Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den fråga, som nu förehafves, delar sig först deruti, huruvida den bör uppskjutas och om sådant är formenligt och rätt, samt sedel mera deruti, huruvida sjelfva hufvudfrågan bör bifallas, nemi. inbjudningen.
I formfrågan är jag ense med dem, som tro, att när ett mål för andra gången föredrages, så bör det ock till af görande förekomma.
Hr Lagerhjelm har visserligen sagt, att härtill icke finnes något stöd i grundlagen, hvad inbjudningar beträffar, utan att hvad der stadgas endast angar ifrån Utsk:n till Stånden inkomna mål, och deruti har den väl de talaren rätt; ty inbjudningar äro grundlagsvidriga, så till vida, att de ej stå i grundlagen omtalade; men när de ej der finnas, synes det mig åtminstone klart, att de måste behandlas lika med de likartade ärenden, som i grundlagen nämnas.
Sedan jag nu yttrat mig ora formen, torde det tillåtas mig att säga något om den frågan, huruvida det är rätt och klokt att uppskjuta med afgörande! af denna inbjudning.
Anledningen till uppskofvet skulle vara att hafva någonting qvar, ifall svårigheter skulle uppstå vid afgörandet af de frågor, som äro omnämnda; men denna anledning hvilan, så vidt jag kunnat fatta, på en räddhåga att ett af RiksStm icke skulle uppfylla sin grundlagsenliga skyldighet att votera öfver voter:s-propos:r, som 3:ne Stånd godkänt.
Det skulle då vara det enda skälet för uppskof af frågan, att man nemi. först ville se huru dermed vill gå; men deruti ligger också ett misstroende af särdeles grof natur, eller att ett Stånd skulle öppet bryta emot grundlagens bud.
Jag hyser icke detta misstroende; jag tilltror det
Stånds majoritet, som här menas, nog sans och förstånd, då det ratt Den 17 Maj. tänker på saken, att följa lagen och göra hvad den bjuder.
Sedan jag nu yttrat mig öfver andra delen af frågan, får jag öfvergå till en tredje del och afstyrker då allt bifall till inbjudningen, den jag anser formvidrig, så tillvida, att den söker inleda Ståndet alt besluta om en sak, som så länge varit afgjord, alt voter:s-propos:na öfver de olika besluten blifvit af 3:ne Stånd godkända.
Jag yrkar således att inbjudningen måtte afslås.
I anledn. af den siste talarens yttrande, först i afseende på formfrågan, så får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att då han sagt alt grundlagen ej talar om inbjudningar, måste, enligt min tanke, sådana hänföras till den art af mål, som inom enskildta Utsk. och genom enskildta beslut inom Stånden väckas och hvaröfver
Stånden sedermera särskildt besluta, hvadan jag tror, att formen ingalunda hindrar R. o. Ad. att uppskjuta med afgöraodet af ifrågavar. inbjudning.
Hvad den andra frågan vidkommer, nemi. om hvad som är rätt och behöflig!, så är min öfvertygelse densamma som Frihtns i afseende på grundlagens tolkning i detta fall; men då Frihm icke lärer hafva undgått alt läsa betänk, och sett att en reservation dervid (innes, får väl Frihm medgifva, alt under den förutsättning att alla vilja uppfylla grundlagens föreskrifter, kunna åsigterna derom vara olika; ty eljest hade icke Frih.
Cederslröms reservation funnits vidfogad Utsk:s betänk., om han ej sett saken annorlunda än Frih. Hamilton, och likväl anser sig reservanten hafva följt grundlagen.
I afseende på sjelfva hufvudfrågan eller om inbjudningens antagande eller förkastande, så vill jag ej yttra mig derom, då jag begärt propos. på densammas ytterligare bordläggning.
Hr Frih. o. Landtm, ankom och emoltog klubban.
Man har gjort invändnin gar emot denna inbjudnings förlängda hvilande.
