Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Hr Lind af Hageby, Carl Aug. Ludv., anmält önskan att få med bibehållande af riksdagsmannarätt afsäga sig sin befattning såsom ledamot af StatsUtsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; i anledn. hvaraf Hr Gr. 34* 532 Den 30 September. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i StatsUtsk. efter Hr Lind af Hageby.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåtrn och betänk:n, nemi, från Stats-Utskottet: N:o 324, i anledn. af erhållen återremis å utlåt, N:o 300; N:o 325, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 320; N:o 326, i anledn. af ytterligare motioner, ang:de riksgäldssedlars inlösande.
N:o 327, ang:de verkställd omröstning öfver 2:ne i StatsUtsk:s mern.
N:o 319, upptagne voter:s-propos:r; N:o 328, ang:de uppförande i riksstaten af de utaf utsocknefrälsehemmanen i Halland utgående rotevakance-afgiter; N:o 329, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rörande de i mern.
N:o 319, föreslagna voter:s-propos:r; Constitutions-Utskottet:
N:o 35, ang:de återremissen å mern.
N:o 34; Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskotten: N:o 62, i anledn af väckte motioner om förändrad beräkning af utmätningsumgälder.
Måndagen den 2 Oktober 1848.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 30 sisth September samt pleniprot. för den 25 nästförutgångne Juli.
Föredrogs Exped.Utsk:s mern.
N:o 20, i anledn. af återremisser å skrifvelseförslaget, N:o 203.
Efter uppläsning af det vid detta mern. fogade under N:o 212 afgifna förnyade förslag till underd. skrifvelse, ang:de tullbevillningen, beslöt R. o. Ad. att med bifall till Utsk:s mern., godkänna nämnde skrifvelseförslag N:o 212.
Den 2 Oktober. 533 Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.Utsk. inkomne förslag till il.
St:s underd. skrivelser till K. M.:
N:o 213, med förslag till lag för utrikes vexlar; N:o 214, ang:de viss besvärstid att iakttagas vid klander emot syn, som af enskild person hålles med dess landtbo; N:o 215, ang:de förklaring af 3 mom. i K. kungörelsen d. 18 December 1823; N:o 216, angrde förändring af nu föreskrifna borgenärsed; samt N:o 217, ang:de ändringar i K. taxangpå arfvode för landtmäteri-förrättningar d. 18 October 1834.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk. efter N:o 212, Hr Lind af Hageby, Carl August: och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
N:o 678, Hr Bildt, Didrik Gillis.
Föredrogs och Iades till handlingarne|StatsUtsk:s d. 30 sisth September på bordet lagda mern.:
N:o 324, i anledn. af erhållen återremiss utlåt.
N:o 300; och N:o 325, i anledn. af erhållen återremiss i utlåt.
N:o 320.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 30 sisd.
September på bordet lagda utlåt.
N:o 326, i anledn. af ytterligare motioner, ang:de riksgäldssedlars inlösande.
Föredrogs och lades till handlingarne förstärkta StatsUtsk:s d. 30 dennes på bordet lagda mern.
N:o 319, upptagne votenspropos:r.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s d. 30 sisth September på bordet lagda mern.
N:o 328, ang:de uppförande i RiksSlaten af de utaf utsockne-frälsehemmanen i Halland utgående rotevakans-afgifter.
Föredrogs men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Hr Bildt, Didrik Gillis, ånyo på bordet, StatsUtsk:s d. 30 sisth September bordlagda mern.
,N:o 329, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut rörande de i mern.
N:o|319, föreslagna votenspropos:r.
Föredrogs Const.Utsk:s d. 30 sisth September på bordet lagda mern.
N:o 35, ang:de återremissen af mern.
Hr von Ha rtm ansd or f f, Aug.:
Uti detta betänk, har Utsk. förklarat sig hafva funnit ”R. o.
Ad:s gemensamma tanke innebära först ett underkännande af Utsk:s förslag, och dernäst substituerandet af ett nytt, för den händelse, att två Stånd stannat emot två, i fråga om huruvida ett ärende kan förfalla eller bör till omröstning 534 Den 2 Oktober. i förstärkt Utsk. öfverlennäs.
