Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag en morgon kommer ned i mitt stall och finner hästarne oryktade samt örängarne sofvande under inflytelsen af gårdagens rus, skulle jag i sanning föga uträtta, om jag började att predika öfver lättjans förderflighet m. m.
Jag tror, att några förståndigt applicerade rapp öfver ryggen skulle medföra mycket bättre verkan.
Jag måste bekänna, att jag hyser den mening, att de tänkesätt, som här blifvit uttalade och för hvilka jag hyser den största aktning, grunda sig på en alltför hög upskattning af den tjenande klassens moralité, en upskattning, hvartill, i min tanke, just nutidens verkliga förhållande icke berättigar.
Jag kan icke underlåta att såsom något besynnerligt anmärka, att då husagans tillvaro, mig veterligen, icke under en mera aflägsen tidrymd gifvit anledning till några lagliga beifranden, man skall vilja afskaffa den just i våra dagar, då tjensteklassens anspråksfullhet, lättsinnighet och irreligiositet aro i ett ganska märkbart stigande.
Såsom ett skäl för husagans borttagande har en värd talare anfört, att dess begagnande endast förbittrar tjenaren och väcker hans hämndbegär, som sedermera yttrar sig i mordanslag, mordbrandsanläggningar m. m.
Det må så vara, att sådant verkligen inträffat, men jag hemställer, huruvida det kan vara klokt att borttaga ett nyttigt korrektif, derföre att. man fruktar för våldsgerningar, som lagen på det allvarligaste bestraffar?
Af hvad jag nu i korthet anfört torde R. o. Ad. finna, att jag för min del icke kan medgifva giltigheten af de skäl, som blifvit anförda emot Uisk:s Betänk.
Ehuru jag och mången med mig naturligtvis skulle vara mycket belåten, om alla straff kunde borttagas, tror jag dock, att tiden icke är inne att borttaga det ifrågav:de, enär allt utvisar, att folket nu för tiden är mera demoraliseradt än förut, hvarföre jag vördsamt anhåller om bifall till Betänk.
Jag anhåller att få vidröra cn npgift från Utsk:s handläggning af denna fråga, hvilken finnes intagen i en reservation af Sven Ersson från Stora Kopparbergs län.
Han omnämner, att han, på grund af motionerna i ämnet, påyrkat, att husaga, om den ej helt och hållet kunde borttagas, matie så inskränkas, att husbonde ej egde slå sin tjenare blå eller blodig, men att pluraliteten inom Utsk. icke ens velat ingå på denna inskränkning utan bibehållit husbonden vid rättigheten att slå tjenaren efter behag blå och blodig, endast han ej sloge honom så, att han blef lam eller lytt.
Om nu R. o. Ad. skulle bifalla Utsk:s Betänk, samt det i utlandet kommer at.t berättas, att inom den Svenska representationen förslag varit väckt att husbondes rätt att slå sin tjenare åtminstone måtte inskränkas dertill, att han ej finge slå honom blå eller blodig, men att äfven detta förslag blifvit afslaget, så hemställer jag, huru en sådan berättelse skall komma att uptagas
Den 7 Januari. 13 i de länder, der ingen husaga finnes, d. v. s. de flesta civiliserade länderne?
Härpå kan man visserligen svara, att vi behöfva icke bry oss om livad man i utlandet säger om Sverige, och så har man äfven svarat i afs:de å religionsfrihetsfrågan, men det bör dock besinnas, att inom den civiliserade verlden pläga åtminstone de bildade klasserne i hvarje land icke vara likgiltiga för andra länders omdömen och tänkesätt.
Jag tror således, att man här kan hafva en slags jemförelsepunkt att fästa sig vid, för att lösgöra sig från den idé-association, som är en följd af gamla vanor och inrotade tänkesätt och hvarigenom mången, som ej närmare tänker på saken, tycker, att det gerna kan förblifva såsom det är och af ålder varit häfver.
Jag styrkes i denna min tro af det yttrande, som en värd ledamot afgifvit för bifall till Betänk.
Jag tror, att denna ärade ledamot icke tillräckligt begrundat de förhållanden, hvaröfver han yttrat sig.
Ilan har antagit, att motionärerne och de, som här talat för återremiss, hafva en falsk upfattning af arbetsklassens verkliga sinnesart m. m.
