Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För Swerige äterstär alltså, efter min tanka, ingen annan utwäg, om det stall kunna tänka pä at bibebälla sin sjelfständighet, än den, utom hwilken nödwändigt alla mindre Folkftag mäste falla et ros för mägtigare stender, jag merar en National-^rmering, afpatzad efter Landets natur och Folkets lynne, bägge kanste be45, 46 rätti - 364 Deu 2 Jurin: rättigade at i Europa intaga forsta rummet, i detta hänseende, om de anwändas och behandlas rätt.
Frän uräldriga ttder hafwa Manhems
Inbyggare mangrant och sjelfwe förswarat
Fo. sterjorden, och frän urminnes tider har den nästan warit fri, med fä undantag, sorn endast burit witnesbörd om Folkets milirg.iriffa anda, när en Anförare, som war wärd at bära det namnet, wrsade sig; ty Tyrannens eller Inkräktarens fordrifwande har alltid blifwit engifwen följd.
Sjuttonde ärhundradets oafbrutna krig, och sedan kanste nägon efterapningslystnad, alstrade emedlertid et Krigs-^^LtemS, som, biträdt af Nationens ^iLrnabsta lynne, forwanade werlden, ehuru desse dä oförlikneliga Härar, som utgjorde hela Norra Europas sträck, i wära dagar swärligen torde kunna bestä mot äfwen medelmättiga nu warande.
Ware härmed huru det will, men Nationen kom smäningom frän stt ursprungliga sjelfförswar, altsä ockffrän den allmänna mili^iriffa andan, sedan Rikets förswar lemnades til en genom Jndelningswerket danad coipg, som bittils, med äfwen sa mycken aktning som framgång, utfört detta wärf, tils nu sednare inträffade missöden hota at sätta den under allt förhällande motbehofwct.
Ware dock långt ifrän mig at jag skulle wilja förringa wärdet af denne aktningswarde Inrättning, hwilken altid betraktats, hwilken altid stal betraktas af mig som en grundpelare för wärt beständ.
Sorn fädan will jag ock nu göra den til kärnan, kring hwilken hela Nationalkraften stal samla sig, dä fräga är at kämpa mot wära fiender.
Mätte det lyckas mig at upqe nägot bättre än de hittils oduglige, tanklöse och folkförstörande Utställningar - Den s Junit. 35g ningar af Landtwärn, som med rätta stola stämplas af samtidens och efterwerldens förbannelse ; men denna dyrbara tidpunkt bör ej föksummas eller afskräcka ost, fast et wanwettigt försök mistlyckats.
Fosterlandets fara gör inrättningen oundwikligen nödwändig, om ej wi wilje friwilligt underkasta ost grannars orättwisa fordringar, samt fegt tilläta deras wäldsamma förtryck.
Denna känsla är förmycket motbjudande för hwarje Swensk, för at han skulle sätta sig einot det enda kraftiga förwaringsmedel, som wäl är et ondt, men ätminstone et mindre och oundwjkligt.
Samma hotande belägenhet gör ock at wära grannar, som säkert i fredstider stolle anse företagandet af en sädan inrättning för föga bättre än en krigsförklaring, och söka pä alt sätt hindra den, äro nu dertil oförmögne, sedan deras egna orättwisa anfall endast bragt ost til denna ytterlighet.
Bildandet ttl en ny Regerings-!'o, m ger ost anledning at uti den äecrelera en inrättning, som Regenten af eget bewäg, af egen myndighet aldrig kan, aldrig bör kunna hwarken päbjuda eller utföra.
Alla vesta wigtiga skäl föranleda mig altsä, oaktadt flere mindre betänkligheter, naturlige uti en sak, som sä nära rörcr ost och bwad wi hafwe kärast i weridén, at föresiä säsom Louscituciou8-^ancter: §.
