Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således anser jag, att StatsUtsk. ganska conseqvent förfarit, då Utsk. begränsat stalsreglerm inom de 4 åren, Regeringen likväl ohetaget att, i händelse medlen ej kunna i vissa fall med fördel använ - Den 20 Mars f. m. das inom dessa 4 år, reservera medel äfven för det 5.
Det blir ett annat föi hållande i fråga om canaler, eller sådana anläggningar, hvilka ej kunna slutas inom en viss tid, eller som man bestämdt kan beräkna måste fortfara en viss tid utöfver den för lagtima riksdags sammanträde.
I sådant läll anser jag, att R.
St. både kunna och böra åtaga sig förbindelser för kommande lider.
Detta är vid föregtde riksdagar redan gjordt, och jag finner således ej någon oformlighet deruti, att nuvar.
Ständer äfven binda sig till anslagsberäkning för flera år, utöfver den tid, som kan komma att påräknas före nästa i iksmöte.
Hvad nu specielt beträffar Waxholms befästning, så har Gr.
Frölich visserligen redan, af en talare tillhörande StatsUtsk.
, erhållit de upplysningar, som han önskat; men jag skulle mycket misstaga mig om den värde Grefvens omdömesförmåga, om tinn skulle ansett det vara riktigt af StalsUlsk.
, att här i detalj framlägga för R.
St. alla de underrättelser, som StatsUtsk. kunnat inhemta, rör.'de planen för Waxholms befästning, för. alt genom en sådan fullständig framställning af befäslningsplanen söka öfvertyga R.
St. o tu nödvändigheten af ett skyndsamt företagande af denna befästning.
Jag tror att Grefven i det fallet medgifver, att StatsUtsk. bör äga något vitsord i sina uppgifter, då dessa äro hemtade ifrån de underrättelser, hvilka Ctsk. erhållit ifrån Krigs-depart., underrättelser, hvilka visserligen icke kunna eller böra offentliggöras.
Jag medgifver vissei ligen, att det kan vara angeläget att numera sätta i fråga, huruvida StatsUtsk. kan utgöra en sådan auctoritet, som kan ifrån regerings-deparltna emottaga så beskaffade uppgifter, att de ej i sin helhet kunno för R.
St. framläggas; men, då jag ej delar den åsigten, att StatsUtsk. ej bör med urskiljning behandla de uppgifter, som Ulsk. erhåller, så kan jag ej heller instämma i deras åsigler, hvilka lior måhända önska att erhålla mera detaljerade upplysningar om planen för dessa befästningar, i händelse de skola medgifva hvad som erfordras till förelaget.
M. äskat 5oo,ooo r:dr tiil Waxholms fästningsbyggnader, eller 100,000 r:dr om året för 5 år, så skulle jag för min del vilja anslå 100,000 rtdr 0111 året för 5 år, emedan detta skulle närmare öfverensstämma med den arbetsplan, som blifvit för StatsUtsk, framlagd, men jag vill ej särskildt yrka propos. derom, i händelse icke andra ledamöter skulle sig derutinnan med mig förena, ty jag anser att i dessa frågor bör man söka att så litet som möjligt splittra sina åsigter.
Jag erkänner lika litet i dag, som i förrgår, någon uteslutande consideration till fördel för de s. k. män af yrket, att ensamt afgöra hvad Sveriges val fordrar i något afseende, och aldraminst vill jag dem ensamt anförtro några principfrågor, hvilka angå afvägniugur
Den ao Mars f. ra. emellan de båda statsmakternas inflytande på hvarandra.
Jag skall ej yttra mig annorlunda, än i principfrågan, lör att vederlägga den framställning man liar gjort om skilnaden eniellan den ordin, oell extra-ordin. slatsreglerm, hvilken skilnad i min tanke skulle kunna leda till den slutföljd, alt dock i II.
SI:s makt skulle ligga en förmåga- att tvinga Regeringen ifrån den makt, sorn grundlagen lemnar densamma.