I förstnämde afseende sammanfaller R. o. Ad:s tanke med den, de öfriga Stånden yttrat: i det sednare deremot är ett förslag framlagdt, som ligger utom principen för Utsk:s betänk, och således icke är i vederbörlig ordning tillkommet.
Utsk. har i följd häraf ansett någon ytterligare åtgärd i anledn. af mern.
N:o 34, icke vara att vidtaga; och den väckta frågan alltså böra förfalla”.
Utsk. har således förklarat, att R. o. Ad. fattat ett beslut, som icke är i vederbörlig ordning tillkommet.
Denna förklaring innebär derjemte en erinran till Hr Gr. o. Landtm., alt han tillälit Ståndet, fatta ett i vederbörlig ordning icke tillkommet be slut, men Utsk. har dock underlåtit ådagalägga i hvilket afseende beslutet vore sä beskaffadt.
Utsk., som äger makten i sina bänder; har emedlertid ansett sig böra begagna den på detta sätt.
Oss tillkommer, att undersöka, huruvida Const.Utsk. rätteligen förfarit.
Frågan, som framlades till R.
St:s pröfning, var uti Utsk:s betänk.
N:o 34, den, huru man skulle erhålla någon föreskrift till efterrättelse, huruvida dä tvä
Stånd stannat emot två, omröstning i förstärkt StatsUtsk. skulle äga rum eller icke.
Detta var enligt min tanke, principen, men hon innehöll alldeles icke, alt Const.Utsk. skall lemna denna efterrättelse.
Det kunde likaväl vara en § i grundlagen som lemnade föreskrifter, och funnes en sådan, behöfde man icke anlita Const.Utsk.
Men Const.Utsk. har förklarat saken så, att om olika meningar uppkomma skall Utsk. afgöra saken.
Jag anser R. o.
Ad icke underkasta sig något sådant, men då tre Ständ, såsom Utsk. hemställt, dels icke velat hafva någon föreskrift i detta fall, och dels ansett förslaget hvarken nödigt eller nyttigt, vore det utan ändamål att drifva saken lill förstärkt Const Utsk. som eljest bordt behandla den, hvarföre jag hemställer, att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s framställning, blott måtte lägga den till handlingarne.
Grundlagsliftarne hafva ansett frågor om förändring af grundlagen vara af den grannlaga och vigliga beskaffenhet, att de icke fä komma under R.
Sl:s pröfning, utan att vara af Const.Utsk. förordade; hvaremot lagstiftarne hafva medgifvit, att alla andra frågor få directe inom Stånden väckas, och så snart en fråga derstädes blifvit väckt, skall Utsk. derom yttra sig och RiksStm derefter fatta sitt beslut.
Men, såsom jag förut nämnt, grundlagsförändringar har lagstiftaren ansett vara af den vigt, att frågor derom icke böra komma under RiksStms pröfning, såvida icke en delegation af R.
St., eller Const.Utsk., funnit förändringen så lämplig, att Utsk. bör densamma understödja.
Det är deremot tydligt, att om man endast behåller för Const.Utsk. rättigheten att afslä en motion, men, i fall Utsk. förordat en förändring, R, St. medgifvas, att emot densamma afgifva gemensamma tankar som hufvudsakligen afvika frän det förordade förslaget, sä har man just genom dessa gemensamma tankar, i sjelfva verket upphäft den domsrätt, lagstiftaren tillerkänt Const.Utsk.
Ty om ett aldrig så ändamålsenl. förslag inkommer från Utsk. till RiksStm, kan allt vändas upp och ned genom dessa gemensamma tankar och således kan det blifva Den 2 Oktober. 535 nästan värre, åtminstone icke bättre, lillstäldt med grundlagsförändringsförslag än med alla andra.
Just emedan det är sant att vid föreg:de riksdagar, rättigheten att afgifva dylika gemensamma tankar, blifvit till sin största utsträckning begagnad af RiksShn, tror jag R.