Dessa hafva blifvit besvarade af andra talare, som visat huruledes grundlagen i detta fall icke innehölle någon föreskrift, hvarigenom man hindrades att låta ett sådant mål ytterligare hvila.
Behandlingen af detta borde vara lika med behandlingen af andra dylika under innevar. riksdag.
Då inbjudningar förut blifvit lagda att hvila för en längre lid, hvarpå jag såsom exempel vill anföra frågan om mötespassevolanceafgiften, så inser jag icke någon formel felaktighet deruti alt målet hvilar tillsvidare, på sätt Hr von Hohenhausen yrkat.
1 fråga om riktigheten att så göra, har jag redan yttrat, det R. o. Ad:s mening icke borde förqväfvas, emedan hon möjligen kan åt samhället medföra större fördelar än om inbjudningen antages.
Man bör icke antaga att svårigheter skola göras emot omröstning i förstärkt StatsUtsk. öfver sådana voter:s-propos:r, som af 3:ne
Stånd blifvit godkända, En hvar af R, o. Ad. bör visserligen anse Den ij Maj.
Frölich väl underrättad om hvad som kan inträffa menligt för hans motståndares mening; men för dem af Ståndets ledamöter, som möjligen äro af samma tanke som jag, synes det vara destomera skäl att besluta det uppskof med målets afgörande, hvilket Hr von Hohenhausen yrkat, som antagandet af Gr.
Frölichs förslag just skulle blifva säkraste sättet att betaga Riket fördelen af de högre anslag vi beviljat.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr von Hohenhausens yttrande i fråga oin likstärnmiglieten i tänkesätt rör:de grundlagsstridigheten i det Stånds förfarande, som skulle neka att votera i frågan, emedan jag af en reservation och af hvad i allmänhet yttrats, kunde finna att frågan vore tvistig.
Jag ber då att få säga, alt jag ej yttrat mig huruvida BondeStts mening borde upptagas i propostn eller icke; ty frågan är blott huruvida, i följd af ett Stånds återremiss, voter:s-propos:r, som 3:ne Stånd godkänt, skola få gälla eller icke, och jag vågar tro det jag har rätt deruti, alt det vore grundlagsvidrigt, att ett Stånds mening skulle segra emot 3:ne Stånds beslut.
Hr von Hartmansdorffs utsago, att jag skulle veta hvad som vore menligt för mina motståndare, har troligen haft något värre i meningen, än hvad som ligger i orden.
Jag förklarar ock, alt jag tror mig veta hvad som vore menligt för mina motståndare (jag talar nemi. endast om Hr von Hartmansdorff och hans politiska vänner i denna fråga).
Det vore nemi. menligt för dem, om en allvarlig strid skulle uppstå om denna grundlags tolkning och de dervid skulle förlora.
Det vore äfven menligt för dem, ifall de skulle vinna och de derigenom bragte striden om grundlagens tolkning så långt, som den kunde bringas.
Allt detta anser jag vara menligt för mina motståndare, och det är just detta jag vill undvika; hvarföre jag också förklarade mig villig att biträda BorgareSt:s inbjudning, endast för alt afböja denna strid.
Hr von Hohenhausen har ärligt och öppet förklarat, att han ville hafva inbjudningen qvar såsom en reserv, i händelse den andra frågan icke skulle gå efter önskan.
Jag tackar honom för detta öppna förklarande; han har trott att det vore rätt att låta denna inbjudning hvila, för att hafva någon utväg alt kunna slita striden, ifall något annat sätt ej kunde begagnas, men skilnaden mellan hans önskan och min är den, alt jag vill antaga inbjudningen för att slippa denna strid, han åter vill börja striden; men, i händelse den ej utfaller lyckligt, vill han hafva en tillflykt till oftanämnda inbjudning.
