Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af en företagen resa var jag förhindrad, att i StatsUtsk. öfvervara detta ärendes behandling och har således icke kunnat emot förevar:de Betänk, mig reservera.
Jag begagnar mig derföre af detta tillfälle, för att uttrycka, att, enl. min öfvertygelse, den enklaste och riktigaste skatteförenkling hade varit, att förvandla alla räntor till penningar, och, om detta ej lät sig göra, man åtminstone bordt förvandla så många persedlar som möjligt till penningar, samt att, då en hufvudräntepersedel ej ansetts böra bibehållas, densamma bordt förvandlas till penningar och ej till annan hufvudränlépersedel.
Beslut härom är redan fattadt, och det är således endast som en reservation emot delta beslut jag uttalat dessa ord, och får, till ytterligare stöd för min åsigt om den svårighet, sorn alltid upstår, då man vill antaga andra värdemätare än den naturliga, som är penningeb, påpeka hvad här inträffat, enär det nu är 4:de länet, vid hvars skatteförenkling missnöje upstått, då det blifvit fråga om att förvaudla dagsverken till annan persedel.
Hr von Troil har visserligen rätt deruti, att Helsinglands deputerade önskat, att kött måtte såsom hufvudränlépersedel bibehållas, men jag får anmärka, ali vid deras sammanträde fråga ej upstod om dagsverkenas förvandling till annan persedel, hvarföre de ej hade tillfälle att deröfver sig yttra.
Nu deremot, sedan Utsk. föreslagit en dylik förvandling, har man funnit det vara fördelaktigare, om förvandlingen skedde lill spanmål, hvilken är en mycket riktigare värdemätare, än kött, som på vissa orter af provinsen finnes endast till en ringa qvantitet och på andra trakter alldeles icke och således är en mera nominell än verklig artikel.
Detta var anledmn till anin anmärkn. och anim lan öm återremiss, hvarå jag likväl ej vill envist yrka, enär frågan i allt fall genom ett MedStånds beslut ånyo kommer att af StatsUtsk. handläggas.
Om jag icke finner något understöd, afstår jag derföre från den propos. jag yrkat.
Då dfen siste värde talaren äfstått från sitt yrkande 'å åtefremiSs, heböfs derom ej något vidare yttrande.
Jag ber blött att få fästa ttpmärksamhetfen derå, ätt kött icke 236 Den 20 Maj e. m. torde vara någon olämplig värdemätare, enär, på sätt tabellen utvisar, priset derå år 1814 och 1853 varit på några sk:r när detsamma.
Det blefve således snarare till länets fördel än skada, om dagsverken till kött förvandlades.
Hr Palmer ant:
Då R. o. Ad. redan beviljat återremiss å en del af Betänk, samt Hr Prytz’s framställning synes mig hafva ganska goda skäl för sig, får jag understödja hans begäran om återremiss.
Genom en sådan åtgärd förlorar man ju ingenting, men den säkra vinsten är, att frågan blifver mera utredd, hvilket måtte öfverensstämma med allas önskan.
Jag hörde icke nog tydligt
Hr Prvtz’s sednaste yttrande, för att upfatta, huruvida han afstod från sitt yrkande å återremiss eller icke.
Var det sednare händelsen, vill jag med honom mig förena.
Jag har redan, vid behandlingen af förslaget, ronde andra län, uttalat den åsigt, att man borde, så vidt möjligt vore, göra afseende å länets innebyggares mening och då jag i förevande fall icke tillåter mig någon tvekan derom, att ju icke den mening, Landshöfd:n i Gefleborgs län här uttryckt, öfverensstämmer med räntegifvarnes inom länet åsigt, så synes det mig som R. o. Ad. borde derå fästa afseende.
Ståndet har redan förut bifallit, att räntepersedel' förvandlas endast till spannmål, hvilket jemväl blifvit af Utsk. i afseende å 2:ne andra län, Blekinge och Christianstads, tillstyrkt.
Vid sådant förhållande anser jag StatsUtsk:s ledamöter sakna skäl att motsätta sig den återremiss, Hr Prytz begärt och hvarom äfven jag anhåller.
