Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundlagen innehåller således sådana stadganden, till följd hvaraf öfverläggning genast omedelbart rörande ett särskildt förslag till grundlagsförändring ickekan inom Ståndens plena förekomma, och om nu några andra förslag än, de, sorn förekomma i Utslås betänk, eller dermed hafva omedelbart sammanhang (jag tror, att icke mindre än 8 sådana blifvit framställda) bär skulle antagas., skulle sådant tydligen strida emot den ordning, grundlagen stadgat, såväl för ärenders. behandling i allmänhet, som i synnerhet i afseende på grundlagsförslag.
Skulle också icke sådana tydliga och uttryckliga stadgunden finnas i Rcg.F, och Riksd.Qrdn., skulle jag dock hemställa, om det ej vöre nödvändigt att icke, i en stor församling som ett RiksSt., till omedelbart afgörande företaga en så vigtig fråga, sorn en ny motion om ändring i grundlagen.
För öfrigt tror jäg, att ju mera vigtig! ärendet är, desto mera vigt bör man lägga på formens iakttagande.
Jag kan således icke föreställa mig, att Hr Gr. o. Landtm, kan komma att göra någon annan proposition än den, som har gemenskap med Utsk:s förslag, hvilket följaktligen måste punktvis föredragas.
Om det varit Ilr Gr. o. Landtm:* öfvertygelse, att den discussion, som nu ägt rum i 2:ne dagar, bokstafligen varit stridande mot grundlagen, förmodar jag, att Hr Gr. o.
Landtm, icke låtit Ståndets lid borttagas af denna discussion.
Jag hemtar således just från Ur Gr. u. Don i3 Octobcr e. m.
Landtnäs stillatigande anledning att tro, det Hr Gr. o. Landtm, sjelf varit af den tanke, att discussionen kunnat lagligen fortgå.
Om något annat skäl behöfdes för min enskilda öfvertygelse i detta fall, skulle jag försöka att hemta det från ordalagen i aldra morn. af Reg.F:s 56 §, der det heter: ”Göras åter i lliksSt:s plena emot TJtskrs yttrande anmärkn:r.”
Hade der ordet förslag i stället för yttrande varit begagnadt, så hade Hr Lagerhjelms anmärkn. kunnat vara riktig; men då här ordet yttrande och i det följande ordet utlåtande blifvit nyttjadt, hemställer jag till Hr Gr. O. Landtm samt H.
Ståndet, huruvida någon riksdagsmans ratt, att försöka få sina anmärkntr mot detta yttrande förklarade såsom gemensam tanke, kan honom förvägras, ilag skulle dessutom tro, att det ligger i andan af sjelfva Constit.Utsk:s betänk, en afsigt, att antingen den princip, hvarifrån Utsk. utgått, matte blifva genom stillatigande eller uteblifna anmärkn:r godkänd, eller också anmärkntr deremot må uppriktigt af R. o. samt de öfriga Stånden blifva uttalade.
Det heter nemi. i Utsk:s memor., sedan Utsk. på 2tne sidor yttrat sig om principen af allm. valrätt: ”Men om sålunda nuvar.
Constit.Utsk., följande samma bana som de närmast föregående beträdt, funnit sin åtgärd i detta ämne böra begränsas inom completterandet af ståndsrepresentationen, bibehållen, har likväl, i motsats till de häraf uppkomna sparsamma resultat, Utsk. sökt att, genom föreslående af landtdagars inrättning och af hufvudgrunderna för deras befattning och organisation, provincialvis i National-* församlingen införlifva flera samhällets vården och krafter; åberopande Utsk. härom ett särskildt, under denna dag afgående ketänk.”
