Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sr ovan vid alla slaga Embetsmanna åtgärder, vill upphäfva sig, såsom Talare emot en man hvars öfverlägsna skicklighet, af ingen klok och sakkunnig kan bestridas, men då Friherre Wirséns sednast uppläste skrifteliga anförande afhandlar ett högst vigtigt ämne, som äger så nära gemenskap med Fäderneslandets bästa, och då det dessutom tyckes innehålla förberedelser, till de Financitla åtgärder, hvilka äro föremål, för Ridderskapet och Adelns ja hela Nationens största uppmärksamhet, så vore det lika stridande emot inin öfvertygelse, som oförenligt, med en Riksdagsmans pligter, att förtiga de tvifvelsmål, som hos mig uppstått rörande ofelbarheten af åtskilliga Friherre Wirséns åsigter, ehuru jag medgifver, att uti nämde anförande, finnas många sarn ngar hvilka* riktighet i principen ingen kan bestrida , och hvilka blifvit, med mycken insigt och sakkännedom framstälde.
Sedan Friherren sjelf tagit en verksam dei i den tillförordnade FinanceComitéens långvariga öfverläggningar, oeh hvarken der, eller under närvande Riksdag, begagnat tillfället att grundeligen undersöka jordbrukets och närmgarnes iråkade förlägenhet, så förefaller det mig oväntadt, att Friherren nu först, säger sig vilja uti sammansatta Utskottens beredning upptaga tiden, med undersökningen derom, hälst Friherren ifrån 1812, haft en icke obetydlig del, i ledningen af de allmänna ätenderna, och Den il April f. m. således bättre än någon annan varit i tillfälle att bedömma veikningsrne af alla de Financiella och Economiska åtgärder, hvilka sedan dea tiden bliivit vidtagne.
Det tålamod Friherren fordrar af Ständerna att till en början låta det bero af Utskotten, huru ärenderna böra behandlas, tyckes ock* så i nära 3:ne månader af Riksens Ständer blifvit medgifvit, men som denna tiderymd kan anses utgöra mer, än hvad Friherren kallar till en bör/an synes mig stunden vara inne; att till och med begagna Ständernas i Grundlagen förvarade rätt att både bestämma grunderna hvarå den Financiella planen bör byggas, samt utfästa tiden då Utskotten med de tamina , böra till Riksens Ständers pröfning inkomma; man har rätt att af Folkets ombud förvänta kraltiga åtgärder och våra hemmavarande Landsmän blifva säkert Friherre Björnstjerna högeligen förbundne, lör det han väckt en fråga, som kanske eljest länge kunnat få hvila.
Ingen lärer bestrid i att ju myntets vacklande värde, är ett ondt och cn iandsförderf - lig sak, men då detta förhållande existeiar, genom flera på hvarandra gjorda misstag, är det våtleligt att på en gång, gå ifrån den ena ytterligheten till den andra.
Enligt min tanka bör n an förbereda till en af sig sjelf blifvande Realisation, och är jag förvissad att blott Förläggaren äger säkerhet, att ingen inverkan sker på Banken, som ännu mer Den il April fm. kan störa dess credit, och föröfrigt genom kloka operationer, meta!liska fonden consohderas, så vinnes samma ändamål.
Genom Bankens publicitet kunna Ständerna häruppå äga den största Controil, då ätven derigenom Capitalistens ägande rätt blifver helgad, och lemnar jag åt Friherren sjelf att dömma för hvilkendera tiden, nemligen silfverperioden eller pappersperioden erfarenheten i vårt land bäst talar.
Tryggt kan man säga: att den olver production, sorn jag äfven hört åklagas icke kan föranledas af den princip, som jigvidett annat ti) 1 tälle af Friherren sedt yttradt i skrift, nemligen: nit e.n /torkare drift gifven antingen åt arbetskraften eller åt medlen, att sätta den i rörelse inflyter menligt på det hela.
Att denna grundsats i sin tillämpning är menlig, kan man lätt finna, ty den innebär, ingenting mindre, än att Regeringen i denna stund, bör hämma den industrie vi äga, emedan, penningetillgångarna icke förslå, att motsvara arbetskraften, ehuru obetydlig den för det närvarande är.
Utspridandet af denna och dylika grundsatser, vore rakaste vägen att underminera allt välstånd i vårt Land.
