Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till detta slag af embetsverk hör ostridigt Kammarrätten, likaväl som Rikets Hofrätten, emedan den utgör en öfverdomstol, i flera fall likartad med desamma.
Det hade således varit Utsk:s pligt, att uteslutande grunda sitt omdöme om behofvet af den begärda löneförbättringen för Kammarrättens tjenstemän på en noggrann undersökning om vidden och beskaffenheten af de göromål, som tillhöra detta verk; och Utsk. skulle då utan tvifvel hafva vunnit sådana upplysningar, som framkallat ett helt annat resultat, än det, hvartill Utsk. nu banat sig väg, i trots af det medgifvande, som Utsk. uti inledningen till sitt betänk, nödgats göra, att anledn. till förhöjning i embetsverkens stater verkligen förefinnes.
Då Kammarrätten år 1814 erhöll ny instruetion, fastställdes verkets stat till i president och 7 ledamöter, 1 secreterare, 1 adv.fiscal, 1 viee-ad v.fiscal, 1 proto-notarie, 1 notarier, 1 actuarie, 1 registrator, 5 cancellister, 5 rev.-commissarier, 24 revisorer och 10 kammarskrifvare.
Genom den förnyade reglering af Kammarrätten, som K.
M. år 1831 i nåd. beslutade, har antalet af desse tjenstemän blifvit i sä måtto förändradt, alt öfver-iev.-depart. nu endast består af 1 öfver-commissarie, 3 cotmnissaripr, (Grevi - Deli 5 Maj f. ra. i3g sorer och i3 kammarskrifvare eller tillsammans 33 tjenstemän, då deras antal förut utgjorde 3g, hvaremot Kammarrätten^ Cancelli blifvit tillökadt med 1 proto-notarie jemte 1 cancellist i utbyte mot registrator!), hvilken blifvit indragen.
Det visar sig häraf, alt Kammarrättens personal på det liela undergått förminskning; men om man deremot anställer en jemförelse af Kammarrättens göromål, sådana de för närvar, befinnas, emot hvad de lör endast ett par decennier tillbaka utgjorde, så blifver förhållandet långt ifrån enahanda.
Enligt Kammarrättens lind. arbetsberättelse!’, och hvilka, på anfordran af StatsUtsk., derstädes skola företes, utgjorde år 1819 antalet af inkomna mål endast 622, år 1829 var detta antal ökadt till i 165, och år 1819 hade det ytterligare uppgått till 2487 st.
Ärendenas mängd har således på de sista 10 åren blifvit mer än fördubblad, hvartill orsaken lätt inses, då man besinnar, att först år i8a3 alla besvär i hevilla.mål, som förut tillhörde Kammarcolltin, blevo till Kammarrättens handläggning öfverflyttade, och alt sedermera, genom K. kungörelsen d. 10 April 1828 samt K. förordn. d. ri Dec. 1850, flerfalldiga ärenden blifvit lagda till Kammarrätten, som förut dels pröfvades af de administrativa verken och dels directe ingingo till K. M.
Att under sådana förhållanden ett ökadt anspråk på arbete af Kammarrättens embets- och tjenstemän mäst vara en naturlig följd, lärer väl af ingen oväldig kunna bestridas; och det är då lika obilligt, som orättvist af StatsUtsk., att, genom den åtgärd Ulsk. nu vidtagit, söka beröfva arbetaren en lön, som likväl StatsUtsk. sjelft medgifvit honom hafva förtjent.
Jag yrkar vördsamt återremiss af StalsUtskts ifrågavar. betänk.; och för alt inför Ulsk., så väl som inför R.
St. ådagalägga, det Kammarrättens verksamhet äfven i ekonomiskt hänseende är för Staten af så ringa vigt, att ju icke det begärdta anslaget, äfven från denna synpunkt betraktadt, ej bör förvägras, får jag härjemte bifoga ett utdrag af Öfvcrrev. -depart:s actoratsräkningar för de sist förflutna 10 åren, som visar, att de af Revisionen gjorda, samt af Kammarrätten fastställda, anmärkntr vid de inkomna räkenskaperna i medeltal uti Stålens cassa årligen inbringat icke mindre än i8,5oa r:dr 27 sk. 7 rist blco, hvilka, utan Kammarrättens åtgärd, skulle för statsverket alldeles galt förlorade.
