Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror också, att ett antal af 32 personer vore tillräckligt, och jag är öfvertygad derom, att om StalsTJtsk., bestående af 32 ledamöter, fördelade sig på 4 divisioner, kunde ganska väl den ena afdelningen af 8 personer, likaså fullständigt som det hittills af 48 ledamöter bestående Bevilln.Utsk., behandla alla de ärende!', hvilka tillhöra sistnämnde Utsk.; ty hvari består väl detta Utskts arbete, utom i en omskrifning från riksdag till riksdag af allm. författningar, grundade på tabeller och beräkningar, gemenligen uppgjorda af personer utom Utsk.
Den långa tidsutdrägten förorsakas af TJtskrs talrikhet, och vi hafva inom R. o. Ad. ofta exempel derpå, att ingenting mera fördröjer öfverläggningen, än att alltför många söka göra sin tanke gällande.
Detta är ett stort hinder, isynnerhet då nian icke har ärenderna beredda, utan sjelf nödgas 31S Deli a3 Oetober c. m. bereda dem.
Har roan ett förslag för sig, är det någorlunda latt att vinna ett resultat, äfven i en talrikare samling; men skall förslaget uppgöras af 3o ä 4o personer, som dervid yrka olika modificatiouer, blifver samraanjemnkningen ganska svår.
Det stora antalet ledamöter inom Utsk:n har dessutom den olägenhet, att raan der vänjer sig att hålla tal och med mycken ceremoni behandla ärenderna, i stället för att, om ledamöternas antal vore mindre, man mera conversationsvis skulle gå till väga, hvilket ostridigt skulle leda till tidsbesparing.
Jag kan således icke såsom riktig anse Ilr v. Hartmansdorffs åsigt, att det stora antalet af ledamöter i Utsktn bör bibehållas, och jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte gilla Utskrs förslag, så vidt det afser Statsoch Bevilln.Utsklns sammanförande till elt, men deremot såsom sin gemensamma tanka förklara, att dessa sammanslagna Utsk. ej böra bestå af flera än 32 ledamöter.
I anledn. af hvad den siste talaren yttrat får jag nämna, att såvida meningen endast är, att Bevilln.Utsk. må ombyta namn, skall jag ej hafva något emot, att Bevilln.Utsk. blir en division af StatsUtsk. och kallas detta Utsk:s Bevilln.-afdelning; men hvad jag anser orimligt är, att Bevilln.Utsk, i så måtto blefve en division af StatsUtsk., att de mål, som i denna division handlades, äfven korinne under öfverläggning i StatsUtsk:s plenum, innan de till R.
St. linge ingå.
Man vanne sålunda ingenting genom personalens förminskning, emedan samma antal ledamöter då korinne att diseulera målen, hvilket skulle förorsaka lika mycken tidsförlust.
Då Hr v.
Hartmansdorff sagt, att Bevilln.Utsk. nu förorsakar riksdagens fördröjande, tror jag, att den värde ledamoten mer rättat sig efter allm. ropen, än efter verkliga förhållandet.
Upplysningsvis får jag nämna, att de återstående målen i Bevilln.Utsk. beslå af motioner, som blifvit väckta och måste besvaras i sammanhang med bevilln.förorda., hvilken icke kan ingå, innan StatsUtsk. uppgifvit och R.
St. beslutat, hvad som för statsbehofven erfordras, hvilket till stor del beror på förstärkta StatsUtsk;s afgörande.
Således har detta mål ännu icke kunnat inkomma; men om Hrr ledamöter vilja göra Bevilln.- Utsk. den äran att der infinna sig, skall jag hafva förmånen att visa hela målet färdigt, blott med undantag af 2:dra art., som man måste medgifva ar beroende af R.
St:s ännu icke fattade beslut.
För öfrigt återstår ett, som handlar om laxens hämmande, och ett annat mål om export och import i Norrland.
Jag tror ej, att dessa mål skola fördröja riksdagen.
