Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag blef förra gången uppropad efter flera andra talare, så att min replik i afseende på Hr Printzensköld* redactionsförslag rör:de pastors ombud blef inblandad med andra talares yttranden om landshöfdingen* ombud.
Jag får derföre ypplysa Hr von Hartmansdorff, att han begått ett misstag, då han trott, att jag förmodat, att kyrkovaktaren skulle kunna blifva förordnad till ombud för Konungens Bef;h:de.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, hvad först aoginge den i denna § omnämnda ålder å dem som böra till skatt antecknas, R. o. Ad. torde finna att dessa siffror bero af de beslut, som i sådant afseende särskildt fattas och blifva gällande.
Den io October f. m. lii' Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt hittills skett, Konungens Bef:h:des ombud borvid mantals- och skattskrifningen vara närvarande.
Hr Landtm, hemställde, om R o. Åd. i öfrigt och med undantag af de förändringar, sorn redan blifvit beslutade, behagade antaga den afBevilln.Utsk. föreslagna redaction af 3g:de §:n.
Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. den af Hr Printzensköld föreslagna redaction, så lydande: ’’l ”hela Riket skola mantals- oell skattskrifningar boijas.... ”förenar anseende i orten.
Dertill må bland presterskapet ”endast kunna förordnas ordinarie eller tjenstförrättande pastorer, hvilka dessutom alltid böra antingen sjelfve öfverfara förrättningen, eller också dertill hafva i deras ställe ”utsett någon af församlingens öfrige prester.
— Är pastor ”ensam prest inom församlingen, och laga förfall hindrar ’’hans inställelse, bör han föranstalta, det annor person, för”sedd med husförhörsboken, tillstädeskommer, för att utur "densamma, under lika ansvar, som för pastor, meddela alla "upplysningar, som lagligen kunna äskas/’ 40 §:n.
Förslaget i denna § bifölls. 41 §:n.
Uti denna § förekommer, såsom jag skulle tro, ett tryckfel, ty pionomen relativum ”densamma, ” som lärer hafva afseende på mantals- och skattskrifningarna, är singuiaris, och här bör stå desamma eller pluralis, efter mantals- och skattskrifningarna äro pluralis. §:n innehåller i öfrigt åtskilliga otydligheter, föranledda just af dessa pronomina relativa, som alltid af Utsk. illa användas.
Här slår nemi.:
"Konungens Bef:h:de skall om mantals- och skattskrifningarna tidigt utfärda sådana kungörel”ser, som för landet utsätta uti hvilken ordning densamma ”hvarje dag på för- eller eftermiddagen förrättas.”
Den som läser denna strof vet icke så noga om ordet densamma eller desamma, som det förmodligen varit Utskts mening att begagna, har afseende på kungörelserna eller mantals- och skattskrifningarna.
Man kan visserligen sluta dertill, men Svenska är det icke.
Vidare står det i slutet af §:n:
"hvarförutan kungörelsen bör innehålla tydliga föreskrifter för dé skattskyldige om de uppgifter till mantals"och skattskrifning, som, enligt författningarna och denna ”bevilln stadga, af dem böra aflemnas."
Här förekomma icke mindre än tre nomina substantiva, nemi. uppgifter, mantals- och skattskrifning samt författningarne, innan orden af dem inflyta i meningen, och man vet ej hvarpå dessa ord skola hafva sfseende.
Alla dessa otydligheter tror jag skulle i88 Den 10 October f. m. kunna undanrödjas, om man försvenskade §:n, och dertill får jag framställa följande förslag: ”Om mantals- och skattskrifningarna later Konungens Bef:h:de tidigt utfärda kungörelser, som för landel utsätta den ordning, uti hvilka dessa förrättningar hvarje dag på för- eller eftermiddagen skola ske, samt att den, som inom tredje timmen från det förrättningen, enligt kungörelsen, skall börjas, sig icke inställer, är till böter förfallen; hvarförutan kungörelsen bör innehålla tydliga föreskrifter om beskaffenheten af de uppgifter till mantals- och skattskrifning, som de skattskyldige, enl. författningarna och denna bevilln.stadga, skola aflemna.”
Då tror jag att det blefve Svenska i §:n, och något misstag eller otydlighet skulle derigenom icke efter min öfvertygelse kunna uppkomma.
Jag har en anmärkn.isak att göra vid denna §, hvilken, om den af R. o. Ad. gillas, lätt kan införas i Hr Printzenskölds förslag till redaction.