At med Swensk manna rätt följer den owilkorliga och oundwikliga skyldigheten, at personligen förswara Swensta Fosterjorden, och det utan afseende pä Ställd eller Börd; endast lemlyte, wanwett, beständig sjuklighet, werkligt Preste-Stärid och en del Statens Tjenster befria derifrän. 8- Z66 Den 2 Junit. §.
Denna skyldighet äger kraft ifrän 20 til 5» ars alder. §.
Hrvarje nu bestående indeldt Regemente och och Lom^iLAnie får sin Lanton, sä widt det läter göra sig, efter Folknummern uti de Härader och Socknar, der det nu är indeldt. §.
Folknummern af Mankön öfwer hela Riket , men särskildt i hwarje af dessa Lantoner emellan 20 och Z6 är, delas i fyra delar efter olika äldrar och kallas Första, Andra, Tredje och Fjerde Fördubblingen. §- Af desia Lla88er utgå efter lottning inom hwarje Socken sä stor del och lika öfwer hela Riket, som Styrande Magten sinner nödvändigt, den yngsta först och sä 01^88 efter Lla88; dock minst hälften af föregäcnde cia88 bör wara utgängen innan den efterföljande anlitas, och ingen fär lega eller köpa sig fri, utan som i §. stadgadt är.
Lottningen sier uti Pastors och Fyra gamle af Socknen walde Socknemäns öfwerwaro, som rätta sig efter Kyrkoboken, hwilken hädanefter af dem hwarje är genomses och underffrifwes. §.
De utlottade emottagas genast pä stället af de Den 2 Jun». 35? de tll e-intorien hörande Regementernes Ombud och inforlifwas i Regementet som Recruter, men äro frie sä snart fred inträffar. §.
Lxercice förrättas Socknewis hwarje Söndags eftermiddag i fredstider, sä länge den wackra ärstiden tilläter, hwarrvid de indelte ReZementen biträda. §.
Regeringen drar försorg om som förwaräs i Sockne-^lL§L2in och wärdas af orclinLris Regementerne. §.
Wid alla offenteliga Upfostrings-Anstalter mäste hädanefter k-lilitLire-LIementLrne läras; äfwensom ^lililLire-^cLöemien genom hushällning och riktig inrättning i möjligaste matto mäste utwidgas.
Pä detta sätt kan ^rmLe» ej sakna Lfwer- och Under-Befäl. §. / Beklädningen mäste ffe af Staten, men ritan alt präl etter prydnad, deremot pä allt uptänkeligt sätt afpastas efter behof och climat.
Denna Krigsmagt sär ej öfwer hafwet föras xä Tyff eller Danff botten. §.
Den Folkmasia, som faller emellan Trettiofem och Femtio är, kan ej utan eget samtycke fö« SoS Den 2 Iuttkk. föras längre än i nästgränsande Län, om det är Gränse-Län; men wäl mom Länet brukas, sä wäl til förswar som ordnings hällande; dock mä af vesta en friwillig person fä gä i stället för nägon af de yngre ^lL88«rne, om en sädan är stäating; dock förlorar den sig krigstjenst undandrager, rättigheten af Swensk llepre-8eniLnt, som ej winnes utan genom werklig krigstjenst. §.
Vargering får deremot ej utgä ur Länet förr än oräinLirg, Soldaten är undanfallen. §.
Ailöningen för all fördubbling i alla grader bör wara snarare högre, och ej lägrej än den oräinrurL Trouppens. §.
Blesterade til den grad, at de til nägon del för sin bergning blifwa mindre duglige, böra af Staten förses, hwarföke wista Tjenste-Ll^ser blifwa dem aldeles uteslutande förbehällne.
Deste äro grunddragen af et förslag, alltid bekymmersamt och betänkligt, men aldeles odrägligt för alla andra Folkstag, än det, som föredrager en med mödor och upoffringar förmärswad frihet för »veklighet, maklighet och läg träldom.
Med trygghet och utan anspräk framläggas alltsä desta tankar för Swensta Lagstiftare."