Mitt sista yttrande innehöll, att då jag icke fann mig vara understödd i min begäran om återremiss, ansåg jag mig böra derifrån afstå, helst frågan i allt fall ånyo skulle komma under StatsUtsk:s pröfning.
Men då jag nu funnit ett sådant understöd så väl af Gr.
Sparre som en annan värd ledamot, anser jag mig böra vidblifva mitt först gjorda yrkaude.j
Med anledn. af Gr. Mörner,s yttrande, att priset å kött varit nästan oföränderligt, ber jag att få anmärka, att detta pris varierat från 1 R:dr och några sk:r till 2 R:dr och några sk:r, hvilket synes mig vara temligen mycket å en sådan artikel.
Denna fråga synes mig icke vara af någon serdeles betydenhet.
Hela den summa, hvars ökande eller minskande nu är ifrågasatt, upgår endast till omkring 5,000
R:dr och detta kan icke för länet vara af någon större vigt.
Man vet, att Helsingland icke är så rikt på spanmål, samt att boskapsskötseln derstädes är mera updrifven än åkerbruket, hvarföre jag icke tror, att den föreslagna ränteförvandlingen skulle lända länet till någon skada, utan snarare tvertom, och afstyrker således den begärda återremissen.
StatsUtsk. bar ansett del, enl. K. M:s förslag, bufvudräntepersedlarne blifvit uptagne till så högt belopp, att något af småpersedlarne måste dertill förvandlas, hvilket vore stridande emot Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, att alla små - Den 20 Maj e. m. 237 persedlar skola till penningar förvandlas.
Men Hr von Troil hai redan medgifvit, att detta Utsk:s yttrande grundar sig på ett misstag och jag har i min hand en beräkning, som utvisar, att K.
M:s förslag ingalunda öfverskrider de gränser, hvilka blifvit genom det föreg:de beslutet utstakade.
Saken är likväl, på sätt jag förut yttrat, af föga vigt och den begärda äterremissen torde derföre, såsom en onödig åtgärd, ej böra beviljas.
Tabellen öfver Gefleborgs län utvisar, att medelpriset å ett Lti kött under de 10 åren 1814—23 varit 2 Hulr 6 sk. 10 r:st.; under åren 1824 — 33 2 R:dr 6 sk. 5 r:st., således 5 r:st. mindre än under det föregrde 10-talet.
Medelpriset för åren 1844—53 har varit 1 R:dr 41 sk. 7 r:st. och således inträffar det lägsta medelpriset under de sistförftutna 10 åren.
Jag anser dessa siffror tillräckligt bestyrka hvad jag mitt förra yttrande andragit.
Den sannolika följden af en återreraiss skulle blifva, att penningeräntan för Helsingland komme att minskas med det belopp af dagsverksräntan, som anses böra förvandlas i annan räntepersedel, eller kött, hvars belopp i sådant fall skulle utgöra 4 Lti 16 ti i st. f. 4 Lti.
Förslaget innefattar således en fördel för räntegifvarne i Helsingland, är äfven af ortens deputerade enhälligt tillstyrkt och det torde derföre vara olämpligt, att återremittera detsamma.
Sparre har åberopat det förhållande, att för Stora Kopparbergs län endast spanmäl blifvit såsom räntetitel föreslagen och ansett, att man med lika skäl bordt föreslå endast denna räntepersedel för Helsingland.
Jag ber att få fästa Hr Gr:s upmärksamhet derå, alt i Stora Kopparbergs län finnes ingen smörränta, men att Utsk., sådant oaktadt, varit mycket tveksamt, huruvida det skulle vara skäl att föreslå endast spanmål för sistnämnde län, emedan man ansåg det i allmänhet vara olämpligt, att ett län skulle hafva endast en räntepersedel.
Jag anhåller fortfarande om bifall till punkten.
Till stöd för hvad Gr.
Mörner yttrat om köttpriset i Helsingland, får jag anföra, att år 1814 gällde 1 Specie R:dr omkring 96 sk. i sedlar.
Följaktligen var köttpriset, då jemförelsevis med sedelvärdet, £ högre än det f. n. är.