Här står nemi., att ”den som, inom tredje timmen från den tid, då förrättningen enligt kungörelsen är bestämd att börjas, sig icke inställer, är till böter förfallen.”
Följden af denna föreskrift har varit, vid de mantalsskrifningar, sora jag bevistat, att, om mantalsskrifningen blifvit utsatt att börja kl. g om morgonen, så hafva alla de, som blifvit uppropade från kl. 9 till 12, och icke funnits på stället, blifvit befriade från böter; men de, som uppropats efter kl. 12, till böter fällda.
Detta medför 2:ne olägenheter.
Den ena, att de sorn efter klockan 12 blifva pliktfällde anse sig misshandlade, sägande: vi, som bebo de hemman, hvilka stå långt ned på mantalslängden, hafva icke väntat oss att blifva så hastigt uppropade; de öfrige hafva haft 3:ne timmars tid, hvarunder de icke blifvit pliktfällde; men vi blifva det genast.
Den andra olägenheten är den, att förrättningen göres oordentligt, emedan de, som skola, efter den vanligen antagna ordningen, vara tillstädes vid förrättningens.början, uro likgilltige derför, emedan det icke kostar dem några böter att 3 timmar uteblifva, hvadan man måste gå tillbaka efter kl. 12, för att se om de förut uteblifne kommit tillstädes eller icke, hvilket gör tidsspillan och oordning.
Jag skulle derföre vördsamt hemställa att det finge heta, att den, som icke är tillstädes då han uppropas, är till böter förfallen.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Bevilln.Utskrs förslag till redaction i nu förevar. §.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den af Hr Printzensköld föreslagna redaction.
Den 10 October f. m.
Jag hemställer vördsamt, om icke en sådan förändring kunde äga rum uli den redaction, jag föreslagit, alt den kommer i conformitet med hvad Hr von Hartmansdorff tillstyrkt.
Jag tror att det vore ganska ändamålsenligt.
Jag får hemställa till R. o. Ad., om det går an, att för en allmänhet, som icke är van alt precist iakttaga klockslaget, bestämma att de, som icke äro genast tillstädes, skola vara till böter förfallne.
Hr von Hartmansdorff har anmärkt, att nu hafva de, som i början uppropas, väntningslid och de öfrige icke; men skulle den föreslagna förändringen äga rum, så blefve ju förhållandet alldeles motsatt, emedan de, som först uppropades, skulle erhålla ingen väntningstid, och de öfrige, ju sednare deras ordning kom, hade desto längre tid på sig.
Jag tillstyrker således att förändring i detta afseende ej måtte ske.
Jag får vördsamt förklara, att jag i allo instämmer med den sista värda talaren, emedan jag fullkomligen finner det vara ganska hardt och obilligt för de skattskyldige, om de skola vara till böter förfallne derföre, att de icke vid första uppropet vid mantalsskrifningen äro tillstädes.
När man betraktar, alt den skaltskyldige ofta har lång väg, och att icke alla klockor kunna gå lika; så måste det ganska lätt kunna hända, att den, som i ordentlig tid begaf sig hemifrån, det oaktadt kom några minuter efter uppropet och derföre blef till böter förfallen.
Det har visserligen , på sätt en värd talare anmärkt, den olägenhet, att förrättningen understundom kommer att 3 timmar fördröjas; men sådant lärer svårligen kunna förekommas, och det inträffar vid andra tillfällen, såsom vid ting och andra sammankomster, att parterne icke äro närvarande vid första uppropet, utan måste uppropas flera gånger.
Jag tror att olägenheten blefve mindre, om de som förrätta mantalsskrifningen, i händelse folket, emot hvad jag förmodar, ville allmänt begagna rättighet att hafva 3 timmar lill godo, utsatte förrättningen att börjas tidigare om morgonen.
Det medför således ingen svårighet, om detta stadgande qvarstår såsom förut; men det skulle medföra böter för många, om de nödgades genast vid uppropet vara närvar., emedan det är nära nog omöjligt för en aflägset boende allmoge, att på klockslaget vara tillstädes.
Af sådan anledn. yrkar jag bifall till innehållet af §:n, med den redactions-förändring, som af Hr Printzensköld blifvit föreslagen.
Jag instämmer i den åsigt, som Hr von Hartmansdorff uttalat.
