Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om hela den i den enskilda ro» Deli 28 Augusti. rörelsen nu fästade summan af icke mindre än 100 millioner, genom ett väl inrättadl fondsystem, skulle från im mobil blifvit förvandlad till mobil, huru lätt skulle det i sådant fall ie.ke varit att inom landet erhålla de behöfliga millionerna; och hade man icke då haft räntan i behåll inom landet, i stället att den nu från eget hem måste vandra till främmande land !
Fondsystemets antagonister, i deras välmenande, men högst koitsynta ifver, vilja således störta oss i Utrikes skuld, den skadligaste af alla, rätteligen jemnförlig med den skuld, som göres af en enskild till en annan, för att undvika inrikes skuld, den lättaste bland alla, der högra handen betalar räntan till venstra handen af samma individ, nationen.
De vilja i sin kortsynthet, genom den åstadkomna omöjligheten att i nödens stund erhålla penningar annorlunda än medelst baneosedlars fabricerande, blottställa realisationens bestånd, och derigenom säkerheten af all enskild förmögenhet, hellre än att se möjligheten beredd, i annan mindre förstörande väg, att erhålla de för försvaret i nodens stund erforderliga medel; eller ock, hvad som är tusen gånger Värre, mäste de blottställa
Rikets bestånd för att upprätthålla realisationen!
Så kortsynta äfo de i sin välmenta ifver, och jag kan ej annat än djupt beklaga denna stora villfarelse, som i en kanske nära framtid kan medföra de bedröfligaste följder, såväl för Nationens välfärd som för Rikets sjelfbestånd.
StatsUtsk. talar om bristande tillgångar till de begärda anslagens fyllande; men hvad kan Utsk. veta derom, så länge de arne hufvudkällorna till förnuftig statsinkomst, tullock b r ä n n v i nsa fg i f t, icke äret afgjoida.
Af endast tull å colonialvaror skulle flera millioner ridr kunna erhållas.
Tullen å socker t. ex^ skulle kunna höjas från 2 till 12 sk. per skålp., utan att priset derföre biefve högre, äh hvad det varit för 10, 20 och 3o år sedan, då likväl ingen hördes klaga öfver sockerprisets öfverdrifnä höjd.
Socker utgör en af hufvudkällorna till andra Rikens statsinkomst af det enkla skälet, att artikeln i dess oraffinerade tillstånd är af så voluminös beskaffenhet, att den svårligen kan lureodrejas.
Den kan således bära hög tull, så mycket mera som den är erl öfverflödsartikel och sorn den deraf härflytande beskattningen fördelar sig jemnt och rättvist på consumenternas antal, utan att drabba någon mer, än han sjelf behagar.
Endast genom denna artikel, hvars import uppgår till 12 millioner skålp. om alet, skulle således en statsinkomst kunna vinnas af nära 3 millioner r:dr, hvarmed dels det behöfliga anslaget kunde fyllas, dels den mera tryckande directa beskattningen nedsättas.
Huru lätt skulle ej likaså flera millioner kunna erhållas, om brännvinstillverkningen beskattades enligt rationella grunder^ Brist på tillgång, så n Hi 42 33o Den 28 A ugusti. som orsak till anslagens afslående, kan jag således icke erkänna.
Vi skänka afven bort 200,000 r:drs beskattning om året, såsom ränta åt Banken, hvilka lätt kunde blifvit besparade, om realisationen blifvit verkställd enligt riktigare principer.
Man talar om den orimliga kostnaden för försvarsverket; men, mina Hrr, allt är relativt.
Den indelta Armeen t. ex. är dyr, relativt till den föga öfning den äger, för att utgöra stam till en talrik beväring; likasom man anser en stridshäst vara dyr, då den står i 11 § månader på stallet utan att röras och blott gör tjenst i i4 dagar.
Meri detta, mina Hrr, är icke stridshästens fel; det är deras, sorn calculera så illa, att de icke hellre gifva en million mer Om året för att äga en väl öfvad arme', än att gifva fem millioner för en, som icke är det.
Relativt till andra arméer är Sveriges underhållen för oändligen godt köp.
Större stater vill jag ej åberopa sorn exempel; roen nog måtte Sverige tåla jemnförelse med Sachsen, Wurtemberg, och Baden.