Lika Den 2 Junii. zFg
Lika lydande med det af Herr Afwersten Friherre von l>lLi.en ingifne anförande, intygar tians ^färtL.
"Utdrag af ?>-otocollet, hältet i R k^ens Högloft.
Ständers Oonstituuons Utskott den 26 Maj 1L09.
S D. Herr Riddarhtts-Tecrk-teraren 8il. verstolps upläste et Anförande och et Förslag angäende en af honom tilstprkt Riksens Ständers Lag. och Hushälls-Bcredning; hwilket an-- förande och Förftag ivid detta vrolocoil btlag^ de finnas.
Herr Lagmannen niom upläfte i samma ämne et äfwen wid detta krowcoll bifogadt utlätande.
Utskottets öfrige Ledamöter öfwerenskommo, at nästkommande dag taga denna fräga i öfwerwägande. bie sn^r^.
In sillem Hans färta."
"Riksens Ständers
Lag - och Hushällnings - Beredning.
Denna Beredning skatt bcstä af Riksens Ständers .justilia Ombudsman, säsom Ordförande, samt Tolf Ledamöter kände antingen för utmärkta kunskaper, eller utmärkt skicklighet, Tre af deba Ledamöter böra hafwa warit brukade - 36o Den 2 Imrik. kade r Domare-befattningar.
Sex bora wäljas ur Rikets särskilda ?rovincer.
Tre Ledamöter hofwa fyra mannder i sender, och deri bland stall räknas en af Domare-Llasssn.
De§e Ledamöter utwäljas wid Riksdagen genom särskilde Ll^cmrer af alla Ständen; men bllectorerne wälja Ledamöterna ur hwad Ständ och Folk-eiL58 dem nyttigt synes.
Fyra Ledamöter, hwaraf en ur Domar6IL88LN, utgä hwart tredje är.
I deras ställe insättas
Fyra andre efter samma grundsats, och hämtade ibland Sex Suppleanter, walde af Llectorerne pä samma gäng, som de förstnämnde Tolf.
Skulle af besia Sex icke Fyra qwarlefwa, wäljer Beredningen sjelf til det rum, för hwilkct en Suppleant fattas.
En Tjensteman, sä länge han är Ledamot r Beredningen, utöf-- war emedlertid icke sin tjenst.
Ledamöternes arfwoden stola wid hwarje Riksdag af Ledamöterna fastställas, dock mä den, som förut äger lön , blott erhälla fpllnaden i det bestämda arfwodet.
Denna Berednings befattning stall wara: i)
At emottaga, af hwilken som häldst, Anmärkningar och Förslag, rörande Grund-Lagar, Livi! - och Lriminal-Lagar, osconomi8lea Författningar och alla slags publika Inrättningar, samt grunderna för besia Lagar, Författningar och Inrättningar.
Härifrän undantagas alla de <Lconomi8ka Författningar, samt Lag-Förklaringar, som emellan den sist hällne och den näst - Den 2 361 kommande Riksdagen utfärdas: äfwensom Beredningen icke är tillätet uptaga nägot, som innebär' anmärkning mot Regeringens utfärdade Beslut, Ive8oiutioner och Utstag.
Pröfwas de inlemnade Anmärkningar och Förslag sädana, at Beredningen icke anser sig derpå kunna göra afseende, eller sig dermed befatta, stall strrftelig motiverLci tdesolution deröfwer meddelas den, som dem inlemnat.
