Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls, $• 4* Herr Skogman:
Då fördelen af den beslutade Myntbestämningen består deruti, att nuvarande förhållanden, så litet som möjligt är, rubbas, får jag föreslå, såsom en enklare redaction, att endast uttrycka, det alla liqvider och betalningar hädanefter få med Bancosedlar fullgöras, der ej annat förbehåll gjordt är. 4 skulle då bli af följande lydelse:
Alla lir/vider och betalningar hunna hädanefter, såsom hittillsi Bancosedlar fullgöras j der ej annat förbehåll gjordt är.
Uppå derefter gjord framställning, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att* med tifslug å Utskottens förslag till 4 §> bifalla den redaction Herr Skogman föreslagit. $-•- 5, Herr Skogman: Sedan 3 Stånd beslut!t, att
Depositräkning skall äga rum, synes det nödigt att denna §. anlages.
Dervid får jäg blott tillägga deri anmärkning, att Utskottens första förslag innehöll, att man för insatt Guld skulle erhålla Bancosedlar efter silfrets förhållande till guld, I denna §. är detta icke uttryckt, hvarföre jag får föreslå följande redaction:
Innan ännu allmän vern - a4 Den ii Januarii f. m. ling kan äga rum, staude det hvar och en fritt, att på en i Banken serskilt inrättad Depositionsräkning , silfver eller guld insätta, och för silfver efter den i 1 ,$\ stadgade grund samt för guld efter bestämdt förhållande till silfver, erhålla sedlar, tillika med Attest öfver insättningen, som berättigar innehafvarén, att det insatta beloppet silfver eller guld för det erhållna beloppet sedlar åter uttaga, på det sätt och med de villkor BancoReglementet bestämmer, Heri’ Printzensköld, Axel: Då Ridderskåpet och Adeln redan förut två gånger afslagit
Depositräkning, senaste gången i anledning af inbjudning från ett Stånd, men BondeStåndet, genom öfvergång från sitt förra beslut, biträdt de öfrige Stånden, hvarigenom Depositräkning kommer att äga rum, hemställer jäg, om det icke vore att upphäfva hvad man afgjört, i fall Ridderskapet och Adeln införde i Lagen föreskrifter rörande en inrättning, som Ståndet ej beslutat.
Visserligen kommer saken att existera, då 3 Stånd beslutit den, men då må ock de 3 Stånden öfverenskomma om lagen för densamma.
Med denna är samma förhållande som med den i;sta.
Tillägget efter den förändrade Myntfoten var ej eller af alla 4 Stånden antagit.
Sedan likväl 3 Stånd hade beslutit det, återstod för det fjerde endast att yttra sig om redactio - Den ii J a n 11 a r i i f. m. nen.
Så är äfven här liufvudsaken beslutad, genom 3 Stånds pluralitet, hvarföre nu blott fråga är om uppgörande af föreskrifterne derom.
Jag får förena mig i hvad Herr Printzensköld anfört.
För dem, sorn haft den lyckan och förmågan att bringa Stånden från sina beslut i hufvudsaken, måtte det vara en ringa möda att inom samma
Stånd tillvägabringa beslut i detaillerne; åt dem må lemnäs att stifta en lag, som passar efter deras beslut, men Ridderskapet och Adeln bör ej deruti deltaga.
Herr Hjerta; Det är ej mot sjelfva beslutet, som man kan yttra något, då det genom 3 Stånds pluralitet är stadfästadt; men jag vågar förena mig med dem, hvilka anse oformligt att i en lag införa ett beslut, som inom viss tid upphör.
Det är bestämdt, att den föreslagna anstalten skall upphöra, då utvedingen börjar.
Jag hemställer då, om man i en lag, som skall bestämma liqvidationer enskilte emellan, och mellan enskilte och Banken, bör insätta en reglementarisk åtgärd inom BancoVerket, hvilken af sig sjelf försvinner om några år.
Lagen skulle dä stå qvar för framtiden, ehuru sjelfva åtgärden hade upphört.
Saken blir i alla fall densamma, och det så mycket säkrare, som i beslutet står: med de vilkor som BancoReglementet bestämmer.
Jag vågar derföre förena mig i den åsigt, att §:n utgår.
Den (i J a n u a r i i f. m.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln fann för godt godkänna den redaction af 5 §. som Herr Skogman föreslagit.
