Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ar egentligen ang:de det sednare alternativet, som olikhet i åsigter äger rum.
EJr Lefren:
Den ena åsigten är för instämmande i allo uti PresteSt.-s tanke, och den andra synes mig innebära ett fullkomligt instämmande uti BorgareSt:s mening.
Det synes mig således vara rättast att proposme blefve till instämmande med det ena eller andra af dessa Stånd.
Jag gissar att Hr Frih. o. Landtm, äm nade förekomma mig deruti, att det vanliga bruket är det att framställa propos:na i den ordning, hvartill Utsk:s eget meiii. gifver anledning.
Hr Lefren: Hos R. o. Ad. har tinder de 14 år, som j.ig haft äran att bevista deras ölverläggningar, Landtm, alltid behandlat grundlagsfrågor så, att aldrig någon propos. blifvit lemnad till bifali eller afslag å Coust.Utsk:s förslag, ulan på de särskildta förslag till gemensam tanke, som dervid blifvit framställda, och så torde äfven nu böra tillgå.
Då under discussionen an märkn:r blifvit gjorda, och påståenden blifvit framställda, atl R. o. Ad. mätte såsom sin gemensamma tanke förklara, å ena sidan alt instämma i PresteStts beslut, och å den andra sidan i BorgareSt:s, så torde väl det naturligaste vara att dela proposm i tvänne delar och icke i flera.
Det synes mig som om en onödig tvist nu hade uppkommit om huruvida propos. skall framslällas särskildt på instämmande i PresteStls beslut, som underkänner begge de af Coust.Utsk. inlemnade allernaiiver, och särskildt på BorgareStts, hvilket underkänner endast det ena af dem, eller 0111 propos. skall göras särskildt på hvart - 38a Den 24 April e. ra. dera af de alternativa förslagen.
Begge metoderna leda till enahanda resultat.
Jag erkänner föröfrigt, att jag delar Hr Hjertås mening, att man, i fråga om sådana propos:rsom denna, bör distingera dem efter sakerna och icke efter de Stånds benämningar, hvilka beslutat i frågan, d. v. s. att man icke i propostn säger att man instämmer i PresteSt:s eller BorgareSt:s tanke, utan att man utsätter hvad man beslutar.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, alt det blifvit hegardt att propos. först borde framställas i afseende på det första förslaget, som Utsk. i sitt mern. afgifvit; under discussionen hade blifvit yrkadt, alt R. o. Ad. rör:de denna del skulle fatta enahanda beslut, som Preste- och BorgareSt:n fattat, att nemi. ogilla detta förslag; hemställande nu alltså Hr Landtm,, om R. o. Ad. behagade antaga såsom dess gemensamma tanke, att det i Const.Utsk:s nu föredragna mern. först afgifna förslag ogi I las.
Hr Landtm, hemställde derefter, om, på sätt under discussionen äfven blifvit yrkadt» R. o. Ad. behagade förklara såsom sin gemensamma tanke, att de i den framställda förändrade lydelsen af 5 §:n i3 mom.
Tryckfr.förordn. föreslagna förändringar icke äro bland dem, som 81 §:n Reg.- F:n benämner högst nödiga och nyttiga.
Riopades starka ja, blandade med nej.
Jag hade visserligen helst önskat, att R. o.
Ad; kunnat bifalla det första alternativet; men då ingen här talade för detsamma, så förenade jag mig med Hr Hjerta i begäran om bifall till det sednare.
Då nu emedlertid Ståndet instämt i PresteSus beslut och således derigenom afslagit båda alternativen, återstår för mig ej annat än alt deremot reservera mig.
N:o 98, med förslag till ändring af Riksd.Ordn:s § 5g och Tryckfr.förordn:s § 2 mom. 4- På begäran af Hr Lefren, Joh. Pehr, upplyste underl.
