Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
April afgifpc, samt den 00 ■derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande N;o 10, i anledning af gjorde anmärkningar vid .Utskottets den 2 i sisth Mars meddeldte Betänkande, rörande publicitet af Ban„ kens angelägenheter, stadnade Ridderskapet och 3 Adeln i följande beslut:
Att BmooUlskottet ofördröjeligen borde till Riksens Ständer inkomma med uppgift af Banco Verkets närvarande ställning, samt att, med undantag af det, sorn rörer enskilte personers förhållande, BankoVerkets tillstånd i alla delar skulle Riksens Ständer meddelas. 2) vått grunden för nyssberörde uppgift, må blifva Bankens sist afslutade räkenskap; dock att BancoUtskottet jemväl borde afgifva en Tableau öfver BancoVerkets ställning ifrån år 1778, intill det sist afslutade Räkenskaps-årfet. 5)
Att frågan om och huruvida någre ytterligare uppgifter, rörande BancoVerkets ställning framdeles under Riksens Ständers sa liman varö eller äfven dessemellan, antingen ärligen efter afslutade räkenskaper, eller efter 1 164 Ben ]' Maji e, m. hvarje Revisions förrättning, må komma att alimångöras, borde hvila, intill dess Ridderskapet och Adeln öfver den blifvande finance-reglerinfattat sitt beslut.
In fidem Protocolli O. jf. Lagerheim, Måndagen den 12 Maji.
Plenum klockan half till 10 förmiddagen.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 7
Maj 1824. S, D. Upp^ derom af Grefve De la Gar - Den 12 Maji f. tn, 165 dip, Jacob, våckt motion, beslöt Ridderskapet och Adeln inbjuda de öfrige Respective MedStånden att deltaga uti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t, med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t må tåckas i Nåder anbefalla, att de Norrske Deputerade från StorTinget, hvilka hitkomma för att bivista Hans K:gl.
Höghet Kronprinsens förestående Höga FörmålningsAct, må, så snart de till Svenska Riksgränsen anlända och sedermera under deras vistande här i Riket varda emottagnel på samma sått och med enahanda välvilja bemötas, som skedde med Svenske
Deputerade år 1818 i Norrige; och borde de härtill erforderlige kostnader utgå a£ de till Riksdags-utgifternes bestridande anslagne medel.
Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 29 sistledne
April aflåtne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memoria], innefattande förslag till ändring i 2.'dra punkten af 68;de §.
Riksdagsordningen, blef berörde förslag, till den behandling 56 §;n RegeringsFormen stadgar, af Ridderskapet och Adeln godkåndt.
S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannåmnde Utskott inkomne samt den 5 dennes på bordet lagde Utlåtanden: Från Statslltskottet:
Af den 5 dennes: N:o 100.
I anledning af gjorde anmärk - l65 Den 12 Maji/, m. i ningar vid Utskottets den 12 sistledne M.rs meddeldte Betänkande, angående understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping.
Om Öfverlåtelse tili (Götheborgs Fattigförsörjningsanstalt, af den vid Auctioner å confiskerade varor utgående fattigprocent.
N:o i34.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den sp sistledne Mars afgifne Memorial, om öfverlemnande till Särskildta Utskottet af några motioner, rörande dels indragning^ dels tillökning af Embeten och Tjenster.
N:o l5o, I anledning af våckt fråga om indragning af vederlags-spanrnnålen.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistledne April upprättade förslag till aflöning för RiksStåndens oell deras Utskotts Secreterare, Ganglier och Vaktbetjening.
Jf den 2 dennes: N:o i5j.
I anledning’ af Friherre Bjornstjernas, Magnus, motion, angående erinran till Utskotten, att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande Finance-planen.
Fian Allmänna Besvärs- och OcconomieUtskotteti - Ben 12 Maji J. m.
Af den 28 siftledne April: N:o 73.
J anledning af väckt fråga, om upphäfvande af böter för tillträdande RusthälJares underlåtenhet, att inom föreskrifven tid erlägga de till Wadstena Krigsmanshus-Cassa fastställde afgifter.
Af den 29 siftledne April'.
N;o 75.
