Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lotsverket hade erhållit ett årligt anslag å Tullmedlen af förenämde Summa, för alt till Löneförbättring utdelas af Lotsverkets Chef till vederbörande inom Corpsen, och såsom ett försök att dymedelst åstadkomma ett samband emellan Tullbetjeningen och Lotsarne, på det att de sednare måtte biträda de förre i upptäckandet af förbrytelser emot Tullförfattningarne.
Då detta ändamål, efter 2:ne års förlopp, emedlertid icke vanns, föreslog GeneralTullstyrelsen anslagets upphörande, och projecterade i dess ställe, att 4,boo R:dr B:co skulle afsättas årligen, för att deraf gratificationer och belöningar måtte utdelas till den eller de af Lotsverket, vare sig befäl eller manskap, 4 >4 Den 3o December e. m. som lemnat Tull betjeningen det förut sä kostsamt sökte biträdet, eller som för egen del genom beslag, eller upptäckter af oloflig varu-införsel, sig utmärkt.
Härigenom öppnades ett tillfälle äfven för sjelfva Lotsarne, att komma i åtnjutande af någon förbättring i deras nästan öfverallt alldeles otillräckliga ordinarie inkomster, ett förhållande, som under den tid anslaget från Tullverket till Lotsverket i en Summa och såsom Lönetillökning utgeck, icke ägde rum, tv de gemene Lotsarne erhöllo deraf intet.
Dessutom vanns genom denna reglering det ändamålet, att Tullverket icke vidkändes någon utgift i detta afseende, utan att en motsvarande nytta var detsamma förut vederfaren.
Under detta årets lopp äro af anslaget till gratificationer endast omkring 3oo R:dr utgifne, eller, tillsammans med det årliga arfvodet som Lotsverkets Chef uppbär, 800 R:dr B:co.
MilitaireCommenderingen i Råå kunde utan minskning i uppmärksamheten på kusten indragas, sedan kustbevakningen derstädes erhållit förstäkning, hvarefter denna Commenderings tillvaro på sin störsa höjd åstadkom en negatif nytta.
Detta årets erfarenhet har dessutom bevisat dess obehöflighet.
En directe betydlig förminskning i administrationskostnaderne vid Tullverket är således genom dessa anstalter, sedan flere år Den 3o December e. m. 435 år tillbaka vunnen, och behållningen af Tullinkomsterna är ökad sedan år 18145 denna förminskning har från och med detta år uppgått till icke mindre än 18,5^5 R:dr Banco* Den värde Motionairen yttrar, att han ej vet, huru GeneralTullDirecteurens lön kunnat blifva så betydlig, och han anmärker deremot, att denna lön är nära dubbelt så stor, som StatsRådens och Presidentcrnes.
Då jag icke deltagit i uppgörandet och bestämmandet af denna anmärkte lön, är jag fullkomligen ojäfvig i bedömmandet öfver densamma.
GeneralTullDirecteurens lön är 6000 R:dr B:co jemte Boställsrum; denna lön är således visserligen en bland de större på Stat uppförde GivilEmbetsmännens i Riket, och som Motionairen anmärkt icke långt ifrån dubbelt så stor, som ett StatsRåds.
Men om man anser detta bevisa, att GeneralTuIlDireteurens lön är för stor, så måste man äfven anse det bevisa, att StatsRådens löner äro för små.
Uti någre bandlingar eller Protocoll linnas icke motiverne för det lönebelopp, som vid General Tull Directeurs-befallningens inrättande, för denna Embetsman, bestämdes; men jag förmodar dessa motiver likväl måtte hafva varit: afseendet å det vigtiga och utan all tvifvel mödosamma kall han bekläder: det ansvar och de göromål, som 8 II. 28 436 Den 3o December e. m. ifrån mångå styrande, hvaraf TullDirectionen förut bestod, nu öfvergingo påen person i första rummet och dess aine biträden, sedan den öfver hela Riket utsträckta verkningskrets, der han directe och personligen med Embetspligters uppfyllande skall handla, och slutligen den grundsatsen att alla Embets- och Tjenstemän, samt må hända isynnerhet de, som förvalta Statens betydligaste uppbörds verk, böra så lönas, alt omsorgen för egen bergning icke distraherar dem från Embetspligternes noggranna och nitiska uppfyllande.