R idd.Secret., alt Preste- och BondeStm godkänt förslagen till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; BorgareSt. hade återremitterat förslagen pag. i4 °ch i5 till tillägg eller blifvande 1 mom. af 5g §:n Riksd.Ordn. och till ändring af 2 §:n 4 morn.
Tryckfr.förordn., med för klarande af Ståndets gemensamma tanke, att berörde förslag, såsom hvarken nödiga eller nyttiga, ej kunna af Ståndet godkännas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men hade antagit att hvila till nästa riksdag
Den a4 April e. in. 363 forslaget pag i5 och i6 om tillägg i de Ivänne sista perioderna af Riksd.Ordn;s 5g § förvandlade till ett 2 moment.
Utsk:s båda i det nu föredragna mern. framställda förslag blefvo af R. o.
Ad. godkända till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 27 sistl.
N:o 99, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. om ändring i 87 §:n Reg.Ftn, förklarade Hr Frih. o.
Landtm., att frågan, lill följe af föreskriften i 81 §:n Reg,F:n, komme att hvila till nästa riksdag.
Föredrogs ånyo BancoUtsk:S den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o i5g, i fråga om belåning af adier och publika papper.
Vid ifrågavar. utlåt, får jag göra följande anmärkningar: 1:0
Bland hypolhek, som få belånas efter go proc. af capitalbeloppet, uppräknas bruksägares samt Skånska hypotheksföreningens obligationer med proc. ränta och deröfver.
Då Utsk. lili förutgående betänk.
N:o i58 tillstyrkt uppköp för bankens räkning af så väl dessa föreningars på längre lid ställda obligationer, som af dylika ’’af sådana Svenska hypolheksförenitigar, hvilka hädanefter på likartade grunder med de begge förstnämnda kunna bildas och som blifva af K. M. i nåder stadfästade, samt af bancofullmäktige finnas innebära nödig säkerhet,” så måste man antaga att det endast varit en tillfällig inadvertens, som vållat att Utsk. ej tillstyrkt belåningsrält för samma papper, som ansetts nog säkra för alt kunna inköpas af banken. 2:0
Derjemte och då otvifvelaktigt i annat fall fonden för publika papper, särdeles vid vissa tillfällen likasom nu, skulle blifva föga begagnad till mehn för den beräknade rörelsen, torde lånerätten böra utsträckas till flera papper.
Riktigast vore måhända att lemna pröfningen åt bancostyrelsen.
Men om man ej vill delta, föreslår jag alt följande fullkomligt goda papper måtte belånas efter go eller åtminstone 80 procent: a) Stockholms stads
Drätselcommissions obligationer, i afseende å hvilka jag åberopar
Hr Stuarts reservation. b) Götha canalbolags med proc:s ränta och bestämd amortering försedda obligationer.
Sedan detta bolag numera efter försäljningen af Motala verkstad I iq v idera l ali annan skuld, äro dessa papper, hvarå årsräntan betalas på dagen, och som elter hand i stadgad ordning och som till säkerhet utom fast egendom, afkastande 334 Den ^4 April e. m. halfva räntebeloppet, äger hela Götha canal, otvifvelaktig! ganska goda papper.
N:o i5g blef derefter af R. o. Ad. återremitteradt.
Lades på bordet nednnnämnda från Utsk:n inkomna mem:r och utlåt.n, nemi. från StatsUtskottet: N:o 489, I anledn. af. åter remiss å utlåt.
N:o 427j N:o 496) i anledn. af Krigskommissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängdt arrende å Starby kungsgård; Stats- samt Allm.
N:o 189, i anledn. af erhållna återremisser utaf betänk.
N:o io5; N:o 190, med förslag till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, rörrde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande; BancoUtskoctet: N:o i65, i anledn. af H.
PresteStts återremiss å Ulsk:s mern.
N:o 1495 N:o 166, till svar å gjorda anmärkntr vid Utsk:s under N:o i32 afgifna utlåt., med förslag lill ändring af § 229 uti nu gällande bancoreglemente.