Jag hade trott, att då Utsk. så öppet uttalat sin princip, bade förevar, betänkande icke ensamt, utan i sammanhang med betänk- om landtdagar bort föredragas, äfvensom jag för mia del hyst den öfvertygelse, att då en princip, så öppet som här skett, blifvit af Utsk. framställd, det varit Ståndens rätt att mot denna princip •gpla anmärkntr, såvida den icke gillades, och ogillandet ligger deri, att Stånden såsom sin gemensamma tanke förklara sådana anmärkn:r , ty ett individuell omdöme om Utsk:s princip eller förslag kan ej leda till något resultat; men deremot tror jag en af Ståndet uttalad gemensam tanke, hvarigenom dep princip ogillas, hvarpå Utsk. byggt sitt förslag, är hvad sorn afses och står i öfverensstämmelse med 56 §:s sednare mom.
Jag kan således ej finna annat, än att Hr Gr. o. Landtm, gjort fullkomligen rätt, då han tillåtit denna discussion; hvarföre Hr Gr. o. Landtm- älven torde tillåta, att anmärkningarna, såväl emot betänka premisser, spm emot dess resultater, må blifva föremål för propos, till utrönande af Ståndets gemensamma tanke, Åtskilliga yttrade härtill deras bifall. 422 Den i3 October e. ro. Gr. von Fersen:
I strid med mitt förra yttrande har här blifvit sagdt, att enligt 56 §, jemnförd med 84 § Reg.F., en sådan propos. ej kunde göras, som jag anhöll, att Hr Gr. o. Landtm, matte framställa.
Jag får i detta afseende fästå uppmärksamheten derpå, att för mig synes Constit.Utsk. icke mera än något annat
Utsk. vara i grundlagen framstäldt såsom en förmyndare för R.
St,, hvilken i följd deraf skulle äga att supprimera de motioner, sorn till Constit.- Utsk. blifvit inlemnade.
Väl har i 84. § rättighet blifvit
Jemnad åt den person, som tili Constit.Utsk. inlemnat ett förslag, att erhålla del af Utsk:s tankar deröfver, och att meddela allmänheten Utskrs utlåt, jemte sitt förslag under eget författare-ansvar; men jag kan icke linna, att detta pä minsta vis kan upphäfva den hvarje representant tillkom— jnande rättigheten att få sitt förslag af Representationen pröfvadt.
Vill man blott gå något längre i grundlagen och läsa Tryckfr.förordn,, så finner man, att Constit.Utsk:s prot, äro förvägrade att offentliggöras och att, i följd deraf, 84 5 återgifve-r den, som der vackt ett förslag, rättigheten att allmängöra prot-, rör:de detta förslag.
Sålunda finner jag, att stadgandet i 84 § lemnar en ytterligare rättighet, men ingalunda förnekar den representant, som dit inlemnat ett förslag, rättigheten att få det pröfvadt af R.
St, För min del kan jag således icke på grund af 84 och 56 §§ anse det vara Hr Gr. o.
Landtm, förmenadt att framställa den propos. , sorn af Gr.
Frölich blifvit begärd och som jag tagit mig friheten understödja, Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Jag har begärt ordet blott för att, innan öfverfiiggningen omsider förklaras slutad, fasta uppmärksamhet på ett förslag, sorn blifvit gjordt i afseende på R. o. Ad:s representationssätt, nemi. att Ståndet skulle reduceras till ett mindre antal genom val. 12 § Riksd.Qrdn. stadgar, att R. o. Ad, infinner sig till riksdag och representeras enligt Ridd.Qrdn, Denna Ridd.Qrdn, stadgar i de första 8 §§, huru R. o. Ad. representeras, och 41 § af samma Ridd .Ord n. innehåller: ”Väckes fråga in pleno om ändring uti denna Ridd.Ordn., bör en sådan alitia remitteras till Ridd,UtsR, sorn med sitt betänk, deröfver till R. o.
Ad, inkommer,” Nu har vid denna riksdag af Hr Bråkenhjelm fråga redan blifvit vackt om förändring af Ståndets representationssätt, eller att Ståndet skulle reduceras till ett anta! af 200 personer genom val.
Denna motion remitterades till Ridd-Utsk., sorn afstyrkte förslaget, och detta utlåt, bifölls jemväl af Ståndet, Frågan är således vid denna riksdag afgjord, och kan följaktligen, jemlikt y5 § Riksd.Qrdn., icke nu åter upptagas.