Nej, Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg 5 §. i Utskottens Förslag böra alldeles utgå, Ropades starka Ja, jemte några Nej. X anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adelil således bifallit den sist framställde propositionen, G. Herr Hjerta:
Jag underställer Pierr Grefven och LandtMarskalken samt Ståndet, men hufvudsakligast Herr Grefven och LandtMar-. skalken, huruvida det icke skulle kunna gå an att denna §. blefve au suspend tills vi afgjort, om någon sådan lag, som här omtalas, skall stiftas.
Bifalla vi denna punkt, är det gifvet, att vi mäste gå in på den kommande lagen, eller åtminstone p.å lmfvudsaken, att en sådan skall stiftas.
Bestämma vi först detta, kunna vi sedan införa denna §; men då skola vi antingen nu straxt komma till hufvudsaken, det är, frågan om den uppgifne lagen, eller ock uppskjuta denna §. såsom jag yrkat?
Jag skulle tro, att om det går an att dröja med denna.
Den ii Januarii f. m. 27 §. tills Betänkandet N:o 16 är afgjordt, liar saken sin bästa form.
I annat fall anmäler jag 111ig för att bestrida bela §:n.
I öfverensstämmelse med slutmeningen af den siste Talarens yttrande bestrider jag hela denna §, ehvad Ridderskapet och Adelil . finnér för godt att stifta en lag eller icke, ty stiftas den, så behöfves icke detta stadgande, och stiftas den icke, blifver det en oformlighet.
Jag skulle tro, att hvad i lagen för BancoVerket under N:o 16 förekommer, hörer till Instructionen för BancoFullmägtige; och att, beslutet må blifva hvilket som helst, denna §. i alla fall blir alldeles öfverflödig.
Jag anhåller således om proposition, att den helt och hållet uteslutes, Herr von Hartmansdorff':
Jag liar ingenting emot att de Ledamöters mening antages, hvilka önskat att denna §:s afgörande må uppskjutas, lills frågan om nästa lag förekommer; ty vinner den meningen bifall, så uppskjutes äfven frågan, huruvida §. behöfves.
Jag tror att, om den föregående lagen antages, är den ifrågavarande §, icke onyttig, ty antingen skulle man i sjelfva ingressen hafva gifvit tillkänna att lagen blott varar en viss tid, eller får man vid slutet göra samma tillkännagifvande, och annat ändamål har ej den 6 §.
Således, om Ridderskapet och Adeln vill uppskjuta 38 Den il Januarii f. m. lagens afgörande, bör äfven frågan om denna §;s uteslutande uppskjutas.
Hans ExceUenee Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskåpet och Adeln ansåg pröfningen af 6 §. böra uppskjutas, till dess Stats- Banco- och LagUtskottens under N:o 16 afgifne och med detta ämne gemenskap ägande Utlåtande med förslag till Lag för Rikets Ständers Bank blifvit afgjordt.
Justerades io ProlocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 8 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eftermiddagen.
Lagerheim, Måndagen den i i Jarmarii i83o, Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen.
Företog Högloflige Ridderskapet och Adeln val af 12 Suppleanter i Förstärkta StatsUtskottet, hvilka skulle äga, att, sedan de af Ridderskapet och Adeln redan utsedde Den il Januarii e. m. 29 6 Suppleanter i nämnde Utskott ingått, derefter i mån af beli of ve t hvar för sig efter antalet af de fleste rösterne i Utskottet inträda; och befunnos vid valförrättningens slut kl. 8 e. m. följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit utsedde: Röster.
Friherre V. Gädda; Fullm.
Herr Kuylenstjerna, Otto Wilhelm 67. „ 319.
Herr Blankenfjeld; Fullm.
Fri herre Lovisin, Adolph Axel 67. „ 861.
Hr von Gegerfelt, Carl Adolph 67, „ 1889. A. Herr Vult von Steijern, Henrik Sebastian ....... 67. „ 1848.
Herr Virgin, Clas Ludvig . . 67. „ 2i34- Herr Priatzskjöld; Fullm.
Herr Lagerheim, Gustaf 67. „ 2214.
Herr Haak; Fullm.
Grefve von Rosen, Axel 67.
„ 107.
Grefve Klingspor; Fullm.
Gref ve von Schwerin, Philip . . 66.