Ad. åtskiljdes kl. till 11 om aftonen.
Onsdagen den a8 April 1841.
Justerades 11 prot.utdr. för den 24 dennes e. m.
Justerades pleni-prot. för den 18 sist).
Först i går fram på dagen kom till min kännedom, att min motion, anglde Barthelemy fondens utredning, i stället för att blifva remitterad till StatsUlsk., har blifvit remitterad till Ekon.Ulsk.
Den borde D c n 28 A p r i I f. m. 385 borde i min lanke lika litet tillböra det ena, sorn det andra af dessa begge Utsk.
Af Ridd.Secret:n erhöll jag i går den upplysning, att motionen ej blifvit remitterad till StatsUtsk. på den grund att förvaltningen af denna fond, jemte dess disposition år 1812, blifvit lill K. M. öfverlemnad, och att således inga räkenskaper vidare kunde infordras.
Min mening, då jag nyttjade uttrycket revision, var egentligen att anmoda StatsUtsk. att nagelfarande genomläsa de hvarje år ingående und. berättelserna och att i anleda, deraf yttra sig, huruvida de af 1812 års StatsUtsk. föreslagna och af R.
St. antagna villkor blifvit uppfyllda.
Ekon.Utsk. skulle endast kunna yttra sig öfver huruvida medlen blifvit använda till öns bästa.
Detta torde blifva en sednare åtgärd; men det första vore att af StatsUtsk. få ett yttrande, huruvida det villkor, som af R.
St. blifvit föreskrifvet, blifvit uppfyldt.
Jag kan naturligtvis icke bestrida remiss till Ekon.Utsk., men får ödmjukast anhålla att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på, att denna motion äfven måtte remitteras till StatsUtsk. och att min reservation af den r3 Febr. måtte få såsom bilaga åtfölja remissen.
Jag får således vördsamt anhålla om propos. på denna remiss till StatsUtskottet.
Med anledn. af den siste värde ledamotens yttrande, får jag upplysa, att betänk. rör:de den ifrågavar. motionen föredrogs i förrgår inom Ekon.- Utsk., samt alt Ekon.Utsk., som ej kunde tillstyrka någon åtgärd i anledn. af densamma, då hvarken målet eller motionens ordalag voro sådana, att någon åtgärd af Ekon.- Utsk. deraf kunde föranledas, har, på grund af detta förhållande, i vanlig ordning återskicknt motionen till Ståndet.
Jag förnyar min anhållan, att Hr Frih. o.
Landtm, täcktes göra propos , synnerligast med anledn. af hvad Frih.
Hamilton nu anfört, alt motionen matte remitteras till StatsUtsk.
Jag vill utesluta ordet revision och endast anhålla att Utsk. ville nagelfarande genomläsa handlingarna och efterse om det villkor blifvit fullgjordt, som R.
St. föreskrifvit.
Jag vet visserligen, att det är ovanligt alt remittera reservationer, men anhåller dock att den af mig i denna fråga afgifna reservation måtte såsom en bilaga få åtfölja motionen, emedan motionen ingenting säger utan denna bilaga.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., vid föredragningen af HrBrummers motion, remitterat den till Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk.; R. o.
Ad. hade förmodligen vid det tillfället funnit att ärendet icke vore något bland dem, som enligt 3o §:n Riksd.Ordn. hörde till StatsUtskrs handläggning, utan hade R. o.
Ad. begagnat den rättighet, som 34 §:n Riksd.Ordn. gifver hvarje Stånd, att remittera 24 H. 49 386J
Den a8 April f. m. till Allm.