Tabell, ulvisande beloppet af anmärkn.incdel, sorn, i följd af Kammarrättens åtgärd, influtit under 10 år j räknadt från tSig till tS3>) cirs slut.
År i83o ....... 23,io5: 16. g. „ i83i 18,838: 38. 10. „ 1812 ....... 15,627: 5. 5.
Transport 57,571: i3. — D C u 5 Maj f. m, Transport 57,571: i3.
— År 1833 .... , . , I2,2l4: 32. 3. „ 1834 20,556: 21. 5. „ i855 , . , , , , , 19,828: 36. 1, „ 18 36 15,099: a5. 6. ,, 1837 22,o3Ö: 6. 6. „ i838 20,932: 3g. —> „ i83g ....... 16,786: 6. 3.
Summa r:dr b:co 185,025; 36. — som i medeltal för hvarje år gör i8,5o2 r;dr 27 sk. 7 r:st.
Frih. Cederström, Jacob; Utsk. har här, likasom vid Revisionen och Kammar-colltm, förbisett angelägenheten af ärendenas gång och endast fästat sig vid den i premisserna framställda tanke, nemi. att, då Ständerne icke lern. nät sitt begifvande till de regleringar inom verken, som vid sista riksdag af Konungen begärdes, men blefvo af R.
St, afslagna, de summor, hvilka Konungen likväl i sådant af» seende för ärendenas gång varit tvungen att anvisa på besparingarna, blifvit föremål för anmärkning.
Denna fråga hör ej hit, men, ehvad följden af dessa antnärkn:r blifver, står det likväl qvar, att om det är af intresse för nationen, att räkenskaperna granskas, och att ej svek eller oordningar dervid äga rum med Statens medel, det blir nödvändigt, att det embetsverk, som har att granska statsmedlens ordentliga förvaltning, får emot behofvet svarande anslag.
Jag faster mig ej vid mängden eller siffertalet af de mål, som tillhöra ett embetsverks behandling, men vid vigten och beskaffenheten af desamma, och hvar och en känner den invecklade beskaffenheten af balancers utredning och rakenskapsmål.
Då fråga är om tillsyn å hvad som i uppbörden influtit och efter anordningar utbetalats, är frågan af den vigt, att man ej bör hushålla med några r:dr. Frih.
Jag anhåller, att Utsk. ville besinna, att
Kammarrätten är uti den lyckliga författning, hvaruti ingen annan domstol inom landet befinner sig, att skaffa tillgångar åt Staten.
Ingenting är billigare, än att något af öfverskottet å dessa tillgångar lemnäs tillbaka åt den auctoritet, sorn har besväret att skaffa dem.
Delta skäl innefattar verkligen, om ej en juridisk, likväl en moralisk billighet.
Hr G y 11 e n h aal, Lars Herman; På de skäl jag redan anfört, då fråga var om Hofrätterna och Kammarcolhm, ber jag få instämma med de talare, som yttrat sig till bifall af Konungens propos. örn förbättrade löner för Kammarrätten.
Jag vill ej vara vidlyftig, utan åberopar endast de skäl jag förut anfört. jitte punkten.
Sundhets-collegium, litt. a).
Litt. b. P r o v i n c i a I -1 ä k a r e v å rd e n.
Hr Ekströmer, Carl Joh.: StatsUlsk. har grun - Den 5 Maj f, m. dat sitt afstyrkande af Konungens propos. i denna del på den meningen, att genom biträdande af den nåd. propcstn, extra - prov.läkare-lönerna skulle komma att öfverstiga de ordin. - prov.läkarnes löner.
Förhållandet visar sig verkligen så, att ordin.-prov.läkare för det närvar, i ordin.-Iön uppbära 3g5 r:dr 24 sk., med derunder inbegripna 37 tunnor spanmål; och Konungen har för de extra föreslagit 5oo r:dr.