Med anledn. häraf ber jag att få nämna, att jag haft beröring med många hundra, ja tusende af denna klass, hvilka icke äro underkastade husaga, nemi. fabriksarbetare, och jag har icke kunnat finna, att de på något sätt äro sämre än de, sorn stå under legostadgan, men väl har jag tydligen förmärkt, att det måhända icke finnes en enda af de sednare, som icke i hemlighet hysa agg till den styrkans rätt, som lagen gifver husbonden, och detta förhållande har utgjort det egentliga motivet hvarföre jag vid denna ltiksdag för 3:dje gången väckt förslag om uphäfvandet af denna qvarlefva från mindre uplysta tider.
Detta motiv har dock icke varit det enda, ty det har ganska mycket blifvit förstärkt af de många- exempel på missbruk af ifrågav:de makt, som erfarenheten, tvärt emot hvad Gr.
Löwenhjelm tyckes föreställa sig, gifvit och gifver oss vid handen.
Det är bekant och äfven ledt i bevis, att flere af de mord, som blifvit begångna på de sista 20 åren, härrört från hämndkänsla och djupt rotad förbittring hos tjenare, som blifvit af sina husbönder misshandlade.
Detta var anledmn till ett för 20 år sedan begånget mord å husbonden inom en borgerlig familj här i staden; detta var äfven anlednm till ett mord å en possessionat boende 3 mil härifrån, som skedde för några få år sedan.
Om yi gå till Poliskammareus prot., finna vi ganska många mål rörande husbönder, som, under skydd af husagans makt, slagit sina tjenare blå och blodiga.
Vi hafva haft exempel derpå, att en husbonde slagit sin piga i ansigtet med sådan våldsamhet, att såren ej på flere veckor hunnit läkas, samt att denne husbonde icke blifvit fälld till något ansvar utan misshandlingen rubricerats såsom husaga, derföre att pigan ej blifvit lytt utan fått behålla näsa och ögon, på hvilka lagen sätter bestämda priser.
Ja, pigan tilläts icke en gång att få flytta från sin omensklige husbonde, utan måste qvartjena till laga flyttningstid.
Den som följer med polisreferaterna, är i tillfälle att erfara, att nästan ingen vecka men säkert ingen månad förflyter utan att mål ang:de missbrukad husbondemakt förekomma till handläggning.
Då så många sådana mål komma till allmänhetens kännedom, kan 14 Den 7 Januari. raan tryggt antaga, att de fall, som ieke blifva bekanta, äro annu flere, ty det är egentligen hvad som tilldrager _sig bär i hufvudstaden, som blifver kunnigt, och man vet, att sådana fall förekomma vida oftare på landet än i städerne.
Jag anser mig ej behöfva vidare uppehålla mig vid denna sak, utan anhåller fortfarande om punktens återremitterande.
Jag kan icke underlåta att emot Gr. Löwenhjelms yttrande göra några få anmärkt!:!'.
Just det exempel han anfört bevisar, att en förbättring af Legostadagan är nödvändig.
Jag anhåller att få anmärka, att jag på intet vis vill fullkomligt bortskaffa hus- * agan.
Jag vill hafva den ställd på en rent kristlig ståndpunkt och mera genomträngd af en kristlig anda.
Jag hemställer till den värde talaren sjelf, om stalldrängen, som ligger och sofvel' af sig ruset samt derunder får ett piskrapp öfver ryggen, deraf verkligen blifver förbättrad?
Jag tror, att både den, som gifver, och den, som emottager dessa rapp, förnedrar sig sjelf.
Den värde talaren fästade äfven vår upmärksamhet derpå, att missbruken icke vanligen begås af husbönderne sjelfve, utan af inspektörer och sådana.
När lagen är så beskaffad, att inspektoren på husbondens vägnar kan missbruka lagen, bör den, i min tanke, ändras.
Jag ber att få uprepa hvad jag nyss nämnde, att liusagan icke bör helt och hållet borttagas ur lagen.
Jag yrkar blott, att en förbättring af lagens stadgande derom måtte göras och det är derföre som jag anhåller om återremiss.
Frih. Creutz:
Den siste värde talaren har sagt, att han icke vill hafva husagan bortskaffad utan endast förbättrad och ställd på en kristlig grund.
Jag kan icke fatta detta, jag vet i sanning icke, hvad en kristlig husaga vill säga.