Skulle det likväl ingå i besparingsprincipen, att minska denna lön, så har jag för min enskilta del ej något deremot, men reserverar min efterträdares rätt, under den allmänna anmärkning, hvilande på den grunsatts jag nyss nämt, att alla Embetsman böra vara så lönade, att man af dem med fullt skäl kan fordra oafbrulne bemödanden för Statens och det Allmännas nytta.
Beträffande åter DepartementsChefslönerne, så äro de snarare för små än förstora, i synnerhet om dessa Embetsrnän icke derjemte äga arfvoden eller löner för andre befattningar.
Ifrån nya Organisationens början bestämdes dessa löner till 2,500 R:dr B leo för den ene, och 2000 Riclr B:co för den andre, en olikhet, som jag högeligen önskade måtte upphöra, i synnerhet som den af desse Embetsrnän, Den 3o December e. m. sorn förestår det mäst sysslogifvande Departementet, har minsta lönen.
Ifrån och med 1825 hafva för öfrigt lönerne för alla grader af Tjenstemän och Betjente blifvit så reglerade, att de stå i någorlunda förhållande till hvars och ens hilliga behof.
Följden häraf har också blifvit den, att ett bättre urval af denna personal kunnat götas, än fordom var möjligt, Motionären Synes påstå, att Tulltjenstemännen sysselsättas vid Tullkamrarne med onödigt skrifvande.
I anledning deraf får jag upplysa, att sannolikt ar det mindre skrifveri vid Svenska Tullverket, än vid andra Staters, i synnerhet numera, sedan GeneralTullstyrelsen i år borttagit det återstående öfverflödiga deraf, genom afskaffandet af douppletter på åtskillige handlingar, hufvudsakligen vid förpassningsverket: ytterligare minskning i skrifveri-göromålen uppkommer äfven, sedan nya förslaget till förpassningSstadgan gillats, och satts i gång, och jag tror svårligen, alt något då återstår i detta fall, som tål förminskning.
t Motionärens ide att ställa den ena Tullkammaren under den andra, tror jag ej vara lämplig.
Den ena Tullkammaren anser sig lika god som den andra, och en gradation ibland förmän och underlydande mäste äga rum.
Dessutom tror jag, att ju 438 Den 3o December e. m. mera alla Tullkamrar stå directe under CentralStyrelsens uppsigt, eller den som iLandsorterne representerar denna Centralstyrelse, jag menar DistrictsChefen, desto bättre bålles controll öfver deras tjensteutofning, År 1824 inrättades TullDistrictChefer i 6 serskilta
Districter, hvarigenom deras antal uppgeck till 8; af dessa 8 har GeneralTullstyrelsen i dess underdåniga förslag till förändrad organisation af Tullbevakningen till indragning föreslagit 5, hvilka tjänster med innehafvarnes afgång således komma att upphöra, och en betydlig besparing i administrationskostnaden uppkommer derigenom.
De 3 qvarblifvande nemligen i vestra Districtet, der Götheborg, Rikets andra Stad i alla afseenden, är belägen; i Skåne och Blekinge, folkrika provincer med många Städer, vidsträckta kuster och närhet med utländska Stater, samt således lämplige för oloflig varuinförsel och trafication, äro i alla hänseenden nödvändiga att bibehålla, så vidt man afser något nyttigt ändamål kunna vinnas derigenom, att en upplyst och bildad Embetsman står i spetsen för Controll verket å alla dessa för Tullintresset verkande Tjenstemän, för långt afskiljde från CentralStyrelsen, för att af den med nödig promtitude kunna efterses och controll eras.