Besvärs- och Ehon.Utsk. sådana mål, som icke höra lill något vissi bestämdt annat Utsk. R. o. Ad. behagade finna, alt då, i öfverensstämmelse med Frih. Hamiltons anmälan, Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. inkommer till R. o. Ad. med ett utlåt., som utvecklar de skäl, hvarpå Ulsk. ansett sig icke böra upptaga detta mål, Ståndet då torde komma i tillfälle alt besluta, om, på de skäl Utsk. framställt, motionen bör remitteras till ett annat Utsk., eller Ståndet anser den böra lill Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. återlemnas; att nu framställa propos. om motionens remitterande till ett annat Utsk., än det lill hvilket R. o. Ad. förut remitterat den, vore att upprifva ett redan fattad t beslut, hvilket icke kunde ske, hvarföre
Ståndet behagade finna att Hr Brummers nu gjorda anhållan borde blifva föremål för öfverläggning i sammanhang med det mern., som från Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. vore att förvänta.
Till pröfning företogs Banco- och LagUtsktns den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mein.
N:o 8, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStin fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskrns i utlåt.
IST:o 5 afgifna förnyade förslag lill lag för enskilda banker. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis föredragas. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, g, 10, 11, 12 och 13 §§:ne.
Utskrns yttranden godkändes. 1 4 § : n. B. o. Ad. antog inbjudningen och godkände yttrandet i öfrigt. 1 5 §:n, 1 mom.
Jag anhåller vördsamt att få veta hvad beslut de tre öfriga Stånden fattat i denna §, i händelse något af dessa Stånd skulle hafva frånträdt sitt förra beslut.
R id d.S ecre t. tillkännagaf , alt PresteSt. vidblifvit sitt beslut i afseende på delta inom., och således afslagit inbjudningen; Borgare- och BondcSt:n hade ansett Utskrns yttrande i denna punkt icke erfordra någon åtgärd.
Här har den casus inträffat, att 2:ne Stånd, nemi.
Bonde- och BorgareSlm, stannat i ett och samma beslut, samt R. o. Ad. och PresteSt. i ett motsatt.
Efter de grundsatser, hvarom vi nyligen voterat, hafva de 2:ne sistnämnda Stånden blifvit ense om i4 dagars respit, då deremot de förstnämnda 2:ne Stånden icke antagit denna tid.
— Jag hemställer vördsamt, om icke R. o. Ad. skulle finna skäl vidblifva sitt beslut i delta afseende, och inbjuda de öfriga Stånden att ingå på dessa 14 dagars respit, emedan detta är i min tanke den aldravigtigaste åtgärd i hela privatbankla - D« a 28 April l. ra. 33; gen.
Kommer denna § att stå qvar oförändrad, enligt förslaget, så torde ingen privatbank vidare uppstå.
Jag anser mig skyldig böra reservera dessa 14 dagar ål privatbankernes direclioner, emedan denna tid af i4 dagar är alldeles nödvändig, i händelse man vill att några privatbanker skola finnas med dugliga och oberoende directeurer.
Hr Lefrdn, Joh. Pehr:
Äfven jag anser att R. o. Ad:s beslut icke saknar god grund; men då R. o. Ad. ensamt har stannat i detta beslut, så torde det kanske vara skäl att ingå på inbjudningen, hvilket jag under dessa förhållanden vågar tillstyrka, helst denna lag synes vara behäftad med så många svårigheter.
Med den sista värda talaren instämmer jag, att det är föga värdt alt försöka genom en sådan inbjudning, som Hr Aminoff föreslagit, åstadkomma en i sig sjelf obetydlig förändring, då författningen i öfrigt har så många brister, synnerligen som en sådan åtgärd äfven skulle föranleda en liten tidsutdrägt i målets afgörande, då detsamma likväl bör före riksdagens slut öfverlemnas till K. M., sedan det förut varit hos Högsta Domstolen, som deröfver äger att yttra sig.
Jag får derföre afstyrka det af Hr Aminoff gjorda förslag.
Hr Aminoff: Om R. o. Ad:s majoritet skulle finna alt ingen inbjudning bör äga rum, så anhåller jag, alt R. o. Ad. åtminstone vidhåller sitt förra beslut.
Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. den af Utsk:n rör:de i5 §:n i mom. gjorda inbjudning.
