Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
25g visat vigten deraf, att kunna med förmän använda dem, som för att äfven kunna gagna sitt fädernesland i krigen, med tillräcklig utkomst försedde, kunna (ö dessa platser) för yrket vinna tillfälle att fullkomna sine insigter under freden; på grund häraf, och då en eller tvenne CavalleriFördelningsGeneraler skulle finnas, hvilkas resor och göromål i tjensten 2.‘ne och flera gångor om året medföra mer än dubbel tjenstgöringstid för de hos dem anställde Adjutanter, vågar jag tro det vara rättvist, om man i underdånighet hos Konungen anhöll, det Konungen ville i Nåder sjelf fördela dessa tractamenten i mån af behofven och vidsträcktare eller mindre tjenstf örrättningar; hvaruti jag vördsamt anhåller, att Ridderskapet och Adeln vid beslutets afgörande behagade sig förena.
Hvad Utskottet i detta Moment föreslagit, blef, uppå gjord proposition, afRidderskapet och Adeln bifallit. A Momentet. 6 FördelningsLäkares Arfvoden.
Utskottet har förde så kallade FördelningsLäkarne föreslagit ett arfvode af 100 R:dr; men då detta uppställes i jemförelse med de 8000 R:dr, som blifvit föreslagne för en FältMarskalk, så hemställer jag, på hvilka rättsprinciper en 43 H. ' 17* Den 3o September e. m. sadan fördelning kan vara byggd.
Dessa Läkare hafva Capitens värdighet, samt mäste vara Medicinas Doctorer och Chirurgise Magistrar, och jag frågar, huru man väl kan begära, alt sådane personer skola finnas belåtne med en lumpen summa af 100 R:dr, som hvar och en af dem får gifva åt sin dräng.
Jag är visserligen icke böjd att öka anslag; men här anser jag mig böra yrka en förhöjning till 3oo R:dr.
Jag vill blott erindra, att den summa Utskottet föreslagit, utgör endast ett arfvode åt FördelningsLäkarne, hvilka dessutom uppbära annan Ion.
Utskottets förslag står för öfrigt i full öfverensstämmelse med Konungens Proposition.
Friherre von Duben, Carl Jag: har endast mot Herr Rosenqvist velat anmärka, att de ifrågavarande 100 R:dr icke utgöra Fördelnings-Läkarnes hela lön.
De hafva dessutom lön på Stat såsom RegementsLäkare, och tillökningen utgör blott ett arfvode för den högre tjenstebefattningen.
Herr Rosenc/vist:
Jag får bekänna, att de upplysningar, som af de tvenne siste värda Talarne afgifvits, icke varit mig obekante; men derföre kan jag ej frångå den öfvertygelse!!, att det är sämre att bjuda ioo R:dr, än intet, åt personer med den vetenskapliga bildning, sorn fordras af Lä - / Den 3o September e. m. kare.
Jag fortfar derföre, att yrka en förhöjning lill 3oo R:dr.
Jag förmodar, att Herr Rosenqvist ieke alldeles saknat tillfälle alt inhämta hvad man kan bjuda en Läkare, och alt 100 R:dr dervid icke är så litet, att det kan anses sämre, än intet.
Men för öfrigt får jag erinra, att dessa FördelningsLäkare hafva Majors rang, och således, utom lönen, dagtractamente i förhållande derefter i fält, eller under längre commenderingar; och dessemellan hafva de intet att göra.
Jag tillstyrker derföre bifall till Utskottets Utlåtande, och tror, att Herr Rosenqvist , om lian kände förhållandet, ej skulle anse 100
R:dr för litet för det besvär desse FördelningsLäkare åtaga sig.
Under min egen tjenstetid och dåvarande krig, har jag haft tillfälle inhämta, hvad en Fältläkare har att göra.