St. böra vara Const.Utsk. lack skyldige derföre att Utsk., såvidt på detsamma berott, sökt återföra frågan härom till den ståndpunkt grundlagen vill hafva den, nemi. att, på samma gång Const.Utsk. har den gifna rätten att qväfva ett onyttigt förslag till grundlagsförändring, Const.Utsk. derjemte tillkommer att vaka deröfver, att denna dess rättighet icke eluderas genom gemensamma tankar från RiksSt:n, som åsyfta annat än hvad Utsk. föreslagit.
För att nu tillämpa denna regel på ett serskildt fall, har Const.- Utsk. föreslagit, att, då 2 Stånd stanna emot 2 uti frågan, huruvida voteras skall i förstärkt StalsUtsk. eller icke, deuna formfråga då skall slilas af en skiljedomare, och att denne skiljedomare skall vara Const.Utsk. Nu har R. o. Ad. förklarat, att någon skiljedomare icke behöfves, och att R. o. Ad. icke vill hafva Const.Utsk. eller någon annan såsom skiljedomare, utan att en sådan fråga helt enkelt skall förfalla.
Delta R. o. Ad:s beslut måtte väl vara något helt annat än att bestämma en skiljedomare i dylika frågor och att således R. o. Ad:s beslut står utom det af Const.Utsk. afgifna förslag, tror jag vara tämligen gifvet.
Om, vid föreg:de tillfällen, Const.Utsk. tillåtit att frågor af enahanda beskaffenhet, som den förevar:de, fått komma under förstärkt Const.- Utsk:s afgörande, anser jag Utsk. härutinnan hafva handlat orätt, hvarföre jag anhåller, att nu ifrågavartde mern. mätte läggas till handlingarna.
Frågan om Const.Utsk-.s maktfullkomlighet eller om R.
St. skola hafva rättighet att hysa andra åsigter än Const.Utsk. och dem framställa, har utgjort föremål för många öfverläggningar under sednaste riksdagar, och har alltid slutats så, att Const.Utsk. måst framställa Ståndens olika tankar lill sammanjemkning och sedermera till votering i förstärkt Const.Utsk., i fall sammanjemkningarne icke lyckats.
Vid detta tillfälle vill jag icke tillkännagifva hvilken åsigt jag, enligt grundlagens mening och anda, anser vara den rälta, men, såsom jag nämnt, har praxis varit sådan under en mängd riksdagar och vigligare frågor såsom den, ang:de ombildning af representationen, hafva varit behandlade efter denna åsigt.
Hvad nu serskildt förevande fråga vidkommer, tror jag att det visserligen kunde vara nyttigt att göra grundlagen tydlig uti det ämne, hvarom Utsk;s betänk, omförmäier; men jag tror och är fullkomligt öfvertygad derom, att grundlagen är så tydlig i detta fall, eller då när en fråga bör och skall förfalla, om i densamma två Stånd stanna emot två, att om hvarje ordförande inom Stånden ställer sig grundlagens föreskrifter till noggran efterrättelse och hvarje ståndsledamot tolkar grundlagarne så, sorn de äro i orden uttryckte och meningarne uttalade, man aldrig år med sitt samvete i delo när fråga uppstår om eli ärende skall förfalla eller icke, då två Stånd 53C
Ben 2 Ok t o lier. stanna emot två.
Jag tror alt någon gång tvifvelaktigheter förefunnits, då man velat slå döförat till för grundlagens stadgande, och dä äro alla slipulationer fåfänga, de må uttryckas genom en § i grundlagen eller öfverlåtas till en viss delegation inom representationen.
