Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Trot. 1840 och 1841- 8 Sami. 34-de Haft. 4 26 Allm, Besv.- och Ekon.-TJtskollels Betänkandej N.-o 1^.0. bergsmännens skatt, har alltid noga räkning blifvit uppgjord öfver den vinst, som de ansetts hafva af allmogens skatte-lindring.
Orsaken till allmogens misstanke emot Bergslagen är till sitt ursprung följande:
Under Gustaf Adolfs den store och Drottning Christinas tid erhöll Dale-allmogen, som nämndt är, gång efter annan rättigheten att afbörda sina utskylder:
Jordeboks- och hemmantals-ränlor, tionde, mantalspenningar och afven gärder, ehuru allmogen mestadels derifrån till en del eller alldeles frikallades, med ved och kol. Frågan derom förevar vid många möten och Riksdagar, dervid Dale-allmogen gjorde svårighet att utgöra de gärder, som af de öfrige orternes allmoge beviljades.
ÄndtJigen blef det afgjordt genom boslagde Konung Carl den elftes Bref af den 2 Januari 1606 £se Bil. /.), samt genom Konung Gustaf Adolpbs Bi-afsked till Dale-allmogen vid Örebro Riksdag den 26 Februari 1617 (\se Bil. K.').
Af den tidens handlingar ser man, att dervid sattes ved och kol i så högt pris, att det äfven i det afseendet var för allmogen en fördel.
Men då den stora åtgången snart derutöfver höjde priset, var väl skatten, i dagsverken räknad, icke drygare än förr, men räknades den uti penningar, hvilket Dalekarlen alltid gor, så blef den dryg..
Detsamma har väl också handt alla andra Sveriges invånare, nemligen, att räntorne, uträknade uti myntvärde, som med tiden fallit, betydligen ökats; men mantalspenningarne, som annorstädes utgått i penningar och som således icke höjts, ökades deremot i Dalarne, der de erlades med kol.
Då allmogen deröfver tidt och ofta besvärade sig, med begäran alt alldeles blifva qvitt kol-leverans-skyldigheten, och delta vägrades, emedan Bergslagen tillkännagaf, att utan en större koltillgång kunde ingen koppar tillverkas och Kronan ingen skatt erhålla, så log
Dale-allmogen derigenom den tron, att Stora Kopparbergs bergsmän ville förtrycka allmogen, och denna känsla har gått i arf, ehuru det för den oförvillade var lätt att inse, alt det hade varit lika så godt för bergsmannen, om han sluppit betala Kronan en stor kopparskatt, och hade fått betala allmogen i dess ställe något mer för manlalskolen.
Detta hade väl också skedt, om icke frågan på det hela varit en obetydlighet, ty då en bonde kör två stigar mantalskol, så kör han tjugo säljekol.
Förlorar han på de förra 1 R:dr, så vinner han 10 på de senare, och har således, serdeles då han afser den lindrigare skatten, rätteligen icke att beklaga sig öfver det högre kolpriset.
Emedlertid är redan för 20 år sedan, genom Kongl. Brefvet af den 1 Mars 1820, hela saken afhjelpt, ty nu får allmogen kolen fullt belalde efler raarkegången, samt har i det afseendet så mycket mindre att klaga, som den Allm-. Besv.- och Ekon.-XJIskottets Beliinkande, N.o t/jo. 27 dels ännu slipper betala mer än halfva mantalspenningarne, dels äfven sedan den är 1823 med Bergslagets medgifvande lått mantalskolen nedsatte ifrån 3/5 till 1/2 stig på person.
Hvad, som nu retar, är att bergsmannen håller noga tillsyn på kolmåttet vid mantalskolens leverering.
Det låter otroligt, att en skattskyldig eller säljare kan klaga öfver, alt ärligt mätande fordras; men ihy värr! hafva oordningarne i det afseendet gått så långt, att bondesonen, som aldrig sedt annat i fars och farfars tid, tror fast, att oordningen är laglig rätt.
Delta hade på 1770-talet gått så långt, att allmogens transport-skrindor, om 18 tunnor å 36 kappar, blifvit så undermåliga, att bergsmännen skattade sig lycklige om de linge 18 tunnor om 3a kappar.
