Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag erkänner att, enär vid ofvannämnde föredragning Ridderskapet och Adeln godkände Särskilta Utskottets framställning, jag tog för afgjordt, att på detta godkännande skulle följa en förnyad remiss af min motion till StatsUtskottet, dit den först ansågs höra, och jag gjorde derföre vid Särskilta Utskottets Betänkande ingen anmärkning; men då förhållandet ej lärer hafva varit sådant, utan jag tvårtonij Den il Julii f. ni. 539 genom de upplysningar jag sökt mig förskaffa, inhämtat, att ofvannämnde motion ännu icke tili StatsUtskottet återkommit, så får jag nu hos Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukeligen anhålla, att ifrågavarande motion, med dithörande handlingar, måtte å nyo till StatsUtskottet varda remitterad, på det Utskottet må komma i tillfälle att derå meddela det svar, hvartill Utskottet kan finna sig befogadt.
Herr Grefven och Landt Mar falken yttrade, att så snart i RiddarhusCanzliet blifvit eftersett i hvad skick det af Herr Printzensköld omnämnde mål för närvarande befunnes, skulle anmälan derom hos Ridderskapet och Adeln varda framställd, Upplästes till justering, och godkändes följande från Expeditionsutskott inkomne förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl, Maj;t: N:o 6g.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, om anslag af medel till fyllande utaf brist i tillgångarne för räntans godtgörande å köpeskillingen för det till GevårsFactori inköpte Carl Gustafs Stads Bruk, N;o 70.
Maj:ts Nådiga Remiss å Öfversten m. m.
Reuterskjöld» underdåniga ansökning att utbekomma innestående expectance-arfvode. 54® Den il Julii f. m. N:o 71.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Riksdags-Fullmäktigens från Hallands Lån Pehr Bengtssons underdåniga ansökning om upphörande af den så kallade Tullveds-intraden i Staden Halmstad.
I anledning af våckt fråga om användande af Kronans Tionde-koppar för Flottornes behof.
N:o 73 Angående Håradshöfdingars åläggande, att vid hvarje Tings slut meddela vederbörande KronoFogde förteckning på dem som för brott blifvit dömde eller under framtiden ställde m. m. N:o 74.
Angående Håradshöfdingarnes skyl. dighet att visa redo för Häradets andel af SaköresMedel.
Rörande Nämndemäns arfvode för biträde vid Afvittrings- och Skattlåggnings-förråttningar.
Angående upprättande af en ny LandtmåtöriTaxa.
Angående ordningen för Kyrkovaktares antagande.
N;o 78.
Angående inskränkning af guld- och silfver-broderier å Militaire— och Civile-Uniformer.
Bni Ii Julli/, m. N:o 79.
Angående skattelösen af tvånne i och vid Gefle varande KronoLaxfiskem N:o 80.
Angående inväxling i Landsorterna af gamla och förslitna Sedlar emot nya.
I anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse om ändring i 5 Cap. 1 §.
Angående fastställandet af serskilfa öfverenskommelse^ som uti någon ort ifkunna träffas, i afseende på Rofdjurs utödande.
Angående ändring i Kongl.
Förordningen den 5o Junii 1747 samt Kongl.
Förklaringen deröfver den 24 Januarii 1751, rörande Hemmans-klyfningar och besutenhet.
I anledning af väckte frågor, om årliga Fri-marknaders hållande uti Wrigstad, Rydaholm och å Strand-platsen Stenungesund, samt om en Stads anläggning i Kronog borgs Lån.
Angående väckt fråga om fastställandet af en viss Byggnads-ordning för Ståderne till förekommande af Eldsvådor.
Angående en förbättrad reglering af Postgången. 542 11 Julli f. m.
Höglofiige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eftermiddagen.
Lagerheim, Fredagen den II Julii.
Upplåstes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 87.