Det missförhållande', som här synes äga rum, försvinner dock i väsendtlig mån och nästan helt och hållet, då man besinnar, att i den gamla lönen ligger spanmål.
Förlidet år uppgick ordin. - prov.läkare-lönen till något öfver 49° r:dr, således nära samina summa, som för de extra är föreslagen.
En annan omständighet är det ock, att då extra-prov.läkarnes stationer inrättades, beviljades af R.
St. och Konungen, att dessa befattningar kunde få vara förenade med bataljonsläkare-beställningar, och intill dess att en närmare utredning af behofvet af dessa läkare hunnit fullbordas, blefvo deras löner vid första arrangementet nedsatta till i5o r:dr; men på de ställen, der ej bataljonsläkare- tjenster kunde få vara förenade med exlraprov. läkare-tjensterna, såsom i Lycksele oell Norrbotten, beviljade R.
St. 5oo r:dr.
Om jag ej misstager mig, uttryckte då Ständerne sig så, att de gåfvo 5oo r:dr, på det den extra-ordin. - prov.läkare-lönen skulle komma i motsvarighet med den ordin., hvilket äfven var fallet med dem, som på en gång voro provinc.- och bataljonsläkare.
Om nu i sjelfva verket den extra-ordin.-prov.läkare - lönen i mer eller mindre mån skulle komma att öfverstiga den ordin., så ligger visserligen deruti en slags inconseqvens; men deremot vore det ej obilligt, emedan de prov.läkare, som i sednare tider tillkommit, äro förlagde i de minst bebyggda trakterna af landet, der ingen läkare, utan lön af Staten, kunnat sätta sig ned, och der de hafva mindre inkomster genom enskild praktik alt påräkna.
StatsUtsk. har likaledes, efter min öfvertygelse, riktigt fästat sig vid olägenheten af att bataljonsläkare-tjenster skulle vara förenade med extra-prov.läkare - befattningar.
Suudhets - collini föreslog just derföre en sådan lönförhöjning för de extra prov.läkarne, att desse sednare ej måtte behöfva den lön, sorn de nu såspm bataljonsläkare få, men StatsUtsk. har, utan att vilja föreslå tillökningen, dock velat borttaga rättigheten till förenande af dessa tjenster.
Jag kan försäkra R. o.
Ad. samt StatsUtsk., att örn delta sker, blir det ingen möjlighet att besätta extra-prov.läkare-platserna.
Det bar mött många svårigheter hittills, och det kommer att blifva alldeles omöjligt, om man med alltför små löner vill placera i vårt land mångå läkare.
Extra-prov.läkarebefattningen i Herjeådalen har t. ex. icke kunnat besättas nied legitimerad läkare, oaktadt förnyade annoncer örn ledigheten, just emedan den extra-prov.läkare»löuen icke är D c n 5 M n j f. m. mera än i5o r:dr.
Ingen läkare kan dermed vara belåten, och landet är så fattigt, att det ej på sin bekostnad kan underhålla en läkare.
Jag anhåller således, alt R. o. Ad. samt StatsUtsk. ville behjerta dessa omständigheter och, så vidt man önskar att få en bättre ordnad läkarevård i våra provinser, måtte bifalla det K. M. nåd. begärt, eller ock återtaga förslaget om und hemställan mot den fortfarande föreningen af extra - prov.läkare- och bataljonsläkare-befattningar.
Jag instämmer med Hr Ekströmer, och tror att antingen måste man låta det hittills varande förhållandet fortfara, det nemi. alt båda befattningarna kunna förenas, eller också måste man anslå högre arfvoden eller löner åt extra - prov.läkare.
Jag skulle betvifla att det kan vara R.
St:s eller StatsUtsk:s rätt, alt göra något sådant förbud emot tjensters förening, emedan det lärer bero af Konungen att förklara, huruvida en tjensteman för en af dessa befattningar äfven må kunna begagnas för den andra.
