Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ytterligare har samma ledamot anfört, att summan till Herr Adlerstam blifvit tredubblad, hvarigenom någon brist i tillgångarna för andra ändamål äfven skulle kunna uppkomma.
Jag hoppas dock, alt de öfrige Stånden skola vara något hofsammare i sina nådegåfvor, än Ridderskapet och Adeln varit.
Men i alla fall verkar det icke på anslagen till Götha Canal, eller FörsvarsVerket; ty om anslaget till Herr Adlerstam öfverstiger tillgångarne i den cassa, hvaraf det skall utgå, så får Herr Adlerstam vänta, tills besparingar uppkomma, eller får BancoStyrelsen inskränka de vanliga Julgåfvorne till vederbörande gummor.
Herr Crusenstolpe kan således icke af någotdera bland de anförda skälen begära uppskof.
Vill man deremot afslå anslaget, så är det bättre att göra det genast, än att uppskjuta sakens afgörande.
Motionären har till stöd för sin mening anfört, att genom uppskof med pröfningen af CanalBetänkandetj skulle Bolaget kunna fatta sitt beslut i ämnet.
Men jag får lill Motionären hemställa, om Bolaget kan yttra sig öfver en sak, sorn 55 II. j * < IOO D en 3o December f. m. det icke känner.
Rikets Ständer måste fatta ett beslut, innan Bolaget kan taga det i öfvervägande.
På Utskottens förslag kan Bolaget ej besluta något, och det är väl icke Rikets Ständer värdigt, att låta pruta med sig, eller ingå i capitulationer med Bolaget; Rikets Ständer skola väl fatta ett bestämdt beslut, hvilket Bolaget sedan må antaga, eller låta Canalen stå.
Jag afstyrker uppskof, och önskar, att striden må börjas ju förr dess heldre, på det jag må kunna försöka att få återremiss, hvarigenom Herr Crusenstolpe äfven får sitt ändamål vunnit.
Herr Rosenqvist , Fredrik Leonhard:
Som hvarje uppskof innefattar en möjlighet att undvika anslaget, så understödjer jag med fullkomligaste nöje Herr Crusenstolpes förslag.
Herr Crusenstolpe: Herr von Hartmansdorff har rätt deruti, att anslaget skall vara slut 1833; men jag måste erkänna, att, utan att fela i aktning för de Herrar som uppgjort calculerne, är jag ej öfvertygad, att, med det året, anslaget blir det sista; utan är det min öfvertygelse, att så väl till fullbordande af Canalen, som till dess underhåll, Rikets Ständer blifva påkände med ytterligare anslag.
Jag yttrar det så mycket heldre, som jag förmodar, att Herr von Hartmansdorff oell jag, äfven vid nästa Riksdag, skola komma att discutera detta ämne.
Den 3o December f. ni. 101 Herr von Hartmansdorff säger, att anslaget till Canalen icke hindrar anslaget till FörsvarsVerket.
När jag ser på Utlåtandet, finnes att de säkra tillgångarne äro 2,280,000 R:dr, men att en stor del äro beräknade af inflytande fordringar från Magazinsredogörelsen, af hvilka, enligt Betänkandet N:o a55, 25o,ooo R:dr likväl icke just äro så alldeles säkra.
Det är således pompeust uppgjordt, men byggdt på klena fotter.
Hvad Herr Cederschjölds anmärkning beträffar, så var ej min mening att Bolaget skulle fatta något beslut, men det kunde säga, att så vida anslaget blir beviljadt, förbinder det sig att göra det eller det.
CederströmJacob:
För min del anser jag mera än öfverflödigt att fortsätta en discussion med Herr Crusenstolpe, sedan lian förklarat att lian ej ämnar afstå från sitt förslag utan votering.
Min öfvertygelse är, att det vore obetänksamt af Rikets Ständer att uppskjuta beslutet i en fråga, der dröjsmålet skulle medföra bestämda förluster, hvarföre jag anser den nu genast böra afgöras.
Det skulle föra oss alltför långt från ämnet, om jag, eller någon annan, inginge i utredning af skälen, hvarföre behållningarne af MagazinsDirectionen med all säkerhet lenina den summa, som Utskotten afsett.