Angående ändring af föreskriften om hvarjehanda Kungörelsers påtecknande af KronoBetjent, innan de från Predikostolarne uppläsas.
Angående upphåfvande af Kongl. CommerceCollegii Kungörelse om Hnsvåfnadera stämpling.
Den II Julii c, m. % N:o 89.
Angående de så kallade Planpenningars utgörande.
Rörande Gårdfarihandelns upphö-' rande.
N;o 92.
Angående upprättande af allmänna grunder för ett Statshushål Inings-system.
Med anhållan att de oeconomiska Författningar, som hädanefter blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte såttas i verkställighet.
N:o p4.
Rörande StatsVerkets tillstånd och behof under RiksStatens Första HufvudTitel.
Angående upphåfvande af förbudet mot Kyrko-musiks begagnande under Fastlagstiden» - FÖretogs till pröfning Stats- och BancoUtskottens den 21 sistlidne Junii under N:o 20 afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde , Betänkande, i anledning af Kongl, Maj.ts Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående de af en i Nåder tillförordnad Comité utarbetade underdåniga Betånkanden om reglering af Rikets Penningeverk m. m., tillika med de i öfrigt till Utskottens samfälta behandling remitterade Memorial och yttranden, rörande enahanda ämnen.
'544 Den it Julii e. m'.
Herr Montgommerie, Guftaf:
Sorn detta vigtiga betänkande nu först blifvit tryckt och utdeladt, tror jag det magtpåliggande i denna sak fordra, att det ännu får hvila, hvarom jag således anhåller, helst de fleste nu först fått tillfälle , att deraf taga kännedom , och jag vågar tro, att detta ämne, mer än något annat, påkallar en mogen pröfning, och ingalunda någon förhastande eller öfverraskande åtgärd.
Herrarne Rothlieb, Axel, och Pereswetoff Morath, Anders /Vilhelm förenade sig med Herr Montgommerie.
Herr Grefven och BandtMarJkaikert hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade til* låta, att Stats- och BancoUtskottens ifrågavarande Betänkande finge, på sätt Herr Montgommerie begärt, ytterligare hvila på bordet; hvilket bifölls.
Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden : Fran Stats-, Banco- samt Allmänna Besvärsoch Oecono/nie-Utskottenl den 10 Jifilidne Junii'.
N;o 262, I anledning af väckt motion om låne - T)cn 11 Julli e, m. 545 lånebiträde af allmänna medel till befordrande af Arbetshusinrättningar.
Fran Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utjkotten:
Af den 10 fiftlidhe Junii\‘ N;o 260.
I anledning af väckt motion otn ett PostContoirs inrättande å Wrigstads Gästgifvare gård.
Fran StatsUtJkottet:
Af den 26 JiJilidne Junii : N:o 269.
I anledning af gjorde anmärk; ningar vid (Jtskottets den 5 sistlidne Maji meddeltde Betänkande öfver Kongl. Majds Nådiga Remiss, i fråga om bidrag af Staten till inrättande af en PensionsCassa lör Civile Embetsoch Tjenstemän.
Af den 27 JiJilidne Junii:
N;o 271.
Angående förre HåradsSkrifvaren Johan Santessons pension.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sistlidne Maij meddeldte Betänkande, på grund af Kongl.
Maj;ts Nådiga Remiss uppå Grosshsndlanden Weners Ridd, o. Ad.
Band. 55.
5^6
Den il Julii e, m. underdåniga ansökning om nedsättning af Arrendet för Svartsjö Kungsgård» Företogs till pröfning Stats-Utskottets ej mindre den 5 sistlidne
Maj under N:o i42 afgifne, samt den 7 i samma månad eftermiddageri på bordet lagde, Utlåtande, i anledning afgjord motion) om Ernbets- och Tjenstemäns behof att innan 70 års ålder taga afsked med oafkortadt åtnjutande af lönen5 än ock den 26 sistlidne Junii Under N.*o 267 meddeldte, samt deli 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde» Utlåtande, öfver de hos Preste- oell RorgareStåndert vid Utskottens första Utlåtande gjorde anmärkningar» Herr von Hauswolff, Carl Gujtaf Reidhold:
Jag skulle önska, hvad jag icke tviflar om, att Ridderskapet och Adeln icke ville förhastadt behandla denna fråga.
