Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifråga - Den i Mars f. m. i3 varande redactionstillägg blef då, i anledning af upkomna tvister, föreslaget till att förtydliga 26 §. af JuslitiaeOmbudsmannens instruction.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af det föreslagne ytterligare tillägget i 63 §•
Ropades Ja. 68 2 Punkten. .— — Desse Revisorer, sorn skola vara sex af hvarje RiksStånd, böra emellan Riksdagarne hvarje år sammanträda, för att granska de sist af slutade år s-räkenskaperna j och tage alltid Revisionsförrättningen sin början den i5 September; skolan Herr von Hartmansdorff\
Om det är bekant, huru denna fråga är afgjord i de öfrige Stånden, anhåller jag, att vi derom måtte blifva underrättade.
Uplästes Yällofl. BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af den 23 sistlidne Februarii, af innehåll, att BorgareStåndet beslutat, att det ifrågavarande förslaget till förändring af 68 §. 2 punkten Riksdagsordningen icke lomme att af BorgareStåndet till afgörande företagas förr, än i sammanhang med det i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och enskilda Motioner, från Stats - Den a Mars f. m.
Utskottet förväntade Förslag till ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer; i hvilket beslut BorgareStåndet inbjudit de öfrige RiksStånden att deltaga.
Jag får till de skäl, som inom Yällofl. BorgareStåndet af Herr Santesson blifvit upgifne, tillägga, att StatsUtskottets Inkomst-Afdelning är sysselsatt med en undersökning, huruvida icke StatsVerkets Böcker och Räkenskaper kunde få den form, att hvarje års räkenskaper kunde vara afslutade i Maj månad det följande året, och föreläggas Revisorerne vid deras sammanträde i September.
Det är anledning att hoppas, att detta i vårt land, så väl som i andra länder, kan blifva möjligt.
Denna tanka delas af Afdelningens Ledamöter och flere tjenstemän inom StatsContoret.
Jag tillstyrker således bifall till BorgareStåndets inbjudning.
Herr Hjerta, Gustaf, förenade sig med Grefve von Schwerin.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med antagande af BorgareStåndets inbjudning, instämma uti Borgare-Ståndets ofvannämnde beslut.
I fall samtelige RiksStånden skulle, såsom jag Den 2 Mars f, m. förmodar, hafva, lika med Ridderskapet och Adeln, bifallit de föreslagna tilläggen vid slutet af g8 §.
Riksdagsordningen, angående insättandet i Embetet af JustiticeOmbudsmannens efterträdare; hemställer jag vördsammeligen, att en motsvarande förändringt i samma hänseende, måtte införas i 26 af Justitieombudsmannens instruction.
Lades på bordet. y5 <$*. 2 Punkten.
För beslut i alla öfriga ären der hvarom i RegeringsFormens 56, 66, 69, 70, 71 och 72 §§. särskildt förordnadt är —- Denna förändrade redaction blef af Ridderskapet och Adeln godkänd. 79 §•
Ingen af Ridderskapet och Adeln — icke heller någon lagligen kallad eller vald Riksdagsman för annat Stånd, må kunna, af hvad anledning som helst, förmenas att Riksdagen bevista; — Hvilken nja redaction, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antogs.
Tryckfrihets-Förordningen:
Yi efterskrifne Svea Rikets Ständer Den a Mars f. m. — förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 §., att med Tryckfrihet bör förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan någre af den offentliga Magten i förväg lagda, (af Tryck frihets Lagen ej föreskrifna) hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig
Domstol kunna tilltalas för deras innehåll Hvilken redactionsförändring, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln godkändes. 1 $. 4 Morn.
Öfver denna anmälan m/i sökanden genast och kostnadsfritt undfå ett utdrag af HofCancellers-Expeditions Diarium; Bärandes , i händelse tillståndsbevis eller motiveradt afslag icke varder utfärdadt för utgifvare i Hufvudstaden inom Fjorton och i orterne inom trettio dagar från anmälnings dagen, sökanden uti HofCancellersExpeditionen förete Diarii-Utdraget, ock ovägerligen, äfvenledes kostnadsfritt, erhålla påskrift derom:
Hvarefter en sådan anteckning å nämnda utdrag skall gälla, i bevisets ställe, till full kraft och verkan.
Om tillständsbeviset, eller, i annat fall, DiariiUtdraget icke begagnas inom sex månader, hvarje till Trettio dagar räknad, från Den a Mars f. ra. 17 från det förras utfärdande eller det sed~ nares påtecknande^ må utgifningsrättigheten anses hafva för den gången uphört.
