Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M 67. ringen i likhet med det öfriga beväringsmanskapet; hvarförutom bevärings-korporalerne och vice-korporalerne undfå samma förhöjda portions-skilling, som regementenas eller korpsernas egna korporaler eller vice-korporaler; att den till bevärings-underofficer befordrade eliten skall erhälla skjuts- och traktaments-ersältning, enligt resereglemente!, för resan så väl till som ifrån mötesplatsen, hvardera resan beräknad till högst åtta mil, samt aflöning under mötes- och fälttjenstgörings-tiden till samma belopp, som utgår för motsvarande under-officersgrad vid stamtrupperna, när särskild aflöning der bestås; att bevärings-eliter, så väl som bevärings-korporaler och vice-korporaler skola» i likhet med det öfriga beväringsmanskapet, erhålla beklädnad och andra persedlar, samt ersättning för begagnandet under mötena af egna skjortor, strumpor och skodon; alt Bevärings-underofficer, som till begagnande under mötestiden af Kronan erhåller soldatkappa, hvilken efter hvarje mötes slut till förrådet återlemnas, skall vara skyldig att, emot en summa af 25 R:dr årligen, lika för alla vapen, sjelf uppsätta och underhålla en sin grad motsvarande uniform, bestående af vapenrock, byxor och lägermössa, enligt de för hvarje regemente eller korps fastställda modeller; att bevärings-elit, så väl den befordrade, som den, hvilken icke vunnit befordran, skall erhålla, efter hvarje af de tre första årens tjenstgöring såsom elit, ett arfvode af 25 R:dr R:mt, och för fjerde årets tjenstgöring såsom elit en gratifikation, hvilken bestämmes till följande särskilda belopp, nemligen: för obefordrad elit till 75 R:dr. » vice korporal till 100 » » korporal till 120 » » under-officer till 150 » allt Riksmynt; att bevärings-elit, som vunnit befordran, må, derest han sig sådant åtager, kunna fortfarande och sedan den stadgade beväringspligten för honom upphört, tjenstgöra under beväringsmanskapets vapenöfningar; i hvilket fall korporal och vice korporal, utom samma underhåll och aflöning, som under mötestiden bestås vederlike vid stamtrupperna, samt Under-officer, utom ofvan omförmälda förmåner af traktamente och beklädnadsbidrag, skall efter slutade möten erhålla en gratifi - kation, som bör utgå: för vice-korporal med 30 R:dr » korporal med 40 u » under-officer med 75 » hvarje år hon tjenstgör; att alla förutnämnda arfvoden, gratifikationer och traktamenten, kontanta be - Kongl. Maj:ts Nåd.
23 klädnadsbidrag oell marche- eller rese-kostnader skola bestridas från den förut omförmälda Bevärings-fonden, hvilken bildas af vapenöfnings-frihets-afgilterna; i följd hvaraf ock Bevärings-elitkorpsens styrka blifver af denna fonds tillgångar för ändamålet beroende: börande möteskostnaderna för eliterue i allt öfrigt bestridas af anslaget på 4:de Hufvud-titeln till beväringsmanskapets vapenöfningar, samt beklädnadskostnaden utaf de för anskaffning och underhåll af beväringsmanskapets beklädnad i allmänhet afsedda medel; att bevärings-elit, som under tjenstgöring i fred eller krig skadas, skall, i likhet med hvad i thy fall stadgas för manskap och underbefäl vid stamtrupperna, undfå årlig pension för sin återstående lifstid; att bevärings-elit af hvad grad som helst, hvilken genom opålitligt och oordentligt uppförande, vare sig i eller utom tjensten, eller af andra skäl, ej motsvarar det förtroende och de förhoppningar, som för hans utväljande legat til! grund, må från elit-korpsen skiljas, om Regements- eller Korps-chef så nödigt pröfvar; och vare i sådant läll förlustig den gratifikation och öfriga förmåner, sorn eljest skolat honom tillkomma; att krigslagarne skola å bevärings-elit tillämpas för begångna fel och förbrytelser i tjensten, äfvensom utom tjensten för bristande aktning mot förman; att bevärings-elit, som, utan anmäldt och giltigt hinder, längre eller kortare tid från möte uteblifver, skall, jemte ansvar enligt krigslagarna för tjensteförsummelse, varda från sin anställning skiljd, om Regements- eller Korps-befälhafvare så pröfvar nödigt; att