De civila Embetsinännens befattningar äro af en trägen och mödosam natttr.
Vi börja i våra yngre år släpa fram vår tid utan särskilte lönevilkor, och betale derigenom ett drygt accord innan vi vid mannaåldern komma till eh lön, som gifver oss någorlunda bergning.
Det tyckes, att när Embetsmartnen tjent en lång tid och nitiskt fullgjort åliggande pligtér» bör ock Staten vara tacksam, så att, då ålderdomen honom öfverkorrtmer, han måtte kumla påräkna att icke tråna i behof eller sakna nödig utkomst.
Den tid, som är föreslagen of Friherre Hjerta, i anledning af Doctor Wallins motion, tyckes luig vara den läiiip - Den 11 Julh e. m. 54? iigaste, ty när man uppnått några och 60 år, och har tjenat i 4o, så är ej mycket att påräkna 'af en sådan Embetsnians vidare arbetsförmåga, men denna bör deremot då kunna påräkna af Staten soiitien för sig och sira familj.
Jag önskar således att på desse och flere skäl Ridderskapet och Adelli måtte taga i öfvervägande hvad som blifvit yttradt i detta ämne, samt att Doctor Wallins motion, jemte tillstyrkandet af Friherre Hjerta, mätte blifva bifållne.
Friherre Cederström, Jacob: Det Stats Utskotlets Betänkandé , i anledning hvaraf Friherre fijefta varit af särskild tänka , innefattar deii besynnerligheten, att svar ej deruti lemnäs på friherre Hjertås yrkande, hvaruti flere här instämt.
Det är ganska sähnt, hvad Friherre Hjerta uti sin särskilta méniUg yttrat, att LandsStaténS
Embetsman mer än andra äro uti behof att vid lägre ålder komma i åtnjutande af pension, ty der finnes ej några Extra-Ordinarier, sorn kunna bestrida deras befattningar.
Jag underställer Herr Grefven och LäiidtMärskalkeu samt Riddbrskapet beliÅdeiri, öm icke, före afgörän. det af denna fråga, det Betänkande, Söm blifvit af~ gifvit i afseende på en pensiöris-anstalt för Landshöfdingariie först mätte fåh[)pläsäs.
Afvert anhåller jag att få fästa RiddferskäpfetS och Adelns uppmärksamhet på det förhållande:, sorn ihträflär, om Ståndet instämmei’ mfed Friherre Hjerta, då Utskottets första Betänkande icke varit af Ridderskapet och Adeln åtterreniitteradt, utan sedan Maji månad hos oss hvilanda, hvareuiellertid ett nytt Betänkande till svar på återremiss ifrån andra 54?
Den ir jalii c, tn> Stånd inkommit.
Det år yerkeiigen svårt att bestämma på hvad sätt detta mål skall behandlas af Ridderskapet och Adeln.
I likhet med hvad Friherre Cederström begärt, får j.ig hemställa, o ra icke det Betänkande som StatsUtskottet afgifvit om pension rör Håradshöfdingar, i anledning af Häradshöfdingen Lagman Thorbjörssons underdåniga ansökan örn pension, nu äfven må komma under pröfning.
I anledning häraf föredrogos å nyo Statsutskottets den 26 siitlidne Junii afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet Egde, Utlåtanden; N:o 272.
I anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, i fråga om Håradshöfdingarnes pen. sions-rått, N:o 270.
Öfver Kongl. Majds Nådiga remiss, uppå flere Herrar Landshövdingars underdåniga ansökning 0111 dessa Embetsmåns pensions-rått vid afskedstagandet.
