Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förändring i Hr Ribbings för slag, hvilken jag tagit mig friheten framställa, eller rättare hans förslag med min modification, lyder som följer: ”Innehafvare af credilsedel eller invisning, äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att en månad sedan privatbanken vägrat inlösen af sedel eller invisning och icke under tiden densamma inlöst, lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt att använda ulmätningstvång, som lag och gällande författningar i allmänhet medgifva mot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet.’’
Der äro två skiljaktigheter mot Hr Ribbings förslag.
Den ena i liden, den jag utsatt lill en månad; men ehuru jag ansett fjorton dagar vara alltför kort tid, så skall jag likväl icke vara mycket angelägen 0111 en längre, utan hellre, om Hr Ribbing i den andra skiljaktiga omständigheten vill förena sig med mig, gå till fjorton dagar.
Men denna andra består deri, att jag bestämdt tillagt, att detta executionstvång icke får äga rum, såvida banken förut inlöst den sedel eller invisning, som blifvit presenterad.
Detta finnes icke uttryckt i Hr Ribbings förslag; men han menar det otvifvelaktigt, och jag tror, för min del, alt Den Februari <\ m en lag bör vnra klar och tydligt redigerad.
Kar nn lagen iir lill sin bokstaf så redigerad, alt, så snart banken en gång vägt al inlösen af sedel eller invisning, nian skall hafva lått alt lagsöka hvilken som helst af loltågarne, så tror jag det hvarken hafva varit meningen eller lämpligt att meddela ett sådant förordnande.
Det är derföre sorn jag ansell nödvändigt att bestämdt uttrycka detta.
För öfrigt tror jag, alt om bär äro flera tankar i afseende på con(ra-prnpos:n, så hafva de likväl alla rätt att förekomma under Ståndets pi öfning.
Hr Ribbings förslag uppliistes, så lydande: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning åge jemväl, oberoende af den rätt, sorn i nästföregående § hankens borgenärer tillägges, att fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad lagsöka en eller flera lottägare med samma räll” etc.
Hr von H o b e n b ansen: -Sedan jag 1111 bort upplä sas Hr Ribbings förslag och jag deri funnit ordet ”lottägare”, hvilket således innefattar samtlige lottägare, direclionen inbegripen, så afstår jag från mitt yrkande, att lottägare må särskildt nämnas, och förenar mig i Hr Ribbings förslag. lii- Gripenstedt:
Jag vill påminna mig alt Hr Ribbings förslag var, alt det sednare moni. belt och ballet skulle utgå; men sorn jag icke bort det omnämnas vid uppläsningen, så anhåller jag alt blifva upplyst derom.
Sedan Hr Ribbing ur sitt förslag bort tagit directionens ledamöter oell deremot satt lottägare i stället, så kan jag för min del icke med honom instämma.
Jag bar varit af alldeles samma tanke med honom i mitt förra yttrande, men det faller af sig sjelft, enligt mili öfvertygelse, att lottägarnes skyldighet af solidarisk ansvarighet icke bör i första rummet anlitas, utan försl efter det att de i i4 §:n upptagna åtgärder blifvit vidtagna, men deremot i fråga om cassa-vexlingen är det directionens ledamöter, som böra i första rummet vara ansvarige.
Cederström och fästade hans uppmärksamhet deruppå alt öfverläggningen redan vore förklarad fulländad.
Fi i li.
Jag har endast i afseende på propos. velat framställa, att den af Hr
Ribbing nn gjorda förändring icke kan af mig gillas, och får anhålla alt mitt förslag till propos. mätte blifva i bredd med hans framstäldt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då Hr Ribbings förslag blifvit framstäldt före Frill.
Cederström!, ansåg
Hr Landtm, sig först böra göra propos. ä Hr Ribbings, och derefter på Frih, Cederslröms; uie u innan Hr Landtm. 63o D e 11 i\
F c b t* u ii r i e. ra. framstullde dessa propostr, begärde lian att af Hr Ribbing få upplyst, huruvida Hr Ribbings mening vore att 2 mom. skulle utgå.
Ja, det var det!
