Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta är betryggadt genom de förut uppräknade flera correctiver, tyckes det, att de må fä rättighet att sköta sig sjelfva med lifgifvande af hvad slags sedelvalörer de åstunda och kunna gifva credit.
På sin höjd må man föreskrifva dem att inskränka sig inom samma valörer som Riksbanken.
Då man allmänt synes ense om den önskan, att Riksbanken, efter en gång blifvande silfverutvexling, likväl måtte få behålla sitt silfver i hvalfvén så mycket som möjligt.; så tyckes med denna önskan vara oförenligt, att Privatbanker i orterna ej få utgifva smärre sedelvalörer.
Delägarne i sådana Privatbanker lära ej underlåta att, hvar i sin ort, gifva sina smärre noter credit och circulation, så mycket de förmå, och sålunda ålitas mindre Bankens silfverfÖrråd.
Ej må man befara, i denna försigtighetens och misstroendets tid, att de privata Bankerna, under decennier, kunna på något sätt rivalisera med vår rika Bank.
Om man i en aflägsen framtid skulle förmärka sådana symptomer, så blir det då tids nog, att deremot sätta en gräns.
Men icke synes behofligt att nu söka förekomma de möjliga inverkningarna af dem på vår Riksbank, innan de ännu någon gång uppstått.
För min del mäste jag bestrida, att Privatbankerna må blifva berättigade att utgifva mindre sedlar.
Det faller af sig sjelft, alt dessa i sådant fall skulle uttränga Statsbankens sedlar i de provinser, der Privatbanker blifva etablerade.
Allmogen, som följaktligen vid försäljningen af sina producter skulle nödgas emottaga dessa sedlar i stället för Statens, skulle icke i behörig tid vid Kronans uppbörd kunna afbörda sig sina utlagor, och , i stället för att man hoppats att härigenom befrämja rörelsen, skulle sådant leda till allmän Förstörelse inom samhället.
Jag vill icke nu på förhand, eller innan Ilr Skogmans 2 H. II 82 I Den 20 Februari! c. m. motion från Utskottet återkommer, yttra mig om densamma, utan har blott velat, i anledning af Hr Haminarhjelms tillagg dertill, flista Utskottets uppmärksamhet på vådan af en tillåtelse för Privatbankerna att utgifva sedlar af mindre valörer.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte, jemte motionen, remitteras till BancoUtskottet.
Hr Skogmans motion samt de, i anledning deraf, afgifna yttranden remitterades till BancoUtskottet.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskts d. 17 dennes på bordet lagde memorial N:o 1 , äng. revision öfver LåneContorens i Götheborg och Malmö förvaltning och räkenskaper år 1S33, blef samma memorial af R. o. Ad. bifallet.
I afseende på verkställigheten af R. o. Ad:s sålunda fattade beslut, och då tiden för de ifrågavarande revisionernas början, nemi. d. 1 instund.
Mars, var så nära för handen, att val in pleno af Revisorer och Suppleanter vid LåneContoren i Götheborg och Malmö svårligen kunde medin nnas, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., 0111 icke R. o. Ad. nu, såsom 2:ne gånger förut vid sistförflutne Riksdag skett, behagade åt Ridd.-Direct. uppdraga, att förrätta val och alt directe underrätta såväl Hrr BancoFullmägtige, som de valda personerna om de uppdrag, som dessa sistnämnde anförtros, i hvilket fäll med morgondagens post bref om valen kunde till Götheborg och Malmö expedieras.
Å nyo föredrogs Hederv.
BondeStts d. 17 dennes på bordet lagde Prot.-Utdr., ang:de föreläggande af tid för Statsoch Bevilln.-Utskotten, inom hvilken det förra skulle inkomma med de s. k. Inkomst- och Ulgifts-Betänlianderna, och det sednare med förslag till gruudef för bevillningen.
