Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Troligen är Linné ejdet enda exempel på per^ söner, som i sin ungdom haft svårigheter för det yrke de med utmärkt beröm idkat vid rnognare år.
Jag har anmärkt i mitt dictamen det missförhållande , att det å ena sidan fordrades att känna tvenne främmande språk och hafva genomgått usta Eoken af Euclides, samt å den andra, att kunna läsa skrifven handstyl.
Utskottet har sagt, att epithetet Svensk, blifvit utglömdt framför ordet handstyl.
Detta Den 6 Junii e. ni, är sannerligen ett argument, som kunde pa§< sera i en discurs, då man ej har annat skäl att gripa till, roen icke i ett Utskotts Betänkande, I äldre tider lärde man sig på en gång fractur och antiqva, och det i frågavarande stadgandet enligt hvilket det ena skall anses, som en större fullkomlighet än det andra, är ett påhitt som vi blott hafva UppfostringsComiteén att tacka för.
Val har Utskottet sagt, att det åt Latinska Språket lemnade företräde försvarar sig sjelf, men har ändå velat ytterligare försvara det, med den erinran, att det språket talades och skrefs af våra stora Konungar och stora män under Rikets mäst betydande tider.
De fleste af desse Konungar och man nyttjade också allonge peruker, skulle vi då icke också göra väl att äfven härutinnan träda i deras fotspår?
Den ena slutföljden är fullkomligt lika bristande som den andra-
Att man i Skolorne läser och grundligt läserlatin, har jag ingenting emot, men att denna läsning, och mindre den, än att skrifning och talning af latin göres till nästan uteslutande hufvudsak, kan visserligen ej leda till annat än till pedantisme.
Språkkunskap är sj^lf icke bildning , den är blott ett medel till bild-' ning och icke bör det ena medlet uttränga det andra.
Men kan väl sådant vara förhållandet, när man föreskrifver att Grekiskan skall tydas på latin?
Hvartill det skall tjena, kan jag icke förstå.
På samma skäl skulle också Franska, Tyska, Engelska, och andra språk tydas på latin.
Men det är ej blott Grekiska, som skall latinskt läsas, utan skall äfven Theo - Den &
Junii e, nt, l45 logie, Moral och Philosophie m. m. studeras ur föråldrade Latinska Läroböcker ■, samt alla öfningar i skrift och tal ske på Latin.
Ty om också LectionsTabellen innehåller något annat, är dock Lagens stadgande bestämdt, och dea skyldighet som Utskottet omtalt åligga HistoriarumLectoren, att hålla talöfningar på Sven-» ska, är åtminstone ganska sällan fullgjord.
Följden af detta Gossens invänjande vid endast i minnet uppfattade latinska phraser och vid att anse detta som verklig kunskap, skall ofelbart leda till ett tomt formelväsende, för hvars skull, så mycket annat måste åsidosättas.
För detta skall Gossen ej öfva sig i sitt eget modersmål; ej lära att känna sitt eget land och dess författning , hvad han dock förnämligast behöfver.
Också jag tror, att af fäderneslandets Statistik och Lag , är en enkel framställning för Gymnasisten tillräcklig, men hvar är en sådan framställning påbuden och hvar blir den gifven ?
Då i sjelfva verket, en dålig Skolordning i händerne på en skicklig
Lärare blifver oskadlig , och en god lag med en dålig Lärare tjenar till intet, så kan det vara det samma hurudan den är.
Hvad UppfostringsComiteén åter angår, så bekänner jag att jag hittills trott densamma nu mera likasom vissa vittra samfund, hafva likhet med det omtalade hvita plåstret, som verkar hvarken godt eller ondt.
Det är först sedan jag genom Utskottets Betänkande , fått underrättelse att den rustar sig till sammanfattande af Skolböcker, som jag förenar mig med Riksdagsmannen Anders Danielson att önska, det den mätte upplösas.
Att lii pen G Junii c. Comitéevis göra en Skolordning är redan ett vanskligt ting, men att Comitéevis göra läroböcker kan, som en hvar inser, icke leda till annat än den totalaste misslyckning.
Och det är en gifven sak, att en dålig af en viss auctoritet sanctionerad eller recommenderad Skolbok, är skadligare än en dålig Skolordning.