Jag har blott velat nämna detta, på det Hl’ Gr. o. Landtm, så mycket mera må. styrkas i den tanke, jag förmodar honom hysa, att propos, ieke kan framställas å detta förslag.
Den i3 Octobcr e. m. 4»3 Frih. Boye: l den stund, då den vigliga omständighet företer sig, huru och i hvad ordning föredragningen af detta ämne bör ske, hade Ståndet måhända kunnat hafva en billig väntan att kunna förlita sig på Constit.Utsk.vs egna ledamöters omdöme.
Det är bedröfligt, att de likväl här ej varit af samma mening.
Jag går derföre att efter mitt begrepp pröfva bådas meningar, för att tillse, åt hvilkendera sidan jag kan lemna min röst.
En värd ledamot, Hr Lagerhjelm, har med en öfvertygande bevisning, följande grundlagen punkt för punkt, visat ordningen af marchen, Och deraf skulle följa, hvad jag först vågade begära, att Hr Gr. o.
Landtm, gåfve oss propos. på betänk, punktvis.
Ehrenborgh, har talat deremot; men må denne värde ledamot af Constit.Utsk. ursägta, att jng ej kan finna annat, än att han i samma mån afvikit från grundlagen, som Hr Lagerhjelm troget följt densamma.
Hr Frih. bygger sin conclusion på arne skäl, nemi. först på en ganska bristfällig citation af 56 § Reg.F., och , Sedan sökei* han ett stöd i en alldeles utom gränsen af grundlagen varande omständighet, nemi. sättet, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, tillåtit oss att discutera.
Hr Gr. o. Landtm, här visserligen sig öppet lemnadt att inskränka discussionen, då den afviken från ämnet.
Jag tror likväl, att Hr Gr. o. Landtm, förfarit rätt, då han tillåtit hvar och en att uttala sin mening; men att Hr Gr. o.
Landtm, derigenom skulle hafva bundit sig att låta ämnet förekomma i annan ordning, än den med grundlagen Öfverensstämmande, det är en sophism, ty grundlagens bud måste framför allt ahnat följas.
Den af Hr Frih. gjorda citation är riktig; den lyder så häri ”Göras åter t RiksSt:ns plena emot Utsk:s yttrande artmärkrtir.”
Men hvarföre har Hr Frih. hoppat öfver, hvad som står förut isamma §?
Der står nemi. i ”varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till R.
St., hvilka vid densämmä må derom kunna öfverlägga.”
Står detta framför anmärkn.M', så måste naturligtvis ordningen vara att först afgöra det betänk., hvarom vi skola öfverlägga, innan vi komma till anmärkningarna.
Jag respecterar Hr Gr. o.
Landtm:s rätt att tillåta discussion; men jag tillerkänner Hr Gr. o. Landtm, ingen rätt att frångå grundlagens bud, och då här står, att vi först skola öfverlägga om betänk., måste vi också forst afgifva vårt yttrande deröfver.
Jag mötes af det inkast , att vi icke häfva något beslut att taga.
Jag vet, att vi icke hafva något afgörande beslut att taga; men vi hafva att afgöra, hvad som är Ståndets gemensamma tanke, Detta preliminära besluts fattande måste vara icke allenast vår rättighet, utan jemväl vår skyldighet.
Nu är frågan, i hvilken Ordning vi skola komma till detta beslut, och då rCclamerar jag deli Ordning, som i grundlagen stadgas, nemi. att först Öfverläggning om betänk, må försiggå och sedan anmärkningarna må förekomma.
Man har sagt, att rifsigten vöre att afskära rättigheten 4a4 Dan «3 Octoher c tu. att göra anmärknlr.
Må vi i vederbörlig ordning komma till dem; men jag begår särskild uppmärksamhet på nödvändigheten att följa den ordning, grundlagen föreskrifver.
