Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånds rättigheter, skall komma att hvila till grundlagsenlig behandling vid en följande riksdag; men jag kan deremot icke inse, att Ulsk:n, i de Heste andra frågor, således de flesta andra Utsk:n, böra betraktas såsom några slags ombud för majoriteten; de äro af Ständerne tillsatta för alt utreda och bereda de frågor, som underställas dem, och om t. ex. i en anslagsfråga en njugg minoritet gör sig gällande, sä äger ju Ståndets majoritet korrektivet deremot inom sig i dess obestridda rättighet att pröfva och förkasta hvad minoriteten lyckats föreslå inom Utsk.
— För mig vill detta synas långt mindre farligt, än som del kan tillgå och har tillgått, sednast vid 1844 års riksdag, dä, såsom motionären kallar honom, listornas uppsättare genom ett samfäldt val, således ett, der majoriteten gjorde sig obestridligt gällande, lyckades tillvägabringa ett förstärkt StalsUtsk.
, som afslog samma frågor, hvilka förut af Ståndets majoritet blifvit antagna.
Detta förhållande, som för många torde synas besynnerligt t. o. m. omöjligt, förklarar och förklaras af valen med listor pä ett stort antal personer, af hvilka större delen måste vara pluraliteten af de väljande obekant, och just deri torde äfven skälet finnas till motionärens yrkande, att Electorsvalen borde tillgå på samma sätt, som valen till förstärkt Utsk. och större nämnder etc.
Men om, som jag visat, det flere månader efter en riksdags början, och då man således har skäl förmoda det ledamöterne af Ståndet kunna lärt känna hvarandra, kunnat inträffa att majoriteten råkat i strid med majoriteten, hoc est med sig sjelf, emedan den, af obekantskap med personer och förhållanden, sett sig tvungen att taga emot listor på personer af andra äsigter. än deras egna, men förmodligen af enahanda med listornas uppsättare, om detta dä kunnat inträffa, hvad skall ej då förhållandet blifva vid riksdagens början?
Kan man lämpligen antaga att de 500 personer, som vanligen finnas närvar, vid riksdagens början, så gjort sig reda för så väl hvad de önska, som för personer och förhållanden, att de med samvetsgrannhet och nödig urskiljning skulle kunna uppgöra en lista pä 25 Electorer?
Jag tror alt enhvar skall svara nej, och sä har äfven motionären sjelf gjort; han omtalar nemi. ”på förhand uppgjorde listor, med så antagliga namn som möjligt.”
Vi äro således åter inne på samma väg som kan leda till hvad de förstärk - Den 5 Februari. 359 ta Utsk:n varnande ådagalagt, och hvilket, enligt Ulsk., ar den väg, man bör noga undvika att beträda.
Hr von Hartmansdorff säger: ”att erfarnare riksdagsmän, för att ej arbeta slumpen i händerne, vanligen välja en af de vallistor, som å hvardera sidan uppgöras.”
Det må vara att så är förhållandet, och det kan emellanåt hafva sin ursägt, men som regel tror jag ej att det bör uppställas, och ehuru mycket dessa pä förhand uppgjorde listor i motionen förordas, vill det likväl synas som motionären snarare ansett dem som ett ondt; men utaf hvilket det är både godt och hälsosamt alt kunna begagna sig, för att disponera öfver så väl majoriteten inom Ståndet, som inom Utsk:n.
Dä man likväl vill stifta en ny lag, och denna skall innebära en förbättring, tror jag ej ali det är rädligt, alt som princip erkänna det undantagsvis giltiga, helst man derigenom tvingar en hvar att ofta, kanske mot sin öfvertygelse, välja på personer, om hvilkas oförvitlighet och kapacitet såsom enskilde man kan hafva den varmaste öfvertygelse, men för hvilkas ofelbarhet i poliliken man derföre icke behöfver hysa samma tankar.
I vår tid särskildt, då en mängd olika äsigter stå rustade emot hvarandra, då mer än någonsin den gamla satsen tat capita tot sensus har användning, men äfven en annan, lika gammal sats, in medio veritas, tror jag det vara farligt att tvinga majoriteten alt gruppera sig ikring en enda person, en enda åsigt, t. ex. den om representationsreformen.