Inom församlingarna är ganska väl kändt i hvilken ordning mantals- och skattskrifningen kommer att försiggå.
De äro indelta i sexmanna-districter och känna ganska väl hvilka districter först förekomma. igo Den 10 October f. ra.
De olägenheter och uppehåll, som Hr von Hartmansdorff omnämnt, äro så betydliga, och den orättvisa, som drabbar dem, livilka uppropas efter klockan t2, då de genast, i händelse af frånvaro, äro till böter förfallne, oaktadt de förut uppropade blifvit derifiån befriade, synes mig så tydlig, alt jag anser mig böra yrka den förändring i förevarande §, sorn Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Ridderstolpe instämde roed Frih. von Kraemer.
Äfven jag instämmer i den åsigt, som Hr von Hartmansdorff framställt.
Jag skulle tro, att den våda , som man här förespeglat, af misstag om några minuter, kan undgås af hvem som vill det; ty det är intet som hindrar , att i hvarje socken , l. ex.
Söndagen förut, uppläsa den ordning, hvilken vid roantalsskrifnings-förrättningen kommer alt iakttagas, så att hvar och en får veta med hvilket dislrict förrättningen börjar o. s. v. Då kan det icke blifva svårt för någon att veta ungefär när han skall tillstädeskomma.
Säkert är, att ju sednare man utsätter tiden, desto längre får man vänta, emedan hvar och en i det längsta uppskjuter att infinna sig.
Således ju förr man utsätter tiden, ju bättre.
Hvar och en vet dessutom , att mantalsskrifningen skei- på en lid af åiet då dagarna äro korta och således böra väl begagnas.
Alt börja klockan 12 är redan för sent.
Jag tillstyrker derföre antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag, med det tillägg, att en bestämd ordning må på förhand kungöras, efter hvilken förrättningen skall försiggå.
Äfven jag är älskare af ordning vid sådana har tillfällen , men jag tror att vi sträcka ordningssinnet nog långt, om vi af en menighet fordra en verkligt militärisk punktlighet.
Jag tror det icke går an, ty vi böra påminna oss, att alståndet från den skattskyldige till skattskrifningsstället ofta är ganska långt, och denna förrättning inträffar vanligen under en årstid, då vägarna äro svåra.
Det kan blifva mycken tvist underkastad t, huruvida laga skäl eller biliighetsskäl föranleda uteblifvandet vid första uppropet.
Jag medger visserligen, att 3 timmar äro ett väl långt dröjsmål, men att fordra att de skattskyldige skola vara närvar, vid sjelfva uppropet, anser jag vara för långt gånget.
Jag bar visserligen erfarit, att en och annan oordning eller rättare sagdt något besvär för bäradsskrifvaren kunnat uppkomma genom uteblifvande vid uppropet; men jag troi', att om vi skulle utsträcka fordringarna på punktlighet så långt som bär blifvit föreslaget, så skulle andra verkligen obilliga olägenheter uppkomma.
Man bar ett correctiv, som jag vet varit prakticeradt, då allmänheten väl mycket begagnat sig af de tre timmarna.
Man utsatte nemi. mantalsskrifningen till klockan 5 om morgonen, och uteblifvandet hände sedan aldrig mera.
Deri tror jag att man har ett ganska godtcor - Den io October f. m. recliv, örn allmänheten visar en föresats att begagna sig af dessa 5 timmar.
Jag tillstyrker således alt det stadgande, som i författningen finnes, måtte qvarstå, och tior att missbelåtenheten ej klefve liten om förändringen skedde.
Böterna äro här icke betydliga, men böter i allmänhet äro icke angenäma, och 3 timmar kunna de skattskyldige behöfva såsom rådrum vid tillfälliga hinder för inställelsen.
I städerna lärer åtminstone icke förekomma det hinder, som här blifvit anförd t för landsorterna ; ty om man har längre från den ena gränden , än dea andra, då man går till rådstugan, så beror på den ordning, man iakttager och med hvilken gränd man börjar, om de aflägsnaste komma först eller sist.
Denna or dning plägar dock icke godtyckligt förändras, och således kan en hvar -efter gammal vana veta ungefär nar ordningen vid mantalsskrifningen trommer till honom.
Hvad landet betr äffar , så hafva de värde ledamöter, som omtalat huru man nödgats utsätta mantalsskrifningen till klockan 5 om morgonen, för att hafva de 3:ne timmarna förflutna innan dagsljuset börjar, genom detta exempel nogsamt ådagalagt det nuvar. stadgandets oriktighet.