Om vi vända upp och ned på denna ordning, så kunde följden blifva, att vi aldrig komine till betänk.; ty örn vi företaga anmärkningarna, innan vi granskat betänk., kunde Pehrs eller Påls mening blifva antagen såsom Ståndets gemensamma tanke, hvarigenom öfverläggningen om Utsk:s betänk, skulle förfalla, tvärtemot grundlagens stadgande.
Jag erkänner, att det var med en viss förundran, jag hörde en värd ledamot här framför mig vilja, på grund deraf, att R. o. Ad. vid denna riksdag afslagit en motion om förändring i Ridd.Ordn., betaga R. o. Ad. dess rätt att yttra en gemensam tanke i ett ämne, som åsyftar förändring i grundlagen.
Detta måtte vara 2:ne särskilda frågor.
Det är sannt, att de begge angå en förändring af R. o. Ad:s representationssätt; men den ena rörtde R. o. Ad. isoleradt och hörde derföre till Ridd.Utsk., hvaremot den andra afser en representationsförändring såväl för delta som de öfriga Stånden, och således ej kan tillhöra Ridd.- Utsk:s handläggning.
Det är jemväl sannt, att det, såsom Hr Cederschjöld sagt, står i 12 § Riksd.Ordn., att R. o. Ad. infinner sig till riksdag och representeras enligt Ridd.Ordn.; men det är just denna §, hvarom jag önskar, att R. o. Ad. måtte förklara det vara dess gemensamma tanke, att dea bör förändras.
Då Constit.Utsk. inkommit med ett förslag om Nationalrepresentationen, måste det vara Ståndets rättighet att såsom sin gemensamma tanke förklara de anmärkn:r, som göras emot detta förslag, eller att
Ståndet vill hafva en representationsförändring, men icke en sådan, som Utsk. föreslagit.
Så tyckes
Landtm, äfven hafva uppfattat saken, och jag är öfvertygad, att Hr Gr. o. Landtm, icke tillåtit diseussionen att fortgå i ett ämne, hvarå han ansett propos. icke kunna lagligen framställas.
Hvad åter den saken angår, att betänk, skulle föredragas punktvis, så hade det kunnat vara i sin ordning att vid discussionens början begära särskild proposion på ett sådant föredragningssätt; men att sådant icke skett kan likväl icke hindra någon, som vill göra anmärkningar vid de särskilda punkterna, att begära ordet för att yrka proposition å dylika anmärkningar.
Detta synes likväl icke åsyftas, ty alla här gjorda anmärkningar hafva blifvit riktade emot betänk, i sin helhet och icke emot de särskilda §§.
När så tillgått, skulle del vara besynnerligt, om man ville punktvis föredraga ett betänkande, hvarom man i 2:ne dagar talat i dess helhet.
I alla fall lärer det ej kunna hindras, att propos. framställe* enligt med de anmärkningar, sorn under diseussionen förekommit. r,, Den i3 Octobcr c. ni.
Boyes sista yttrande, att-han på grund af 56 § ansåg, att icke en sadan propos. kunde framställas, som har af eli värd ledamot blifvit begärd och af mig understödd.
Sökte dervid tyda 56 § i den riktning, att en sudan propos. ej skulle kunna göras; men må det vara mig tillåtet att, i motsats lill Hr Frilits citationssätt, uppläsa denna 5 till punkt, på det livar och en må finna den ringa halt, som i Frih.
BoyeS bevisning delina gång framställdes. § innehåller nemi.: ”Tillstyrker Constit.Usk., hvad en riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utsk. med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propos., varde Utsk:s yttrande vid samma riksdag öfverlemnadt till It.
St., hvilka vid densamma må derom Tunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.”
Der står punkten, och det var på denna mening, Hr Frih. baserade sin bevisning, då han yttrade, att Ståndets beslut skulle hvila på hvad Constit.Utsk. behagat insända till R.
St., d. v. s. icke bero af deras egen öfverläggning, utan af den ledning, Utsk. velat gifva åt R.
St:s omdöme.