Så länge nian ej förnummit, att af föreningen uppstått någon olägenhet, på ena sidan för menigheterna, och på den andra för reg:tena, och hvilken ej just bör kunna vara stor, sorn det blott är under en kort tid om våren, då bataljonsläkare måste vara från sina extraprov. läkare-distrieter, synes det mig vara oriktigt att vilja införa ett sådant förbud.
Litt. c.
Carolinska m e d i c o - c h i r u r g i s k a - Institutet.
Vid den nu föredragna punkten om Carolinska institutet itererar jag den anmärka., jag under öfverläggningen om ingressen till betänk, gjorde mot StatsUtsk:s behörighet att väcka motioner och yttra sig öfver ämnen, som icke genom K. propos:r eller enskilde riksdagsmäns motioner blifvit till Utsk:s behandling öfverlemnade.
Litt. d.
Allmänna Barnbördshuset.
Hr C ed ersch jöld, Pehr Gustaf, uppläste följande:
Vid Högh StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4°> anhåller jag att få göra några anmärkn:r, rör:de det i n:te punkten under Litt. d. förekommande anslaget för artis obstetricise professoren, såsom lärare för barnmorskor.
Till den ändan torde jag få börja med en kort historisk framställning om artis obstetricise professionens tillkomst och löneförmåner ifrån äldre tider.
Omkring år 171 i tyckes ett slags undervisning för barnmorskor först hafva blifvit i Slockholm inrättad; men egentligen blott för alt tilldana dem, som erfordrades för hufvudstadens eget behof.
Något löneanslag för läraren af allmänna medel har jag icke funnit omnämnas, förrän år 17Ji, då SeerelaUtsk. resolverade, d. 16 Juni, ”alt informatorn för jordegummorna skulle på extra ordin, slotts - Den 5 Maj f. m. .43 ”staten hafva en Ion af 3oo d:r på hvilken stat denna lön qvarstod åtminstone ännu å( t74°i såsom det kan inhemtas af K. brefvet lill collan medicum d. 26 Juni sistnämnda år.
År 1757 föreslog collan medicum att lönen skulle förhöjas till 1000 da' sant, och i nåd. svar d. 18 Oct. samma år erkände K.
M i allo behofvet af den föreslagna förhöjningen; men som af de i5,ooo da- sant, hvilka blifvit anslagna till medicinalverkets upphjelpande, icke mer än a ännu blifvit i staten uppförd; så kunde K.
M. icke tillsvidare tillägga honom mer än 5oo da' s:mt, hvarigenom lönen sålunda förhöjdes till 800 da- s:mt.
Ännu hade artis obstetricioe professorn ingen annan befattning, än att undervisa barnmorskor, nästan blott för hufvudstadens behof.
Genom instruction af d. ig Aug. 1761, ålades artis obstetricioe professorn att läsa offentligen 2 terminer 0111 året, särskildt för barnmorskor, och särskildt för medicinae studiosi, 2 timmar i veckan för hvartdera slaget, samt privat, när så begärdes, mot särskild öfverenskommen betalning.
Han erhöll utom den gamla ordin, lönen på stat, stor 800 d:r sunt, år 1782 särskildt af medicinal-fonden 33r:dr 16 sk., och år 1788 ytterligare af accouchements-fonden 166 r:dr 32 sk., eller då tillsammans 333 r:dr 16 sk.~ spec.
Denna nya tillökning af 200 r:dr spec. tyckes kunna anses såsom ett särskildt arfvode, icke blott för den år 1761 tillkomna nya befattningen att läsa för medicinae studiosi, utan äfven för det genom 1777 års barnmorske-reglemente utsträckta åliggande att undervisa barnmorske-lärling'ar äfven från landsorterna.
Utom dessa löneförmåner af allmänna medel, hade artis obstetrieiae professorn af ålder uppburit af hvarje barnmorske-Uirling minst 2^ r:dr för s. k. inskrifning och utskrifning med barnmorskebref, samt åtminstone alltsedan år 1782 för ett slags tentamen eller s. k. kammarläsning 10 r:dr b:co.