I anledning af det upplästa Prot.-Utdr. från Hederv. BondeSt., tager jag mig friheten erinra, att motionstiden icke lärer tiliändalopa förrän d. 1 Mars och således 2 dagar senare än den, hvarinom motionären föreslagit, att StatsUtsk. måtte åläggas inkomma med sitt betänkande om Stats-inkomsterna.
Detta förhållande måtte hafva undfallit motionären, ty annorlunda kan man icke förklara, att han velat, att en sådan dag måtte föreläggas till Inkomst-betänkandets afgifvande, emedan det icke lärer vara möjligt för StatsUtsk att inkomma med detta betänkande, förrän de motioner inkommit och blifvit till Utskottet remitterade, som kunna angå såväl beräkningen af Statens inkomster, som måhända äfven vissa inkomsttitlars afskaflände.
Hvad återigen den föreslagna tiden för Utgiftsbetänkan - Den ao Februari c. m. 83 dets afgifvande beträffar, så lärer R. o. Ad. finna, att denna tid äfvenledes är alltför kort, så vida Stats-Utsk. bör erhålla tillfälle att behörigen granska de motioner, som i afseende på Statsutgifterna kunna väckas.
Dessa motioner måste väl göras inom d. i Mars; men då de icke, jemte dervid afgifna yttranden, kunna till StatsUtsk. remitteras, förrän protocollet blifvit justeradt, torde det kunna dröja till medlet af Mars, innan dessa motioner och yttranden till Utskottet inkomma.
Att således på 10 å 12 dagar kunna fullständigt granska dessa motioner såväl till innehåll som de derigenom åsyftade åtgärdernas följder, samt uppgöra förslag till Stats-regleringen, torde R. o. Ad. finna gränsa till det omöjliga.
Jag får derföre föreslå, att det+a Prol.- Utdr. må blifva lagdt till handlingarna. R. o. Ad. beslöt, att BondeSt:s ifrågavarande Prot.-Utdrag skulle läggas till handlingarna.
Företogs till pröfning StatsUtskts d. 17 dennes på bordet lagde Betänkande N:o a, i anledning af väckt fråga om förminskning i Riksdagskostnaderna, medelst upphörande af Talmännens representationsskyldighet, inskränkning i Ståndens och Utskottens Cancelli-personal och dess aflöning, m. m.
Frih.feoye, Ludv.:
Jag begär återremiss till Stats-Utsk. af dess nu upplästa betänkande, och det af 2:ne skäl; först derföre, att jag icke kan anse Cancellibetjeningen vara behandlad hvarken med rättvisa eller billighet, utan deremot anser StatsUtsk. hafva gått för långt i småsinne och bespalingsbegär, då det gjort afseende på några Riksdaler af arfvodet för de unga män, sorn i Cancellierna uppoffra sin tid för Statens nytta.
Jag finner det jemväl vara något för despotiskt att lemna betjeningen i ovisshet om den vedergällning de skola få.
I vårt tidehvarf är det icke brukligt att först bestrida ett arbete och sedermera icke, förrän det blifvit fullbordadt, få veta hvad man derför vill gifva Sådant uppgöres allmänneligen genast emellan dem, som begära och lemna biträde.
Det andra skälet är det, att StatsUtsk., så småaktigt nogräknadt mot Betjeningen, varit öfyerflödigt i att skaffa avisor.
Jag vet icke, hvarföre man velat påtruga oss dessa avisor.
Då Landtmai skalks-soireerna inträffa, har man i edau läst avisorna; men, i de fall de skola anskaffas, begär jag, på det Ståndet icke må kunna beskyllas för partisinne, att alla de 67 tidningsblad, som i Riket utgifvas, må tagas.
Vi böra hafva dem alla , eller också inga.
På dessa skäl yrkar jag betänkandets återremitterande.
Hr Montgomerie, Gust.:
Då det här varit fråga om att i alla möjliga fall göra besparingar, och StatsUtsk. i ett afseende ganska conseqvent gått denna R.