Rörande väckt fråga örn ny delning, etter Hemmantalet at sådana på utmark belägne och vid förut verkställde skiften ej särskildt afsedde Myror, hvarifrån gödningsämnen kunna hämtas.
Angående upprättande af en ny LandtmåteriTaxa.
N:o 77. ()m inrättande af Gåstgifverier på Wermdön i Stockholms Lån.
I anledning af väckt fråga om återupprättande af en Trivialskola i Kongelf. N:o 79, Rörande yrkad inskränkning i Pastorers rösträttighet vid val till Kyrkobetjent^.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 5 dennes linder N:o i.Ö2 afgifne, samt d 5 dennes förmiddagen på bordet I agde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, vid Utskottets den i58 Den 12 Muii j. m. 21 sistledne Mars’ ni eddelte Betänkande, angående beräkningsgrunder för RiksiVlargångs-priset å den under Rikets Embets- och Tjenstemäns löner inbegripne spannemål ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne Riks-Stånden gilladt, för dess del dervid låta bero.
Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde’anmärkningar, StatsUtskottets den 5 dennes under N;o j 33 afgifne, samt den 5 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans Persedel- och TiondeTackjern.
Vid förnyad föredragning af BevillningsUtskottets den 28 sistledne April under N:o 7 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ytterligare fribrefs-rättighet för Siädernes Magistrater; blef samma Utlåtande, i anledning af de af Herr Ehrenborgh, Casper, dervid gjorde anmärkningar, till BevillningsUtskottet återremitt^radt.
S. D. Vid förn)rad föredragning af Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 5 sisth April under N:o 48 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande väckt fråga, att LandsFisca* ler icke annorlunda, än efter föregången ransakning och dom, måtte kunna från sina tjen - D*n 12 Maji f. m. sfer skiljas, eller ock desse Tjenster komma att alldeles upphöra; biet samma Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Ut supra. S. D. Föredrogs å ny o och bifölls Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets den 8 sistl.
April, under N:o 5o afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med hemställan, om öfverlemnande af en Herr Heisleiters motion till Särskildta Utskottet.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 29 sistledne April under N:o 74 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Lappske Nybyggares söner att ingå i Allmänna Beväringen; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Herr Ceclerfchjöld, Pehr Guftaf:
Som jag icke var närvarande då Oeconomie-Utskottets omförmåldte
Betänkande till pröfning härförekom, får jag nu anmäla min reservation emot det sått, hvarpå målet blifvit behandladt, nemligen, att ehuru frågan första gången förevar till afgörande, Utskottets förslag dock blifvit förkastadt, då deremot, efter min öfvertygelse, ett första gången inkommit Betänkande icke bör kunna afslås, utan antingen skall antagas eller återförvisas. *7Ö Deri 12 Maji f. m.
Herr Grefven och Landt Marjllal ken förklarade, att då 5(i;fe §• i RegeringsFornien uttryckligen stadgade, att Utskottens förslag, som första gången hos RiksStånden förekomma, skola i Ståndens
Plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser } ansåg Herr Grefven och Landt Marfkalken deraf äfven följa, att Stånden ägde, om de så för godt funno, Utskottens förslag afslå och förkasta.
Just på de nästföljande orden: Göras dervid i Ståndens Plena sddarie anmärkningar, sorn hindra antagandet, ei— halle Utskottet del af desse anmärkningar , för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka: år det som jag stöder min öfvertygelse, att Utskottens Betånkanden icke kunna första gången afslås.
Ett afslag lär nemligen icke kunna äga rum, utan föregångna anmärkningar, och, om sådane göras , år det just dessa som hindra antagandet, hvadan Betänkandet ofelbart bör återförvisas.
I 56 §. står vidare :
När ett sålanda heredt förslag lill Stånden återkommer, då åge de makt, att detsamma o)öråndradt eiler med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta.
Följakteligen åger ej Ståndet makt att alldeles förkasta ett dylikt förslag förr ån det andra gången återkommit.
Dessutom anser jag det vara ganska billigt, att Stånden icke böra kunna i ett ögonblick få alldeles förkasta, hvad ett Utskott efter moget och långvarigt begrundande tillstyrkt: utan att Lagstiftaren förfarit ganska visligen, dä han stadgat
Den 12 Maji f rn, 171 ött Utskottet först bör deröfver ytterligare höras.