Detta biel allmogen äfven bevil ja cl t 1779 den 3 Augusti, som således fick hela massan af sina skatter nedsatte med 4/3^, nemligen så länge kolen gå lil!
Fahlu Bergslag.
Allmogen gjorde derpå en stor vinst, större än, sorn begärts af någon annan allmoge; Kronan och alla indelningshafvare deremot en lika stor förlust.
För Bergslagen vanns den fördelen att för någon lid få ett äiligt mått; och gerna medge bergsmännen, att den icke var liten, ty då de nya tunnorna och stigarna efter 32 kappar nu skulle inrättas af Förste Landtmätaren Kjellström, som dervid uppmätte de gamla skrindorna, som borde hålla halfannan stig eller 18 tunnor om 36 kappar, så höllö de, efter hvad Kjellströms berättelse visar, icke mer än i medeltal 11 tunnor 0111 3a kappar.
Sedermera har Bergslagen ånyo gått allmogen till mötes genom att år 1826 ytterligare bevilja nedsättning i räntekol-stigen, nemligen på det sättet, att den räknar i löst mål, i stället för att den framkörda kolstigen alltid förr varit i fast mål, och hvarigenom, åter i ij3 tunna på hvarje stig afprutades.
Detta var väl utöfver hvad billigheten fordrade, men både Bergslagen och indelningshafvarena öfverröstades af allmogen.
Det fick gå i förhoppning om, att fogligheten å vår sida skulle bereda oss en framtida fred; men beklagligtvis se vi vår billiga väntan äfven denna gång sviken.
Allmogen börjar åter alt göra sig saker till fel i denna nyaste stig.
Stånden stanna uti samma beslut, som Utskottet, så återstår för bergsmansslåndet vid Stora Kopparberget intet annat hopp, än förtröstan på Domstolarnes rättvisa, och man må ej undra, om allmogen låter leda sig in uti en rättegång emot oss, som förorsakar oss en oskyldig oro och kostnad, då Utskottet så synbart gynnar deras förmenanden.
För att undvika en större omständlighet än denna reservation medgifver, underlåter jag att här anföra åtskilliga andra skäl, i afseende på skattekolen, der förändringarne äfven mera utfallit lill allmogens fördel.
Dessa 28 Albn. Besv.- oclv Ekon.-U(skottets Betänkande, N.-o 14-0. rättigheter grunda sig hufvudsakligen på de Kongl.
Skrifvelserne af åren jGo6 och 1617.
De skola, jemte de öfrige, ej glömmas, då rättegång kommer i fråga.
Hvad köpekols-rätten beträffar, så har Bergslagen i senare lider, då malmtillgången så betyligt minskats, icke dermed hållit strängt, samt har medgifvit kol-districtets betydliga förminskning, men att afstå derifrån alldeles, kan icke ske utan kopparhandteringens eller Stora Kopparbergs
Bergslags ruinerande, hvilket i sin ordning ledde till en stor skada för hela orten.
För detta ar man nu blind; det är dock ohjelpligt, om man vågar försöket.
En borttagen afsättning af alltid öfver 4° tusen stigar kol årligen, genom hvilkas försäljning allmogen förvärfvar sig en stor del af födan samt Krono-utskylderne, torde icke eller för allmogen blifva utan känning; och borde denna således besinna, att det torde vara bäst, att vi alla räcka hvarandra hjelpsamma händer samt bemöta hvarandra- som landsmän och icke såsom vi tillhörde serskilda fiendtliga Stater.
Köpekolsrätten är dessutom icke heller en, allmogen emot dess samtycke pålagd tunga, ty den grundar sig på dess egna medgifvanden, sorn vitsordas af Kongl.
Brefvet den 2 Januari 1602, på Riksdags-biafskedet af den 26 Februari 1617, på allmogens egna anhållan af den 14 Februari i63o, hvilka alla finnas här ibland bilagorna, samt dessutom på flera med allmogen uppgjorde contract, t., ex. af 1643 den i3 Maj och 1644 ^en September, af Konungen stadfästad 164.6;. en annan öfverenskommelse stadfästad den 27 Juni i666j samt ännu en annan af 1698, stadfästad genom Kongl. Resolutionen af den 8 December 1721.