Den i3 Maj f. m. lige, för att finna, det minst en fjerdedel af Rikets snögräns består af öppna kuster, li v i I k a i e k e k u n n a rätt bevakas med skärgårdsfartyg, om vi än ägde 1000 kanonslupar, och lärer det således falla hvar och en opartisk klart, alt till dessa kusters försvar emot fiendtligt infall nödvändigt erfordras en linieflolta, isynnerhet när fienden äger en dylik.
Sveriges geographiska läge, dess politiska och mercantila relationer med Europas öfriga stater, befästa ock öfvertygelsen om angelägenheten af linieflottans sorgfälliga vidmakthållande.
Äfven liemtar jag stöd härtill af historiska facla och den egna erfarenhet jag under min tjenstemannabana halt tillfälle förvärfva, i hvilket afseende jag utbeder mig att uti efterföljande uppsats få inför R. o. Ad. framställa en kort, men sann, historik öfver Svenska linieflottans krigsoperationer under 1808 års krig med Frankrike, Ryssland och Danmark, hvilken tydligen skall ådagalägga hvad nytta fäderneslandet då, vid J:ne särskildta tillfällen, rönte af sin linieflolta, nemi.: 1:0
Efter ankomna underrättelser, att en Fransysk arme'e, i början af året 1808, blifvit förlagd i Norra Tyskland och på Danska öarna, i afsigt att tillvägabringa en landstigning å Sveriges södra gräns, rustades med mycken ansträngning, tidigt om våren i Carlskrona, en linieflolta af 11 linieskepp, 5 fregatter och några smärre seglande bevärade fartyg.
Den ena escadern af denna flotta utgick redan uti April månad och stationerades utanför Pommerska kusten och ön Seeland, för att förhindra den presumerade landstigningen, hvilken ock uteblef, troligen i följd af den bevakning af våra kuster, som vi med linieflottan så hastigt satt i verksamhet. 2:0 Blef ön Gottland, som Ryssarne örn våren hade inkräktat, återtagen, genom utförd landstigning från" en i detta ändamål till
Gottland detacherad escader af linieflottan med ombord hafvande landstigningstrupper af Svenska armeen, för hvilken krigsstyrka Rysska befälhafvaien såg sig tvungen att genast capitulera, synnerligast som all communication med dess fädernesland var, genom Svenska linieflottan, afskuren. 3:o Efter Sveaborgs olyckliga öfvergång till Ryssarna, uppseglade hela utrustade Svenska linieflottan till Finska viken, hvarest en del af flottan detacherades inuti Finska skärgården på denna sidan om Hangö och stationerades uti Jungfrusund, för att understödja Svenska skärgårdsflottan, och i förening med henne förhindra Rysska skärgårdsflottans vidare framträngande i skärgården; hvaremot den öfriga delen af linieflottan bloquerade Finska viken, till dess den Rysska linieflottan förmärktes vara i annalkande, då båda Svenska escadrarna förenade sig och, med tillhjelp af a:ne Engelska linieskepp, sökte forcera Rysska linieflottan — un - Den iS Maj S. m. gefar af lika styrka med vår — till en afgörande batalj, hvilken Ryssarne likväl på alli sätt undveko, begagnande tillfället, genom en inträffad vindförändring lill deras fördel, att retirera in i Rogervik på kusten af Estland, der Rysska linieflottan sedermera hölls inspärrad af combinerade Svenska och Engelska linieflottorna , lills i November månad, hvarigenom Sverige var fredadt från invasion och sköfling
A dess kuster under hela året.
— Jag har nu, likväl utan att derföre tilltro mig kunna inverka på andras öfvertygelse, i korthet framställt förestående, under egna ögon, såsom flagg-adjutant å flottan, timade tilldragelser krigsåret 1808 — tilläfventyrs af mången förgätna — för att vitsorda och bevisa hvad en linieflotta, fastän obetydlig till antal, kari, väl anförd och i godt skick utrustad, utföra för fäderneslandets räddning; och jag vågar derjemte påstå, att om Sverige år 1808 icke ägt en linieflotta, så hade det årets krig säkerligen fått en annan och ofördelaktigare utgång — Nå väl, mine herrar!
