Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är redan så mycket sagdt i denna fråga, att jag är öfvertygad, att hvar och en af Ståndet redan inom sig afgjort hvilket beslut han ämnar fatta, och jag anhåller derför att vi med första måtte få propos. till sakens afgörande.
Jag ber likväl att få återtaga den propos., som jag begärde då jag förra gången hade ordet, eller alt R. o. Ad. måtte förklara den ifrågavar. voteringen öfverensstämmande med grundlagen.
Jag önskar att R. o. Ad:s beslut måtte blifva att lägga förstärkta StalsUtsk:s mern.
N:o 449 handlingarna.
Den ii Maj. ni Frih. Hamilton, Hugo:
Då discussionen redan varat så länge, behöfver jag endast anhålla att få förena mig med de ledamöter, som anse att grundlagens ordalydelse icke bjuder ogillandet af en votering inom förstärkt StatsUtsk., deruti icke alla ledamöter deltagit.
Jag uppmanar dem, som påstå något sådant, att läsa grundlagen med uppmärksamhet och utan begär att vilja tolka den.
De skola då finna, att grundlagen på intet enda ställe hvarken bjuder eller förbjuder någonting i afseende på det antal ledamöter, som böra vara närvar, vid voteringar inom förstärkta Utskott.
Detta hvad sjelfva ordalydelsen beträffar.
Hvad åter angår praxis, så rår jag icke för, att jag icke tror den praxis alltid varit fullt iakttagen, att röstantalet inom ett förstärkt TJtsk. måste uppgå lill 120, såvida voteringen skulle anses gilltig.
Hvilka följder af en sådan tolkning skulle uppstå hafva redan af Hr von Hartmansdorff och åtskilliga andra talare så fullständigt blifvit utveckladt, att jag endast anser mig behöfva instämma i det resultat, hvartill desse herrar kommit.
Med anledning af den an märk n. Frih.
Cederström framställt emot den af mig yttrade åsigt, utbeder jag mig endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den väsendtliga skilnad, som är emellan att controllera huruvida en Exped.Utsk-.s skrifvelse är uppställd i öfverensstämmelse med det beslut, som är fattadt, och att ingå i en tolkning af 69 §:n Reg.Ftn.
Det är af denna anledning, som jag ansett att formen i denna fråga borde till det yttersta iakttagas.
Ett annat gilltigt skäl, som legat till grund för mitt förslag, är, alt jag önskar det vi mätte komma till ett slut i saken; men jag vet icke huru den skall slutas, om R. o.
Ad. derutinnan fattar ett skiljaktigt beslut mot de öfriga Stånden, eller om två Stånd stanna emot två.
Om vi deremot afvakta Exped.Ulsk:s förslag till skrifvelse, så är frågan öppen, och under tiden kan måhända, på grund af de beslut, som de öfriga Stånden fatta, en sådan utveckling af frågan äga rum, att man må kunna komma till något slut.
Rehbinder har yttrat, att det icke funnes någon utväg att förmå Exped.Ulsk. att yttra hvarken det ena eller det andra, i anledn. af det prot.utdr., som från förstärkta StatsUtsk. ankommer.
I sådant fall finnes verkligen en utväg; ty R.
St. kunna när som helst ålägga Exped.Utsk. att inom viss tid inkomma med sitt utlåtande.
Detta är någonting, som både grundlagen tillåter och som vid flera tillfällen jemväl blifvit vidtaget.
Jag upprepar således mitt förra yrkande, att R. o. Ad. icke måtte vidtaga något beslut, som kunde innebära en tolkning af grundlagen, och att för närvar. ingen annan åtgärd bör vidtagas, än att lägga förstärkta StatsUlsk:s mern. till handlingarna. a5 H. iG 122 Den u Maj.
Åtski 1 lige talare hafva yrkat, alt man icke borde tillåta sig någon förklaring af grundlagen annorlunda än i den ordning, som uti 83 §:n Reg.- F:n finnes stadgadt.