DistrictChefernes skyldighet, alt inspectera de dem underlydande Tullstationer, och denna inspection utförd på obestämda och således för de inspecte - Den 3o December e. m. 43g rade oväntade tider, liar redan flere gånger i dessa 3:ne
Districter befrämjat upptäckten af åtskillige missbruk, och förekommit verkliga förluster för Slaten.
Om detta å ena sidan vittnar om de ifrågavarande
DistrictChefernes nit oell utmärkta duglighet, bevisar det väl äfven åden andra, att desse befattningars tillvaro är en ändamålsenlig inrättning.
För öfrigt är jag ej af den lankan, som Motionairen, alt vissa TullkammareFöreståndare skulle kunna förrätta dessa Inspectioner; TullkammarFöreståndaren kan och bör ej aflägsna sig från sitt TullkammareDistrict, emedan hans personliga närvaro är der alltid nödig.
Han äger tillika med Controlleuren nyckeln till, vården om och ansvaret för, Cassakistan, lian förer alla Räkenskaper och Journaler; han skall reda alla stridiga frågor emellan trafikanter och Tullbetjeningen, och han är beständig Ordförande i SjöTullsRätten.
Vid Motionärens förslag, att Svenska Consuler å utrikes orter borde lemna vissa upplysningar till GeneralTullstyreisen, och derföre serskilt aflönas af Tullmedlen, samt berättigas att tillgodnjuta beslagare-andelen, då upptäckter, föranledande till confiscationer, af dem gjordes, får jag göra den erinran , att aflöningar eller arfvoden till utom
Riket existerande Embetsman för de tjenster man supponerar de komma i tillfälle att göra åt Tullverket, hafva det emot sig, 44o Den 3o December e. ni. att man svårligen kan controllera, huruvida de deraf gjort sig förtjente, och då i alla fall lönen till dem skulle utgå, kunde det lätt hända, att denna utgift blefve bortkastade penningar; för öfrigt stadga Förfaltningarne, att
Consuler äro berättigade till den bestämda beslogare-andelen, enär de varit angifvare, eller utfört en Laggill confiscation.
Dessutom bör ihågkommas, att då desse
Tjenstemän hafva andra göromål till deras hufvudsak, de dem tillika upp» dragne Tullsysslor alltid skulle och torde behandlas såsom bisak, Molionairens förslag, att Lots-och Fyrbåksinrättningarne, samt äfven Dykeriet, om det skall bibehållas, borde förenas med Tullverket under gemensam Styrelse, instämmer jag i så målto uti, att denna föreningskulleåstadkomma enighet emellan tren» lie administrerande Inrättningar, som, genom naturen af sine göromål, visserligen äga samband med hvarandra, och måhända skulle Lotsverket, stäldt under en gemensam Styrelse, kunna göra Tullverket mera nytta, än hvad erfarenheten hittills visat Lotsarne förmått öller velat åstadkomma, Att föreslå de vid Tullbevakningen tjenstgörande Betjenters ställande på militairisk fot, och således med uniformer beklädde, samt med vapen försedde, är en tanka, som jag mångå gånger haft, och som Den 3o December c. m. äfven inom Tullstyrelsen varit ventilerad.
Men kostnaden, som dess verkställande skulle medföra, har hittills afskräckt Tullstyrelsen från ett dylikt förslags framgifvande.
Att de fordna Strandridarne, eller numera Kust-uppsyningsmän, som alla äro öfverbetjcnte, försvarligen lönade, och till hvilka tjensters tillsättande, så mycket möjligt är, urval sker bland folkklasser af någon bildning, att desse beklädas med anständig uniform, och förses med vapen, anser jag ganska ändamålsenligt, och ämnar också derpå vara betänkt.