Jag yttrade bestämdt, att andra mom. måtte få utgå; inen jag önskade sedan, att få föreslå en annan redaction af 16 §:n, som skulle, ifall R. o. Åd. funne för godt att antaga mitt förslag till redaction af förevar. §:s 1 morn., gå in i stället för det andra mom., emedan jag tror att det skulle bättre passa som ett andra mom. af 10 §:n, än såsom särskild §.
Utan att veta hvad Hr Ribbing vill sätta i stället för 2 morn., kan jag icke obetingadt förena mig deruti, utan anhåller jag att det må stanna vid det första moni., och det är deruti jag förenat mig med honom.
Jag ser dessutom icke, hvarföre vi skulle besluta om att 2 mom. skall gå bort, hvilket innehåller ett sätt, huru man skall få sina sedlar inlösta, och det är rätt behöfligt att hafva en sådan ytterligare utväg.
Hvarföre skola vi nu på förhand besluta dess förkastande?
Det kan jag alldeles icke förena mig om.
Jag trodde, att hvar och en, som läser 2 morn., skulle finna, att om mitt redactionsförslag antages, så måste förenämnda mom. gå ut, ty det innehåller endast huru lagsökning må ske mot directionens ledamöter och ingenting annat.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt R. o. Ad. behagade finna, att såvida Hr Ribbings förslag vunne R. o. Ad:s bifall, koinme det att sedermera pröfvas huruvida 2 mom. skulle antagas eller icke, men bifölles icke Hr Ribbings förslag, så lomme beslutet att gälla bela §:n.
Hr Landtm, hemställde härefter, om R. o. Ad. behagade lill contra-propos. antaga Hr Ribbings förslag.
Då Hr Landtm, förklarade, det lian' trott sig finna, att ja öfverrösta t nej, begärde Frih.
Hr Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd ang:de contra-propos., förekomme nu i ordningen att dervid förekomma Frih.
Cederströms förslag, så lydande: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, sorn i nästföreg:de § bankens borgenärer tillägges, att, sedan fjorton dagar förflutit efter det banken upphört att sina sedlar invexla, lagsöka en eller flera directionens ledamöter med samma rätt” o. s. v. enl.
Ulsklns förslag.
För att icke det må synas i det blif vande proloeollet någon lucka i conseqvensen af mina anföranden och yttranden, får jag nämna, alt orsaken livar - Dt» a4 Februari e. ro. 631 före jag afstår från min conlra-propos. ur, att FIr Ribbings numera er hållit ett för tydligande, som uppfyllt hela del ändamål, hvilket var skälet för mitt förslag.
Sedan R. o. Ad. härefter beslutat, alt vid preliminärvoteringen Hr Ribbings förslag skulle intagas i ja-proposm och Frih. Cederströms i nej-propos:n, upplästes till justering och godkändes följande voterts-proposition:
Den, sorn till conlra-propos. antager Hr Ribbings förslag, alt i morn. af r5 §:n i förslaget till lag för enskilda banker skall erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att, fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad, lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt etc., voterar *a ’ den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. lill contra-propos. att ofvannämnda t mom. skall erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den lätt, som i nästföregrde § bankens borgenärer tillägges, att, Sedan fjorton dagar förflutit efter det banken upphört att sina sedlar invexla, lagsöka en eller flera direelionens ledamöter, med samma rutt” etc.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 38.
I anledn. häraf uppsattes, upplästes till justering och godkändes följande voterts-proposition; Den som bifaller t5j §:n i Banco- och LagUtsktns förslag till lag för enskilda banker, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer 1 morn. af ofvannämnda i5 § att erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att, fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad, lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt” o. s. v. enl.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 20.
FIr Aminoff:
Det nu fattade beslutet är efter min öfvertygelse visserligen bättre än det af Utsk:n föreslagna, 63a D c n 24 Februari e. m. och jag får således vara belåten med att hafva vunnit något; men jag anhåller likväl att till prot. få anfördt, att jag anser den bestämda tiden dock vara mycket för kort och den deremot vida lämpligare, som af PresteSt. blifvit antagen och hvilken jag hade Uran alt för ft. o. Ad. föreslå.
Jag reserverar mig äfven, men af en anledn. motsatt den siste varde talarens.
Jag anser alt det beslut, som nu är fattadt, nemi. alt en privatbank icke kan lagsökas för vägrad inlösen af sina sedlar efter deras lydelse, förrän efter fjorton dagars förlopp, måste föranleda dertill, att privalbankernes sedlar snart skola falla i värde och upphöra att vara jemngoda med det mynt, hvilket ile representera.