Jag tror, lika med de föregtde talarne, att delta ärende icke kräfver annan åtgärd än att läggas till handlingarne, ehuru jag anser II. o. Ad. äga fullkomlig anledn. af den praxis, som hitintills vid många riksdagar blifvit följd, att underställa frågan förstärkt Const.Utsk., i händelse meningarne icke kunna sammanjemkas. 17 r von Hohenhausen, Mich. Sil v.:
Lagerbjelke har visserligen sagt, att man vore Const.Utsk. tacksamhet skyldig derföre att det söker återföra praxis i enlighet med grundlagens rätta mening, men som jag icke finner mig förbunden till någon tacksamhet, eller åtminstone icke att blifva Const.Utsk. någon sådan skyldig, så får jag anföra, att Const.Utskis första skyldighet varit att förklara, det ett af Utsk. framlagt förslag icke kan förfalla, emedan sådant står i uppenbar strid med grundlagen.
Om praxis i detta afseende skiljt sig ifrån grundlagens föreskrifter, hade Utsk. bordt återföra den i enlighet dermed, men Utsk. har noga tagit sig till vara härföre.
Utsk. har afgifvit förslag till afgörande af den tvist, som kan uppstå, huruvida, då i något ämne 2 Stånd stanna emot 2, omröstning i förstärkt Utsk. skall äga rum eller icke, samt dervid föreslagit att denna tvist skall hänskjutas till Const.Utskis afgörande; men nu har Utsk. i sitt sednare mern. förklarat att den frågan, som skulle slitas, eller dea brist på tydlighet Utsk. trott sig finna i grundlagen, ingalunda är liufvudsaken, utan att hufvudföremålet för förslaget är Const.Utsk., samt att derest del icke öfverlemnas åt Utsk. att afgifva förklaringen, så behöfves ingen förklaring, hvaremot hvar och en finner, att genom ett förtydligande af grundlagen, all tvist om votering kunde undvikas.
Jag måste således på det högsta ogilla Utsk:s förslag, hvadan, och då förevar:de fråga icke får eller kan förfalla ehvad de öfrige Stånden i densamma beslutat, jag anhåller att ärendet måtte lill Const.Utsk. återremitteras.
Den siste värde talaren har mycket klandrat Const.Utsk. derföre, alt Utsk. uti förevaride betänk, ansett frågan kunna förfalla.
Såsom II. o. Ad. har sig bekant, är den tvisten gammal inom representationen, huruvida en af Const.Utsk. framställd förändring uti grundlagen får vid samma riksdag, då den ifrågakomma, förfalla, äfven om alla 4 Stånden skulle sådant besluta.
Praxis har vid inuevande riksdag redan slitit denna tvist genom mångfalldiga, i sådan syftning bifallna proposir lill votering tili förstärkt Const.Utsk.
Man må nu ause grundlagens mening hafva varit hvilken som helst, så hafva likväl RiksStm slutligen deruti kommit öfverens, att, när de ansett ett förslag olämpligt, detsamma kan förfalla vid den riksdag förslaget afgifvits.
Const.Utsk. synes således icke förtjena något tadel derföre att Utsk. i detta fall följt en praxis, sora såväl vid denna, som Den 2 Oktober. 537 vid föreg:de riksdagar varit iakttagen.
Deremot bör man ihogkomma, alt grundlagen såsom regel antagit, att intet grundlagsändringsförslag får komma till R.
St:s pröfning ulan att Const.- Utsk. detsamma förordat.
Denna regel är af yttersta vigt oell har aldrig varit bestridd.
Om densamma äfven nu erkännes, är det väl äfven nödigt att samma regel eluderas derigenom att R.
St:s i fråga om ett af Const.Utsk. framstäldt förslag afgifua gemensamma tankar, innehålla för Utsk.-s förslag främmande ämnen, hvilka måhända redan varit väckte inom Ulsk. men förfallit.
Nå väl, raine Hrr, om ett förslag, som inora Utsk. blifvit väckt och der faller, icke får, till följd af ens grundlagens bestämda föreskrift, komma till RiksSl-.ns pröfning, och ett annat förslag i annan syftning inom Utsk. framställes samt detta förslag sedermera kommer in till RiksStm, kunna då RiksStm deremot afgifva gemensamma tankar, hvilka åsyfta upptagandet af det redan inom Utsk. fallna förslaget?