Men öfwer alla de anmärkningar och Förslag, som af Beredningen uptagas, stall densamma sig yttra, och wid den fluteliga öfwerläggningen mindst Sep Ledamöter wara tilstädes, och öwar för sig til ?rococoilet afgifwa sitt utlätande. ?iotocvll6iiis och Handlingarne i alla de uptagna mälen stola för hwart är i pela sin widd tryckas, och ofelbart wara utgifne inom en mänad efter ärets flut. 2) Insamla statistiska Uplysningar öfwer Landet, och dem reäiFera; äga öfwerinseende öfwer Tabell Birket; bafwa rättighet at ur Lol> leZicrrne, frän Landshöfdingarna, LandtmäteriLontoii-et, ?iovincern^s Hushälls-Sällstap, M. m. infordra alla nödiga underrättelser, rörande Landets Okconomie; hos Regeringen förestä utwägar til samlande af de uplysningar, hwilka ej genom förut befintliga inrättningar kunna erhällas; wid bwarje ärs stut til Regeringen inlemna Berättelse om de inhämtade statistiska Uplysningar, bwilken berättelse en mänad efter ärets stut stall wara tryckt; och wid hwarje Riksdag til Riksens Ständer inkomma med en för alla arén sammandragen Berättelse deröfwer. 3) Wara skyldig at til Regeringen inlemna Be - 362 Den 2 Iunik.
Betänkande» öfrver alla de Lag-Författningsoch (Lconoiuiskg.
Dräger, hwaröfwer Regeringen sjelf äskar desi yttrande. 4) ?/qa med Tryckfrihetens wärd blott sä wida befattning, at i händelse någon Författare eller Boktryckare, innan tryckningen, sjelf begär et onicieik yttrande, huruwida et Arbete eller en Skrift kan, enligt Tryckfrihets Lagen, underkastas ätal, sä böra Ombudsmannen/twänne Ledamöter af Domare Lassen och irenne af de öfriga, et sädant yttrande skriftligen utfärda; hwarefter i händelse til Arbetets eller Skriftens gillande til tryckning, bade Författaren och Boktryckaren bära wara för alt answar frikände, och de Personer af Beredningen, hwilka yttrandet utfärdat, blifwa answaret iklädde.
Sträcker
Beredningen sina yttranden eller sin ätgärd utöfwer bwad derckamma enligt färegäende punkter, är bokstafligen tillätet, åge Konungens makt at densamma inför Riks-Rätten lagligen Mala"
Til krotocollet dkN LL Maj iMg.
Uti en redan före denna Riksdag med wederbörligt tilfländ utgifwen Skrift, har jag yttrat den önskan at, til allmänna opinionens uplysande och beredande, äfwensom til Regeringens uplysande, "en permanent Lommite mätte gf Ständerna förordnas, som skulle äga at mellan Riksdagarne mottaga Förflag til förbättringar', i alt hwad som bör fä namn af Laa och Författningar, allmängöra sina tankar öfwer desia Förflag, wara förbunden at til Regeringen åhem - Den 2 Junit.
863 aflemna sina yttranden öfwer hwad häldst den kunde til desi öfwerwägande hänskjuta; men ä. qa ingen beslutande rösträtt, säledes icke fä tilfälle at uprssa sig til en UeprL8snmtion8-del, wädelig för bäve Konungens och Ständernas myndighet.''
Sädan har, efter ordalydelsen, min önskan warit.
Högloft. Lon8litutior>?
Utskottet behagade nu härmed jämföra andan af det Förslag jag upgifwit til en sä kallad Riksens Ständers och Husbällnrnkrs-Serednlnc;: jag förmodar at den stall finnas aldeles enlig med mitt längesedan i tryck kungjorda yttrande, och wägar hoppas, at detta yttrande angifwer de mest lösliga, och icke ens pä något sätt bakstuga afsigter.
Jag har upgifwit hufwud-ändamälet wara allmänna opinionsn.8 uplysande och beredande.
Jag tror at hwgrje ofullkomlig
Stats-inrättning mäste pä et revolutionLirt sätt sönderbrytas, om den ej fär smäningom förbättras.