— Jag tror icke jag lösligt framkastar den förmodan, att denna fråga är den enda, för eller mot hvilken en öfvervägande majoritet inom R. o. Ad. gjort sig gällande; och följden af Hr von Hartmansdorffs förslag skulle ovilkorlig! blifva den, att hvem som i denna fråga åtoge sig alt föra denna majoritets fana samt troget och ihärdigt försvarade dess åsigt, äfven till tack derföre skulle fordra ovilkorlig lydnad tillbaka, eller, hvarom här egentligen är frågan, såsom vedergällning för att Const.Utsk. blefve tillsatt efter majoritetens önskan, äfven skulle diktera ledamöter i de öfrige Ulsk:n och göra dem, icke till majoritetens, utan till sina ombud, och den som då till slut skulle befinnas bafva missräknat sig blefve, tror jag, den s. k. majoriteten sjelf.
Motionären har anställt beräkningar öfver Bänkm:s-valen och huruledes en minoritet af blott 143 personer kunna tillkämpa sig seger mot de öfrige 357 af huset.
Denna beräkning är fullkomligt riktig, men den, liksom sä många andra statistiska beräkningar, är derföre icke alltid tillförlitlig.
För att denna minoritet skall kunna beherrska Electorsvalen fordras nemi., att pä livar af de 13 bänkar, som här utgöra majoriteten, 11 af minoritetens åsigt skola finnas, d. v. s. att slumpen så lyckligt fogat det, att minoriteten blifvit placerad och så fördelad pä just dessa 13 bänkar, och att på de öfriga 12 resten af majoriteten fått sina platser sig anvisade.
Det skulle vara en af dessa ödets lekar, som visserligen kunna inträffa, men som åtminstone lyckas böra blifva ytterst sällsynta.
Också bar bredvid slumpens inverkan en annan blifvit påpekad, den af intrigen, och det har blifvit framhållet,! huru man på siffran kunde uträkna hvar intrigen borde användas, för att ät 360 Den 5 Februari. den försäkra framgång.
Men denna beräkning och, följaktligen först sedan den blifvit gjord, bearbetningen hafva, så hastigt som valen nu borde ske, ett rådrum af några timmar, högst af ett par dagar mot det af 3:ne år, sorn de, hvilka vilja använda de medel, som slå deni lill buds, hafva till sin disposition för att vinna de 251, hvilka, efter Hr von Hartmansdorffs förslag, skulle bestämma utgången af valen, och jag hemställer huru mycket mera sannolikhet intrigen i det sednare fallet äger, än i det förra.
Till stöd för denna min opinion är jag lycklig ali kunna citera ett yttrande af en representant, hvars erfarenhet och anseende inom K. o. Ad. troligen af ingen skall jäfvas.
Dä nemi. denna fråga diskuterades i Ståndet vid 1840 års riksdag, yttrade sig
Hr Lagerhjelm: ”Så vidt jag kan beräkna inflytelse på väljande opinioner, den må komma från hviken sida som helst, så har den ett friare fäll. att verka, dä ett större antal personer tillhöra klassen, än om ett mindre utgöra densamma.” •— Utsk. har närmare utvecklat arten och betydelsen af de särskilde inflytelser, hvilka kunde komma i fråga; jag anser det ej tillständigt för mig att ingå i någon vidare undersökning af dem; jag sluter mig til!
Ulslcs resonnement deröfver, äfvensom ronde del nära praktiskt overkställbar i motionen, hvilket, i dess tanke, tillräckligt motiverar ett afslag å densamma.
Här slutas min öfverensstämmelse med Utsk., ty lika med motionären önskar jag en förändring af det nu gällande valsättet.
Mina skäl härtill äro likväl olika, och utom det. jag redan haft tillfälle anföra om nödvändigheten att bringa Ridd.-Ordnms stadgande härutinnan i harmoni med grundlagens, skulle jag tro, att det vore vigligt att så inrätta dessa Electorsval, att- de i första rummet gåfve goda Eleclorer, och dessa sedan val valda Utsi'.
Dessa uttryck har jag hemtat frän Hr Gr.
Spens’s reservation vid 1823 års riksdag, ur hvilken jag tror alt mycket vore alt lära för bedömandet af denna fråga.
Man kan tänka sig det. förhållande, att minoriteten inom sig inneslöte just de utmärktasle ledamöterne; sådant har inträffat mera än en gång i verldshistorien och skulle kunna det än; en Eleetors-corps, uteslutande tillsatt af majoriteten, skulle dä äga, icke blott rätt utan äfven skyldighet, att tillsätta Utskm med sine ombud, således med uteslutande af just dessa kapaciteter; utan att fästa mig vid det förhatliga i eif. sådant maktmissbruk, ber jag blott att få fasthålla, att Utskm derigenom just blifva, hvad de i min tanka icke böra vara, illa valde.