Men äfven loa Den 3o
December f. m. om man antoge, att dessa medel icke inflöto så hastigt, som Utskotten påräknat, lärer Ridderskapet och Adeln dock’af tabelien, som är bifogad Betänkandet N:o 22, inhemta, att när alla de särskilta extra anslagen äro bestridda, efter der upptagen beräkning, nemligen med årligen till försvarsverket; så finnes vid slutet af år 1829 ett öfverskott af 865,000
R:dr; vid slutet af år i83o, återstå 664,217 R:dr, vid slutet af år 1831:575,617 R:dr, vid slutet af i832: 435,017 R:dr, och vid slutet af 1833: 182,o83 R:dr, hvadan ali fruktan i detta hänseende synes vara öfverflödig.
Herr Franc Sparre:
Det var i anledning af Herr Crusenstolpes anmärkning, alt Bolaget vore i tillfälle att yttra sig, om det antager det anbud, hvilket Utskotten föreslagit Rikets Ständer att göra Bolaget, sorn jag får nämna, att jag för min del, lika med Herr Cederschjöld, icke anser att Bolaget ens kan öfverlägga 0111 den frågan, förr än Rikets Ständer tagit sitt beslut.
Bolaget lärer, af aktning för Rikets Ständer, icke kunna ollicielt behandla en sådan fråga, förr än den från Rikets Ständers sida blifvit officiel t väckt.
Herr Crusenstolpe har svarat, att något beslut icke kunde tagas; men då kan också från Bolagets sida intet mera göras, än hvad sorn är gjordt, alt nemligen Bolagsintressenterna talas vid under hand, De hoppas inom sig, att in - Ben 3o
December f. m. tet hinder frän den siden skall möta, och mera lär ej kunna ske, förr än Rikets Ständer fattat sitt beslut.
Jag är i det väsendtligaste förekommen af Herr von Hartmansdorff.
Jag tror, att, hvad MagazinsDireclionens behållningar beträffar, det i de senare månar derne befunnits, att de äro säkrare, än man i början af Riksdagen hade skäl förmoda.
Jag anser de medel, som i alla fall under de första åren äro att tillgå, vara så tillräckliga, att ingen orsak lill farhåga i det afseendet finnes.
Hvad åter Herr Crusenstolpe yttrat, om osäkerheten i kostnadsförslagen, måtte ej höra hit, utan till hufvudfrågan.
Men hvad jag anser mig skyldig alt yttra, i följd af de revisioner af Canalen, hvilka jag varit i tillfälle öfvervara, är att detta kostnadsförslag är det säkraste, som blifvit gjordt.
Jag har dessutom en stärkt öfvertygelse derom genom de jemförelser man kan göra med andra dylika arbeten; och Iljelmare-Canalen har visat, att för den summa, som nu är satt i fråga, Canalen kan göras färdig.
Tillika är jag skyldig säga, att vid de föregående årens arbeten äro stora uppoffringar gjorde för föremål, sorn ej äro af den nödvändighet, att de fordras till Canalens segelbarhet.
Man skall också beräkna, att i början af arbetet misstag begås.
Jag äger således den öfvertygelse, att inga vidare anslag be - ic>4 Den 3o Decembef f. rn. höfvas för att tillvägabringa Canalens segelbarhet, och jag gör mig säker, att de personer, hvilka komma att sysselsätta sig med arbetet, frångå den slags laxe, som liiltills existerat, och använda hela sitt bemödande endast att få den segelbar.
Denna sak hör ej till nuvarande discussion, utan bör uppskjutas till hufvudfrågans afgörande.
Ilar är blott fråga om de tvenne meningarne, deras, som tro alt man vinner genom ett uppskof, och deras som anse, att det kostar mera att uppskjuta afgörandet.
Jag vill dröja med allt vidare yttrande till liufvuddiscussionen.
Sedan Herr Crusenstolpe förklarat, att han ej utan votering afslår från sitt förslag, anhåller jag om proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln anser att Utlåtandet nu genast må företagas till afgörande.
Friherre von Stedingk j Carl Adam Bogislaus Styrbjörn:
Här förekomma tvenne frågor, nemligen att yttra sig i hufvudsaken och öfver Herr Crusenstolpes hemställan.
Om det nu vore fråga om att börja Canalen, är det säkert, att man ej borde lemna anslaget.
Vill man åter betrakta saken från den synpunkt, att Canalen är så nära färdig, vore det högst besynnerligt, att ej fortsätta ett storverk, som kommer att lefva i framtiden.
Jag anser det tjena till intet, alt uppskjuta frågan, sedan Riksdagen varat så länge.