Jag försummade min rätt alt begära votering, och får nu derföre till prot. nedlägga min reservation emot det beslut, som nu blifvit fattadt. i 5 § : n, 2 mom.
Inbjudningen antogs. i 6 §:n.
Den inbjudning, som nu är i fråga, står i bestämd öfverensstämmelse med den, som R. o. Ad. nyss i i5 §:n vidtagit, och således torde R. o. Ad. finna att äfven denna inbjudning bör till följe deraf antagas.
Uppå derefter framställd propos. blef inbjudningen af R. o. Ad. antagen. 17, 18, 19 och 20 § §: 11 e , samt yttrandet om penningebeloppens utförande i 1 : d r kurant, i händelse denna valör b lifver af K. M. såsom 111 y 111 e n h e t antagen.
Utskms yttranden godkändes.
Ut skins hemställan rör:de sättet för kungö - 388 Den a8 April f. m. rendel af förklaringen r ö r: d e 1824 ® i s kung ör e I s e.
Utskuis förslag bifölls.
Ånyo föredrogs Allin.
Besvärs- neli Ekon.UlsK:s den 29 sisll.
Mars oell den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N;o i38, i anledn. af väckta motioner örn presterskapets aflöning.
Hamilton, Hugo, begärde underrättelse om de öfriga RiksStcns beslut i denna fråga.
Ridd.Secret. lillkännagaf, att Preste.St. ogillaL betänk, såsom öfverflödigt, helst K. kungörelsen den 3 April 1816 angtde öfverenskommelse!- om presträttigheter, K. förklaringen öfver vissa delar deraf den 12 Nov. 1819 och K.
M:s cirkulär till Dess l5ef:h;de och Consistoriel 11a af den 28 Maj i83o, it hy fall innehålla för ändamålet nödiga föreskrifter; Borgare- och BondeSttn hade bifallit betänkandet.
I sammanhang härmed föredrogs äfven BondeSlts inbjudning till instämmande i Ståndets genom bifall till betänk. fattade beslut.
Jag kan icke annat än beklaga, alt PresteSt. ansett detta betänk, vara så alldeles öfverflödigt.
Utsk. har sjelft upplyst, att de af Preste.St. citerade författningar finnas, och att de äfven på åtskilliga ställen varit satta i verksamhet, men att de icke ännu gjort tillfyllest, synnerligen derföre, att de icke i någon allmännare grad kunnat träda i verksamhet, ty de föranleda dagligen obehag emellan själasörjaren och hans församling.
Delta kunde undvikas, örn man en gång för alla stadgade en regel, hufvudsakligen i de tvänrie punkter, sorn betänk, vidrör, hvarigenom presterskapet skulle blifva befriadt ifrån att uppbära sina löner på ett så förhatligt sätt, som de nu måste göra.
Jag tror således, att PresteSt. hade utan något slags förnäraträdande af deras privilegier och rättigheter kunnat bifalla detta betänkande.
Det innehåller först och främst att comministers- och klockarelönerne, ulan någon rubbning af deras nuvar. belopp, må efter fördelning på alla hemmanen inom församlingen af deni utgöras efter förmedladt hemmantal.
Då missförstånd hafva uppstått genom den gamla författningen och dessa kunna afhjelpas genom en så enkel föreskrift som denna, hvilken jag för min del anser vara riktig, så hoppas jag att densamma måtte af R. o.
Ad. gillas.
Den sista punkten åter handlar om förändring af sättet för likslois utgörande, så att, der ej annorlunda finnes stadgadt eller särskild öfverenskommelse är träffad, denna afgift bör till vederbörande pastor utgöras med ^tdels proc. af den allidnes behållna qvarlåtenskap, enligt Den a8 April f. m. 38g bouppteckning; dock atl en dylik afgift aldrig må öfverstiga ett belopp af 5o r:dr b:co.