Då kött således icke stigit utan fallit i pris, anhåller jag om bifall till punkten.
För det första anser jag mig böra tillkännagifva, att jag icke klandrat Utsk. derföre, att Utsk., i likhet med K. M., föreslagit kötträntan såsom en hufvudränta i Helsingland.
Jag nämnde blott, att det skulle hafva varit fördelaktigare för räntegifvarne, om dagsverken blifvit förvandlade till spanmål i st. f. kött.
Hvad derefter köttpriserne angår, så får jag nämna, att mitt förra yttrande derom är grundad! på ett misstag, tillkommet derigenom, att jag, i anseende till den skymning, som rådde 23* Den 20 M aj d. m. här i salen, då jag genomsåg tabellen, oriktigt läste några af tabellens sifferupgifter.
Uppå härefter, med anledn. af de gjorda anmärkmne, framslälde serskilda propos:r, biföll R. o. Ad. livad Utsk. i afseende på Gefleborgs län hemställt och tillstyrkt.
(Vester-Norrlands, (Vesterbottens, Gottlands, Christianstads, Blekinge, Hallands, Götheborgs och Bohus, Jemtlands, och Norrbottens län.
Utsk:s i afseende på dessa län gjorda tillstyrkanden bi föllos.
Härefter företogs Utsk:s tillstyrkande, i fråga om anslag till bestridande af koslnaderne för verkställigheten af skatteför enkling s-beslutet, samt hemställan om en under d. skrifvelse till K
M. med anhållan om ifrågavar:de reglerings skyndsamma af slutande.
St:r afgifva en underd. skrifvelse till svar å Konungens Nåd.
Propus, i detta ämne, så synas de böra någorlunda redogöra för följden af deras beslut.
Sådant kunde ske i det Betänk., som StatsUtsk., till följd af ärendets återremitterande från 2:ne Stånd, kommer att afgifva.
Der finge man då se en upgift på det förhållande, som hädanefter skall ega rum mellan persedel- och penningeräntan.
Man kan måhända icke begära, att en sådan utredning skall blifva fullständig, i anseende till de noggranna undersökningar och beräkningar, som dertill erfordras, men StatsUtsk. borde väl kunna ungefär upgifva förhållandet, så att det blefve bekant för R.
St:r och landets innebyggare, hvad följden af det föreslagna beslutet skulle öfverhufvud varda.
Affattas beslutet så, som här är föreslaget, så veta R.
St:r sjelfva lika litet som någon annan, hurudan utgången verkligen blifver, hvilket synes mig vara origtigt.
Jag hemställer således till R. o. Ad. om ej denna punkt borde återremitteras, på det att en utredning af berörde förhållanden måtte af StatsUtsk. vidtagas, innan Ständerna bestämma det svar till Konungen, hvilket här är i fråga.
Stånd återremitterat detta Betänk., får StatsUtsk. tillfälle att taga ärendet i förnyadt öfvervägande.
Om derjemte ett prot.-utdr. från R. o. Ad. inkommer med en framställning i den syftning
Hr von Hartmansdorff nu förordat, så skall del utan tvifvel blifva en kär pligt för Utsk., alt söka åstadkomma den önskade utredningen, hvilken naturligtvis kommer att öfverensstämma med den förteckning på hvarje läns räntepersedlar, som åtföljde K.
M:s till de deputerade i länen aflåtne förslag, ehuru med iakttagande af den förändring, sorn blifver en följd af det beslut, som StatsUtsk., vid återremissernas besvarande, kommer att förelägga R.
Det skall, såsom jag nämnde, blifva en kär pligt för Utsk. att efterkomma en sådan, af R. o. Ad. uttalad, önskan, men för min del kan jag icke finna, huru denna önskan kan lägga hiqder i vägen för Den 20 Maj e. m. 239 den framställning till K. M., som nu är föreslagen.
Denna sednare fråga är, enl. mitt förmenande, fullkomligt oberoende af den förra, hvarföre jag för min del anhåller om bifall till denna punkt, under förklarande derjemte, alt StatsUtsk., såvida R. o. Ad. delar Hr von Hartmansdorffs åsigt om behöQigheten af den ifrågasatta utredningen, skall söka, så godt det förmår, en dylik önskan efterkomma.