Dessa länders armeer kosta hvardera mer än hvad den Svenska kostar, boställen, torp, hemkall, rustningsskyldighet och allt annat inberäknade
På andra sidan Oceanen finnes en republik; JNordAmerika, sorn, utan att äga någon mägtig granne alt frukta och således utan behof af ett större försvarsverk, likväl derpå uppoffrar ej mindre än fyra millioner dollars om året, vill säga 10 millioner r:dr b:co, enligt hvad som inhemtas af hvarje års budget.
NordAmerika har dessutom en milis, som kostar 5 millioner dollars om året, vill säga 12^ millioner r:dr, så att NordAmerikas försvarsverk till lands kostar 22£ million om året, då Sveriges kostar 5.
Relativt till andra stater hafva vi således vårt försvarsverk för mycket godt köp.
Innan jag slutar, får jag bedja R. o. Ad. benäget tillåta mig ännu några allmänna reflexioner öfver vårt statshushållningssystem, såsom slutsatser af det föregående.
Vi äro behäftade med en beskattning, sorn, ehuru genom dess natur och ojemnheten af dess fördelning den mest tryckande af alla, ger som resultat nära intet till statsbehofvens fyllande.
Vi äga ett försvarsverk, sorn, genom sin natur att allena betunga jordbruket och genom uppstående ledsamma förhållanden mellan rust- och rotehållarne å ena samt befäl och soldat å andra sidan, är åtminstone det mest ellica nosa i Europa, utan att, i brist på öfning, gifva den säkerhet, som fosterlandet har skäl att vänta.
Vi äga ett finance- och bancosystem, det mest tryckande genom sitt åt Banken gifna dubbla monopolium att göra mynt och att bestyra om lånerörelsen (likasom Paschan i Egypten bestyrer om och monipoliserar ali handel i sitt land), utan att detta system likväl mägtar pro - Den aS Augusti. 331 cincera hvarken nödiga förlag till näringarnas bedrifvande eller tillgångar för statens behof.
Vi äga en Administration, sorn, bunden af otaliga former och nära oberoende af Styrelsens verkliga organer, ej tjenar till verktyg för deras bemödanden.
Vi äga en organism i Styrelsens högre spher, hvars enda drifkraft är reservation och sorn, likt skeppet med spända segel på torra marken, saknar sjelfva elementet att röra sig uti: magt, medel och anslag.
Vi äga en Representation, som, liknande forntidens machinerier, förnöter i friction hela sin kraft och, efter ett mödosamt arbete, lemnar qvar sorn resultat nära intet.
Vi äga en oeconom i.sk lagstiftning, som, i stället att bereda folkets väl, fördjupar det allt mer och mer i dryckenskap och, i följd deraf, i last och sedeslöshet.
Sådant, mina Hrr, är Sveriges samhällsskick.
Med djup smärta måste jag framställa den mörka taflan deraf samt utlöpa med Hamlet: ”There is some thing rotten in tlie state of Danmark!”
Detta ruttna, mina Hrr, måste afhjelpa?, om ej Sverige slutligen helt och hållet skall dignaj det måste det så mycket hellre, som den i öster sig väldigt resande coloss allt mer och mer närmar sig till våra kuster.
Han är väl ej så farlig, som man tror, ehuru tung dess stridsklubba må vara, blott man sjelf äger hjelm och harnesk och svärd; men dessa erfordras, mina Hrr, och Sveriges Ridderskap och Adel kan ej neka Sveriges söner vapen att sig försvara.
I denna öfvertygelse vågar jag begära ålerremiss af betänk, , och förenar mig för öfrigt med Frih, Palmstjerna i den dervid afgifna reservationen, hvars principer jag i alla afseenden delar.
Hr von Hartmansdorff, Au g. :
Bland de medel, som K. M. i denna dess nåd. propos. begärt, voro äfven anslag till universiteten och lill normalskolan för vexelundcrvisningen.
StatsUtsk, yttrar, att vid uppförandet å stat af de 4°oo r:dr, hvilka i sammanhang med regleringen af io:de hufviidtitelu blifvit föreslagna, alt utgå tili hvartdera af Rikets båda universitet, hade Utsk, fästat det vilkor, att all fråga om extra statsanslag för dessa läroanstalter skulle förfalla; och då det åt normalskolan för vexelundervisningen ifrågaställa anslag af i5oo r:dr bör, i Utsk:s tanka, kunna, om det linnes oundgängligt, åstadkommas roed förutvar. tillgångar, skulle denna punkt af K, M:s nåd. propos. icke föranleda någon ytterligare åtgärd å R.
Sits sida.
Jag får dervid erinra R. o. Ad., att blott 2 Stånd, detta och PrcsteSt.