Electorsvaien tror jag derföre böra så inrättas, att, under billigt afseende på den verkliga majoriteten inom Ståndet, (icke den som vill göra sig gällande såsom korollarium af en, i en viss fråga prononcerad,) minoriteten tillika må vara tillförsäkrad deltagande och inflytande på dem; vidare så, alt. hvarje riksdagsman så litet som möjligt må sättas i tvång att hafva sin till flygt till listorna, utan lemnäs tillfälle att med sitt förtroende falla på personer, om hvilkas lämplighet och goda vilja han sjelf är öfvertygad, hvilka han känner annat än efter ”höressägen, ” med ett ord, så inrättas, att den väljande, för att nyttja den store Sveaskaidens ord: ”kan pröfva fonn han ditmer, kan fatta sjelf den sanning han besvärjer,” Den 5 Februari. 3lil
En särlan garanti för valen ligger i min tanka deri, att dessa val förrättas icke en masse, utan inom trängre kretsar, sä utsträckta att man ej kommer i trångmål för passande kandidater, så begränsade, att man ej, för att få eli nödigt antal Electorer, nödgas välja pä för mänga och således möjligen falla in i samma svårighet som anmärkts förut.
Så har man äfven tänkt sig förhållandet i andra stater t. ex.
Frankrike, der Deputerade-kammaren, som bekant, är fördelad i 9 byråer, — och mig veterligen är IVorriges storthing den enda större representant-församling, som direkte utser sina valmän, eller som det der beter val-comitien; och Norriges storthing är, man måste ihågkomma det, blott laici af hvad Riddarhuset vanligen är vid riksdagens början.
Ifrån denna synpunkt hafva äfven före g: de riksdagars Ridd.Utsk. betraktat saken; man har likväl varierat i bestämmandet af afdines antal och följaktligen storlek, man har den ena gången föreslagit 25 val-afd:r med således 20 i hvar, den andra gången 5 med således 100, allt antagande de närvar» antal till 500.
— Den första af dessa indelningar är för liten. den sednare redan för stor, och i likhet med hvad Hr Gripenstedt, vid remissen af Hr von Hartmansdorff, motion, framställde, skulle jag tro, att man närmast funne det rätta i antagandet, att Ståndet, fördeladt efter samma grunder, som nu (öljas för bänkindelningen, i 10 så vidt möjligt lika afd:r, afd:s-vis utsägc 30 Electorer, 3 inom hvarje afd.
50 ledamöter skulle då komma att välja 3:ne Electorer, i båda fallen en medelväg mellan de 20 som välja 2, eller de 100, som välja 5.
Af hvad jag trott mig böra anföra mot Hr von Hartmansdorffs förslag, är det lätt att sluta till hvad jag skulle anföra för detta mitt förslag, hvartill jag, för all undvika ett tröttande återupprepande, ber att få hänvisa.
Från Hr Gripenstedt skiljer jag mig endast deri, alt då Hr Gripenstedt äfvensom Gr. von Platen föreslagit att valen icke borde blifva limiterade inom afd:n, jag deremot just tror, att de så böra blifva, ty det kunde ju annars lätt hända, alt när de 5 sednare afdme framkallades, hade de 5 första redan borttagit dessas Electorer och de sista afdme således tvingas, till föga båtnad för valets lyckliga utgång, att oberedt och ögonblickligt substituera andra namn i de borttagnes ställe.
Följden skulle då blifva densamma, som enligt Hr von Hartmansdorffs förslag, att man nemi. mäste taga sin till flygt till någon rådig vän eller välja på måfå.
Jag vet att man skall mot detta förslag framkasta, att det äfven kan lägga utgången af valen i minoritetens händer, att 156 här, likaväl som de 143 nu, kunna tillskansa sig majoriteten inom Electorerna; men jag ber att härvid fä påminna om, att viglen ligger derpå, att litslen blifva så sammansatte, alt de förmå uppfylla Ståndets billiga fordran på en riklig och behörig utredning af ärendena, icke derpå att de äro ombud för endera partiet.