Till öfverflöd föranledde allmogens obenägenhet Kongl. Förordningen af den 16
Maj 1721, hvilken Rikets Ständer granskade,, gillade och stadfästade medelst 22 §. uti Riksdagsbeslutet af den 17 Oetober 1723.
Rättsförhållandena emellan- Bergslaget och allmogen äro således rediga,, fullt moraliskt bindande, och stadfästade genom alla de lagliga handlingar, sorn med enskilda Contract, Konungs och Ständers stadfästelse kan åstadkommas; men allmogen har dock tidt och ofta försökt att få dem omintetgjorda.
Ser den sig uppmuntrad tili denna åsigt,, så börjar den väl åter den obehagliga kostsamma striden.” Ålim, Besv.- och Ekon.-Ulskotlcts Betänkande, N.-o t/fö. 29 Bilaga A. Kongl. Maijrts
Bref tiil menige Dalerne om theris Skatlegningh..
Actum Holmie 27 Oetobris anno i54o. Wij Gustaff etc.
Tilbiude eder oss elskelige tro dannemen alle ware och Cronones skatskylloge bönder och menige allmoge, som bygge och boo i Östre och Vestre Dalerne wår gunst och nåde tilforene, etc. Wij haffve förstådt utaff ederss sendningebudt, at i besväre eder for mygit om then Skatlegningh, sorn wij haffve befaledt wår Fougthe ath holle ther uppe hoss eder,, så wäll som hon all annorstedz, hollén är, kring om hele rigit.
Szå skole i dannemen icke så lenckiett, atui lathe holle form skatlegning, för then saack skuldb, ath wij wele liggie eder någon szwår,. oskielig skatt eller tunge opå, mer än som eder drägeliget kan wara, och sorn i, tillförene gjort haffwe; Men wij lathe t het gore, i then ackt och meningh , ath thet kan gå lige, och skiälige tiil, så ath the ther haffwe sköne heman, medh alle iegligheter wäll betegne, måge gore någett mere i skatt, effter sorn the haffve jorden och ägerne tiil, än the fatige, som haffve szmå heman , och icke så gode Iegligheter, medh en dell och annee, som the rige sorn fornmt står, Jcke står oss heller tillidendh, ätli wij skole- see ther egenom fingeren medh, ath Sweriges Crone vtij någon motte skall skee for kortt, eller hennes skatt skall formynskatt bliffva, Ytan ati Dannemen, måge therutinnan fortenckte wara, ath the ther store och sköne heman haffve, skole gore mer i skatt, effter sorn the haffve jorden och ägerne tiil (och sorn the giort haffve i gamble Ifer Stens tijdh) är the ther små, och forlamede heman haffwe och ali wele vara wår Fougthe, och befallningzman i then motten hehielpelige och forderlige, så ath wtöffver alt, må then enegore vtaff lige mygin, och lige godh jordh, så mygin och så stoor skatt, vtij alle partzeler, som then armen, så ath then ene, icke sitter mere Keysere frij, än then annen gör,.
Ther i Dannemen moge alldelis eder effter rette.
— Datum ut supra.
GOSTAVUS. Likheten m-ed det i KoDgl.
RiLs-Archivet förvarade Registratur intygar N. W. Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie. 20 Allm. Besv.- ock Ekon.-Ut skottets Betänkande, N.o fsfo. Bilaga B.
Maij:ts
Bref lill Her Peder Braa och Joen Olsson på Hakesta, att the iriz then mindzste gärd the kunne förtunge almogen j Bergslagen.
Datis Westherårs 28 Februarij Anno i545.
Wår gunst etc.