Dä en olycklig erfarenhet alltid nog känbart meddelar kunskapen om bristerna, tror jag ock at Statens wäl fordrar Medborgarnes beständiga upmärksamhet pä sättet at afhjelpa besia brister: det fordrar at hjelpsmed len bertil uptäckas och upgifwas: och det fordrar mer, at Nationen genom egen pröfning sär öfwertygelse om besia hjelpemedels nytta och riktighet.
Sä danas et allmänt tänkesätt, och endast detta allmänna tankesätt werkställer förbättringarne, utan sönderbrytande af Staten.
Gä en motsatt wäg; lät ingen upmärksamhet spännas pä Statens Grund - 364 Den 2 Junk.
Författningar: eller lät äfwen et litet antal Wise monopolist betrakta och uttänka förbättringsmedlen: bjud sedan dessa, äfwen högst fullkomligt uttänkta medel, helt twärt til Nationens antagande; Hon stall afflä dem: wälj äter at päföra Nationen dem genom öfwerrumpling eller wäld; Hon stall blifwa förbättringarnas uppenbara fiende.
Jag anser säledes de allmänna tänkesättens oafbrutna uplysande för den förnämsta trollkraften til Stats - Författningars uprätthällande och forb^itii^g. den fullkomligaste stulle thi) förutan ej bära sig: och den bristfällige stulle nodwändigt blifwa det ännu mer.
Under hwilkendera af dessa titlar wi kunne föra den Lonstirmion wart Fädernesland nu genom war åtgärd stall erhälla, är lätt at afgöra, da wi för nägra fä wecker sedan blifwit twärt wäckta ur den fsrsostning, som vespoiismen medför, til förhoppning om en laglig frihet, och dä wärt Fäderneslands närwarande belägenhet är ^ sadan, at oss ej möjligen kunnat tildelas mer än et ännu ringare antal weckor til utarbetande af et werk, som likwäl ärnäs at, ätmindstone genom sina bufwudgrunder, blifwa för Sekler gällande.
Utan all twifwel skalk denna LonstUution ej kunna uprätthällas, utan at förbättras; tp ehuruwäl wi med sanning kunna säga at den är et konststycke, i uträknad jämnwigt wida öfwerträffande de RegeringsFormer Swerige hittils känt, wore det ändock fäkunnigt at ej inse, det den omöjeligen kunnat ställas pä de grunder, som werkligen kunde för - Den r Ju nkr.
Z6Z säkra dest varaktighet: och dertil haswa orsaker, na ej til den rmgaste del legat i st-ljaktiga egennyttiga wiljor/utan til största delen i en ännu aldeles oafhjelpelig okunnighet om grunderna at följa och medel at werrställa.
Denna säkert ofullkomliga Lonstitution behöfwer dä et stöd och en Hjelpare; söke man hwar som häldst, detta stöd och denna hjelpare träffas ej annorstädes, än i allmänna opinionen.
Denna äter uplyses och beredes pä et gansta vtilräckligt, ojämnt och längsamt sätt, genom znäivilluers ögonblickliga utöfwande af en Tryckfrihet, hwars' grunders fasthet wi'destutom ännu icke pröfwat: den behöfwer en allmän och ouphörligen tilgänglig föreningspunkt; och jag wägar tillägga, at jag för min del anser denna Lonscituciun och alla wära Lagar oförsäkrade mot bäde Ständernas och Konungens myndighet, såsom de ock hittils i större och mindre mon warit, om ej mellan Ständernes sammanträden, som äro ärnade at icke tätt inträffa, en, at jag sä mä säga, bewakande eorps finnes, ouphörligen spslosatt ar hälla Lagarne fram för t77ationeris upmckrksamhet, och, efter giswen wäckelse, inför densamma pröfwa deras balt med den mogenhet, det lugn och den widsträckthet i öfwersigter, som sällan af blotta inäivicilierns kunna forwäntas; men en Loips tillika sä undergifwen den Storande Magten, hwars werksamhet bör wara ostörd, at den aldrig fär widröra et Werksiällighets-Beflut eller steg af densamma, eller ens en provisorisk Författning eller Lagförklaring af densamma, utfärdad mellan Ständernes sammanträden, och 6f desta äNNU ej sanctionorLä. 366
Den 2 Juni?.