Till vederläggning deraf, her jag att få till Gr.
[Jorn, som egentligen drifvit denna sats, så val som till Gr.
Fröliehs eftersinnande hemställa, om icke hela den demarcationslinie, som de synas vilja uppdraga emellan de håda statsmakterna, skulle kunna vid hvarje riksdag ganska hilt, genom en sinnrikt påhiltlig parti-mesure, rubbas.
SlatsUtsk. och R.
St. behöfde i sådant afseende endast öfverflytta de angelägnaste behofven ifrån den ordin, statsreglertn till den extra-ordin., och efter den princip, som desse herrar ledamöter nu drifva, skulle den makten ovillkorligen ligga i R.
Sits värjo, all befalla riksdagar när de behagade, genom öfverflyIlande af de angelägnaste behofven till den extrastalsreglertn, ty derigenom hade de ryckt åt sig denna makt.
Jag fråear: ar detta lätt?
Nu har just detta inträffat.
Jag anser Waxholms fästning ingalunda vara en lapprisak, ulan en ganska stor och vigtig sak, ej blott för hufvudstaden, titan äfven för hela Sverige, oell tror, att 5oo,ooo r:dr för detta ändamål ej böra kunna anses vara för mycket.
400!0°o r:dr öro redan anslagne.
Om nu Sveriges befrielse från faran af en invasion fordrar den större summan, hvad annat har man då gjort genom beviljandet af en mindre summa, än att tvinga Regeringen att förändra tiderna för R.
St:s sammankomster.
Till en sådan åtgärd kan jag ej gifva mitt bifall, ehuru jag med all den värma, hvaraf jag varit mäktig, talat för en förändring uti tiden för riksdagars hållande, så att R.
St. hädanefter skulle oftare sammankomma.
Jag skall vid hvarje sådan fråga alltid vidhålla min derutinnan framställda tanke, men så länge grundlagen bibehåller det nuvar. stadgandet, och fastän jag inom mig är fullt öfvertygad, att lill följe af så väl den ordin., som extra-ordin. statsreglerm, hvilken nu blifvit gjord, en ny riksdag snart blir af nöden, och ehuru jag antager, att den verkligen kommer att inträffa; så vill jag likväl, för principens skull, ej medgifva den skilnad i påföljd, som man här påstått äga rom emellan den ordin, och den extra-ordin. statsreglertn.
Cederström och begär propos. på anslagets beviljande för fem år.
Till den sista värda talaren får jag i korthet yttra, att han misstagit sig, då han ställt sin replik till mig, ty jag har ej allenast icke talat om att tvinga Regeringen att bestämma riksdagen tidigare än grundlagen föreskrifter, utan icke ens på något sätt inlåtit ung i frågan >34 Dan 20 Mars f. m. otn tidsbestämmelsen af 4 eller 5 år.
Orsaken, hvarföre jag ej har gjort det, är den, att jag har lärt mig att låta Frih» Cederströms grundlag vara för honom sjelf, utan att särdeles befatta mig med att med honom försöka alt komma till lika mening.
Han läser, såsom bekant är, grundlagen på sitt sätt, och jag på ett annat, och om möjligheten af likstämmighet i våra åsigter derom, har jag längesedan uppgifvit allt hopp.
Till följe deraf hade jag ej ämnat yttra mig rörande denna punkt; men efter jag nu händelsevis blifvit uppmanad att göra det, får jag för mia del förklara, att jag ej anser det vara hvarken förbjudet eller föreskrifvet, alt R.
St. skola sälta den exlra-statsreglertn på 4 eller 5 år, utan tror, att R.
St. kunna i det fallet belt och hållet följa sin öfvertygelse.
Jag skulle likväl tro, att då StatsUtsk:s calcul här är beräknad för 4 år, så vore det välbetänkt af dem, som vilja bestämma tiden till 5 år, alt dividera summan på hvarje anslag med 5, i stället för 4> och således anslå \ hvarje år i stället för -J.