Att man måste drifva gäck både med allmänheten och författningen , för att komma till en verkställighet, som motsvarar ändamålet, bevisar ju tydligen att författningen är olämplig.
Säkerligen vinna hvarken R.
St:s eller Konungens författningar något derpå, att de måste tillämpas på ett gäckande sätt.
Om någon skulle förlor a derpå, att böter utsättas för frånvaro vid upprop, ifrån förrättningens början, så är det hans eget fel ; ty på samma sätt, som uppropet i stad förrättas efter en viss ordning, så sker det också på landet efter den ordning, hvari hemmanen uti jordeböckerna förekomma, och hvilken ordning aldrig plägar ändras.
Hvar och en vet derföre med hvilken rote och ined hvilken gård inom hvarje rote uppropet börjas.
Men låtom oss antaga, att för deras beqvämlighet , hvilka skola uppropas vid förrättningens början, de 3 timmarnas uppskof beviljas, hvad blir följden?
Jo! att uppskofvet om morgonen sker på bekostnad af dem bland församlingsboerna, som skola uppropas mot slutet.
När förrältningarne ske på sena och våta hösten, så är en återresa i mörker och djupa vägar, såsom förhållandet vanligen är om hösten , både besvärlig och äfventyrlig.
Kommer nu dertill att en mantalsskrifning icke plägar aflöpa utan någon brännvinsförtäring under tiden , så kan det hända , att de , som under en ledsam väntan begagnat flaskan till deras tröst , jemväl äfventyra hals och ben under hemfärden.
Då synes det vara bättre, att de skattskyldige få stå bittida upp, hvarvid de äro vane, för att i råttan tid infinna sig vid förrättningen, än att de sent skola resa hem.
Alla öfrige personer , som deltaga i förrättningen, äro naturligtvis också underkastade Den 10 October f. m samma besvär och äfventyr, att färdas hem i mörkret, såvida de ej skola ligga qvar vid gästgifvaregården eller förrättningssläilet, der utrymme ofta saknas, och der nattlägret skulle medföra särskilda kostnader.
Jag tror således, att om R. o.
Ad. skulle behaga bifalla mitt förslag, så hlefve äfventyren och olägenheterna mindre , än om man låter sölet bibehålla öfverhanden.
Hamilton:-Enl. hvad jag förut nämnt, har jag ingen erfarenhet i dessa mantalsskrifnings-frågor att åberopa, och jag vill således ej motsätta mig den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring.
Jag har blott begärt ordet för att bestrida tvänne af honom uttalade satser.
Den ena var, att en orättvisa skedde dem, som blefvo pliktfällde enl. nuvar. stadgande, eller åtminstone att de klagade öfver en sådan orättvisa.
Klaga de, så hafva de efter min öfvertygelse orätt; ty då timmen dr utsatt, inom hvilken de skola infinna sig, så finnes ingen orättvisa deruti, att de, som icke rätta sig derefter, blifva pliktfällde, då andre, som ställa sig författningen till efterrättelse, icke pliktfällas.
Den andra satsen var, att man vid lagstiftningen borde göra afseende på dem, som under mantalsskrifningen supa sig fulla.
Jag kan icke instämma deruti, och funnos inga bättre skäl för förändringen, så skulle jag helt och hållet afstyrka densamma.
Hr Frih. o. Landtm, lät uppläsa
Hr Printzenskölds förslag till redaction med den ändring , som han i sitt sednare yttrande deruti gjort, så lydande: ”Om mantals- och ”skattskrifningarna låter Konungens Bef:h:de tidigt utfärda "kungörelser, som för landet utsätta den ordning , uti hvil”ken dessa förrättningar hvarje dag på för- eller eftermid”dagen skola ske, samt att den, som vid upprop i bestämd "ordning ej är tillstädes, gör sig till böter förfallen; hvarförutan kungörelsen bör innehålla tydliga föreskrifter om "beskaffenheten af de uppgifter till mantals- och skattskrifning, som de skattskyldige, enl. författningarna och denna "bevillo.stadga, skola aflemna."
Att i kungörelsen skulle stå en bestämd ordning för mantalsskrifningen kan jag icke förena mig om, ty kungörelsen borde då innefatta hela mantalslängden.
Jag kan icke förstå, att jag i kungörelsen kan bestämma ordningen annorlunda, än genom hela mantalslängdens införande.