bevärings-elit, som till följd af sjukdom eller annat laga förfall varit hindrad att bevista ett möte, likväl fortfarande må qvarstå såsom elit, men skall gå i mistning af det arfvode, honom för året eljest bort tillkomma; att bevärings-elit, af hvad grad som helst, som af ett eller annat skäl önskas att från sin innehafvande befattning afgå, bör derom inlemna ansökning till Regements- eller Korps-chef, hvilken, om han finner skälen vara giltiga, kan den sökande ur elit-korpsen entlediga; att bevärings-elit, sorn upphör att i sådan egenskap tjenstgöra, skall vara i afseende å allmänna beväringspligtens fullgörande att anse lika med beväringsskyldig, som icke bland eliterna ingått; att bevärings-elit skall, i likhet med annan beväringsskyldig, utan hinder af husbonde eller mästare, om han i tjenst eller lära antagen är, i behörig tid sig till vapenöfning eller tjenstgöring inställa;
varder han från tjenstgöringen hemförlofvad under den tid städsel-aftalet eller arbets-kontraktet omfattar, bör han för fullgörande af sin deruti åtagne förbindelse ofördröjligen anmäla sig hos husbonden eller mästaren, och om bevärings-eliten då endast varit för vapenöfningen eller tjenstgöringen frånvarande under kortare tid, högst 8 veckor, skall han vara berättigad att i tjeu - 24 Kongl. Maj:Is Nåd.
M 67. sten återgå, men annars må det på husbonden eller mästaren ankomma att eliten återtaga eller icke; och att det skall åligga bevärings-elit att, vid städsels-aftals eller arbets-kontrakts uppgörande, elier om han då ännu icke är till elit antagen, genast vid återkomsten från det möte, der sådant skett, för husbonde eller mästare anmäla, det han är såsom elit anställd, vid påföljd, om detta underlåtes, att husbonden eller mästaren eger att, såsom ersättning för den tid, eliten varit från arbetet borta utöfver hvad honom såsom beväringsskyldig i allmänhet ålegat, å lönen afdraga det belopp, som motsvarar värdet af sålunda försummade dagsverken, efter årets markegång beräknade; men om bevärings-elit sådan anmälan behörigen fullgjort, är han ej till dylik ersättnings-skyldighet förpligta*}, der ej annorlunda blifvit särskildt öfvereuskommet.
Beträffande det af Kommittéen föreslagna nya kontroll- och redovisnings-system för beväringsmanskapet, har Kongl. Majit funnit deremot vara att erinra, att detsamma synes i verkställigheten möta stora svårigheter, samt att de deraf föranledda besvär och kostnader icke torde motsvaras af de åsyftade fördelarne.
Majit anser alltså för det närvarande, och innan dylika kontroll-sladganden oundvikligen af behofvet påkallas, skäl icke förefinnas till dess antagande.
Deremot finnér Kongl.
Majit nödigt, att kraftigare åtgärder vidtagas till förekommande af beväringsmanskaps obehöriga uteblifvande från mönstringar och möten, hvartill det kallas, enär talrika exempel på sådant uteblifvande årligen inträffa, samt anledningen dertill visat sig vara en tydlig afsigt att för ett eller flera år undandraga sig beväriugs-skyldigheten, i hvilket afseende Kongl. Majit alltså, lika med Kommittéen, föreslår: att beväringsskyldig, som otillbörligen undanhållit sig från mönstring eller, om han blifvit mönstrad, obehörigen undandrager sig fullgörandet af den honom åliggande vapenöfnings-skyldigheten, skall, utom det att han är förfallen till det härför särskildt stadgade vite, samt derjemte underkastad påföljd af hemtning på egen bekostnad, vara pligtig att i allmänna beväringen qvarstå under fem år, räknadt från och med det år, då han inmönstras och första gången fullgör sin vapenöfnings-skyldighet, eller, om han fullgjort första årets öfningsmöte, tre år efter det vapenöfnings skyldigheten blifvit andra gången fullgjord, dock i bägge fallen ej längre än tilldess han uppnått 40 års ålder.
Vidare och då det är af vigt, att de beväringsskyldiges prestbetyg vid mönstringen företes, torde böra stadgas: alt icke allenast de bevärings-skyldiges prestbetyg i allmänhet skola af vederbörande tjenstemän införskaffas och tili mönstringen medtagas, utan ock att det skall Kungl. Majus Nåd.