Hvad tillförene skett, kan än vidare i 111 r äff a!
Jag yrkar äterremiss af betänkandet, och anhåller att detta anförande måtte få åtfölja till StatsUtskottet.
Hr Hagelstam; Jag skulle visserligen förena mig med Hr blomstedt om nyttan af linieskepp, örn Hr Blomstedt kunde uppgifva för mig, hvarest medel skola tagas lill 3o å 40 linieskepp, som vi behöfva för att kunna hålla Ryssarna stången ; men då medel till en så stor flotta ej kunna anskaffas, lärer det väl vara förnuftigast att förse sig med ett vapen, som kan hållas i godt skick.
Då nian här jern för uppgifterna om flottans ställning med dem, som vankats från Carlskrona, är det icke underligt, om man hyser något tvifvel i detta afseende.
Man talar om fartyg i godt skick: jag har varit ombord på en fregatt med 200 mans besättning, hvilken var så dålig, att den sjönk, och af hela besättningen kunde endast jag rädda mig från att drunkna tillika med 8 man.
Så kan det ibland hänga ihop med berättelser om det goda tillståndet.
Jag yrkar, med anledn. af hvad jag förut yttrat, att StatsUtskts betänk, måtte bifallas, såsom innehållande det mest nyttiga förslag, som under nuvar. förhållanden kan uppgöras.
Hr Blomstedt : .lag finner mig, genom Hr Hagelstams yttrande, uppmanad att uppträda ännu en gång.
Hr Hagelstam har velat, att jag skulle uppgifva medlen till byggande och underhållande af 3o ä 4° linieskepp; — så långt sträcker sig ingalunda min förmätenhet, helst jag ej så noga känner landets tillgångar; och icke heller tror jag sådant för mig vara behöfligt att fullgöra.
Dock är det icke härom jag yttrat mig.
Jag har framdragit historiska fada, att vi med vår flotta — så liten den än är, jemförelsevis med den Rysska — likväl förmått skydda våra kuster.
Den i3 Maj f. m. 597 anser, att när vi äga något i denna väg, så kunna vi framdeles få mer och förkofra oss, samt, genom intagande af en aktningsbjudande ställning, både visa våra fiender hvad vi kunna åstadkomma, och vinna våra vänners hjelp, då de se, att vi sjelfve äga något.
Jag glömde förra gången, jag hade ordet, att säga, och får derföre tillägga, att jag yrkar, det StatsUtsk. måtte tillstyrka hvad Konungen äskat till exercis för flottan, såsom af behofvet högst påkalladt; samt alt, i händelse StatsUtsk. ej vill gå in på, att vi skola äga en linieflotta, Ulsk. ville uppgifva, huru och på hvad sätt den del af våra kuster, der skärgårdsfartyg ej kunna användas, skall försvaras emot sköfling och fiendtligt infall, äfvensom huru vår handel skall beskyddas emot en fiende, som äger linieflotta.
Jag förmodar, att hvad Ilr Hagelstam nämnt om den fregatt, som sjönk, att det var en af dc skärgårdsfregalter, som byggdes efter samma dimensioner med dem, som togos på Sveaborg, och hvilken under cn segling i Stockholms- eller Östgöthaskären stötte med stark fart på, men kom flott i och med detsamma, till följe af den starka farten; men om hvilken påstötning dock chefen icke vid framkomsten afgaf någon rapport, så att fartyget ej blef undersökt.
Jag skulle derföre tro, att någon sten, som vid påstötningen ingick i fartyget, fastnat i bordläggningen och fyllde hålet, hvarigenom ingen skada vid tillfället förmärktes, men sedermera föll ut, hvaraf olyckan inträffade, då Hr Hagelstam räddade sig i slupen.
På annat sätt kan ej händelsen förklaras, men det kati ej blifva någon fort för Carlskrona station.