Visserligen vore det bättre om
Sveriges allmänna mynts^ällning icke vore af natur, att behöfva Riksens Ständers omsorg och beslut, men då dessa vid 1S18 åts Riksdag gått för långt, är det också lyckligt, att rättelse kan af 1823 års Siänder gifvas.
Sedan man så småningom kommit derhän, att man kan trygga sig vid Statens myntstämpel, bär man äfven, 138 Den 11 April f. m. enligt min tanka, icke på annat sätt bestämma qvantiteten, än genom bibehållandet af en viss proportion emellan Bankens metalliska fonder och Sedelstocken, da full frihet är lemnad åt enskilt» Assignationsrätten, hvilken ersätter den må hända tillfälliga bristen af Riksmyntet.
I närvarande stund finner jag det tröstande att höra Friherren yttra', att ingen erkänner mer än Friherren angelägenheten, af den yttersta varsamhet i allmänna Creditförhållanden, och nödvändighet af lättnad i särskiltas betryck.
Om Friherren försökt att göra simma varsamhet gällande, under sednaste Riksdagar, skulle icke nu
Sverige befinna sig ä så allmänt aftagande tillsiånd, och så stor förlägenhet.
Att klaga öfver brist på enskddt Credit, sedan den genom allmänna åtgärder blifvit störd, och för de flesta omöjelig att bibehålla, förefaller mig lika obilligt, som att klaga öfver att ett barn icke kan gå, sedan man sjelf låtit taga foten deraf.
För mig är det ofattligt, att Friherre Wirsén anser närvarande ptnningeolägenhet benta deruti, att mynt qvantitet en, genom enskildt a medborgares omtanka och besparing icke kan åkas.
Hvad kan hindra mig att oberoende af Rikets mynt, förskaffa mig, genom mine producter, metalliskt mynt från andra länder?
Det mynt jag på detta sätt erhåller behöfver ju ej sammandraga det till qvantiteten fixerade Representativa myntCapitaletj men fortfar närvarande Statshushållningsprinciper i förening med den Financeplan som Friherre Wirsén här tyckes år Den ii April' f. m. *39 syfita, fruktar jag att Sveriges förmögenhet på ett fortfarande sätt undergräfves, såsotn det titan uppehåll skedt alltsedan år 181 a.
Om jag misstagit mig uti Talarens rätta mening, sä må sådant ursäktas mig emedan på somliga ställen uttrycken äro något invecklade!, och tyckas afvika från den enkelhetsom bör utgöra Financernas Element- Jag kan icke dela med Friherren den öfvertygelsen, att en tillökning af en enskild förmögenhet gerom arf eller förtjenst, icke verkar, annorlunda än antingen genom en ökad Consumtion af främmande Producter som för behållningen införes, eller ock i en generel men ostadig för. bättring af hela myntmassans q va litet j jag tror att både större
Och fördelaktigare område för dess verksamhet är öppet, om förmögenhet nerlägges uti industrieusa företag, hvilkas förkofran skola mer bidraga till stadgadt mynt, än de bäst utarbetade Financeplaner.
Vid uppgörande af förberedande medel till en grundelig
Financeplan är att vidtaga, de mått och steg, som förvissa oss, att den i Bankens böcker befintliga Sedelstock af 30 millioner eller mer verkeligen finnes i omlopp, eller också underrätta oss om i fall den till en del försvunnit och således icke verkar inom landet, och vore det enligt min tanka gagneligt, om en pregcriptionstid till gamla sedlars Utbyte, emot nya blefve antagen, såsom den enda utväg, itt känna huru mycket af sedelstocken under tiden gått förlorad.
Den n April f, m.
I England, äfven Ryssland och Dannemark äro sådana prescript tonstider, till omby ten af sedlar ganska vanliga, och inser jig icke hvad misstioende en dy lik operation skulle åstadkomma mera i Sverige än på andra ställen.
Att alla »edlar som finnas i Finland inkomma på en gång är nturligt, och att de skulle Återgå likaledes, så vida de ville få full valuta i nytt ptpper, mot valuta i gammalt, och om detta ny< mynt skulle stadna qvar i Sverige, vöre det ett bevis på god afsättning af våra vahror; endast en förhastad realisation ku"de qvat hålla de nya sedlarna i Hanken, då de utbyttes mot silfret som förskingrades, och endast papperet stadnar qvar.
Den prinC'pe att icke kunna få öfverskott på annat sätt än genom metaller, är af Friherren fratnstäld på ett farligt öfvertalande sätt, dock. vid noga eftersinnande inses lätt vådan af denna grundsatts, hvilken äfven är rakt stridande emot hvad man godkänt enligt den nyare Statshushållningens läror.
