Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag utber mig för öfrigt, efter jag har ordet, alt få rätta ett missförstånd, som jag ofta hört reproduceras, att i comiterades förslag någon framställning skulle vara gjord om afgifts erläggande på den potates, som inkommer till staden.
Så är likväl icke förhållandet; den afgift, som uppbäres för inkommande rotfrukter, är gammal, och någon förhöjning deruti har icke ägt rum, så vidt jag vet; men det kan hända, att, till följd af den nya regleringen med Stockholms stads inkomster, mera noggrannhet sedermera blifvit iakttagen vid uppbörden än förut.
Jag bekänner att Hr von Hartmansdorff i så måtto har rätt i sin anmärka., att jag verkligen trodde att fråga var om afskaffande af alla de acciser och afgifter, som för det närvar, erläggas af de trafikerande.
Jag föreställde mig icke möjligheten deraf, att de mest obilliga af dessa afgifter, eller de, sorn äro ålagda vissa nödvändighetsvnror för den dagliga consumtionen, såsom grön 19 H. 55 434 Den 27 Januari. saker och potates, att dessa, säger jag, skulle qvarstå under det att mine värde motståndare sjelfve föreslå en undersökning med häusigt att borttaga eller minska afgiften.
Jag kan dock ej annat än erinra mig, att motion blifvit väckt äfven i förra frågan; men om ej så sk lille vara förhållandet, förbehåller jag mig att i nästa plenum få väcka motion om afskalFande af all accis äfven å torra varor.
Hr Munckaf Rosenschöld:
Jag anhåller om bifall till Utskts förslag, hufvudsakligen af det skäl, hvilket jag hörde af Hr Cederschjöld, P. G., anföras första gången denna fråga förevar, nemi. att förhållandet med Stockholms stads inkomster af dessa bro- och quai-afgifter vore, att af hvarje skilling -ålginge de elfva runstyckena till aflöning af de tjenstemän, hvilka skulle upptaga och uppskrifva dessa afgifter. H.
Förra gången frågan förevar, röstade jag för dessa afgifters bibehållande; och öfverflödigt vore alt nu upprepa mina skäl.
Må jag blott förnya uttrycket af min förvåning öfver vår besynnerliga sympathi för tolag och lika sällsamma antipathi mot accis.
Tolagen är den orättvisaste af all beskattning; dermed beskattas
Rikets alla consumenter till förmån för städernes innevånare.
Mig är icke obekant, att tolagen är städerna i vissa afseenden nödvändig; men detta härrör åter af en annan anomali, den nemi., alt hos oss blifvit dryg stadsutgift sådant som till sin natur och i alla andra land är statsutgift.
Accisen deremot är en afgift på stad, som af hvarje consument erlägges till stadens fördel.
Att accissystemet liksom öfrig consumtionsbeskattning måste i Sverige sakna en önsklig utsträckning, är oss alla, jemte orsakerna, bekant, således också oundvikligheten af den anomali, att varor, som inkomma till Stockholm sjövägen, utgöra en afgift, som likartade men landvågen införda varor undgå.
Vi måste finna oss i dessa likasom i så många andra beklagliga corollarier af de vårt land egna ekonomiska förhållanden.
Men må vi gå rätta statsekonomiska vägen i den mån vi det förmå, och dertill hörer sannerligen den ifrågavarande beskattningen, för hvilkens fortfarande^ jag röstar.
Denna afgifts^bibehållande är af största vigt för Stockholms stad.
Genom en utredning, som jag nyligen fått, är constateradt, att under loppet af åren fr. o. m. 183 r t. o. m. 1840 har broars och quniers underhåll kostat staden per anno 12,800 r:dr, hvarjemte staden årligen tillsläppt 16,666 r:dr 32 sk. till fortsättande af quaibyggnader, således en sammanräknad summa af melan 29,000 r:dr.
Intill 1838, då Konungen beviljade denna afgifts läggande på hit inkommande våta varor, utgingo vis - Den 27 Januari. 435 serligen kostnaderna för bedrifvandet af förenämnda arbeten af staden, men följden var också att staden årligen skuldsatte sig.
Denna afgift var således af behofvet bögt påkallad, och en skatt af 4 sk- pr kanna, eller för ett fat af 60 kannor, 24 sk. h:co, måtte vara en af de billigaste i verlden, da man tänker att dermed broar oell qtiaier skola för de tralikerandes behof undei hållas.