St:s allmänna Ön - S4 Dea 20 Februarii e. m.. skan till mötes, så skulle jag tro, att samma conseqvens fordrat, att Utsk. gjort det ock i annat hänseende, i det nemi. att, da Stånden afsagt s;g alla måltider hos deras Talmän, desse sistnämnde icke heller kunna göra anspråk på någon ersättning för utgifter, som de icke vidare behöfva hafva, så mycket mera, som Talmannen för BorgareSt. redan på förhand afsagt sig denna obehöfliga ersättning.
Jag får således vördsamt yrka, att hvad StatsUtsk. i denna del föreslagit icke må erhålla bifall.
Frih. Cederström, Jacob: ]Mot StatsUtskrs ifrågavarande betänkande får jag anmärka, att, vid frågor om hushållning i allmänhet, det är vigt.igt att betänka, huruvida den hushållning, man föreslår, medför verklig hushållning eller kan förorsaka stor förlust.
Det är ju otvifvelaktigt, mine Herrar! att i fall Stånden och Utskotten blifva försedda med en mindre skicklig tjenstemanna-personal, handläggas ärenderna långsammare och illa, samt förlängas Riksdagarna , hvarigenom kostnaderna betydligen ökas.
Sådant kan endast derigenom undvikas, att denna betjening blir så väl aflönad, att skickliga personer kunna erhållas till expeditionernas uppsättande samt de flera andra vigtiga befattningar, som tillhöra Cancellierna.
Jag fordrar derföre, då jag finnér Utskottet lagligen, enl. 2/j. §•
Riksd.Ordn., hafva uppskjutit att föreslå det definitiva bestämmandet af ifrågavarande aflöning, att alla de nu föreslagna förskotts-anslagen med 5o proc. förhöjas.
Deremot kan, hvad Utskottet föreslagit till aflöning för vaktbetjeningen, hvilken icke består af annat än drängar, lämpligen nedsättas från 2 till 1 R:dr om dagen, utan att vaktbetjening ändå kommer att saknas.
En annan besparing kan göras i renskrifningskostnaderna genom indragning af arfvoden för Cancellister, hvilka öro öfverflödiga i Utskotten.
Der beliöfvas endast Secreterare och Notarier, sorn i Afdelningarna göra Secreteraretjenst och således böra vara väl lönte; men renskrifningen kan bestridas för contant betalning för hvarje ark, och det saknas icke personer, som för ett vida mindre pris, ånman hittills genom arfvoden utbetalt, vilja åtaga sig den, och lika fört skola verkställa den.
Derigenom skulle tilläfventyrs fullkomlig ersättning vinnas för hvad StatsUtsk. nu sökt bespara i de öfriges arfvoden.
Hvad Hr MontgomeWe yttrat mot anslag till Talmännen bestrider jag på det högsta.
För min del anser jag icke passande, att Representationen icke aflöner Talmännen; de ära Ståndens förste Embetsman och pligtige att inför Konungen bevaka deras interessen , samt således berättigade till aflöning af Nationen; hvaremot det icke kan vara Nationens interesse, att de blifva aflönade af den Regerande.
Jag afstyrker betänkandet och yrkar återremiss på de grunder, jag nu haft äran anföra.
Den 20 Februarii e. m. 85 Gr. von Fersen, Hans:
Det är på den af Friherrarne Boye och Cederström redan vidrörda punkten, angående Cancelli-betjeningen, som äfven jag önskar fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Nämnde talare hafva till en del förekommit mig, och jag skall således icke länge upptaga R. o. Ad:s tid.
Premisserna till Utsk:s betänkande innehålla, att hufvudsakliga besparingen bör åstadkommas genom inskränkning i Cancelli-betjeningens personal.
För min del skulle jag tro, att, åtminstone hvad Bevilln.Utsk. beträffar, inskränkning, emot hvad vid förra Riksdagar öfligt varit, ej kan tiga rum.
Vid sisth Riksdag bestod Bevi!ln.Utsk:s Cancelli af i Secreterare, 3 Notarier och 3 Cancellister, och jag tror, att samma personal äfven nu är behöflig.
StatsUtsk. nämner äfven, att vid slutet och i början af Riksdagarna någon del af betjeningen kan vara öfverflödig.