Till Friherrens egit beptöfvande hemställes, om icke det är en klar sanning, att metaller från utländska orter inkomma mot våra producter, då det lönar sig att dem’i utbyte emottaga, men så länge man finner mera uträkning eller vinst, att taga utländska producter, uteblifva metallerna.
Capitalerna bildas genom producter och jemnförelsen emellan England, rikt af producter och America, ägande Guld och Silfver, torde bäst bevisa deana fråga.
Dtn 11 April f. nii Sora jag i det föregående utlåtit mig, e~ mot en hastig re«lisation har jag ansedt öfverflödigt att vidröia Friherre Wirséns svar på de 2:ne första puncferne af Friherre Björnst jernäs itsta Afdelning, men jag öfvergår till den frågan, som rör en ökad Silfverfond, hvilken ökning jag anser vådelig af följande skäl:
Sedan man kunnat lyckas uti att genom lån förskaffa sig mera silfver, till Bankens consolidering, så blefve följden, att utom den utvexling som skedde, mot våra egna sedlar skulle äfven ifrån Dannmark och Finland utvexlas allt det upplånta sillret och således ingenting nyttigt blifva följden af hela denna transaction.
Friherre Wirséns svar rörande Statsobligationer, är icke nog bestämdt.
Jag hade önskadt att få veta Friherrens mening om vår belägenhet är sådan, att de behöfvas, och svaret bör blifva enligt in n tanka Ja. då ändamålet dermed är att lindra våra a 11 för dryga skatter, och anser jag detta medel nyttigt, då sådant med klokhet ut föres.
Visserligen borman, i möjligaste måtto undvik», i fredstid att göra Statslån, men då vårt försvar m. m. fordrar ovanliga ansträngningar för att kunna med lugn motse ett ktig får man tillgripa de mest verksamma och mmst creditför'törande mi-drl till ä'damålets vinnande; dock instämmer jag till alla delar uti Friherrens mening, att dessa obligationer böra inskränkas till det oundgängeli - l42 Den I1 April f, m. gaste.
Jag anser icke troligt att penningar blifva uppsagde för att derföre tillhandla sig Statsobligationer, ehuru sådant är öfligt i andra länder, men här, till en början, innan man blefve van vid dessa okända credittecken, skulle man ej vara mån att förskaffa sig dem, snarare kunde kanske uppsägning inträffa, för att inköpa Silfver vid actieieckningen i Banken.
Således för min del, afråder jag för det närvarande privatas delaktighet i Banken-, det skulle blott uppmuntra till dylika uppsägningar som satte gäldenärer i ännu större förlägenhet, deremot skulle säkert
Statsobligation nerne emottagas med begärlighet i all handel, då i brist på annat mynt man såg sig dertill föranlåten, och i en framtid då man ger.om en störe vana, bedömde dem såsom en handelsvara, vöre det att förmoda, det sila creditförhållanden jemnat sig, och förtroenden af sig sjelft återkommit.
Man behöfver aldrig frukta det icke Statsobligationerna empttogos, då de af Ständer voro garanterade och skedde det icke i tidens längd, skulle det blott bevittoa tillräckeligheten af Riksmyntet i jämnföyelse med productionen; om våra Förfäder hade lemnat oss flera millioner Statsskuld, så vöre säkerligen vår produktion vida större än den är.
För omkring 40 år sedan, hade England endast 9 millioner i Statsinkomster, nu har det 50 milioner, skulden har ju då ökadt productionen.
Tidens allmänna betryck, kan halv»
Ben ii April f. m. i45 oräkneliga andra orsaker, än StaPskulden, och några af ordsakerna ligga i öppen dager; i England till exempel veikade krigets upphörande, att tusende slags derpå använda arbeten och krafter kommo ur verksamhet sorn tills vidare ä»o onyttiga, och endast öka förlägenheten i i Sverige synes åter RörelseCapitalets allt ör hastiga förminskning jemte felaktiga E*.onom:fka Författningar, och de på handeln och industrien lagda fjettrar, vara til 1- räckeliga orsaker som förklara den trånad, och det'sjukdoms tillstånd, hvilket till fördel för några få individer hotar att förstöra oss.
Genom HypothekBanker, Privata Banker, och enskilda Assignationer, kommer småningom mindre behof af lån att existera, och således försvinner äfven speculationen att af differenceråntan göra sig en vinst; men om man kan uii vissa cassör lagligen låta nedsätta räntan, så kan man också antyda, att icke utlåna åt andra, än de som mot fullkomlig säkerhet bevisligen äro näringsidkare.