Hvad afgiften å grönsaker och potates angår, så är den af så underordnad vigt, att den gerna kan undvikas och upphöra.
Jag tillstyrker propos. till bifall å reservationen.
Denna fråga delar sig i 2:ne delar: den ena afser lämpligheten af den föreslagna algiften och den andra redovisningen, eller huruvida de inflytande medlen användas till det afsedda ändamålet.
Det ur detta sednare, sorn reservationen åsyftar, hvaremot jag fästat mig vid den förra delen, eller huruvida afgiften verkligen vore behöflig.
Då jag nu hört så många yttra sig mot mina åsigter, och jag för desamma bar föga hopp 0111 Ståndets bifall, vill jag öfvergå att yrka bifall till reservanternes mening, med förbehåll alt dervid få göra del tillägg, att inga andra personer må kunna åläggas denna afgift, au de som verkligen begagna stadens quaier och broar för varors uppläggning.
Nu är förhållandet, att hvar och en, som komitier in genom sjötullen, skall erlägga denna afgift, antingen lian begagnar stadens broar och quaier eller icke.
Om afgiften derföre uppbäres vid broarna, så drabbar lion också endast deni som begagna sig af dessa beqvämlighetsanslalter.
Jag anhåller således om det tillägg lill reservationen, att ingen annan må betungas med oftanämnda afgift, än den som lägger lill vid stadens broar.
Jag blef förr i tillfälle, än jag trodde, att vederlägga Hrr von Hartmansdorfifs och von Rosens påståenden angtde föremålet för öfverläggningen.
Uti Utsk:s betänk.
N.'o 81 står att läsa följande: ”Härförutan har Utsk. fått emottaga en af Stephan Andersson väckt motion, deruti lian anhållit, alt landtmannen, som under de 2 sednasle åren fått i sjötullen vid Långholmen utgifva 1 sk. 4 I:SL b;co för hvarje lill Stockholm införd lunna potates, måtte, enär lian drygt får skatta till Kronan för den jord, som alstrar nämnda, synnerligast för den fattiga oundgäugliga, lifsförnödenhet, beredas befrielse från omförmälda afgifts vidare utgörande.”
Rubriken å detta betänk, innehåller jemväl, att motion blifvit väckt alt afgälden för införsel af potates till Stockholm sjövägen mätte upphöra.
Vidare innehåller samma betänk.
N:o 81, att K. M. i nåd. skrifvelse till Öfverstålh.embelet den 23 Februari 1838 tillkännagifvit, att K. M. i nåd. gillat comiterades förslag till afgifter för spanmål, salt och grönsaker m. m.
Betänk, slutar med det tillstyrkande, att R.
St. malle hos K. M. i und. anhålla, 436 B b n 27 Januari. det de enligt K. brefvet den i3 Februari 1838 påbjudna afgifter för varor, som sjöledes införas till Stockholm, måga upphöra.
Vid detta betänk.
N:u 81 har Ulsk. förblifvit i sitt sednare under J\T:o 127, och af denna anleda, skulle jag förmoda det vara ett misstag endast af TJtsk:s secreterare alt rubriken på det sednare betänk, blifvit sådan sorn den är.
O111 således betänk.
N:o 127 bifalles, afser det icke blott våta målbara varor, utan alla slags inrikes varor, som sjöledes komma till Stockholm.
Jag inskränker mig nu blott till denna upplysning och tillförsel1 mig att Hr Öl verståthålJaren hos Konungen skall vidhålla de åsigter han här yttrat, alt nemi. afgiften för potates och grönsaker m. m. kan upphöra.
Genom de upplysningar, sorn under discussionen meddelats, är det klart att Stockholm behöfver dessa inkomster.
Då man föreslår att afgifterna på annat sätt än hittills skola utgå, eller genom tolag, så får jag deremot invända, att för vissa exportabla effecher äro afgifterna genom tolagen ganska stränga och här i Stockholm drygare än på något annat ställe.
Detta är ensamt ett skäl att icke på det sältet söka tillvägabringa de inkomster, som för Slockholm äro nödvändiga.
Men ett annat ytterligare skäl finnes äfven, att nemi. vissa exportabla effecter betala särskildt till vägarna, hvarigenom effeclerna naturligen än mera betungas och på dubbelt sätt beskattas.
Hvad jern angar, upplägges det ej vid Stockholms hamnar utan vid särskilda platser, som äro dertill upplåtna.
Jag tillstyrker således afslag å betänk, och bifall till reservationen.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s utlåtande Wto 127.
Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. såsom sitt beslut den reservation, som vid utlåt.
N:o 127 blifvit afgifven.
Besvärs- och Ekon.- Utskais den 22 sisth Dec. och den 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 22, i anledn. af väckta motioner med förslag till hämmande af gesällers kringvandrande.
Fullkomligt instämmande derutinnan att förändring i nuvar. stadganden för gesällers kringvandrande är af behofvet påkallad, får jag likväl säga, att då jag till större delen är ense om de föreskrifter, som i afseende härå äro föreslagna, finnas här dock några, mot hvilka jag anhåller att få göra en eller annan, anmärkning.
Dertill linner jag först anledn. på pag. 4 i Den an J h n >i a r i. 437 betänk., del' det föreslås, att inrikes vistande gesäll, som ej kan styrka sig linder sednast förflulna 6 månader hafva hos mäslare arbetat, skall, derest ej laga förfall kan visas, behandlas sorn lösdrifvare.
Delta stadgande anser jag vara alldeles för strängt och föreslår i stället, att gesäll vid sådant förhållande må blifva förlustig sin gesällrätt, antingen för viss tid, eller också för alltid.
Min andra anmärkning angår, att gesäll, för vandringshoks erhållande, bland annat skall visa alt han äger 6 r:dr 3a sk.
Hvad härined egentligen skall vinnas, förmår jag ej alt inse, och tror stadgandet härom vara öfverflödigt, likasom hvad angår de klädespersedlar en gesäll bör äga.
— Prosten Gumaelius bar afgilvit eli reservation emot det föreslagna stadgandet i gide punkten, att vandrande gesäll skall inom 24 timmar efter ankomsten till bestämd ort uppvisa sin vandringsbok hos pastor eller kronobetjent, hvad detsamma angår bokens uppvisande hos pastor.
I denna reservation instämmer jag, emedan jag finner del vara orätt att pastor skall uppdragas en polisåtgärd, som ensamt rätteligen tillhörer kronobetjeningen.
På grund af hvad jag 1111 i korthet anfört, anhåller jag om återremiss på det föredragna betänkandet.
Ridd.Secret, att alla - tre de öfriga RiksSlm bifallit
Lag- och Ekon.Ulsk:ns nu föredragna betänkande N;o 22.
Jag hade äfven några anmärkntr att göra vid detta betänk., men låter dem förfalla, sedan de icke kunna till något tjena.
1 öfrigt hemställer jag till de herrar , som skulle hafva några anmärkmr alt göra, om de icke af samma skäl skulle vilja afstå ifrån yttranden öfver detta betänkande.
Efter den nu meddelade upplysningen, afstår jag ifrån mitt yrkande af återremiss å detta betänkande.
Jag vågar hemställa, om icke det lämpligaste sättet att gifva tillkänna ett icke gillande, vore alt afslå detta betänkande.
Betänk, är med mycken omsorg utarbetadi, och efter min? förmening ett ibland de bästa, som de förenade Utsk:n aflcmnat, hvarföre jag icke, för de anmärkn:r jag haft alt deremot göra, vill yrka afslag derå, utan ser hellre att det, oaktadt sina ofullständigheter, bifölles.
Jag förenar mig helt och hållet med den sista talaren, så mycket mer som jag sjelf, vid utarbetandet af detta betänk,, varit i TJtsk:n tillstädes och vet hvilka öfverläggningar och hvilken tid der - 438 D c u 37 Januari. på blifvit använda.
Det liar visserligen sina fel men innebär dock än flera fördelar, hvarföre jag tillstyrker detsaimnas antagande.
Besvärs- och Ekou.Ulskms betänk.
N:o 22 blef af R. o.
Likaledes bifölls, vid förnyad föredragning, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon Ulsk:ns den 22 sisth Dec. neli den 20 dennes på bordet Ingda betänk.
N:o 23, i anleda, af väckta frågor oin förändring i skyldigheten alt bygga och underhålla vägar och broar.
Sedan, genom trenne RiksSl:s bifall till förhöjning af Manufactur-discontens creditiv i R.
Bank från en million till en och en half million r:dr b:co, denna fö 1 höjning blifvit af R.
St. beslutad, trien detta besluts expedition i vanlig ordning genom nya bancoreglementet skulle tillintetgöra tillämpningen för loppet af året, hvarigenom både fabrikerna skulle gå i mistning 0111 dem anvisadt understöd och banken af dess ränteinkomst; då utassignei ingen med görligaste första så mycket lättare af banken kan verkställas, som den verkligen utelöpande (banco- och riksgälds-) sedelstocken icke utgör nu mer än tjugusju och en half million r:dr och troligen under de första månaderna af året betydligt minskas genom den ingående kronouppbörden; och då en skyndsammare dispositionsrätt af det tillökade creditivet för K.