I detta afseende täger jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att t. ex. i Bevilln.Utsk., som arbetar på 3:ne Afdelningar, uti hvarje Afdelning en mängd handlingar behöfva afskrifvas, innan Utsk. kommer i full verksamhet; och då Utsk. trädt i full verksamhet, lära ej Cancelli-göromålen kunna bestridas med mindre än af en Notarie och en Cancellist för hvarje Afdelning.
Vid slutet af Riksdagen, om den skulle räcka lika länge som den sistlidne, torde förminskning kunna ske; men ej förr.
Cederström har sagt, att inga Cancellister för renskrifningen borde antagas; jag tror dock, att den af Frih. föreslagna förändringen, utom en dryg kostnad, äfven skulle medföra den olägenhet, att, i fall Notarien sjuknade, man nödgades dertill antaga en person, som, ehvad skicklighet han än kunde äga, likväl skulle behöfva tid för att studera sig in i de ämnen, som i Utsk. förekommit.
Jag tror således, att den personal, som förut funnits, äfven vid denna Riksdag blifver nödig, helst ärendernas handläggning och betänkandenas afgifvande fördröjas, om Cancellierna icke äro väl och tillräckligt betjente.
Uti Friherrarne Boyes och Cederströms yttrande, angående StatsUtsk:s förslag till förskott på Betjeningens arfvode, instämmer jag.
Det är olämpligt, att dessa arfvodens belopp icke vid antagandet något bestämmas, utan vid slutet of Riksdagen desamma måhända komma att bero på några voteringssedlar.
Sannt är, att Riksd.Ordn. föreskrifver, att en efter göromålens mängd och vigt lämpad vedergällning vid Riksdagens slut skall Bestämmas; men mig synes likväl detta stadgande ingalunda vara i strid med bestämmandet af något visst minimi-belopp, hvilket jag anser vara högst nödvändigt att Högh StatsUtsk. bestämmer, och torde detta minimi - belopp icke utsättas till mindre än vid sisth Riksdag, om skicklig Cancelli-personal skall påräknas.
1 följd af dessa anmärkningar anhåller jag om återremiss.
Då man blir anmodad göra någonting, uppstår alltid först den fråga: hvad 86 Pen ao Februarii c. m. får jag för det.
De som engagera sig vid Utskotten, uppoffra derigenom sin tid och få, om de förut hafva annan tjenst, betala vicarier för skötande deraf; de böra således något så när veta, hvad de få att betala med.
Detta tyckes Utsk. hafva förbisett, då Utsk. sagt, att arfvodena skulle bestämmas, sedan arbetstiden är förbi.
Rättvisan fordrar tvärtom.
Flera andra skäl emot betänkandet i denna del hafva redan blifvit framställda; jag vill derföre icke uppehålla med flera, utan endast på grund af de redan anförda begära återremiss.
Hvad åter taffeln beträffar, så, då Stånden afsagt sig att mottaga middagar hos Talmänncn, tyckas de med detsamma hafva tyst medgifvit, att alla kostnader derför borde upphöra.
Jag tror derföre, att de af StatsUtsk. föreslagna summor till kostnadsersättning för Hrr Talmän kunde betydligen nedsättas och besparas till andra nödvändigare utgifter, som längre fram på Riksdagen lära komma i fråga.
Jemväl i detta afseende anhåller jag om återremiss.
Jag instämmer med de talare, hvilka yrkat, att något bestämdt af StatsUtsk. måtte föreslås för Caneellierna, och då åtskilliga yttrat sig om Utskottens betjening, vill jag göra mina anmärkningar med specielt afseende på R. o. Ad:s Cancelli.
Jag torde få upplysa, att vid förra Riksdagen hade R. o. Ad. ett till personalen vida större Cancelli än nu.
Jag vill jemväl nämna, att den obillighet förefinnes, att de öfriga Stånden tillförene, åtminstone i vissa fall, beräknat en lika stor Cancelliutgift som R. o. Ad., hvaraf följden varit, att R. o. Ad. nödgats vid föregående Riksdagar fördela de bestämda arfvodena på flera personer.