Vid frågan om Statsverkets skuld till Banken, såsom förvandlad till räntebärande obligationer, svarar Friherre Wirsén att det tjenar till ingenting att utställa räDtebärande obligationer till sig sjelf; men kan ett sådant förhållande äga rum då dessa obligationer äro garanterade af Ständer, samt räntan och amortiseringen ordentligen betalas?
Visserligen vore än mer att enligt min tanka erinra, men jag hoppas att det vigtigasté blifvit vidrördt, ehuru icke i den svite jag hade önskat e - M4 Den ii si pr il /'. m. medan det är svårt då man blott här och der upptager de punkter som anses nödiga till öf. verläggning; jag vill således ej trötta Ridderskapet och Adeln med ämnen som vid Finan* cernas sluteliga afgörande vidare komma att upptagas, slutar blott med att önska att den utaf Friherre Wirsén framstälda tankan måtte observeras, att om skatterna kunna ökas, i mohn af en stigande förkofran, de äfven måste minskas vid en aftagande; jag önskar ytterligare att Embetsman och Representanter kunde öfvertygas att skatter aldrig böra påläggas utölver den högsta nödvändigheten.
Derigenom skulle snart, ökade Capitaler vinnas till en förökad production, och man skulle snart höra mindre omtalas bidrag til! monumenter bakom hvilka man stundom synes vilja undandölja handelsindustriclla brister.
Dessa äro de anmärkningar, som jag, enligt min öfvertygelse, trott mig pligtig att inför Ridderskapet och Adin framställa till bestridande af satser hvilka om de i sjelfva verket innehålla villfarelser, destomera, förtjena en fu'lständigare vederläggning, emedan Talaren bekläder förnämsta platsen i vårt financiella verk.
Om jag til! någon del lyckats uti att ådagalägga deras origtighet är det derföre att san' ningen i »ig sjelf obeioende af talangen äger en öfvertygande kraft sorn nödvändigt mäste besegra hvarje motstånd.
N:0 Pen Ii April f. m. 14?
Herr Thamt IVotralhi Herr Friherre Wirséns öfverlägsenhet uti Frågor, som angå FinanceLäran erkänner jag Fullkomligt, men då jag tror att de grunder hvarpå han vill bygga den föreslagna,Realisationen äro skadliga för Fäderneslandet och förstöra en stor del medborgare, under det de endast skulle rikta några få, samt förnämligast utländska Långifvare så skulle jag anse mig fela emot min pligt om jag ej anmälte de anmärkningar, hvartill jag af Herr Friherrens sednaste memorial föranledes; Det är verkeligen ett utomordentligt Stats tillstånd, att sedan en FinanceComité arbetat
I några år på en plan till förbättrande af Rikets allmänna Financier, vid Riksdagens början, ändå ingen plan funnits som Regeringen ansedt sig kunna föreslå Siänderna till antagande, utan Siändetna endast erhållit ett betänkande af C°mittéen, visserligen grannt, men hvarken upplysande om Rikets verkeliga ställning, om sanna ordsakerna till oredan och förlägenheten eller innehållande något sådant förslag till Financernas reglerande, som med tillförsigt om välgörande framgång kan emottagas, då dessutom FinanceComitéens plan genom hvad ryktet i Landsorterna derom urspridt' femotsågs med största farhåga utom Stockholm, Bil. till Ridd. o. Ad, Pr.
III Band. te 14.6
Den n April f, mi så torde det ej böra väcka förundran om de hit aqkomna Riksdagsmännen sjelfva med allvar söka känna orsaken till Financeoredan och att deremot finna hjelp.
Det medgifves gerna att hvad Herr, Friherren kallar Statsmakten, kunnat missbruka och någon gång äfven missbrukat sin magt i afseende på förvaltningen och användandet af Rikets Ständers Bank; missbruk af magt lärer väl alltid komma att åtfölja menskliga ofullkomligheten, men ehuru Ständers missbuk af denna makt i afseende på Banken möjeligen kan hafva ganska skadeligt inflytande på landets välstånd kan ett sådant missbruk såsom endast föranledt af misstag och icke tänkbart af elakt uppsåt, aldrig blifva så farligt för landet, som det missbruk man med skäl kan befara af en enskildt PenningeCorporation, om den vid BancoStyrelsen blefve maktägande, Ständers interesse måste vara förenadt med landets, men en sådan Corporation eller ActieBolag, skulle troligen endast eftersträfva den höga ränta hvarmed de blifva till delaktighet i Banken inlockade, och om detta Bolag eller denna Corporation hufvudsakligen kom alt utgöras af utländningar, vore det ganska säkert, att detsamma utan afseende på landets väl en. dast sökte sin enskildta vinningj att åter underkasta både Banken och ActieBolaget Regeringens inflytande, sådant vore, att sätta denna för landets väl oumbärliga Inrättning på högre vågspel än någon Fäderneslandets vän han tillstyrka.