„ 491* Herr Kalmberg, Hampus . . . 66. „ 2093. A. Herr af Wetterstedt, Niclas. 66.
„ 1592.
Herr Lannerstjerna, Adolph . 66. „ 1824.
Herr von Törne, Michaél . . 66.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskottets den i4 sistlidne November under N:o i3g afgifne, och den 3o i samma månad, e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om stiftande af en lag, som stadgar ersättningsskyldighet för Domare, hvilken meddelar parl oriktig hänvisning 3o Den ii Jann ari i e. m. till ändrings sökande, och derigenom tillskyndar parten onödige kostnader.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard reserverade sig emot detta beslut.
Vid förnyad föredragning bifölls Lngsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 3 sistlidne December under N:o 'jo afgifne, och den ar i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 58 förut meddeldte Betänkande, angående väckte frågor om fattigförsörjningsanstalterne.
Föredrogs ånyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den g sistlidne December under N:o no afgifne, och den 23 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshållet Rikets Städer emellan.
Herr Hjerta, Gustaf, Grefve Horn, Claes Fredrik, och Herr Tham, Wollrath, anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
I anledning hvaraf Hans Excellencé Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde Utlåtande skulle, enligt 49 §.
Riksdagsordningen, ytterligare blifva hvilande.
Den it J a n u a r i i e. m. 3i Föredrogs ånyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 3 sistlidne
December under N:o 7 i afgifne, oell den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 54 förut meddeldte Betänkande, rörande ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Legostadga för Husbönder och Tjenstehjon, den i5 Maji i8o5, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden för tjenstehjon den 22 April 181g.
Grefve Cronhjelm, Otto August, oell Herr Printzenskjöld, Axel, anhöllo, att detta Utlåtande matte ytterligare få hvila på bordet.
I anledning hvaraf detsamma, tillföljd af 49 §•
Riksdagsordningen, skulle ytterligare hvila.
Stats- Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den g sistlidne December under N:o 109 afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Uilproduetionens befrämjande i Riket, jemte flere Riksdagsmäns anföranden i samma ämne.
Grefve Horn, Claes Fredrik, och Herr Ribbing, Arvid, begärde, alt detta Utlåtan - 32 Den i r Ja n ua r i i e. m* dc måtte ytterligare i’å hvila på bordet; hvilket Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, till följd af §.
Föredrogs ånyo och bifölls Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 3 sistlidne December under N:o 72 afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 46 förut meddeldte Betänkande, rörande Förslag till allmän Stadga om Rikets Mått, Mål och Vigt, samt till Förordning om hvad som vid verkställigheten iakttagas bör.
Herr af Forsell, Carl Gustaf, hade inlemmat följande skriftliga anförande, sorn upplästes så lydande: Sedan Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, i öfverensstämmelse med sammansatte Lagsarnt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 72 , beslutat, att den nya Författningen rörande Mått, Mål och Vigt bör ro år härefter sällas i verksamhet, anser jag mig pligtig att anföra de skäl, som hindra mig ifrån att uti detta Ridderskapets och Adelns beslut deltaga.
Så väl uti de sammansatte Utskottens förra Utlåtande af den 2 Julii förlidet år, som uti den reservation jag då afgaf, är uppmärksamhet fästad på nyttan och nödvändigheten af att Ri - Den ii Januarii o. m. 33 Rikets mynt borde fördelas enligt decimalsystemet på samma gång som den nya Måttoch VigtFörfattningen fick gällande kraft.
Detta hopp liar nu mera försvunnit, sedan Rikets Höglofl.
Ständer redan fattat sitt beslut i myntfrågan utan att decimalfördelningen blifvit antagen.
Det är i synnerhet från denna omständighet jag hämtar skäl för den öfvertygelsen, att decimalsystemets användande i den nva Mått- och VigtFörfattningen är mera skadligt än nyttigt i afseende på de fördelar man väntar sig af densamma.
Detta är fullständigare utveckladl i den reservation, som åtföljde de sammansatte Utskottens förra Betänkande, och till hvilken jag i detta afseende hänvisar.
Några få reflexioner, föranledde af de Höglofl.
Utskottens senare Utlåtande, kan jag icke neka mig att besvara.
Det säges sidan i3, att, när man ser sig nödsakad, att genom förbättringar rubba gammal och häfdvunnen ordning, dessa höra göras sä fullkomliga som möjligt.