Friherre Cederjlröm, Jacob', Jag vill endast anhålla att få besvara den del af Herr Hammarskjölds anförande, deruti han anmärker att Utskottet icke tagit kännedom af de anmärkningar, som uti PrestStåndet blifvit gjorde emot SkolOrdningen och hvilka blifvit remitterade till Ståndets enskilta Utskott.
Det tillhör ej Utskottet att infordra andra upplysningar än dem som det med föranledande af Grundlagen tillåtes Utskottet att inhämta.
Om Utskottet hade trott sig kunna och böra infordra flere upplysningar än det gjort, hade det visserligen skett, men Utskottet äger ej rättr att infordra något ifrån Stånden; utan endast från Collegier, Embetsverk och Embetsmän genom HofCancellerens bemedlande.
Herr von Hartmansdorff, Jtugnff. jag har ej kunnat finna i Herr Hammarskjölds yttrande något nytt, som ej blifvit sagt i hans förra anförande och som ej förut af Utskottet eller af Friherre Adlerbeth blifvit vederlagdt.
Det skulle blifva för långt, och är ej eller nödigt, att med SkolOrdningen i handen vederlägga Herr Hammarskjöld och visa hans misstag.
Ett bör Ven 6 Junii e, m, bör jag likväl upptaga såsom prof på, att de fel icke förefinnas, hvilka han omtalar.
Han klagar öfver, att
Lärare skulle kunna utesluta en lärjunge derföre, att han inom 2 år icke inhemtat nog kunskap för att förflyttas till en ny dass.
Den §. hvaruti härom är fråga, eller den 6 §. i 7 Cap. 1 Sectionen, lyder sålunda:
Om en yngling närvarande vislats tvenne är uti en. j afdelning, och ej afsjuklighet eller andra tvingande omständigheter varit förhindrad, att undervisningen fullständigt begagna, men ändå icke befiniies äga de kunskaper, som för uppjlyttning till högre afdelning eller Skola erfordrasmå råd alt temna st adier ne honom meddelas, hvarom dess målsman underrättas.
Begagnar yngling ännu ytterligare, utan ofvanndmnde förhinder, ett års undervisning i samma, afdelning, det är således 3 år, men för bristande flit eller halursgåfvor ej kan uppnå de för uppjlyttning påbudne insigter , blifve han, ulars afseende på alla andra omständigheter , ifrån Läroverket skil/d, med undfående af vederbörligt] betyg»
Jag hemställer till hvar och en, om icke tillräckligt rådrum är lemnadt ät en Gosse, för att visa, om han förtjenar att någon vidare möda på honom användas.
Om ock detta någon gang likväl vöre händelsen, böra ej, för denna möjlighet, mera hoppgifvande ynglingar utestängas från Läroverken under det de trögare upptaga dem, och fördröja framstegen för de öfriga; ty Läroverken kunna icke obegränsadt rymma alla, som anmäla sig, och för de mottagna måste ^ undervisningen vara gemensam.
Fröt. V. Eand. 10 146 Den 6 Junit e. m.
Herr Hammarskjöld har i allmänhet yttrat, att UppfostringsComitéens arbete vore dåligt; men jag tror ej, att hans enskilta tanka utan andra bevis än dam han anfört, kan blifva regel för något allmänt bedömmande.
Den enes bifall, individuer emellan, kan vara lika så godt, som den andres tadel; och de män, som suttit 1 Comitéen, hafva också anspråk på förtroende, då det är fråga om allmänhetens omdöme.
För min egen del, får jag fästa mig vid tvenne omständigheter uti Utskottets Betänkande.
Den ena är redan anmärkt af Herr af Lehnberg, nemligen stadgandet i 1 Sect. 5 Gap. 4 §. att en yngling, som ej kan visa sig äga tillgångar att uppehålla sig vid Läroverket, ej får mottagas.
Utskottet har föreslagit en modification af detta stadgande, eller en af Lärarne gemensamt anställd pröfning af Gossens tillgångar.
Mets jag tror, att äfven detta är för strängt.
Fattigdomen bör ej förhindra någon, att njuta offentlig undervisning, antingen han förmår underhålla sig, eller icke, hvilket man ofta icke kan på förhand veta.
Vi böra påminna oss att Stiftaren af deo lära vi bekänna, och hvarefter vi alla benämnas, Luther sjelf var en vid andras dörr för bröd sjungande Skolgosse, intill dess han af en barmhertig
Enka blef upptagen och försörjd.