Också Ilar praxis , så vidt jag kan påminna mig, alltid varit att återremittera Betånkanderna, om de icke kunnat antagas.
Och för öfrigt, om till exempel, då ett
Betänkande första gången förekommer, någon yrkar votering, skulle contra propositionen icke Runna blifva annan, ån, att om Betänkandet ej bifalies, det ina återremitteras.
Friherre Cederjtrom, Jacobi Jag har svårt att förena den tolkning Herr Cederschjöld gifver åt 56 §. med dess verkliga innehåll, och med hvad som hittills skedt och måste ske.
Det år nemligen endast, då sådane anmärkningar göras emot ett Betänkande, i afseende på formen eller uppställningen, hvilka hindra Ståndet att besluta om saRen, som Betänkandet skall till Utskottet återgå; men örn Ståndet anser Betänkandet eller Förslaget vara oriktigt, och icke vill hHva saken under vidare pröfning, kan det genast afslå den.
Skillnaden emellan dessa båda fall år för bestämd , att icke någon fråga bör kunna uppstå, att ju icke det sått, hvarpå Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ståndet tillämpat 56 §. år fullkomligen lagligt och med §;s ordalydelse öfverensstämmande.
Grefve De ta Gardie, Jacob:
Ehuru jag ser mig hufvudsakligen förekommen af den sist talande värde Ledamoten, tror jag det dock vara nödigt att upprepa en sak, som ytterligare skall rättfärdiga det förfarande, Herr Grefven 172 j-jen 12 Maji f. m. och Landt' Marskaiken uti ifrågavarande fall iakttagil.
Med den omsorg och den reda hvarmed Herr Grefven och Landi Marskalken hår leder öfverlåggningarne och uppfattar de olika meningarne, liar han aldrig ånnu underlåtit att, enär siunårkningar emot ett Utskotts förslag åro framställda, inhämta Ridderskapets och Adelns yttrande, huruvida Ståndet anser desamma föranleda till förslagets återremitterande.
Detta skedde äfven då OecononheUtskottets nu omförmåidte Betänkande förevar; och om Herr Cederschjöld då icke var hår tillstädes, bör sådant i min tanka ingalunda hindra Ridderskapets och Adelns beslut, att förblifva gällande.
Af detta skäl och i stöd af 58 §.
Riksdagsordningen, anhåller jag att saken må äga bestånd.
Det år långtifrån mig att vilja klandra eller upprifva ett af Ridderska* pet och Adeln fattadt beslut; jag har endast deremot anmält min reservation; men jag har tillika önskat förekomma, att praxis vid detta tillfälle , må framdeles såsom praejudicat åberopas
I sådant afseende ber jag, att få föra Högloflige
Slåndet lill minnes en händelse vid sista Riksdag, Ett Betänkande förevar, som åsyftade försvårandet af anvisningars utfärdande å Banken.
Hela Ståndet var i begrepp att förkasta det; meri jag tog mig friheten fästa Ståndets uppmärksamhet på ordalydelsen af 56 $. och Ståndet fann i anledning deraf, godt att återremittera Betänkandet blott lör formalitetens
Ben 12 Maji f. m. 173 skuld.
Jag torde åter få erinra om den mening jag hyser rörande det uttrycket i 56 §.
Att Utskottens förslag skola först framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsattser.”
Härmed rnenas nemligen, att
Ståndet icke kan göra några modilicationer i Betänkandet; utan måste antingen antaga det oföråndradt, eller ock förkasta det, nemligen i det skick det år, och intill dess det blifver af Utskottet omarbetadt.
Herr Lefrén, Johan Pehr'.
Äfven jag tager mig friheten försöka en vederläggning af Herr Cederschjölds anförande. 56 §.
R F. synes mig i detta fall ganska tydlig.
Den nredgifver uttryckeligen, att man antingen får antaga eller ock förkasta ett
Betänkande som första gången år under öfverläggning; men den fäster härvid det oeftergifliga vilkor, att detta antagande eller förkastande skall ske utan vilkor, det vill såga, utan förändringar eller tillsatser.