Men jag hemställer till dessa talare sjelfva, huru det skulle vara möjligt för R. o. Ad. att yttra sig på hvad sätt som helst uti denna formfråga, utan att med detsamma förklara huru Ståndet förstår grundlagen.
Man har sagt, att ordföranden i förstärkta StatsUtsk. borde annorlunda hafva förfarit, att lian hade bort invänta ankomsten af den ledamot, som var borta.
Jag vet visserligen att vid föregående riksdagar så tillgått, att då någon ledamot af ett förstärkt Ulsk. varit frånvarande, så bar han derför fått uppbära klander först inom det förstärkta Ulsk. och sedermera har förhållandet blifvit inberättadt till Ståndet, der klandret fortsatts.
Dessa varningar kunna visserligen upprepas när som helst, men de finnas likväl ingenstädes i vår grundlag föreskrifna.
Jag vet således icke med hvad lätt en ordförande skulle kunna vidtaga en sådan åtgärd.
Så länge dessa varningar icke äro af grundlagen påbjudna, tror jag tvertom, att ordföranden icke har något annat att göra, än låta omröstningarna fortgå.
Hr Rosenblad har erinrat, att om man skulle afbryta dem i anseende till en ledamots frånvaro, så hade man kommit till samma punkt som Polackarne med sitt liber urn veto, då en enda person kunde tillintetgöra en hel sammankomst.
Man må icke föreställa sig att en sådan rättighet vore till fördel endast för den s. k. oppositionen.
Den kan likaså väl begagnas af den motsatta sidan emot oppositionens intresse, hvarpå jag vill anföra ett exempel, som ligger nära för ögonen.
Om vid den ordinarie statsregler:ns uppgörande, då två Stånd stannade emot två och afgörandet måste öfverlemnas till det förstärkta StatsUtsk., någon ledamot hade undandragit sig alt votera och lill följe deraf ingen omröstning blifvit af, så hade den gamla statsreglerm fortfarit, hvilket jag icke tror skulle hafva behagat oppositionen.
En af mina grannar bär på bänken har fästat min uppmärksamhet på en omständighet, hvilken äfven talar för min sats, och som jag ber att här få nämna.
Han har nemi. erinrat, att 6g §:n Reg.Fm icke omförmäler några suppleanter till förstärkt Statsutskott.
Nu kan det likväl hända, att af de 3o ledamöter, som hvarje Stånd valt till det förstärkta StatsUtsk., någon bortrest efter erhållen tillåtelse, en annan sjuknat, en tredje dött, och ali således ingen votering inom detta Utsk. ginge för sig, oaktadt man icke kunde förebrå dess medlemmar någon försumlighet.
Man måste då val tillåta ett ringare antal, än 3o af hvarje Stånd, att rösta med gällande kraft.
Man har ansett mig hafva begått ett misstag, dä jag yttrade att tullen på de förtennta plåtarne skulle blifva densamma, som den hade varit förut.
Det är möjligt; men då Den ii Maj. iu3 grundlagen föreskrifver att uti bevillningsfrågor fordras alla fyra RiksStrns sammanstämmande beslut, eller att förstärkt StatsUtsk., om sådan sammanstämmighet icke vinnes, skall afgöra frågan, så synes mig klart, att om två Stånd i denna fråga stannat emot två, så måste derom röstas i förstärkt Statsutskott.
Nu har en sådan omröstning verkligen ägt rum; men om derefter två Stånd säga att denna omröstning är gilltig och de två andra alt lion är ogilltig för de röstandes fåtalighets skull, så faller af sig sjelft, att denna omröstning icke verkar på saken, utan att denna står på samma punkt som innan något
Stånd beslutade förändring i den förut gällande tulltaxan, d. ä. att hennes bestämmelser oförändrade qvarstå.
Man har ock sagt, alt R. o. Ad. borde vänta på de andra Ståndens beslut i ämnet och derefter lämpa sitt eget.