Proposition M 67. 25 skall åligga bevärings-skyldig, sorn, efter det preslbetvgen blifvit från någon ort afsända, dit ankommer och vill med samma orts bevärings-skyldige undergå mönstring, att sjelf medhafva sitt prestbetyg, vid äfventyr att icke blifva mönstrad och således i allmänna beväringen qvarstå under fem år från och med det år, då han första gången inmönstras och vapenöfvas; dock ej längre än till 40 år.
Med anledning af den beväringsskyldighet, som här ofvan blifvit föreslagen för maskinister å ångfartyg, tillhörande enskilde personer eller bolag, torde såsom ett lämpligt kontroll-stadgande böra i bevärings-författningen inflyta den hittills saknade föreskrift, att dessa maskinister hädanefter ovilkorligen skola vara å sjömanshus eller Magistraternas rullor öfver sjöfolket inskrifna, samt dessutom vara skyldige att, om de finnas inom riket och fortfarande utöfva sitt yrke, en gång hvarje år till sjömanshuset eller Magistraten anmäla sin vistelseort och den sjöfart, de för året eller tillfället antagit.
Vidkommande slutligen frågan om bildande af Invalid- och understöds-kassor för beväringsmanskapet, enligt hvad 23 § i Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 1812 innehåller, anser Kongl. Maj:t sådant på rikets innebyggare sjelfva böra ankomma, men i öfrigt vare med billighet öfverensstämmande, alt till samma ändamål användes hälften af alla de böter, som till följd af bevärings-författningen kunna ådömas och erläggas; hvadan Kongl. Maj:t föreslår: att af alla de vitén och böter, som i bevärings-författningen äro stadgade, hälften skall tillfalla åklagaren och andra hälften afsättas till bildande af en Invalid- och pensions-fond för dem af beväringsmanskapet, som under sin tjenstgöring erhållit sådan skada, att de derigenom blifvit i mer eller mindre mån oförmögne att sig med arbete försörja, äfvensom för i krig aflidne beväringskarlars enkor och barn; dock utan att sådant för närvarande bör medföra någon rubbning af den beväringsmanskapet, genom gällande författningar, redan tillförsäkrade rätt till understöd från Krigsmanshus-kassan eller Amiralitets-krigsmanskassan.
Vid förevarande förslag har Kongl. Maj:t velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, genom detsammas antagande, å ena sidan kan uppkomma minskning i statsutgifterna för beväringsmanskapets vapenöfningar och beklädnadsunderhåll, i följd af det ringare antal af årligen exercerande, som emotses af den för de bevärings-skyldige föreslagna rättighet att medelst en afgift befria sig från vapenöfningarna i fredstid, och hvilken rättighet, då legningsrälten i fredstid skulle upphöra, torde komma alt af icke så få bland dem begagnas; hvaremot å andra sidan kan uppstå tillökning i statsutgifterna, dels för bevärings-eliternas mötesBih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band.
5 Haft. 4 26 Kongl. Maj:ts Nåd.
M 67. underhåll, dels för deras beklädnad, under den för dem ifrågaställa utsträckta exercistid.
Beloppen af dessa minskade eller ökade utgifter, som skulle tillgodokomma eller betunga statsanslagen till beväringsmanskapets vapenöfningar och beklädnad, kunna visserligen icke nu på förhand noggrannt bestämmas, helst de äro beroende af blifvande antal så väl af dem, hvilka årligen kunna anmäla sig till be frielse från vapenöfningarna, som ock af eliter ne; men om såsom sannolikt förutsattes, att ett vida större antal bevärings-skyldige komma att betjena sig af tillfället alt genom afgifts erläggande befria sig från vapenöfningarne, i jemförelse med dem, som äro att påräkna såsom eliter, samt dä för öfrigt eliternas mängd icke kan blifva större, än hvad bevärings-fondens tillgångar, hvilka åter bero af vapenöfningsfrihets-afgifterna, medgifva till bestridande af de utgifter, som, enligt hvad förut finnes omförmäldt, äro beräknade att från denna fond godtgöras, synes åtminstone någon tillökning i statsutgifterna icke vara att befara, utan tvärtom en icke obetydlig minskning deruti kunna till följd häraf emotses, enligt hvad bifogade approximativa beräkning utvisar.
Emellertid vill Kongl. Majit härmed begära Rikets Ständers medgifvande, ali mö tesunderhållet och beklädnadskostnaden för bevärings-eliterna, med undanlag af Bevärings-underofficerarne, finge bestridas, det förra af förslagsanslaget pä 4:de llufvud-titeln till beväringsmanskapets vapenöfningar och den sednare utaf de för anskaffning och underhäll af beväringsmanskapets beklädnad i allmänhet afsedda medel.