Dessutom, då Rikets Den 3o December f. m. io5 Ständer vid föregående Riksdagar, så frikostigt lemnat anslag till företaget, och vid denna Riksdag redan gifvit ett betydeligt förskott, lära Rikets Ständer ej låta arbetet afstanna, och som min enskilta önskan är, att Canalen med görligaste första måtte få ses färdig; anhåller jag, att Herr Crusenstolpes hemställan må förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall å Herr Crusenstolpes ifrågavarande hemställan.
Nej, blandade med Ja.
Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Herr Crusenstolpes berörde hemställan.
Ja, blandade med Nej. Herr Crusenstolpe begärde Votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog följande Voteringsproposition:
Den, som instämmer i Herr Crusenstolpes hemställan, att pröfningen af Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, angående anslag till Götha Canal, må uppskjutas, intill dess ej allenast RiksStåndens beslut rörande Extra StatsRegleringen blifvit fattadt, än äfven Utlåtanden från Utskotten inkommit öfver alla vid denna Riksdag begärda Den 3o December f. ni.
Extra Anslag, och dertill beräknade tillgångar, voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Herr Crusenslolpes ofvanberörde hemställan hafva blifvit af Ridderskapet och Adelli afslagen.
Jag anhåller, alf mitt namn måtte försvinna utur voteringspropositionen på alla ställen, der det finnes införd t.
Jag hemställer, om icke Herr Crusenstolpe vill behålla sitt namn på denna motion, emedan roan annars kanske icke vet, hvem som gjort densamma.
Såsom jag futtat Herr Crusenstolpes yttrande, var hans mening att hans namn ej skulle så ofta nämnas,, utan blott i början.
Jag trodde i allmänhet, att det icke behöfdes, alt Molio^ närernes namn stodo uti Voteringsproposi, tioner, men om Ridderskapet och Adeln finnér det lämpligt vid detta tillfälle, så alltför gerna för mig.
Hans Excellence Herr Grefven och Land t
Mar skalken förnyade den af Hans Ex - Den 3o December f. ra. 107 cellence nyss gjorde Voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och Ådeln godkärrdes, samt derefter anslogs.
Voteringen börjades klockan 11 f. m., och befunnos efter dess slut klockan tre qvart till 12 f. ra., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 87.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocol! blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt Herr C rusenstolpes ofvanberörde hemställan således blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Föredrogs å nyo Stats- och BancoUtskottens den 21 sistlidne November under N:o 23 meddeldte, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, som åtskillige inom RiksStånden afgifne Anföranden och Motioner rörande samma ämne.
Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken lillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. io8 Den 3o December f. m.
Herr Stråle, Nils Wilhelm: Frågan om Götha Canal innefattar i sjelfva verket tvänne särskilda frågor; den ena om sjelfva Canalen, den andra om ActieEgarne.
Dessa båda ämnen äro dock i Utlåtandet så sammanfogade, att man deremellan icke kan upptäcka någon skillnad; men då ämnet lios Rikets Ständer skall afgöras, måste första frågan vara:
Vilja Rikets Ständer anslå några medel till Canalens färdigbyggande? den andra:
Skola dessa medel öfverlemnas till Statens disposition, eller icke?
— Då Staten håller på att reglera sina egna financer, borde man väl rätteligen afvakta den tid, då allt detta hunnit blifva regleradt, innan man gaf sig ut på det ifrågavarande företaget.
Men derom lärer nu icke vara värdt att tala, och måhända skulle en ytterligare förlust för Staten kunna derigenom uppstå.
Således vill jag icke bestrida, att ett anslag nu må ske för Canalarbetet; men i afseende på den andra frågan, om medlen skola ställas till bolagets disposition, måste jag yttra den grundsatts, att Statens medel böra vara ställde under det allmännas förvaltning.
Derigenom kommer man också till det mycket enkla resultatet, att icke behöfva alla dessa föreskrifter, hvilka Utskottet vidtagit, på det Bolaget icke måtte förstöra medlen, utan dessa användas t(ill det uppgifna ändamålet.
Skillnaden skulle också icke blifva någon annan, om Kongl.
Maj:t förordnade en Den 3o December f. m.
Direction, än att Bolaget icke kunde besluta, huru medlen skulle användas.
Men om man vidtog denna utväg, så förfölle i och med detsamma förslaget till den anstalt, hvarigenom ActieEgarne bana sig väg till anspråk på ränta af Staten.
Att nu ålägga ActieEgarne en ytterligare inbetalning, tyckes mig vara obilligt, då de redan förut fullgjort hvad dem ålegat; och någon verklig garanti för arbetets fullbordan kan jag icke föreställa mig deraf.