Friherre Cederjiråm:
Utskottet har afstyrkt den begärde förändringen i pensions-råtten för Landshöfdingarne dels af det skål, att vid sista Riksdag en reglering blifvit gjord, efter hvilken de skulle pensioneras, dels ock derlöre, att, om förändringen bifölls, sådant skulle verka en rubbning i den allmänna planen för andra pensions-inråttningar, derigenom att alla andra civi - Ven il Jiilii e. m, 549 la Embetsmål) ville komma i åtnjutande af sami ma förmon.
Dervid möter först, att
Utskottet uti den allmänna pensions-regleringen uteslutit L ndfStaten.
Det år således omöjligt för den, att hänföras tiil samina cathegorie, sorn deiägarlie uti den allmänna pensions-inrättningen, hvarföre Landsliöfdingarne och LandtStaten måste anses i ett annat förhållande.
Den reglering, som skedde vid sista Riksdag, angår blott de Embets- och Tjenstemän, som ingått i tjenst efter den tiden, ej de som förut voro i tjenst.
Jag instämmer således för min del uti hvad Friherre Hjerta uti dess särskilta mening yttrat om LandtStaterne, men tvekar mycket om sättet, huru måiet skall kunna behandlas.
Utskottets första Betänkande har hvilat sedan Maji Månad.
Under tiden hafva tvenne
Stånd återremitterat detsamma och Utskottets utlåtande i anledning deraf har r.u inkommit.
E. medlertid har det första ej blifvit härstädes handlagt, och jag ser således svårligen, huru det med förändringar nu kan antagas.
Om deremot Ridderskapet och Adeln anser Friherre Hjertås anmärkning grundad, och beslutar en återremiss, skulle Utskottet komma att yttra sig tredje gången hvilket ej står tillsammans med våra former.
Huru man vänder sig, blifver det således alltid betänkligt.
Emedlertid och om ej Ridderskapet och Adeln anser sig med förändringar kunna antaga första Betänkandet, uppstår fråga, om icke Ridderskapet och Adelil, sedan StatsUtskot. tet utlåtit sig Öfver anmårkningarne vid detsamma, kan lägga det första Betänkandet till hand* å <r a/iÉtofjfe SitÉÉIr1 åjd- - matil aÉfcAÉt 55o Ven il/ ulii e. m. lingarne, och taga det sednare uti öfvervägande^ då detta med förändringar kan antagas, och d^ det bfifver möjligt att tillägga ett sådant beslut, som Friherre Hjerta föreslagit.
Detta vöre den, enda utväg, att besluta, utan rubbning i formerne, i händelse Ridd^rsbapet och Adelil med mig och Friherre Hjerta instämmer uti billigheten, dernf, att LandtStaterne förr ån hittills komma i, åtnjutande af pension.
Det år egentligen i af seende på Håradshöfdingarnes pensionsrått, sorn, jag anhåller att få yftra mig.
StatsUtskottet har ansett dem icke kunna, erhålla den på annat; sått, ån genom ingående i den. p.ya JtensionsStaten.
Jag får dervid fästa uppmärk,samheten derpå, att deras ringa, löner icke uppgå till, mer ån 75 Riksdaler.
Det synes hardt, att en Lan,<tt^ Domare, sorn anyåndt liela sin tid uti ett vigtigt kall och med ett tråget arbete, skallBpå ålderdomen nödsakas att antingen sakna uppehälle eller att genom vicarier låta lörråtta sin tjenst, hvaruppå Staten, sällan vinner.
Det åp väl sanni, att de hafva den utväg att ingå i den nya Pensions-inråttningen, men detta måste ske med egna uppoffringar, och det synes obilligt, att till exempel en 68 års Häradshöfding skall behöfva underkasta sig deni, för att komma i åt. njutande af en förmon, den hans vederlikar) utan behof deraf pä ålderdomen åtnjuta.