Också är jag öfvertygad, att de ganska snart skola inkomma; men de hafva ej kunnat handläggas, innan R.
St. förehaft tulltaxan.
Derförutan återstå endast återremisser, med hvilkas besvarande jag hoppas, att ej länge skall dröjas; och jag är öfvertygad, att om Utsk. bestode af
Den a3 O c to b c v c. m. 12 eller 16 i stället för 48 ledamöter, skulle dessa återremitterade mål snart inkomma.
Jag kan ej instämma med Frih.
Boye deri, att det ar en vinst för R. St., att Utskms ledamöter äro många.
För min del skulle jag tro, att möjligen en vinst kunde derigenom uppkomma, i fall alla ville arbeta, och målen vore så många, alt hvar och en af de 48 ledamöterna kunde taga ett mål till utarbetning och föredragning.
Men nu är en sådan fördelning omöjlig, och de flesta ledamöter sysselsätta sig endast med att klandra, hvad de andra gjort.
Detta borttager mycken tid, och jag kan icke filina, att långa raisonnementer gynna eller befordra ärendernas skyndsamma handläggning, och derföre anser jag
Utsktn böra förminskas i stället för alt erhålla flere ledamöter.
Vid frågan om hevilla.- och StatsUtsktns förenande vill jag ej längre uppehålla mig.
Jag har redan derom yttrat min tanke och hoppas, att vid nästa riksdag frågan blir på bästa sätt afgjord enligt den erfarenhet, som linder tiden kan vinnas.
I fall man hade så få ledamöter i Utsktn, som vissa värda talare önskat, då man t. o. m. sagt, att 2:ne personer afgöra målen bäst, så medger jag, att det blefve beqvämt för ordföranden, som väl borde få behålla afgörande-rätten vid rösternas lika delning emellan sig och den ende medbrodern; men jag tror icke, att ärenderna skulle vinna derpå.
JVär man erinrar sig förliållandet hos oss, att nästan aldrig något Utsk. är fulltaligt, torde man finna nödvändigheten deraf, att
Utsktns personal är något talrik, på det att åtskilliga ledamöter må kunna vara borta, utan att ärendernas gång hindras.
Jag har haft äran att vara ordförande i en division af BancoUtsk.
, och får säga, att jag varit glad, då jag kunnat påräkna att alltid hafva en ledamot af hvarje Stånd tillstädes och således kunnat hålla ärenderna i jemn gång.
Skulle nu ledamöterna blifva färre, befarar jag, att oftare inträffade, hvad jag hört att vid denna riksdag handt, nemi. alt man måst med oförrättade ärender åtskiljas, emedan ingen enda ledamot af ett eller annat Stånd funnits.
Jag vill icke inlåta mig i något yttrande om Bevilln.Utsk:s arbetsamhet.
Om det gjort allt, hvad det kunnat, och ändock icke kommit vidare, bevises deraf allrabäst, att föreningen med StatsUtsk. är olämplig.
Erfarenheten skall visa, om icke äfven denna riksdag genom bevillntsmålen förlänges.
Jag förnyar min anhållan, att R. o. Ad. ville $åsom sin gemensamma tanke förklara, att Ståndet anser ett särskildt Bevilln. Utsk., hädanefter såsom hittills, behöfligt.
En af de talare, som yttratsig mot Utsk:s nu förevar, förslag, har medgifvit, att Utsk. dervid utgått från en riktig princip, och deri instämmer jag; men en annan af dessa varda talare har påstått, att det vo - 320 Den a3 October e. m. re principenligt, att ett Utsk. pröfvade statens behof och ett annat utvägarna att fylla dem.
Jag får fästa uppmärk-» samhet uppå, att förhållandet nu icke 3r sådant; ty statens behof kunna fyllas antingen genom ordinarie intrader, hvilka beräknas af StatsUtsk., eller genom bevilln., som tillhör Bevilln.Utskts behandling, eller också genom begagnande af statens credit, som åter utgör föremål för StatsTJtskrs handläggning.