Jag anser sådana strider, som att ett Stånd förklarar sig icke kunna deltaga i en votering inom förstärkt StatsUtsk., icke vara någon lek, utan en alldeles för allvarlig strid, som skulle sätta våra grundlagars klena beskaffenhet och förmåga att sammanhålla
Den 17 BI a j.
.,3 oss i alltför öppen dag, hvarför jag önskar att någon sådan strid ej måtte börja.
Hvad angår formfrågan, eller att man skulle kunna för 3:dje gåtigen uppskjuta en sådan sak, sorn denna, så har man sagt att sådant kunde ske, emedan grundlagen ej talar om inbjudningar och huru dermed skall förhållas.
Antages riktigheten af en sådan premiss, så kunna \i ju likaväl hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. att ej denna fråga må upptagas, fastän den blifvit 2:ne gånger bordlagd; ty har ej bruket att emottaga inbjudningar förvandlat dem till likhet med mål, som inkommit ifrån vederbör.
Utsk., d. v. s. att kunna bordläggas 2:ne gånger men icke den 3:dje, så vet jag i sanning ieke hvarföre vi här stå och tala om den saken.
Hr von Hartmansdorff tror alt denna sak kunde behandlas på samma sätt, som passevolnncefrågan, hvars afgörande uppsköts för längre tid.
Skilnaden är likväl den, alt Hr Rosenblad begärde att med föredragningen för 2ta gången af nämnda fråga skulle på en viss tid uppskjutas, och den var således ej för andra gången föredragen när uppskofsbeslutet togs.
Denna fråga är deremot för andra gången föredragen, och då hemställer jag, om med densammas afgörande längre kan uppskjutas.
I öfrigt lärer Hr Frih. o. Landtm, vara den rätta personen att afgöra denna formstrid; men är det så, att här kan blifva fråga om att falla ett beslut tvertemot all princip, eller derföre att ett ärende som detta står utom grundlagen, då förspilles i sanning tiden illa under samtal med herrarne af cn sådan tanke, och torde det i berörde fall vara så godt att genast kasta hela inbjudningen under bordet.
Jag finnér mig visserligen lill en del förekommen af Gr.
Frölich uti hvad jag vill yttra och anhåller således endast att få tillägga några ord.
En talare har sagt sig vara af den tanke, alt detta ärende skulle kunna ånyo bordläggas, oaktadt det redan 2tne gånger blifvit bordlagdt, enär inbjudningar ej stå i grundlagen omnämnda och derföre kunde behandlas på sätt man för godt funne.
Jag ber i anledn. häraf att få påminna 0111 48 5:11 Riksd.- Ordn., som omtalar de ärenden, hvilka kunna utgöra föremål för Ständernes öfvei läggningar och beslut och hvilka uro: "1:0 Konungens propos:r, som å rikssalen, eller sedermera under riksdagens lopp, blifvit till Stånden eller SlatsUtsk. öfverlemnade; 2:0 mål, sorn genom prot.utdr. eller deputationer från MedStånden communiceras.”
Tvifvelsutan måste delta mål hänföras till den cathegori af mål, som nämnes i delta mom.
1 afseende på sådana mål är äfven sagdt i 1 mom. af4g§:n:
''Hvar och en allmän fråga/’ (och en allmän fråga är otvifvelaktig! denna, efter den ej rörer ett Stånd ensamt,)” som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet till nästa »74 Den iy Maj. plenum, då remiss bör ske,” etc.
Samma § i sin fortsättning synes visserligen handla om motioner; men då deri handlar om allmänna frågor, som förekomma, oell icke något mom. finnes, som bestämmer pä hvad sätt sådana mål, som coramunieeras genom prot.utdr., höra behandlas, synes mig så väl af stadgandet i denna 49 §> som äfven på grund af analogien, detta mål böra undergå enahanda behandling.
På dessa skäl kan jag ej anse det vara formeuligt alt ytterligare bordlägga ifrågavar, inbjudning.