Jag för min de! önskar, att husagan, såsom både onyttig och orättvis, måtte helt och hållet afskaffas.
Löwenhjelm har yttrat, att de, som här ifra för husagans uphäfvande, hysa ett alltför högt begrepp om tjensteklassens sedlighet.
Jag har stödt mitt yttrande på ett alldeles motsatt motiv, derföre att jag tror, att husagans uphörande skall förbättra både tjenaren och husbonden, göra den förre bättre och den sednare mindre brutal, än som nu tyvärr är fallet.
Likasom både befälet och manskapet vid arméen kommit i ett vida bättre förhållande, sedan man uphört att slå manskapet, skall förhållandet emellan husbönder och tjenare blifva bättre, om strykrättiglieten uphör, och jag tror, att man då icke beliöfver applicera några rapp öfver ryggen på sina drängar för tillfälliga förseelser.
De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev-.de punkt framställde propos:ne besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå förstnämnde propos. förnyades, och sedan härvid svaren utfallit med starka
Ja jemte många Nej, Hr Frih. o. Ordfln förklarade det han ansåg
Hr Hjerta m. fl. ledamöter hördes begära votering.
Den 7 Januari. 15 Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den sorn bifaller första punkten af Sammansatta Lag- samt Allm.
Besv:s o. Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 42, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser B. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Vid voteringens slut befunnos rögterne hafva utfallit som följer: Ja — 34.
2:dra punkten, ang:dc framslåldt förslag alt, i st. f. församlingens yttrande på sockenstämma, enskilda personers intyg må anses tillfyllest för bestyrkande af ifrågakommen persons förmåga att ärligen sig försörja.
Hr Hjerta: Ehuru E. o. Ad. genom den nyss försiggångne voteringen afslagit den hufvudsakligaste delen af min i detta Betänk. behandlade motion, anser jag mig likväl böra fästa upmärksamheten på de öfriga delar af legostadgan, hvilkas förändring jag påyrkat.
Det är förundransvärdt, att Utsk. icke ansett tvenne trovärdige mäns intyg om en persons förmåga att ärligen sig försörja vara tillräckligt för hans befrielse från skyldigheten att taga årstjenst, och jag har icke heller funnit, att Utsk. med några egentliga skäl vederlagt mitt påstående, att stadgandet, att i nämnde hänseende erfordrades intyg af församlingen å sockenstämma, vore en onödig och betungande omgång.
Utsk. har nemi. endast helt lakoniskt yttrat: att den föreslagna förändringen icke torde vara af behofvet påkallad och icke heller skulle komma att medföra någon synnerlig förmån för tjenaren.
Jag har i min motion sökt ådagalägga, att förslaget verkligen är af behofvet påkalladt, emedan det ofta kan medföra besvär och omgång för en person att förskaffa sig det ifrågav:de intyget från församlingen in corpore, hvartill kommer, att församlingen merendels ej känner den sökandes lefnadsförhållanden utan måste grunda sitt beslut på en eller två personers utsago derom.
Vid sådant förhållande synes det mig vara en vida enklare utväg att tillägga tvänne enskildta personers intyg uti ifrågav:de hänseende fullt vitsord, hvilket skulle lända tjenarne till synnerlig fördel och icke medföra den ringaste våda för samhället.
Om tillförlitligheten af de enskildta personernas intyg dragés i tvifvelsmål, så återstår ju alltid utvägen att förskaffa sig vederbörande pastors intyg om deras frejd.
Jag anhåller att denna punkt måtte återremitteras.
Cederström, Kud.:
Ifrågav:de punkt berör bestämmelserna ang:de hvad som lörstås med laga försvar.
Den formali litet, som nu är föreskrifven, att sockenstämmas utlåt, skall inhemtas deröfver, huruvida en person är känd såsom den der sig ärligen försörjer, har, enligt min åsigt, just uti sin bestämdhet, företrädet framför det af Hr Hjerta väckta förslaget.
Detta sed - 1« Den 7 Januari. nare lyder sålunda: »eller nöjaktigt kan visa, att han eller hon antingen genom egna medel eller genom arbete eller annan laglig sysselsättning ärligen sig försörjer».
ISöjaklighetcn af denna bevisning skulle således i hvarje fall bero på enskild pröfning, som kunde utfalla olika allt efter olika individuella tänkesätt.