Nästa punkt i samina moment får ej blandas med denna föregående, ty den innefattar en helt annan casus, den nemligen, då man ej vill förkasta sjelfva saken, men ej heller antaga Betänkandet sådant det år.
Det år i detta fall återremiss ovillkorligen måste ske.
Af allt detta följer, som jag tror, klart, att ifrågavarande ämne af Herr Grefven och LandtMarskalken blifvit behandladt i full öfverensstämmelse med 56 §.
Herr von Hartmansdorff, Auguft: Jag Den 3 2 Maji f, m, vill egentligen icke yttra .mig öfver den fråga, sotn nu år å bane, ty jag var en ibland elem, som öfvervoro oell deltogo i beslutet.
Meri jag önskar få göra en anmärkning vid hvad Grefve De la Gardie anlörf.
Han synes nemligen hafva trott, att Herr Cederschjöld riktat sin erindran emot Herr Grefven och LandtMarskalken.
Jag för min del, kan icke finna, att så förhåller sig; och jag vågar tro, att det står hvar och en Ledamot öppet, att, utan personliga håntydningar af deni sorn höra på, framställa anmärkningar mot allt hvad lian finnér vara oriktigt, i hvad som'inom Ståndet förefaller.
Sfån-* det kan möjligen halva olika begrepp med Herr LandtMarskalken om hvad som år Grundlagsenligt, eller ej, och denna händelse har också Grundlagen förutsett i 55 §.
Riksdagsordningen som stadgar, att slika frågor skola till ConstitutionsUtskottet remitteras.
Ar det nu lör Ståndet i massa tillåtit, att framställa en till sådan beli >ndling föranledande erinran, så måtte det icke eller vara den enskilde Ledamoten förbjudet, att derom göra sin vördsamma hemställan, emedan någon måste lramkomma dermed , innan Ståndet gemensamt kan göra det i massa.
Grefve Hård, Carl Gustaf: hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
(Se Bilagan N.o i.)
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om icke Gretve
Hårds ifrågavarande
Me - Den 12 Maji f. m. morial, som innefattade svar å Herr Hjertås, Gustat, anmärkning, vid ExpeditionsUtskottets under N:o 43 afgifne saint den 5 dennes eftermiddagen återremitterade förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse till Kongl. Mij:t, angående praestanda till Bruken af åboerne å de hemman som Bruks-idkure till skatte inlöst; äfven kunde till Expeditions.Utsfeottet remitteras.
BevillvingsUtskottets den 28 sistlidne April under
N;o 6 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående grunderne för den blifvande Beviilqingen.
Sedan BevillningsUtskottets Betänkande med dervid fogade Bilagor blifvit upplåst, tillkånnagaf Htrr Grejven och LandtMarJlMlken, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsåttas.
Herr Montgommerie, Gustaf, anförde skrifteligen; (Se Bilagan N;o 2.) Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande:
(Se Bilagan N:o 3.) 176 Den 12 Maji f. m, Herr Montgomrnerie, Fabian, hade in. lemnati ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N:o 4.)
Grefve Spens, Carl Gujiaf:
Då jag nu går att yttra mig öfver en fråga, sorn både i Grundlagen och i allmänna Opinionen ar utmärkt, såsom ett af de vigtigaste ämnen för Riksens Ständers gemensamma, liksom för hvarje enskilt Riksdagsmans, pröfning, vågar jag hoppas att sakens vigt skall ursäkta, om talaren är oberedd, om vältalighet saknas, om tankarne icke ens hunnit rätt att mogna.
Men äfven den omogna framställningen kan, då den uppfattas i Utskottet af lugnt pröfvande sinnen, icke blifva utan allt gagn.
Här hafva blifvit anmärkta åtskilliga brister i Utskottets Betänkande; än flera innehållas i de vidfogade reservationerna; med de hufvudsakligaste af dessa förenar jag mig emot förslaget att än en gång godkänna 1812 års bevillnings-principer, men torde i detaljer få til— *> lägga något.
Utskottet börjar sitt Betänkande med förslag till fortsatt capitation.
Det torde noga böra betraktas, om icke hela capitations-principen stödjer sig mera på åsigt af lättheten att säkert få ut summan, än på samvetsgrannt bibehållen Lag-enlighet och billighet.