, hafva bifallit de 4ooo r:drna åt universiteten; men att deremot de 2:ne andra nedsatt det till 2000 r:dr.
En inbjudning är visserligen från R. o. Ad. afgången, med begäran, att de sistnämnda måtte förena sig med dem, som bifallit 33 a Den iS Augusti. den högre summan, och 0111 så skei-, Ilar jag i detta hänseende intet att tilltigga, emedan jag troi- det vara förgäfves att försöka få mera; men i händelse denna inbjudning icke skulle bifallas, måste jag yrka, att hvad sorn blifvit nfprutadt de ordinarie anslagen måtte gifvas genom de extraordinarie.
Hvad de i5oo rrdrna beträffar, som blifvit begärda för vexelunderyisningens normalskola, tir.o de i detta ögonblick ännu njera behöfliga än för en tid sedan, dåinan hoppades It.
St:s bifall till de 2000 rplrna, som Frih, Hermelin föreslagit till lärares bildande.
Jfu har nian beklagligen förnummit, att det blott är delta Stånd, sorn beviljat dessa 2000 rsdr; men de andra hafva afslagit dem.
Denna skolas verksamhet att fortfarande bilda lärare åt andra är således inskränkt, och det blir derföre så mycket nödvändigare att fii de ifrågavar. i5oo rrdrna, hvilka voro beräknade till en belöning åt den eller dern, soin kunde utarbeta en tjenlig läsebok, hvilken kunde begagnas såsom någon ersättning för bristen på skickliga lärare.
I följd af hvad jag nu anfört, instämmer jag i begäran om återremiss.
Då äfven jag anhåller om återremiss af detta utlåt., skall jag icke tillåta mig något yttrande uti de rent militära frågorna; men jag skall deremot fasta särskilda anmärkningar dels vid Utsk:s sätt att behandla detta ämne och dels vid de principer, sorn Utsk. framställt.
Min behörighet härtill hemtar jag från mitt kall af representant, såväl som från min känsla, hvilken, då jag faste detta utlåt, ovilkorligen förde mig till detomdöme, att Utsk. behandlat Svenska försvarsverket med en liknöjdhet, som jag icke anser förenlig, hvarken med den närvar, eller komrnaude generationers rättmätiga fordringar, Jag skall afhålla mig från declarnationer och endast hålla mig vid sak.
Hvad först (Jtskts salt att behandla frågan angar, har jag deremot tvenne anmärkningar att göra.
Vid pröfningen af ett till antagande eller förkastande framstäldt förslag fordrar naturliga ordningen, att i första rummet förekommer qusestio an, och i andra rummet quaestio quo modo.
Detta urskiljande måtte väl svårligen kunna bestridas; men då jag ser, att Utsk., i trots af detta urskiljande, vändt opp och ned på frågorna och gjort den andra frågan till den första, har jag sökt att leda mig till orsaken till ett sådant förfarande; och det är med ledsnad jag förklarar, att jag icke kan begripa någon annan orsak till ett sådant behandlingssätt, än om jag skall antaga, att Utsk., i följd af en förut fattad föresats att säga nej, utan urskillning, till £:delar af hvad som begäres, känt sig i behof att uppfinna en pretext inför nationen att från andra frågan, förvandlad till den första, hemta ett skäl att afslå den hufvudsakliga frågan.
Nyttan af försvaret, med urskillning användt, måtte väl tillfalla icke blott vår generation, utan äfven kommande gene - Pcu 28 Augusti. 333 rationel1; och Utsk, har likväl skjutit ifrån sig all urskiljning af de anslag, som erfordras, den urskilning, sorn skall bestämma den andel, hvilken tillhör den närvar, generationen, neli den, smn tillhör en kommande.
TJtsk. har uppfunnit dea utvägen att lägga anslagen på bevillningen, för att äga en pretext att vid de särskilda punkterna säga: nej; det liar, så tili sägande, stängt sig inom en så trång krets, att det derifrån lånat sig en ursägt för detta nej.
Pen andra anmärkningen, jag har att göra vid Utsk:s sätt att behandla frågan, faller ändå starkare i ögonen.
I trögan om försvaret lill sjös har Utsk. beklagat sig deröfver, att någon plan icke blifvit framställd i afseende på den ena flottans behof framför den andras; men j stället för att göra, hvad Utsk, bort göra, nemi-, om planen saknats, begära densamma af Regeringen, har TJtsk. en bloc afslagit allt anslag för sjöförsvaret, ulan att ens göra Stånden reda för hvad som varit hegardt, utan att tillåta Stånden att pröfva, om behofven arn sådana, alt deras fyllande kan uppskjutas, eller icke.