Jag anser således att det nu fattade beslutet, om det blir lag, skall i högsta grad skada privatbankerna.
Efter hvad jag finner och innan Hr Frih. o. Landtm, föredrager 16 §:n, ville jag vördsamt underställa, 0111 det icke vore bättre alt såsom elt 2 mom. till |5 §:n antaga följande af mig föreslagna redaction af den 16 §:n, så lydande: ’’Om full tillgång saknats hos den eller de sålunda lagsökte, kan bristen hos öfriga lottägare genom ny lagsökning utkräfvas.”
Jag tror att det passar bättre alt stå såsom 2 mom. af denna § och låta 16 §:n helt och hållet utgå, än alt göra delta till en 1 (i §, och det är detta jag velat underställa Hr Frih. o.
Landtm, samt R. o. Ad.
Jag tror att det Ur behöf I ig t att här utsätta ett sätt, hvarpå lagsökning kan ske mot ett bancobolag.
Till staden, der banken är belägen, tillströmmar en mängd personer långt ifrån, när de hört att den kommit på obestånd, för att fä sina sedlar inlöste. 1)irec— tionen liar emedlertid haft på sig fjorton dagar för att få sitt equipage i ordning och liar aflägsna! sig för den lid stormen pågår.
En sådan person känner icke heller bestämdt hvilka andra på stället varande lottägare kunna finnas och Ilar således en svårighet att kunna verkställa instämning, ISibehålles deremot det 2 mom. till i5 §:n, sådant det 1111 är, med blott det tillägg, att ”mot andra lottägare förfares på sätt allmänna lagen i thy fall stadgar”, så ärn de andra loltägarne, likasom directionen, bundne vid lagsökningen mot direclionens ledamöter, hvilka äro de sorn hestrid! sjelfva rörelsen och hvilkas förhållande del hufvudsakligen bör t i 11 - skrifvas att banken kommit på obestånd.
Om de nu äro bortreste, så finnes alltid, på sätt i detta mom. är upptaget, ett sätt att meddela dem stämningen.
Det är derföre jag får anhålla att 2 mom. må få bibehållas, blott med d. l lillägg jag nyss hade äran föreslå.
Efter det tillägg Hr von Hohen hausen nu begärt, afstår jag och instämmer med honom.
Hr Den 24 Februari e. m. 033 Hr Rosenblad:
Jag tror att den farhåga, sorn bär dieterat det förslag, som Hr von Hohenhausen afgifvit, verkligen saknar anledning, då det redan fattade heslutet innehåller, att när dessa fjorton dagar tilländalupil, så äger man att lagsöka en eller flera lottägare med samina rätt att använda ulmätningstvång, som lag och gällande författningar i allmänhet medgifva mot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet.
Nu médger den af Konung och Ständer antagna lag för inrikes Vexlar, äfvensom den allmänt gällande författningen för utrikes vexel, sjelfva vexelstadgan, den mest executiva åtgärd vid sådant utmätningstvång.
Har icke vexeln på utsatt dag eller in< 111 nästföljande söknedag blifvit betald, så tillåter den genast promt execution.
Detta är allt hvad sorn kan behöfvas.
Örn gäldenären håller sig undan, så tjenar det honom till intet; ty detta executionstvång äger i alla fall ruin, sä snart förenämnda stadgande qvarstår.
Jag skulle derföre tio' det vara öfverflödigt att bibehålla detta 9.:a mom. af i5 §:n och instämmer med Hr Ribbing uti hans förslag, anseende det likväl inycket likgiltigt, om man låter det stå såsom en 1Ö § eller såsom 2 mom. af den i5:de.
Förbindelser genom skuld sedel eller genom vexel utgöra i allmänhet tvänne särskildta slag, i följd af hvilka skuldfordringar olika kunna utsökas.
Jag tror icke, att vexelrätten kan användas, när den icke har blifvit uttryckligen bestämd, utan då kan icke f01 findeisen jemföras med något annat än en sedel, som är ställd på betalning vid anfordran.
Alltså måste jag vidblifva hvad jag förut haft äran föreslå.