Effther thett Peder och Joen alt almogen her i Westherårs län och synnerligen kringh om Salebergit, ee som offtest med arbethe, wedeförningh, kolningh och annen tunge till samme Cronones hergzbruckningh och förfodring fast förtungede bliffwa , Therföre såge wij gerne att i besvärede them med then ringeste gärdh i kunne , effter tijden fast hårdh är, och Bergzsens tunge them altijdh på henger, Szå haffwe all— rede någre beclagett sigh för oss, att j drage fast stareke, och läggie för then skuld stoor giärd upå almogen, förmane wij edher, att i drage måtteligen starke, eifther thett ähr iw frijdliget i landett, Besynnerligen szå wijtt thenue Salebergzlagen sigh streckie, på thett man genom thenne Konungzreffztt, szom almogen frå tunga och beswärningar hielpe schulle, them till någon tunga eller synnerlig beswäringh icke orsak giffwe motte.
GOSTAYUS.
Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar iV. W. Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie.
Bilaga C. Kongl. Majrts Swar på Undersåthernes begieren i Österdalerne lill Anders Knuttson at vlhgöre koll cch wedh för theres Quartals penniger och hielpen.
Af Stockholm den 7 Augusti åhr 1602.
Wår gunst tillförende etc. Wij lathe tig wette Anders Knuttson, at wåre Undersåther ulhi Österdalerne, uthi thin befalning, hafwe haft sitt bud her hoss oss, och uthi underdånighet ödmiukeligen begierlt, at them måtte blifwe efflerlalhet vthgöre koll och wedh till Kopparberget för Iben bielp sora her opå nästhåldne Rijkzdag är bewilliget blifwen , såsom och för
Qvarlalspenningerne som för theres åhr lige vthlagor vthgöres skulle.
Allm. Bcsv.- och Ekon -Utskottets Betänkande, JV. o 1/f.o, 31
Så bäfwe wij tilförne icke heller annat af them warit begierendes, än wedh och koll, medhan the icke bafve råd annat at vtgöre.
Tu skall förthenskulld icke någre andre partzeler af them therföre uthfordre, uthan allene koll oell wedli, effter som thu af innelagde ordning bäfwer till at förnimjiie, hvad the uthgöre skole, Så effter nu till bruket behöfwes både koll och wedli, och thu föregifver tig hafwe een stoor hoop kiöpeko 11 liggiandes widh stranden opå Åbakarne, vLhi Tuna Socken, och annorstädes.
Therföre hafwe wij lier bandiet med the bönder, som af Dalerne bäfwe hijt till oss skickede warit, at hwar bonde, både utlii före:de Tuna, Åll, Torss säker och Wijka Sockner skole framföre, Twå stiger koll hvilke them sedan skall afqvittat blifwe, vthi the koll som the äre blefne tillbaka medh , och vthi winthres framledne icke hade råd framköre, eller och the vthlagor the lierefter uthgöre skole, men skuthor ther till skall thu them förskaffa, hvilka wij befale at thu hoss Bergzmännen annamer
Och förlhenskuld befale at thu således therom besteller, och bändler med vndersåtherne vthi för:de Sockner, at the med thet allerförste, samme koll framföre.
"Widere effter wij förnimme, at een stoor deell af böndernes hemmen äre (ihet Gnd bettre) osådde blefne; Derföre bafve wij nådigest tilsagcht them som wintersäde bruke wele, och sine hemmen nu i hösth opsåå till Ettusend t ynner Råg till förstreckning, hvilken the widh Westerårs med förste bekomme skole, hvilken the sedan oss framdeles med koll och wedh bettale skole.
Thu skall förthenskulld lathe them sådane wår willie och tilseigelse förestå och förnime, om the kunne ware tillsinnes sådane wår nådige tilbud at wederlage.
Der rette sig effter.
Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar N. PV.
Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie.
Bilaga D. Kongl. Majlis Nådige Resolution på menige Bergzmännernes i Store Ropparbärgz lagz Bj, Fållkiärna och Grytnääs Socknars underdånige klagopuncler.