Har nu minoriteten af en eller annan händelse lyckats erhålla öfvervigten vid tillsättandet af Utsk:n, så blir det just derföre, att deras verksamhet är underkastad en sä mycket skarpare kontroll, som majoriteten är deni afvog, för sjelfva denna minoritet så mycket angelägnare att sä tillsätta Ulskm, att i dem, utan afseende på partiopinioner, det utmärk - 302 Den 5 Februari. tåste i Ståndet både vill och kan ingå, och om. som man väl billiglvis bör förmoda, majoriteten vet att särskilja emellan det allmännas väl och dess egen harm, bör ju detta förhållande icke då kunna vara densamma okärt.
Häremot skall man kanske invända, alt minoriteten vid den riksdag, 1840 års, då den vann en komplett seger, visade sig gä en helt annan väg och endast leddes vid tillsättandet af Utsk:n af de argaste partiåsigter; den tiden var i många hänseenden olika med den närvar., och vi skola hoppas, i fosterlandets intresse, att den äfven skall blifva ulan afkomma.
Dessutom, om minoriteten då, håde opolitiskt och obilligt, missbrukade sin tillfälliga makt, har den i många fall bittert fått ångra det, och att den ej skulle glömma detta, derom drog också majoriteten vid den påföljande riksdagen all nödig försorg.
Den anmärkmn tror jag således utan särdeles betydenhet och icke af natur alt särdeles kunna inverka på förslaget, och den förfaller, skulle jag tro, om man medger att Electorsval, förruttadt såsom jag föreslagit det, innebär i sig en garanti emot inverkningar emellan riksdag, dä ingen kan på förhand veta, huru de, som böra vinnas, komma att blifva placerade, och under riksdagen emedan tiden är för kort, för att en sådan storartad bearbetning, med hopp om annan vinst, än att hafva komprometterat sig och partiet, skulle kunna lyckas.
Dessa mina åsigter hafva af Ulsk:s majoritet icke delats, och får jag derföre, enligt dess tillåtelse, reservationsvis härmed vördsammast underställa dem H. R. o. Ad:s pröfning.
Af Hr von Axelson, G. J.:
Uti ofvanstående reservation får jag i allo instämma, endast med tillkännagifvande att jag, för att minska sannolikheten för en minoritet inom R. o. Ad. alt tillvälla sig majoriteten bland Electorerne och för att tillförsäkra denna minoritet inom Ståndet om någre organer bland Eleclorerne, ansett Electorsvalen böra tillgå sålunda: alt hvarje medlen af val-afd:n aflemnar en val-sedel, innehållande nummer och namn på 2:ne medlemmar utaf afd:n.
De 3:ne ledamöter, som vid valsedlarnes öppnande erhållit de fleste röslerne, äro behörigen utsedde valmän.
Hafva inom någon, eller någre afd:r endast 2:ne ledamöter härvid blifvit behörigen valde, anställes inom dessa afd:r, sedan alla 10 afd:ne förrättat sine val, nytt val för att utse den 3:djc valmannen.
Genom detta valsätt, erhåller således majoriteten inom hvarje afd. 2:ne Electorer och minoriteten 1.
Hr Björnstjerna, Oscar, Frih. Bonde, Knut, och Frih. Rosenblad, Carl, begärde äfven alt få sina reservationer mot Ulsk:s betänk, antecknade, med tillkännagifvande, att de röstat för bifall till Hr von Ilartmansdorffs motion om Bänkmännens afskaffande, samt ett omedelbart val af Electorer inom hela Ståndet.
In fidem, IV.
F. Dalman.
Den 5 Februari. 363 Slutligen anmältes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne meni., betänkm och utlåt., nemi. från Banko-Utskottet:
N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den, sedan 1845 års början upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande.
Lag-Utskottet: N:o 15, i anlcdn. af väckte motioner om förklaring huruvida K. förordmn d. 19 Maj 1845, ang:de förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, äger retroaktiv verkan eller ej; N:o 16, i anleda, af väckte motioner, ang:de upphäfva tule af lagens stadganden om morgongåfva och fördel.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet:
N:o 17, i anledn. af väckt motion om fyr-anläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren; N:o 18, i anledn. af väckt molion om beredande utaf fyr anstalter i sjöarne Mälaren och Hjelmaren; N:o 19, i anledn. af väckt motion om stapelstads-rätt för staden Sölvitsborg; N:o 20, i anledn. af väckt molion om stads- eller köpings rättigheter för Höganäs i Skåne; N:o 21, i anledn. af väckt motion om transito- och nederlagsrätt för Slitö-hamn på Gottland; N:o 22, i anledn. af väckt motion om förbud emot utländska ords begagnande uti Svenska skrifna eller tryckta handlingar; N:o 23, i anledn. af väckt motion om Svenska inskrifter å medaljer m. m.; N:o 24, i anledn. af väckt motion om bildande af fögderi eller länsvis sammanträdande municipal-auktoriteter för behandling af fögderiets eller länets gemensamma angelägenheter; IN':o 25, i anledn. af väckt motion om förbud för häslband lare och ”så kallade skojare” att på deras resor genom landet medföra qvinnor och barn; samt N:o 26, i anledn. af väckt motion om förändrad reglering af nämnde- och fjerdingsmans skjutsskyldighet. II. R. o.