Det är således en fullkomlig splittring, som äger rum; och om roan vill vänta sig att se allt, hvad till detta ämne hörer, på ett principenligt sätt behandlas, tror jag, att man nödgas lemna allt till ett Utsk.
Detta är äfven den åsigt, Hr Dalman yttrat, rian har tillika önskat, att detta Utsk:s personal skulle utgöras af 32 ledamöter, och dervid utgått från den förutsättning, att alla bevillntsmålen kunde behandlas på en afdeln.
Jag skulle tro, att detta kommer att möta betydliga svårigheter.
Jag har visserligen aldrig deltagit i Bevilln.Utskts förhandlingar; men jag har mig bekant, att detta Utsk. arbetar på 3 divisioner och har göromål för dem alla.
Af denna anledn, är det, som jag tror, att det antal af 48 ledamöter, som Utsk. föreslagit, vore det rättaste; ty då kunde lika många afdelntr, som nu finnas i både Stats- och Bevilln.Utsk:n, finnas i det nya StatsUtsk.
, om hvarje afdeln. komme att bestå af 8 ledamöter, hvilket Gr. v. Fersen, såsom jag tror, på goda skäl ansett fördelaktigt.
Det är af dessa skal, som jag tillstyrker, att Constit.Utskts förslag måtte godkännas till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Såvida en klok behandling af målen inom Utsktn kan fortskynda göromålens gång, skulle äfven jag vilja instämma med de värda talare, som ansett Utsktns personal böra minskas.
Min erfarenhet af utsk:s-arbeten under denna riksdag har tillräckligt för mig ådagalagt behofvet af att komma till någon slagsenhet, för att icke målen skola först fördröjas under sjelfva utarbetningen och sedan framkomma till RiksSttn i ett sådant skick att man svårligen kan vänta sig godkännande af hvad sorn föreslås.
Det händer ofta, och har äfven handt i den afdeln.
, deri jag arbetat, att som flera ledamöter finnas på hvarje afdeln., infinner sig en helt annan personal den ena dagen än den andra.
Jag hemställer till alla, som kommit i erfarenhet deraf, huru det skall vara möjligt, att målen på sådant sätt kunna rationelt behandlas.
Man antager den ena dagen grunder för ett utlåt., och den andra dagen inställer sig en personal, som utgår från helt andra åsigter och kalfatrar, hvad föregående dagen blifvit gjordt, eller också skall man bygga på något, som man icke godkänner, och då blir arbetet lika ändamålslÖst.
Dessutom skulle jag tro, att det stora antalet af ledamöter i Utsk:n har det on - Den a3 October c. m. onda med sig, att ganska få ledamöter anse sig skyldiga att ansvara för ärendernas gång.
Man röstar med ja och nej öfver de förslag, som framställas, och dessa dicteras vanligen af betjeningen i Ulsk:n, emedan det är nästan omöjligt för den stora utskts-personalen att samfäldt utarbeta något förslag, utan detta arbete måste öfverlemnas åt betjeningen.
Detta är också en anledning för många ledamöter att afhålla sig från utsk:s-arbeten.
Man vet, att många personer ändå sitta der, och tänker derföre, att ens eget uteblifvande ej skall observeras.
Af samma anledn. beviljas äfven permissioner kanske oftare, än tillbörligt är, och allt detta leder derhän, att personalen varierar nästan hvarje dag, hvilket jag anser vara förnämsta orsaken, hvarföre arbetet går långsamt och mindre väl.
Att sammanslå Bevilln.- och StatsUtsktn skulle jag tro vara ändamålsenligt, helst jag anser, att man bör från Bevilln.
Utskts handläggning borttaga sådana mål, som icke äro bevillnts-, ulan snarare önskningsmål, tillhörande den oeconomiska lagstiftningen och främmande både för Bevilln.- och StatsUtskm samt, snart sagdt, för R, St.
Jag tror således lika med Gr. v. Fersen, att en personal af 3a ledamöter för de förenade Utskrn skulle vara tillräcklig, och jag vågar tro, att hvad som är öfver 2:ne personer af hvarje Stånd på en afdeln. är för mycket.