Ofvannämnda anslag af 333 r:dr 16 sk. spec. fortfor till år 1809, då artis obstetrieiae professorn erhöll, under titel af hushyra, ett personelt anslag af 44 i;dr 21 sk. 4 r:st, så att han, med den egentliga lönen, erhöll in alles 377 r:dr 37 sk. 4 r;sh Hela detta anslag var då öfverflyttad! på fattigvårdens stat.
Allmänna barnbördshuset inrättades 1776.
I i4 §:n af K. reglem. för detsamma heter det: ”Så snart husets vil 1— ”kor förkofras, så bör professorn oell betjeningen erhålla ”lön— —Detta löfte har i afseende på betjeningen blifvit uppfyldt; men för professorn, som icke blott är föreståndare för liela inrättningen, utan tillika ett slags fattigläkare för hela Stockholm, i afseende på den förlossningshjelp, som kan erfordras, hann det år 1780 icke längre än till fria boningsrum, hvarvid det alltsedan förblifvit.
Den år 1809 personelt anslagna s. k. hushyran tyckes så - •44 Den 5 Maj f. m< lunda hafva varit ett slags erkännande af professorns an-» språk på särskild lön för sin befattning med barnbördshuset.
År 1812 blef anslaget återflyttadt på medicinalstaten, och genom den då vidtagna allmänna lönetillökningen af 33-| proc. förhöjd t, hushyran inberäknad, till 488 r:dr 4'* sk. 8 rist.
Vid inrättandet af Carolinska medico-chirurgiska institutet, blef den urgamla artis obstetricias professionen dermed förenad, och år 1816 uppförd på dess stat med lön, likasom för de öfriga ordin, professorerne, nemi. 666 ltdr 32 sk. b:co med deruti inberäknade 74 ttr spamnål.
Den för barnmorske-undervisningen af ålder anslagna särskilda lön, nemi. sådan den var intill år 1761, gick sålunda nu egentligen förlorad; ty artis obstetrieias professorns göromål vid institutet äro fullt jern förliga med de fleste öfrige professorernes, helst han, utom de vanliga föreläsningarna lika med dem, är den ende som, jemte chirurgias-professoren deltager i den s. k. chirurgiae-magisters-examens operations-afdelning, och för öfrigt den, som helt visst, mer än någon af de öfriga, får gå K.
Sundhets-colhm tillhanda med embets-utlåtrn rörtde frågor, hvaröfver domstol begärt collegii omdöme.
Den ifrågavar. särskilda lönen för barnmorskeläraren var visserligen till sjelfva summan icke betydlig, efter nuvar. förhållanden, nemi. endast 800 d:r sant.
Men helt annorlunda måste beloppet bedömmas, då det jemföres med andra lärares löner på den tiden.
Den utgjorde nemi. lika mycket, som både historise-naturalis- & pharmacise-professorns och historiae-naturalis- & botanices-demonstratorns löner tillsammantagna, hvilka båda lärare likväl voro, genom instruetion af d. 23 Mars 1763, ålagde att hålla offentliga föreläsningar 4 timmar i veckan, samt att om sommaren göra botaniska excursioner Onsdagar och Lördagar.
När nu de motsvar. lärarne vid Carolinska medico-chirurgiska institutet, nemi. chemi* & pharmaciae och historioe naturalis professorerne hafva för samma befattning hvar för sig erhållit full professors-lön; så hade, efter en fullkomlig analogi, artis obstetriciae professorn bort hafva dubbel professors-lön, särskildt blott såsom föreståndare för den allmänna barnmorske-undervisningen.
Då jag blef artis obstetriciae professor år 1822, lifvades jag af ett brinnande nit att, i allt hvad på mig möjligen kunde ankomma, söka befrämja förlossningskonsten.
För att genom minskning i kostnaderna uppmuntra till barnmorske-konstens lärande, afstod jag de betydliga inkomster, som mina företrädare haft af sjelfva lärlingarna, uppgående till minst i3 r:dr b:co af hvardera, eller sammanräknade omkring 4 el. 5oo r:dr b:co årligen.
Den åsyftade verkan uteblef icke heller.