Detta tillägg blef, uppå framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln antagit. 1 §.
6 Mom. 2 Punkten.
— Ehvad han okänd vara vill sedeln saknades.
Röjer Hvilken redactionsförändring af Ridderskapet och Adeln godkändes. 1 $. 7 Mom. sednare Punkten. — — — Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, utom hvad de i 4 morn. 2 §. omförmälda Allmänna Embets-handlingar beträffarj ansedde såsom författare — — — Denna nya redaction bifölls af Ridderskapet och Adeln. 2 ,$*. 4 Morn.
I grund af hvad Embets- och v v Tjenstemäns Relationer, Memorial och EmJhetsBref samt Kungörelser; ändtligen Hvilken nya redaction af Ridderskapet ocii Adeln godkändes. j , ■2 4 Morn. punkten näst före den sista.
Att sådant — icke må uti dem ge.hom trycket kungöras —af sjelfva i5 Id. 2 i8 Den 2 Mars f. m. lin fvud sale en.
Den häremot bryter, löle Trettiotre Riksdaler sexton sfcillingar.
Denna nya redaction blef, uppå framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln godkänd. 4 S Mom.
QEnligt ConstitutionsUtskottets förslag skulle detta Moment alldeles uphäfvas och uteslutas, i följd hvaraf numereringen af de följande Momenten i denna §. komme att rättas Herr Dalman, Lars Johan, anförde skrifteligen:
Då jag redan 1812 års Riksdag i örebro reserverade mig emot det
Grundlagsvidrigt aflockade beslut om indragningsmakten, samt vid sista Riksdag genom Motion i ConstitutionsUtskottet gifvit första anledningen till förevarande frågas uptagande, anser jag min pligt vara att förklara, det jag med hvarje dag sedermera förvissat mig, att denna magt, långt ifrån att vara ett correctiv på Tidninga inbillade sjelfsvåld, tverlom hindrar TidnibgsLitteraturens stigande i sans och värde, Det behöfves dessutom för mig ej mer än det enda motskäl, att derigenom arnes i 'ett Constitutionelt Land en Mesure, som tillåter Godtycket framträda, utan att angifva Factum eller skäl till de .- åtgärd&f» Den 2 Mars f. m.
I9 och alt cn medborgare såmedelst
Lan, såsom bodde han i Turkiet, beröfvassitt lagligen tillåtna Näringsyrke.
Hvilken fritänkande man skulle väl under såclane villkor beträda banan?
Vill Regeringen hafva den så nyttiga Tidningslitteraturen corrigerad och i ett stigande värde, gore hon den då fullkomligen fri från alla andra band än Lagens!
Må hon förakta att relevera kitsliga upsatser och allusioner, hvilka bäst blifva hämnade genom tystnad och Publiquens bon sens.
En Tidning, som fortgår i denna väg, läses ej.
Dessa articlar upliöra först, då en Regering, som vill hafva verklig aktning, är nog klok att aldrig gifva dem en relief genom magtyttring.
Sedan Ridderskapet och Adeln funnit för godt, att ej med sitt lysande föredöme yttra sig först i denna fråga, utan Ministerielt väntat utgången i de andre Stånden, och BondeStåndet, genom sitt ogillande af ConstitutionsUtskot. lets förslag, så högst oförmodadt gjort all ändring ännu 5 år omöjlig, är det föga värdt, alt nu mera hvarken .discutera eller votera öfver denna fråga, men det kan likväl vara en tillfredsställelse för flera uprigtiga vänner af en sann Tryckfrihet, än jag, att åtminstone få sin åsigt förvarad i Protocollet.
Herr ron Heynne, Georg:
Jag tror, alt det allvar, med hvilket nationen bör känna q ao Den a Mars f. m. och skatta sin constitutionella frihet, och det allvar, hvarmed Styrelsen någon gång kan föranledas att söka hejda möjliga missbruk af denna frihet, jag tror, säger jag att delta Styrelsens och Nationens allvar comprometteras hvarje gång man gifver Allmänheten farcen af indragningen af en tidning.
Man finner nemligen den ena postdagen, att den eller den tidningen blifvit indragen; man ser några dagar derefter i den officiella tidningen, att Konungen gillat indragningen.
Man återfinner likväl samma postdag, eller kort efter, i sin postväska samma tidning, med samma stilar, samma papper, samma tittel, samma anda, hvaraf man tager för afgjordt, att det är samma redaction.