Uti tillämpningen kräfver denna allmänna satts en ganska väsendtlig modification.
Tusende exempel kunna härpå anföras.
Naturen gör aldrig på en gång, utan att stora skakningar äro för handen, något stort steg i den allmänna verldshushållningen.
En författning, som lika med den ifrågavarande Mått- och VigtFörordningen ingriper i ett helt folks, och i synnerhet i de lägre folkklassernas, hvardagliga förhållanden, bör nöd57 IL ' 3 34 Den i i Jan 11 a r i i e. m. vändigt vara enkefl, lättfattlig och icke alltför mycket afvikande från det, hvarvid folket redan är vant.
Att på en gång öfver heia Riket aflysa alla vigter och alla rymdemål, med endast skålpundets och kannans bibehållande, och att på samma gång anbefalla användandet af ett nytt räknesätt, är en allt för stor förändring, för att, med kännedom af Allmogens lynne, kunna föreställa sig att den icke skall blifva både svår och motbjudande.
Utskotten säga vidare, att jag lemnat utan afseende hvad som sä väl af Utskotten som i nja stadgan betraktas såsom hufvudsak, nemligen vinnandet af säkerhet för måttens orubbliga bibehållande till sin ursprungliga storlek.
Ett misstag måtte ligga till grund för detta omdöme; ty jag har bibehållit alldeles samma enheter som Kongl.
YetenskapsAkademiens af Utskotten tillstyrkta förslag innehåller, nemligen för längdemåttetybtew, för rymdemålet kannan, och för vigten victualie skåd pundet; så att i hvilketdera fallet, blir svårigheten eller lättheten att återfinna de ursprungliga storlekarne, i händelse Rikslikarne voro förlorade, alldeles enahanda.
Utskotten påstå, sidan i3, att den af mig föreslagna tunna på f8 kannor rubbar flere förhållanden än den nya stadgan i detta hänseende, ty en såulan tunna utesluter icke blott bruket af kappmålet, utan ock af hela gamla spanmälsmålet.
Hvad förra delen af denna mening angår, så hemställer
Den ii J a n u a r i i e. m. 35 jag, huruvida elen är öfverensstämmande med sanningen, när det förslag jag framställt icke innefattar någon annan förändring, än att spanmåls- och salt-tunnan skulle göras lika med tunnan för våta varor, för tjära, trädoch rot-frukter, samt med packtunnan, hvaruti mjöl, fisk, kött och all sort lakegods förvaras och försäljes; så att hädanefter då ordet tunna förekom, man alltid derunder förstod ett målkärl om 48 kannors rymd.
Deremot innefattar Kongl.
VetenskapsAkademiens förslag, att ordet tunna skulle så godt som bannlysas utur Svenska språket, samt endast och allenast få begagnas som förvaringskärl.
I det stället skulle frenne alldeles nya qvantiteter substitueras, nemligen Foting och Mått för torra varor, samt kanna och tamming för våta.
Hvilkendera af dessa båda förändringar som innebär största förenklingen, och fordrar största ansträngningen att lära, eller låter lättast verkställa sig, fäller sig så tydligt, att jag icke behöfver omnämna det.
Hvad återigen senare delen af de bägge Högloft i ga Utskottens ofvan citerade mening beträffar; kan det icke annat än förekomma besynnerligt, att det, som anses Såsom en fördel i det af Utskotten tillstyrkta förslag till Mått- Mål- och Vigt-Författning, nemligen kappmålets utéslutandét skall betragtas såsom klaiidervärdt i deli reservation jag vid Utskottens förra Betänkande afgaf.
Slutligen hafva de sammansatte
Ut af H, i * 36
Den ii Jan Häri i e. m> skollen rent ut förklarat, att den af mig föreslagna förändring icke hade något värde.
Denna dom är hård, hälst den af så många visa män sorn de, hvilka silta uti ifrågavarande Utskott, icke kan vara annat än rättvis.
Densamma träffar likväl icke mig allena; ty. mångå af representationen dela gemensam öfvertygelse med mig om svårigheten att genast öfvergå tili det fullkomligt vetenskapliga Mått-, Mål- och Vigt-system Utskotten funnit tjenligt att antaga.
Uti Vigten har icke någon annan förändring blifvit af mig yrkad än densamma, som de vetenskapsmän, hvilka sutto i ij8g års Commission, föreslagit.