Ty då från och med år 1761, då anteckning - Den 5 Maj f. m. .45 ning började föras öfver dem, som begagnat barnmorskenndervisningen, till slutet af år 182a, eller under en tid af 6a år, 1098 barnmorskor blifvit utexaminerade, hvilket gör i medeltal 1om året; så hafva under de 17 följande åren, till slutet af år 1889, examinerades antal uppgått till 624, eller i medeltal till 36-| om året
Och för att göra barnmorskornas undervisning mer vettenskaplig, utgaf jag genast en ny handbok, till hvars ordentliga genomgående fordrades dubbelt så lång tid, som förut varit brukligt, nemi. minst 4 timmar i veckan.
För dessa "betydliga uppoffringar både af inkomster och arbete, hoppades jag att framdeles kunna erhålla någon ersättning af allmänna medel.
Sedan jag erfarit, till hvilken vettenskaplig höjd barnmorske-undervisningen kunde bringas, föreslog jag, år 1824, att särdeles skickliga och föröfrigt pålitliga barnmorskor skulle få lära äfven den instrumentala förlossningskonsten; och, då detta förslag den gången lemnades utan afseende, förnyade jag detsamma 4 år derefter, utan att ens sätta i fråga af hvem denna undervisning skulle bestridas, ännu mindre att något arfvode derför skulle anslås.
Jag underlät detta, på det att den idde, för hvilken jag, i anseende till dess oberäkneliga vigt för vårt i allmänhet glest bebodda fädernesland, och deraf följande långa afstånd emellan läkarne, så högligen nitälskade, måtte desto lättare kunna utföras.
Också var jag lycklig nog att vinna detta mål för mitt sträfvande.
Och sedan jag, år 1829, utgifvit en ny ännu vettenskapligare omarbetad upplaga af min handbok för barnmorskor, började jag samma år, till och med utan särskildt uppdrag, undervisa barnmorskor i den instrumentala förlossningskonsten, hvilken undervisning allt sedan upptagit 2 å 3 månader om året, till större delen under de årstider, då jag eljest varit ledig från föreläsningar.
Året derpå, eller i83o, utgaf jag, isynnerhet för barnmorskorna, utkast till handbok i den instrumentala förlossningskonsten, hvilket var det första arbete, som på Svenska utkommit i denna vigtiga del af förlossningsläran.
Då genom R.
St:s anslag år i85o nya tillgångar blifvit beredda till löneförbättringar, äfven vid Carolinska medicochirurgiska institutet; anmälte jag mig till erhållande af något löneanslag, dels för den gamla barnmorske-undervisningen, och dels för den nya i den instrumentala förlossningskonsten, som jag bestridde.
Jag föreslog för båda tillsammans 666 r:dr 3a sk. b:co, icke derföre, att jag ansåg denna lön egentligen svarande emot mödan och sysslans vigt, utan fast mer för att sätta denna lön i ett lämpligt förhållande till professors-lönen vid institutet, som då ännu endast utgjorde omkring 800 r:dr b:co.
En af mina embetsbroder fick visserligen sin mindre lön mer än fördubblad, till likhet med de öfrige? löner; men jag kunde icke erhålla mer 6 H. . .9 Den 5 Maj f. m. än ioo r:dr b:co särskildt för min barnmorske-undervisning, af det skäl, att institutets stat icke kunde belastas med egentlig lön för en lärare vid ett undervisningsverk, som vore främmande för institutet.
Inseende gilltigheten af detta skäl, anhöll jag hos K.
M. om särskild lön af allmänna medel, med den påföljd, att K.
M. täcktes d. 23 Febr. 18 38 i nåd. tillägga mig ett årligt anslag af 566 r:dr 32 sk. b:co att tills vidare utgå af extra-utgiftsmedlen, så att jag, med de ioo r:dr b:co jag förut bekommit på institutets stat, nu erhöll hvad jag från början hade föreslagit, eller 666 r:dr 32 sk. b:co, såsom lön för barnmorske-undervisningen.
Då jag af det K.