Om Canalen icke blir färdig till den utsatta tiden, skall man utan tvifvel i alla fall få sådana ursägter derföre att förebära, att hvar och en skulle finna det hardt, att beröfva ActieEgarne deras inbetalta egendom.
Man skall då åberopa, huruledes genom det uppskof, som nu ägt rum, förhållandet förändrat sig; huru naturhinder inträffat, som icke kunna läggas Bolaget till last m. m.; och när vi komma till nästa Riksdag, skola utan tvifvel Rikets Ständer besluta, att icke sätta i verket hvad vi härom kunna besluta.
"Vi hafva i detta afseende funnit, huru Rikets Ständer denna gång icke ägt kraft att verkställa 1823 års Ständers beslut, att det då meddelade lånebiträdet skulle vara det sista.
Man ser af Utskottens Utlåtande, att det är, på det Rikets Ständer må, såsom man säger, garantera ett visst värde åt Actierna, genom en föreskrift på förhand, till hvad belopp de må belänas, som man sammanknippat Canalens intresse
Ilo Den 3o December f. m. med ActieEgarnes.
Jag har en gång förut yrkat, att inga andra fölhållanden borde finnas emellan Staten och Bolaget, än att, då Canalen färdigbygges för Statens medel, Bolaget frånträder alla andra anspråk, än utdelning på sina actier.
Att deremot nu efterskänka Statens hela fordran, afstyrker jag på det aldrahögsta.
Jag saknar äfven i Utlåtandet en föreskrift, huru de p4,°°o R:dr, hvilka afsättas till reparationsfond, skola användas, i händelse fråga uppstår, att Bolaget, genom underlåtande af Canalens underhåll skulle gå denna fond förlustig, eller Canalen, såsom flere påstå, icke i framtiden skulle kunna underhållas af inkomsterna, och ActieEgarne måhända öfvergåfvo alltsammans.
Herr Cederschjöld^ Pehr Gustaf:
Detta ämne har vid alla de Riksdagar jag bevistat, varit högst bekymmersamt, och man har ofta hoppats, att det skulle vara sista gången Rikets Ständer sig dermed befattade, i synnerhet vid sista Riksdagen.
Man finner likväl, att man städse varit bedragen i detta hopp, och fruktansvärdt nog kommer saken ännu en gång att utgöra ett långvarigt obehagligt tvisteämne vid en annan Riksdag.
Jag tror derföre, att man bör med erforderlig noggranhet behandla den.
Då Bolaget först stiftades, var det calculeradt på att Staten icke skulle bi - Den 3o December f. m. draga något till Carialen, utan blott lemna Bolaget sin Discont-rätt.
Det oaktadt förloeliöl 1 Staten sig, att när Canal-afkastningen uppginge till g procent af det tecknade Capitalet, skulle Staten inträda med Bolaget i delning af halfva Öfverskottet*
År 1815, när det befanns omöjligt för Bolaget, att på egen hand utföra arbetet, och Staten nödgades dertill bidraga med lån* förbehöllo Rikets Ständer sig, att lånet väl skulle få stå utan ränta, tills Canalen blef färdig, och till och med tills vinsten uppgick till 5 procent af det tecknade capitalet; men tillika, att Staten skulle begynna erhålla ränta och capital-afbetalningar af det, som kunde öfverskjuta dessa 5 procent.
Då sedermera, år 1823, nya förskotter erfordrades, sora kallades de sista, fingo dessa förskott namn af låne-biträde, och lemnades utan några särskilta lånevilkor, annat än de, som voro föreskrifrie år 1815.
Jag är derföre, för min del, mycket böjd för att tillstyrka, att Staten väl må biträda med låne-understöd till Canalarbetets fullbordande, men kan icke taga på mitt ansvar, att medgifva afskrifning af de summor, hvarmed Staten redan bidragit eller kommer att bidraga.
Jag tror deremot, att dessa summor böra bokföras under samma vilkor, som 1815 års understöd, eller såsom räntefria lån, till dess behållna vinsten uppgår till 5 procent af Capitaletj men att för det, som öfverskju - 111 l>en 3o
December f. ra. ter detta belopp, Staten bör äga hälften med Bolaget.
Utskotten tyckas hysa alltför mycken tvifvel om Götha Canals framgång, när de tillstyrka afskrifning af allt hvad Staten förskjutit; ty någon annan grund kan jag icke föreställa mig dertill, att Utskotten med sådan lättsinnighet afhandlat en fråga om 5 å 6 millioner.