Vore det då icke gifvet, att man genom antagandet af denna princip hade eluderat grundlagens bud, ty intet grundlagsförändringsförslag får komma under R.
St:s pröfning, såvida detsamma icke blifvit förordat af Const.Utsk.
Det är tydligt att 50 § Reg.F. icke förutsatt att andra gemensamma tankar få af R.
St. afgifvas, än de som icke sträcka sig utom Coust.Utsk:s förslag, emedan i annat fall vore upphäfdt grundlagens bud, att grundlagsförändringsförslag skola, såvida de må kunna blifva föremål för RiksStms pröfning, vara af Const.Utsk. förordade.
Om man vid föregide tillfällen med mera eller mindre efterlåtenhet medgifvit att förslag, som åsyfta andra ämnen än dem, som utgöra föremål för Coust.Utsk:s förslag, må komma under RiksStms pröfning och man sålunda eluderat grundlagens bud, är det derföre skäl alt fortsätta dermed?
Jag tror således alt det icke varit så orätt tänkt af mig att Const.Utsk. förtjenst någon tacksamhet, då Utsk. strängt hållit sig vid grundlagen.
Jag har funnit Hr von Hohenhausens anmärkn. af den vigt, att jag ånyo mäste utbedja mig Ståndets uppmärksamhet.
Det förhåller sig verkligen så, som den värde talaren sagt, nemi. alt tvisten hitintills vard den huruvida ett af Const.Utsk. afgifvet förslag kan förfalla.
Åtskilliga ledamöter hafva ansett ett sådant förslag icke kunna förfalla, och böra, antingen utan eller med de modifikationer, som af RiksStms gemensamma tankar kunnat föranledas, hvila till nästa riksdag på R.
En annan åsigt har varit, alt ett inora Utsk. väckt förslag kan genom R.
St:s beslut förfalla vid den riksdag då det blifvit väckt.
Men, märken det väl, mine Hrr, genom beslut i förstärkt Const.Utsk., ingalunda genom något beslut af Const.Utsk. oförstärkt.
Nu är Gr.
Lagerbjelkes och Utsk:s tanke den, alt ett väckt förslag, som icke gillas af R.
St., kan, eftersom Const.Utsk. för godt finner, förfalla, derföre att Const.Utsk. förklarar att deremot gjorde anmärkmr ligga utom principen för Utsk:s förslag, och att detta beslut skall gå i verkställighet, utan att omröstning i förstärkt Utsk. derom får äga rum, när R.
St. sig imellan äro 538 Den 2 Oktober. af olika lankar.
Delta sätt att behandla frågan eller att låta henne dödas af det oförstärkta (Ilsk., är en nyhet, som nuvar:de Const.Utsk. hittat på.
Jag anser lika med Hr von Hohenhausen II. o. Ad. icke böra underkasta sig ett sådant maktspråk, och derföre afslår jag från milt förra yrkande att R. o. Ad. skulle, med ogillande af Utsk:s förslag, lägga detsamma till liandlingarne, hvaremot, och då jag tror det icke vara lämpligt alt återremittera en fråga, som andra gången är under handläggning och förut varit återremitterad, jag anhåller att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut och förelägga Ulsk. att inkomma med voter:s-propos:n. Gr. Lagerbjelke:
T vänne frågor äro behandlade i detta mern.
Den ena är huruvida ett förslag kan förfalla eller icke, och den andra, huruvida en frän Stånden afgifven gemensam tanke, hvilken går utom det förslag Coust.Utsk. framställt, kan föranleda lill någon åtgärd.
Hvad nu först angår den frågan, huruvida ett förslag kan förfalla, så har den siste värde talaren sagt alt sådant visserligen kan ske, men endast genom votering i förstärkt Const.Utsk.
Jag hemställer huruvida det är möjligt att framställa propos. till votering i förstärkt Utsk., om alla fyra Stånden anse frågan böra förfalla.
Skall då /a-propos. innehålla att frågan bör förfalla, och nej-propos. äfven att frågan skall förfalla.