Den 11 April j. m. 147 Öm Banken med egria tillgångar kunde verkställa realisationen, då skulle jag för min del högeligen tillstyrka densamma, notabene om såd&ne Författningar förut stadgades, som åter kunde fria Handel och Näringar från onaturligt tvång och gifva oss hopp, att ej det silfver som växlades utur Banken genast reste utur landet att fylla en handelsförlust, som torde blifva oundviklig om prohiböifsystemet i all sin glans skatt fortsättas} emellan 1810 och 1815 fanns en mycket större Sedelmas-a i landet än nu.
Banken uti mnade intet silfver, detta oaktadt var cOtirsen lägre än sednare åren.
Jag skulle gerna tro att sådant härrörde af liflrg handel ; genom köpmannens lyckliga ställning vannt Landtmannen och Näringsidkaren afsättning för deras producter och tillverkningar, förlust eller känning af penningens lägre och vahrornas högre värde förmärktes endast af Capitabsten och penningelöntagaren, desse höjde sin rosi emot Götha Canal och Köpmännen oell , dårande en del Jordbrukare att deruti instämma verkade detta rop må hända det olyckeliga 1815 års Prohibitifsysteme, som kraftigt bidrog att 'örstöra handeln, Och köpmännens fall m dförde Jordbrukarens hvilken glömmande, att mm ej våldsamt lösrycker en af kroppens lemmar utan att de andra äfven aftyna, dyrt fick pligta för sin medverkan att störta de handlanda.
Min öfvertygelse är det åtminstone att af en härigenom och icke ensamt genom myntets fal-r Jande värde, bereddes den mängd Baaquerouter hvarmed Götheborg och flera af Rikets för - Dm Xl April f. in*
Ut blomstrande stader hemsöktes; oaktadt tiliTäckelig kännedom om Malmö
Disconts elaka ställning och med fulla bevis, att dess Direciion ej fullgjprdt sin skyldighet, behandlades den skonsamt af 1815 åis Ständer, Directionens oredlighet blef mer och mer känd men ändå skyddades den i det längsta och lätteligen skulle man kunnat tro att afsigten var att i Malmö Disconts fall äfven indraga de andfa båda FilialDisconternas; detta lyckades åtminstone fullkomligt.
Om denna seger öfver det förut rådande Creditsysterr.Ét blifvit begagnad med måtta, hade mycket ondt kunnat förekommas, men att dessa Disconters fall med ifver begagnades, att undandraga ali penningerörelse från de öfriga Städerne och från de Landsorter som voro Hufvudstaden frånlägse, att i denna som genom sitt läge, Hofvet*» EmbetsmannaCorpsets och Rikets penningeverks närvaro af conjuncturen och händelserna minst lidit, concentrera alla Rikets pengar, att vägra de till sin natur och verkan så nyttiga Discontlånen på vahror och att på allt sätt för alla utom Stockholm försvåra åtkornsten af lån på namn: detta allt sammanlagdt är efter min öfvertygelse orsaken till penningenöden och allmänna förlägenheten.
Handelns förstörande, näringarnes tvång och en våldsam penirtgeir.dragning hafva hufvudsakeligen verkat det onda, för hvilket man envist skyllar pappersmyntet och man skall lyckas att göra detta onda för ett halft Secel obotligtom under sådana förhållanden en Realisation skall göras med lanta utländska pengar»
Den 11 April f, m.