Med samma skäl som Hr Blomstedt begärt af StatsUtsk. en plan, huru vi skulle kunna försvara oss utan linieskepp, begär jag, att han ville uppgifva, huru man skall försvara den öppna kusten med endast 10 linieskepp. StatsUtsk:s utlåt.
N:o 53 blef af R. o. Ad. återremitterade Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. von Nolcken, Carl
Adam, i anseende dertill, att hufvudmannen för den ätt, för hvilken han suttit på Riddarhuset, aflidit, blifvit nödsakad att återlemna sin pollett och således äfven afträda från sin plats såsom ledamot i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk,, hvarföre Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i nämnda Utsk., till fyllande af den sålunda uppkomna ledigheten. H. R. o.
Ben a 3 Maj e. m.
Onsdagen den i3 Maj i84o.
Plenum k!. 6 e. m.
Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksStånden, nemi. från PresteSt. af den 22, 25 och 29 April samt den 2,, 5, 6 och 7 dennes; från BorgareSt. af den 25 och 29 April samt den 2, 5, 6 och 7 dennes; och från BondeSt. af deri 22, 25 och 29 April samt den 2 dennes.
[Jr af Grubbens, Nils Wilh., hade iniemnat ett så lydande anförande:
Då jag vid plenum den 7 dennes, under discussionen rörtde 3:dje hufvudtiteln, begärde ordet, var det endast öfver vissa omständigheter i några punkter, hvilka jag trodde mig finna blifvit af andra talare förbisedda, nemi. : litte punkten, rörtde Garnisons-sjukhuset, hvars uppbyggnad kostat Staten så enorm summa, kostar nu för sjukes vårdande af något öfver 3ooo mans garnison, 3r,320 r:dr årligen; således 10 r:dr om året för hvarje karl.
Då rean vanligtvis beräknar 1 r:dr å 1 r:dr 16 sk. till medicanienter för hvar sjuk, skulle detta utgöra högst 3,333 r:df 16 sk. b:co, om hela garnisonen varit sjuk under loppet af året; återstår således 27,986 r:dr 32 sk. btco att användas till löner, mat m. m.
Den tiden jag tjenstgjorde på K.
Garnisons-sjukhuset, erhöllos sjukpersedlar från Skeppsholmsförrådet.
Är detta nu äfven händelsen, torde hvar och en finna, att denna summa är alldeles för stor, och bör kunna nedsättas med 10,000 r:dr.
Hvad i i4:de punkten omnämnes, rörtde gardesreg:tenas sammanslående till ett fotreg:te på 3 bataljoner; så torde de herrar, som projecterat denna reduetion, äfven hafva eftertänkt, att för närvar, finnes i Riket så mycket folk, att de icke hafva arbetsförtjenst, utan att en mängd befolkat correctionshusen.
Skulle nu 5oo man af Lifgardesreg:tena få afsked, behöfva de dock föda; och då arbete tryter, förskaffa de sig den på hvad vis de kunna.
Denna reduetion af gardes-reg:tena skulle öka utgifterna för correctionshusen.
Snarare vågar jag föreslå, att ett reg:te skulle anvärfvas, utöfver de nu i Stockholm varande, hvilket kunde begagnas sommartiden vid allmänna arbeten; då finge indelta soldalen sköta sin jord, rusthållare hafva sitt folk hemma brådaste liden af året, och den_oformlighet icke Den 13 Maj e. m. 599 inträffa, alt t. ex. 5o man af Kronobergs K. reg:te behöfva beordras till hufvudstaden på arbetscommendering.
I anledn. af utslå punkten, der Lifbevärrs-regrtels officers corps föreslås till indragning, får jag endast äran nämna, att i alla tider och i alla land har Konungar haft drabanter, och alt från urminnes tider Svenska Konungar haft dem.
Om H. M. förändrat deras fordna benämning lifdrabanter till Lifbevärrs-officerare, så anser jag
Staten icke hafva dermed att göra; ty att vilja förneka H. M. lifvakt, vore ett intrång i de K. rättigheterna, och H.