För min del kan jag icke inse möjligheten af en votering, då alla fyra Stånden äro ense derom att saken skall förfalla.
Således torde den framställning, att frågan ovilkorligen skall slitas i förstärkt Const.Utsk., förlora allt afseende, då man besinnar alt alla fyra Stånden kunna vara ense derom, att ett förslag skall förfalla, i hvilket fall votering i förstärkt Utsk. blir omöjlig.
Nu har Const.Utsk. ansett att alla fyra Stånden varit ense derom, alt ett Utsk:s förslag var olämpligt, ty tre Stånd hafva förklarat det onyttigt och onödigt, och det fjerde Ståndet har väl icke expressis verbis, men genom sitt tillgörande, sagt detsamma.
Det är således, enligt min tanke, alldeles gifvet, att alla fyra Stånden varit enige att underkänna Utsk:s förslag och det torde då, såsom jag förut visat, vara omöjligt att draga en fråga under förstärkt Const.- Utsk., uti hvilken alla fyra Stånden äro öfverens.
Den andra frågan är huruvida R. o. Ad. vill vidblifva sin gemensamma tanke och om den skall föranleda till någon åtgärd.
Jag bar redan baft äran nämna, och, då Utsk. blifvit så mycket klandradt, får jag för andra gången upprepa, att Utsk. hade framställt det förslag, ali dä två Stånd stanna emot två uti den frågan huruvida voteras skall eller icke uti förstärkt Utsk., Const.Utsk. skulle utgöra skiljedomare uti denna formfråga.
Detta var Utsk:s förslag.
Men nu säger R. o. Ad.: vi vilja icke äga Const.Utsk. till skiljedomare, vi vilja alldeles icke veta utaf någon sådan.
Frågan är ju således genom ett bestämdt uttryckt ogillande utdömd.
Då R. o. Ad. sedermera förklarat att det ansåg, alt då två Stånd stanna emot två, ang:de förstärkt Utsk., frågan derom bör förfalla, så är det ett helt nytt förslag.
Den siste värde talaren har afstått från begäran om återremiss, men yrkat föreskrift för Utsk. att in - Den 2 Oktober. 539 komma lill Stånden med propos. till votering i förstärkt Const.- Utsk.
Om nu en sådan propos. skulle afgifvas, så skulle i ena fallet, derest Const.Ulsk. haft rätt derutinnan att R. o. Ad. ogillat Utsk:s förslag, uppkomma den oformlighet, att ja- och nejproposme borde innehålla samma sak, samt i andra fallet, eller om R. o. Ad:s anmärkn. hlefve upptagen i den ena proposm, den oformlighet uppstå, att till RiksStms pröfning öfverlemnades ett nytt förslag, som aldrig varit af Const.Utsk. förordadt och möjligen redan inom detsamma varit ifrågasläldt men dervid ansetts böra förfalla.
Lagerbjelke synes hafva den lyckan att icke höra hvad som yttras emot hans åsigter, och derigenom har han äfven den förmånen att tro sig hafva rätt.
Grin har alldeles oriktigt uppfattat mina ord.
Jag har, såsom jag förmodar protokollsföranden hafva hört, endast yttrat, att, i händelse Stånden stannade i olika beslut, förstärkt Const.Utsk. skulle afgöra huruvida en fråga bör förfalla eller icke.
Gr:n har äfven den fördelen, att höra annat än hvad motståndarne säga.
Gr:n har nemi. yttrat, mig hafva yrkat men afståit från återremiss.
Det har jag icke gjort, utan blott yrkat att förslaget skulle läg gas till handlingarne, med ogillande af detsamma.
Endast från delta yrkande har jag afstått.
Nu hafva tre
Stånd ansett förslaget icke nyttigt eller nödvändigt, men R. o. Ad. har framställt en gemensam tanke, innefattande förslag till det stadgande i ämnet, som R. o. Ad. ansett böra meddelas; och denna skiljaktighet måste, enligt min lanke och såsom jag förstår 56 § Reg.F., afgöras genom förstärkt Const.Utsk., när man icke kunnat annorledes komma öfverens.