Om det blefve en skyldighet, att, utan anseende till förmögenhet, emottaga ungdom vid Läroverken: så synes deremot, icke, enligt Utskottets förslag , någon medellös, som blifvit intagen, böra befrias från de uti s:dje Sectionen omnämnde afgifter till Bb Den 6 Junii r, m. 147 bliotheks, Prcemie- och Fattiga samt Skolcassor ; ty om dessa cassör skola uppfylla sitt ändamål, så böra de för dem påräknade inkomster icke förringas.
Kan gossen ej skaffa sig de i sådant afseende nödige medel , må han derföre uteslutas; men det bör blifva hans anhörigas, eller hans egen sak att skaffa sig dem på ett ärligt sätt, samt Policens att tillse, det han icke tigger.
Jag tror således, att hvarken den bibehållna pröfningen af gossens förmögenhet, eller det föreslagna efterskänkandet af skolafgifterna vara lämpeliga, utan anhåller att Betänkandet måtte återremitteras.
Slutligen får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett yrkande af Herr Hammarskjöld och Riksdagsman Anders Danielson, att UppfostringsComitéen måtte upphöra.
An-« ders Danielson har sagt, att Comitéen borde upplösas, emedan den förlorat den tänkande allmänhetens förtroende.
I anseende dertill må med skäl frågas:
Riksdagsmannen kan veta det P ty ingen lärer af sjelftagen myndighet kunna göra sig till organ af allmänhetens tänkesätt; hvadan jag finner en så afgörande dom obehörig.
Upplysningsvis får jag nämna, att Comitéens arbeten fortfara, i afseende på regleringen af Läroverkens löningsstat, granskningen af Skolböcker, uppgörandet af förslag till RarnaSkölor på Landet, och examensvilkoren för dem, som från Gymnasierne emottagas vid Universiteten.
Slutligen utgöra inrättningen af ett Gymnasium i Skåne, och andra angelägenheter, föremål för Comitéens omtanka, Då dess upphäfvande sättes i fråga; Den 6 Junii e, m, bör man erinra sig bristen i Sverige på någoa central styrelse för undervisningsverken.
Den* na brist har UppfostringsComitéen hittills ersatt, och oin den upphörer, hvilket den såsom en tillfällig anstalt bör göra, så blir det ett föremål för det Särskilta Utskottets arbeten att tillse, huru den kan ersättas.
I närvarande ögonbHck, synes det mig vara för tidigt att ta» la derom.
Af de skäl, jag ofvan anfört, anhåller jag om Betänkandets återremitterande.
Friherre Adlerbeth, Jacob: Vid Herr von Hartmansdorff^ grundeliga yttrande har jag endast att göra några få tillägg.
Jag kan icke dela Herr Hammarskjölds öfvertygelse, att utarbetandet af den nya SkolLagen snarare bordt uppdragas åt en enskild man, än åt en Comitée.
Att detta vigtiga värf blifvit öfverlemnadt åt en Comitée , är enligt med Riksens Ständers egen begäran, emedan de i den underdåniga skrifvelse, som föranledde UppfostringsComitéens arbeten, anhöllo, att de allmänna Läroverkens tillstånd måtte af upplyfte och er färne män, icke af en upplyft och erfaren man, varda undersökt.
Jag lemnari sitt värde, om en enda man bäst kunnat utföra en sådan undersökning.
Jag vill antaga, att det kunnat blifva Hr Hammarskjöld sjelf beskärdt, att uppfylla denna höga bestämmelse, och jag vill ej bestrida, att ett af honom författadt förslag till SkolLag kunnat blifva godt och för sitt ändamål vål beräknadt, men tillfälle, att i detta afseende bevisa sin skicklighet, har för honom icke funnits, just i följd af den Riksens Ständers r Den 6 Junii t. m. framställning, hvarom jag nyss erinrat.
Hvad äter angår den prohibitiva halt, som Herr Hammarskjöld velat tillegna de Lärobocker, hvilka genom UppfostringsComitéens omsorg äro att förvänta, så kan jag lemna honom den hugnande underrättelse, att Comitéen långt fö» re detta såsom en oföräoderlig grundsatts beslutit, att aldrig tillstyrka antagandet af någon viss lärobok, med andras uteslutande.
Slutligen bör jag nämna, att farhågan för UppfostringsComitéens långvariga fortfarande synes mig öfverflödig; ty ehuru flera vigtiga ämnen fördess öfverläggningar ännu återstå, anger jag troligt, att de, utan lång tids utdrägt, skola kunna absoiveras.