Äfven jag anser ordet "ordning" icke fullständigt uttrycka meningen.
Visserligen har äfven hittills brukats, att i kungörelsen intaga en viss ordning, men denna ordning afser dagarna och ställena för mantalsskrifningen.
En speciellare ordning tror jag icke lämpligen böra intagas i Konungens Bef:h:des kungörelse, emedan det skulle Den 10 Oclober f. m. skulle varn för vidlyftigt.
Men det är ingenting sora hindrar ett tillägg i projectet, hvarigenom skattskrifvaren klagges att låta uppläsa en underrättelse om den ordning , sorn inom socknen skall iakttagas.
Detta vore tjenlig! till förekommande af att böter, såsom Hr von Rosen nyss uppgifvit, kunde emot billighet äga rum ; ty har man en sådan kungörelse förut, så vet hvar och en nära nog, när hans ordning förekommer, och då må ingen sedermera klaga öfver att böter redan på morgonen, då förrättningen börjas, följa på uteblifvande.
Jag skulle derföre anhålla att, såvida man vill ingå i så många detaljer, ett tillägg infördes, hvarigenom vederbör, skattskrifvare ålades kungöra de inom mantalsskrifnings-dislrictet boende, hvilken ordning vid uppropet kommer att äga rum, hvarefter jag tror att hvar och en, som försummade sig, kunde skylla sig sjelf.
Då orden ”i bestämd ord ning” tyckas vacka betänklighet hos en och annan ledamot af detta Hus, ser jag intet hinder att de utgå , emedan förslaget dock blir lika klart; ty om det beter: ”samt att den, "sorn vid upprop ej är tillstädes, gör sig till böter förfallen,” tror jag ändamålet vara fullkomligen vunnet, och den betänklighet undanröjd, som Frih.
Nauckhoff vidrört.
Jag ber att ordet ”ordning” ej må uteslutas.
Jag anser nödigt och nyttigt att det intages; ty det afser icke huru mantalsskrifningen bör ske, hvilket jag ej finner böra intagas i Konungens Def:h:des kungörelse, utan ordet ”ordning” bör stå här derföre , att Konungens Bef:h:de i kungörelsen må äga ej allenast utsätta dagar och ställen för förrättningen, utan äfven hafva sig öppet att införa andra föreskrifter, som kunna finnas nödiga, och således har, efter min tanke, utsättandet afordet ”ordning” en vidsträcktare betydelse, än Hr Printzensköld haft i ögonsigte, då han nu ansett det kunna utgå.
Jag anhåller således, att detta ord måtte få qvarstå, men att ett tillägg må göras, hvarigenom en mera detaljerad föreskrift till säkerhet för dem, som skola inställa sig, blefve vunnen.
Då bevill.stadgan icke lärer hafva för ändamål, att innefatta alla de speciella reglementariska föreskrifter, som äro nödiga för mantalsskrifnings-förrättningen , utan det ankommer på Konungens Bef:h:de, att i deras om dessa förrättningar utfärdande kungörelser, efter sig företeende omständigheter, meddela närmare föreskrifter; sfi skulle jag för min del tro, att eftersom Frih.
Nauckhoff önskar att orden ”i bestämd ordning” må qvarstå, dessa ord också, för det ändamål bevilln.förordn. afser, göra tillfyllest; ty att inrycka en hop speciella föreskrifter, tror jag ej skulle vara gagneligt eller ändamålsenligt.
Jag ber således att Hr Frih. o. Landtm, täcktes ännu en gång låta uppi4 H. 25 ■94 Den 10 October f. m. läsa förslaget, på det R. o.
Ad. måtte bedömma, huruvida det är antagligt eller icke.
Jag är visserligen icke kär i mitt förslag, och vill någon uppgöra ett annat, blott det innehåller Svenska, så vill jag ingalunda vara emot dess antagande.
Hr Printzenskölds nyss upplasta förslag ånyo-blifvituppläst, hemställde Hr Frih. o. L a n d t m., om R. o. Ad. behagade antaga detta förslag.
Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Jag vill visserligen icke vara envis och begära votering i denna fråga, men jag anhåller att få i prof. intagen min reservation emot R. o. Ad:s nu fattade beslut, alt de, som icke äro närvar, vid uppropet, skola genast vara till böter förfallne.
Posse instämde i denna reservation.