På sådant villkor kan jag instämma med dem, som vilja bestämma anslaget till 5 år.
Hvad Hr von Hartmansdorff i denna fråga anfört reducerar sig, så vidt jag kunnat förstå af hans eljest ganska fullständiga, men i min tanke för detta ämne något vidlyftiga yttrande, dertill, att vi borde följa ett praejudicat, och detta praejudicat var ej något af R.
St. faltadt beslut, utan endast ett annat
Stånds beslut uti en helt annan fråga, änden förevar., nemi. i fråga om anslag till Strömsholms canal.
Hade den värde ledamoten begärt uppläsning af BorgareSt:s beslut i frågan om Waxholms befästning, så skulle jag hafva velat instämma med honom om det praejudicat, som på sådant sätt ansetts hafva tillkommit genom BorgareStls beslut; men då han anfört nämnda Stånds beslut i fråga om Strömsholms canal, så vet jag ej ens, om jag kan våga att upphöja delta beslut till rang och värdighet af något prsejudicat för denna sak.
Emot mig syntes han hafva riktat sin anraärkn. ora det icke fosterländska i att gifva anslag till Höganäs och Svinebodan.
Jag får då äran upplysa, att jag ej tillstyrkt något anslag för Svinebodan, men vä! för hamnen vid Höganäs.
I afseende på den fråga jag tog mig friheten ställa till StatsUtsk:s här närvar, ledamöter, har jag af Hr Anckarsvärd fått en ganska fullständig upplysning, för hvilken jag för honom hyser den största erkänsla.
Jag vill dertill först i korthet svara, hvad som äfven synnerligen torde lända en värd ledamot, Gr.
Horn, till svar på hans emot mig riktade framställning, att jag alldeles icke begärt del af någon plan och af detaljerna af den tillämnade Waxholms befästning, utan endast framställt den frågan, om någon upplysning blifvit SlatsUtsk. lemnad, om anledningen hvarföre nu först Waxholms befästning blifvit ansedd för så oundgängligen nödvändig och brådskande.
På denna fråga har Hr Anckarsvärd, såsom mig synes, ej kunnat gifva något Den 20 Mars f. m. 135 svar.
Han liar endast upplyst, att den framlagda planen ådagalägger nödvändigheten af att fortsätta det redan började arbetet.
Delta instämde också med den aning, som jag bade rör:de denna sak, men jag vågade mig ej på djupet att framställa en sådan aning.
Nu har en StatsTJtsk-.s ledamot, hvilken jag anser såsom en auclorilet i detta fall, upplyst, alt orsaken hvarföre delta förelag anses vara så nödvändigt, är den, att vi en gång börjat, och att denna början skett emellan tvänne riksdagar, utan att R.
St. fått någon underrättelse om den stora vigten deraf.
Detta är bevisningen för den stora vigten och nödvändigheten af att lemna anslag till detta företag.
Jag får nämna, alt jag, för min del, såsom representant, ej kan gilla denna orsak, utan jag tror, att det nu ej kan vara ur vägen att tillse, huruvida något skäl verkligen finnes för denna befästning.
Jag liemtar dertill ytterligare anledn. genom ett yttrande härstädes af en värd ledamot, H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, som förmodligen icke saknar kunskaper i dylika ämnen.
Han har sagt, alt det bästa onekligen vore, att hastigt tillvägagå vid sådana företag, men han har likväl förklarat, alt han liar föga hopp om framgång för siri mening.
Jag anhåller vördsamt, att han ej må försmå det lilla bidrag, sorn jag genom mitt yttrande önskar alt få Jemna, till ett möjligen om också (jag medgifver det) aflägse hopp om framgång för denna hans mening.
Jag får äran försäkra, att jag, oaktadt den plan, som K. M. kan hafva för StotsUtsk. framlagt, anser ingen våda vara, endast befästningen är färdig inom tolf eller sju år, som K. M. i sin nåd. propos. afsett för arbetets fullbordande.