Jag får ändå fasta uppmärksamhet derpå, alt i det redan fattade beslutet står icke—”för skuldsedel af den mest executiva beskaffenhet,” utan der står — ”för skulder af den mest executiva beskaffenhet,” och det lärer aldrig kunna bestridas, all vexel är en skuld.
Hr Rosenblad söker föigäfves att få en skuld till vexel och under stadgandena om vexelrätten inbegripen, då den icke är benämnd såsom vexel, ingen domare eller executor kan för en annan skuld tillämpa vexelstadga!!.
Jag begär propos. på Hr von Hohenhameus förslag.
Jag kan ingalunda instämma i lii- von Hohenhausen* och Frih.
Jag anser det alldeles öfverflödigt och tror, att om man skall så i minut gå lill väga med alla föreskrifter, så blir det slutligen ingenting att föreskrifva i bolagsi eglorna.
Jag önsk-ar således, såsom jag förut har yttrat, att det. nu förevar.
a:n mom. måtte utgå, och alt den redaclioo jag föreslagit måtte antagas i stället. 20 II. - ' 80 634 Den 14 Februari e. m. Gr.
Hvad angår den af Hr Ribbing före slagna förändring, lager jag mig friheten erinra, att nied afseende på det beslut, R. o. Ad. redan fattat, torde den vara helt och hållet öfverflödig.
])A der är sagdt, att nian får lagsöka en eller flera lottägare, så vore detta endast en repetition af hvad förut blifvit beslutadt; ty när man får lagsöka hvilken eller hvilka af lottägarne som helst, så faller det af sig sjelft, att derest full tillgång saknats hos en, har sedelhafvaren rättighet att för bristen lagsöka en annan.
Eli särskildt moment, innehållande en sådan bestämmelse, måste vara öfverflödigt.
Om det vore uttryckt såsom Gr.
Mör ner yttrat, så skulle jag genast afstå; men jag kan icke nu göra det; ty i i:a niom. står endast, att man får lagsöka hvem man vill, men der står icke, att, sedan man lagsökt en, man bar rättighet att lagsöka en annan, hvarföre man kunde anses beröfvad rättigheten att lagsöka en lottägare, då nian förut lagsökt en annan.
Jag anser att man bör få anställa ytterligare lagsökning tills man fått sitt igen, och det tior jag icke vara uttryckt i det i:a morn., men böra uttryckas.
Såvida icke den lagsökning, som mot en gäldenär är anställd, innefattar befrielse för den, som med honom är lika till betalning skyldig, så måste det vara klart, att, om tillgäng icke (innes hos en, mot hvilken lagsökning ägt rum, man har rättighet att hålla sig till de öfriga gul— deniirerna, hos hvilka tillgångar finnas.
Hr Frill. o. Landtm, utlät sig, att ehuru de yttrade meningarne afvikit från Utskms förslag, ansåg han sig likväl böra framställa propos. å detsamma, hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk:n i 2 inom. af i5 jj:n föreslagit.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Utskms förslag med Hr von Hohenhausens tillägg.
Hr Landtm, hemställde, oni R. o. Ad. behagade antaga Hr Ribbings förslag.
Hr Landtm, förnyade sin förut gjorda propos. lill antagande af Utskms förslag med Hr von Hohenhausens tillägg.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr Ribbing votering.
Upplästds till justering och godkändes följande votertsproposition: - Den 'i\ F c b i' u a r i e. m. 633 Den, som bifaller Banco- och LagUtskms förslag till 2 mom. i i5 §:n med följande af Hr von Hohenhausens föreslagna tillägg vid mom:s slut, nemi.:
"Mot andra lottägare förfares, som allmänna lagen i tliy fall stadgar,” voterar ia; den det ej vill, voterar ne|; Vinner nej, erhåller ofvannämnda i mom. följande lydelse:
"Om full tillgång saknats bos den eller de sålunda lagsökte, kan bristen iios öfriga lottägare genom ny lagsökning utkräfvas.
” Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — i5.
Nej — 8. 16 §:n. R. o. Ad. ansåg denna §, i följd af Ståndets vid l5§:a fattade beslut, böra förfalla. 17 och 18 §§: n e.
Dessa båda §§ biföllos. 19 §:n.
Förut liar R. o. Ad. beslutat, att ett allmänt Konungens ombud skall deltaga i granskning af bankens räkenskaper.