Om R. o. Ad. finner det vara lämpligt, att gifva StatsUtsk. en sådan anmodan, som jag föreslagit, har jag intet emot denna punkts godkännande, ty Utsk. finge äfven i dylik händelse tillfälle, att göra ett sådant tillägg, som jag tagit mig friheten föreslå.
Jag befarar, att den utredning, Hr von Hartmansdorff önskar, icke så lätt af StatsUtsk. verkställes.
Hr von Hartmansdorff önskar nemi., att Utsk. måtte inför Ständerna framlägga en beräkning af det förhållande, som, till följd af skatteförenklingen, kommer att förete sig emellan de räntepersedlar, som bibehållas, och de räntepersedlar, hvilka förvandlas till penningar jemte den gamla penningeräntan.
Men jag frågar nu: huru skall det blifva för Utsk. möjligt att updraga en sådan jemförelse, att framlägga en sådan tablå?
Det är nemi. föreskrifvet, att den del af räntorna, sora vid förvandlingen icke upgår till jemnt kappetal eller skålpundtal, skall förvandlas i penningar, samt alt dessa jemna tal skola iakttagas icke allenast för hela hemman, utan äfven för sådana lägenheter och mindre hemman, som hafva serskilda nummer i jordeboken.
Dessa lägenheter upgå likväl i åtskilliga län till ett icke obetydligt antal och således kan den önskade uträkningen omöjligen, utan en vidlyftig undersökning, ske med tillbörlig tillförlitlighet, utan kommer ovilkorligen att. slå felt, kanhända på flera tusen R:dr.
För öfrigt, om äfven Utsk. skulle kunna för ett visst år göra en sådan approximativ uträkning, så gäller samma uträkning endast för det året, ty då priserna för ett annat år förändra sig, kommer äfven uträkningen att se helt annorlunda ut.
Företaget skulle således medtaga mycket arbete och ändock blifva ganska osäkert och icke så uplysande, som man afsett, utan snarare missledande.
Jag anser följaktligen, att R. o. Ad. icke bör fatta ett beslut i denna syftning.
Hvar och en, som sådant anser nödigt, kan ju sjelf göra en dylik uträkning, men om StatsUtsk. skulle verkställa detta arbete, så skulle man hafva anspråk uppå, att det blefve fullt tillförlitligt och icke missledande, men detta anspråk torde, på sätt jag nyss visade, icke kunna af Utsk. upfyllas.
Palmstjerna, befarar jag, att den af Hr von Hartmansdorff begärda uträkning skall blifva serdeles vidlyftig och ganska svår att verkställa.
Dessutom ber jag att få fästa Hrnues upmärksamhet derå, att detta Betänk, ännu icke innefattar R.
St:rs beslut, så att den uträkning, som nu skulle företagas på grund qf R. o. Ad:s samt PresteSt:s beslut i frågan måhända blefve utan ändamål.
Vid 240 Den 20 Maj e. m. betraktande häraf anser jag mig böra till Hr von Hartmansdorff hemställa, huruvida han icke skulle finna skäligt upskjuta sin begäran, intilldess StatsUtsk. afgifvit förnyadt Utlåt, i frågan, till följd af Borgare- och BondeStrns återremisser.
Då jag förra gången hade ordet, tog jag mig friheten nämna, att StatsUtsk., till grund för den af Hr von Hartmansdorff begärda uträkning, icke kunde taga andra sifferupgifter, än dem, som åtföljde K.
M:s circulär till dess Befh:de i samtlige rikets län.
Palmstjerna har sedermera emot upgörandet af en sådan uträkning framställt en svårighet, som äfven jag vid närmare eftersinnande måste erkänna.
Jag hade föreställt mig, att uträkningen icke skulle blifva serdeles svår, enär man, för att hålla mig lill Upsala län, endast skulle behöfva dela dagsverksräntan på spanmål och smör och sedermera utsätta de belopp, hvartill sistnämnde räntelillar samt penningeräntan upginge; men jag hade förbisett, att penningeräntan, på sätt Frih.