Således synes det mig ej vara någon fara att uppskjuta anslagen för detta företag till nästa riksdag, isynnerhet 0111 det skulle ske något hastigare än Frih.
Då kan det blifva tid alt i enlighet med H. Ex. Hr Gr.
Löwenhjelms förslag gifva en rund summa på en gång, och jag förpliglar mig till, 0111 jag då lefver och här yttrar mig, att dertill efter min förmåga bidraga, derest nb. vissa förändringar i vår krigsadministration dessförinnan inträffa.
1 sådan händelse skall jag förena mig 0111 att gifva ett rundt anslag, på det att delta befästningsarbete möjligen mätte kunna verkställas på ett eller två år, med ett ord, gifva det anslag, sorn K.
M. nu uppgifvit vara det nödvändiga för arbetets bedrifvande.
Naturligtvis måste jag, efter hvad jag nu framställt, anse det ej kunna vara någon tvifvel, att denna sak kan anstå, så länge de sju åren ännu förestå, såsom en terminus ad quem.
Genom detta förklarande har jag icke mycket alt tillägga, utom det, att det exempel Gr.
Löwenhjelm anfört af fästningsbyggnaden vid Carlsborg, såsom jag tror, ej lemnar någon särdeles tillförlitlig illustration, emedan uppbyggandet af Carlsborg omöjligen kunde afse någon befästning, utan måste vara något Fabels torn, sona skall byggas, och Husets i36 Der. ao Mars f. m. ledamöter känna alltförväl ifrån den tid, då de läste sin bibel, att derpå byggde Babylonierne i mångå år, utan alt det någonsin blef färdigt.
Jag yrkar, i likhet med hvad BorgareSt. beslutat, att anslaget må blifva 200,000 r.vlr pä 4 år.
Den siste välde talaren har ansett sj-Ifva hufvndsaken vara oafgjord, nemi. den, huruvida något verkligt skäl förefinnes fördetta anslags beviljande.
I detta hänseende finner jag dels i SlatsUt-kts utlåt , dels i StatsUtskrs ledamöters yttranden här i dag, vara klart och ostridigt att anslaget är af den yttersta vigt, och dessa äro just de ordalag, som SlutsUtsk. begagnat.
Jag är således för inia del, såsom representant, i den cnlhegori att nödgas bifalla hvad som bör bifallas.
Jag hyser icke heller något det ringaste misstroende, hvarken till förvaltningen af dessa medel, icke heller lill kommande R.
St., och det sätt hvarpå de komma att behandla delta ämne, emedan jag är fullkomligt öfvertvgad att kommande
Ständer skola se saken på samma sätt, som nuvar.
Äfven om nuvar.
St. ej skulle gå in på StatsUtskrs åsigt, så är jag likväl öfverlygad, att kommande Ständer skola bifalla hvad de anse vara nödvändigt.
Således ser jag här ingen fara, äfven om man ville anslå summan på 4 år, ehuru möjligen ingen riksdag inträffar förr än om 5 år.
Delta är likväl ett förhållande, som jag ganska lifligt påminner mig, sedan den tid då anslagen till Götlva-conal här beviljades, nemi. det förhållande, att oaktadt det ovillkorligen kommer att fortsättas och man derom äger den fullkomligaste moraliska öfvertygelse, så är man likväl i den ställningen, att ej derpå kunna bygga ett conlract med en leverantör.
Jag har vid flera riksdagar, då jag deltagit i StatsUtskrs öfverläggningar, på detta rum ho 11 just dessa inkast ifrån samma synpunkt göras af den Som dref Götha canal, nemi. framlidne H. Ex. Hr Gr. von Platen.
Detta förhållande anser jag vara af mycken ekonomisk vigt, ty kunna ej föreståndarne vid ett byggnadsföretag i rättan tid uppgöra contracter för leverancer, så blifva de dyrare.
Jag vågar bestämdt hoppas, att kommande Ständer skola anslå medel lill detta företag, och ser ingen fara deruti, att anslaget beräknas för 4 eller 5 fi>; men, mine herrar! den moraliska kraft, som visas af R.