Ridd.Direct. har likväl icke nu antagit flera, än för hvilka arfvoden förra Riksdagen funnits; således blir arbetet nu drygare.
Not;arierne, som vid förra Riksdagen voro 6, äro nu endast 4- De komma derföre att arbeta så mycket mera, och ändå vill man förminska deras arfvoden.
Jag vågar yttra den öfvertygelse, grundad på min erfarenhet, då jag sjelf en föregående Riksdag haft äran göra Notarie-tjenst härstädes, att de arfvoden, som förut varit lemnade, icke äro för höga, peli yrkar bestämdt, att detta Stånds Cancelli mätte bibehållas vid det antal arfvoden och det belopp deraf, som vid förra Riksdagen blef beviljadt.
Jag refererar mig till Frih.
Boyes yttrande om obilligheten af att låta Betjeningen arbeta till Riksdagens slut och först sedan bestämma vedergällningen.
1 afseepde på tidningarna anser jag betänkandet innehålla något förtjenstfijllt, då ett tillfälle att erfara hvad i de öfriga Stånden tilldragit sig beredes genom anskaffande af de tidningar, sorn referera Riksdags-underrättelser.
Jag föreställer mig alldeles icke, att det kan vara fråga om att prenumerera på alla de 67 eller 68 tidningsblad, som Hof - Den ao Februarii e, m. 87 CanccIIeren lemnat tillstånd att utgifvas.
Om någon tvist om valet skulle uppstå, kan den afgöras af Landtm.; men andamålet lår väl vara att hålla sådana tidningar, som referera Riksdagsförhandlingar.
En värd talare har sagt, att de, som komma på klubben, redan hafva läst tidningarna; men sådant är icke fallet med dem, som icke bo i Stockholm och icke prenumererat på många tidningsblad, och det är egentligast för dem, som bladen böra tagas.
Beträffande anslaget till Hr Landtm, och Talmännen förenar jag mig i den reservation Herrarne Petre' och Waern afgifvit.
Skulle jag, likasom Frih.
Cederström, tro, att här vore fråga om att bestämma en aflöning för Ståndens förnämsta Embetsman, så skulle jag anse de nu föreslagna anslagen vara alltför låga och vilja bestämma dem högre; men då fråga nu icke är om aflöning, utan, såsom i ett föregående Prot.Utdr. blifvit sagdt, om ersättning för hafda kostnader, och sådana icke lara finnas, finner jag någon ersättning för icke hafda kostnader ej vara nödig.
På dessa skäl anhåller jag öm återremiss.
Cederströmi
Att nu i förväg bestämma hela det arfvode* som skall anslås, strider mot 24 §•
Riksd.Ordn. r som lyder så: ”Såväl Ståndens som Utskottens Secreterare, ”jemte den under Riksdagar biträdande nödiga Betjeningen i ”Ståndens Cancelliet’ samt R.
St:s Utskott, njute samina säkerhet med Riksdagsmän och erhålle vid Riksdagens slut ”en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning ”af Statsmedlen, hvilken af StatsUtsk., efter öfverläggning ”med Landtm, och Talmännen, föreslås och i sammanhang ”med den öfriga Statsregleringen af R.
St. bestämmes.” Utskottet har således deri fullkomligen laglikmätigt förfarit.
I anledning af den vid mitt förra yttrande gjorda anmärkning, att Cancellisterna vore nödiga för att suppleera Notarierna* får jag nämna, att det skulle fägna mig, om Utskotten vöre försedde med Cancellister, som kunde bestrida Notariernas tjenst* men att, då jag varit UtskottsLedamot, förhållandet icke varit sådant, Utan har man nödgats skaffa sig en annan Notarie utom Utskottet, då någon sådan sjuknat.