Jag har redan haft äran yttra mig ronde formenligheten af en ytterligare bordläggning, och hvad den siste talaren af grundlagens stadgande uppläst tyckes mig tillkännagifva, att inbjudningar icke dermed menas.
För öfrigt inser jag icke orsaken till den vigt man velat gifva åt denna fråga; ty man ser ju ofta och läser ju ofta i StatsUtskts förslag till voterts-propostr, att, såvida ej den inbjudning, som Utsk. framställer, anlages, så kommer det att gå så och så.
Förhållandet är således, att som förstärkta SlatsUtsk. icke känner till inbjudningen, så kommer den icke heller att inverka på voteringen, utan den kommer att för sig gå i kraft af de handlingar, hvarefter StatsUtsk. agerar.
Det är klart att ett
Stånd skall svara på hvad ett annat
Stånd talat och att BorgareSt. således skall få ett svar från H. R. o. Ad., men då jag ej ser något hinder af grundlagen att uppskjuta med afgifvandet af detta svar och icke heller finner del vara af någon vigt alt det nu afgifves, så måste jag säga, alt jag förenar mig med dem, sorn anse att detta ämne än ytterligare må få hvila.
Frih. Cederström, Jacob: Frih.
Sprengtporten har uppläst 48 och en del af 4g §.'n Riksd.Ordn. för att bevisa sin sats.
Jag anhåller att få uppläsa 44 §:n * samma grundlag, för att visa hvad med allmänna frågor förstås.
Der stur i i morn.: ”Konungens propostr, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under samtliga RiksStms öfverläggning och pröfning.”
Cederström har uppläst i mom. af 44 §tn Riksd.Ordn. utan att deraf göra tillämpning.
Det torde då tillåtas mig alt göra den.
Inbjudningen är gjord ifrån BorgareSt. till R. o. Ad. saint PresleSf.
Hon kommer således under 2 eller 3 Stånds, men icke under samtliga Ståndens öfverläggning, samt skulle följaktligen icke höra lill allmänna frågor.
Men jag tror all R. o. Ad. ang:de formfrågan har ordat länge nog, och hemställer derföre, om ej Hr Frih. o. Landtm, behagade gifva sin mening tillkänna huruvida någon bordläggning t. v. af denna inbjudning kan äga rum, hvarigenom vi finge komma till sakens afgörande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansa* öfverläggningen fulländad.
V Den i -j Maj.
Frölich yttrade att Iian härtill svarade ja, såvida Hr Landtm:s hemställan endast afsåge öfverläggningen om formfrågan.
Hr von Hartmansdorff instämde med Gr.
Frölich.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då fråga uppstått om grundlagsenligheten deraf alt det nu föredragna målet, nemi.
BorgareSt:s prot.Uldr. af den i o dennes med deruti upptagen inbjudning, skulle kunna vidare hvila på bordet eller öfverläggningen derom vidare uppskjutas, och då det blifvit till Hr Landtm, hemstäldt att yttra sin mening derom, fick han nu förklara, att då han icke fann något grundlagsbud, sorn bestämdt lade hinder för ytterligare hvilande af ett från ett annat RiksSlånd ankommet mål, så ansåg Hr Landtm, sig icke annat kunna an framställa den propos., som i detta afseende blifvit begärd.
Jag vill icke upptaga tiden med det fruktlösa försöket att vilja inhemta Ståndets mening, huruvida Hr Frih. o. Landtm, bort göra en sådan propos. som blifvit framställd eller icke, eller om Ståndet en sådan äskar.
Det stadgande i grundlagen bal1 blifvit uppläst, på grund af hvilket detta mål icke vidare grundlagsenligen kan bordläggas, enär det i dog verkligen för 2:dra gången föredrages, och det står att i lagen läsa, att när ett mål för 3:dje gången föredrages, så skall det afgöras.
Jag vill alltså endast reservera mig emot Hr Frih. o. Landtm:? tanke.