Utsk, har undangömt dem och afstyrkt bifall till anslaget.
Detta behandlingssätt är ganska vådligt att tillåta; ty tillåles det en gång här, kan det tillåtas hädanefter i andra alseenden, och slutligen kan det måhända komma ända derhän, att det blir en grace att af Utsk, få veta, hvaruti frågan består.
Jag har nu gjort mina anmärkningar, hvad sättet att behandla frågan angår; och jag hegifver mig nu till principerna, hvilka, efter min tanka, blott framställa en brist af urskilning, som jag dock icke vill tillvita Utsk., men hvilken åtminstone vittnar om en besynnerlig liknöjdhet för fäderneslandets försvar, hvilket, i min känsla, vill säga detsamma som fäderneslandets oberoende och sjelfbestånd i en framtid.
När Utsk. således, af förenämnda orsak, företager sig att sjelf tillstänga utvägen för tillgångar, anför Utsk. tvenne grunder, i min tanka icke ens försvarliga, eller hvilande på en sund princip.
Den eria grunden ar den, att Utsk. finnér de begärda summorna så mycket mindre böra tillstyrkas, som flera äf de föremål, för hvilka extra anslag blifvit begärda, i produetivt hänseende, icke skulle vara af någon synnerlig nytta.
Men, ehuru visserligen försvaret kan sägas vara i produetivt hänseende nyttigt, emedan det är den produetiva förmågan, som fordrar försvar, kan jag likväl icke inse, hvarföre man till skäl försitt afstyrkande skall uppsöka en anledning, sorn icke hörer till frågan; ty det är egentligen för statens sjelfbestånd, sorn försvaret erfordras.
Det andra skälet lyder, sorn föijer; "Utsk. tror sig böra öppet uttala den öfvertygelse, att, i Rikets närvar, ställning, några betydliga uppoffringar för efterkommande icke böra göras i afseende på försvarsverkets iståndsättande."
Detta argument är väl det mest sophistjska, det minst lämpliga, som någonsin kunnat framställas.
K, M, har uti sin nåd. propos. aldrig hegart några uppoffringar för 334 Den 28 Augusti. efterkommande, utan det är just motsatsen, som K. M. begärt. K. M. liar föreslagit införandet af ett fondsystem, på det att efterkommande måtte komma att vidkännas bördan af de för försvarets iståndsättande nödvändiga utgifterna, i samma mån som fördelarna deraf komma dem lill godo; och nu svarar likväl Utsk,, att statens närvar, ställning icke medgifver några uppoffringar för efterkommande, ehuru sådant aldrig är ifrågastäldt, Det är således Utsk. sjelft, som vridit frågan derhän.
Jag begär, att Utsk. ville eftersinna detta vid afgifvandet af sitt slutliga utlåt., och att Utsk., somför Nationen står i ansvar försina handlingar, ville besinna, att om någon fara skulle uppstå, Utsk, inför Nationen står illa till boks, om det inledt
Svenska folket i glömska af sky 1— digheterna mot sig sjelf och sina efterkommande.
Jag begifver mig nu till några yttranden, som jag här hört, men vid hvilka jag likväl icke skall fästa mig annorlunda, än så vidt de kunna anses äga tillämpning till frågan, Man har sagt, att ett rådande missnöje eller obelåtenhet med Styrelsen borde föranleda nekade skatter, och att nekande af skatter utgör ett correcliv på Styrelsen, Till eder egen urskillning, till eder känsla för fäderneslandet, mina Ilrr, hemställer jag: grundad eller icke grundad, bör missbelåtenheten med Styrelsen, bör den gälla fäderneslandet?
Är det klokt att låta utländningen höra: vi bry oss icke om vält försvar derföre, att vi vilja hafva correctiver pä vår Styrelse.
Till deras fosterlandskänsla, hvilka framställt denna tanka, öfverlemna:- jag att bedöma, om man är qvitt sina förbindelser till fäderneslandet derföre, att man säger sig vilja hafva correctiver på Styrelsen.
Må hvarje ämne afhandlas för sig sjelf!
Må den känsla, som finnes, uttala sig !
Må missbelåtenheten frimodigt uttala sig; men må man ej säga, att jag skall glömma mitt fäderneslands försvar!
Aldrig kan en Svensk medborgare vara missnöjd dermed, att Regeringen vill försvara oss.