Jag vill derjemte erinra, att göromålen för Cancellisterna i Stånden och Utskotten äro mycket olika, emedan de sednare endast sysselsättas med rehskrifning och de förra dessutom hafva att föra diarier med flera arbeten, som fordra en säker personal, samt att mitt yttrande derföre Endast afser Cancellisterna i Utskott, hvilkas göromål jag tror med besparing i kostnaden och fortare kunna bestridas af renskrifvare.
Frih Boye:
Det skäl, som en värd Ledamot Gr.
Cronhjelm anfört, som skulle föranleda till behof af tidningar, just samina skäl anhåller jag få åberopa såsom ett skäl att 88 Den 20 Februarii e. m. slippa dem.
Grefven anser interessant att veta, hvad som föregår vid Riksdagen.
Hvad som föregår på Riddarhuset veta vi bäst sjelfve, och hvad som föregår hos de andra Stånden, derom erhålla vi säkrare underrättelser än i avisorna.
Jag kunde åberopa en enskild omständighet, som bevisar, huru litet tillförlitliga de äro; skall man hafva avisor, så begär jag dem alla.
Jag söker icke den popularitet, som hufvudstadens tidningar gifva eller fråntaga, och vet icke, hvarföre man skulle särskildt favorisera deras redactörer, framför tidningarnas i landsorterna.
Då åtskilliga ledamöter begärt återremiss af betänkandet, är det icke min mening att bestrida den.
Jag vill blott uppgifva åtskilliga förhållanden, hvilka jag tror undfallit flera af de talare, som yttrat sig, äfvensom några misstag.
Hvad den af StatsUtsk. föreslagna ersättning för Hr Landtmts och Talmännens Riksdagskostnader beträffar, så är den föranledd af de remisser, TJtsk. från de ofrälse Stånden erhållit, att Stånden ansågo en fullt anständig ersättning för Talmännens Riksdagskostnader böra äga rum.
Utsk. har således ansett sig icke böra frångå denna af Stånden tillkännagifna önskan, och har i anledning deraf förslagsvis uppgifvit, hvad Utsk. ansåg vara motsvarande de Riksdagskostnader, som drabba Talmännen.
Hvad Utsk. föreslagit är icke några stora anslag, och då Utsk. ansett kostnaden för Landtm, öfverstiga de öfriga Talmannens, har Utsk. föreslagit ersättningen något större för honom.
Jag tror, att detta förklarar, hvarföre Utsk. icke, såsom Hrr Rosenqvist och Montgomerie, ansett, att ingen ersättning borde föreslås för Talmännens kostnader.
Att dessa icke hafva några Riksdagskostnader torde blifva svårt att bevisa.
Jag supponerar
Talmännen icke kunna vara utan rum, som måste möbleras och, ehuru vintern icke är sträng, jemväl eldas; att de behöfva betjening, torde icke heller kunna nekas.
Således lärer det vara obestridligt, att de hafva några Riksdagskostnader.
Jag vill icke ingå i en undersökning, huruvida dessa möjligen kunna inskränkas så mycket, att de blifva ersatta med mindre, än hvad Utskottet föreslagit; men jag tror likväl, att förslaget icke är öfverflödigt, och att besparingen deri icke skulle förslå långt till fyllande af de öfriga behof, öfver hvilka man, efter hvad som kan föreses, kommer att yttra sig längre fram på Riksdagen.
Vid klubbkostnaderna äro endast i afseende på tidningarna anmärkningar gjorda; men jag får hänvisa till Utsk:s betänkande, deri det icke föreslås, att någon skall mot sin vilja läsa tidningarna, utan endast att tidningskostnaden skall betalas, d. v. s. den kostnad, som uppkommer, om prenumeration sker å tidningarna.
Blifver ingen prenumeration af, så faller det af sig sjelft, att ingen kostnad äger rum.
- Den 20 F e b r u a r i i c. m. 39 I afseende på förslaget om Ståndens och Utskottens Cancellibctjening tager jag mig friheten åberopa ordalagen i betänkandet, som icke innehåller något bestämmande af person, alen af något Stånds eller Utskotts Betjening, utan endast förslag om dess aflöning.