För öfrigt finner jag, i likhet med Herr von Hartmansdorff, att nästan alla Herr Hammarskjölds nu gjorda anmärkningar icke äro annat, än återhämtningar af hvad han förut härstädes anfört.
Då jag yttrade meningar, sorn i flera afseenden voro skiljaktige från Herr Hammarskjölds, vädjade han till Riksens Ständers Oeconomie- och BesvärsUtskott.
Detta Utskott har nu afgifvit sitt Betänkande, och det har i allmänhet icke gillat Herr Hammarskjölds åsigter.
Han måste derföre göra frågan anhängig vid ett nytt forum; hvilket detta skall blifva, beror af honom sjelf.
För min del finner jag icke skäl till missnöje öfver den dom, sora blifvit fälld vid det forum, der målet, redan blifvit pröfvat.
Jag vill blott med få ord besvara de anmärkningar, gom blifvit gjorde i anledning af mitt yttrande.
I anleda Den 6 Junii e. m. ning af Friherre Cederströms anförande, får jag nämna, att jag uti ett af mina dictamina lemnande den upplysning, att inom PresteStåndet anmärkningar i detta ämne blifvit gjorde, och remitterade till PresteStåndets enskilta Utskott.
Och jag trodde, om det är ett misstag, så ber jag om förlåtelse, att när ett Riksens Ständers Utskott viste, att upplysande anmärkningar voro remitterade till ett Siänds enskilta Utskott, kunde man från detta Utskott begära del af handlingarne.
Hvarje Utskott är ju samtlige Ständernas Ombud, och bör således, som alla andra ombud, kunna af den ena eller andra af sina Comitenter , begära den upplysning som behöfves.
Hvad angår Herr von Hartmansdorffs anmärkning om en orjgtig uppgift af mig, lemnar jag derhän, om den uppläste paragrafen af SkolOrdningen, hvilken jag medgifver, att han vcrbotim rätt uppläst, talar för honom , eller för mig.
Der står, att först efter tvenne års förlopp, råd skall gifvas icke blott åt gossen utan äfven åt dess målsman, att icke fortfara med vistandet vid Skolan, och att gossen 3:dje året skall ovillkorligen köras bort, om han acke förkofrat sig.
Jag frågar, då naturligtvis redan i det meddelade rådet ligger en förvisning, om jag icke hade rätt, ehuru jag icke omständligen repeterade hela omfånget af stadgandet.
Månne icke i allt fall denna för gossens qvarblifvande vid ett Läroverk bestämda lid af 3 år, skulle kunna användas till gossens förtryck , serdeles om cabaler äga rum.
Som jag nämnde geck Linné i Wexiö Skola i 5 år, och ungefärligen samma förhållande lärer DOL 6 Junti c. r/t. rot det vara med tvenne af våia nu mäst utmärkte vetenskapsmän, hvilka göra Fäderneslandet heder.
Hvad beträffar, att jag skulle hafva yttrat, att en ensam man kunde sammanskrifva en Skolordning, och det förslag, sorn Herr Friherre Adlerbeth i anledning deraf framstält, så måste jag först erinra, att jag itkc sagt, hvad han vill mig påbörda, men i alla fall tackar jag rätt mycket för det förtroende Fri - herre Adlerbeth har för mig, i synnerhet om han tillika vill bestå mig de arfroden och an.
O ' dra emolumenter, som tillfalla UppfostringsComitéen.
Hvad angar mitt omdöme om SkolOrdningen, hsr jag inhämtat så pass underrättelse rörande opinionen om SkolOrdningen, att jag icke fruktar, att om man kunde räkna röster* ne inom Sverige, äfven hos dem sorn skola efterlefva densamma, jag ej vore rädd för att jag skulle blifva på den sidan, som hade ringaste antalet röster.
Adlerbeth: Hvad Herr Hammar skjöld sist yttrade , anser jag fordra ett korrt återsvar.