Frölichs yttrande tog såsnartslut, skall jag ej heller vara vidlyftig.
Jag hade velat erinra honom, alt lian var den förste, som svarade att öfverläggningen om formfrågan vore slutad, och att han så ledes ej bort glömma det.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, att öfverläggningen om BorgareStts nu föredragna prot.uldr. af den 10 dennes med deruti intagen in bjudning må lills vidare uppskjutas.
Då detta är en mer än vanlig form fråga och hvilar på motiver, som jag icke delar, anhåller jag att få nedlägga min allvarliga reservation deremot i R. o. Ad:s protocoll.
Sprengtporten reserverade sig emot den af Hr Landtm, afgifna förklaring.
Hrr Westfelt, Nils, och af Sillen, Wilh. Gideon, reserverade sig äfven lill protocollet. ij6 Den 17 Maj.
IIr Prytz, Lars Adolph, instämde i Frih.
Hamiltons reservation.
H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus:
Uppå af H. Ex. Hr Gr.
De la Gardie derom gjord hemställan liar R. o. Ad. bes1 u t a t målning af Hr Frih. o. Landtnäs porträtt, för att på detta sätt öfverlemna åt efterverlden minnet af den tid, då llr Frih. o. Landtm, på ett, så väl för sig sjelf som för detta Stånd, värdigt sätt, fört ordet inom delta rinn. R. o. Ad. har genom detta beslut fått ett nytt tillfälle att lemna llr Frih. o. Landtm, ett bevis på Ståndets tänkesätt af aktning och välvilja. R. o. Ad. har omfattat della tillfälle med samma tillfredsställelse, som detta Stånd alltid hittills och säkerligen allt framgent skall omfatta alla dem, som gilva detta Stånd anledn till betygande af ett sådant tänkesätt, som det R. o. Ad. genom detta beslut ådagalagt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han djupt kände hela vidden af den heder R. o. Ad. behagat visa honom genom sitt fattade beslut.
För Hr Landtm, vore delta ännu dyrbarare, om det försäkrade honom oni en plats i R. o. Ad:s vänskapsfulla hugkomst sedan framtiden höljt dagens tvister med sitt mildrande täckelse.
En sådan plats i R. o. Adis hugkomst vore ett af de skönaste mål för Hr Landtnäs basta önskningar, och Hr Landtm, fick på det förbindligaste uttrycka sin erkänsla för den af R. o. Ad. honom vid delta tillfälle visade ära.
Till pröfning företogs StatsUtskts den 8 och 12 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o Ö22, i anledn. af återremiss å rnem.
N:o 490 med voterts-propoSIr ang:de besluten om extra-statsreg leri agen.
Della mål ansågs böra punktvis pröfvas. 1 : a punkten.
Då Hr von Hartmansdorff för en stund sedan tycktes yttra någon ledsnad deröfver att jag talade så kort, så borde jag deraf hemta någon anledn. att nu utsträcka mitt anförande i det längst möjliga.
Jag beklagar att jag dock icke kan göra honom till viljes; ty jag anser mig nu böra helt knapphändigt yttra mig.
Jag förklarade att jag trodde, alt striden kunde blifva allvarsam; roen min mening var då icke att den skulle blifva det inom detta Stånd, och jag måste bekänna, att efter den utgång, sorn den förra frågan fick, då ingen enda ledamot ansåg sig böra begära votering öfver det afslag, som gafs med klubban, finner jag ingenting, som ålägger mig alt ingå uti vidlyftiga detaljer rörtde denna punkt.
Jag får blott tillkännagifva min tanke vara den, att om det skälet är ett skäl, att Den ij Maj. alt 3 Stånd redan hafva gillat propostna, så hade StalsUtsk. alldeles icke behöft besvära sig med flera mein. derom.