Dessa män träffas således lika med mig af Utskottens ogillande omdöme, och framtiden får utvisa, huruvida detta omdöme varit väl eller illa grunda dt.
Uli den reservation, sorn åtföljde Utskottens förra Betänkande N:o /\6, har jag tydligen förklarat, att jag anser förslaget till det Svenska Måttsystemet fullkomligare, än det så mycket berömda Franska systemet, och att det alltid, åtminstone för vetenskapsmän, blir af ett sannt och varagtigt värde.
När således de sammansatte Utskotten yrka, att alla de anmärkningar må förfalla, som åsyfta den nya stadgans fullkomliga ogillande; instämmer jag lill alla delar deruti, men kan icke frångå den af mig yrkade förändring uti sättet för hennes antagande.
Hvad Utskotten tillstyrkt skulle
Den 11 Jan u 9.)' i i e. m. ä7 ske på en gång och genom elt enda steg, önskar jag nemligen må, för större lättnad skull, ske uti tvänne.
Jag hämtar eLl ytterligare stöd för denna öfvertygelse af de Höglofl.
Utskottens förra Utlåtande, der det heter sid. g och io: ingenting skulle kraftigare bidraga till det nja Mått-systemets antagande och framgång, än myntets ingifvande och fördelning i öfverensstämmelse med grunderna derföre, och att i synnerhet på detta sätt allmänheten snart skulle lära inse fördelarne af decimal-systemet.
Intilldess att detta vilkor blifvit uppfyldt,, synes det mig vara bättre att nöja sig med den mindre förändringen uti Rikets Mått, Mål och Vigt, sådan den af Kongl. General* LandtmäteriGontoret blifvit föreslagen.
Jag är en upprigtig vän af måttliga förbättringar, och glädde mig således åt 1823 års Ständers beslut rörande Mått-, Mål-och Vigt-Författningen; men då jag blef anbefalld att närmare granska henne, tyckte jag mig finna, att lion skulle blifva 110g svår fattlig för folket, och att Kongl, VetenskapsAkademien icke följt den af Kongl. Majit gifna Nådiga befallning, nemligen att hufvudsakligt af seende borde f ästas mindre på en fullkomlig vetenskaplig noggrannhet, än pä hvad, sorn i tillämpningen skulle leda till största lätthet och redighet.
Sorn jag misstrodde min egen omdömesförmåga, infordrade jag åtskilliga åldrige, kunnige och erfårne justerares yttrande om den nya stadgans 38 Den ii J a n u a r i i e. rn. beskaffenhet, hvilka alla öfverensslämde uti, att (oagtadt det var emot deras eget interesse, emedan om hon blifvit promulgerad, deras förtjenst å justering och kröning af de nya vigterna och nya målkärlen icke varit så obetydlig,) anse henne vara för svår och för mycket omstörtande allmänhetens vanor och bruk.
Mitt enda bemödande både sorn.
Embetsman och Medborgare kan och bör icke vara annat, än att i min ringa verkningskrets söka bidraga till förtroende och endrägt emellan Styrelsen och Folket.
Dertill hörer, enligt mitt begrepp, att
Sveriges allmoge icke bör plågas för vetenskapliga theoriers skull, hvilka, om de ock voro aldrig så fullkomliga, lätteligen kunna väcka missnöje och obelåtenhet, om de icke med varsamhet lämpas efter folkets bildning och behof, Hans Eoccellence Herr Grefven och LancltMarska/ken tillkännagaf, att bland Ridderskapets och Adelns Herrar Bänkman så mångå vacancer för närvarande funnos, att något sammanträde af Herrar Bänkmän ej kunnat äga rum; och föreslog Hans Excellence, i anledning häraf, att val till nya Bänkmän inom de Bankmans-afdelningar, för hvilka Bänkman äro vacante, nemligen r, 2, 4, 6, g, 10, ii, i3, 14, 23, 26, 27, 3r, 34, 37, 4?, 42, 44, 46 och 5o, Bänkmans-afdelningarne mätte företagas nästkommande Onsdag den i3 dennes e. m. vid Pleni början.