Efter Planen inbjudes Actietagare med hopp om 9 procents vinst, ett i sanning förträffeligt medel, att fälla Låneräntan i Landet; hvem tviflar att ja alla möjeliga disponibla Capitaler skola dragas utur rörelsen, för att användas till Actier om dessa kunna göras begärliga, men hvem tror deremot, att 3 millioner Silfver R;dr kunna inom Sverige till insättning samlas, det felande skall då fyllas ge~ nom Lån bos utländningen, följderna i rät linia skulle således blifva den skuldsatte Jordbrukarens förstörande genom Capitalernas uppsägande, utvandring till Finland af en mängd lant silfver för våra der utan ränta nu befinteliga Bancosedlar, och det öfngas årliga utvandring så väl dit med nu varande handelsförhållande sorn till utländningen i ränta för det lånta silfret; med hvad förmån ett Statslån kan göras till denna operation derom vittna Danmarks lån.
Att af 100 procents
SkuldCapital erhålla 75 för 5 procent* ränta torde vara de förmånligaste vilkor sorn erbjudas och sådan förderfvelig skuldsättning vilt man utan trängande behof påföra oss?
Må sparsamhet införas i alla Statshushållningens grenar, må ali den frihet införas uti alla medborgeliga yrken, som kan stå tillsammans med laglig ägande och nyttjande rätt, må ingen MedborgareClass gynnas på de andras bekostnad, utan Nationen under Styrelsen äfen Konung som vill sitt Folks väl, få under vårt lyckliga fredslugn utveckla sina krafter och sin håg för tillväxt; då skola medel sjelfmant erbjuda sig, att bereda myntets stadga och, §£*- Den 11 April f. mi ven realisation, om denna fordras till landets välstånd.
Att förut med lanta konstlade medel påtruga oss den är detsamma, som att kläda en illa sjuk. i grann bögtidsdrägt för att för alltnänh.ren lata honom paradera, mattigheten sK iil 1 blott fortare tillta ga och den sju™ ka skynda sin upplösning till möte.
Skall penningeoredan lern-* nas utan hjelp? visserligen icke.
Söm medel tili dess afbjeJpande torde verksamt kunna bidraga, j:o.
Bankens Publicitet. 2‘>o.
Tjenliga stadganden mot Sedelstock kens 'kande utöfver en viss proportion ernat Bankens Fonder. •f' 3 0■ Dylika åtgjerder att oafskiljeligt fä-.' sta vid Banken alla dess verkcliga tillgångar, 5:0.
Upphandling för Bankens räkning af silfver till och under viss minimicours , di goda Handelsförhållanden sådant medgifva. 5:0.
BancoDiscontens utgrening emellan Stockholm, Götheborg och Skåne, att med det största Creditif sorn Sedelstocken och Bankens * tillgångar medgifva, men endast med detta Creditivets belopp, få emot 5 procents ränta bi-^ träda med lån på namn, men framför ailt på oförstörbara eller assecurerade varor.
Om Bankens styrelse på dessa grunder / Den II April f. m. l5r fotasf om tjenliga ekonomiska lagar öfverensstämmande med landeis verkeliga förhållande införas utan afseende på enskildt interesse, om executionslagarnes lämpeliga förändring gifva skydd åt allmän och enskild credit, om införandet af ett härtill lämpadt enskildt creditsystem tillåtes och slutligen om besluten blifva fasta och verkställigheten ordnas af stad’g hand, då skola alla de förmåner i naturlig ordning och väg vinnas, som man nu vill söka i onaturlig.
Jag kan hvarken uppställa eller besvara granna theorier, men tviflar på allt som erfarenheten icke styrkt.
Må philosophen uppställa hvad theorier han behagar, i det kalla norden kan han med sina misstag blott för en tid förvilla några ynglingar, men för theorier i Statshushållningen hvilka erfarenheten icke bestyrkt, och uti hvilka aritmetiska felagtigheter kunna upptäckas bör hvarje redlig medborgare förskona sitt Fädernesland.
Sluteligen får jag anmärka, att alla ifrån England, Österrike och Dannmark åberopade exempel, aldeles icke äro användbara i Sverige.
England hvars Regering i flere år kunnat besolda 3;ne af Europas största magter, hvars Banquierer kunna försträckaandranationer summor öfverstigande hela vårt rörelsecapital och hvars
Bank med egna fonder kunde realisera vid alparicours; Österrike hvars rikedom i folk och egna producter sätter det i-tillfälle att lätteligen hela alla sår, som härjande krig och en enväldig regering detsamma tillfoga, och Dannemark som genom olyckor på brad - Dtn ii April f m. den *f undergång repar och upprätthåller sig genom en med dess läge blomstrande handel,’ kunna aldrig i financiella åsigter tjena oss till mönster.
Friherre Fock, Berndt /Vilhelm:
Under det flere medlemmar af Högloflige.