St., då de anslå en tillräcklig rund summa för ett vigtig! företag, afven den anser jag vara af mycken vigt.
Jag skulle ej våga att yttra mig så bestämdt, om jag ej nyss hört en af StatsUtskrs ledamöter, hvilken sjelf förut tillhört krigsyrket, hafva anfört hvad som inom Utskrs utgiflsafdelning i detta hänseende blifvit framstäldt.
Utgiftsafdelningen har tillslyikt en ganska betydlig summa, hvilken på det sätt, som den beräknades, måhända hade öfverstigit hvad K. M. begäi t. Mig Den ao Mars f. m.
Mig synes således alt bestämmandet, om detta anslag skall utgå på 5 år eller ej, endast är behöfligt för sjelfva utbetalningens skull.
1 afseende på sjelfva beloppet, så är jag, ehuru endast på grund af de financiella skälen, böjd för det större anslag af 5oo,ooo r:dr, som K.
M. föreslagit, utan att vilja bestämma på huru många år det bör utgå, ty det anser jag vara af mindre vigt.
Jag har bär hört yttras någon fruktan, att om R. o. Ad. skulle frånträda StalsUtskrs förslag i denna punkt, och lioja summan, så kunde någon svårighet möjligen uppstå, dels i afseende på de disponibla medlens tillräcklighet, och dels i afseende på de olika beslut , hvilka inom de olika RiksSt-.n skulle uppkomma, ifall man ökade summan; men hvad först angår medlens tillräcklighet, så måste jag säga, att om de skulle behöfvas för att bereda tillgångar till ett sådant företag, sorn detta, hvarom StatsUtsk., hvilket granskat planer och handlingar, förklarat, att det är af yttersta vigt, så ser jag intet hinder att låta de punkter, som komma efteråt i StatsUtskts framställda betänk., minskas eller försvinna.
Således finner jag ingen svårighet uti att bifalla denna förändring af StatsUtskts förslag; men 0111 jag äfven skulle göra afseende på denna invändning, och ej tilltro mig att, genom minskningar i de efterföljande punkterna, bereda tillgång till den förhöjning, som jag här önskar; hvad skulle väl då hindra mig att här göra ett särskildt anslag, då denna tillökning af StatsUtsk. skulle kunna anvisas på en odisponerad fond, som uppgår till högre belopp än skilnaden är.
T alla fall hafva R.
St. ännu att disponera om bancovinsten, ty med all säkerhet komma R.
St. att ifrån banken erhålla uppgift, som sätter R.
St. i tillstånd att göra denna disposition.
Jag tror mig med fullkomlig visshet veta, alt bokslut deröfver i banken blifvit gjordt och att detta utan uppskof lärer komma till R.
I afseende åter på den olikhet i RiksSttns beslut, som skulle uppkomma genom denna förhöjning, så får jag nämna, att om man anser saken vara af vigt, så kan man ju genom inbjudning till de öfriga Stånden söka att åstadkomma ett beslut, hvarigenom den moraliska kraft skulle kunna tillvägabringas, hvilken jag anser böra stämpla R.
St:s beslut i detta stora och vigtiga mai.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. måtte besluta ett anslag af 5oo,ooo r:dr för detta ändamål, och om delta blifver beviljadf, så är det mig för öfrigt fullkomligen likgilltigt, om anslaget fördelas på 4 eller 5 år.
Då jag begärde ordet, var det hufvudsakligen för att besvara en förfrågan, som Gr.
Frölich framställt till StatsUtsk:s närvar, ledamöter.
Ehuru jag visserligen uti denna min afsigt finner mig förekommen af andra ledamöter inom Utsk., anhåller jag likväl att, såsom ett mera bestämdt svar å Grefvens fram22 H. 18 j3S Den ao Mars f. m. ställning, få tillägga, att StatsUtsk. har, utom de planer och kostnadsförslag, som afse Waxholms befästning, haft del af ett till K. M. af Krigs-depart. afgifvet underd. betänk., som utvisar det fortfarande slatsbehofvet och de strategiskt verkande skälen, under alla tider, för alla de befästningsarbeten, som StatsUtsk. bar tillstyrkt.