Är gillande af voter:s-propos:na sådana slags mål, som kunna afgöras genom 3:ne Stånds beslut, så vet jag icke hvarföre Utsk. besvärar sig med att uppsätta så långa mern. som detta.
Förhållandet lärer likväl vara, alt fastän StalsXJtsk. fäster sig mycket vidden omständigheten, att 3 Stånd hafva gillat propostna, så lära likväl enskilde ledamöter icke vara särdeles öfvertygade om halten af.ett sådant argument, och derföre hafva de framställt andra skäl.
Dessa andra skäl äro likväl af beskaffenhet, att det skulle blifva en alltför ledsam ordstrid att ingå uti en debatt derom.
Jag förklarar således, att jag lemnar delta fält öppet åt andra.
Jag har så tydligt uttalat min mening, att ingen tvekan om densamma kan uppstå, nemi. att icke något Stånds mening hade bort förbigås vid uppsättning af propos-.na, af den enkla orsak, att alla grundlagsstiftare hafva tänkt sig, att de voterande skola votera om sin mening, och icke om andras; När Utsk. funnit det vara lagligt att med s. k. tariffer, som Ur Biskop lied ren föreslagit, uppgöra ett annat sätt, så synes tiden icke vara inne att med ordföranden ingå i vederläggning, som i alla fall är öfverflödig; utan får jag blott önska Ståndet lycka till alt vidhålla icke blott sina beslut utan äfven StalsUtskrs voter:s-propos:r.
Det skall icke fägna utan snarare smärta mig, om vi framdeles finna oss tvungne att ingå på BorgareStts inbjudning, som nu blifvit till obegränsad tid uppskjuten.
Frölich har ansett StatsUtsk. på ett Öfverflödigt sätt hafva tillvägagått, då det framlagt flera skäl i den nu föredragna punkten för dess antagande, enär frågan redan är afgjord genom 3:ne
Stånds beslut.
Jag vill med Hr Grefven medgifva, att det varit fullt tillräckligt för StatsUtsk. att med få ord blott anmäla hos Stånden, att frågan redan är afgjord; men månne icke Gr.
Frölich, som synes äga full kännedom om denna frågas behandling utom Ståndet, kunde rättvisa StatsUtsk., i händelse några af dess ledamöter funnit skäligt att försöka att hos det utaf RiksSt:n, hvars ålerremiss syftade på förkastande af 2:ne Stånds beslut, göra den mening gällande, att detta Stånd oriktigt uppfattat grundlagens mening.
När desse ledamöter af StatsUtsk., hvilka lika med mig ansett saken vara afgjord, önskat att komma till slut med denna fråga och icke möta en protest mot voteringen i förstärkta StatsUtsk. derigenom att ett Stånd saknade svar på sin remiss, så torde Gr.
Frölich deruti finna ett antagligt skäl för Utsk:s sätt att gå tillväga i denna punkt.
Jag medgifver, att det kan synas ganska orimligt att tvinga ett 4;de Stånd att deltaga i votering öfver en fråga, som Ståndet förkastat; men 25 H. 23 „8 D c n 17
M a j. detta förhållande, att ett Stånds veto måste undertryckas af de 3 öfriga Ståndens beslut, är en följd af vårt fyrdelade representationssätt.
Det inträffar och måste inträffa i många fall.
Det är väl icke ett riktigt, men det är ett oundvikligt förhållande; och vid detta tillfälle mäste den regel gälla, sorn gäller i andra fall, der 3 Stånds beslut afgör det zjtde Ståndets öde.
Det 4;de
Ståndet kan icke undandraga sig att deltaga i en votering, som kan anses för detsamma öfverflödig, emedan det /pde Ståndet uppträder, icke i egenskap af Stånd, utan såsom en delegation af R.
St., en del af det förstärkta TJtsk., hvars ledamöter gemensamt votera öfver saken.
Det är icke gifvet, att förstärkta Utskrs ledamöter äro hvar och en af sitt Stånds tanke, och det är således med R.