Jag skulle tro att, i öfverensstämmelse dermed, rikligt vore alt bär införa följande tillägg: ”Directionen vare skyldig, så väl att efter hvarje qvartals slut till K. 1V1. insända en af de i §:n 00 beslutade ombud granskad öfversigt af bankens ställning” etc.
Jag anhåller vördsamt om propos. derpå.
Jag får fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att här står: ”Directionen vare skyldig, så väl att efter hvarje qvartals slut till K.
M. insända en öfversigt af bankens ställning, som ock alt hålla bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för den undersökning, som K.
Rl. möjligen kan finna för godt låta anställa, likväl utan” etc.
Det är således öppet för K.
M. alt låta anställa revision af bankens ställning och handlingar, om det vore hvarenda vecka.
Då synes det mig icke vara nödvändigt, att här likasom föreslå K. M., att låta öfverse bankens ställning vissa tider på året, utan när det kan ske hvad dag och timme som helst, lärer det vara tillräckligt.
Jag anhåller om bifall lill §:n sådan den är.
Jag anhåller att Ridd.Se crettn måtte upplysa, huru denna § är afgjord i de öfriga Stånden, på det att tiden här icke må onödigtvis borttagas.
Ridd.Secret. upplyste, att denna § blifvit antagen af alla tre de öfriga RiksSlJn.
De» 24 F e k r u a 1 i e. m.
Då later jag mili anmärkning förfalla.
Ulskms föislag i ig §:n bief af R. o. Ad. bifallet. 20 §: n, Denna § blef afven af R. o. Ad. bifallen.
Hr Rosenblad: Sedan R. o. Ad. nu genomgått samtliga de sorn Utsk:n föreslagit, får jag vördsamt fästa uppmärksamheten på alt R. o. Ad. måtte i sjelfva lagförslaget intaga del vigtiga beslut, som Siandet redan vid början af denna öfverläggning faltade, nemi. att den nu ifrågavar.
Jagens stadgande» icke skola erhålla retroactiv verkan i afseende på de redan stiftade bankerna under deras octrojtid.
Jag får derföre hemställa, att R. o. Ad. malte antaga följande nya §, grundad på det redan fattade beslutet:
"De före utfärdandet af denna lag inrättade banker varda vid deras undfångna privilegier under den derför återstående liden orubbade bibehållna, derest de icke sjelfve önska alt före samma tids utgång fä deras statuter förundrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde lag."
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna att i sammanhang med Hr Rosenblads framställning borde äfven för R. o. Ad. föredragas det förslag
Utskm infört vid slolet af de s. k. motiverna och upplysningarna, hvilket förslag Hr Landtm, nu lät uppläsa.
Jag hemställer lill R. o. Ajl., om icke det sednare alternativet af hvad som tili blifvit uppläst ur Utskms tillstyrkande, nemi. att genom särskild K. kungörelse detta förklarande må blifva kungjordt, är bättre och formenligat e, än att införa i lagen en 5> som innehåller, alt för nuvar. banker skola fortfarande gälla deras redan utfärdade oclröjer.
Delta skulle i all framlid komma att qvarstå såsom en föreskrift i den gällande lagen, älven lång! ef-ter del nuvar. banker upphört, och deremot om en särskild kungörelse utfärdas, så är all rättfärdighet uppfylld.
Jag anhåller om propos. på det sednare alternativet i Ulskms förslag pag. 8.
Af den siste värde talarens yttrande synes, alt jag malle hafva otydligt uppläst mitt förslag.
Det jag sökte undvika, och sorn finnes i Ulskms förslag, är just det , alt Utskm ville gifva eli lagstadgande i form af en kungörelse.
Jag tror detta vara ett mindre formenligt sätt att göra etl tillägg till en lag.
Jag har velat undvika alt omtala äfven den kungörelse, hvarpå nuvar. banker grunda sig, men jag har velat uttrycka, alt de skola bibehållas vid sina privilegier, oberoende af den lag, hvarom vi nu besluta.
Hr Rosenblad liar egentligen D c 11 34 Februari c. m. 63y fiistat sig vid baukernes innehafvande octrojer.
Jag liar intet annat att anföra, än att jag önskar att i hans förslag ordet ”octrojer” äfven måtte inflyta, på det att föi fattningen må blifva klar och tydlig.