Man ser den enda skilnaden i N:o i , och i några små obetydliga bokstäfver.
Jag för min del, och många med mig, hafva funnit detta icke innefatta allvar, utan nästan en lek.
Det är för Styrelsens skull, lika mycket som för Nationens, för Styrelsens värdighet och allvar, lika som för Nationens, som jag med min röst tillstyrker afskaffande af indragningsmagten å tidningar, och bifall å ConstitutionsUtskottets förslag.
Jag känner visserligen, och beklagar, att ett annat
Stånds pluralitet genom votering afgjort denna fråga, bibehållit indragningsmagten, och förkastat den nya redactionen; men jag hoppas, ja, jag vågar vara öfvertygad, attRidderskapets och Adelns uplysta rättskänsla Den a Mars f. mi 31 icke skall genom något eller någons inverkande på sitt omdöme låta förmå sig att bibehålla iudragningsmagten, utan i stället antaga ConstitutionsUtskottets förslag, såsom ett uttryck, att Ridderskapet och Adeln tror, det Nationen, efter ett 20-årigt Constitutionelt lif, är mogen för ett sansadt bruk af det vigtigaste stödet för dess constitutionella frihet: tryckfriheten i sin helhet.
Herr Uggla, Göran Gustaf, hade inlemnat följande, som uplästes:
Om det är en sanning, att friheten att sig yttra, utgör lifsprincipen af den constitutionella friheten, om yttranderätten är ej allenast vilkoret och medlet för den borgerliga frihetens verkliga tillvarelse, måttstocken af dess vigt, utan äfven dess tryggaste beskydd; så lärer det ock vara lika obestridligt, att i den mån denna rättighet inskränkes, eller underlryckes, i samma mån inskränkes, eller undertryckes den borgerliga friheten.
Under tillämpning af denna grundsatis går jag att mig yttra öfver det vigtiga Grundlagsförslag, sorn nu är föremålet för Höglofl.
Ridderskapets och Adelns sluteliga pröfning, och angår uphäfvande af den i TryckfrihetsLagens 4 §• 8 mom.
HofCanzlern tillagde magt att låta inställa Dagblads och Periodiska skrifters vidare utgifvande.
Redan vid förra Riksdagen yttrade jag mig för godkännande af detta förslag.
Nära sex år hafva sedermera förflutit, men in - 22 Den 2 Mars f. m. gen tid kan inverka på min medfödda innerliga kärlek lill medborgerlig frihet, hvars yppersta palladium är Tryckfriheten.
Nu som då anser jag
Indragningsmagten vara oförenlig med hvarje medborgares i Regeringsformen klart uttryckta rätt, att icke till dess välfärd blifva förderfvad, utan att han lagligen förvunnen och dömd är, eller dess egendom af händ, utan ransakning och dom, i den ordning
Lag och laga stadgar innehålla; oförenlig med den i samma Grundlag hvarje Svensk man förunnade rättighet, att, utan några af den offentliga Magten i förväg lagde hinder, utgifva skrifter och att endast inför laglig
Domstol kunna tilltalas för deras innehåll.
Nu som då inser jag lifligt vådan af denna arbetraira magt, som äfven, under förutsättning af dess fogsamma utöfning, i allt fall är en grundlagsstridig inskränkning i yttranderätten, ett i förväg deremot lagdt hinder, rakt stridande mot RegeringsFormens både anda och bokstaf, men, möjligen tillämpad af det missförstådda nitets eller sjelfrådighetens små afsigter, eller af otålsamhetens oädla bevekelsegrunder, snart skulle blifva denna frihets graf.
Jag har således trott det vara hög tid att i grundlagsenlig ordning söka återföra Tryckfriheten från den vanstälda skepnad den i constitutionsvidrig väg erhållit, tili dess ursprungliga öfverensstämmelse med Regeringsformens bud, att befria derifrån mag - Den 2 Mars f. in. 23 tens förmynderskap och återställa den under Lagens.
Då 1809 års Lagstiftare uti 86 §.
RegeringsFormen införde Tryckfriheten, såsom hvarje Svensk mans constitutionella rättighet, hvarmedelst Svenska folket erhöll en under Grundlagens helgd skyddad Tryckfrihet, sökte de derigenom, att omgärda och befästa den med garantier, som borde försäkra dess framtida bestånd.