Mig synes, att man härvid ej rätt iakttagit skillnaden emellan de ordinaira och de extra-ordinaira bidragen.
Utskottet - t
Den 12 Maji f, m. skottet säger, att hvarje medborgare bör skatta för det skydd hans person af Lagen åtnjuter; men detta skydd är sjelfva vilkoret för Statens existens, och för ali möjlig Stats; skatten som deremot svarar, har således sin plats ibland dem, på hvilka medborgare ingått såsom vilkor för Stats-föreningen, eller som, ehuru de än må hafva tillkommit, anses som om de varit primitift fastställda, således bland de ordinarie skatterne.
Der förekommer ock inom Sverige en capitations-afgift, fortfarande sedan långt aflägsna tider.
De extra-ordinaira bidragen åter äro för faror, som temporairt hota Staten, på grund af omständigheter som medfördt ytterligare utveckling af gamla oell tillkomst af nya Stats-för~ hållanden.
Till alla dessa utvecklingar oell tillägg föranledes Lagstiftaren endast af ändrade, utvecklade, tillkomne egendoms-förhållanden, och mera utbildade idéer örn ägande-ratt.
Då nu, ehuru än tiderne må vara, i dessa afseenden, olika sins emellan, Statens skydds-förhållande mot personen fortfar oförändradt, allt f~ från den stund då först Stat uppstod, synas da bidrag, som på ändrade förhållanden stödja sig, hafva sin plats endast i de extra-ordinaira slätterna, och capitations-afgift, som ingrediera ida del i en bevillning, vara olämplig, och böra ersättas genom högre afgift på Egendom.
Dock, om capitation ej alldeles kan undvikas, vill jag åtminstone åberopa hvad jag nu haft äran yttra, såsom grund för den önskan, Ridd. o. Ad.
IV. Band.
Den 12 Maji f. m. att den må blifva måttlig, den närvarande är i sanning för störj och får jag derjemte förena mig med dem, som förundra sig öfver att Utskottet vid förslaget af capitation, frångått den princip som ligger till grund för den i vårt land bland ordinaira bidrag af ålder intagna koppskatten, nemligen begränsning emellan i5 och 63 år, i hvilka årtals ställe, i8 och 6o blifvit föreslagne.
Endera begränsnings-methoden är riktig, men bägges bibehållande för likartade utskylder, olämpligt.
I afseende på bevillning af egendom, äro egenteligen fyra förslag bragte å bane: 1810 och 1812 års särskilta planer, Herr Lagmannen Ståhles, och sluteligen förslaget till summans fördelning af Ständerne på Länen, och sedan successift af hvarje större Districts
Deputerade på de mindre, utan annan regel, än för Deputerades valsätt.
Såsom orsak, hvarföre jag förenar mig med dem, som bestridt 18x2 års bevillnings-princip, åberopar jag hvad jag förut anfört, om skillnaden emellan de ordinaira och de extra-ordinaira bidragen.
Jag anser de senare böra bestämmas efter årets förhållanden, emedan de uppkommit genom dem; således, vid frågan om egendom, efter årets inkomst, och ej elter det materiella af godset.
Att detta resonnement n.öjligen skulle kunna leda till antagande af den sist nämnde principen eller den af Bevilhiingssummans Distriet-fördelning, medger jag, och den är också den rätta, likasom nästan den en - Den 11 Maji f nt, 179 da möjliga, vid contributioners upptagande i ett fiendtligt land; der är det bestämdt årets, eller rättare dagens, förhållanden, efter hvilka fördelningen sker; men, fastän detta då är rätt och nödvändigt, fastän, också i fredens tid, också inom eget land, en billig och rättvis despot kunde lyckas bestämma denna fördelning möjligen lämpligare, än som genom svårigheter i practik ken, resultatet af en princip-enligare fördelningsmethods användning kunnat blifva; är det icke derföre sagdt, att samma bevillnings - grund passar i en constitutionel Stat.
Så snart man der har tid, så snart icke ögonblickets fara hotar, får det beständiga hänseendet till lag icke vara suspenderadf, eller ersättas af ett godtycke, som icke åtminstone har ledning i kungjord Lag.