Något sådant stadgande finnes icke i den af mig upplästa stroph, oell då Frih. derpå baserat sitt yttrande, kan jag icke finna annat, iin att han slödt sig på ganska lösliga grunder.
Vidare står i samma §:
"Göras i R.
St:s plena icke några anmärknlr emot Constit.Utsk:s yttrande, livile detsamma såsom ett R.
St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas, och galle då föreskriften i y5 § Riksd.Ordn.”
Jag stadnar äfven vid denna punkt.
En hvar, som öfvervarit dessa 2:ne plena, kan icke annat än instämma deri, alt emot Constit.Utskrs ytti ande anmärknrr blifvit gjorda, och således kan icke denna punkt hänföras till förevar, betänk , hvaremot ganska skarpa anmärkn:r blifvit framställda.
Nästa punkt lyder sålunda: ”Göras åter i RiksSt:ns plena emot Utsk:s yttrande anmärkn:r, blifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.”
Det är just nu fråga om dessa under öfverläggningen gjorde aninärkn:r, som skola till Constit.Utsk. hänvisas såsom Ståndets gemensamma tankar.
För min del kan jag således ej finna annat, än att, i följd af de gjorda anmärkningarna, framställning till R. o. Ad. bör ske för att utröna, huruvida de utgöra Ståndets gemensamma tankar.
Skulle dervid R. o. Ad. förklara, att ingen bland dem utgör R. o. Ad:s gemensamma tanke, äå kunna vi komma till mindre omständigheter, nemi. de punkter, som betänk, innehåller.
Beträffande 84 §, sorn icke af Frih. Boye, men af en annan värd ledamot blifvit åberopad, har jag redan tillkännagifvit och deducerat min åsigt.
Jag tror, att då 84 § är så långt skiljd från den 56 §, kan meningen ej vara att uti den,förstnämn i4 H. 54 4»6 Den iJ October e. m. da § antyda någon inskränkning i 56 §; men jag får åberopa jemväl bruket vid denna riksdag och tror det ej vara något nytt, att förslag inom RiksStm blifvit framställda, hvilka förklarats utgöra Ståndens gemensamma tankar. R. o. Ad. har jemväl, sedan vi nu under arne dagar discuteratde förslag, som blifvit framställda, haft god tid att begrunda, huruvida de kunna antagas såsom Ståndets gemensamma tankar, och jag ser följaktligen intet hinder för att nu ingå i pröfning af de förslag till gemensamma tankar, sorn här blifvit gjorda.
Jag har ansett mig skyldig att, sedan jag understödt Gr.
Frölichs propos., söka, så tydligt jag förmått, deducera den på grundlagen stödda tanka, som bestämdt mig att instämma i Hr Gr:s begäran om propos. framställande å dess förslag.
Jag anhåller att få instämma i Ilt'
Lagerhjelms yttrande och tillägga några ord.
Man har sagt, att detta Gonstit.Utsk;s betänk, angår Nationalrepresentationen, och att det på sådan grund skulle vara tillåtet att derom göra hvilka änmärkn:r, man behagar.
Jag får af sådan anledning fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att detta betänk, angår förändring af Preste-, Borgareoch BondeSt:ns representationssätt och att titeln således visserligen är riktig, men att innehållet icke det ringaste vidkortimer vårt Stånds representation Om nu likväl R. o. Ad. skulle göra anmärkn:r angrde sitt eget representationssätt och återskicka betänk, till Constit.Utsk., för att i detta afseende sammanjemnka meningarna, hade R. o. Ad. försl och främst, i strid med 81 § Reg.F., gjort här i Ståndet eli hy motion om förändring af grundlagen och dermed gått till Constit.Utsk. under beräkning, alt den nya motioneU skulle af Utsk. upptagas, behandlas och återskickas.
Dertill skulle komma, att i fall de öfriga Stånden hållit sig vid grundlagen, hafva de icke beslutat något om R. o. Ad:s representationssätt, hvaraf följer, att Constit.Utsk. linge uppdrag att sammanjemnka meningar, som icke hafva någon motsvarighet och således ej kulma sainmanjemnkas.