Ad. åtskildes kl. 3 e. m.
In fidem protocolli, silbert Munck, 364 Den 9 Februari f. m.
Justerades G prot.-utdr. för d. 5 dennes samt pleni-prot. för d. 29 sisll.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde frän Exped.
Ulsk. inkomne förslag till R.
Sl:s und. skrifvelse!- till K. M., nemi.:
N:o 6, i anledn. af K.
M;s nåd. propos. rörande vilkoren för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg beviljade lån:
N:o 7, angale afskrifning af de till tomtreglering inom sfäderne Wexiö, Amål och Kungsbacka anvisade summor utaf mindre kredit i vet; N:o 8, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de eftergift af Kronans räll till danaarf efter collega schöl® .1. Ekelund; samt N:o 9, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. ang.-de eftergift af el t kronan tillfallet danaarf efter hushållerskan Chrislina Bengtsson.
Upplästes eli af Hr Murraij, Rob. Gust., inlenmadt sålydande mern.:
Som undertecknad, hvilken, på grund af H. R. o. Ad:s d. 8 Dec. 1847 fattade beslut, blifvit af Ståndets Hrr Electorer utsedd (ill suppleant i Exped.Utsk., är af tjensteåligganden hindrad att kunna i nämnde egenskap uti Utsk. inträda; sä nödgas jag härigenom afsäga mig det lemnade förtroendet.
IU o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke; i följd hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde utse en Suppleant uti Exped.Utsk., i st. f. Hr Murraij.
Föredrogs R.
Sits år 1847 församlade revisorers berättelse om den af dem verkställda granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning.
Denna berättelse communicerades de öfriga RiksShn samt remitterades till StatsUlsk.
Föredrogs men lades, på begäran af Hr Gripenstedt, Joli.
Äng., Frih.
Raab, Adam Christian, m. fl., ånyo på bordet BankoUtsk:s d. 5 dennes bordlagda mern.
N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande.
Föredrogs LagUtsk:s d. 5 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 15, i anledn. af väckte motioner om förklaring huruvida K. förordna! d. Den 9 Februari f. m. 305 19 Maj 1845, ang:de förändring i vissa delar af lagens stadgande om giftorätt och morgongåfva, äger retroaktiv verkan eller ej.
Det försök Utsk. uti förevar, betänk, gjort alt till en del återföra de förhållanden i afseende på giftorätten, hvilka ägt rum före den år 1845 stiftade lag, kan jag för min del icke gilla.
Såsom stöd för denna min åsigt, torde det tillätas mig, att först ingå i granskning utaf de skäl, hvaruppå Utsk. grundar sitt förslag.
Utskottet åberopar härvid lmfvusakligen, att den ifrågavar. lagen skulle medföra en lillbakaverkande kraft och rubba förut under gällande lagar bekomna rättigheter.
Denna anmärkn. skulle kunna anses riktig, såvida enligt den lag, som före 1845 existerade, giftorätten varit orubblig; men förhållandet var ej sådant, utan giftorätten var dä så länge äktenskapet fortvarade underkastad möjligheten af mångahanda förändringar.
Om en bonde flyttade in i stad, så förändrades giftorätten, och om en borgare flyttade ut pä landet, så förändrades den äfven.
Om en ofrälse man blef upphöjd i adeligt ständ, sä förändrades giftorätten och om en prest förlorade embetet, sä inträdde äfven en sådan förändring.
Af alla dessa omständigheter synes, att giftorätten alldeles icke ovillkorligen bestämdes af de förhållanden, som förefunnos vid äktenskapets ingående, utan alt den berodde af dem som ägde runi när bodelning kom i fråga eller äktenskapet upplöstes.