Härtill inskränka sig de upplysningar, som Utsk. haft att tillgå, för att derpå grunda sin framställning till R.
Beträffande den omständigheten, huruvida de anslag, som StatsUtsk. tillstyrkt i och för militära behof, böra utgå på 4 eller 5 år, så finnér jag mig i detta afseende, till besvarande af de anmärkn.v, sorn blifvit framställda emot Utsk:s förslag, vara förekommen af andra ledamöter.
Jag är fullt förvissad derom, att ingen olägenhet kan komma att uppstå för dessa arbeten genom anslagens bestämmande för 4 år, då R.
St. komma att sammanträda i Januari månad x845, så mycket mindre, som R.
St., vid beviljande af anslaget, ej hafva gjort något förbehåll, att hvad deraf möjligen kan vara reserveradt vid nästa R.
St:s sammanträde, då skall ställas till deras disposition.
Det synes mig ganska klart, att, om K.
M. låter förordna om arbetets bedrifvande på sådant sätt, att äfven för de första månaderna afår i845 tillgångar finnas, K.
M. i detta afseende är alldeles oförhindrad att dem till arbetets fortsättande använda.
Om anslagen till de militära behofven skulle ställas på 5 år i stället för 4 år, såsom Utsk. har föreslagit, så skulle derigenom uppkomma en förhöjning i anslaget till 5oo,ooo r:dr i stället för 400)000 r:dr.
Det är visserligen sannt , att genom en förändrad disposition af de anslag , hvilka StatsUtsk. tillstyrkt för Strömsholms canal och som afser besparandet af en för delta ändamål alldeles obehöflig summa, tillgångar skulle kunna beredas för en sådan förhöjning uti StatsUtsk:s förslag i afseende på de militära anslagen; men om i alla fall ett tillräckligt anslag skulle afsättas, motsvarande kostnaden för delta företag, under hela tiden af dess verkställighet, och om det tages i betraktande, alt måhända ej alla de besparingar, som finnas ända till den sista skillingen, borde användas för extra-statsreglertn, alt det måhända ej vore alldeles olämpligt att behålla något öfverskott för Riksg.conCs disposition, hvilket ej har sig någon fond anvisad för de creditiver, hvilka äro ställda på detta conior, om R. o. Ad. vill åt sig sjelf bibehålla en tillräcklig frihet vid pröfningen af de ännu återstående anslagsfrågorna, hvaribland det torde finnas åtskilliga, sorn äro af ett ganska stort nationelt intresse; så befarar jag att R. o. Ad., genom en förhöjning i det af Utsk. här föreslagna anslag, lägger ett hinder i vägen för den fria pröfningen af de följande punkterna.
Jag biträder det tillstyrkande, som Utsk. framställt, så väl i sjelfva hufvudsaken, som i fråga om tidsbestämmelsen, och anhåller om bifall till Utsk:s betänk., ehuru jag visserligen för min del skulle hafva önskat, att, i Den ao Mars f. m. öfverensstämmelse med de .”sigtor, som Hr Lagerhjelm framställt, R.
St. begagnat det tillfälle, som nu erbjuder sig, att uttrycka en Representationen värdig opinion, hvilken tvifvelsutan af hela allmänheten hyllas genom beviljande af ett så nödvändigt anslag, som det för Waxholms befästning, för alt trygga vår sjelfständighet och förvissa vårt fädernesland om tillräcklig säkerhet emot alla oförmodade öfverfall.
Jag har blifvit af Frih.
Leijonhufvud missförstådd.
Jag klandrar att anslag till allmänna arbeten, och synnerligast till befästning, utportioneras till årsanslag.