Jag tillstyrker att denna punkt afven inåtte bifallas, såsom den föregående, och att man derigenom går BondeSt-.s inbjudning till mötes.
I händelse icke 2:ne
Stånd redan hade bifallit och ett Stånd afslagit delta betänk., så hade jag begärt återremiss på detsamma i anledn. af de tvänne tillstyrkanden, som deruti finnas, nemi. det första, ang:de comministers- och klockarelönernas bestämmande för framtiden, att fördelas på församlingarnes medlemmar efter förmedladt hemmantal, och sålunda utgå till det belopp, som de hittills utgjort.
Det måste vara kändt oell borde äfven varit Utsk. bekant, att genom nya fabriksanläggningar en stor massa af menniskor samlas på vissa punkter, hvarigenom göromålen för ifrågavar. tjenstemän, på sådana punkter, blifva förökade, och då måste det väl vara billigt, att äfven lönerna för dem höjas, hvilket är händelsen, så länge 1681 års förordning tillämpas, men hvilket ej skulle komma att ske, i händelse detta förslag antoges och K.
M. dertill gåfve sitt samtycke.
Hvad åter beträffar den sista punkten, så hade jag önskat, att Utsk. tillstyrkt upphörande af likstol, hvilken eljest ganska väl kunnat åtfölja de öfriga jura stolae och försvunnit, i händelse en convention rörtde dessas förvandling till bestämda afgifter blefve fastställd.
Likstol har utgjort i Sverige, ifrån 32 sk. i Westerbotten ända t. o. m. värdet af en ko i vissa provinser, dock så alt denna afgift äfven inom samma provins varit mycket olika.
I sednare åren hafva couventioner blifvit fastställda i de orter, der de blifvit begärda, och dervid har likstoln vanligen blifvit beräknad att utgå efter en half proc. på värdet af hvarje ko.
Om nu icke 3:ne
Stånd redan hade afgjort della betänk., så hade jag, på sätt jag förut nämnt, begärt återremiss delaf, för alt på en gång i den skrifvelse, som ifrån R.
St. kommer att till K. M, afgå, få bort allt hvad som rör jura stolae och således blifva af med alla dessa olämpliga afgifter lill presterskapet samt i dess ställe få en bestämd afgift af hvarje hemman.
Det linnes t. o. m. orter, der dessa aflöningar till presterskapet utgöras genom offer, som i sjelfva kyrkan under gudstjensten frambäras.
Allt sådant är rent af ett oskick— om jag sä får uttrycka mig, — som skadar religion, andakt, lärare oell åhörarne; men i det skick, hvaruti saken sig nu befinner, har jag ej någonting att tillägga, utan öfverlemna!' åt R. o. Ad. att besluta om det kan vara skäl att bifalla eller afslå detta betänkande.
Hr L e fien, Joli.
Jag önskar visserligen, att dessa öfverenskommelse!', hvarom nu är fråga, matte kunna ti11väbririgas inom församlingarna, men frågan är ömtålig, emedan individers rätt och presterskapets aflöning i allmän - 3go
Dac 28 April f. tu. het derpå heror, och mig synes att i en lid, då syftningen ganska tydligt visar sig vara, att hafva alla bemödanden osparda att i möjligaste måtto frånrycka presterskapet deras lagligen tillkommande löneförmåner, så synes mig vara klokast att småningom gå till väga med denna reform, som redan börjat och sorn på grund af den K. förordningen dagligen fortgår, om också icke så hastigt, som önskvärdt vore.
Erfarenheten visar, alt öfverenskommelse!' beständigt göras, och mig synes således billigheten fordra, att man icke påskyndar denna reform till inskränkning i presterskapets aflöning, och då nu PresteSl. afslagit betänk., så anser jag, alt R. o. Ad. borde i detta fall förena sig med berörde Stånds beslut, och ej biträda det alltför starka mouvement, som nu för tiden söker göra sig luft och som äfven i denna fråga visat sig.