M. kan, när Han behagar, låta Lifdrabaot-corpsen reorganiseras, hvartill primitiva anslaget var just den nu upptagna summan af 19,708 r:dr 16 sk. b:co Remitterades till StatsUtskottet.
Företogs till pröfning StatsUtskrs den 15 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
Nro 54, angrde reglering af anslagen å riksstatens femte hufvudtitel. R. o. Ad. beslöt, att detta utlät, skulle punktvis föredragas till discussion. irsla punkten.
Svenska Academi en.
Frih. Leijonhufvud, Abrah.:
Måhända vill det synas mindre välbetänkt, att den, som hvarken är vettenskapsman eller konstkännare, tillåter sig alt tala i fråga om vettenskap och skön konst; men jag tror deremot, att man icke behöfver vara invigd i Minervas tempel, för att hafva sinne för det sköna och för vettenskaperna, samt att man icke dess mindre kan älska acadeinierna och söka hindra, att de skjutas tillbaka i bakgrunden bland samhällets institutioner.
Jag ämnar nu icke tala om sjelfva saken, utan blott om det ekonomiska i frågan.
StatsUtsk. har i allmänhet med billig frikostighet behandlat femte hufvudtiteln; men jag ti or mig finna, alt Utsk. icke följt samma principer i afseende på Svenska Academien och Vettenskaps-academien.
Det är till en början om jelton-vexlingen, som jag tager mig friheten yttra några ord.
StatsUtsk. har afstyrkt K.
Mrs nåd. propos. om revindication af Svenska Academiens från längre tid åtnjutna rättighet att, till pari kurs, få uti R.
Strs
Bank, emot bancosedlar, tillvexla sig speciemynt till jettoner, hvarför K.
M. såsom ersättning har föreslagit ett contant årligt anslag, och det på skäl, att Utsk. för dess del icke anser lämpligt, att statsanslag för dylika ändamål anvisas.
Jag täger mig friheten tillkännagifva, och anhåller om ursägt derför, att jag är af en alldeles motsatt tanke.
Jag tror icke statsanslag böra beviljas för allmänna inrättningar, utan afseende på deras bestämmelse, och så framt icke det allmännas bästa fordrar
Statens mellankomst för 6oo Den i3 Maj e. in. att ersätta enskilda förluster.
Jag tror, att dessa academier äro att betrakta såsom en national—tillhörighet, dyrbar för sin intellectuella bestämmelse, sina verkningar oell de materiella tillhörigheter, som dermed äro förenade.
Jag hyser den förhoppningen, att Staten har råd att taga academiertia under armarna, och att den jemväl bör göra det i den syftning, att dessa föreningar må verka till allmänt gagn och att de enskilde personer, som der finnas anställde, må utveckla sitt nyttiga inflytande på nationaläran, bildningen och konstsinnel i allmänhet.
Del lärer icke kunna bestridas, att academierna förtjena denna uppmärksamhet, äfven med afseende derpå, att vid dessa institutioner äro fästade Svenska namn, som tillvunnit sig en Europeisk betydelse, och det är en ära för Sverige att kunna hänföra till sina academier utvecklingen af så beskattade capitaler.
Jag önskar i öfrigt endast hänföra mig lill Biskop Hedre'ns reservation, och anhåller om återremiss i den syftning, att Utsk. må med något mera frikostighet behandla denna fråga, så vidt det rörer Svenska Academien och Vettenskaps-academien.
Jag har, för att erhålla upplysningar om det factiska i frågan, rådgjort med en vän, som har nära bekantskap med förhållandena.
Han har lemnat mig en promemoria, som fullständigt utreder dessa förhållanden, och som närmare utvecklar de tankar, jag har uti denna fråga.
Jag anhåller, att denna promemoria, hvaruti jag förenar mig, mätte af en cancellist blifva uppläst, emedan jag sjelf lider af en bröstsjukdom, och min läsning sålunda skulle besvära R. o. Ad.