Under dessa förhållanden och ehuru, på sätt i Kongl. Majits nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof blifvit framstäldt, utgifterna från anslaget till beväringsmanskapets vapenöfningar kunna genom förevarande förslag varda någon förändring underkastade, anser Kongl. Majit sig likväl icke för det närvarande böra föreslå hvarken någon nedsättning eller förhöjning uti det belopp, hvartill nämnde anslag nu i Riks-staten förslagsvis är beräknadt, äfvensom förevarande förslag angående allmänna beväringsmanskapet icke heller nu föranleder till någon förändring i beloppet af det redan äskade anslag till underhåll af detta manskaps beklädnad.
Då de väsendtligare af här ofvan framställde förslag dels äro beroende af Rikets Ständers beslut, dels stå med hufvudgrunderna i nära sammanhang, dels ock innefatta ändringar i nu gällande föreskrifter, om hvilkas meddelande Rikets Ständer förut med Kongl. Majit i afgörandet deltagit, har Kongl. Majit, som ansett att, derest dessa förslag vinna Rikets Ständers godkännande, förnyat författning angående allmänna beväringsmanskapet, upptagande samtliga i ämnet gällande föreskrifter, bör, med upphäfvande af Kongl. Kungörelserna den 27 Oktober 1812, den 15 Februari 1849 och den 17 Februari 1858, utfärdas, härmed velat till Rikets Ständers pröfning Förslag till denna författning öfverlemna.
(Litt. A.)
Hvad beträffar de stadganden om beväringsmanskapets mönstringar och mö - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JM 67. 27 ten, samt de verkställighets-åtgärder i öfrigt, som föranledas af den blifvande författningen om allmänna beväringsmanskapet, vill Kongl. Maj:t framdeles, sedan Rikets Ständer för sin del pröfvat hufvudfrågan, låta i dessa ämnen utfärda den särskilda Förordning, som kan finnas nödig.
Bevärings-kommittéens betänkande skall till vederbörande Utskott blifva öfverlemnadt, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Dalum ut supra. CARL. ./.
M Björnstjerna 2R Kongl.
Maj.ti Nåd.
Proportion M 67.
Förila^ tin Författning, angående Allmänna Beväringsmanskapet.
I Art.
Om tiden för bevaringspligtens inträdande och upphörande. % * Skyldigheten att till rikets försvar ingå i allmänna beväringen skall för hvarje
Svensk man vidtaga med året näst efter det, då han fyllt 20 år, och fortfara till och med det år, då han uppnår 23 år; dock med den utsträckning och de undantag, som i §§ 3, 4, 3, 6 och 7 omförmälas.
Beväringsmanskapet användes dels för armeéns, dels för flottans behof, enligt hvad här nedan bestämmes.
Det undergår mönstring på sätt derom särskildt är stadgadt. % 2.
Med undantag af den i nästföljande § omförmälda del af sjöbeväringen, indelas beväringsmanskapet efter antalet af de år, under hvilka det är skyldigt att i beväringspligten qvarstå, uti fem klasser; så att t. ex. år 1860 i allmänhet höra till första klassen de, som äro födde år 1859; till andra klassen de, som äro födde år 1838; till tredje klassen de, som äro födde år 1857 o. s. v. allt på sätt bilagde Tabell utvisar, och med iakttagande af de öfverflyttningar till annan klass, som föranledas af 4 §:s innehåll. § 3 Ålit det rikets handelsflotta tillhörande sjöfolk, som är inskrifvet å sjömanshusen eller i Magistratens rullor; äfvensom sjökapitener och styrmän af handelsflottan, hvilka aflagt de för befälhafvare och styrmän å Svenskt handelsfartyg i författningarna stadgade kunskapsprof, samt maskinister å ångfartyg, tillhörande enskil - Kongl. Maj:ts Nåd, Proposition Jtä 67. de personer eller bolag, skola, med åtnjutande af dem i 26 och 34 gg tillförsäkrade förmåner, vara skyldige att i krigstid tjenstgöra å Kongl. Maj:ts flotta från och med året näst efter fyllda 20 år till och med det år, då 33 års ålder uppnås.
Denna utsträckning i beväringspligten tillämpas likväl icke p§ dem, som före inträdet i sjömansyrket på annat sätt till alla delar fullgjort sin bevärings-skyldighet § 4. Mom. 1.