Jag anhåller derföre vördsamt, att R. o. Ad. ville lika med PresteSt. afslå detta betänkande.
Den siste talaren har i detta betänk, velat se spår af ett alltför starkt mouvement i frågan om presterskapets lönevillkor.
Jag anhåller att den värde talaren ville visa hvar något spår dertill finnes.
Motionärer hafva väckt frågor af sådan beskaffenhet, men dessa hafva af Utsk. blifvit afslagna.
Det har blifvit yttradt, att billigheten skulle fordra att man icke påskyndar denna reform till inskränkning i presterskapets lönevillkor, utan att man borde öfverlemna till PresteSt att derom besluta, samt förena sig i dess beslut; men jag tror att man kunde med all billighet, och utan att förnärma PresteSt., antaga detta betänkande.
Det måtte ieke vara något mouvement, alt söka borttaga sådana uppbörder, hvilka åstadkomma hat emellan classer af medborgare, synnerligen då det är fråga om religionslärare och deras åhörare.
Är detta ett mouvement, så är det ett mouvement, lill hvilket jag gerna räknar mig, och anhåller att R. o.
Ad. ville bifalla Utsk:s betänkande.
Hr Lefre'n: Hvad beträffar den sista punkten, rör:de likstol, så är förhållandet, så vidt jag vet, sådant, att det blott är de förmögnare och rike, som få gagn af den förändring, hvilken här blifvit föreslagen, och alldeles icke de fattige; ty då maximum här blifvit bestämdt till 5o r:dr b:co, så inträffar, alt om också en person finnes inom församlingen, som äger några millioner, så betalar lian icke högre likstol än den, för hvilken 5o r:dr utgör ^.-dels proc. af hans behållna qvarlåtenskap.
Att detta ej är rättvist torde en hvar finna.
Den moraliska syftningen lägger jag mig för öfrigt icke uti, men följden af delta betänk, blefve tydligen den, att presterskapets villkor i allmänhet nedsattes och detta till de rikares vinst; ty de fattige få i alla fall betala ungefärligen detsamma, som de nu betala.
Besvärs- och Ekon.Utskts betänk.
N:o 138 blef af R. o. Ad. bifallet.
Den a8 April f. m.
Likaledes biföll E. o. Ad.
Besvärs- oell Ekon.- Utsk:s den 29 sist).
Mars oell den 3 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 13g, i anledn. af väckta motioner om förändring af lönevillkoren för presteadjuncler i allmänhet, samt om inrättande af sacellanier i Lunds stift.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 29 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 140, angtde stångjernssmidet och den gröfre jernliandteringen, samt kolhandeln i Riket.
Hr af Uhr Carl David, uppläste följande:
Då Ekon.Utsk:s betänk. rör;de stångjernssmidet och den gröfre jerntillverkningen samt kolhandeln i Riket på grund af dervid gjorda anrnärkn:r af R. o. Ad. återremitterades, tog jag mig friheten framställa några betänkligheter vid det då uppgjorda förslag, att utvidga stångjernssmidet inom de egentliga bergslagerna.
Jag yrkade då och yrkar ännu, att jernhandteringen hos oss icke bör betraktas eller behandlas såsom en alldeles ny och främmande handtering, i hvilket sednare fall den helt och hållet borde öfverlemnas till den enskildes egen omtanka alt efter godtfinnande tillverka tackjern eller stångjern, samt afsätta dessa produeter inom eller utom landet, der han för sig funne förmånligast; men att under närvarande omständigheter, då jerntillverkningen hos oss är flera sekler gammal, således rotfästad, och bedrifven efter våra locala- och naturförhållanden, måste de föreskrifter och förändringar, som vidtagas till dess ytterligare utveckling, noga öfvervägas och utföras med den yttersta försigtighet, på det sätt att tredje mans rätt derigenom icke förfördelas, och så, att de åtgärder, som vidtagas, icke må åstadkomma skada i stället för gagn.