Jag vill derföre blott i föbigående vid Gr.
Cronhjelms yttrande göra den anmärkning, att vid sédnaste Riksdag alla de öfriga Stånden icke rättat sin Cancellibetjening efter R. o. Ad:s.
Då hade, enligt StalsUtskrs betänkande N:o 48, R. o. Ad. 6 Notarier och 6 Cancellister, men såväl Preste- som BorgareStånden endast 1 Notarie och 6 CaneelIister, hvilket tyckes vara något olika.
Hvad för öfrigt behofvet af Gancellister angår, hvilket Frih.
Cederström icke godkänt, får jag tillkännagifva, att StatsUtsk. omöjligen kan undvara Cancellistei nas biträde; ty Utsk. har ännu icke antagit någon Notarie, så att, utom Secreteraren och Kamereraren, hela Betjeningen består af Cancellister.
Jag tror dessutom, att Cancellisternas tjenstgöring icke kan bestridas af renskrifvare, legda för dagen; det torde inses af hvar och en, som arbetat i Utskott, att en sådan renskrifning skulle blifva såväl tidsödande som osäker, och allt det biträde, Cancellisterna måste gifva, då Notariernas antal icke är tillräckligt, förutsätter, att de måste bibehållas, på det icke ärenderna må afstadna.
Beträffande StatsUtsk. skyldighet att hålla sig till Riksd.
Ordn:s föreskrift, har Frih.
Cederström förekommit mig, och jag har i detta afseende intet att tillägga.
Att Utskottet, som således icke kunnat afgifva något förslag till bestämda arfvoden för Cancelli-betjeningen, kunnat föreslå förskotten till högre belopp, det inser jag fullkomligt; men Utskottet ansåg det vara lämpligare, att de summor, som vid Riksdagens slut borde anslås till hvarje tjenst i Ståndens och Utskottens Cancellier, då skulle blifva bestämda till något högre belopp, än det som kunde anslås, om förskotten vore så höga, att föga derutöfver kunde anvisas.
Palmstjerna nämnt om antalet af Betjeningen i StåndsCancellk rna får jag erinra, att Notarierna väl icke varit eller kunnat behöfvas vara så många i de andra Stånden; men att antalet af Cancellisterna, eller rätteligen deras arfvoden, varit lika stort hos de öfriga Stånden som hos R. o. Ad., nemligen 6.
Den olikhet har dock inträffat, att ett af öfriga Stånden vid föregående Riksdag icke behöft så stor Betjening, men ändock uttagit fulla antalet af dessa arfvoden och utdelat dem till färre, då deremot Ridd.Direct. nödgats utdela detta Stånds Cancellist-arfvoden på ett dubbelt så stort antal personer, hvarigenom dessa fått ett långt mindre arfvode.
Boye har med någon värma uppträdt emot mig derföre, att jag vågat tillstyrka anskaffandet af tidningar på 2 H. 12 9° Den 20 Febr u ar ii e. ra. klubben.
Han har jemväl försäkrat, att han icke söker någon popularitet genom tidningar.
Derom torde dock R. o. Ad. redan förut varit förvissade; ty efter Friherrens under förmiddagens plenum fällda yttrande om tidningsredactionernas crassa okunnighet vet man nogsamt, att någon popularitet icke sökes på den vägen.
Men lika litet, som jag vill förneka Friherren och många med honom att på klubben sysselsatta sig med t. ex kort, torde det böra förnekas oss andra att sysselsätta oss med läsningen af de crassa tidningarna.
Jag bör dock icke säga oss, såsom Frih. gjort, då han endast uttryckt sin enskilda tanke; ty jag tror, att R. o.
Åd. ännu icke yttrat sig, huruvida det Högl.
Ståndet vill hafva tidningar eller icke: och jag anhåller, att hvad som i betänkandet i detta afseende blifvit föreslaget icke af StatsUlsk. må uteslutas uppå Frihrs förklaring om hvad vi icke vilja hafva.