Commerce-co!l:m är så mycket vigtigare, sorn dels af bristande tillgång flera s. k. förlagslån, ehuru för flera år sedan bifallna, icke kunnat ässigneras, dels, vid nu förestående bestämmande af respective fabriksägares vanliga disconteringsrätt, i annan händelse låneprocenten skulle komma att betydligt nedsättas, emedan tillverkningsvärdet betydligen stigit: så får jag vördsamt föreslå, alt den bifallna förhöjningen af Manufactur-discontens creditiv på R.
St:s Bank af en half million r:dr b:co måtte, så fort sig göra låter, genom insättning på vederbörandes räkning i desposil.afdelningen ställas lill K.
Commerce-collegii disposition, samt und. skrifvelse härom till K.
M. afgå och bancofullmäktige erhålla nödiga föreskrifter.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna betänkt], ullåtm och mem:r, nemi. från Stats-Uts kottet: N:o 416, i anleda, af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 337; Den 27 Januari. 439 BancoUtskottet:
N:o 137, angille förändring i tiden för de årliga revisionernes början vid Bancodiscontverket saint provins-lånecontoren i Götheborg oell Malmö; JV:<> 138, angtde revisionerna öfver Bnnco-disconlverkels förvaltning och räkenskaper samt f. d, Riksdiscontens utredning ; N:o i3q, i anledn. af väckt fråga 0111 anställande af en caneellisl, till biträde åt ombudsmannen vid lånecontoret i Götheborg; N:o 1med hemställan, att ett i banken upptaget landtegendomslån, hvilket icke blifvit inom behörig tid i låntagarens concurs bevakadt, måtte i bankens räkenskaper fa afskrifvas; N:o 141, öfver väckt motion, anglde utredning af de hinder, som från bancoförvaltningens sida mött actieägare i Götha canal-bolag, att för deras i Bancodiscotilen belånade actier erhålla sådana bevis, som, enligt bolagsreglemente, erfordras för alt för desamma föra talan vid bolagets sammankomster ; N:o 14?., till svar å Vällofl. BorgareStis återremiss af Utskts under N:o 120 aflåtna betänkande; Banco- och LagUtskotten:
N:o 5, i anleda, af gjorda anmärknu'vid Utsklns betänk.
N;o 1, med förslag till lag för enskilda banker; LagUtskott et: N:o 175, i anledn. af gjorda anrnärkntr emot Utsk:s betänk.
N:o >42, öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen lill allmän civil- och criminal-lag, eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap ägande, af K.
M:s till R.
St. angille nämnda förslag d. 24 Mars 1840 aflåtna nåd. skrifvelse föranledda motioner. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 44o Den 3o Januari f. m.
Lördagen den 3o Januari i8/jr.
Justerades t i prol.utdr. för den 27 dennes e. ni.
Föredrogs lill justering Exped.Utskls förslag
Nio 206 lill Pi.
Sils und. skrifvelse lill K. M., i fråga om rotering af utsockne-frälsehemmanen i Halland.
Begärdes på hordet af Hr von Hartmansdorff, A u g., och Frih. Cederström, Jacob.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 207 lill R.
Sils urid. skrifvelse till K. M., om utfärdande af en författning i fråga om fördelande af Lostnaden för vattenafledning till beredande af samfällig jords odfing.
Upplästes ett från Exped.Utsk. inkommet mein.
Nio 29, i sammanhang med Utsk:s förslag till R.
Sils und. skrifvelse, anglde Svenske undersåters skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes o. s. v. Derefter upplästes och godkändes det i mern. omtalade, under N:o 208 afgifna, förslaget till und. skrifvelse till K. M.
Vidare upplästes lill justering och godkändes Exped.- Utskis under
Nio 209 afgifna förslag till und. skrifvelse till K.
M. anglde landsfUcaisljensternes afskafifande.
Från var. i sista plenum, då Allm.
Nio 127 föredrogs, ber jag att nu, med anledn. deraf, få yttra några ord.
Jag har icke inom Utsk. deltagit i den discussion, som föregått beslutets fattande, men dock i beslutet deltagit.
Utsk. har icke upptagit den frågan, som den bort upptagas, nemi. frågan om bro- och quai-afgifterna.