Den tankan, att Tullstatens Tjenstemän böra hafva undergått examen, är, i afseende på vissa Tjenstemän inom detta Verk, visserligen i sin princip ganska rigtig.
Den har också följts vid tillsättningar inom Canzlier, och de Reviderande samt RäkenskapsContoiren.
Men vid Bevakningsverket vore det en icke allenast för långt sträckt fordran, att endast anställa speciminerade personer, utan äfven en skadlig regel, i thy, att derigenom mången ung, hurtig och med goda förståndsgåfvor utrustad, yngling vägrades inträde i en befattning, der just dessa egenskaper äro hufvudsakligt behöflige, derföre alt han ej aflagt någon academisk examen.
Den så kallade hemliga Cassan, som jag för min del gerna skulle se hon icke vore hemlig, omtalar äfven Motionairen.
Denna Cassa består af årliga 8000 R:dr B:co och 44a Den 3o December e, m, förvaltas under min Embetstid vid Tullstyrelsen på så sätt, att alla utgifter deraf blifva af GeneralTullDirecteuren efter dess pröfning disponerade, men blifva också af honom motiverade i räkningen, och behörigen verificerade.
Secreteraren vid Styrelsen vårdar och utbetalar de anordnade medlen, samt förer deröfver räkning, och samma benägenhet visa begge
DepartementsCheferne» derigenom att de revidera Cassaräkenskaperne.
Fyra Tjenstemän hafva således befattning med denna Cassa, och den disponerande, nemligen GeneralTullDirektören hvarken vårdar eller förvaltar medlen.
Så mycken öppenhet, som är möjlig i en hemlig sak, är således härigenom vunnen, och den högsta controll, i afseende på dispositionernes riktighet, saknas heller icke.
Beträffande åter, huruvida dessa medel på ett för Tullverket ändamålsenligt sätt användas, bör jag nämna, hvad räkningar och verificationer vitsorda, att alla de utgifter hemliga Cassan bestrider, bestå uti belöningar för Tullverket gjorde tjenster, bidrag till extra aflöningar, till besparing för extra medlen, gratificationer för utmärkt skicklighet i tjensleutöfning, och sluteligen understöd åt i Tullverkets tjenst utslitne svagt eller intet pensionerade f. d. Tulltjensteman, eller åt deras lika nödstälde Enkor eller Barn.
I denna uppgift ligga äfven skälen, hvarföre jag anser Tullverkets verkliga nytta kunna befrämjas ge - Den 3o December e. m. 44-3 norn dessa medels användande, och lilIstyrker derföre, att Cassan bibehålies.
Det löningssätt, som Motionären antyder såsom det rälta, nemligen att allona Tallpersonalen med vissa procent af Tullinkomsterne, är antagit i Dannemark och Norrige, samt har äfven hos oss till en del och tidtals varit användt, dock härstädes, utan att något förtroende till dess rigtighet derigenom vunnits.
Jag medgifver, att detta löningssätt har något för sig, och synes i principen vara det rättaste, enär man derigenom tror sig sätta det enskilta interesset så till sägandes i connivence med det allmänna; men i vårt land, der tullinkomsterne äro så olika på hvarje serskild local, och der uti 2:ne Städer, Stockholm och Götheborg, nästan hela Tullbeloppet, eller rättare sagt f af Rikets hela Tulluppbörd inflyter, skulle ett sådant aflöningssätt som det ifrågavarande åstadkomma en mindre billig olikhet i hvarje individs löneinkomst.
Den procent på Tullintraden, som i Stockholm och Götheborg gåfve Tulltjenstemännen, ehuru fördelad på elt stort antal personer, en riklig kanske nog hög lön, skulle, genom samma inträds obetydlighet på en annan ort, icke förslå till betäckande af de nödvändigaste lifsbehofven.