Tre år voro likväl knappt förflutne, förrän andra, deremot stridande, åsigter låto göra sig gällande och vid 1812 års Riksdag, som till efterverlden lemnat varnande minnen af Magtens försök, att under egiden af inbillade faror hämma verkningarne af de läror, som under Constitutionens första menlösa dagar blifvit alstrade på de liberala ideernas område, strandade 1809 års Tryckfrihetslag emot en Riksdagsopinion, som var kraftig och öfverlägsen genom antalet af sina bekännare.
Tryckfriheten saknade likväl ej då sina värdiga försvarare.
Samtiden har icke glömt och efterverlden skall, ej förgäta deras ädla bemödanden, som då med sann frimodighet höjde sina constitulionella röster för denna frihets försvar, — och namnen Lagerhjelm, Jacob Cederström, Heijkensköld, von Schwerin, Stael von Holstein och Spaldencreutz skola alltid med tacksamhet förvaras i Svenska Tryckfrihetens historia.
Den i Mars f. tn.
Ifrån denna tid har Tryckfriheten, hvad Dagblad och Periodiska Skrifter angår, varit undanryckt Lagens skyddande hägn och öfverlenmad till pris åt godtyckets vanskeliga behandling.
Det synes mig vara öfverflödigt, att här ingå i en undersökning om de menliga följder för Tryckfriheten, hvilka den sålunda tillskapade undantagslagen medfört, då sjelfva tillvarelsen af en sådan Lag, hvilket sätt än för tillämpningen dervid må äga rum, i allt fall måste olycksbådande inverka på National-uplysningen och den medborgerliga bildningen, genom det tvång den lägger på yttranderätten, det ledband, hvaruti det sunda allmänna förnuftet derigenom hålles och det spelrum, som lemnäs åt Magtens arbitrage.
Enväldig beherrskare öfver Tidningars och Tidskrifters ephemeriska lif, kan denna Lag möjligen hafva till följd ”alla de ”ädlare växters aftynande och död,” under det andra af ett mindre ädelt ursprung skola kunna beredas medel, att, i motsatts med den opinion, som genom öfvertygelsens och tankerättens magt under frihetens skydd skulle göra sig gällande, medverka till bildandet af en annan deremot stridande, och hvarigenom, på sätt en uplyst Talare vid sista Riksdag i ämnet yttrat, man skulle ”blottställas ej allenast för vådan att ”ingen allmän opinion utbildas, utan äfven ”för den ännu större, att en alldeles falsk
Den 2 Mars f. m. "opinion frambringas.”
Deremot är jag innerligen öfvertygad derom, att, genom indragningsmagtens upbörande, Tidningarne i allmänhet snart skulle uplyfta sig till sann medborgerlig anda och kraft, att okynnels eller obetänksamhetens möjliga missbruk af Tryckfriheten skulle blifva allt mer sällsynta och, jemte den personliga smädelsen, snart lemna rum för föremål af allmänt och medborgerligt interesse.
Menniskoförslåndet kan ej utvecklas utan under åtnjutandet af frihet, och alldrig komma ens till medvetande af egna krafter, än mindre vinna kraft till sjelfständig handling, så länge det står under förmynderskap.
Allt tvång, hvarmed man söker qväfva det, skall derföre alltid verka emot sitt ändamål.
Om i följd af öfverdrifna farhågor Tryckfriheten år 1812 inskränktes, så finner jag i sanning nu intet hinder för återställandet deraf i dess förra grundlagsenliga skick, sedan de orsaker, som då antyddes för vidtagande af den inconstitutionella åtgärden, nu mera icke kunna såsom ett stöd för den samma åberopas.
Återgifvom derföre Tidningarne och Tidskrifterne deras naturliga och i vår Grundlag uttryckligen bestämda lagbundna oberoende, och följden deraf skall blifva, att, såsom en värd Ledamot af detta Hus, i frågan om Offentligheten, denna Tryckfrihetens sköna Tvillingssyster, så riktigt anmärkt, "TidningsRedactionerne här, ”såsom i England och Frankrike, bildade af 26 Den 2 Mars f. m. ”de mäst uplyste oell kunskapsrike medborgare, skola sprida ljus, underhålla Natio”nalandan, lifva kärlek för frihet, fädernesland och Styrelse, med ett ord blifva en ' ”af de nyttigaste Nationalanstalter, utan ”minsta upoffring å Statens sida.”
— På sådant sätt skulle äfven efter min öfvertygelse Tidningarne och Tidskrifterne blifva hvad deras ändamål i sjelfva verket är, en vehikel för uplysningen, en organ för det allmänna vettet och derjemte, med resultaten af Statsmannens, Tänkarens och Naturforskarens undersökningar, verka på Vetenskapernes gång och på slägtets framskridande.