Denna promemoria blef derefter uppläst, så lydande:
Det antal prisbelöningar, som Svenska Academien årligen äger utbetala, förutsätter en tillgång af minst 5o ducater, oberäknadt den stora guldmedalj, academien kan tilldela utmärkta litteratörer utom tättingen, och hvaraf, under de sednare åren, vanligen en belöning för hvarje år ägt rum.
Omkostnaden för minnespenningen, som årligen preglas öfver någon utmärkt
Svensk man och på academiens högtidsdag utdelas, uppgår till omkring 4°° r:^r b:co.
Till understöd för unga litteratörer Iemnar academien årligen 5oo r:dr.
För amanuenstjensten, hvartill vanligen utses någon yngre litteratör, är bestämdt ett särskildt arfvode af 200 r:dr, och för ombudsmanna-befattningen , hvilken stundom varit bestridd af någon embetsman utom academien, måste ett lika arfvode påräknas.
Secreterare-lönen, ursprungligen bestämd att utgå med 3oo r:dr specie, är nu nedsatt till enahanda numerär i bancosedlar.
Utgifterna högtidsdagen uppgå lill 200 r:dr, och en lika summa erfordras för hvarje offentlig sammankomst, som är föreskrifven vid en ny ledamots intagande.
Academiens handlingar kunna numera ej utan uppoffring - Den i3 Maj e. m. 601 offring utgifvas, hvilket äfven är förhållandet med K.
Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-academiens samtK.
Vettenskaps-academiens handlingar.
— Hyran för det till academien donerade bibliothek, jemte ram för bibliothekarien, uppgår till 55o r:dr årligen, oberäknad! hvad till ved , ljus och uppassning kan erfordras.
Boksamlingen , Öppnad till allmänhetens begagnande, är till sin grundläggning en af de yppersta i Svensk historia och litteratur, och exempel kan anföras, att en källa till rådfrågande vid utarbetningen af ett synnerligen berömdt och populärt historiskt verk i våra dagar, ensamt kunnat erhållas från nämnda boksamling.
Den förtjenar underhållas och completteras, hvilket beror af anslag.
Sammanfattar man emedlertid ofvannämnda årliga utgiftsposter, så uppkommer en summa af omkring 3ooo r:dr b:co.
Statsanslaget utgör nu i,5oo r:dr, eller hälften, sedan B.
St. vid sednaste riksdag förklarat den academien dittills beviljade silfvervexlingsrätt böra upphöra.
På det aeadernien likväl skulle kunna fortfarande uppfylla de henneålagda förbindelser, har K. M. i nåd. täckts af
Sin egen handcassa låta ersätta denna för academien uppkomna årliga förlust, intilldess R.
St., vid innevar. riksdag, afgifvit svar å K. M:s nåd. framställning, att, i likhet med hvad i83o års Ständer ansett, å academiens stat måtte uppföras en summa, motsvar. den minskade inkomst, Svenska Academien, genom den indragna silfvervexlingsrätten, fått vidkännas.
Svenska Academien begär således intet nytt anslag, endast bibehållande af den del utaf det henne ursprungligen tillförsäkrade statsanslag, hvarförutan hon ej kan motsvara de henne föreskrifna åligganden.
Äfven under den tid, då den partiella silfvervexlingsrätten var academien medgifven , eifor academien, genom myntvärdets förändring, en årlig minskning af 1,366 r:dr 32 sk., i det anslag, som blef henne vid stiftelsen tillförsäkradt, hvilken förlust academien nödgats fylla med ränteinkomsten af den besparing, hon under för henne mer gynnsamma tider samlat, och hvilken besparing uppkommit genom ledamöternes mångåriga åsidosättande af egna fördelar för att småningom kunna bilda en nödhjelpscassa.
Nu åter beredes academien en årlig förlust af 2,5oo r:dr l>:co, medelst hela anslagssummans nedsättande från i,5oo r:dr specie till enahanda numerär i papper — en förlust, som academien ej mäktar bära.