Éti Värd ledamot har sagt, att om betank. skulle föredragas punktvis, borde Ståndet derom fatta beslut.
Jag anhåller derföre, att Ståndet nu måtte fatta ett sådant.
Hr Gr> o. Landtm, har väl 3o gånger under denna riksdag meddelat propos. på den begäran, att från Utsk:n inkomna förslag måtte punktvis föredragas, och jag kan således ej tro, att Hr Gn 0.
Landtm, kan såsom grundlagsvidrig förvägra mig denna propos., hvilken jag nu bestämdt fordrar.
Jäg har blifvit märkvärdigt missförstådd af Gr. v. Fersen; ty jag tillåter mig ej den supposition, att han velat bortblanda frågan.
Jag får derföre erinra Hr Gr., att jag icke bestridt någon propos.
Hela min anmärkn. afsåg ingenting annat än ordningen, hvari proposma skola Den i3 Octo b er e. m. förekomma, och att denna ordning må blifva öfverensstämmande med grundlagens föreskrift.
Men, mina Hrr! vi bortblanda frågan, om vi icke distinguera emellan ett hufvudsak ligt beslut och det föregående beslut, som icke algor hufvudsaken, nemi. det preliminära beslut, hvarigenom man vid denna riksdag måste bestämma hvad som är Ståndets gemensamma tanke.
Nå väl! nu omfattar min anmärkn. ingenting annat än ordningen att komma till detta beslut. Gr. v. Fersen har till punkt uppläst den mening, deri grundlagen stadgar, att R.
St. ej vid den riksdag, ett grundlagsförslag från Constit.Utsk. blifvit framlagdt, derom få besluta; meri jag ber Hr Gr. observera, att det beslut, sorn der omtalas, är det definitiva, som vid nästa riksdag skall fattas och icke det preliminära beslutet.
Nu då det är ovedersägligt, att stadgandet derom, att öfverläggning om betänk. skall försiggå, står framför tillåtelsen att deremot göra anmärkn:r, kan jag ej begripa annat, än att den ordning är klart och tydligt stadgad, att vi först böra få propos. på betänk., och att vi sedermera, i fall det ej blifver godländt, skola komma in på anmärkningarna.
Jag påminner ännu en gång, att örn vi vända upp och ned på ordningen, bänder, att hvad vi först skola göra, blir ogjordt.
En af Constit.Utskrs ledamöter har föranledt mig att önska någon närmax-e förklaring.
Den värde ledamoten har nemi. gifvit mitt förra yttrande den tydning, att jag skulle ansett mig kunna förvägra Hr Gi\ o. Landtm, rätt att tillåta en sådan discussion, som här förefallit.
Jag vädjar till R. o. Ad:s uppmärksamhet samt mcmor. prot., då jag nu förklarar, att ett sådant yttrande ej blifvit fäldt af mig.
Jag har deremot föreställt mig, att Hr Gr. o. Landtm, ej skulle kunna grundlegsenligt nu framställa propos. på Frih. Kantzous ifrågayar. förslag, hvilket förut blifvit framstäldt i Constit.Utsk., och hvarvid Utsk. ej fästat uppmäi-ksamhet.
Samma värde ledamot bar äfven anmärkt, att i 56 § förekommer benämningen Constit.Utskrs yttrande, hvilket skulle hafva annan betydelse än ordet förslag.
Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att i grundlagen förekomma mångå ord, som nyttjas promiscue, såsom exempel hvarpå jag endast får åberopa orden samfäldt och samtliga, hvilka under samma betydelse i grundlagen begagnas.
En annan värd ledamot af detta hus har förklarat, att då det är så stort afstånd emellan 56 och 84 §> kunde de icke hafva stort sammanhang.
På ett sådant argument har jag intet att svara.
Samma ledamot har sagt, att Constit.- Utsk. ej får supprimera grundlagsförslag, Jag önskade, att han ville med mera uppmärksamhet läsa 84 §., ty der tillägges Constit.Utsk. en sådan rätt.