En person af hvarje
Stånd vore kanske lagom.
Altså finner jag nyttigt för riksdagarnas förkortande, att man icke allenast förminskar Utskrns personal, utan äfven sammanslår, hvad man kan; och Bevilln. - samt StatsUtskrns sammanslående skulle jag i främsta rummet anse ändamålsenligt.
I den frågan, huruvida Stats- och Bevilln.Utskrn bör sammanslås, är jag villrådig.
Jag är icke säker på, utan tvärtom betviflar, att ärenderna skulle derigenom fortskyndas.
Alla de mål, sorn nu tillhöra båda dessa Ulsk., skulle nemi. då nödvändigt föredragas i ett och samma Ulskrs plenum, och följaktligen »kulle dertill åtgå lika mycken tid, som nu erfordras i hvardera Utsk.; ty bevillnrsmålen måtte väl erfordra sin föredragning i plenum likaväl som de mål, hvilka tillhöra StatsUtsk.
Jag tror således, att en förlängning af riksdagsförhandlingarna genom denna sammansättning nödvändigt skulle uppkomma.
Man har beklagat sig öfver Utsklns alltför stora talrikhet.
Jag utbeder mig i anledn. deraf att få fästa uppmärksamhet på sakens andra sida.
Först och främst får jag nämna, alt ärendernas behandlingssätt inom Utsk:n icke är föreskrifvet af grundlagen.
Det beror således på
Hrr ordförande att reglera det, och jag vet intet hinder för dem att föreslå och få den ordning införd, alt målen öfverlemnas åt i5 H. 4« 3» Den a3 Oc<tober e. m. den eller de personer inom Utsk., som synas hafva mesta kunskap om ärendet, med uppdrag att samla alla möjliga upplysningar derom, och i Utskrs plenum föredraga ärendet, när det vore beredt.
Då Liefve det någon eller några få af Utskrs ledamöter, som vore personligen interesserade att uppgöra förslaget så väl som möjligt, och Utsk. skulle då endast få att discutera öfver förslag, som på detta sätt blifvit utarbetade.
Derigenom skulle de högst olämpliga, i många Utsk. brukliga ständiga beredningar undvikas, tillika med alla tidsödande bordläggningar samt remisser fram och tillbaka emellan dem och Utskrns plena.
Man bar jemväl klagat öfver Utskrns talrikhet; meri jag tror den vara nyttig, först och främst derföre, att många ledamöter af hvarje Stånd må kunna blifva ledamöter af Utsk. och derigenom komma i tillfälle att inhemta en närmare kännedom om riksdagsärendernas behandling, samt i följd deraf blifva mera interesserade för dem, och kunna till sina landsorter hemföra dessa högre insigter.
Dessutom tror jag, att våra Utsk. kunna på visst sätt anses som andra kammaren eller underhuset i andra constitutionella länder; ty der beredas ärenderna för att sedermera öfverlemnas till den andra kammarens eller R.
St:s afgörande och fastställning.
Jag tror derföre, att det är nyttigt, att så många opinioner som möjligt i Utskrn kunna få söka att göra sina meningar gällande och betrakta saken från flera sidor.
Hittills liar det dessutom varit alldeles nödvändigt, att sjelfva Utskrn varit talrika, då Stånden icke haft tillfälle att sammanträda till gemensam öfverläggning på ett rum.
Jag medgifver dock, att om dylika sammanträden kunde komma att äga rum, blefve det mindre nödigt, att Utsk:n vore så talrika, som de hittills varit; men innan det kommit i gång, anser jag mindre rådligt att minska Utskrns personal.
Hvad slutligen beträffar sammanslåendet af Bevilln.- och StatsUtsk:n, skulle detta förenade Utsk. minst erhålla 6 divisioner, för att kunna fullgöra sina åligganden, och jag inser ej, huru 32 kan divideras med 6, så att hvarje afdeln. blefve lika stor och erhölle lika många ledamöter af hvarje Stånd.