Beväringsskyldig, som utan laga förfa 11 uteblifver från inmöstring eller, sedan han blifvit inmönstrad, obehörigen undandrager sig fullgörande af honom åliggande vapenöfnings-skyldighet, skall, utom särskildt stadgad vitesbot och äfventyr af hemtning på egen bekostnad, till påföljande års första klass förflyttas och sederr mera i allmänna beväringen qvarstå under fem år, räknade från och med det år, då han inmönstras och första gången undergår vapenöfning.
Har bevärings-skyldig, hvilken, efter hvad särskildt är förordnadt, det ålegat att sjelf till mönstring medhafva silt prestbetyg, sådant försummat och till följd deraf icke kunnat inmönstras, vare
Ing samma. Mom. 2.
Om bevärings-skyldig åter bevistat första årets, men undanhållit sig ifrån andra årets öfningsmöte, skall han till påföljande års andra klass förflyttas samt i allmänna beväringen qvarstå under tre år efter det, då ban andra gången fullgör sin vapenöfnings-skyldighet. Mom. 3.
För dem, hvilka af sådan anledning erhålla en utsträckt beväringsålder, upphör densamma med slutet af det år, under hvilket de inträda i femte klassen; dock må de ej längre än lill uppnådd ålder af 40 år i beväringspligten qvarstå, äfven om de först under det 36 året eller sednare Inmönstras och vapenöfvas. § 8- För beväringsskyldig, hvilken, på sätt i 27 § förmäles, såsom bevärings-elit åtager sig längre tjenstgörings-skyldighet, än honom, såsom bevärings-skyldig, eljest ålegat, gälle, med afseende å densammas upphörande, det aftal, som derom blifvit med honom uppgjordt. § 6- Vill egare af båtsmans-, ryttare- eller ständigt knektehåll, som är till utskrifning förbunden, sjelf utgå för ledigt rusthållsnummer eller ledig rote, hvari han deltager, och har han sig dertill anmält, samt bevisligen antagen blifvit, vare honom ovillkorligen förbehållet att, i likhet med beväringsmanskapet, afgå från krigstjensten vid slutet af det år, med hvilket hans beväringspligt skulle tilländagå; om ej annorlunda med delegarne i rusthållet eller roten är öfverenskommet. 38 Kongl Majus Nåd.
Proposition JM 67.
II Art.
Om befrielse från beväringspliglen eller frän vapenöfningar i fredstid. % 7.
Morn 1.
Från skyldigheten att deltaga i allmänna beväringen må endast undantagas: de som genom lyte, obotlig sjukdom eller kroppslig svaghet äro till krigstjenst oförmögne eller otjenlige; de som äro i krigstjenst vid armeén eller flottan eller vid lots- och fyringsverken anställde; postförare, som med beställningsbref försedde äro, postiljoner, när de blifvit i behörig ordning antagne; mästare och öfrigt underbefäl, äfvensom gesäller och timmermän med aflöning på artilleriets fyr> verkare-, tyg- och bevärings- samt flottans timmermans- och handtverksstater; de vid gevärsfaktorierna samt krutbruken vederbörligen antagne och för dessa verk behöflige, så vä! ordinarie som extra, arbetare; de i svafvelberedningen inlärde och vid svafvelbruk skattskrifne arbetare, dock, hvad de sistnämnde angår, icke öfver fem man vid hvarje bruk, samt slutligen de i allmän tjenst anställde personer, hvilka Kongl. Maj:t, med afseende å rikets sannskyldiga nytta och behof, finner skäligt från beväringspiigten i öfrigt fritaga; åliggande det dock dem, hvilka före beväringsålderns utgång lemna den tjenst eller det yrke, som utgjort anledning till deras undantagande, att vid nästpåföljande mönstring sig inställa, för att, om de finnas antaglige, i beväringspiigten inträda. Mom. 2.
Skulle föröfrigt några särskilda eller ömmande omständigheter sig förete för den, som utskrifvas bör, eller någon, som ännu qvarstår i beväringspiigten, önska att blifva från densamma fri, för att kunna till främmande Iand utflytta, vill Kongl.
Maj:t, uppå derom gjord underdånig anmälan, för hvarje fall sitt nådiga beslut meddela; dock skall ingen, som eger tillgång, erhålla sådan befrielse i fredstid, med mindre han erlägger den i 9 § omlörmälda vapenölningsfrihets-afgift samt, om han ej utflyttat, i krigstid genom legning sätter antaglig karl i sitt ställe. § 8.