Men målet är nu redan föredraget till afgörande; och jag skulle tro att R. o. Ad. äger inom sig både tillfälle att läsa grundlagens bud och omdöme, för att af dem draga slutsatser, tillräckliga alt bestämma dess beslut, hvilket jag på redan anförda skäl tillstyrker malte blifva alt lägga förstärkta StatsUtsk:s nu föredragna mern. till handlingarna.
Då jag, förra gången jag hade ordet, yttrade mitt ogillande af Gr.
Horns förfarande inom förstärkta StatsUtsk., tror jag icke att jag gjorde något som icke var min rättighet, ty grundlagen berättigar hvarje ledamot att från sin bänk yttra sig öfver lagligbeten af allt hvad inom Ståndet sig tilldrager; och då denna fråga här blifvit föredragen, så är det klart, att de, som hafva en annan uppfattning deraf än Gr.
Horn, äfven äga att gifva sitt omdöme tillkänna.
Detta är likväl någonting helt annat än alt föreslå en förändring eller ett upphäfvande af grundlag.
Sådant är RiksSttn förmenadt.
Den farhåga, som man här yttrat, att nemi. voteringar inom förstärkta Ulsk. skulle komma att alldeles uteblifva, derigenom att man vidliölle hvad hittills varit ansedt såsom grundlagsenlig!, eller att fulla antalet af ledamöter måste deltaga uti omröstningarna inom förstärkta Utsk., är en farhåga, hvilken jag anser vara ganska ogrundad.
Jag vill förmoda, att man inom vårt eget Stånd icke skulle tro, att vi af enskilda orsaker afhålla oss från dylika voteringar; men om några ledamöter, till följe af bortresa eller af annat förfall, skulle vara hindrade från att komma tillstädes, så finnas suppleanter, hvilka i dessas ställen kunna inträda, och suppleanterne liro just af den anledning valde, emedan man ansett oundvikligt att ledamöternes antal skulle vara fulltaligt.
Redan förut har jag yttrat, att man icke, vid sitt bedömmande af den förevarande frågan, finge utgå från hvad man ansåge lämpligast och mest ändamålsenligt, utan alt man stride måste rätta sig efter grundlagens bud.
Jag har Ufven sökt ådagn - Den 11 Maj. lugga hvad som enligt min tanke närmast öfverensstämde med grundlagens föreskrift i detta fall.
Jag vidblifver nu hvad jag förut yttrat och yrkar derföre, att den 22 voteringen mätte blifva ogillad och att mern. måtte återremitteras.
Den 69 §:n i Reg.F:n är beklagligen icke den enda § i vår grundlag, som icke är fullkomligen tydlig och från 2:ne sidor kan betraktas, hvilket denna discussion tillräckligen har ådagalagt; men då förhållandet är sådant alt tydningen af §:n kan vara två fal Idigså tror jag att till dess densamma blifver ändrad, måste man hålla sig till hvad praxis varit.
Om jag nu åter går till det historiska af frågan, så upplyses jag derigenom, att vid denna riksdag har en händelse inträffat, att endast 11g personer varit närvar, vid en votering inom förstärkt StatsUtsk.; men inom samma Utsk. har, äfvenledes vid denna riksdag, en annan votering ägt rum, uti hvilken 121 personer deltagit, och denna sistnämnda votering har blifvit af RiksSt:n godkänd.
Vore icke ämnet verkligen så allvarsamt, så skulle man kunna föreslå R.
St. att taga bort den ena rösten på det ena stället, der det är en röst för mycket, och lägga till på det andra, der en röst fattas. Frih.
Hr von Hartmansdorff har anfört såsom ett skäl för lillräckligheten af ett mindre antal ledamöter af förstärkt StatsUtsk. än 3o af hvarje Stånd, att man valt suppleanter till detta Utskott.
Jag skulle tro att detta bevisar just motsatsen; ty jag kan icke inse att anledningen till utväljande af sådana personer kan vara någon annan än den att hålla det förstärkta Utsk. fulltaligt, äfven om någon ordinarie ledamot efter erhållen permission bortrest eller af sjukdom eller annat laga förfall är hindrad att sig vid förstärkta Utsk:s sammanträde inställa.
Det har blifvit sagdt, att det icke vore grundlagsenlig! att här yttra sig öfver denna fråga; men 5o §:n Riksd.- Ordn. berättigar hvarje riksdagsman att yttra sig öfver lagligheten af allt hvad inom hans Stånd förekommer; således Ur det min ovillkorliga rätt att äfven yttra mig i detta ämne.
— Jag slutar med att fästa uppmärksamheten derpå, att om, på sätt Frih.
Sprengtporten föreslagit, vi nu skulle lemna frågan oafgjord och afvakta Exped.Utskls förslag till und. skrifvelse ang:de tulltaxan, så, i händelse två Stånd komme att gilla detta förslag, men två Stånd deremot förkastade detsamma, skulle det blifva förstärkt Exped.Utsk., som slutligen komme att votera öfver hvad Bevilln.Utsk. föreslagit och hvarom Stånden stannat i olika beslut, och likväl föreskrifver grundlagen, att det skall vara förstärkt StatsUtsk., som äger afgöra sådana frågor.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då under discussionen tvänne meningar sökt göra sig gällande, den ena att ifrågayar.
StatsUtsk:s mern.
N:o 499 endast i vanlig ordning
Den ii Maj.
125 skulle laggas till handlingarna, och den andra alt samma mern. skulle laggas till handlingarna, med undantag af den 22 voteringen öfver 15g punkten i BeviIln.Utsk:s mern., hvilken boide återremitteras till ny omröstning, fick Hr Landtm, nu först för R. o. Ad. framställa propos. i enlighet med hvad som i Hr Landtm:s tanke vore mest öfverensstämmande med Utsk:s mening.
Det skulle synas som i en sådan fråga som denna grundlagens ord borde vara så tydliga, att icke mera än en propos. borde komma i fråga; men då dels discussionen upplyste, att grundlagens ordalydelse kunde tydas på mera än ett sätt, och Hr Landtm, ej heller för sin del kunde uppfatta 69 §:n Reg.Ftn på ett sådant sätt, att den kunde gifva Hr Landtm, anledning att till följe af 55 §:n Riksd.Ordn. vägra någon af de propostr, som blifvit begärda, ehuru Hr Landtm, visserligen vore öfvertygad om hvad grundlagens anda och mening vore, torde R. o. Ad. finna, att det enda lagliga, som Hr Landtm. nu*hade att göra, vore att i vanlig ordning framställa propos först i öfverensstämmelse med hvad han förmodade Utsk:s mening hafva varit, och sedan, om R. o. Ad. icke besvarade denna propos. med ja, att framställa den andra propostn , som under discussionen blifvit begärd; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåg StatsUtskts mern.
,N:o 499 endast böra läggas till handlingarna.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverröstat ja, begärde Hr von Hartmansdorff, Gr.
Horn m. fl. votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition:
Den som anser, alt förstärkta StatsUtsk:s mern.
N:o 499 endast skall läggas till handlingarna, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Åd., att den 22 voteringen, angtde i5g punkten, skall återremitteras till ny omröstning, och att meni. i öfrigt skall läggas lill handlingarna.
Ja — 52.
Nej — 28.
Cederström, Anders, reserverade sig emot det fattade beslutet.
Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth:
Jag anhåller också att få reservera mig emot beslutet.
Jag anser att det blifvit tillvägabragt på ett sätt, att under det man å ena sidan gjort ett försök att handla emot grundlagen, har man 126 Den n Maj, gifvit den å andra sidan en ny knuff,, hvilket förhållande, långt ifrån att kunna återställa jemnvigten, endast kan hafva till följd att mer och mer förlama lagens kraft.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna mern., nemi. irån Stats-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktn: N:o igj, med förslag lill sammanjemkning eller votering, i följd af skiljaktiga beslut, i anledn. af betänk.
N:o 8g och utlåt.
N:o 162; Bevil In.- samt Allm.
Besvärs- och E k o n. - U t s k : n : N:o 16, i anledn. af R.
St:s i vissa delar fattade beslut, angtde grunderna och villkoren för brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 10 om aftonen.
Onsdagen den 12 Maj i84r.
Justerades i prot.utdr. för förliden gårdag.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den ii sisth Mars på bordet lagda och den 3 April uppskjutna mern.
N:o 463, med framställning angtde resultatet af statsregleringen samt beräkning af statsfyllnadssumman, jemte dermed sammanhang ägande frågor.
Detta betänk, är af den egenhet att det ej kan behandlas lika med andra.
Det kan nemi. hvarken antagas eller afslås, och för återremiss gifves ingen annan anledn. än att detsamma är oantagligt.
Afslås kan det ej, emedan man ej känner om summorna icke äro riktiga, och bifallas kan det ej heller af samma orsak eller derför att summorna kunna vara oriktiga.
På R.
St:s beslut bero nemi. summorna.
Då RiksStcns beslut blifva jemkade, kommer det alt visa sig i hvad mån summorna äro riktiga; men att låta betänk, än vidare ligga på Ståndets bord i af vaktan på de beslut, hvaraf summornas belopp beror, anser jag ej vara riktigt, oberäknadt att det tilläfventyrs leder till lättnad i SlatsUtsk:s arbete att få betänk, åter, för att Den 12 Maj.
I27 i sammanhang inkomma med alltsammans.
Otillbörligt var det alt detta betänk, inkom på förhand.
För min del anser jag detsamma böra till Ulsk. återlemnas.
Gr. florn, Claes Fredr.:
Sedan Frill.
Cederström medgifvit ålerremiss af detta betänk., har jag ingenting att yttra.
Jag anser återremiss nödvändig, derföre alt SlatsUlsk. icke kan ånyo upptaga frågan innan det erhållit underrättelse om R. o.
Ad:s beslut i anledn. af det afgifna betänkandet.
Sprengtporten, Jac. Wilh.:
Ändamålet med detta betänk, är all sätta R.
St. i tillfälle att inse förhållandet roed statsregleringen och alt kunna calculera statsbristsumman.
Det är en kännedom, som, med afseende på återstående anslagsfrågorna vid den tidpunkt då betänk, afgafs, icke ansetts onödig och som kunde i viss mån inverka på R.
St:s beslut i fråga örn extra-statsregleringen.
Ett annat ändamål dermed är alt, lill lättnad i Bevilln.Utsk:s arbete, sätta Utsk. i tillfälle att någorlunda bedömma storleken af statsbristsumman.
Ett tredje skäl för betänkts afgifvande har varit att påskynda arbetet.
Ulsk. har nemi. ansett sig kunna på förhand afgifva detta betänk, till förekommande af den långsamhet, som återremiss medför, sedan slutligen allt blifvit afgjordt.
Dessa äro skälen till proceduren i detta ämne, hvilken äger sin motsvarighet i föregtde riksdagars behandlingssätt.
I afseende på sjelfva saken instämmer jag med Frih. Cederström och Gr.
Horn i anhållan att betänk, mätte återlemnas.
StalsUtsk:s mera.
N:o 463 återremitterades.
Likaledes föredrogs ånyo SlatsUlsk. den 1,3 sisth Mars på bordet lagda och den 3 April uppskjutna mern.
N:o466, ang:de det lill bestridande af Riksg.conCs utgifter erforderliga belopp af allm. bevillningen.
Sprengtporten, Jac. Wilh,:
St. beslutat åtskilliga anvisningar på Riksg.cont. sedan detta betänk, afgafs, och nya frågor äfven blifvit väckta, som torde föranleda åtskilliga anvisningar och följaktligen förändringar uti de summors belopp, hvilka Utsk. antagit såsom grund för calculen öfver Riksg.contts behof, så torde R. o.
Ad. finna nödigt att detta betänk, återremitteras.
Frölich, David, och Gr.
Horn, Claes Fredr., instämde med Frih.
Sprengtporten.
Wto 466 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Stats-och LagUtsk:ns den 5 och 8 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 192, i anledn. af väckt motion om fullständig granskning och ny 128 Den 12 Ma j. redaction af ansvarighetslagen för R.
St:s fullmäktige i Riksgr contoret.
Dä nu ånyo föredrogs PresteStls den 8 dennes på bordet lagda prot.utdr, af den 5 i denna månad, med inbjudning till MedStånden att instämma i Ståndets beslut om anmodan till Exped.Utsk. att skyndsamt uppsätta en und. skrifvelse rör:de Eiksarchivet, blef inbjudningen af R. o. Ad. antagen.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarna StatsUlsk:s den 8 dennes på bordet lagda utlåt.
JNfo 5o3, i anledn. af 2tne RiksSlånds återremisser å förslaget lill ny lönereglering för Riksg.cont:s tjenstemannapersonal och vaktbetjening.
Likaledes lades till handlingarna förstärkta StatsUtskts den 8 dennes på bordet lagda memorialer:
K:o 5o4, ang:de verkställd omröstning i fråga om brännvi nsbrän ning s-a fg i fterna; N:o 5o5, ang:de verkställd omröstning i följd af RiksSCns olika beslut i afseende å stämplade pappersafgiften; N:o 5o6, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksSltns skiljaktiga beslut rör:de extra-statsregleringen.
Ånyo föredrogs StalsUtskls den 8 dennes på bordet lagda mern.
N:o 517, med anmälan 0111 RiksSttns stridiga beslut, i anledn. af en föreslagen voterrs-proposition.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, att detta mein. å R. o. Ad:s sida icke erfordrade annan åtgärd än att läggas lill handlingarna.
Väl innehåller detta mern., hvilket egentligen är stäldt till Borgare- och BondeStrn, ingenting, som kan föranleda eli direct beslut inom R. o. Ad. i sak; men då Utsk. har tillåtit sig förklara, alt målet ovedersägligen är af beskaffenhet att enligt 69 §:n Reg.F:n skola i förstärkt Utsk. afgöras, sedan likväl 2tne Stånd genom sina beslut ovedersägligen bevisat att så icke förhåller sig, så är en dylik term inom ett Utsk. ganska otillbörlig.
Utsk. må hafva sin opinion oförkränkt; men sedan Stånden beslutat, må Utsk. icke förklara, att de Stånd, hvilka sålunda beslutat, ovedersägligen handlat mot grundlagen.
Jag vill dock' icke bestrida alt betänk, lägges till handlingarna.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr, förenade sig med Frih.
Cederström, Gr. von Platen, Baltzar:
Ovedersägligen skulle den siste värde talaren hafva rätt uti den skrapa han tilldelat StatsUtsk., såvida icke 2:ne
Stånd hade godkänt StatsUlkls åsigt; Den 12 Maj. åsigt; men då så förhåller sig, och grundlagen icke bestämt någon rangordning, enligt hvilken det ena Ståndets mening skulle hafva mera betydelse än det andra Ståndets, så torde det vara förlåtligt, om StatsUtsk. vidhlifvit den åsigt, till hvilken det från riksdagens början bekant sig.
HrLefre'n:
På den grund, att jag tog mig friheten förena mig uti Frih.
Cederströms framställning, anser jag mig. böra, i anledn. af den siste värde talarens yttrande, säga några ord.
Jag tror visserligen icke, ätt det gifves någon rangordning
Stånden emellan i fråga om rättigheten att fal ta beslut; vare delta långt ifrån mig!
Jag tror att del ena Ståndet står lika makligt bredvid det andra, men att de alla äro lindel kastade grundlagen.
Hvad nu det beträffar, att StatsUtsk., derföre att tvänne Stånd varit af SlalsUtskts mening, skulle hafva rättighet att yttra sig, på sätt som skett, till de 2 andra Stånden, hvilka icke lyckats hafva samma mening som StatsUtsk., så mäste jag bekänna, att det är en logik, den jag icke kan fatta.
StatsUtsk., som är en underordnad nticlovitet, äger lika liten rättighet att loforda de 2:ne Stånden, som att uttrycka något ogillande af de öfriga 2ine Ståndens beslut.
Det är detta StatsUtskts försök alt upphäfva sig till en auetoritet, som tror sig äga rättighet att godkänna eller ogilla de Stånds åsigter, hvilka hafva den olyckan att icke hysa dem lika med Utsk-, som Frih.
Cederström ansett icke stå tillsammans med grundlagen.
I della hänseende förenar jag mig fullkomligen med Hr Frildn.
Ett sådant mästerskap öfver Stånden bör icke något Utsk. tillåtas.
Jag tillstår, att jäg måste icke förstå detta betänk., som utgått från den afdelning i StatsUtsk. der jag är ledamot; ty jag kan icke finna deruti något gillande eliel' ogillande af hvad 2.’ne Stånd beslutat.
Hvad Utsk. yttrat om hvad det ansett vara rätt eller orätt, är naturligtvis blott ett uttryck af Utskrs egen åsigt.
Då två Ständ stannat emot två, mäste det vara svårt för StatsUtsk. >att veta hvilkendera meningen, som är rättast; men då StatsUtsk. från riksdagens början haft en tanke, sorn ar gillad af två och ogillad af de öfriga 2 Stånden, och delta Utsk. blott förklarat, att det fortfar att hysa denna lanke, så har Utsk. icke gjort sig förtjent af den skrapa man velat tilldela detsamma.
För min delin* stämmer jag uti Gr.
Plåtens yttrande, alt det utaf Utsk. begagnade uttrycket är ganska vanligt och blifvit användt endast för att uttrycka Utskts fasta öfvertygelse att votering hade bort äga rum i förstärkta StatsUtsk.
Utsk. måtte vara berättigad! att framställa detta, och om Utsk. dervid begagnat ett uttryck, hvaraf ingen borde finna sig förnärmad, men som är myckel bestämdt, så kommer det deraf att grund7. 5 II. ij i3o Den 12 Maj.
Ingen nli 6g §:n Reg.Fm jemväl är mycket bestämd i /råga om skyldigheten för RiksStln att underkasta sina skiljaktiga beslut votering i förstärkt StatsUtsk.
I åberopande af 6g §:ti Reg.Fin begagnas nemi. ett mycket skarpare uttryck äu Utsk. användt; ty uti nämnda § heter det, att om 2 Stånd stanna emot 2, skall förstärkta StatsUtsk. rösta till ovillkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt.
Således torde R. o. Ad. tinna, att den anmärkn., som blifvit framställd i afseende på det af StatsUtsk. begagnade uttrycket, hvilket för öfrigt jag lemnar i sitt värde, icke bör kunna föranleda lill den förmodan eller påstående, att SlalsUlsk. brustit i den aktning, som i skrifsätlet bör iakttagas af Utskin mot RiksStm.
Om StatsUtsk. i sin mening alldeles öfverensstämde med grundlagen i 6g §:n Reg.Fm, så hade hvarken Frih.
Cederström eller detta Stånd i allmänhet kunnat vara af annan tanke än StatsUtsk.
I det fallet hade ordet ovillkorligen lika litet som ordet o v e der sä g 1 i g e n behöft komma ifråga.
Men när man tvistar om grundlagens mening, och då två Stånd stannat emot två, så måste jag säga, det afven jag finner StatsUtsk. hafva bort vara något hofsammare i sina uttryck.
StatsUtsk. må hafva sin mening; men det bör inskränka sig till alt blott försvara henne utan att göra den till regel för oss.
Att deremot säga det förhållandet o v ed e r sä g 1 ig e n är sådant, som Utsk. håller före, är detsamma, som att säga, det ingen må understå sig att, säga något deremot.