Men jag har icke skyllt oriktigheten i sådan åtgärd på något särskildt Ständ, Utsk. eller embetsverk.
Det jag klandrar är allmänna opinionens skefhet i detta ämne.
Hvad Regeringen beträffar, kan väl med ali visshet antagas, att den lika gerna, ja vida hellre, skulle emottaga totalsumman med behörig latitud, att den med tjenlig skyndsamhet använda.
Att K. proposme dock icke så ställas härrörer uppenbarligen af velandet att så skulle de icke erhållas, och att det möjligen alltid försvåras medelst försökande af det omöjliga.
Att denna regel nu måste iakttagas, tillhör ett förhållande, som af Gr.
Horn blifvit på ett ganska parlamentariskt sätt antydt, och hvilket jag lika med honom icke anser behöfva eller böra utvecklas.
Om epoken för de faror, emot hvilka dessa befästningsföretag påkallas, har jag ej yttrat ett ord, som skulle kunna tydas till ett anspråk alt befatta mig med sådana calendrars uppsättande.
Aldraminst företager jag mig sådana beräkningar, utom de rum der de mig af pligten affordras, eller äro mig tillsländiga.
Frågan rörer nu en sjöfästning.
Vid en sådan frågas afgörande tror jag mig kunna hafva något att anföra, under det jag tillstyrker Utsk:s betänk, i denna punkt.
Till en början bör jag besvara den fråga , som Gr.
Frölich framställt till StatsUtsk:s ledamöter med förundran deröfver att Waxholms befästande ej förut blifvit företaget och att det just nu ansetts vara så nödvändigt att påbörja detta arbete.
Jag tror ej, att hvarken Hr Anckarsvärd eller Frih.
Sprengtporten nöjaktigt (om jag så får säga) besvarat denna fråga.
Jag tror att före sista riksdagen hade det väl kunnat vara önskvärdt, att Waxholms befästande blifvit företaget, men efter den tiden har denna önskan uppstigit till rang och värdighet af ren nödvändighet, ty först sedan den tiden är det som ångbåtsväsendet utvecklat sig i all sin stora och förfärliga kraft.
Det försvar, man förut trott sig kunna äga uti smärre batterier och kanonjollar, är nu föga att räkna på, ty det är fråga om så kraftiga ångbåtar, att de icke allenast släpa de stör - Den uo Mars f. in - slå skepp genom vara skärgårdar, ulan all de äfven kunna inrymma i5oo å 2000 man eller snart sagdl en division oell landsätta dem efter 1 å 3 dagars öfverfart.
Det är således al högsta vigt för Slockholm att försvara den enda punkt som egentligen är rätt försvarbar men ock lättast kan anfallas.
Jag vill förmoda att StatsUtsk.
, som vid denna frågas behandling gått ganska berömvärdt tillväga, bar insett detta.
Måhända bar Utsk. tänkt sig att våra kuster böra på några punkter, t. ex. Slockholm, Carlskrona och Marstrand sa väl sättas i försvarsgilt skick, att de snart sagdt äro ointagliga, och att bland dessa punkter stå Stockholm främst.
Kanske har Utsk. äfven derföre satt Stockholm i den första cathegorien, att der finnes en stor handel och betydlig enskild egendom samlad, samt att Kronan der haren af flottans stationer och ansenliga upplag samt förråder af alla slag.
Dertill kommer äfven Stockholms belägenhet emellan Saltsjön och Mälaren och dess communication genom canaler med det inre af landet.
Allt detta gör att denna fläck måste anses vara af största värde.
StatsUtsk. har måhända dessutom insett, att under sådana förhållanden vore en dålig fästning snart sagdt sämre än ingen.
StatsUtsk. har troligen äfven insett, att om en fästningsbyggnad varar länge, så är den under denna tid också nästan sämre än ingen.
Derföre har StatsUtsk. troligtvis äfven funnit, att detta arbete borde bedrifvas med den största möjliga hastighet, som med våra medel kan åstadkommas.