Academien äger visserligen ännu en inkomst, den af officiella bladet; men denna inkomst är till sitt belopp underkastad mångahanda vexlingar, och således ej af beskaffenhet, alt derpå academiens tillvaro ensamt kan grundas.
Academiens stiftare ville åt fosterländska litteratörer bereda ett understöd.
Han tilläde derföre Svenska Academien inkomsten af det officiella bladet och gjorde derigenom möjligt, att sådane män som Kellgren, Leopold, Rosenstein, A. G. 6 H. 76 Goa Den i3 Maj c. m. Silfverstolpe, Stenhammar m. fl. lunde, under största delen af deras lefnad, nästan uteslutande egna sig åt vitterheten.
Under Gustafs tid och den närmast efterföljande var dock academiens sammansättning sådan , att omkring hälften af ledamöterna, genom deras i yttre hänseende upphöjda och ekonomiskt lyckliga ställning, kunde utdela pensioner; nu åter höra de fleste, med högst få undantag, till dem, som under någon del af sin lefnad, och flera, under hela deras bana, räknat såsom ganska väsendtligt det bidrag, deafacademien kunnat uppbära.
Utom academien, hafva understöd af hennes medel varit tillagda Hallenberg, Fru Lenngren, Regner, Nicander m. fl.; och då tillgångarna möjligen medgifvit, har hon sökt visa sitt deltagande för utmärkta vit— terhetsidkares i mindre lyckliga ekonomiska omständigheter efterlefvande närmaste, medelst något bidrag till deras utkomst, såsom förhållandet varit med Lehnbergs , Lidners, Thorilds m. fl. enkor.
Åt unga vitterhetsidkare har academien under de sednare åren, jemte understöd, äfven sökt lemna reseanslag, ehuru knappa de än varit.
Det är således Svenska Academien, som, genom inkomsten af de legala annoncerna, hufvudsakligen för flera af Sveriges berömdaste författare beredt det understöd , hvilket i andra länder genom statsanslag beviljas.
Huruvida den för statsverket så godt som likgift tiga minskning å academiens anslag, hvilken genom silfvervexlingens fullkomliga indragning nu academien tillskyndas, möjligen kan i sin mån verka mindre förmånligt äfven på flera, särdeles yngre, vitterhetsidkares blifvande ställning, torde framtiden utvisa.
Det vissa ar, att, oaktadt hvad som nämnts om academiens betydliga fonder, desamma för närvar, icke äro större, än att en af academiens embetsmål! redan ansett sig befogad afstå ett honom tillagdt anslag, alt fylla bristen i den årliga utgiftsstaten.
Man har fästat ett mindre gynnsamt afseende dervid, att en del af ifrågavar. anslag utgått under form af jet tonér.
Dylika hafva , efter utländska samfunds föredöme, införts inom nästan alla Sveriges academier och äro i stadgarna föreskrifna.
Hvarje uppdrag, allmänt eller enskildt, medför vanligen några kostnader.
I närvar, fall utgöras de naturligtvis af bokuppköp, inom vissa grenar af litteraturen, skrifmaterialier, brefvexling, någon gång tillfälliga resor, för att inställa sig i academien.
Med ett ord : med Iedamotskapet följa åtskilliga smärre utgifter, som eljest kunnat undvikas.
Stiftaren har derför velat godtgöra ledamöterna.
Visserligen hade han kunnat göra det medelst en liten pension af t. ex. 5o r:dr.
I Franska Academien utgör den motsvar. inkomsten för hvarje ledamot i,5oo francs.
Men Svenska Academiens stiftare ville förmodligen åt ifrågavar. obetydliga ersättning gifva en passande form , då han för ledamöterna bestämde en jetton med sin bröstbild och academiens valspråk, hvarmed han äfven förenade den billiga fördelningsgrund, Den i3 Maj c. ni.
Oo 3 att ledaraöterne uppburo ersättning i den mån de deltogo i sammankomsterna.