Den åtgärden, hvarigenom dessa Lagars tillämpning, som i detta fall är sjelfva beskattnings-för del ningen, sker, är deremot en förvaltnings åtgärd, och fordrar helt annan förfaringsmethod, hel annan inom de handlande personernes närvarande liufvud-idée, än den lagstiftnings åtgärd, hvarigenom grunderne för be-i skattningen bestämmas.
Allt sammanblandande af Lagstiftnings- och förvaltnings-åtgärder, är åter olämpligt; man invände ej häremot, att de, som enligt Sveriges författning tillämpa beskattnings-lagarne, äro särskilt
Deputerade af medborgsmanna-classer och sammansättningar, för hvilka lagstiftande magten sjelf är fullmägtig; det är icke till personalen, det är till tiden, jag fordrar att man skall skilja lagstiftning och lagtillämpning; vare sig för Classers och Districters Deputerade, eller för Embetsmän, är det annars i8o Deri 11 Maji f m, svårt, om icke omöjligt, att undgå misstag, hvartill en tydlig anledning alltid finnes nar man är sysselsatt med tvänne särskilta saker på en gång.
Den enda ursäkt, som kunde vara för den nämnda Läns-fördelningen, är för det fall, att mångårig erfarenhet inom en Nation hade stadgat öfvertygelsen, att alla lagar om Bevillningssummans fördelning efter princip, genom deras tillämpning på många ställen, af mångå personer i kamp med många interessen, medförde sådana svårigheter, att det vöre bättre afhugga knuten, och låta uti sjelfva Lagstiftningen ett ungefär inträda, häldre än det mer än vådligt ansedda, som sammansättningen af ett högst stort antal särskildta misstag vid Lag-tillämpningen skulle kunna åstadkomma.
Men detta kunde på sin höjd sägas om fördelning på så stora districter sorn Länen.
En ytterligare utsträckning skulle göra de fördelande än tydligare partiska; ju mindre districtet blef, ju bestämdare gällde det dem sjelfva, och godtycket blefve slutligen för grannen vådligt.
Dock detta skäl till Läns-fördelning tror jag icke heller vara lämpligt här; till den desperata åsigt af Stats-förvaltningen, der man för hvarje lags möjliga urartanden alltid vill sätta ett correctiv i en annars alldeles motsatt princips användande bredevid, tror jag oss här ännu ej vara på något sätt berättigade; och förrän vi det blifva anser jag det vara bättre att följa princip, och låta Lagstiftaren bestämma, endast förhållandet emelian skatten, och den skattdragandes egendom, men ej särskilta sådana egendomars inbördes.
J)rn 12 Maji f nu Af samma orsak, nemligen i anseende till vådan af sammanblandad princip, anser jag den föreslagna Minimi-tabellen olämplig.
Vi sakna dessutom den fullständiga statistiska kunskap om landet i allmänhet, och hvart district särskilt, som ensam skulle kunna sätta någon gräns för vådorne af det omtalta ungefär, som innefattas i all Länsfördelning.
Denna brist på statistisk kännedom har vid flera Riksdagar blifvit öfverklagad, och nu vill man likväl utan densamma göra hvad som endast derpå kunde grundas.
I practiken betager dessutom minimi-tabellen ett Läns innevårare det billiga hoppet, att se sina utlagor nedsatta med afseende på ett år, då Länet genom någon slags conjunctur varit betydligen lidande.
Följden af partiella afseenden på ett mindre districts olyckor för året uteblifver då afven merändels, ty det välde hvarföre en Socken anses böra utgöra Bevillning, kan icke minskas, utan att höja upp grann-socknarnes.
Hela anstalten borttager derföre, för så vidt den sträcker sig, nemligen för fastighetsägaren, allt det som med årliga taxeringar åsyftades; i det stället lemnar det den största möjliga anledning till ett högst olämpligt fällande emellan de Embetsman, som vid Beredningsoch TaxeringsComitén äro och måste vara närvarande, att utan vidare skäl endast söka hvar och en i sin mon öfvertala till höjning af alla värden, och protestera mot all nedsättning, för att ej af sina Chefer anses hafva bidragit att bringa dem i den obehagliga belägenheten att uti de högre
Comitéerne yrka höjandet af utlagorne för det öfriga Länet.