Skola vi dåneka Regeringen förmågan härtill af andra orsaker, hvilka jag, för min del, aldrig funnit giltiga?
Jag tror, att Nationen, som pröfva:- våra handlingar, icke brister i urskillning af hvem som talat för Nationens fördel, antingen den, sorn, gåsom ett correctiv på Styrelsen, velat neka densamma medel att uppfylla Nationens billiga väntan på ökade garantier för fäderneslandets sjelfbestånd, eller den, sorn säger:
Vi äro missbelåtna med vår Styrelse, och derföre bry vi oss icke om Rikets försvar.
Nej, mina Hrr! må Styrelsen ansvara för sina handlingar; men må det blifva en fråga för sig, och må vi ej neka fäderneslandet, hvad som fordras till dess försvar!
Dessutom, när man här nekar fondsystemets införande af omtanka för efterkommande, månue man har besinna!:, hvad efterkommande skola tänka härom?
Om efterkommande finna sina gränsor blottställda och finna sig utan förmåga att försvara dem, tacka de då val denna riksdag
Den 28 Augusti. 335 för elen förmenta omvårdnad om efterkommande, sorn visade sig uti bestridandet af nödiga medel för betryggandet af fosterlandets fortvarande sjelfständighet?
Jag anhåller hos Utsk., att det ville, med en sann medborgerlig känsla, gifva oss ett annat utlåt., och slutar med livad jag började, nemi. att anhålla om ålerremiss af utlåt. lii- Dalman, Wilh. Fredr.:
Då jag täger mig friheten yttra mig öfver detta utlåt., får jag förutskicka den reservation, alt det visseldigea icke är med något slags anspråk att uti de t ail förstå de ämnen, hvilka derför äro föremål, utan blott för att ådagalägga min enskilda öfvertygelse jemte de allmänna grunder, från hvilka jag utgår vid bedömandet af Representationens rätt och pligt att bevilja anslag äfven för militära behof.
Jag kan då i lörsta rummet icke annat än godkänna de grundsatser, som ledt Utsk. till alla möjliga besparingar.
Jag har flera gånger upprepat, och jag har äfven framlagt facta derpå, att Styrelsen icke på det sätt, som, efter min Öfvertygelse, landets försvar och folkets rättigheter fordrat, hushållat med de vid sista riksdag beviljade extra anslag; och att Styrelsen ofullständigt uppgjort planerna för Rikets försvar torde, bland annat, bevisas deraf, att Styrelsen vid förra riksdagen icke var i ti 11 fa
I fe att bedöma försvarsverkets behof säkrare, än att hon trodde dessa behof kunna fyllas med de medel, som då fordrades, men hvilka nu visat sig behöfvas till fördubblad! belopp och nästa riksdag troligen i lika progression.
StatsUlsk. har åtnöjt sig med att afstå en del af de begärda anslagen, visserligen på goda skäl; men jag tror, att ändå bättre kunnat anföras och att, 0111 dessa blifvit tillämpade, Utsk. skulle kommit till slutföljden af afslag å alia extra anslag.
Bland sådana skäl synes mig elt ganska vigtigt vara förbisedt, det nemi.: att vi icke från E_egeringen fått mottaga någon detaillerad plan, ang:de användandet af de fordrade summorna.
Vi hafva väl fått veta, att så och så mycket skall anskaffas, och att detta skall kosta så och så mycket; men sjelfva försvarsplanen, som man dermed vill utföra, är oss obekant, och vi äro således ej i tillfälle bedöma, huruvida anskaffningen är ändamålsenlig och behöflig.
Sålunda har man t, ex. ej underrättat Nationens representanter om, huru mycket Carlsborgs fästning redan kostat och hvad som till dess fullbordan ytterligare erfordras.
Enahanda är förhållandet med Stockholms avenuer.
Innan en sådan plan blir för Representationen framlagd, och Representationen blir i tillfälle att bedöma, huruvida den tilläfventyrs är riktigt uttänkt eller i för stor senia tilltagen, synes mig Representationen ej böra bevilja, hvad som begäres.
Det är visserligen sannt, att åt en Regering, för hvilken folket har förtroende, öfverlemnar folket med full tilli t äfven sådana statsanslag, hvilkas speciella användande kom - D c n 28 August 1. mer att bero af Regeringens insigt oell förstånd; men i samma mån sora Styrelsen icke gör sig förtjent ivf ett sådant förtroende, i samma mån ökas anspråken hos folkets representanter alt noga se sig före i allt hvad de bevilja.