Enda fördelen af förslaget vore följaktligen den, att omgången att förskaffa sig församlingens intyg skulle undvikas, men för min del anser jag dermed vara ganska litet vunnet.
Det är visserligen med något mindre besvär förenadt, att förskaffa sig enskilde personers intyg; men det kan ifrågasättas, om sådana intyg äro lika säkra och betryggande, sorn församlingens.
Motionären har visserligen sagt, att de intygsgifvande skulle vara kända såsom förståndige och redlige män, men pröfningen häraf kan föranleda till lika mycken omgång, som den formalitet, han velat afskaffa.
Jag anhåller att lt. o. Ad. ville biträda och gilla det afstyrkande, här blifvit framställdt.
Hr Hj e r ta:
Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens upmärksamhet på hvad som utgör den egentliga skillnaden emellan det nuv:de stadgandet och mitt förslag, nemi. att lagstiftaren i det förra utgått från den praesumtion, att en person icke kan lagligen sig försörja, såvida han icke visar det genom en så högtidlig aetus som inhemtandet af församlingens intyg deröfver, då deremot, enligt mitt förslag, denna prmsumtiop skulle, om än icke helt och hållet borttagas, dock något förminskas.
Då jag begagnat orden: nöjaktigt kan visa, måtte det väl vara klart, att om det ifrågasättes, att en person sig icke ärligen försörjer, skall det ankomma på dem, som hafva ordningsmakten sig anförtrodd, att afgöra, huruvida bevisningen är nöjaktig eller icke.
Efter först till bifall och sedan till återremiss å denna punkt framställde propos:r, som besvarades med blandade
Ja och Nej, blef förstnämnde propos. förnyad och utföllo svaren härvid med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Erih. o. Ordf:n förklarade det han ansåg
Ja nu hafva varit rådande.
Ehuru jag anser mig hafva fullt skäl att besvära R. o. Ad. med en votering ang:de denna punkt, vill jag dock, af aktning för Std, ej påyrka densamma, men jag anser beslutet vittna om en sä ringa grad af liberalitet, att jag emot detsamma mig reserverar.
3:dje punkten, ang-.de ett föreslaget tillägg lill LegnSladgans 8 §, hvarigenom del skulle blifva tjenstehjon tillåtet alt i vissa fall undandraga sig ali tillträda en antagen tjenst.
Hr Hjerta: Att Utsk. i denna punkt kommit till det slut, som R. o.
Ad. af uplösningen inhemtat, kan icke annat än väcka min stora förundran.
Jag föreställer mig, att en icke ringa del af St:ts Den 7 Jan uari. 17 St:ts medlemmar skola dela denna' förundran, då de få höra upliisas hvad jag föreslagit.
Det lyder som föijer: »Kan tjenstehjon bevisa, att husbonde under det sista halfåret innan tjenstehjon skall tillträda tjensten, har misshandlat någon tjenare eller låtit den svälta, eller sökt förleda det till brottsliga och osedliga handlingar, så kan tjenst ehjonet, om det varit okunnigt härom på den tid då det åtog sig tjensten, icke förpligtas tillträda densamma, men skall dock, om det uteblifver, återgifva städselpenningarne».
Om det således kan bevisas, att husbonde på omnämnde sätt betett sig emot föregående tjenare, så anser Utsk. likväl, att derpå ej bör fästas det ringaste afs:de, samt att mitt förslag är mindre lämpligt, såsom endast ledande till chikanösa rättegångar.
Ja, det är visserligen sannt, att så snart en person upfört sig mycket dåligt och det blifver fråga om att offentligen bevisa detta, så upkommer hvad man kallar chikan, men man har dock i allmänhet ansett, att det ligger i samhällets och sedlighetens intresse, att dåliga, osedliga handlingar kunna få framdragas i ljuset.
Då här icke är fråga om att underkasta husbonden någon bestraffning utan endast och allenast om att befria tjenaren från att tillträda tjensten, så förstår jag i sanning ej, huru det varit möjligt för Utslc. att fatta det här intagna beslutet.
Jag anhåller vördsamt, att punkten måtte återremitteras.
Sedan härefter propos. till bifall å förev:de punkt blifvit framställd och besvarad med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Frih. o. Ordfiden att han funnit Ja rådande.