Jag hyser i sanning för mycken aktning för Canalen, att gilla en sådan fruktan, och man bör komma ihåg, alt Staten är odödlig.
Det gör således ingenting, om denna fordran kommer att vara i ioo år utan betalning, emedan det kommer en tid efter denna.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard* anförde skrifteligen:
Vidlyftighet är vid sina tillfällen nödvändig, och fallet är just nu för handen, då det är en skyldighet för mig att utförligt afhandla ett ämne, som Utskotten helt knapphändigt handlagt, och hvarigenom Utskotten visat sin generosité i stort på Nationens bekostnad.
— Jag inser ganska väl, att det är fåfängt förändra de långt för detta bestämda besluten i ämnet, hos de vanligen beslutande, men jag skall likväl inför Nationen framlägga upplysningar, och bevisa, att jag på grundeliga skäl sätter mig emot ett beslut, som skall hafva till följd mitt fäderneslands skada och förlust, och som Den 3'o
December f. m. i ij som mera än något annat gifvit anledning till det vinglerisystem i financerna, hvilket varit och ännu länge skall fortfara att vara en följd af Götha Canal-anläggning.
Innan jag afgifver mina anmärkningar mot förenade Stats- och BancoUtskottens Utlåtande N:o 23, i anledning af Kongl.
Majrts Nådiga Proposition om ytterligare anslag af Allmänna Medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, vill jag gå tillbaka till den tid, då förslaget om denna långa Canal framlades för Rikets Ständer, och rappellera i min samtids minne de personer, som genom Motioners väckande derom gjort sig förtjenta af en egen slags liugkomst.
År i8op den x September blef inför Högloflige Riuderskapet och Adeln föredragit ett af dåvarande Herr Biskopen i Linköping, nu mera ÄrkeBiskopén
Doctor Carl von Rosenstein i Högvördige PresteStåndet inlemnadt Memorial, deruti Herr Biskopen andragit:
Att den öfverklagade belägenhet, hvari vårt fädernesland då befunne sig, icke kunde anses afhjelpt blott derigenom, att Nationen blifvit hugnad med ett lagbundet Regeringssätt; att den fick glädja sig i hoppet om en efterlängtad fred; att goda förslag utarbetades till stadgande af Rikets PenningeVerk, samt till en billig och jemn fördelning af Statens bördor; — Att man 55 H. 8 ► Den 3o December f. m. klagade, och det i flera afseenden med skäl, att Näringarne under ett olyckligt krig aftynat; att deras snara upplifvande vore angelägit; att allt, hvad dertill i iner eller mindre mån kunde bidraga, borde anses med rätta för ärenden, hvilka, såsom bidragande till allmänna välfärden, förtjennde Rikets Ständers uppmärksamhet, och att bland dessa torde af hvarje tänkare ett utmärkt rum lemnäs åt det gamla, men i synnerhet i senaste tiderne mycket bekanta förslaget, att genom en Canal öppna segelfart från Wenern ända till Söderköping; att man genom ostridiga
Doeumenter kände att det redan i Konung Gustaf den I:s tid af den rycktbara Biskopen Hans Brask ifrigt yrkades, och att det under de båda sist förflutne århundraden ofta varit ett föremål för Sveriges Konungars och Ständers sorgfälliga omtanka; •—att vid 1772 års Riksdag Ständerne tillstyrkt Canal-arbetets utförande under Entreprenad af privata personer, m. m.; att Memorial i samma ärende från Rikets Ständer blifvit föredragit inför Kongl. Maj:t den 18 September samma år, hvarefter framlidne Öfversten och Riddaren Röök fått sig uppdragit, att verkställa undersökning om sättet att sammanbinda Wettern och östersjön, m. m.
Emedlertid hade förslaget livilat och nästan fallit i fullkomlig glömska, då en enskild man, då varande Öfversten seder - Den 3o December f. m. mera StatsRådet m. m.
Friherre Balzar von Platen företog sig att upplifva detsamma, och 1806 utgaf en afhandling om Canaler genom Sverige, med särskildt afseende å Wenerns sammanbindande med Östersjön.