Ännu qvarstår 86 §. i RegeringsFormen oförändrad, i samma ursprungliga frihetsbjudande gestalt den ur sina oförgätlige skapares händer utgick, obesmittad af IndragningsMagtens grundlagsvidriga attributer.
I snart sjutton år har likväl
Tryckfriheten suckat uti denna magts bojor. O! att Sveriges Lagstiftare, såsom värdige ättlingar af uplyste fäder nu kunnat återskänka henne åt Samhället, och derigenom åt henne återgifva den constilutionella säkerhet och fasthet, hvilka ställa henne öfver en Myndighets godtycke, och sorn, hvilande på rättsbegreppet af Borgerlig frihet, icke mer stå i ett fiendtligt förhållande lill den nationella rigtningen och med det samma till Svensk mannarätt och frihet.
Men om delta sköna värf icke är 1829 Den a Mars f, ra. 27 års
Ständer förunnadt; om ljusets fiender, ännu alltid fortsättande sin hemska vandring på jorden, någon gång lyckats, att äfven i det fria Skandinaviska Norden vinna en seger, under dess med hvarje dag vanmägtigare strid med förnuftet och uplysningen, hvarföre de, som medelbarligen eller omedelbarligen dertill medverkat, må inför Gud och Svenska Folket samt inför sina egne samveten ansvara; om således, säger jag, ännu någon tid erfordras, innan sanningens allt besegrande magt fäller sin slutliga
Dom öfver indragningsmagten, så måtte åtminstone vi räcka hvarandra handen derpå, att strida för ljuset, och derigenom inför vår Höga Principal, det Svenska Folket, ådagalägga, att det åtminstone icke varit Rikets första Stånd, som dragit ut i härnad emot tidens uplysta kraf och Folkets derpå grundade rättvisa förhoppningar.
En constitutionell Konung i ett främmande Land har nyligen hälsat sitt Folks Representanter med dessa sköna ord: ”Tryckfrihetens hojor äro fullkomligt lossade; ”om sjelfsvåldet, dess oförsonlige fiende, ”ännu stundom visar sig under skydd af en ”ädelmodig och omisstänksam
Lag, så be”straffar det allt mer stadgade och uplysta ”allmänna förnuftet dess afsteg.”
Dessa ord hafva genljudat i hela Frankrike.
Betydelsen deraf kan ej vara främmande för vår älskade Konungs fria kraftfulla Hjelte själ.
Då förnuftets ljus omsider förjagat förblin - Den 2 Mars f. m. delsen från de få vilseförda individer af National-Represenlationen, sorn, i strid med pluralitelens högljudda önskningar, olyckligtvis nu stänga vägen till Konunga-Thronen, då skola tvifvelsutan dessa ord derifrån återskalla i Sveriges dalar och berg, och Carl den XIV derigenom åt sig eröfra den ädlaste stenen i sin Konungsliga Krona, samt åt sina dyrbare ättlingar
Nationens älsklingar en gång öfverlemna det ärofulla arfvet af sin kärlek för Lagen och Friheten.
Jag röstar för Indragningsmagtens upbäfvande, och anhåller vördsamt om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall af ConstitutionsUtskottets i ämnet gjorde Förslag.
Då tryckfriheten slår i så nära förening med uplysningen och den äkta constitutionella friheten, att den sednare icke utan den förra kan bestå, kan det naturligtvis ej annat än glädja hvarje i ordets rätta bemärkelse fri medborgare, att bland de många föreslagne Grundlagsförändringar ConstitutionsUtskottet framstält, finna det förslag, att 4 §. 8 Mora.
TryckfrihetsFörordningen bör utgå, eller med andra ord, att den fria yttranderätten i Tidningar och Periodiska skrifter ej bör bero af godtycket, eller en nyck.
Jag och hvarje sann vän al den lag - Den 2 Mars f. m.
I 29 bundna friheten skola hembära Utskottet vår varmaste tacksägelse för dess förslag om indragningsmagtens uphörande.
Tryckfriheten, lika som publiciteten, dygdens, sanningens och oskuldens försvar emot väldet, godtyckligheten och förtrycket, böra ej känna inskränkning inom andra gränsor, än lagen, åtminstone bör den föregå indragningsmagten.
I motsatt fall, och om indragningsmagten af godtycket skall bestämmas, bar man att förvänta, att
Tidningsskrifvare ej våga utveckla en kraftfull tanka, ej våga omtala, då någon Embetsman begår våld på den enskilde medborgaren eller inkräktning på rättvisans område.