Comiterade, som begärde denna afgift, föreslogo 4 sk. pr kanna för till staden inkommande våta varor, lill reglerande af stadens embetsmäns löner.
Detta har Utsk. förbisett och endast fästat sig vid den afgift, som skall gå till quaiers och broars underhåll.
Konungen afslog comiterades begäran om en accis af 4 sk. och det på ganska goda grunder, såsom stridande emot grundlagen; men i det stället tillät Konungen att 5 sk. skulle per kanna för inkom - / Den 3o Januari f. in. lommande våta varor få uppbäras linder namn af quaioeli broa fg i fler.
Emot denna tolkning af grundlagen ber jag all i prot. få nedlägga min protest.
Det är beklagligt nit man, för att vinna ett ändamål och för att gynna en commun, skall utpressa af de trafikerande en afgift, som är en af de mest betungande, och det är en löjlighet att man för en vara, som, transporterad sjövägen, till staden anländer, skall betala näraioo proc. mer än som utgöres för samma vara, inkommen landvägen.
Vare delta i allmänhet sagdt härom, och alt ett sådant förhållande icke kan befordra belåtenhet mellan de trafikerande och styrelsen, lärer en hvar lätt finna.
Jag beklagar, att, hvarje gång en trafikerande hitkommer för alt försälja sina varor, han snart sagdt med förbannelse måste utgöra den ifrågavar. afgiften; ty det är ej nog dermed, ulan man måste äfven vidkännas den olägenheten ali nödgas springa lång väg för att få erlägga densamma.
Utsk. har icke så kraftigt, som jag önskat, begärt de upplysningar, som varit nödiga för alt i sin helhet afgifva ett betänk, i detta ämne; jag vet, att Utsk. sökt alt vinna dessa upplysningar, men att det ej varit möjligt att dem erhålla.
Öfver denna, liksom många andra frågor, hvilan en hemlighetsdöja.
Den inkomst, som comiterade begärde, var 15,ooo r:dr; men denna inkomst uppgår till mellan 4° ^ 5o,ooo r;dr, och hvart denna stora summa tager väi>en, liar Utsk. ej kunnat få reda på; men om man aldrig så litet lyfter på ett hörn af denna hemlighetsslöja, så erfar man, alt deraf 12,000 ridr gå till den s. k. hemliga polisen, 10,000 lill läroverken o. s. v. Detta är visserligen en supposition alt så tillgår, men man är berättigad till sådana suppositioner, då man ej kan få tillräckligt ljus i saken.
Jag begär att detta milt yttrande måtte få i prot. förvaras.
Ånyo föredrogs den del af Bevilln.Ulskts mera.
N:o 34, i anleda. afRiksSltns olika beslut, angtde grunderna förden blifvande allm. bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf, sorn angår RiksStcns olika beslut i afseende å 3 art., 37 §:n, bevil lii. förordntn.
Hr Frill. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. beslutat, det denna del af Bevilln.Utskts mern.
Wto 34 borde hvila tills PresleStts beslut i ämnet blifvit kändt; underrättelse derom vore nu ankommen, och vilie Hr Landtm, låta uppläsa den.
Upplästes ett prot.utdr. af den i3 dennes från PresleSl.
, hvaraf upplystes, att nämnda Stånd, vid föredragningen af Bevilln.Utskts yttrande rörande 37 §:n i förslaget till bevilln. förordn., vidblifvit sitt beslut samt godkänt de under Nlis 27 och 28 föreslagna voter:s-propos:r. 19 H. 55 4 4a Dcu 3o Januari f. in.
Dä R. o. Ad. beslöt att borttaga hela stadgandet om hevilla.afgifler å fullmakter och förklarade frågan hvilande, så var det min mening att R. o. Ad. icke skulle godkänna den ifrägavar. propos:n.
Men då PresteSt., hvilket för öfrigt fattat lika beslut med R. o. Ad., likväl godkänt voter.s-propostn, och den följaktligen är af 3 Stånd gillad; så kommer votering deröfver att äga rum, antingen R. o. Ad. afslår henne eller ej.
Jag yrkar således icke afslag derå, ulan hemställer, att R. o. Ad. måtte låta dervid hero.
Skulle omröstningen i förstärkta StatsUtsk. leda derhän, att en beskattning, så oriktig som den ifrågavar., skulle af Ständerna beslutas och derigenom en inskränkning i konungamakten göras; så förmodar jag att
Konungen lärer finna utvägar att i detta falt förekomma hvad otillbörligt är.