Datum Stockholm den i3 Maij 1646. Wij Cristina etc. Gore wetlerligit: 1:0
Att menige allmogen i By, Fållkiärna och Grytnäs Socknar under - 32 Allm. Besv.- och Ek on.-TJl slottets Betänkande ^ N.-o t jo. dånigst gifwa tillkänna och ödmjukeligen begära, att dem motte allernådigst elfteilåtes alt uthgiöra
Quarutulspenningarne , effter sorn dhe hafwa warit wahne, nembl:
En Stigh kåhl för buar person; Så bäfwer H:s K. M:t sine trogna TJndersåthare nådigst bewilliet och effterlåtit, effter sorn förra wahnt warit bäfwer att erläggia Qnarntulspenningarne. 2:0 Hammarskatten belangande som dhe underdånigst begära att blifva förskohte medh, will och Hennes Kongl. May:ts dem den effterlåtha; dock medh den Condition att dhe smida och tillwärka gott och gångbart Järn.
CHRISTINA.
J. Wijnbladh.
Riks-Archivet förvarade Registratur intygar N. W. Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie.
Bilaga E. Kongl. Maijuts Nådiga Resolution öfver Mora Sockn.
Datum Stockholm den ig September 1668.
CARL &c. &c. * ' 1.
Beklagar sig Allmogen uthi Mora Sockn öfver den stoore nöd dhe ära rakahde uthi förmedelst landets swage Sädeswäxt, underdånigst anhållandes först om någon afkortning på Stafrumstalet af weeden, sedan att dem måtte tillåtas flotte sitt werke Alfwén uthföre och för det tredje att dhe huusarme och fattige må niuta den lindring på Stafrumsweeden sorn dem. effter Kongl. Resolutionen plägar förunnas, seredeles at när dhe ingen weed kunna åstadkomma dem måtte tillåtas för billig penning den at betala, och till det herde at Allmogen må förskonas för de Extraordinarie dagsverken, som dhe till grufvan måste giöra; Anlangande del förste, aldenstundh grufvan ingalunda kan mista weden, kan ingen afkortning uthi sielfva Stafrumstahlet tillåtas.
För det andra om allmogen skall kunna sitt wärkie uthföre Elfwen intill Forssbufvud flåtta, så at ingen oredo sig deraf förorsaker, det will Kongl. Maij:t till dess Bergs-Collegium hafva remitterat at öfverläggia och in loco deruthinnan förordna hvad giörligast och allmogen Jllm.
Éesv,-~ och Ekon.-Vt skottets Betänkande., N.o 140.
'33 äljmogen tillclrägeligast pröfvas, men hvad för det tredie dhe fattige <ö,eli Hlharme widkommer, så will Kongl. M:(s at Landshöfdingen wid Tinget nrn livar.c oofci oone fatti^cZoikib auli cti mati jraiisahär OCll mC&Cielar eeil
Set dan derom bewijs, då honom skall tillåtas, at betala Stafrummet för i Daler Si‘lfwernayndt eller 3 Daler Kopparmyndt effter mynteplacatet och där bewijsas kan at Befallnirigsniannen bäfwer mere af en sådan för Stafrumet tagit, skall det honom i Uthlagorna afkortas, så frampt han inte någon annan orsaak dertill hafwer halft.
Men dagswerken och dhe Extraordinarie ståckar, sorn dhe till grufvan hafva af ålder giort, kunna dhe sig nu så mycket mindre undandraga, som de wetta att nyligen ett storf fall uthi grufwan sig häfver tilldragit, effter såsom heele Dahlelagets välls
Lån dh iämväll af grufwans wijdmackthållande hänger.
Kdngl.
Maij:ts förhlifver &c. Datum ut supra.
Under vår Allernådigsle Herres och Konungs minderårighet HEDVIG ELEONORA. J.
Gyllenstjerna. G. Kurck. G. O. Stenbock. M.
G. de la Gardie. S. Bäth. J. Wattrang.
Rättthgeu trautumeradt stur det i Kongl.
Riks-Archivet förvarade Registratur iitjjac N. W. Forsslundj Körsle Expeditions-Seereterare och Actuarie.
Bilaga F. Kongl.
Mapts Nådige Resolution och förklaring öfwer Yttergiället i Wäster Dahlarne.
Datum Stockholm den ig September 1668. garl &c. &<% I.
Supplicera att dem må effterlåtas någon afkortning uppå Grufwewe4Un, eller af dem få betala med penningar.