Jag förnyar derföre min anhållan att R. o. Ad. måtte, icke med afseende på utgången, ty den kan man förutse, men för iakttagande af grundlagen, vidblifva sitt redan fattade beslut, och yrka all Const.Utsk. måtte uppgöra voterispropos.
Jag återtager min anhållan om återremiss och finner att denna min begäran varit något förhastad, hvarföre jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff deruti, att R. o.
Ad. mätte vidblifva sitt beslut, på det att saken må förekomma lill omröstning i förstärkt Const.Utsk.
Det är ganska vådligt att låta Const.Ulsk. efter behag och godtfinnande förklara hvad det anser vara princip eller icke.
Nu har händelsen varit den, alt Utsk. ansett bufvudsaken icke vara princip, men såsom sådan har Utsk. framställt sin egen åsigt, och då ett Stånd afgifvit gemensam lanke, som icke behagar Utsk., förklarat alt denna tanke ligger utom förslaget.
Om Ulsk:s åsigter godkännas, blifver följden den, all om något Stånd, i anledning af ett inom Utsk. väckt förslag, afgifver en gemensam tanke, förklarar Utsk. den icke höra lill principen och att deröfver icke må röstas.
Jag tillstyrker derföre alt R. o. Ad. förenar sig om det beslut Hr von Hartmansdorff föreslagit. 540 Den 2 Oktober.
Då man klagat öfver min dåliga hörsel, vågar jag icke hafva tillit till mina öron, utan hemställer derföre till den siste värde talaren, ora det verkligen är hans mening att förena sig med Hr von Hartmansdorff.
Hr von Hohenhausen har nemi. sagt, att det förslag, som Const.Ulsk. framställt, icke får förfalla samt att i förstärkt Const.Ulsk. icke får voteras deröfver huruvida förslaget skall förfalla eller icke.
Emedlertid skulle jag tro, att de af Hr von Hartmansdorff nu så ifrigt påyrkade beslut just innehålla att omröstning bör ega rum huruvida förslaget skall förfalla, hvilket Hr von Hohenhausen vid så många tillfällen tillförene och äfven i dag bestridt.
Jag medgifver att Gr.
Lagerbjelke håde hört rätt och har rätt denna gången, och för Gr:ns erinran lill mig, stannar jag i tacksamhet.
Jag kan derföre icke instämma med Hr von Hartmansdorff, oaktadt hans förslag öfverensstämmer med den praxis Gr:n åberopat, och då jag ej heller kan gå in uppå att lemna ett slags envåldsmakt i Const.Utsk:s händer, mäste jag vidblifva mitt första yrkande om ogillande af Utsk:s förslag, och att R. o. Ad. mätte besluta en återremiss, med åläggande för Utsk. alt sammanjemka de olika besluten, på det att vi i denna fråga anätte få ett förslag hvilande till nästa riksdag.
För den händelse att Ståndet skulle antaga Hr von Hohenhausens förslag, anhåller jag att få veta hvad som skall sammanjemkas, ty tre Stånd hafva sagt, att intet förslag skall finnas, hvaremot det fjerde Ståndet sagt, all förslaget skall finnas, men så och så.
Huru och på hvad sätt en sammanjemkning af dessa beslut skall kunna ske så att likväl ett förslag kommer att qvarstå, är för mig alldeles ofattligt.
Jag kan icke underlåta att, i anledn. af den siste värde talarens förnyade framställning, anhålla om ursägt för det jag ånyo begärt ordet.
Lagerbjelke skiljer icke emellan det förstärkta och oförstärkta Utsk:s maktfullkomlighet.
Här ifras emot det oförstärkta Utsk:s maktfullkomlighet alt sålunda på förhand qväfva eli Stånds serskilda tanke, men deremot har man icke talat om att det förstärkta Utsk. skall sakna denna rätt, emedan detta sednare Utsk. handlar med R.