestämma portions- och rations-prisen ; ty dessa föreslås vanligen tillmer än liundra proc. högre värde än persedlarnes efter markegångens allm. priser på effecter borde vara.
Detta är icke något problem att söka, det är ett factum, som erfarenheten visat, och sorn, på grund af Kammar-collegii adv.fiscals anmärknlr, måste af collim ändras till hvad priserna efter den allmänna markegången utgöra; pch som detta icke fordrar annat än räknekonst, så är det ingen arbitrage , utan ett helt simpelt räknings-bestyr, hvilket här årligen måste vidtagas.
Under loppet af de sednare åren hafva landshöfdingar ingått tillK.M med und. ansökningar att få förhöjning i portions- och rationspriserna, sorn K. M. hifallit; men sådant har skett på sidan om ett riktigt rättsförhållande; och då grundlagen gifvit bestämd föreskrift om huru med liqvid af utskrifna proviantpch fourage-persedlar bör tillgå, d. ä. deras betalning med 5o proc. utöfver årets markegångspris, och då dessa 5o proc. förhöjning efter min öfvertygelse alldeles icke är för hög för bestämmandet af värdet af portipns- och rations-pnset I) e 11 a'j Juli e, in. jemväl i fi edstid; så ser jag icke hvarföre man vill undvika att i stället för den skrifvelse, som nu är föreslagen , upptaga detta mål i sammanhang med betänk.
JM:» j, Då blefve frågan afgjord, och den siste värde talaren lärer tinna, att i sådant fall icke något arbitrage blir möjligt, hvarkeu af Kammar-colkm eller någon annan, ty siffran bestämmer sig sjelf, och deraf bestämmes i sådant fall nations-och portions-priset.
Jag förnyar min anhållan om återremiss af detta betänkande.
Jag tror att de anraärkn:r, som Frih.
Cederström framställt, egentligen afse frågan om markegångssättningen, och anser förhållandet dermed vara af den underordnade beskaffenhet, att det ej bör komma i fråga, såsom ledande till återremiss.
Frågan synes mig vara ganska enkel.
Det är blott ett förnyande af en und. ansökan, som förut varit gjord, om ersättning åt inqvarteringsgifvare för proviantpersedlar , och att sådant måtte uti markegångstaxan bestämmas.
Största hindret för bifall till denna ansökan har varit, att man ej trott sig äga motsvarande tillgångar, för att suppleera hvad som nu utgår in natura; men äfven denna omständighet tror jag att Utsk:n föresett, då de föreslagit ett anslag till fyllande af detta behof.
Jag tror, att del ej är värdt att återremittera detta betänk., och anhåller derföre om bifall dertill, Gr.
Jag finner inig alldeles icke öfvertygad af Frih.
Cederströms anförande, alt icke collegii arbiträra myndighet står qvar, när det skall öfverlemnas åt colkm att bestämma portions-priserna.