Då man besinnar, att det gifves ett språng uti Tulluppbörden, som genom Tjenstemfön uppbäras i våra Städer, der för - Den 3o December e. m. tull ning sker, från i,3oo,ooo R:dr, hvartill ungefärligen tullen uppgår i Stockholm, ända ner till 67 R:dr, hvartill den uppgeck år 1827 i Stapelstaden Jönköping, der en ej så obetydlig
Tulltjenstemannapersonal är, och måste vara anställd; så synes den af mig befarade skadliga olikhet i aflöningen efter procent-beräkning, på tullintraden beräknad, temmeligen vitsordad.
Jag har derföre ansett, att Tulltjenstemännens ordinarie löner böra vara bestämde och till sådane belopp, alt möjlig bergning derför kan erhållas, och alt deras öfrige lönefördelar må bero på sportler, som lagligen, och 1 mån af trafikationens betydlighet på hvarje ort, må tillfalla dem.
Till vinnande af enhet i sportelafgifterne, och reda i det nog intrasslade förhållande, som i denna väg uppkommit, genom saknad af allmänna föreskrifter, och derigenom att sportlarne gemenligen beräknats, dels efter häfdvunnen praxis, dels ock efter för serskilta orter och tillfällen uppgjorde stadganden, beslöt Genera ITulls ty reisen år 1825, alt uppgöra förslag till en ny allmän TullsportelTaxa, eller Expeditionslösen, och anbefallde derföre alla Tullkamrarne, att inkomma med uppgifter på de vid hvarje Tullstation vanlige medgifne sportlar.
Ett medelbelopp uträknades af desse olika uppgifter, och en Sporteltarilf uppgjordes och ingafs till Kgl. Majit, sorn i Nåder behagade deröfver höra Stockholms Handelssocietet, samt Dess
Den 3o December e. m. 445 och Rikets CommerceCollegium.
Hufvudsakligen instämde desse C01 poralioner i förenämde förslag.
Emedlertid fortforo de, dels på Författningar, dels på flerårig häfd, existerande sportlarne till Tullbetjeningen i Stockholm frivilligt utan klagomål, och i Götheborg, på grund af serskild stadgad öfverenskommelse emellan IlandelsCorpseu och Tullstaten derstädes.
Denna sednare utvägen, såsom den för ändamålet mest passande, försökte man, att genom Tullstyrelsens bemödande i de öfrige Rikets Kuststäder äfven få vidtagen; men då detta ej lyckades, utan klagomål och stridiga påståenden tilltogo, anhöll jag i underdånighet bos Kongl. Maj:t, att den föreslagne SportelTaxan måtte på försök stadfästas och införas, med tillåtelse för vederbörande trafikerande, att under tiden inkomma med de erinringar, hvartill de trodde sig finna anledning.
Detta bar Kongl. Maj:t Nådigst bifallit.
Stränga straffbestämmelser för förbrytelser mot denna författning äro äfven föreslagne, att af GeneralTullstyrelsen omedelbarligen utföras, och Styrelsen kommer således i ett hittills saknadt tillfälle, att ega ett bestämt lagstadgande för dessa grannlaga frågors behandling, och en laglig kraft för missbruks beifrande i detta ämne.
Motionairens yttrade önskan i detta afseende synes härigenom uppfyld.
Motionärens förslag, att förena Inrikes och Utrikes Tullbevakningen,later icke verkställa sig, 446 Den 3o December e. m. ehuru i sin princip ej origtigt, och detta af serskilta orsaker.
I Stockholm, derföre att göromålens mängd vid inrikesbevakningen och i synnerhet i och för Finska traficationen fordrar en serskilt BevakningsCorps, och en serskild Chef för den.
Att sammanslå inrikes- och utrikes-bevakningen och ställa dem under en Chef, har jag emedlertid varit betänkt uppå, för att vinna mera enhet i bevakningsanstalterne; men svårigheten, för att icke säga omöjligheten, att finna en man, som kunde stå i spetsen för begge, och uppfylla sitt kall i allo, har afhållit mig.