Hr Hjerta begärde votering samt yttrade derjemte:
Jag anhåller om votering och tager mig tillika friheten att anmärka, att det icke måtte vara med Grundlag och praxis öfverensstämmande, att Ordf:n ej framställer propos. på det yrkande, som blifvit gjordt, men väl på det motsatta.
TJplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den som bifaller Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s hemställan i fråga om det af Hr Hjerta påyrkade tillägg till Legostadgans 8:de g, röstar Ja; den det ej vill, röstar
Nej; vinner Nej, anser E. o. Ad. de emot berörde hemställan gjorde anmärkmr föranleda till återremiss.
Ja — 22.
Nej — 11. 4:de punkten, ang:de ifrågaslälld omarbetning af hela LegoSladgan.
Denna punkt bifölls. XI H. 18 Den 9 Januari.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 5 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 203, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de anslag för geologiska undersökningar öfver hela Riket samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor.
Anmäldes och lades på bordet ett från Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkommet Mern.
Nio 4 2, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
Nio 31, ang:de åtgärders vidtagande för befrämjande af en förbättrad skogshushållning samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voter:spropos:r i Förstärkt StatsUtsk. H. Ä. o. Ad. åtskiljdes kl. £ på 3 e. m.
Lördagen den 9 Januari 1858.
Plenum kl. ■,} 2 e. m.
Hr Gr. o. Landtm, öpnade sammanträdet med följande tal:
Då jag nu efter en lång frånvaro återtager min befattning såsom Ordf. i detta Höglofl.
Stånd, kan jag icke börja våra gemensamma arbeten, utan att till R. o. Ad. frambära min vördsamma och hjertliga tacksägelse för det nya prof på It. o. Ad:s välvilja jag fått emottaga, då R. o. Ad. behagat inför K.
M. frambära sin önskan, att jag måtte till Riksdagens slut fortfarande leda dess öfverläggningar.
Om jag vid Riksdagens början ej kunde utan tvekan åtaga mig denna befattning, erkänner jag likväl villigt, att jag icke heller utan saknad kunde nu lemna densamma, innan detta värf var fulländadt.
Jag vågar likväl säga, att jag icke hufvudsakligen fastades vid den glans som Landtnäs ställning af eder, mine Hrr, lånar, men mina pligter hafva genom R. o.
Ad:s visade välvilja blifvit mig dyrbara, och blefvo det ännu mera i den mån smärtan gjorde mig oförmögen att dem upfylla.
Denna känsla måste dock vika för en högre — känslan af min pligt; jag måste tro, att handen icke egde rätt att fasthålla hvad den ieke mera hade kraft att bära, och att jag således upfyllde min pligt, då jag åter - Dan 0 Januari. 19 stiillde Landtmis-stafven till H. M. Konungens Nåd. förfogande.
Då jag likväl, till följd af K.
M:s Nåd. vilja och i enlighet med It. o.
Adis önskan, ännu har den mig anförtrodd, skall tacksamheten öka mitt bemödande att motsvara detta dubbla förtroende, som städse utgjort det högsta mål för mina önskningar och mina sträfvandens skönaste belöning.
Annu en gång tackar jag eder, mine Hrr, varmt, upriktigt och hjertligt!
Frih. Åkerhjelm, Joli.
Jag tror mig rätt upfatta E. o. Adis känslor och tänkesätt vid detta tillfälle, då jag uttalar
Stits glädje och tillfredsställelse öfver Hr Gris o. Landtnäs återvunna helsa, och lyckan att hafva i Hr Grm återvunnit den, hvilken alltid med bepröfvad utmärkelse fört Landtm:s-klubban Jag anser mig äfven böra uttala den förhoppning att
Hr Gr:n icke af sitt kända nit för sina pligters upfyllande skall låta sig förledas att alltför hardt anlita sina krafter, hvilka E. o. Ad. säkerligen hellre ser besparade för Konungens och fäderneslandets tjenst, än att de tagas i anspråk för att sprida glans öfver Stits öfverläggningar.
Jag förnyar uttrycket af E. o. Adis glädje och tillfredsställelse deröfver att Hr Grm återvunnit sin helsa.
Många ledamöter hördes härtill yttra sitt bifall.
Justerades 2:ne prot.-utdrag för den 7 dennes samt pleni-prot. för den 4 sisth November f. m.
Anmäldes till justering men begärdes på bordet ett från Exped:sUtsk. under Nio 180 afgifvet Förslag till E.