Alt effterlåta allmogen någon afkortning uppå Grufweweden, eller den med penningar få afläggia såsom.
Sih. tilt'R.
Fröt. 184o «ch 1841. 8 Sunil, ty.de Haft. 5 34 Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottets Betänkande, N.-o 140. det kommer grufvan till skada och derigenom omsider allmogen sielf och heele landet hvars wälstånd af grufvans widmackthållande hänger till afsaknad! och undergång; aa Kan J\.ongi.
Maj.is iler uitilnnau d csö trogne un der sätare inlhet willfara.
Thet alle som wederbör hafwe sig att efterrätte.
Under v/år allernådigste Konungs och Herres minderårighet HEDVIG ELEONORA.
Joh. Gyllenstierna. G. Kurck. G. O. Stenbock. M. G. de la Gardie. S. Bäth.
J. kVattrang.
Riks-Archivet förvarade Registratur intygar iV. kV. Forslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie.
Bilaga G. Kongl. Maj:ts Resolution för menighe man i Betz Bergzlagen att bliffva lijka med Dahlekarlerne i ulhlagor.
Datum Borshytte gård den 12 December 1618. Wij GUSTAFF ADOLFF &c. Gore witterligit att menige man ifrån Bilzbergzlaghen, haffve warit ber hooss oss och underdåniglen begärat, alt de uthi Uthlagor, motte bliffva lijka medh Dalekarlerne.
Så haffve wij theras ödmiuka begäran i så motto Nådigst ansedt och gunstlighen effterlathet, att de aff huart halffgårdzheman, skole lijka som Dalekarlerne ulhgora 26 Stijger Kool, och sedhan wara frij för alla owissa parlzeler, som påläggias kunna.
Wij befalle fördenskull wårt Gammarråd, Gammererare och Fougder att de rette sigh här effter, och icke tillfogha dem theremot hinder i någon motto.
GUSTAVUS ADOLPHUS.
Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar JV. kV.
Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkanclej IV.-o 14°- 35 Bilaga H. Kongl.
Nådiga förklaring på gemene Mans puncler i Österdalerne.
Dalum Borenshylta den i3:de Februarij i63o. Wij GUSTAFF ADOLPF1 etc.
Gore witlerligitt, alt såsom oss någre trogne undersåler den meniga man aff Österdalerne, bäfwe igenom illerås uthskickade underdånigest låtit besökia, och några puncter ödmjukeligen föredraga låtit.
Sa hafwe wij samme theras puncter nådigst öffwersedt, och oss der upå förklaradt som föl lier.
Till det tredie.
Så wele wij och nådigst att the måge inlösa all then Kyrckielijende som där i Österdalerne bliffuer öffuer wåre Officerers underholdh, och annan tillbörligh afkortningh för det prijs , som wij dem det tillförene effterlålit hafwe, nembligen för tree daler tunnan, dock at ilie der emoot igen bequemme sigh till ett billigdt kiöp för dheres Kohl och wedh, och sallie en stigh Kohl eller et StafFrum wedh för een Swensk Daler, och dem i rättan liidh framköre, at Bergzmännen icke måge lijda der opå någen brist.
Der wåre YthskriffningzCommissarier, Ståthållare och alle andre huIFwe sigh alt efflerrätte.
Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar N. TV. Firsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie.
Bilaga J.
May:ts Swar opå Bergszmännernes Skrifwelsse , ther them någre theres gamble wanlige Uthlagor warde tilgifne, och åter någedt annalt af them begäredt.
AfF Stockholm den 2 Januarij Anno 1606. Wij CARL med Gudz nåde , Sweriges Rijkes uthkorade Konung och Arffurste, Hertigh till Sudermanneland, Näricke, och Wermeland.