I Götheborg är det nära i§ fjerdingsväg emellan utrikes-och inrikes-bevakningsGorpsernes ståndort och verkningskrets, hvarföre ock de icke der kunna vara sammanslagne.
I Norrköping åter låter denna förening sig göra, och torde derföre komma å bane, när den, genom åtskillige svårigheters undanrödjande, hunnit beredas.
På alla andra ställen kan denna åtgärd icke komma i fråga.
Motionärens yrkande, att TullDomstolarne måtte afskafifas, är en fråga, som kommer att behandlas af de till Styrelseverkens reglerande nedsatte Committeer, och som jag är kallad till ledamot i den Committee, som blifvit organiserad, för att granska detta ämne, får jag, då ärendet der förekommer, tillfälle att utveckla min åsigt deraf.
I afseende på frågan nu, får jag Den 3o December e. m. 447 emedlertid äran upplysa, att TullRätterne .beslå, ej allenast af Tulltjensteman, utan äfven af lika många Magistratspersoner, och ehuru de förre sällan äro så qvalificerade i juridisk väg, att de undergått juridisk examen, liar jag dock af trovärdige Ledamöter i Öfver Rätter, som pröfva t TullRätternes Utslag, erhållit den upplysning, alt de ingalunda funnit desse UnderRätters domar mindre lagenlige och välgrundade, än andre UnderRätters af lagfarne
Domare beslutade och uppsatte Utslag.
Det är emedlertid angeläget, att Tulltjensteman icke skiljas ifrån TullRätterne, ty deras sakkännedom och bekantskap med Tullförfattningarne och med de i beslag tagne varors beskaffenhet, hvarom strid är, utgör alltid en nödig vägledning förmålens rätta pröfning, angelägne i synnerhet i de orter, der scientifika besigtningsman ej finnas, det vill säga, der fabriker saknas.
Deras bristande juridiska uppfostran synes mig icke mera förskräckande för rättvisan, än åtskillige af våra SlottsRätts-, KrigsRätts-, Rådhus- och KämnersRätts-Ledamöters, som ändock dömma i de grofsta brottmål; och för partiskhet för Kronans fördel har jag lika liten anledning alt misstänka dem, som jag saknar anledning att för motsatt partiskhet misstänka deras Colleger af Magistraten, om ödet skulle så foga, att någon stadsbo stod till rätta jför begånget Iurendrejeri eller begången tullförsnillning.
443 Den 3o December e. m.
Slutligen och beträffande Motionärens Åsigt om nödvändigheten af uppmärksam förvaltning i Tullverkets angelägenheter; så, i fall denna mening skulle vara föranledd af Motionärens vetskap eller supposition om något mindre rigtigt eller felagtigt handhafvande af Tullförfattningarne, får jag förklara, att om han, eller hvem som helst, som om slikt äger kunskap, derom vill lemna GeneralTullstyrelsen eller mig personligen benägen underrättelse, så skall skyndsam undersökning om sakens förhållande ej uteblifva, samt rättelse och ansvar ej saknas, om fel från Tullverkets sida är begånget.
Att misstag inom denna högst svåra och complicerade administration skola äga rum, så väl som i andra af mindre omfång, ja äfven i enskilta förhållanden, är en gifven sak; men om uppsåten alltid äro goda och modan ospard, kan ändock mycket godt uträttas, då sundt begrepp och någon erfarenhet understödja företagen.
På delta sätt kan hvar och en, äfven offentligen verkande man, bereda sig en belöning i sitt eget samvetes vittnesbörd, tillräcklig, om han är en stadig man, med inre sjelfständighet.
Hvarken öfverensstämmer det med min förmåga, eller är det nödigt, att, efter Friherre Åkerhjelm, ingå i några detaljer af ämnet; och jag anhåller således blott, att få fästa mig vid Den 3o December c. m. 44g ett, som jag tror, väsendtligt misstag i motionen, eller förmenandet, att Tullstyrelsen kunde förenas med CommerceCollegium eller med FinanceDepartementet.