Herr Biskopen var, öfvertygad, att få ärenden vore af större vigt; att få anstalter kunde kraftigare bereda och kringsprida välmåga i landet; att få bmsorger kurtde vara Rikets Ständer värdigare, eller tydligare bevittna den drift till stora företag, friheten skänker ett dygdigt folk, och hvilken hvarken kunde eller borde saknas hos de Representanter, som gifvit fäderneslandet förbättrade Grundlagar, och genom ett redan fattadt manligt beslut försäkrat dess beder och sjelfbestånd; hvarföre ock Herr Biskopen anhöll, att frågan om Götha Canals anläggande måtte, i den ordning RegeringsFormen föreskref, få företagas.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, dit frågan blifvit remitterad, afgaf derefter ett Betänkande, hvilket upplyser att en i anda och syftning likadan motion, som den Herr Biskopen Doctor Rosenstein väckt i Högvördige PresteStåndet, blifvit till Välloflige BorgareStåndet af Herr Borgmästare Gezelius, och till Hedervärda BondeStåndet af Riksdagsmannen Anders Joachimsson inlemnad; och det är således desse 3:ne personer: Herr Biskop Carl von Rosenstein, 65 H. s* Den 3o December f. in.
Herr Borgmästare Gezelius och Riksdagsmannen Anders Joachimsson, som Nationen haf att tacka för storverket Götha Canal och för alla de gruflige kostnader detta storverk medfört.
1809 års EkonomiUtskott tillstyrkte: 1:0
Den föreslagna Götha Canalens öppnande emellan Wenern och Östersjön, samt att hos Kongl.
Maj:t i underdånighet måtte anhållas, det täcktes Hans Maj:t i Nåder låta vidtaga nödige anstalter till Canalarbetets utförande genom entreprenad af enskilte personer, så infödde som utländske, och dervid utstaka sådane vilkor, som kunde lända så väl Kongl. Maj:t och Kronan, som Entrepreneurerne och det allmänna till säkerhet och förmån. a:o Att lemna Kongl.
Maj:t öppet att af Kronan tillhörig jord ersätta enskilta personer, hvad af deras jord kunde åtgå till Canalen, och att till CanalBolaget öfverlåta hvad till Canalens fullbordande och underhåll nödigt pröfvades. 3:o
Att arbetsmanskap, till gräfning m. m. måtte af Infanteri-regementerne, efter skeénde reqvisitioner, lemnäs emot skälig sold, samt tillika att från Kronans förråder mätte erhållas stenlupet krut till sprängningar, och att Kronans till Canalen närhelägne skogar eller kalkbrott skulle till byggnaden få begagnas.
Den 3o December S. m. "7 Samma Utskott yttrade sig vidare, att ”ora enskilda skulle finna sin uträkning, att i Götha Canals anläggande med sin förmögenhet deltaga, syntes den böra blifva deras evärdeliga egendom, utan att Staten deraf borde kunna taga någon direct inkomst; hvaremot Canalen, en gång färdig, visserligen, genom befrämjande af näringar och allmänt välstånd, skulle medföra Staten och Riket fördelar, som 'vida öfverstiga hvad de capitaler och den jord den kunde komma att kosta, på annat sätt använde, någonsin skulle kunna gifva.
Utskottet trodde derföre, att om ett så stort och Riksgagneligt företag skulle kunna verkställas, alla möjliga skäliga förmåner borde förunnas ett sådant Bolag.
Detta EkonomiUtskottets Betänkande blef den 27 September 1809 af Högloflige Ridderskapets och Adelns pluralitet i hela dess vidd bifallit, synnerligast af de skäl, som Grefve Mörner anförde, nemligen att Ekonomiutskottet hade i sitt Betänkande ej föreslagit någotj som af Staten fordrade en tung utgiftenär hela företaget skulle genom entreprenad på adier af enskildte utföras.
Minoritetens skäl för afslag voro hufvudsakligen följande; framställde af Herr volt Hoffsten, Erland, och Friherre Hjerta Axel, af hvilka den förstnämnde anförde:* 1:0 ”Vi lefva i en tid, då Sverige till n8 Den 3o December f. m, en tredjedel blifvit förminskadt; vi bör$ betänka huru obetydliga öfverlefvorna äro af vår fordna magt; hvad betyda 4200 qvadratmil.
— Yi böra vara betänkte, att väl bevara den jord vi äga, och ej genom onyttige gräfningar förminska utrymmet för den treflige odlarens flit, och fylla med ett ofrugtbart vatten de landsträckor, som kunde framalstra thimothei, klöfver, med flere foderväxter, ja till och med födoämnen för menniskor. 2:0 Sveriges fattigdom förbjuder detta företag.