Palmstjerna ganska riklig anmärkt, kommer att i väsendtlig mån förändras, derigenom att alla brutna tal af persedelränlornå skola till penningar förvandlas.
Då således kalkylen icke skulle blifva fullt tillförlitlig, utan måhända endast gifva anledn. till klander och missförstånd, finnér jag, med frånträdande af min förut i ämnet uttalade åsigt, det icke vara lämpligt, att en sådan kalkyl upgöres, och yrkar således endast bifall till denna punkt.
Då Konungen, i Sin Nåd.
Propos. , upgifvit, att grundräntorna utgöra 2,900,000 R:dr samt att den del deraf, som är penningeränta, upgår till 144,000 H:dr, så synes det mig, att äfven StatsUtsk. mätte kunna ungefärligen säga, att, efter den beräkning Utsk. upställt, utgöra grundräntorna i det liela så och så mycket samt penningeräntan serskildt det eller det beloppet.
Jag har med min framställning åsyftat, att få följande frågor besvarade: 1) till hvilket ungefärligt belopp i penningar upgå de småpersedlar, hvilka, enl.
Ständernas beslut, skola förvandlas till penningar; samt 2) huru mycket utgöra i penningar de hufvudränlepersedlar af hvarjehanda art, hvilka blifvit föreslagna, att till andra persedlar förvandlas?
Med detsamma finge man en öfversigt af de förhållanden, hvilka skatteförenklingen skulle medföra.
Sedan jag yttrat min mening, öfverlemna!' jag åt R. o. Ad. att derå fästa det afseende, Ståndet för godt finner.
Vill man icke lemna dessa uplysningar, nå väl, så torde andra komma att sakna dem mera än jag.
Jag instämmer visserligen med Hr von Hartmansdorff deri, att uplysning i ifrågakomne hänseende är behöflig ; men då R. o. Ad., likasom PresteSt., redan fattat definitift beslut i afseende å frågan i dess helhet, synes det mig som skulle för nämnde 2:ne
Stånd de fordrade uplysningarne vara utan någon serdeles vigt.
Hvad åter beträffar de 2:ne andra Stånd, Den 20 Maj e. m. 241 Stånd, som frågan återremitterat, så och då de icke ifrågasatt en dylik uplysning, torde det icke vara skäl för StalsUtsk. att för deras skull uttänja tiden för återremissens besvarande med ett så vidlyftigt arbete.
Jag ber i öfrigt att få nämna, det K.
KammarColkm vid det Utlåt, som nämnde embetsverk i slutet af är 1852 i frågan afgifvit, bifogat ett sammandrag af grundskatternas belopp, fördelade enl. de förteckningar, som åtföljde K.
Cirkuläret af d. 10 Okt. 1851.
Deri innehålles bestämda uplysningar öfver de förhållanden, Hr von Hartmansdorff önskat hafva utredda och intagna i R.
St:rs beslut i ämnet.
Som det numera, jag uprepar det, icke kan vara af någon vigt för R. o. Ad. samt PresleSt. att få ett sådant sammandrag aftryck!, samt Borgare- och BondeShn icke ifrågasatt behöfligheten deraf, synes den äskade utredningen icke böra såsom erforderlig för R.
St:r ifrågakomma; och icke heller kan den erfordras i R.
St:rs svar lill K. M., enär nyssberörde sammandrag, som innefattar •ifrågavande uplysningar, redan förut kommit K.
M. tillhanda och finnes i Fiuans-Depart:tet tillgängligt.
Jemte det jag instämmer i den siste värde talarens yttrande, ber jag att fä fästa R. o. Ad:s och Hr von Hartmansdorffs upmärksamhet derå, att StalsUtsk. ännu har så många både vidlyftiga och arbetsfordrande ärenden oafgjorda, att jag tror det vara olämpligt att vidare updraga StalsUtsk. något annat än hvad som är oundgängligen nödvändigt, så vida man icke vill allt för mycket förlänga Riksdagen, hvilket icke torde vara önskvärdt.