Riksens Ständer beslöto vid sista Riksdag, att ilrån den grund, alt den sorn tjenf i 5o år och vöre 70 år gammal, umllår Inda lönen såsom pension, göra det undanlag, att de, som hade indtllt lo - Ben 1 l Julli e, lii. 551 ner, icke skulle pensioneras annorlunda ån deras vederlikar, som hade penningelöner.
Då ett sådant undantag skedde på goda skål till Statens förmon, så tror jag det ock vara billigt, att undantag sker till förmon för de i afseende på lönernes contanta helopp mest vanlottade löntagarne.
Jag tror lika med Dagman Thorbjörnsson , att rangrullan hår ej bör vara den enda ledningen, utan Rmbetenas vigt åfven komma i beräkning.
Med afseende å Statens knappa tillgångar, tillstyrker jag dock ingenting vidare, ån ett Håradsböfdingar naåtte erhålla lika pensionsrått sorn Assessorer i HofRåtterne, med hvilka de kunna jemföras, om icke till rangen, åfminstone i ofvannåmnde afseende.
Jag får åfven fästa uppmärksamheten dervid , att då StatsUtskottet föreslagit, och Riksens Ständer beslutat, att ConnuissionsLandtmåtare skola vid 70 års ålder äga rätt till pension till lika belopp n\ed andra Randtmåtares löner, det år till omkring 4oo Riksdaler Banco, så synes, det obilligt, att Håradshöfdingar ej pensioneras, med mera ån 75 Riksdaler.
Det år ej jemförelsevis, och ej för att anmärka något emot det förra beslutet, som jag anfört detta.
Jag tror, att det yar af mycken nytta för Landtmåteriet,. hvilket åter år af vigt för Landtbruket.
Då jag framställer dessa anmärkningar, får jag åfver erinra om den discussion, som hår uppstod i början af Riksdagen, når jag i anledning af ett LagUtskottets
Betänkande gjorde anmärkningar rörande Håradshöfdingarnes rått att begagna vicarier, och föreslog correctif emot missbruket deraf.
Jag möttes då al Herr Ribbing med den an - 552 Ds/i II Julii e, m. märkningen, att så långe Håradsjiöfdingarne ej ägde rått till pension, vore det svårt att beröfva dem deras tjenst, såsom ofta deras enda utväg till utkomst.
Jag tror också, samt yttrade då äfven, att ehuru begagnandet af vicarier ofta äfven ägt rum, dér det ej varit påkallat af ålderdom, instämde jag dork deruti, att rättelse fordrades i afseende pä Pensionerne åt desse Tjenstemän.
Jag tror mig äfven härvid böra erinra om en discussion, sorn för några dagar sedan hår fördes emellan Friherre Anckarsvärd och Grefve Mörner, huruvida en Embetsman kan för ålderdom eller oförmögenhet att sköta sin tjenst tvingas, att lemna den.
Jag kan ej neka, att jag uti hufvudsaken delar Friherre Anckarsvårds mening, ty annat år lön, annat år pension5 lön har man för den tjenst man gör, pension för de tjenster man gjort.
Men om jag vill följa denna grundsats, måste jag nödvändigt kunna förse den afskedstagande, åldrige och bräcklige
Embetsmannen med en för hans utkomst någorlunda förslående pension.
Jag tror ock att en författning vore nödig och nyttig, hvarigenom en viss tid stadgades, efter hvilken en Embetsman, som förmedelst sjuklighet eller andra förfall icke förrättat sin tjenst, borde lemna densamma.
Denna tid kunde bestämmas till ett år, och Konungen äga rättighet att efter omståndigheterne förlänga densamma med ännu högst ett år, I Öfrigt torde det komma i Öfvervägande, att jag i afseende på Håradshöfdingarne ej yrkat någon annan pensionsrått, än den, sorn synes förenlig med en billig tillåmpl)jnS*. a^ redan gällande Pensions-författningar, I Den i* Julli c, nt, 553 afseende på LandsStaten förenar jag mig med Friherre Cederström.