D< n i i J n n u a r i i e. m. 3 9 Hans Excellcnce Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, oin ieke Ridderskapet och Adela behagade utse en Ledamot efter Grefve Hamilton, Gustaf Wathier, som från Riksdagen afrest, för att, å Ridderskapets och Adelns vägnar deltaga i de så kallade TalmansConferencerne.
Herr von Harmansdorff', Aubust: Tillförene har Ridderskapet och Adeln alltid öfverlemnat åt Herr Grefven och LandtMarskalken att sjelf utvälja de Ledamöter, hvilka dellaga i TalmansConferencerne, och som jag förmodar
Ståndets mening äfven nu vara densamma, anhåller jag om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derå.
Då Ridderskapet och Adeln hördes deruti allmänt instämma, hemställde Hans Eoccellence Herr Grefven och.
Landt Marskalken, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit, uppdraga åt Hans Excellence att utse den ifråga varande Ledamoten, Ropades Ja.
I anledning hvaraf Hans JS.vcellence anmodade Herr af Uhr, Carl David, alt å Ridderskapets och Adelns vägnar hädanefter deltaga i TalmansConferencerne.
Upplästes och lades på bordet BancoUtskotlets den 22 sistlidne December under N:o po aflåtne Memorial, med. förslag, angående vissa förändringar af Bankens sed - 4o Den 11 Januari i e. m. lav, till devas valeurer, text, fovmat, m. m., gavantievna mot missbruk och förfalskningar, samt ordiiingarne inom Banken för olika sedelsorters utbyte och förvexling, Högloflige Bidderskapet och Adelil åtskiljdes klockan en quart till i o om aftonen.
Lagerheim, Onsdagen d. t 3 Januari! i83o.
Då ersättningsfrågan för Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt här förevar, hade PresteStåndet ej tagit sitt beslut i ämnet.
Sedan detta nu är kändt, och att derigenom två Stånd stadnat emot två, samt jag förut yttrat min önskan, att saken, snart sagt på hvad vilkor som heldst, måtte slutas, på det den icke ytterligare vid en I\'
Åe eller 5:te Riksdag måtte förekomma, tror jag nu att detta ändamål, slut i sakerij kan vinnas, om Ridderskapet och Adeln inbjuder Preste- och BorgareStånden att förena sig i vårt den 7 dennes e. m. fattade beslut, hvarigenom StatsUlskottets i ämnet afgifne Utlåtande IS':o 344 blifvit gilladt, likväl med den förändring, att orden:
Jordeboksvärde skulle utur Utskottets tillstyrkande utgå.
Den 13 J a n u a r i i f. m.
I förbigående torde jag få nämna, att Allmänna Beredningen nyligen på just samma StatsSecreterares, Herr Danckwardts, föredragning tillstyrkt, att skatterättsfordringar, hvilka ägdes af LandsKamereraren Fischerström, skulle få införselrätt uti elt i Halland belägit, till Kronan hemfallit, hemman.
Detta skedde utan att man ifrågasatte, det Rikets Ständer häröfver skulle eller behofde höras.
Jag anhåller om proposition å den af mig föreslagne inbjudning.
Haus E:r cell ance Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att, på sätt Friherre Boye föreslagit, Högvördige PresteStåndet och Välloflige BorgareStåndet måtte inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns ofvanberörde beslut instämma.
Stats- Bevillningssamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 9 sistlidne December under N:o 109 afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse, om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Ullproductionens befrämjande i Riket.
Emot ifrågavarande
Utlåtande gör jag den lmfvudsakliga anmärkning, att det något sent till Ständerna inkommit, emedan jag tror mig nied någorlunda visshet känna, att Ekono - 42 D c n 13 J o n u a r i i f. m. niiUtskollet för Irc fjerdedels år sedan afgjort frågan, och att det berodt af StalsUtskottet ensamt att handlägga målet.
Mig sysynes det vara en uraktlåtenhet af sistnämnde Utskott, att, då man uppgjorde förslaget till Extra Statsregleringen, frågan om förökad UllDiscontfond ej dervid observerades, då den likväl innefattar ett ämne af vida större vigt än många andra, som föranledt beviljandet af så högst betydliga Statsanslag.
Uliproduetionen utgör föremål för StatsEkonomien i en högre riktning.
Preussen liar med stor fördel tillegnat sig denna inkomstkälla och riktat sig deraf.
Samina fördel står äfven öppen för Sverige, som hör skynda att sig deraf begagna.