Tidningsutgifvare skola antaga ett språk och en ton, som behagar dem , på hvilka deras existance beror.
Servilite' och lågt smicker skola intaga de platser, som borde egnas åt sanning och uplysning.
Desse hafva aldrig skadat stater; men mörker och våld hafva bragt dem i elände.
Dessa grundsatser hyser jag, och skall jag alltid bibehålla.
De skola ej kunna rubbas, icke ens af 10,000 de mest klingande skäl.
Jag anhåller således, att indragningsmagten, vårt tidehvarf till heder, måtte få försvinna.
Händelsen vid 1812 års
Riksdag är ej föremål för denna öfverläggning; jag vill således ej derom yttra mig.
Innerligen öfvertygad, att den ifrågavarande Indragningsmagten i intet t 3o Den 2 Mars f. m. afseende förekommer missbruk, har jag önskat dess uphörande, och jag hoppas, att det afslag i BondeStåndet, som upskjuter dess afskaffande, ej hindrar, att ett mera fullständigt förslag kan inkomma, som, jemte det att indragningsmagten, såsom onyttig och oriktig i sin form, uphör, innehåller sådane stadganden, att missbruk blifva straffade, i det att de kunna åtkommas.
Hvad tillkomsten af den så kallade indragningsmagten angår, delar jag den åsigt Friherre Cederström hade år 1812; och det är mig så mycket mera kärt, att han nu delar den åsigt jag har, att den bör uphöra.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog bifall å ConstitutionsUtskottets ofvanberörde förslag.
Ropades Ja. 5 7 Mom.
Sedan Nämndens Utlåtande således blifvit inhemtadt, pröfve och afgöre Domaren saken, och underställe sitt Utslag IIofRättens pröfning, på sätt 25 Cap. 5 §.
RättegångsBalken bjuder.
t Hvilken nya redaction af Ridderskapet och Adeln godkändes.
Den t.
Mars f. na. 3i 5 g Mom. (iSkullej enligt ConstitutionsUtskottets förslag, uteslutasj hvarefter moment -niimer-följden komme att rättas.)
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall af ConstitutionsUtskottets berörde förslag, hvilken proposition med Ja besvarades.
Herr Hjerta, Gustaf, upläste följande:
Jag upträder för alt vördsamt utbedja mig Ridderskapets och Adelns upmärksamliet å ett ämne, som omständigheterne gifvit en ökad vigt.
Det angår en fråga, som utan alt fordra Grundlagsenlig behandling, står i det nogaste sammanhang med den nyss afgjorde 4 §• 8 Mom.
Tryckfrihets'Lagen.
Det gäller väl ej en tacksägelseadress; en lyckönskningsadress, eller något dylikt, som vanligtvis så lätt af RiksStånden expedieras, och torde alltså få vederfaras sitt tillbörliga Öde, att bordläggas, granskas, klandras och om möjligt är tillintetgöras; men jag vågar doök begagna min Riksdagsmannarätt, till att framställa delta förslag, enär jag anser det af stor vigt för mitt fosterland.
Att bevisa lagligheten af hvad jag yrLar, hänvisar jag tili det enkla, sannings - 32 Den 2 Mars f. ra. rika Utlåtande, som ConstitutionsUtskottet vid sista Riksdag afgifvit om uphäfvandet af 4 §• 8 mom.
Tryckfrihetsförordningen, och till de lifliga öfverläggningar deröfver, hvilka bevittnas af alla Ståndens Protocoller för den Riksdagen.
Att bevisa vigten deraf, vädjar jag blott till den glädje, hvarmed underrättelsen om l8a3 års Rikets Ständers samtycke till förslaget om Tryckfrihetens återställande då, öfverallt inom Fäderneslandet, emottogs; ty, när såg man väl någonsin alla bildade folkclasser af ett samhälle fröjdas öfver någondera StatsMagtens företag, om det ej var af ett allmännare inflytande; men om det är sådant: hvad skulle det väl kunna angå, om ej dessa stora nationella friheter, dessa menskorättigheter, som uplysning och rättvisa fordra, under det okunnighet och godtycke söka undertvinga dem?
Och jag förbigår med tystnad det ytterligare bevis, som jag skulle draga af en hel uplyst allmänhets hemska förvåning öfver förra veckans tilldragelse inom National Representationen.
Men jag ser Edra blickar fråga mig: hvad det är, som skulle kunna ersätta den förlust Svenska folket redan gjort genom en så sorglig ansträngning af magten?