St:s rätt och icke med livar sitt Stånds rätt, ehuru blott med dess begifvande eller lill följd af 3 Stånds beslut mot det 4;de, som förstärkta Ulsk:s ledamöter votera.
Detta skäl anser jag i betydlig mån försvaga Gr.
Frölichs argumentation.
Jag tillstyrker, att R. o.
Ad. icke gör den ringaste ändring uti dess beslut.
Hr L e f r e'n , Joli.
Frölich yttrat, tager jag mig den friheten att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad grundlagen stadgar i frågor, sådana som denna.
Uti 75 §:n Riksd.Ordn. säges: ”Till grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring, fordras alla RiksSt:nS sammanstämmande beslut och Konungens sanction.
” I nästa mom. heter det: ”För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i Reg.Fins 66, 6g, 70, 71 och 72 §§ särskildt förordnadt är, galle, jemte Konungens samtycke, 3 Stånds mening.”
Således synes af denna §, att 69 §:n Reg.F:n bör tillämpas, såsom lagstiftaren sagt, utan afseende på §:n Riksd.Ordn., och 6g§.n Reg.- F:n är således ensam gällande norm för behandlingen af sådana frågor, som denna.
Hvad säger nu denna §?
Jo den säger: ”Uppstå, antingen hos R.
St:s [ilena gemensamt, eller uti något af RiksSl:n, betänkligheter att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det som rörer antingen Statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller bvad till Riksg contts utgifter oell inkomster hörer, eller grunderna för Riksg.cont:s styrelse och förvaltning, då böra de skäl anföras, på hvilka sådana betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUtsk., som derefter tage ärendet under ytterligare öfvervägande.”
StatsUtsk. har fått återremiss och har yttrat sig ånyo öfver ärendet, utan att afvika från sitt första beslut.
Vidare heter det: ”Anser StatsUtsk. sig icke kunna afvika från dess redan afgifna yttrande, eller instämma uti R.
Sl:s ( iler ett särskildt Stånds tanke, utnämne då Utsk. deputerade, som uti det eller de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa löi hållandet.”
Således säger 6g §.‘n, att om äfven 3 Stånd, som utgöra R.
St-, icke skulle vilja foga sig
Den Maj. >79 efter StatsUfskrs förslag i statsregleringsfrågor, så är icke målet definitivt afgjordt, ulan SlatsUtsk. äger lättigliet att genom deputerade förekomma i de Stånd, som afvika från StatsUtsk:s förslag, och göra ytterligare framställningar.
Vidare säger §:n: ”Förblifver något Stånd ändock vid deri mening det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.” Således om deputationen af StatsUtsk. skulle hafva förevarit hos alla de 3 Stånd, hvilka afvikit från StalsUtsk:s förslag-, nemi. hos BondeSt., med inbjudning att det ville gå ifrån sitt beslut angtde summan, och instämma uti den af StatsUtsk. föreslagna, af BorgareSt. antagna summan, och deputation varit hos R. o. Ad. och PresteSt. för att förmå dessa Stånd att nedgå från den högre summan de beslutat till den lägre, som StatsUtsk. föreslagit, och om dessa deputationer hade fått det besked, att BondeSt. icke går ifrån sitt beslut samt alt R. o. Ad. och PresteSt. äfven vidblifva det beslut de fattat, så inträder frågan på det gebit, som grundlagen säger, då det beter: ”Förblifver något Stånd ändock, vid den mening, det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.’’ Hvad är då 3 Stånds beslut i denna fråga, i händelse vi förutsätta, att sådana deputationer varit framme och misslyckats?
3 Stånd hafva sagt att de vilja gifva mer än BondeSt, som är det 4;de.
Ett Stånd har sagt, att det vill gifva lika med hvad Utsk. föreslagit, och i Stånd vilja gifva mer än hvad Utsk. föreslagit.