Mom. 1, Är någon utskrifnings-skyIdig af lyte, obotlig sjukdom eller kroppssvaghet icke allenast till krigstjenst oförmögen, utan ock hindrad att vid den mönstringen föregående läkarebesigtning sig inställa, skall sådant vid mönstring styrkas med behörig läkares, under edelig förpligtelse, utfärdade betyg, hvilket den bevärings-skyldige sjelf låter anskaffa.
Kan han ej skaffa sådant läkarebetyg, vare honom tillåtet att styrka förhållandet med intyg af Pastor i församlingen och Kronofogden i orten.
Beträdes någon med att hafva oriktigt betyg i thy fall utgifvit, vare han derför underkastad lagligt ansvar; och skall den utskrifnings-skvldige, som på Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition M 67. 51 sådant sätt sökt undandraga sig beväringspligten, hafva förverkat rättighet dels att, enligt 9 §, medelst afgifts erläggande, befria sig från vapenöfning under fredstid, dels och att, enligt 13 under krigstid sälta annan karl i sitt ställe. § »•
Med undantag af den uti 3 § omförmälda del af sjöbeväringen, må, under fredstid och så länge Kongl. Maj:t, med hänsigt till hvad rikets försvar fordrar, icke annorlunda förordnat, de utskrifnings-skyldige, hvilka önska befrielse från de för beväringsmanskapet stadgade vapenöfningarna, kunna till ett visst antal vinna sådan befrielse emot erläggande af en kontant afgift, hvilken bestämmes till Etthundra Riksdaler Riksmynt, med Kongl. Maj:l förbehållen rätt att höja eller nedsätta densamma med högst Tjugu Riksdaler. § Mom. 1.
Antalet af dem, hvilka det vid mönstringarne må tillåtas att sålunda under fredstid befria sig från vapenöfningarna, får utgöra högst hälften af de inom hvarje mönstrings-distrikt för året approberade bevärings-skyIdige. Mom. 2.
Anmäla sig flera, än halfva antalet, till erhållande af en dylik befrielse, bestämmes genom lottning, hvilka inom samma antal skola befrielsen åtnjuta; men med anmälan om förhållandet bör tillika utau dröjsmål underställas Kongl. Maj:ts pröfning och beslut, huruvida befrielse från vapenöfningarna jemväl för de öfriga, som sig dertill anmält, må kunna medgifvas. % H Mom. ?.
Afgiften skall, i den ordning särskildt stadgadt är, erläggas vid det mönstringstillfälle, då befrielse sökes; samt uppbäres å landet af Kronofogde och i stad af vederbörande Magistratsperson, under enahanda redovisnings-skyldighet, som för Kronans öfriga uppbörd eger' rum. Mom. 2.
För den händelse någon beväringsskyldig efter mönstring, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhåller om befrielse från vapenöfning, emot afgifts erläggande, skall afgiften i länets ränteri nedsättas vid samma tillfälle, som den underdåniga ansökningen till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inlemnas. Mom. 3.
Beväringsskyldig af 2:dra klassen, som erlagt vapenöfningsfrihetsafgift, men till krigstjenstgöring uppbådas innan årets vapenöfningar försiggått, skall återbekomma hälften af den inbetalda afgiften. § 12.
Af de sålunda influtna afgifterna skall, under benämning af Allmänna Bevä - sa Kongl.
Proposition JM 67. ringsfonden, bildas en särskild tillgång, alt efter Kongl. Maj;ts disposition och emot vanlig redovisning användas lill befälsämnens danande bland beväringsmanskapet. § 13 Under krig, eller dä Kongl. Maj:t tinner rikets säkerhet fordra, att större eller mindre del af beväringsmanskapet uppbådas, vare den, som till utskrifning förbunden är, berättigad alt i sitt ställe sätta annan duglig karl.
Samma rätt tillkommer äfven allt det beväringsmanskap, som vid nämnda tillfällen redan ar approberadt och vid då skeende ommönstring icke frigöres genom kassation.
Ersättningskar! skall vid vederbörlig mönstring inställas för att, i händelse han godkännes, genast varda antecknad. § 1* En sådan ersättningskarl, som ej får legas utom länet eller förut hafva tagit ege för annan, hvars beväringspligt fortfar, bör vara af god frejd samt känd för ett ordentligt och välartadt uppförande, hvarom så väl Pastors i församlingen, som i stad Borgmästarens och å landet Kronofogdens bevis skall upptes.