Sedan jag till prot. yttrat min mening vili jag afstå från begäran om propos. derå, emedan denna skulle, såsom jag har anledu. befara, endast fruktlöst uptaga tiden.
Förevar:de del af Utsk:s Utlåt, blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o. Ad. bifallen.
Som R. o. Ad. torde nogsamt erinra sig, blef vid sisth Riksdag, sedan R. o. Ad. till pröfning förehaft K.
M:s då aflåtne Nåd.
Propos. i skatteförenklingsfrågan, hvilken Propos. omfattade 3:ne delar, nemi.: l:o de i ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling; 2:o förändrade stadganden i afseende på indeldta räntors och kronotiondes utgörande; samt 3:o ändrade föreskrifter, ang:de de årliga markegångsprisens bestämmande, af R. o. Ad. förklarad!, att R. o. Adis beslut afsåge de i StatsUtsk:s öfver den K.
Propos. afgifne Betänk, framställde tillstyrkanden och förslag såsom ett oskiljaktigt helt, hvaraf icke någon del kunde lösryckas, utan alt i följd deraf R. o. Adis till de öfriga delarne lemnade bifall knmme att förfalla.
Ett med Ad:s likstämmigt beslut fattades af PresteSt.
Dessa tillkännagifvanden blefvo likväl icke intagna i R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., emedan de 2:ne andra Stånden deruti icke instämde.
Nu är det allmänt bekant, huru 7 H. 16 242 Den 20 Maj e. m. mycken vigt man fästat, vid den andra af nyssnämnde punkter eller det förändrade sättet för räntornas utgörande, huru stark agitationen för det derom fattade besluts sättande i verket varit, samt att denna agitation slutats dermed, att Konungens rådgifvare blifvit inför Riksrätt åtalade, derföre att de, som det heter, icke efterkommit och till verkställighet befordrat berörde beslut.
Vid sådant förhållande anset; jag det vara af stor vigt, att R. o. Ad., äfven denna gång, formligen och uttryckligen förklarar, att
Ståndet vidblifver sitt nyssberörde, vid seduaste
Riksdag i detta ärende fattade beslut, och anhåller derföre om Hr Gr. o.
Landtm:s propos. derå.
Ehuru jag instämmer i den siste värde talarens yttrande, anser jag likväl del vara lämpligt, att hans förslag hvilar på bordet till nästa plenum, enär detsamma innefattar ett nytt ämne, hvarom något ej (innes i StatsUtsk:s nu förehafde Betänk, omnämndt.
Jag för min del kan icke betrakta min framställning såsom innefattande något nytt ämne, utan finner densamma tvertom stå i ganska nära sammanhang med det nu förehafde, hvarföre jag anser R. o. Ad. vara oförhindrad att nu fatta det beslut, jag föreslagit.
Ståndet varit alldeles oförberedt på den framställning, Hr Tersmeden nu gjort, anhåller jag, i likhet med Hr Palmcrantz, att densamma måtte bordläggas.
För min del kan jag icke förstå, huru man kan betrakta Hr Tersmedens framställning såsom ett nytt ämne.
Den afser ju endast, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt vid förra Riksdagen fattade beslut, hvartill R. o. Ad. väl mäste anses hafva en obestridlig rättighet.
Framställningen sammanhänger således helt och hållet med alla de beslut i denna fråga, sorn R. o. Ad. förut fattat, och kan jag derföre icke fatta, hvartill en bordläggning nu skulle tjena.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan 2:ne ledamöter begärt bordläggning af Hr Tersmedens förslag, R. o. Ad. torde finna, att detsamma, enl. 49 § Riksd.Ordn. borde hvila på bordet till nästa plenum, ropades Ja.
Vidare upläsles och lades till handlingarne Utsk:s i sista punkten af dess Utlåt, gjorda anmälan om besvarandet af de motioner, som med ränteförenklingen hafva sammanhang.
Slutligen företogs den förut upskjutna lista punkten af förevar:de Utlät, och biföll R. o. Ad. hvad Utsk. deri hemställt. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen.
Den 24 Maj f. m. «* 243 Onsdagen den 24 Maj 1854.