M:s nåd. propos. ronde statsverkets tillstånd och behof bifogade utdr. af prot., hållet inför Konungen i ecclesiastik-ärenden, sid. ii, inhemtade, att K. M., vid beviljandet af nyssnämnda anslag på extra utgiftsmedlen, bade beslutat att till Ständerna framställa behofvet af aflöning för barnmorske-läraren , men straxt derpå fann, att det i stället blifvit en framställning om ett anslag af iooo rjdr b:co för mig personligen på i n d ra g n i n gs s t a t e n; så tvekade jag, om jag icke borde genast fästa Utskrs uppmärksamhet på angelägenheten att förse barnmorske-läraren med en särskild lön på stat, icke blott för att förvissa sig om skickliga lärare för framtiden, ulan äfven för att betaga dem all anledn. att betunga sjelfva lärlingarna med särskilda utgifter.
Men jag underlät det, dels af fruktan, att det skulle kunnat anses såsom en oförnöjsamhet med K.
M:s mig visade välvilja; och dels i det hopp, att min efterträdare skulle framdeles få lättare att på ordin.-stat erhålla hvad hans företrädare förut uppburit på indragningsstaten.
Men nu, då jag finner, att det anslag på indragningsstaten, som K.
M. hade för mig såsom barnmorske-lärare föreslagit till iooo r:dr b:co, blifvit af StatsUtsk. nedsatt till 6oo r:dr, eller till 66 r:dr 32 sk. b:co mindre, än jag för samma befattning hittills åtnjutit; så har jag trott mig icke kunna stillatigande låta dervid bero.
Jag kan väl förmoda, att Utsk. torde hafva tyckt mig böra i alla fall vara belåten, då jag för båda sysslorna tillsammans erhölle mer, än jag förut haft.
Och det är väl sannt, att jag enl.
Utsk:s förslag skulle erhålla jemnt lika mycket, som K.
M. för mig föreslagit, nemi. 2,200 r:dr b:co.
Men jag kan icke finna något skäl att minska barnmoiske-lärarens lön, derföre alt haus professors-lön vid institutet blifvit förökad.
Och då Utsk. för hvar och en af mina medbroder vid institutet beviljat 4°o r:dr b.‘co mer än K.
M. föreslagit; så skulle jag åtminstone önska att få veta, hvarigenom jag varit olycklig nog att göra mig oförtjent af samma välvilja.
Dessutom skulle, om det villkor, som Utsk. med kanhända icke nog klara ord utsatt för professorernes löneförhöjning vid Carolinska institutet, icke blefve uppfylldt, jag tilläfventyrs kunna, efter Utskts lönereglering, komma att förlora äfven de 100 r:dr, Den 5 Maj f. m. som jag pu institutets stat särskildt innehaft för barnmorskeundervisningen, så att jag komme alt i sjelfva verket erhålla i GG r:dr 32 sk. b:co mindre, än jag hittills haft.
Men för att närmare utveckla min mening, nödgas jag, ehuru obehagligt det än kan vara att tala om och för sig sjelf, likväl ingå i en närmare utredning af följande frågor:
Bör bär timor ske-lår a reti hafva särskild lön pä stat?
Att barnmorske-läraren bör hafva vedergällning för sin trägna möda, lär väl ingen vilja bestrida.
Men att bereda honom den genom afgift af lärlingarna, skulle motverka ändamålet att allmännare förse landsorterna med barnmorskor.
I Lund är en barnmorske-undervisning tills vidare inrättad för provinsens egna behof.
Artis obstetriciae professorn vid universitetet, med full professors-lön, är nu tillika barnmorske-lärare och njuter särskildt för denna befattning 84 t:r spanmål, hvilken lön församlingarne sammanskjuta, såsom jag vill minnas, af kyrkornas egna tillgångar.
Men för läraren vid det allmänna och ordin.-läroverket i hufvudstaden skulle en sådan utväg till aflöning vara så mycket olämpligare, som kyrkorna i gamla Sverige icke lära hafva några sådana egna inkomster, som i Skåne.
Det återstår alltså ingen annan utväg, än att, likasom fordom, gifva honom lön af allmänna medel.
Till hvad belopp bör barnmorske-lärarens lön bestämmas ?