Tilbiude ider Danneman, som boo ulhi N. N. Bergzlagen och Dalerne , wår gunst och nådige benägenheelt och allt godt medh Gudh alzmechtigh tilföiende. 36 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N.-o Gell lathe ider här med wethe» att idre uthskiekade N. N. hafwe warfdt här liooss oss, och gifwilt oss lilkänne, huru såsom ider .mening bafwhr wu ridt om thet såsom wår troo tiänere och Bärgzföreståndere, Lasse Christiansson, bäfwer handlalt med ider, Så lacke wij ider för idres wälwilligheett och rättrådigheett, och hwad i hafwe tilhuditt tili att utbgöre, i koll oell wedh till wäre Bergzbruk, dett låtbe wij oss och behage, Eudoch thel ahl’ myckitt ringare än dett i ut hi wår Salige (Ehristelig i hugkom mels'se) Broders tijdh, Konung Johans, bäfwe utgiordt, Boch likwäll på dett i skola helinne, alt wij i ingen måtto wele beswäre ider öfwer kier gode willie, och dett i elter Lagen och ider gamble skatt och skuld åhre oss pliektige, Så wele wij tilgifwe ider, matgels, skatte, stedge, afradz, penningar, Skattebol och wedh, Tingzkol och Bomarkol, windehäster,. Jkobneskin , Jern,.
Item, Månedtz, Skiutzfärdz och Brudeskatz penninger, Eller hwad Pertzeler som härefter pål äggi as kunne.
Och begäre alt i allenast som i uthlofwatt hafwe, welé uthgöre uthaf hwar Spanneland Jord — i ifi Stig Eoll, och sedan ware frij för alle uthlagor hwad nampn the hälst hafwe kunna,.
Men efter att samme koll och wedh icke kunne förslå till wårtt Koppa rhergz brukz förfordring, så begäre wij att hwartt hionelagh wille hielpe oss En Stigh Koll för redeligh betalning i penningar eller Spannemåll, hwilkett kier bäst kan komme till nytte, Så kan för:te wårt Kopparbruuk heele åhrett hafwe sin rätte gång, Och skall härmed förstås, så månge parFolck som hafwe een häst skole hiälpe att framköre för rede betalning
En stigh koll, eller och ett Stafrum wedh, Men the som icke bäfwe hästar, skole xäknes tu pär Folck emott hwartt paar sora hästar hafwe, Så kan den sene hiälpe den andre, den eene bugge kolen, och den andre kore dem fram, försee oss, dette skall icke ware ider odrägeligitt efter dett ähr ider ingen pålage, uthen wij wele betale ider därföre, och i älliest dissföruthan arbete för andre, Så ähr dett ju så godt, att i förtiäne idutt af oss , såsom af någor annan.
J wele och ihugkomme, hwad undsättning wi hafwe giordt ider i de Iramlidne åhr, mäden Gudh alzmecktigh bäfwer heemsöktt och straffelt oss för wäre synders skuld, med den dyre lijden som waritt hafwer.
Hwad belanger om idertt
Folck som i sk rifwe icke må warde ider ifrå nämpdt, så hafwe wij icke heller gilwitt der någon befalning om, uihan the gode Män, sorn här i Stockholm hafwe waritt tilstädés, hafwer synts för godt och rådsampt, att ytterligere bewilie een hiälp, till att gore wäre Fiender moottstånd, som i hafwe till att see, hwad uthi alle Landzänder der om ähr bewilliett och wij ider Gopie af här med tilskicke, Derför® begäre wij utaf ider att wete, huru i £unne wara tiU sinnes, i thet såsom; jilGn. Besv.- oell Ekori.-Utskollets
Betänkande, föo l/fan - 37 här och i alle Landzänder ähr beslutedt , Och försee oss,, att i låte fuine Ider wälwillige till allt dett i kunne tänckie Gudh alzmecktigh kan lände till åhre och prijs, och hans saliggörende ord, Oss och ider till gagn ogh. godo.
Befale ider här med Gudh alzmecktigh.
C I&klMten dét i Koogl, Riks-Ärchiret förvarade Registratur intygar N. W. Forsslundj Förste Expediticras-Secreterare och Actuarie Bil aga K> Contract emellan Kongl. M:t och Österdahlernes sampt Bergzlagzhönderne, ahngående deres Uthlagor.
Aff Örebro den 26
Fe bruarij åhr 1617. Wij GUSTAF ADOLPH etc.
Giöre welterligit att effter wäre trogne TJndersåters