Då han påstått, att de tre åren, som i SkolLagen bestämmas för en oduglig ynglings qvarbl ifvande vid ett Läroverk, kunna al Läraren användas till ynglingens förtryck, serdeles om cabaler äga rum, anser jag Herr Hammarskjöld böra uppgifva , hvar cabaler i detta afseende funnits, emedan hans uttryck i annat fall synes mig allt för hardt, då det innefattar ea allmän tillvitelse mot de Lärare , som äga det dyrbara förtroendet, att vid de offentliga Läroverken leda det uppväxande Den 6 Junii e. m, slägtets bildning, och som icke, utan alt blifva föremål för ett allmänt och rättmätigt förakt, 6kulle kunna missbruka detta förtroende, på sådant sätt, som Herr Hammarskjöld förestält sig.
Sker icke denna uppgift, lärer Herr Hammarskjöld med mig antaga , att, vid tillämpningen af SkolLagens föreskrift , rättskaffens Lärare, snarare än orättvisa, äro att påräkna.
Efter denna öfvertygelse synes äfven Herr Hammarsköld sjelf hafva bestämdt sitt handlingssätt, då han anförtrott sina egna barn åt härvarande allmänna Läroverk, hvilka likväl styras efter den Skol-lag, som han så alfvarligen tadlat.
Hvad angår de emolumenter, som blifvit UppfostringsComitéen förunnade, har jag under detta Riksmöte redan ägt tillfälle, att inför Ridderskapet och Adeln öfver dem meddela en fullständig beräkning, hvaraf man lätt finner, att de ingalunda varit alundgvärda.
Herr Hammarsköld':
Jag trodde mig ej åter behöfva stiga på bänken, men Friherre Adlerbeths uppmaning har tvungit mig dertill.
Om det ännu ej skulle hafva händt, att cabal, af en eller annan orsak, mot någon skolpilt inträffat, och om ännu icke något exemJ pel finnes, att någon af enskilte afseenden blifvit atvisad ifrån skolan, så följer icke, att icke sådant kan kända, då till och med Lagbudet dertill ger anledning.
Att tro sådant, vore att hysa större förtroende än man bör äga efter Den 6 Juni i e, m, syndafallet, då menniskan efter naturen är ond, och det heter, att för menniskones ondsko skull är lagen gifven i verlden.
Då nu detta förhållande äfven lärer gälla, i afseende på skole-lagen, tror jag det vara förmycket att räkna på, det Skollärare äro fritagne från menniskans vanliga lott, eller arfsynden.
Att uppträda såsom
Delateur af verkligen utöfvad verksynd är åter icke min sak} för mig var det nog, att anmärka det genom SkoiOrdningen lemnade tillfället att den utöfva.
Och detta kan jag anmärka, utan att såra de Lärare, till hvilka jag, såsom får, alltid måste känna mig hafva de största förbindelser.
Men hvem försäkrar, att man alltid och öfverallt skall få sådane Lärare, sorn de, hvilka nu utmärka Stockholms Läroverk.
Adlerbeth'
Äfven med antagande, att menniskan är ond, vågar jag påstå, att följderne af denna ondska icke skola blifva serdeles vådliga- Den nya SkoiOrdningen äger inom sig sjelf medlet att afhjelpa möjliga brister, enligt hvad jag förr anmärkt, genom stadgandet om Elementar - Läroverkens revision.
Den första revisionen sammanträder nästa år.
Skalle exempel finnas på sådana cabaler, om hvilka Herr Hammarsköld talat, är jag öfvertygad, att de då, i den väg lagen föreskrifver, blifva anmälte och rättade.
Herr Grefven och■ Landt Mar/kalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg OeconomieUtskottijts Betänkande böra, i anledning af de i54 Z)en 6 Junii e, tn. dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 24 sistledne April under N:o 42 meddeldte, samt den 7 sistledne Maji eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, angående en Lag i afseende på förbrytelser, begångne af åhörare inom RiksStåodens Plena, eller Riksens Ständers Plena Plenorum.
Då detta Betänkande angår den fråga, som innefattas i Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse, hvilken blifvit till Lagutskottet remitterad , så lår jag hemställa till Herr Grefven och LandtMarskalken, om icke proposition till återremiss finge , ske på det att Herr Rosenblads motion måtte, i sammanhang med Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, af Utskottet behandlas och Riksens Ständer föreläggas.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade återförvisa LagUtskottets ifrågavarande Betänkande, med anmodan till Utskottet, att, i sammanhang med Kongl. Maj;ts den 23 sistledne Maji eftermiddagen till Utskottet remitterade Nådiga Skrifvelse, rörande ollentlighet vid Ståndens Den 6 Junti e, m. 155 öfverläggningar, företaga ärendet till förnyad handläggning.
Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden ; Från StatsUtskottet:
Af den 26 sistledne Maji: N:o 180.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne berättelser, rörande granskningen af Allmänna Magazins-Inrättningens Räkenskaper och förvaltning för de senare åren.
Öfver åtskilliga af Riksens Ständers Revisorer åren 1820 och 1822 Iramställde anmärkningspuncter, rörande Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmärkning , angående den till Italien år 1821 verkställde export af korn och hafra.
N;o i83< I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1822 framställde anmärkning rörande oredoviste spannemåls-upphandlingsmedel i Wermlands Län.
Den 6 Junit t, »t.
N>o 184.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne Berättelser, angående allmänna Magazins-Inrättningens utestående lordringar i Finland.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 föreslagne ändringar uti den af Kongl, allmänna MagszinsDirectionen hittills följde bokförings och redogörelsemethod, samt Kronofogdarnes åliggande, att årligen göra redo för utestående Spanmålsundsättnings-medel.
N;o 186.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning , rörande 500 Tunnor Hafra, som år 1818 blefvo afsände till Norrige.
Nto i87* I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning, rörande 11,000 R:dr Banco förskjutne medel till Lyckeby Qvarnars reparation.
N:o 1 §8- I anledning af Riksens Ständers Revisorers åren »820 och 1822 framställda anmärkning, rörande utlemnad Koppar till taktäckning å Kongl.
Slottet, och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais i Hufvudstaden.
Nto 189.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande det för Bagare-Embetet i Hufvudstaden år 18 18 anslagna partie Båg.
Din 6 Junii e, m. i Sy N:o 190.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 framställda anmärkning , rörande förhöjning i Spannmåls upphandlingsprisen för Skaraborgs Län. N:o 191.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde hemställan, rörande Spannmåls upphandling i de orter, der klen skörd inträffat.
. N:o 192.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmärkning vid ett Herr^Öfversten Conrad Åkerhjelm bevilljadt Spaomäls-lån i Umeå Magazin.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmälan om oliqviderade förskotter, uppburne af Majoren A. Coijet samt HoiMarskalken C. F.
Löwen 6 kjöld.
T anledning af Riksens Ständers Revisorers år I820 gjorde anmärkning rörande upphandlad riad Råg vid Norrköpings KronoMagazin.
N;0 195.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år i 820 gjorde anmärkning, rö rande verkställde Spannmåls-transporter landvågen från Wadstena till Örebro N:o 196.
I anledning af Riksens Stän ders Revisorers åren 1820 och 1822 gjorde anmärkning, rörande ett till Bohus Läns Kongl.
Regemente af Herr Landshöfdingen Grefve A.
P. i58 Den 6 Junit e, m. von Rosen utlemnadt lån af allmänna Magazinslnrättningens medel.
Nto 197.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmärkning, rörande uppburne förskottsmedel af Herr Landshöfdingen L.
Nto 198.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1S22 gjorde anmälan oiri den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande vid Krono-.
Bageriet verkställde brödförbakning.
Nto 19g.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmärkning, rörande försnmmad indrifning af en fordran hos SkeppareÅldermannen J. P.
Ståhl i Thorshälla.
N;o 200.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers är 1822 gjorde hemställan, rörande betalningssättet vid skeende försäljningar af persedlar och effecter för allmänna Magazinslnrättningens räkning.
Nto *01.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1822 gjorde anmärkning vid tn* köpet af Eldqvarnen i Stockholm.
Nto 20a.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmälan om resultatet af den till England år 1820 verkställde Spaönemåls utskeppning.
Ven 6 Jun i i e. m\ 159 N:o 203i I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde hemställan , om räntas erläggande å förskotter.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde hemställan, rörande undsättnings-spannemåls återlefvererande tili samma KronoMagazin, der densamma uttagits.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en extraordinarie afskrifning, 60m blifvit beviljad SlottsProviantmästaren Kongl. Räntmästaren J.
Ouchterlony.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en afskrifning uti Umeå Magazins Räkenskaper å de så kallade Skånska Gåfvo-spannemålsmedlen.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmälan om en år 1822 yppad betydlig propriebalance hos MagazinsFörvaltaren Renner i Lidköping.
Öfver åtskilige af Riksens Ständers Revisorer år 1820 och 1822 framställde anmärkningspuncter rörande Allmänna Magazins-inrättningens förvaltning.
N;o 209.