Måhända vore sådant principenligt och lämpligt i ett nyorganiseradt Land, men här, hvarest lurendrägeriet ty värr, genom felagtiga författningar, kommit alt stiga lill en sådan höjd, som det nu liar, tror jag, att en serskild kraftfull Tullstyrelse erfordras, om enhet och alfvar skall råda i detta vigtiga administrativa Verk.
Chefen för FinanceDepartementet skulle omöjligen medhinna, alt äfven egna sig åt Tullstyrelsen; och att åter deri inympa collegiala former tror jag ej böra komma ifråga, då erfarenheten af en sådan Tullstyrelses skadlighet ännu bör vara i friskt minne.
Motionairens anmärkning, att GeneralTullDirecteurens lön är för hög, kan vara rigtig, om den jemnföres med andra Embetsmäns otillräckliga löner; men då jag tror, att principen för Embetsmäns aflöning, särdeles då det angår Chefen för ett Verk, hvarigenom Statens största intrader gå, bör vara att aflöna så, alt man kan hafva de största fordringar på en i högsta målto oegennyttig och kraftfull verksamhet, oberoende af alla ekonomiska omsorger, anser jag det cj vara rätt, alt vid i frågavarande löns bestämmande vara för nogräknad. 45o Den 3o December e. m. Herr Rosenblad} Bernhard:
Jag ber att få tillägga några upplysningar i afseende på förevarande af Friherre Åkerhjelm i öfrigt så väl utredda ämne.
I Preussen är Tullstyrelsen under Collegialform med i President och 8 Ledamöter, hvaraf dock den förre ensamt äger beslutande rätt, och Ledamöterne endast äro Rådgifvare och deltagande i förvaltningen.
Motionairens förslag, att tilldela Tullkammarföreståndarne någon viss procent af Tullinkomsterne, gillar jag fullkomligt.
Det är billigt, att desse Embetsman sättas i tillfälle att, utan för stora ekonomiska omsorger, uppfylla deras pligt som Familliefäder.
Om procent-beräkningen skulle medföra allt för stor olikhet, i synnerhet hvad beträffar Stockholm och Götheborg, så är det lätt bjelpt derigenom, att procenten göres hög för de små summorna, och efter en viss progression minskas för de större.
Att ställa Tullverket under CommerceCollegii styrelse, anser jag alldeles olämpligt.
Väl bar jag hört den Collegiala långsamheten i vissa fall berömmas, men här tror jag, alt den obestridligt vore högst skadlig, då Tull-administrationen onekligen fordrar skyndsamhet och kraft, om den skall uppfylla sitt ändamål.
Snarare skulle jag tro, att sedan JustitiaeDivisionen af CommerceCollegium blifvit indragen, hela Collegium kunde upplösas.
Fri - Den 3o December e. m. Friherre Anckarswärcl:
Fastän jag i så många delar med tillfredsställelse emottagit de upplysningar Friherre Åkerhjelm afgifvit å mina anmärkningar, anhåller jag dock, att få upprepa några punkter, hvari jag ännu ej anser mig vederlagd.
Angående personalen har Friherren medgifvit, att den i visst fall vore för stor och fordrade en reorganisation.
Jag har icke klandrat lönernes storhet i förhållande till personalen, men trott, att den sednare kunde minskas, och i föl jd deraf äfven aflöningen.
Med mycken tillfredsställelse har jag hort, att af de 8 DistrictsCheferne 5 redan äro föreslagne till indragning; och jag hemställer, om ej åt de 3:ne bibehållne kunde tillika uppdragas befattning med uppbörden å hufvudorterne.
Jag inser ännu icke hvarföre ej inspection öfver de smärre Tullkamrarne kunde anförtros åt Cheferne för de större.