Dä således makarnes inbördes rättigheter i boet icke oryggeligen fastställdes vid äktenskapets ingående, utan fortfarande, intill bolagets upplösning, varit underkastade mångahanda vexlingar, skulle jag ej tro, att man rätteligen kan kalla den lag tillbakaverkande, som icke rubbar eller förändrar förut gjorda delningar eller aftal, ulan endast stadgar, huru vid framdeles inträffande händelser skall förfaras.
I den mening hvaruti LagUtsk. denna gäng nyttjat uttrycket tillbakaverkande kraft, skulle detsamma kunna tillämpas nästan på hvarje författning, som förändrande ingriper uti förhanden varande förhållanden.
Man har t.
ex. haft en lag om storskifte och den som blifvit ägare lill en egendom, som undergått sådant skifte har, i förlitande till den i förordmn intagna försäkran om orubblighet deraf, ansett sig förvissad att hans egendom icke skulle undergå några vidare förändringar.
Men så har kommit ut en förordn. om laga skifte, fastställande andra grunder för jords delning; månne det fallit någon in att ifrågasätta att icke den nya lagen skulle utan inskränkning vinna tillämpning, eller månne protester häremot vunnit gehör.
Jag upprepar följaktligen, då giftorätten efter 1734 års lag icke bestämdes af de förhållanden, hvilka emellan makar agde rum vid äktenskapets ingående, utan efter de förhållanden, som existerade vid äktenskapets upplösning, så lära ej eller dc stadgar, som sednast blifvit antagne rörande giftorätten, kunna anses hafva tillbakaverkande kraft; och härmed faller, för att nyttja Utsk:s ord, den grund, på hvilken invändningen om den tillbakaverkande kraften är byggd.
Detta om sjelfva rättsgrunden för förslaget.
Hvad åter beträffar den politiska nyttan deraf, sä skulle jag tro äfven den kunna 3G0 Den 9 Februari f. m. med största skäl sättas i fråga.
Den brytning i familje-förhåilandena, sorn blifvit en följd af 1845 års författning och ännu våldsamt kännes i åtskilliga delar af landet, skulle jag tro det icke vara politiskt klokt att söka underhålla och fortplanta så länge, som möjligt.
Genom en sådan lag som den nu föreslagna skulle, så länge ännu något hjonelag finnas qvar af dem som varit byggda före d. 14 Sept. 1845, hugkomsten af förändringen bibehållas lefvande och minnet deraf söndrande qvarstå.
Afven af detta skäl skulle jag för min del önskat att förslaget icke hade blifvit väckt.
Vidare har förslaget det emot sig, att det ej är upphöjdt öfver allt sken af egennytta.
Icke är det, enligt min tanka, med grannlagenhetens fordringar, — för att ej rent af säga rätts-princip, — öfverensstämmande, alt vilja åt sig sjelf bibehålla en rättighet, som man anser sig icke böra tillerkänna sina barn och efterkommande.
Nu mera torde ett sådant bibehållande af den fordna giftorätten för vissa medlemmar af samhället icke eller rältsenligt kunna, utan andras förnärmande, beviljas.
Har genom den förändring, som d. 14 Sept. 1845 infördes, det blifvit lag att man och hustru skola hafva hälften hvardera i bo, så äro också derigenom de rättigheter upphäfda, som före stiftandet af ifrågavar. lag funnos, och vid sådant förhållande skulle icke heller numera de makar, sorn ingått äktenskap före nämnde dag, kunna hafva andra rättigheter eller större anspråk att återfå den rätt sorn en gång gått förlorad, än de, hvilka sedermera knutit äktenskap.
Nu säger den nya lagen uttryckligen i 2 § af det nya 10 cap.
Gifterm.-balken, att man och hustru hafva giftorätt till ,J hvardera i boet, och begagnar ej, såsom i gamla lagen, uttrycket att de giftas till så eller så stor del af boet.
Och häraf måste, enligt min tanka, följa att lagen skall gälla utan inskränkning vid alla bodelningar, som ifrågakomma efter densammas inträdande i verksamhet, utan afseende på makarnes olika stånd eller hvad rättigheter, som eljest enligt gamla lagen skulle hafva dem tillkommit.
Om äfven, såsom LagUtsk. antyder och åtskilliga motionärer skola hafva uppgifvit, olika lagtillämpning i detta hänseende gjort sig i olika landsorter gällande, sä är detta något sorn ofta inträffar vid nya lagars sättande i utöfning och afhjelpes oftast af sig sjelf sedan, genom lagens fortsatta tillämpning, vid domstolarne en gifven lagtolkning hunnit stadga sig.