Några värda ledamöter hafva varit af den tanken, att Bevilln.Utsk. kunde utgöra en 4;de division af StatsUtsk.
För min del tror jag icke det.
Jag tror, att denna 4-de division icke skulle ensam hinna med alla de mål, som nu på 3 divisioner af Bevilln.Utsk. pröfvas.
Men äfven om jag antar det, möter en omständighet, som jag finner märkvärdigt, att den kunnat undfalla de ledamöters uppmärksamhet, som talat på motsidan, den nemi., att då motionerna blifva lika många och alla motioner skola slutligen in pleno afgöras, måtte tiden i så måtto fördubblas, sorn vår dagliga erfarenhet säger oss, att Bevilln.-och Stats - Den 23 October c. m. 3a3 Utskrn hafva på samma dag sammanträdt in pleno hvart för sig.
Nar nu under denna sakernas ordning 2:ne Utsk. kunna på samma dag afgöra sådana mål, som annars endast skulle kunna afgöras af ett enda Utsk., säger mig sunda förnuftet, att detta ena Utsk. skulle behöfva lika mycken tid, sorn nu åtgår för hvardera Utskrs plena; och hvad vore då vunnet?
Jag förblifver vid den tanke, jag förut yttrat och för hvilken jag finner, att Hr Cederschjöld talat grundligare, än jag.
Jag instämmer, i följd af hvad jag förut yttrat, med de värda ledamöter, som ansett Bevilln.- Utsk. ej böra sammanslås med StatsUtsk., och det torde vara mig tillåtet att såsom ytterligare skäl derför nämna, hvad hevilln.målen vidkommer, att då man icke alltid kan vara öfvertygad, att samma personer skola inkomma i Bevilln.- Utsk. vid en påföljande som vid en föregående riksdag, och man således icke kan veta, att icke i Bevilln.Utsk. skola inkomma personer, som ej äga noggrann kännedom af dertill hörande mål, hvilka erfordra en ganska lång tid att rätt studera sig in uti, befarar jag möjligheten af att uti ett Utsk., deri detta blefve en secondär sak, d. v. s. ledamöter nödgades taga noggrann del af de andra mål, knappast någon ledamot skulle finnas, som ägde nog kraft för att tillräckligt kunna öfverskåda både de ämnen, som tillhöra StatsUtsk. , och dem, som höra till bevilln:smålen.
På denna grund skulle jag anse, att det ej vore rådligt att sammanslå Bevilln.- och StatsUtsk:n.
Man skulle i sådant fall alltför mycket lita på det blifvande StatsUtskrs ledamöters förmåga.
För orsaken, hvarföre jag önskade, att, i händelse R. o. Ad. ville sammanslå dessa Utsk., personalen likväl ej måtte blifva större än 32 ledamöter, får jag nu redogöra, efter Hr Cederschjöld ej funnit möjligheten af alt dela 32 med 6 och derigenom erhålla jemna fractioner.
I detta afseende får jag svara, att jag ansett, det blott 4 divisioner borde finnas, d. y. s. att de skulle bestå af 8 ledamöter eller 2 af hvarje Stånd.
Den afdeln., som, i händelse Utsk:n skulle sammanslås, komme att behandla bevillnrsmålen, skulle jag tro kunde erhålla 2.‘ne subdivisioner, hvardera bestående af 4 ledamöter.
Hvar och en vet, att inom Bevilln.- Utsk. de kategorier, man uppgjort för målens fördelning, äro, att irsta afdeln. har på sin lott allm. bevillningen och curhusafgiften.
Måhända kunde posten läggas dertill, och den ena subdivisionen finge således dessa tre befattningar.
Den andra finge tullen, charta sigillata och brännvinet, och derigenom hade jag vunnit mitt mål, att divisionerna ej skulle bestå af flera än 4 ledamöter.
Af dessa ledamöter hör man kunna presupponera, att åtminstone 2:ne, nemi. de, som tillhöra R. o. Ad. samt PresteSt., skola kunna uppsätta ett betänk.