Uppå derefter framställd propos. godkände äfven fl. o. Ad. voter:s-propos:na JV:is 27 och 28.
Om jag ej alldeles missminner mig, så uppsköts i sammanhang med ifrågavar. 37 § jemväl den 38 §:n, såsom med den förra ägande sammanhang, och hemställer jag derföre om ej äfven denna sednare § kunde blifva R. o.
Ad. föredragen.
Ridd.Secret. upplyste, att R. o. Ad. redan vid målets första egentliga föredragning fattat sitt beslut i fråga om 38 §:n, och så mycket mera kunnat göra det, sorn Utsk:s yttrande ronde densamma varit eventuell och således passande för hvilken utgång af frågan om 3y §:n, som helst.
Frölich, David, uppläste följande:
Hillska skolbolagetj stiftades år 1829 medelst en actieteckning af 70,500 r:dr h:co.
Och ehuru det från böljan beräknade capitalet af 100.000 r:dr ej bief fulltecknadt, öppnades dock skolan i83o å Barnängen, der för närvar, finnes utrymme för 120 elever.
Varandes den till 3oo r:dr b:co först bestämda pensionsafgiflen år 1839 ökad till 333^. r:dr samma mynt.
Långt ifrån att inrättningen inbringat eller någonsin lärer kunna inbringa inkomst eller utdelning åt actieägare, hafva utgifterna vanligen öfverstigit inkomsterna och skuldsättningen ökats till den grad, att farhåga längesedan uppstått, så hos actieägare som allmänheten, om skolans bestånd, helt och hållet derigenom beroende på detta allmänhetens, stundom vacklande, förtroende.
Och som förtroendet måste vara till sin natur tväggehanda, nemi. dels lill sättet för elevernes uppfostran och undervisning, och dels till skolans fortfarande, har det kunnat hända, att, äfven der förtroendet af första steget icke saknats, mången likväl tvekat alt Den 3o Januari f. m. 443 placera sina barn i en siola, sorn man fruktade snart skulle upphöra.
Än mer — då denna inrättning, såsom en nyhet, naturligtvis skulle vara utsatt för mycken granskning och inånga klandrande omdömen, äfven af dem hvilka icke varit i tillfälle närmare följa verkliga förhållandet, har det inträffa», att det klander i en och annan omständighet, som rättvisligen yppats, men, såsom af tillfällig natur, snart kunnat rullas, verkat till minskning uti elevernes antal, långt efter sedan det felaktiga blifvit undanröjdi; hvaremot å en annan tid, när förtroendet för inrättningens duglighet åter stadgat sig, antalet af dem sorn sökt platser varit så betydligt, på en gång, att den väntan, som en större mängd anmälde måste underkastas, synes hafva periodiskt föranledt en annan opinion om svårigheten alt erhålla platser, hvilken sedan i sin mån vållat, att flere anmälde elever, vid uppmaning alt infinna sig, befunnnits varit placerade på andra stallen.
Val må man kunna förebrå directionen, att icke nog ofta och fullständigt hafva lemnat allmänheten upplysningar i detta och andra afseenden, så att den kunnat med oförminskadt intresse följa och riktigare bedomina tidsförhållandenas vexlingar; men å andra sidan förekommer, att otaiiga svårigheter mött för alt hittills uppfylla så beskaffade fordringar.
Stundom har man nödgats frångå grundsatser för att bibehålla personer, och stundom, när ombyte af personer i alla fall blifvit oundvikligt, hafva de åsigter, som dittills företrädesvis inrotat sig, befunnits icke ulan det helas skakning kunna förändras.
Icke linder således, att directionen tvekat att låta allmänheten blifva underrättad om de missöden och mindre collisioner, som den hoppats i all tysthet kunna öfvervinna.
Vid närmare granskning af deras natur oell upphof skall man finna, alt de ekonomiska bekymren varit den egentliga grundorsaken, hvarföre skolan icke snarare vunnit en stadgad gång.
Dess prekära existens, under ständigt ökad skuldsättning, så spridd som kännedomen derom troligen är, måste nödvändigt göra så väl skolans stiftare, som dem, hvilka för en spottpenning inköpt actier, håglöse att infinna sig vid bolagsstämmorna, hvilka ock på sednare tider vanligen bestått af blott några fä personer.
Samma orsak har äfven troligen hindrat bolaget att öka styrelsens enhet och verkningsförmåga.