Slirs underd.
Skrifvelse till K. M., angide ett lån till Gefle-Dala Jernvägs-aktiebolag.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.-s< Utsk. inkomne Förslag till E.
Stms underd.
N:o 181, ang:de ytterligare lån för pågående Jernvägs-anläggning emellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län; N:o 182, i anledn. af K.
Propos. ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; N:o 183, i fråga om förhöjning af anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha ArtilleriEeg:ten; N:o 184, i anledn. af K.
Propos. ang:de eftergift till förmån för Misterhults sockens fattigvård af Kronans rätt till dana-arf efter Lena Hansdotter i Sundsholm; N:o 185, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de betäckande af de kostnader, som för skatte-förenklingens och det nya Jordeboks-verkets fortgång erfordras; N:o 186, i fråga om eftergift af det f. d.
Landshm G.
Edenhjelm ådömda ersättnings-ansvar för Kronans förlust genom LänsBokhållaren C.
Langlets bedrägliga förhållande; 20 Den 9 Januari.
N:o 187, i fråga om sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till Statens jernvägs-byggnader anslagne medel; samt N:o 188, ang:de fribrefs-rätt för KontraktsProstar i embetsärenden.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk-.s d. 5 och 7 dennes på bordet lagda Utlåt.
Propos., ang:de anslag för geologiska undersökningar öfver hela Piket samt utgifvande af derpå grundade geognostiska kartor.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm.
Besvrs- o. Ekon.Utsk:s den 7 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 42, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
N:o 31, ang:de åtgärders vidtagande för befrämjande af en förbättrad skogshushållning samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voter:s-propos:r i Förstärkt StatsUtsk.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm, Mern. och Betänkin, nemi. från SlalsUlskottel : N:o 205, i anledn. af Kammarskrifvaren i Riksg:sKont:t Hr af Trolles ansökning om pension vid afskedstagande!; N:o 206, i anledn. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k. Kyrkohemmanen i Halland dispositions- och besittningsrätt till samma hemman; N:o 207, i anledn. af väckt motion om ersättning till Westerås stad för minskning i vågpenningar; N:o 208, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
Nio 140, ang:de dagsverksskyldighet till kungsgårdar och andra kronolägenheter; N:o 209, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifbergningsbåtar m. m.; N:o 210, i anledn. af väckt fråga om användande af medel från anslaget till fångars vård och underhåll för upförande af en byggnad vid straff-fängelset i Landskrona; N:o 211, i anledn. af väckt fråga om uphörande af en från Nya Elementar-skolan i Stockholm till LandtbruksAkadm årligen utgående hyres-ersättning; N:o 212, i anledn. af K.
Propos.. ang:de användandet af de å statsanslaget för Båtsmansbeklädnaden åren 1849—1851 upkomne behållningar; N:o 213, i anledn. af väckt motion att de vid innev:de
Riksdag beviljade lönetillökningar måtte i blifvande aflönings-stater uptagas i särskild kolumn; Den 15 Jennar!. 21 N:o 21 4, i anledn. af vackt fråga om förändring i de ang:de begrafningshjelps utbetalning till embets- och tjenstemän gällande stadganden; Sammansatta Bevilln:s- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskollel: Nio 11, i följd af EiksStins olika beslut öfver Betänk.t N:o 9, i anledn. af väckte motioner om dels posthemmanens och de gästgifveriskj uts-sky ldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär; Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Ulskoltet: Nio 43, i anledn. af väckte motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar m. m.; Nio 44, i anledn. af väckt motion om inrättande af Handelsdomstolar ; Allm. Besv.- och Ekon.Utskottet: Nio 127, i anledn. af väckte motioner rörande kommunalstyrelser m. m.; samt Nio 128, ang:de återremiss i viss del af Betänk:t N:o 116, ang:de omarbetande eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna Elemeutar-läroverk den 14 Augusti 18 56 m. m.
Höglofl. E. o. Ad. åtskildes kl. ^ 3 e. m.
Fredagen den 15 Januari 1858.
Justerades ett prot.-utdrag för den 9 dennes samt pleni-prot. för den 4 sisth November e. m.
Anmäldes till justering ett från Exped:sUtsk. under N:o 189 afgifvet Förslag till E.
Skrifvelse till K. M., i anledn. af K. M:s Nåd.