Sä vidt jag af hans uppläsning kunnat fatta, så innehöll redactionen ingenting 0111 den återstående tiden, och der hade blott behöft införas:
"”under den återstående tiden af deras octrojer.’’
Der omtalas blott deras innehafvande privilegier och nämnes icke om det skall bero af dem sjelfva, huruvida privilegierna skola upphöra eller fortfara för alltid.
Alltså skadar det icke, alt de orden läggas till, som böra vara för att fylla meningen, nernl. — ”under den återstående tiden af deras octrojer.”
Min önskan är blott att lå in del ord, hvarom Hr Piosenblad här har talat.
Mitt förslag, som innefattar sednare delen af Ulsktns, intager just de termer, som Hr von Hohenhausen begärt, med den skilnad att jag afsluifvit ifrån Utsk:ns förslag ordet ”privilegier” i stallet för att begagna ordet ”octrojer.”
Vill lian hafva ”octrojer,” så må det gerna medgifva?.
I mitt förslag står: ”under den återstående tiden.”
Det är således ganska tydligt, att det menas — under den åtei stående liden af deras octrojer.
Men vill man i stället för ”privilegier” sätta ”octrojer,” som jag tror vara mera lämpligt, så instämmer jag alldeles med Hr von Hohenhausen, och då kommer det att lyda: ”varda vid deras undfångna octrojer under den återstående liden orubbade bi beli A line.”
Min mening är icke så egentligen att afgöra huruvida det af Hr Rosenblad föreslagna tillägget må vara nödigt eller icke.
Jag lemnar delta helt och hållet å sido.
Men jag har begärt ordet, för att förbehålla mig rättighet att få i denna lag föreslå en § till, sorn är alldeles nödvändig, och att den måtte få komma in före det tillagg lir Rosenblad begärt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då så väl de förenade Utsk:n, som de ledamöter af R. o. Ad., sorn yttrat sig, ansett ett tillägg i afseende på förhållandet med redan betintliga eller octrojerade enskilda banker böra äga runi, så torde det kunna tagas för afgjordt, alt detta skall blifva R. o. Ad:s beslut; men den punkt, hvarom meningurne äro del ide, vore huruvida stadgandet derom borde utgöra ett tillägg i sjelfva lagen för enskilda banker eller borde genom särskild kungörelse utfärdas.
Hr Rosenblad hade ansett det böra blifva ett tillägg i lagen, och Frih. Cederström, att det borde blifva föremål för särskild kungörelse.
Ulskm hade föreslagit båda alternativen utan alt bestämma hvilket de ar,sago riktigast.
Då Hr Rosenblad först framställt sitt förslag. ville Ib' Landtm, äfven först derå göra propus., hvarvid likväl nu först endast förekornme att pröfva forum) för 638 D e n 24 Februari e. m. stadgandeis utfärdande, hvarefter sedan lomme att pröfvas ordalagen af detsamma; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåg det stadgande, som beslutas uti den nu förevar. frågan, böra intagas såsom ett tillagg i lagen för enskilda banker.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg ett sådant stadgande böra utfärdas genom särskild kungörelse.
Jag finner alldeles oform ligt att i lag för en ny bank omförmäla, att de reglor, som gällt för en gammal, icke skola genom den nya författningen ändras.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte bifalla den sista af Hr Frih. o. Landtm, gjorda propostn, nemi. den, att genom särskild kungörelse, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, allmänheten må underrättas derom, att den nya bancolagen icke på något sätt rubbar de föreskrifter, som gälla för de gamla bankerna.
Jag får fästa uppmärksamheten der på, att nu icke är fråga om lag för en ny bank, utan 0111 en lag för hanker.
Här står icke — ”för nya banker,” och denna lag skall således såsom allmän civillag, om den godkännes af K. M., gälla för alla banker, i den händelse att den icke sjelf gör ett undantag, och sådana allmänna stadganden, som innehålla hvarjehanda undantag, äro vanliga i dylika lagar.
Till och med Const.Utsk. har i förslag till grundlag till oss inlemnat förslag till sådana §§.
Deremot hemställer jag, huru formenligt det vore, att bestämma ett sådant undantag genom en kungörelse, utfärdad i enskild väg.
Det tror jag icke är i öfverensstämmelse med 87 §:n i Reg.Ftn.