Jag har endast begärt ordet för att yttra mig i anledning aF Friherre Cederströms anförande att LandlStaterne ej skulle vara upptagne i förslaget till Pensionslnråttningen.
Förhållandet dr, att de verkligen deruti åro upptagne, med undantag af Landshöfdingarne, emedan de hafva högre Tromansvårdighet, och alla sådane åro i allmänhet uteslutne i denna reglering.
Herr von Hauswolff t En vård Ledamot Herr Ehrenborg har redan förekommit mig och yttrat de tankar jag åmnade tillägga.
Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln finner, det en PensionsReglering med afseende på en viss procent af lönen icke kan komma i fråga för Håradshöfdingarne, som icke hafva mera ån 75 Riksdalers lön på Stat, hvaremot deras årliga Bevillning ensamt uppgår till omkring joo Riksdaler , och aflöningen till dyrlegde skrifvare mångdubbelt
Öfverstiger denna summa.
Högloflige Ridderskapet och Adeln lärer då finna, att Håradshöfdingarne, i anseende till deras vigtiga Embete, böra komma i jemförelse med Assessorer, såsom Herr Ehrenborg föreslagit, eller åtminstone med deras likar i värdighet, nemligen Secreterare och AdvocatFiscaler i HofRåtterne.
Äfvenså hemställer jag vördsammeligen, om det icke år billigt, att, innsn Pensionslnråttningen kommer till stadga, Häradshöf dingarne må få bibehålla deras tjenster till dödsstunden 554 Den 11 JutLi e. m. enär de öfverenskomma med vicarier, som åro accrediterade och åga HofRåtternes förtroende i Domare-vårf.
Jag tror till och med, att Häradshöfdingar gerna kynde vara uteslutne från Pensionslnråttningen, oiy de ågde denna rått, blott de ansvarade för tjenstens tillbörliga bestridande under deras lifstid, helst Häradshöfdingarnes lönings - vilkor åro grundade på Sportler eller {Cxpedifion%-lösen och inuehafvande Boställen, flåradshöfdinge - tjensterne åro af den beskaffenhet, att göromålen till en del kunna bestridas, ehuru man till åtskilliga physiska delar blifver oförmögen, och således, ehuru svagheten beröfvar en Häradshöfding förmågan deltaga uti syner, rågångs-tvister och dylika förråttni.ngsx^ hvari il! erfordras mödosam vandring och fåjjd^r,, kanUfym likväl sitta i Domstolen oeff der skipa, fa g och rätt.
Om man derföre skulle blifva, tvungen genom inagtspråk a, 11 gå ifrån sin tjenst, 0,1 h få åtnöjas. med en ringa pension, svarande emot lönen, så vore det för hårdt, äfven om pensionen bestämmes till 5oo Riksdaler, då LandsSeoreterare och LandsKamererare, ehuru i värdighet under Håradshöfdingar, enligt förslaget, skola åtnjuta omkring 800 Riksdalers pension.
Når därtill lågges hvad bär om dagen uti ett af de sednare Plena blifvit anfördt, rörarwle de stora pensioner, sorn beviljas åt HofStaten, så tror jag, att RiddersRapet och Adeln skall med billig rättvisa ömma för mina likars öde.
Jag skulle vara stum, om någon kunde tro, att det vore af egennytta som jag yttrar mig.
Jag har Dm 11 Julli c. m. 555 ylr! flere Riksdagar haft tillfälle, alt med bifall fin föra mina tankar, men jag har alltid gjort det fned den delicatesse, att jag icke vidrört sådane frågor, som kynde hänföras till mitt eget interesse.