Hr von Rosen reserverade sig äfven emot det nu fattade beslutet.
Jag är skyldig att för herrarne anmäla hvad jag bestämdt känner af de mantalsskrifnings-förrättningar, hvarvid jag varit närvar., att under första timmen är ingen tillstädes, under den andra få, och alt först under den tredje timmen de skattskyldige börja att mera mangrannt infinna sig.
Jag kan således ej annat än förena mig med de herrar, som föreslagit, att plikten genast må åläggas , när man icke infinner sig i den ordning , som är föreskrifven, och -att icke dessa 3 respit-timmar må äga rum.
Derigenom att de skattskyldige ej infunnit sig före den tredje timmen, har ofta inträffat, alt förrättningen räckt inpå natten, till skada för de personer, som varit ordentlige och infunnit sig på rättan tid, men fått dröja till slutet, emedan de personer, som varit frånvar. vid första uppropet, ansetts hafva rättighet att blifva antecknade, då de anmälte sig.
Det har på somliga ställen ansetts, att de borde vänta tilI slut, hvilket torde vara det rätta; men någon lag derom finnes icke, och det har tillgått olika.
Jag instämmer derföre med de herrar, som yrkat, att den bör plikta, som ej på utsatt tid infinner sig.
Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att beslutet redan vore fattadt rör:de ordalydelsen af stadgandet i 4i:sta §:n Ilr
Jag får äfven reservera mig emot beslutet och det af så mycket mera skäl, som det inom skärgården är alldeles omöjligt för de skattskyldige att vara precisa; ty de gå ut med god vind, som sedan kan helt och Den 10 October f. m. hållet vända sig, och de kunna ej med vittnen styrka förhållandet.
Jag får äfven reservera mig i denna fråga, ty det linnes så många tillfälligheter, som kunna hindra folket att infinna sig på den bestämda tiden, att det är hardt att pliktfälla dem, som under en lång resa kunnat blifva uppehållna.
Jag anhåller att få erinra hrr reservanter, att laga förfall gäller för uleblifvande vid mantalsskrifning, och att dertill äfven hörer hinder af sjö.
Jag håller här lagboken i handen , men hittar ej straxt på capitlet, hvilket jag dock skall visa för den , som kan vilja se det.
Jag skall utbedja mig alt vid min reservation få tillägga, att jag anser den skattskyldiges närvaro vid mantalsskrifningen vara föreskrifven egentligen derföre, att han må kunna bevaka sin rätt.
Jag vet ingen annan olägenhet af hans utevaro, än att lian i mantalslängden, der han ändå antecknas, kan införas oriktigt , eller i strid med de uppgifter, hvilka han har rättighet all meddela. 42:dra §:n.
Hr Pr intzensköld:
I första punkten af denna J förekommer en olikhet emot hvad motsvarande stadgande i nu gällande bevilln.förordn. innehåller, ithy att här står ”härom utfärdade kungörelser”, i stället för att nuvar. bevilln. förordn. innehåller ”härom utfärdande kungörelser.
” Jag skulle nästan tro, alt det sednare uttrycket är bättre, emedan man talar om hvad som skall ske, och att man skall rätta sig efter de kungörelser, som af Konungens Bef:h:de komma att utfärdas.
Men detta är en omständighet, som på det hela kan vara likgiltig, ty meningen är derigenom likväl icke otydlig.
I den andra punkten återigen förekomma samma fel , som jag förut anmärkt i a:ue föreg:de §§, nemi. att der äro rikliga grammalikaliska språkfel.
Det torde tillåtas mig att uppläsa punkten: ”Dessa uppgifter, som t vä fa 111 författas, ”skola noga upptaga alla de personer, som lill hvars och ens ”hushåll höra” etc.
Deri förekommer ingen omening.
Men sedan står: ”äfven skall bestämdt uttryckas personens embete, ”tjenst eller befattning, den rörelse, näring eller handtering, ”lian idkar, hans fastigheter, verk och inrättningar, äfvensom ”fartyg om fern svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt ”ändlligen de hos hvar och en boende hyresman, eller andra, ”hvilka dessutom, för sig och sitt folk, äro pliglige alt enahanda förteckningar och uppgifter aflemna.”
Äfven skall bestämdt uttryckas fartyg och hyresmän !
Detta är något, som jag icke begriper, och det är i sanning förundransvärdt, att man kunnat förbise sådana oriktigheter.
Jag får der - kjG