Justerades ett prot.-utdr. för d. 20 dennes samt pleni-prot. för d. 11 sistl.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Banko-Utskottet: efter JU 1038 Hr Bogeman, Carl Adolf; — 2010 Hr af Geijerstam, Johan Henrik.
Besvärs- o. Ekon.-Utskottet: efter JU 814 Hr Gyllenhaal, Lars Herman, JU 1233 Hr von Strokirch, Jean Paul Frediik Otto, och JU 1257 Hr Eding, Fullm.
Piper, Thom Henrik; JU 393 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg; * — 1304 Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal; — 2144 » Rosensvärd, Johan Henrik.
Serskildta Utskottet: efter JU 494 Hr Croneborg, Fullm.
Stjernstedt, Johan Wilhelm; — 1149 Hr Hjärne, Harald.
Besv. o. Ekon.Utsk. att inträda under den ordinarie ledamoten JU 2230 Hr Hagströmer, Johan Jacob, beviljade 3:ne veckors ledighet frän och med d. 26 innevar:de månad; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: JU 1722 Hr von Wulfschmidt, Fullm.
Hr Törnebladh, Ottomar.
Äfvenledes öpnades Hrr Elektorers listor^ vid val af en Suppleant i Serskildta Utsk. efter JU 2320 Hr Akerman, Fredrik: och befanns dertill utsedd: JU 232 Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Claes.
Uplästes till justering samt godkändes Exped.Utsk:s under JU 53 afgifna förslag till R.
Propos., ang:de erforderliga medel för behöfvandes undsättning i missvextår.
Uplästes till justering, men bordlädes, Exped.Utsk:s under JU 54 afgifna förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., 16 * 244 Den 24 Maj f. m. ang:de tillstånd för Under-rätt, att under vissa vilkor förklara ogift qvinna myndig.
Företog H. R. o. Ad. val af Bänkman efter följande Hrr, nemi.: inovi -I:sia Bänkmes-Af delnen: JVS 46 Gr.
Piper, Claes Gustaf Fritz. inom 2: dr a Bänkmes-Af delnen: JVS 93 Gr. Wrangel af Sausis, Tönnes Reinhold. inom S:te Bänkmes-Af delnen:
M 177 Frih. von Knorring, Wolrath. inom S. de Bänkm: s-Af deln:n: JVi 358 Frih. Lagerbring, Fullm.
Stjernstedt, Fredrik. inom 9:de Bänkmes-Af delnen: JVS 393 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg. inom 13:de Bänkmens-Af delnen: JVS 494 Hr Croneborg, Fullm.
Stjernstedt, Johan Wilhelm. inom i Sede Bänkm:s-AJ'delnen: JVS 1,038 Hr Bogeman Carl Adolf. inom Hede Bänkm:s-Afdeln:n:
JVs 1855 Hr von Schantz, Malcolm Gustaf.
Och befunnos, efter valförrättningens slut, till Bänkman hafva blifvit utsedde: inom i esta Bänkm:s-Afdelnen: JYi 55 Gr.
Cronhjelm till Flostad, Fullm.
Gyldenstolpe, Anton Gabriel. inom 2: dr a Bänkmes-Afdeln:n:
JVs 100 Gr.
Stackelberg, Fritz Adolf. inom Sete Bänkmes-Af delnen : 158 Frih. von Essen, Gustaf. inom Sede Bänkmes-Af delnen:
JYs 373 Frih.
Manderström, Carl. inom 9:de Bänkmes-Af delnen: ' JVS 393 Frih. af Schmidt, Cari Johan Georg. inom 13:de Bänkmes-Af delnen: •A2 702 Hr Prytz, Lars Adolf.
Den 24 Maj f. m. 245 inom 15: de Bänkm:s-Afdeln:n: 1113 Hr Treffenberg, Fullm.
Hr Björnstjerna, Koger. inom 16:de Bänkm:s-Afdeln:n:
JV2 1257 Hr Eding, Fullm.
Piper, Thom Henrik, efter lottning med M 1330 Hr Rosentvist, Fullm.
Gr. Oxenstjerna, Axel Thure Gabriel.
Sparre, Johan Alexander Artemis: