Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. hufvudsakligen fastställt ett af särskilde comiterade afgifvet und. utlåt., angtde Stockholms stads drätselverks inkomst- och utgifls-stater, samt en riv reglering, i följd af detta nåd. bref, tagit sin början den 1 April 1838, deputerade för deras del funno det vara omöjligt att af den korta erfarenhet, som vunnits under de nio månader af år 1Ö38 den liva inkomst- och utgifts-staten varit tillämpad, med någon säkerhet kunna bestämma den norm, efter hvilken den af Commerce-colltm föreskrifna general-tabell borde upprättas, helst medelbeloppet af 18>4, 1835, 1836 och i83^ årens inkomster icke lemnade någon ledning för bestämmandet af inkomsterna, enl. nya staten för år 1819; vid hvilket förhållande, och då särskilde comiterades ilen r5 Sept. 1817 afgifna und. utlåt., jemförd! med K. brefvet den 23 Febr. i838, fullständigt innefattade allt hvad, rörjde stadens utgifter och inkomster, dä och för närvar, kunde uppgifvas, deputerade ansågo sig i denna fråga icke kunna något tillgöra.
Med deputerade har jag instämt deruti, att någon sådan general-tabell, som den af Gommerce-colhm antydda, icke kunde, vid ofvanuppgifna förhållanden, för Stockholms stad uppgöras; men då det ålåg mig alt till collini insända de föreskrifna tabellariska uppgifterna, fann jag mig i lörsta rummet böra tillse, att desamma till formen ej måtte vara sådana, att de, vid en möjlig tillämpning hos collini, skulle kunna föranleda till andi a resultater, än dem, som med stadens och dess drätselverks verkliga ställning och rätt voro öfverensstämmande.
I följd häraf, och sedan en granskning af de från Stockholms stads förvaltande verk inkomna tabeller blifvit, genom mitt föranstaltande, ombesörjd, hvarvid befunnits, att de afgifna tabellerna icke ådagalade stadens verkliga financiella ställning för de år, sora de omfatta, till inkomster och utgifter; har jag, i skrifvelse den 27 nasti.
April, anmodat Stockholms stads Drätsel-commission att låta, efter särskild lemnad föreskrift, uppgöra och lill mig så skyndsamt det möjligen ske kunde, insända för ändamålet erforderliga och fullständigt upplysande tabeller och uppgifter.
Dessa tabellers uppgörande med den noggrannhet, som ämnets för hufvudstaden vigtiga beskaffenhet klafver, har at Drätsel-commissionens tjenstemän ännu icke medhunnits; Den 19 Augusti f. ra. skolande, sedan dessa tabeller och uppgifter, om hvilkas aflemnande ytterligare påminnelser skett, lill mig inkomma, samt borgerskapets äldste, enl. deras förbehåll, undfått det af mitt utlåt, lör afgifvande af deras yttrande i frågan om öfverlemnande lill Stalén af slädens äganderätt till packhus och boställshus för tullijenstemännen, de infordrade tabellerna och uppgifterna, jemte mitt eget utlåt., till Commercecolltm insändas.
Hr Möllerhjelm anhöll, alt detta anförande mätte få remitteras lill Bevilln.Utsk., till det afseende Utsk. derå kunde vilja fästa.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. remiss till Bevilln.Utsk. af Hr Möllerhjelms anförande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt Hr Reutersvärd begärt, alt det i förra plenum vidtagna beslut ang:de föredragningen af StatsCJtskrs utlåt, rör:de mötespassevolancen skulle upprifvas, och StutsUtsk:s nämnda utlåt.
N:o 212 nu till omedelbart afgörande förekomma; och förmodade Hr Landtm., då 53 §:n Riksd.Ordn. stadgade det ingen må försöka att ett beslut genom ny öfverläggning upprifva, att R. o. Ad. funne Landtm, vara förhindrad att framställa den propos., Hr Reutersvärd begärt.
Af en händelse frånvar. i sisla plenum då mölespassevolance-frågan ånyo blef förklarad hvilanda, anhåller jag att få till prol. reservera mig emot beslutet derom.
Som jag var frånvar. under de dagar då statsregler:n förehades på Riddarhuset, så anhåller jag att nu få reservera mig mot majoritetens beslut uti de dertill hörande frågor.
Jag har tagit kännedom af Frih.
Sprengtportens reservation, och skall, för att icke vara vidlyftig, endast förena mig deruti, synnerligast i sista meningen deraf.
Då fråga ånyo uppstått i della plenum om återkallande af R. o. Ad:s beslut i passevolance-frågan, så anhåller jag att i prot. få förvara den mening, som icke torde kunna jäfvas, att då detta beslut icke tillkommit i laglig ordning, och det är en allmän grundsats att lagligt stånde och olagligt återgånge, R. o. Ad. är oförhindradt att återkalla det beslut R. o. Ad. en gång fattat, nemi. att detta mål skall föredragas sedan statsreglenn är slutad.
Ulfsparre, Erik Georg, anmälde till prof. att han förenade sig med Frih. Mörner och Frih.
Toll i deras yttranden ronde passevolance-frågan.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i58 Den 19 Augusti f. m. att inträda uti Allm.
Besvärs- och Ekon.Ulsk. tinder den ledighet, som blifvit beviljad N:o 8i5.
Hr Gripenskjöld, fullm.
Raab, Adara Christian; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 879.
Hr Ehrencrona, Joh. Gammal.
Upplästes till justering oell godkändes Exped.Utskis förslag lill R.
St:s tind. skrifvelse!1 till K. M.:
N:o 58, ang:de revision lör framliden af en vid Westerbottens reg:te af statsmedel bildail fond; N:o 5g, ang:de praescriptionstid för emottagande i Kronans upphörd af bankens utelöpande transportsedlar samt sedlar ä 3 och 2 r:dr å ofärgadt papper; N:o 60, 0111 ändring i ansvars-beslämmelsen för den räkningshafvare i banken, som, utan föregången collalionering, assignera!
1 ä sin räkning derstädes; N:o 61, angtde tipphäfvande af lagens stadgande ronde qvaliliceradt dödsstraff; N:o 62, ang:de ändring af 12 §:u tili K. patent-förordn. den i3 Dec. i834; N:o 63, angide ändring i K. M:s nåd. tåg-ordning.
Ånyo föredrogs Frih. Boyes, Fredr., den i5 dennes på bordet lagda anförande, med hemställan huru förhållas skall i afseende å antagandet af de notarier, som komma att referera R o.
Ad:s löi handlingar, äfvensom om hvilken plats dem i Riddarhussalen bör anvisas.
Jag tager mig friheten föieslå, att den af Frih.
Boye gjorda framställning mätte remitteras till Ridd.Utsk., oell anhåller om llr Frih. o.
Jag instämmer med Hr Bråkenhjelm uti hans tillägg, alt R. o. Ad. måtte anmoda Ridd.Utsk. ofördröjligen inkomma med svar i ämnet.
Hr Löwenström, Joh. Jac., begärde att denna fråga ytterligare måtte få hvila på bordet.
Frih. Cederström, Anders, förenade sig med Hr Löwenström.
Landtm, yttrade, alt frågor, som väckas och skola till Utsk:n remitteras, i allmänhet skola i nästa plenum remitteras.
Delta mål vore visserligen icke en allmän fråga, och R. o. Ad. kunde således derom efter behag besluta, således äfven att det ytterligare -skulle hvila på bordet; men en eller (vänne ledamöter ensamt ägde ingen rättighet dertill, utan berodde det af R. o. Adis pluralitet att derom bestämma; då propos. å remiss af målet blifvit begärd, ansåg H11 Landtm sig böra derå framställa propus., Den ig
A u g us ti f. m. och hemställde nu således, om R. o. Ad. behagade bifalla alt detta ämne remitterades till Ridd.Utskottet.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig funna att ja öfverröstat nej.
Jag vill endast förklara, att jag hvarken ropat ja eller nej.
Ånyo föredrogos och biföl los LagUlsk:S den i3 dennes på bordet lagda betänkm:
N:o 88, i anledn. af väckt motion 0111 förändrade föreskrifter, ang:de sältet för stämnings delgifvande; N:o 89, i anleda, af väckt motion 0111 skyldighet för köpare af fast egendom på landet att, i händelse säl jaren innehar förmynderskap, tillse, att derför genast varder redovisadt; N:o 90, i anledn. af väckt fråga om ändring i sisla mom. i 5 §:n af 23 cap. Ärfda-b:n; N:o gi, i anledn. af väckt motion om tillägg till 12 cap. Ärfda-b:n.
Föredrogs ånyo LagUlsk:s den i3 dennes på bordet lagda betänk.
JNho 92, i anleda, af väckta motioner örn skärpning af straffet för åverkan.
Frih. Cederström, Jacob: Jag anser mig pligtig alt upplysa, det K.
Kammar-colhm, till följd af erhållen nåd. remiss med befallning alt afgifva förslag till skogsordning i stället för den af i8o5, vidtagit förberedande åtgärder genom uppgörande af register öfver de särskilda författningarna i ämnet, samt de straffbestämmelser, som dels äro upphäfna, och dels ännu äro gällande.
Jag anser mer än skadligt att ingå med förslag till förändring i i8o5 års skogsordning, då hela författningen är under omarbetning, och den nya författningen, såsom jag hoppas, kommer att inskränka sig till några få §§., sedan man hunnit utreda förhållandet elter jemförelse af stadgandena uti i8o5 års förordning, med de föreskrifter, som finnas uti nya förslaget till Byggn.- balk.
Uti Svenska lagstiftningen hafva vi i afseende på skogarna ägt samma straffbestämmelser, sorn uti de flesta andra länder, nemi. frän och med lifsstraff ända lill och med de obetydligaste böter, jemte rättighet för enskilda att få vitesböterna fördubblade ända till orimlighet.
Allt sådant bör afskiljas från lagstiftningen, emedan hon endast bör angå allmänna ärenden.
Med den enskilda skogen må ägaren hushålla efter godtfinnande, utan att lagen äger att på något sätt inskränka hans rätt.
Det är endast tillgrepp på annor mans eller samfällighets skog och misshushållning för allmän räkning, som genom allmän lagstiftning bör förekommas, och derom bör skoasordninsen handla.
Uti K. författningar och iGo Den 19 Augusti f. m. instructioner för jägeribetjeningen finnes redan stadgadt, liurn med tillsynen öfver kronoskogar och allmänningar förhållas skall, så val som hvad angår försäljningen af öfverlopps-virke.
Jag måste således afstyrka bifall till detta betänk.; men skulle pluraliteteu af R. o. Ad:s ledamöter icke vilja afslå det, utan anse detsamma böra återremitteras, så anhåller jag alt dervid få afgifva åtskilliga anmärkntr samt att få bifoga eli register öfver de lid efter annan utgifna författningar, hvaraf Utsk. kan komma till någon bättre uppfattning af ämnet samt finna att den föreslagna lagstiftningen icke är mot ändamålet svarande.
Som jag icke kunnat höra hvad den siste värde talaren yttrade, må det 111- sägtas mig, om jag kommer att upprepa hvad han redan sagt.
Jag har ingenting emot, att ansvaret för åverkan skarpes, hvilket utan tvifvel behöfves i sådana landskap, der sko garna till det mesta äro förstörda, och der plantering svårligen låter sig göra, emedan unga träd ofredas.
I detta hänseende skulle jag således vilja bifalla Utsk:s betänk.
Dess förslag till stadgande om böters afljenande med dagsverken vid kronopark anser jag så lämpligt, att jag skulle önska dess utsträckning äfven till vitesböter för åverkan på enskilda skogar.
I stället för att den förbrytaren, sorn nu icke förmår erlägga böterna, varder införd till ett fängelse och kommer i sällskap med andra förderfvade och ofta ännu sämre menriskor, utan gagn för den enskilda och blott lill kostnad för samhället, skulle jag önska, att den enskilde person, som ville emottaga en sådan, som icke orkade böta, för att låta honom med dagsverken aftjena böterna, måtte vara dertill berättigad.
Det är med denna erinran, jag yrkar återremiss af betänkandet.
Mörner, Carl: Sedan Frih.
Cederström upplyst, att K.
Kammar-coll:m erhållit nåd. befallning att till K.
M. inkomma med und. förslag lill ny skogsordning och collrm i detta hänseende redan vidtagit förberedande åtgärder medelst anteckning och jemförelse af de från äldre tider tillbaka i ämnet utkomna författningar; så hemställer jag, om icke R. o. Ad., i likhet med hvad Frih.
Cederström yrkat, skulle vilja för närvar, afslå betänk., emedan i annat fall skulle hända, att R.
St. inkommo med en stadga och Kammar. co]|:m med förslag till en annan i denna fråga.
Det är i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det skulle vara lämpligt att böter aftjenades med arbete, som jag begärt ordet.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derå, att åverkans-böter stundom uppgå ända til j å 800 r:dr; och att följaktligen, derest sådana bötesbelopp skulle med arbete aftjenas, den som förbrutit sig med åverkan, kunde blifva lifstidsslaf hos en D e 11 i c) Augusti f. m. 161 en annan, då deremot, när böterna, i blist af tillgång, förvandlas i fängelse elter lag, fängelsetiden jemförelsevis är ganska kort.
Det har funnits en författning, som stadgade att böter för åverkan inom Elfsborgs eller Skaraborgs län iinge på sådant sätt med arbete aftjenas; men dervid förutsattes att böterna icke skulle öfverstiga 12 å i4 r:dr; och under sådan förutsättning är tillämpningen möjlig, ehuru rättsvidrig i formen, hvarföre äfven sådana författningar efter Kammar-collegii tillstyrkande blifvit upphäfna.
Jag kan således icke, i följd af den värde talarens anmärkn., finna skäl att frångå mitt tillstyrkande att afslå betänkandet.
Jag tror att i allmänhet, i fråga om lagstiftning, som ingriper sä väl i juridiska som ekonomiska förhållanden, der Byggn.-b:n blifvit genom i8o5 års skogsordning i mångfalldiga delar upphäfd och ändrad, och då en fullkomlig omarbetning af gällande skogsförfattningar är för handen, det följer af sig sjelft, alt de grunder, som blifvit fastställda i Reg.Ftn, mäste iakttagas; att således Byggn.-b:n bör ställas i conformitet med skogsordningenj oell alt skogsordningen, utöfver hvad i allmänna lagen stadgas, helt enkelt komme att innehålla reglementariska föreskrifter för skogshushållningen.
Uti det lagförslag, som Ulsk. framlagt, har Utsk. efter min öfvertygelse uti premisserna vederlagt sig sjelft.
Efter redogörelse för motionen säger Utsk. nemi.:
"Utsk. har tagit detta mål i öfvervägande, och hvad först angår yrkandet att skogsåverkan malte såsom tjufnad anses och straffas, så har detsamma jemväl vid de t re sistförfluten riksdagarna blifvit framstäldt men alltid afslaget, hufvudsakligen på de grunder, att ehuru det ej kunde bestridas alt ju tillgrepp af annans tillhörighet under hvad form som helst onekligen innefattade nyssnämnda art af brottslighet, äfvensom att skogarnes aftagande särdeles i vissa delar af Riket så väl ur rättsgrund som i statsekonomiskt afseende påkallade lagstiftarens allvarliga uppmärksamhet, vore det dock i högsta måtto betänkligt att med förnedrande straff belägga ett brott, hvarvid opinionen ännu ej fästat vanära.”
Ulsk. erkänner således, alt åverkan är detsamma som tjufnad, men anser likväl betänkligt att belägga åverkan med vanärande straff, hvaraf skulle följa att tjufnad ^ icke bör anses såsom vanärande brott; men då det icke kan vara Utsk:s mening, så torde man förmodligen äfven böra medgifva, att i detta Utsk:s yttrande ligger någon motsägelse, såvida det är sjelfva brottet, ej straffet, som är vanärande.
Jag torde ytterligare få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i vår äldre lagstiftning har åverkan varit belagd med strängare straff än tjufnad, nemi. med 3o par spö för första resan för åverkan å fruktbärande träd och dubbelt för förnyad åverkan.
1 Gustaf [:s lid följde lifvets förlust på åverkan af fruktbärande träd.
Nu prutar Utsk. med sig sjelft i afseende på straffbestämmelserna och dagtinga!- med opinio U 11, 21 lOa Den ig
Augusti | m ren derom, hvilket jag icke anser varn tjenligl för den lagstiftning vi halva i Byggn.-hrns nya (orsing, hvilket i det närmasle svarar emot närvar, tids buttre uppfattning af rattsförhållandena.
Om nämnda förslag till ny Byggn.-balk blir antaget, blir det laltaie för Kammar-collim att uppgöra förslag till skogsordning, hvilket i annan händelse kommer att möta svårigheter, emedan alla ofvikelserna från allm. lagens gällande §§ i Byggn.-h.'n, hvilka blifvit modifierade i skogsordningen, skulle föranleda vidlyftighet i samma författning.
Af dessa samt på grund af förut anförda skäl anhåller jag om afdag på betänkandet.
Jag vill så mycket mindre motsätta mig återremiss af detta betänk., som jag sjelf varit af olika lanke med Ulsk. i detta ämne.
Någon reservation af mig har likväl icke åtföljt betänk., af det skäl, att jag icke var närvar, i Utsk., då detsamma justerades.
Den anmärknin af Frih. Jacob Cederström, alt någon förändring uti skogsordningen icke bör ifrågakomma, derföre att K.
Kammar-collrm, till följd af derom erhållen nåd. befallning, för närvar, är sysselsatt med utarbetande af förslag till ny skogsordning, anser jag mig böra bemöta med den erinran, alt dä samma förslag icke är så nära färdigt, att det linder innevar. riksmöte kan komma alt antagas, så torde de förbättringar 111i berörde författning, som nu kunna finnas af behofvet påkallade, af den uppgifna an!edn:n icke höra uppskjutas, lietst det står R.
St. vid en kommande riksdag fritt att antaga Kammar-collegii förslag, i händelse delsamma skulle befinnas bättre än hvad som då i ämnet kan finnas stadgadt.
Frih. Leijonhufvud, Abrah., yttrade, att han blifvit förekommen i hvad han ämnat yttra af Frih. Cederström, Anders. Hr Ribbing, Arvid:
Sedan så många talare yttrat sig, vill jag blott tillägga, det jag tycker, alt hvad Ulsk. sjelft ytlrat lili niotiverna synes tala för alt icke anlaga förslaget.
Det heter nemi., alt om skogen i åtskilliga delar af Riket hade det högre värde, att dess mistning ofta för ägaren kunde anses oersättligare än förlusten af annan egendom, vore tillgången deremot å andra orter så ymnig och skogsområdena så vidsträckta, att en ägare ofta ej funne det mödan värdt att åtala en skogsåverkan.
Denna sanning är det som grundlägger min öfvertygelse, att böterna, som i detta betänk, äro förhöjda, icke böra vara höga i åverkansmål, emedan uti ett så vidsträckt
Rike som vårt, värdet på skogen är‘mycket elika.
När dertill kommer, att lagskiparen kati utsätta särskildta vitén i de orter, der skogen är af högre värde, hvarigenom ansvar följaktligen kan lämpas efter oca la förhållanden, så anser jag det oriktigt alt uti denna Den 19 Augusti f. in. i63 gren af lagstiftningen gå för långt i stränghet.
Vi veta huru ansökningar inkommit om afskrifning af de ofantliga åverkans-bötesbelopp, som hvarken kunnat med arbete aftjenas eller på annat sätt ulga.
Att ännu mera höja ansvaret skulle blott föranleda lill ännu flera dylika ansökningar.
För min del är jag derföre af deras mening, hvilka yrka afslag å betänkandet.
Ilr von Hartmansdorff: 1 anledn. af Frih. Cederslröms anmärkt)., att åverkansböterna kunna vara så betydliga, att flera år erfordrades till deras alljenande ined arbete, får jag erinra, alt det lärer förhålla sig med böter i tullmai på det sätt, att den som, i brist af tillgång, kommer att undergå fängelse, icke får hållas der längre än eli år, ehuru stort belopp böterna må utgöra.
Månne man icke skulle, i öfverensstämmelse härmed, kunna stadga, alt den sorn ieke förmår åstadkomma åverkansböter, skall hållas till arbete i män af böternas belopp, dock att arbetstiden, ehvad summa böterna än kunna utgöra, icke finge öfverstiga en viss bestämd tidrymd?
Derigenom tror jag, att Frih.
Cederströms anmärkn. vore undanröjd.
Den omständigheten all böternas stora belopp föranleder ansökningar om eftergift, synes mig icke vara stoij alt borttaga stadgan om högre belopp, der det behöfves oell möjligen kali utgå.
Jag finner således icke att betänk. på denna grund bör afslås, utan skulle önska, att R. o. Ad. tilläte återremiss, synnerligast som jag förmodar, det LagUlsk. bör kunna hafva tillgång till det af en värd talare omnämnda utarbetade förslaget i förevar, hänseende.
Cederström, Jacob: Något förslag till ny skogsordning är ännu icke utarbetadt.
Det förberedande arbetet dertill är verkstäldt, men sjelfva lagförslaget är icke upplälladt.
Dock hoppas jag, att det snart nog blir färdigt.
— I anledn. af Hr von HartmansdorfFs förnyade begäran, att böter för skogsåverkan måtte med arbete få aftjenas, anhåller jag att få fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att en sådan förvandling af böter inom Sverige är rättsvidrig, ledande lill missförhållanden, sorn icke kunna pä förhand bestämmas; att dertill jemväl fordras att i förväg hafva stadgat huru med sådana personers underhåll och klädnad m. m. under arbetstiden förhållas skall, ty menniskan kan väl icke arbeta naken och föda sig med de frukter, som växa på jorden.
Allt det fordrar särskild lagstiftning, om det ifrågaställda förhållandet skall införas.
Skulle likväl R o. Ad. vilja återremittera betänk., så skall jag icke sätta mig deremot; men då anhåller jag att få bifoga den begäran till Ulsk , att Utsk. icke ville dröja med del svar, sorn del åligger Utsk. att afgifva på Hr Sandelhjelms motion om antagande af förslaget till ny Byggn.-balk, utan att Ulsk. måtte med delta svar inkomma så tidigt, att det kan föiekomma i sammanhang med det yttrande Utsk. kommer att 164 Den ig Augusti f. m. lenina i anledn. af återremisser på förevar, betänk., på det tydligare ådagaläggas rnå, luiru icke blott öfverflödigt utan äfven obetänkt förevar, lagförslag verkligen är.
Då fråga nu blifvit väckt af åtskilliga talare om ofslag å förevar, betänk., så anser jag mig skyldig att gifva tillkänna i hvad mån jag delade olika åsigler med LagUlsk. i detta ämne.
Jag har nemi. den öfvertygelse, att då åverkan i sjelfva verket icke är annat an tjufnad, ehuru tiden ännu icke torde vara inne alt så i allm. lagen rubricera densamma; så vore lämpligaste bestraffningssättet alt, i likhet med böter för stöld, utsätta ett visst bötesbelopp efter det Averkades värde, såsom t. ex. ig å 2 gånger dess värde för första resan åverkan, samt dubbelt för andra resan o. s. v., utan att derföre göra det till urbota brott.
DA åtskilliga ledamöter yttrat sig så som om åverkansböters förvandling skulle kunna ske antingen till fängelse eller till arbete, så anser jag mig böra upplysa, att det är ett misstag, emedan åverkansböter förvandlas lill fängelse vid vatten och bröd, som icke får utsträckas öfver 28 dygn.
Deraf linner den siste värde talaren, att åverkan är bestraffad pä samma sätt som tjufnad, enär begge brotten umgällas på enahanda sätt, nemi. med fängelse vid vatten och bröd, och derföre tror jag alt man icke har behof af annat lagsladgande, än det som redan finnes.
Att ytterligare skärpa lagens stränghet och förhöja böterna, sä att den minsta åverkan snart sagdt kunde blifva belagd med högsta kroppsplikt, anser jag för min del stridande mot de grundsatser, som böra råda och sorn vid denna riksdag sökt göra sig gällande.
Hr Ribbing har missförstått min mening, då lian trott att jag afselt det strängare beslralfningssättet för åverkan sorn skulle uppstå genom urbota straff, hvilket enl. hans påstående redan skulle finnas, då böterna förvandlas i vatten och bröd.
Jag har blott yrkat, att den åverkade varans värde, likasom i stöld, bör utgöra grunden för böterna.
N:o 92 återremitterades.
Vid förnyad föredragning af LagUlsk:s den i3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 93, i anledn. af väckt motion om förekommande af det missbruk, att bristande utslagslösen till fängelse förvandlas, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s den ij dennes på bordet lagda utlåt.
N:o g4, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänkafST:o 35, öfver väckta motioner, ang:de s. k. undantags-conlra. cts intecknande.
Den 19 Augusti f. m. ;G5 Frih.
På den grund jag anfört mot första betänk., nemi. att undanlags-förniåner, sorn vid försäljning af fast egendom betingas, böra vara i köpeafhandlingen intagna, oell sålunda vid lagfarten lillkännagifvas de skyldigheter, sorn den försålda egendomen i delta hänseende vidlåda, skulle för en mängd gamla orkeslösa personer, okunniga om rätlsformer, medföra deras oförskylda undergång oell öfverfly (tande till classen af fattighjon, kan jag icke annat än yrka afslag å Utskts betänkande.
Efter man yrkar afslag på betänk., anhåller jag alt få uppläsa de motiver, som föranledt Utsk. att vidblifva sitt beslut: ”Utsk. bar tagit dessa aninärkn;r i öfvervägande och får i anledn. deraf afgifva följande vördsamma yttrande.
I förra betänk, äranfördtdet Utsk. med sitt förslag åsyftat att emot förluster bereda 1111- dantags-innehafvare, fastighetsköpare oell inteckningsägare en säkerhet, som nu icke äger rum.
Den som vid föisäljning af fastighet förbehåller sig viss afkomst eller andra förmåner deraf samt låter sådant inflyta i köpebrefvet, eller i särskildt köpeconlract, gör sig väl derigenom försäkrad alt utbekomma samma förmåner af fastigheten , så länge den är i köparens hand; men, äfven med gillande af den grundsats att denne ej kan afhända sig egendomen med bättre rätt, än han densamma innehafver, är det ingalunda gifvet att undantagsägaren, genom nämnda åtgärd, bevarat sin rätt jemväl emot framdeles blifvande ägare af egendomen eller inteckningar deruti.