Sålunda skulle jag tro, att inom Utsk:o i>4 Den *3 Oetobcre. tu. blefve mera arbete och mindre brådt om än nu.
Må det tillåtas mig att såsom exempel framställa behandlingen af ett mål, om hvars långsamma handläggning man mycket talat, nemi. tullbetänk.
Inom afdeln., bestående af 16 ledamöter, hvilka merendels alla voro närvarande, undergick detta mål samma behandling som inom Utsk., att man genomgick hela nuvar. tulltaxan, så att man började med lit. a och slutade med lit. jö.
På sådant sätt kunna målen ej annat än gå långsamt.
Hade deremot divisionen bestått af 4 ledamöter, och målen emellan dem varit fördelade, så är jag öfvertygad, att de 3 öfriga ledamöterna haft så mycket förtroende för den ledamot, som utarbetat förslaget, att detsamma, sedan det blifvit uppgjordt, ulan mycken discussion fått ingå till Utsk. för att blifva pröfvadl, hvarigenom 6 veckors tid kunnat besparas.
En värd ledamot, Hr Cederschjöld, har sagt, att han icke inser, hvarföre icke Utskrns ordförande, då ingen arbetsordning för Utskln är stadgad, kunde öfverlemna målen till ledamöternas utarbetning.
Det kan visserligen äga rum.
Jag har varit närvar, vid förra riksdagar, då sådant skett, och det har äfven med mindre mål skett i BevilJn.Utsk.; men jag hemställer, huru tacksamt det kan vara att utarbeta förslag, som kanske blifva sönderrifna, först då de komma till afdeln. och sedan i Utsk:s plenum, hvarest det händer, att ett och annat blad rifves ut och andra deremot inflickas.
Detta behandlingssätt, som för närvar, existerar i Utsktn, kan jag ej finna vara annat än en oordning, som bör afhjelpas, och det kan icke ske på annat sätt än genom utskrspersoualens förminskning; ty det är ingen konst att klandra och möjligen dervid få pluraliteten på sin sida, men svårare är det att utarbeta förslagen och svara för det betänk.
, man uppgjort.
Hr Dal man!
Boye har på sin sida anfört ett skäl, som han trott komma att helt och hållet nedslå hans motståndare.
Han har nemi. sagt, att då Stats- och Bevilln.
Utskm nu sammanträda på samma tid, fölfe det af sig sjelf, att om de sammansloges, skulle dubbelt längre tid fordras för afgörande af de mål, som i dessa Utsk. afgöras, fin nu dertill åtgår.
Jag kan dock ej godkänna detta skäl, och sådant i den förutsättning, som jag ej vill förtiga, nemi. den, att Bevifln.Utskts arbeten alltför mycket fördröjjas, och att detta Utsk. ej är tillräckligt sysselsatt, utan att det endast är den långa tid, man der har på sig, som gör, att ärenderna behandlas så långsamt.
Hade Utsk. mindre god tid, så är jag öfvertygad, att ärenderna der blefve behandlade mindre vidlyftigt och kanske derjemte bättre; ty det är ej någon vinst deri, att målen blifva mycket omständligt och vidlyftigt afhandlade.
De ämnen, Bevilln.- TJtsk. fö^ närvar, bar sig uppdragna, arp af den beskaffen - Den 2S Octobcr c. m. 3a5 het, att, såvida man ej vill beträda en helt ny lagstiftningsbana — och sådant lärer väl ej vara att hoppas, så Jange vi dväljas under våra nuvar. representativa former—, det är, snart sagdt, alldeles tillräckligt alt åberopa, hvad vid föregående riksdagar blifvit anfördt.
Dessa ärender äro nemi. så omtuggade, debatterade och discuterade på alla håll, att jag ej ser, det någon vidare utredning af deni behöfves, såvida man ej, såsom sagdt är, vill betrakta dem utur en helt ny åsigt.
Om dessutom, såsom Gr.