Jag förklarar jemväl det jag hoppas, att min belägenhet aldrig skall komma atl bero af en ringa, pensjon, ty om Försynen skyddar mina tillgångar, skola de yål vara tjllräeklige för mig och en aljkad. maka; men jag vet, att jag åger inånga fattiga kamrater.
Jag hemställer derföre, pm en Embetsman, med den trägna tjenst och den mödosamma sysselsättning, sorn en Häradshöfding, bör till b.flöm.ng på ålderdomen blifva tvungen att gå ifrån sin tjenst med en ringa pension.
Jag får ock tillägga, ajt cfet måtte få förblifva vid hvad hittills, varit, a,tt ålder st egne eller sjuklige Håradshöfdingar måge genom Yicarier få låta bestrida tjensten, intilldess Pensionsstaten kommer till sin ordentliga reglering, och intilldess man kan inträda uti fullt åtnjutande af skålig pension, ty annars skulle det kunna hända, att Häradshöfdingen Thorbjörnsson, och de, sorn dessförinnan blefve tvungne att gå ifrån tjensten, kommo att svälta och lida nöd.
,Jsg hemställer således, att Friherre
Hjertås särskilta mening måtte blifva grunden för den proposition Herr Grefven och Tand kommer att göra, och att Ridderskapet och Adeln dervid täckes fästa benäget afseende på de yttranden jag framställt.
Jag kan på intet sätt förena mig med de Talare, som yrka högre pcnsioms-rätt för Häradshöfdingarne, Vo - Ö5<> Den I j Julli e, m. ro de ovilkorligen förbundne, att sjelfve göra sin tjenst, skulle jag äfven tillstyrka detta; men så ar icke förhållandet, ty jag känner dem, som vid 3o å 4o års ålder upphöra att göra tjenst, taga Vicarius, sorn delar inkomsterne, och framskrida sjelfve sitt lif uti maklighet. » Jag tror, att då fråga är om en pensioris-reglering föi' Embetsman , böra de hafva företrädet, som äro ovilkorligen förbundne, att sjelfve förrätta sin tjenst.
Hvad åter dem ankommer, som ända till dödsdagen genom andre kunna fullgöra sine tjenste-befattningar, böra de komma i andra rummet; vi hafva ej förut varit frikostige på pensioner, och vi hafva likväl aldrig saknat nödige Embetsman.
Man klagar öfver alltför talrika Embetsmän, men detta är just icke ett medel att förminska dem, isynnerhet då desse Tjenstemän på visst sätt under sjelfva tjensteiiden kunna bereda sig tillfälle till pension, då de dela sin lön med en Vicarius.
Om man skulle utsträcka pensions-rättiglfeten till den grad, som nu yrkas, så skulle man dagligen se Embetsmanna-classen förökad, synnerligast då 60 år för en Landshöfdinge ofta ej är så hög ålder, att han ju icke äger tillräckelig vigeur, för att göra sin tjenst.
Skulle han då äga rättighet taga afsked med pension, vore det på sådant sätt en möjlighet, att lika många i framtiden vöre pensionerade, som tjenstgörande.
Först utbeder jag mig att få rätta det misstag jag gjorde, och hvarom Friherre af Nordin erinrat mig, att nemligen LandtStaterne ej skulle vara upptagne uti den gtf.n n judi c. m. nya pensions-inrättningen.
Den fråga, hvarpå jag egenteligen ville fästa uppmärksamheten var, att tillfälle matte beredas LandtStatens Embetsman, att vid lägre ålder blifva pensions-mässige, vid 60 års ålder med en tredjedel, och vid 65 års ålder med två tredjedelar af deras lön.
Man måste hafva afseende på vigten af dessa Embetsmäns befattningar.
KronoFogdar och Lands-Kamererare, sorn hafva en direct befattning med Uppbörden, och hvarå Statens säkerhet till en hufvudsaklig del således beror, är det svårt att kunna tillhålla till ett ordentligt fullgörande af deras pligter, om tjensterna bestridas af gamle sjuklige personer.