St. vid denna riksdag, hvilka man åtminstone tillsvidare är skyldig alt anse såsom representerande folket och som man ej synes kunna till sitt lynne förebrå någon alvoghet mot Styrelsen, likväl vid flera tillfällen ådagalagt, att Styrelsen sjunkit i Nationens förtroende, och att de ansett strängare controller nödvändiga för de anslag, de beviljat.
Utgående från denna synpunkt blir det lätt förklarligt, hvarföre man icke utan noggrann detaljkännedom vill bifalla de ifrågavar. anslagen.
Om SlatsUtsk., såsom det efter mitt omdöme bort göra, förutskickat det betänk., som fjtsk. lofvar oss ang:de användandet af de vid sista riksdag beviljade extra anslag, hade vi derigenom fått en ledning, en säkrare basis alt döma efter.
För min del har jag väl nog fullständigt underrättat mig om förhållandet för att bestämma mitt eget omdöme i frågan; men för dem, som icke haft tillfälle dertill, måste detta bestämmande blifva mera svårt.
De, som hysa fullt förtroende till och en lefvande beundran för vår närvar.
Administration och dess hushållningssystem, måste naturligtvis, lika med Frih. Boye, för fäderneslandets fiende anse hvar och en, sorn ej beviljar allt, som begäres; men om de med opartiskhet och lugn vilja ingå uti en detaillerad granskning af delta hushållssystem, skola de tilläfventyrs stadna vid Samma öfvertygelse, sorn jag hyser, nemi. att inga flera anslag böra beviljas, förrän Styrelsen visat sig hushålla bättre med hvad den fått.
Jag kari icke frångå den öfvertygelsen, alt då Styrelsen icke visat sig hafva användt redan erhållna medel till företrädesvis angelägnare ändamål, utan låtit dessa sednare stå tillbaka för flärdfuila, mindre nödvändiga, hon ej heller gjort sig förtjent af anslag hvarken i ena eller andra afseendet, helst då Representationen icke är i tillfälle att bedöma hvarken nyttan eller nödvändigheten af sådana anslag, innan Styrelsen här, såsom i andra länder, öppet och ärligt för Representationen framlägger sina planer i afseende på försvarsverket.
Jag har både uti tidningar och andra skrifter läst åtskilligt om systemet att försvara ett land genom fästningar, och jag har dervid funnit män af erkänd omdömesförmåga och stort Europeiskt rykte, som icke ansett fästningar synnerligen tryggande för landets försvar, åtminstone icke sådana fästningar, sorn här äro i fråga att med millioners uppoffringar sammanbygga.
Napoleons och. de Allierades krig, ja, hela den sednare krigshistorien halvisa t, att man ganska beqvämt gått förbi fästningarna och tagit in landet; och den sednare krigshistorien lärer icke kunna framte ett enda exempel derpå, att en fästning, som blif - Den 28 Augusti. 337 blifvit anfallen, i längden kunnat försvara sig.
Då t. ex.
Antwerpen, den starkaste fästning i Europa, belägrades, kunde man beräkna dagen, ja timmen, när fästningen skulle kunna tagas.
Det ligger icke inom min förmåga att bedöma detta militäriskt; men saken förtjenar att framställas till discussion, på det skälen må fullständigt utvecklas, hvarföre Styrelsen nu antager ett system, som synes vara aflagdt i hela Europa.
Man har sagt mig, att åtskilliga af de befästningsarbeten, som blifvit påbörjade vid Carlberg, måst förändras eller raseras, och att den en gång uppgjorda planen för Stockholms befästande—om ens någon sådan funnits — befunnits så ändamålsvidrig, att en annan redan måst sältas i dess ställe, hvilket bevisar, huru angeläget det är att pröfva sjelfva planen, innan man beviljar medel till dess verkställighet.
StatsUtsk. har här af en värd talare fått uppbära de skarpaste förebråelser för den brist på fosterlandskärlek, Ulsk. ådagalagt genom alt vägra anslag.
För min del tror jag, att Utsk. i stället förtjenar M. o. Ad:s bifall för det sätt, hvarpå Utsk. behandlat ämnet.
Det måste vara StatsUtskts, såväl som hvarje representants första skyldighet att tillse, huruvida de anslag, som önskas, gro nödvändiga, och huruvida folket förmår bära dem.
Man må kasta utgiftens största tyngd på den närvar, generationen eller på efterkommande, så är det likväl en börda, som kommer att trycka folket, och det sednares förmåga att bära den måste således i främsta rummet komma under pröfning.