Horn sagt, man icke till Bevilln.Utsk. remitterar de mål, sorn dels tillhöra Oecon.- Utsk. och dels icke äro föremål för R.
St:s lagstiftning, hvilket till stor del inträffar med t. ex. brännvinshränningsfrågan, skulle jemväl en stor del af Bevilln.TJtskts göromål försvinna. Gr. v. Fersen har yttrat, att möjligtvis, genom sammanslåendet af Bevilln.- och StatsUtsk:n, de göromål, som tillhöra Bevilln.Utsk., skulle blifva mindre val handlagda; men det tyckes ligga en motsägelse emellan denna hans förmodan och den utförliga bevisning, han framställt derom, att målen blifva bättre behandlade af få personer, och då icke alltför många dervid söka göra sina meningar gällande.
Jag kan således icke finna mig öfvertygad derom, att Conslit.
Utsk. sett saken från en oriktig synpunkt, och finnér tillika, att de skäl, Grefvarna Horn och v. Fersen anfört för förminskning af Utsk:ns personal, äfven i fall den ifrågavar. sammanslagningen kommer att äga rum, förtjena afseende; och jag fortfar derföre att yrka den propos., jag förra gången hade äran begära.
Hr Dalman har manga gånger factiskt öfvertygat oss om sanningen af den första delen af hans framställning, nemi. att man kan tala mycket vidlyftigt.
Han må då hafva rätt deri, men han skall dock icke kunna förneka, att då 2:ne Utsk. kunna på samma dag afgöra de ärender, som sedermera skulle af ett enda Utsk. afgöras, skall det ensamma Utsk. sysselsättas tvenne dagar med hvad dessa Utsk., före deras sammanslående, på en dag kunde medhinna.
Detta är ett axiom, som ej kan motsägas.
Hvad angår målens förminskning, hörer icke till denna fråga, utan till de fromma önskningarna, som en annar, gång kunna komma under öfverläggning.
Emedlertid torde jag få erinra Hr Dalman, att t. ex. tullbetänk. innefattar så många artiklar, alt om vid dem blott J:del af Utskrs ledamöter ville så ofta göra sina meningar gällande, sorn Hr Dalman här söker göra det, skulle man aldrig hinna få det färdigt att till R.
St. afgifvas.
Jag tror, att talsjukan tager mindre tid, då den får tillfredsställa sig på samma dag inom a:ne Utsk., än om den borttager 2:ne dagar inom samma Utskott.
Boyes sista yttrande och får tillägga, att riksdagarnas längd uppkommer egentligen dei;af, att åtskilliga ledamöter, särdeles 3a6
D o n a3 O o t o b e r c. m. de, hvilka första gången äro med, vilja se samhället omstöpt i alla dess delar.
Derföre komma alla möjliga mål att vid hvarje riksdag ånyo företagas.
Hvad angår målens behandling innrn Utsktn, kan jag ej finna underligt, att utarbetningen faller på betjeningen; ty då Utsktns ledamöter, så framt de vilja följa med ärenderna, äro sysselsatta i Ståndens plena alla de dagar, då Utsk:n icke öfverlägga, vet jag icke, hvar de skulle finna tid att utarbeta utsk:sbetänk:na.
Men jag tror också det vara tillräckligt, att en livar säger sin mening så tydligt, att betjeningen förstår den, ty då har den tillfälle att utarbeta målen i stillhet och anmärka, hvar sammanhang brister.
Jag tror icke, att målen derpå förlora.
Skulle deremot hvar och en af ledamöterna taga sitt stycke, t. ex. den ena bokstafven a och den andra bokstafven b o. s. v. af tullbetänk., kunde sammanhang svårligen vinnas.
För hvar och en, som vant sig vid ämnens behandling collegialiter, och att underordna sin mening de flestas vilja, kan det icke vara främmande att se sitt verk förkastadt eller styckadt.
Det måste man underkasta sig; och då fråga är om beskattning, är det minst underligt, om en hvar vill göra sin mening gällande.