Jag instämmer med en tredje väi’d ledaaiot i den tanke, att när R. o. Ad. redan
Den i3 Octohcr c. m, vid denna riksdag afslagit ett förslag om förändring i dess representationssätt, måtte det icke vara Ståndets mening att Ull fatta ett rnotsatt beslut i denna fråga, I öfrigt och hvad angar Conslit.Utskrs betänk., förklaras deruti, att Constit.Utsk. anser sig hafva begränsat ämnet inom completterandet af Ståndsrepresentationen, och att, då detta ansetts något torftigt, Utsk. föreslagit en ersättning genom Jandtdagars inrättande.
Deraf torde man kunna finna , att Constit.Utskts utlåt, ej innehåller ledning till sådana besluts fattande, sorn Frih. Kantzow föresiagit.
För att ännu mer utveckla dea siste värde talarens yttrande, skall jag utbedja mig att, i anseende till den distinction, som en värd ledamot af Constit.
Utsk. gjort emellan Utsk:s yttrande och förslag, få visa, hvad grundlagen sjelf förstår med Constit.Utskts yttrande.
56 § innehåller, att ett sådant yttrande skall hvila såsom ett XI.
St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej skal! kunna beslutas; men det är icke Utsk:s raisonnement, utan sjelfva lagförslaget, som sålunda skall hvila, och således betyder ordet yttrande sjelfva redactionen.
Detta förklaras ytterligare af de sista raderna i §, der det heter, att skiljaktigheterna skola förenas genom förstärkt Constit.Utsk., ”och det dy”medelst beredda utlåt, hvile sedan till R.
St;s afgörande, ”sorn ofvan sagdt är.”
Orden yttrande och utlåtande betyda således detsamma som redactionsförslag, hvilket ord grundlagen icke nyttjar.
Jag kan således ej annat än anse otvifvelaktigt, att förslaget om ett förändradt representationssätt för R. o. Ad. är en ny motion, hvilken följaktligen enligt 81 § Reg.F. icke kan i Ståndets plenum väckas, och ännu mindre omedelbart afgöras.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då åsigterna varit så olika i alla delar, då somliga, med upphäfvande af Stånden, yrkat en allmän valrätt, då andra yrkat sammanträden af Stånden på en elfer två kamrar, och då åter andra yrkat bibehållandet af nuvar. förhållanden, H, Ex. ej trodde, det man i en propos. kunde innefatta alla de ämnen, som varit föremål för öfverläggningen, utan ansåg, att man borde framställa de olika åsigterna i den ordning, de blifvit yttrade, till R. o.
Ad:s bedömande, för att inhemta, om Ståndet ansåg någon af dem utgöra dess gemensamma tanke.
I anledn. häraf, och då Gr.
Frölich, hvars åsigt först blifvit framställd, särskildt medgifvit, att Frih. Kantzous anmärka, framför hans finge underkastas afgörande, ansåg H. Ex. denna sistnämnda, hvilken äfven af Hrr Dalman och Hjerta blifvit biträdd, böra blifva första föremålet för propostn.
Cederström: 1’å grund af milt yttrande vid början af denna öfverläggning och med åberopande af hvad 0 «D Oe toli ur c. iu. 4*9 sedermera i öfverensstämmelse dermed af Hrr Lagerhjelm och Cederschjöld blifvit framstäldt, får jag till prot. protestera emot det sätt att upptaga frågorna, som Hr Gr. o. Landtm- nu framställt och som kommer att medföra möjlighet för R. o. Ad. att besluta frågor om ändringar i grundlagarna, hvilka blifvit väckta directe i Ståndets plenum, der de dock, enligt 8i § Reg.F., icke få väckas.
Protocoll, hållna hos II ö g 1 o fl i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Fyr ationde sjette Häftet* STOCKHOLM.
Tryckta hos Johan Hörbergs i833.
% 1 Måndagen den 19 Oct. 1829.