Jag bekänner det, af sädan natur skulle den af mig föreslagne Beredning wara; och dest hufwudsakliga befattning skulle ökas med omsorgen om insamlandet af de högst wigtiga underrättelserne om Landets statistisk tilstgnd.
Sedan denna Lorps i början af mänga warit ansedd wärdig och tjenlig at, såsom werke» ligen conirollSranäL del, fä et rum i Grundla» gen, til hwilken befattning jag för min del aldrig hade arnat den; har den nu mera haft det öde at wäcka farhägor, just sedan dest upd ragna inLLbsnisme ädagalägaer at ingen ting controUsrariäe deri finnes.
För hwem skulle denna Lorxs wara farlig?
För Konungamagten eller för Ständernas?
Den controllerar ingendera: den har ej at befatta fig med annat, än sjelfwa Lagarna och deras grunder: den fär ej ens anmärka något wid nagonderas werkställande steg eller beslut.
Hwari ligger dä farhägornas anledning?
Jo deruti, at fint seende Personer utom detta Utskott, i förhand dömt öfwer hwad de icke känt, och ännu i denna stund nästan ej känna.
Mä hända kunna ock per oner gifwas, hwilka behöfwa frukta för cou troll, och, efter wanligheten, ännu andra, som wid deras fruktan förfäras: alla ma, wid ögnandet af Förslaget til denna Beredning, sjelfwe döma, om deras personlighet har något at befara.
Sweriges blifwande Konung skall, om detta Förslag hinner ända til Honom framtränga, wisterligen inse, at det ej det ringaste äsyftar inskränkning i en Magt, om hwars wälwilliga utöfning af Hans hand jag, kan hända är en af de upriktigast förwistade Undersåtare.
Skul - Den 2 Junit. 3k< Skulle man wilja pästä at Konungens och Riksens
Ständers magt förnärmas genom en tilläten granskning af atta flags Lagar, Författningar, Inrättningar och Lagstiftmngsgrunder; Vä fär jag, öfwertygad at jag pä den plats jag nu innebar, är skyldig at för bäve Styrelse och Lagstiftare frambära ärlig sanning, smara, at jag för min del icke anser mig och mina Medborgare hafwa äterfätt en laglig frihet, icke Riksens Ständer nägot beständ, icke sjelfwa Konungamagten nägon säkerhet, icke Nationen något förtroligt lugn, om ej hwarje medborgare fär njuta den rätt at genom granskning af alt hwad Lag och Lag-princip kallas lutan blandning af Lagarnes särskilda tillämpning), offentligen yttra sin röst til understöd eller förbättring af hela Stats-^iLcNiN6N8 orr-anis-uion; at jag anser denna fria yttringsrätt, hwilken endast den bakstuge KevotutionLircn bör frukta, wara den som främst gifwer Nationen interesse för de Lagar, den för sig stadgat; at jag anser en Nations fulla frihet at gransta sina Lagar wara den säkraste borgen för desi äterbällsambet at förändra dem; och at Fäderneslandet dä först af Medborgaren rätt älskas, när han med sanning kan säga: min röst fär oupbörligen höjas, den blir hörd, jag understöder den Lag som hägnar allas rättigheter; jag bidrager ack förbättra den, som stör dem.
Det är frän desia principer jag utgär, dä jag ännu en gäng förklarar, at jag anser ingen tväda, utan en wäl uträknad nytta ligga i antagandet af en ckorps, som med sin samlade uplysning sinae yttra sig öfwer de ämnen en Swensk bör äga kärast, sina Lagar, och grunderna hwarpä de stä; och at, utan denna ck'c>rxs's antagan. 5^8 Den 2 Imrik. de, tror jag den Lonsigmitton wär walmening nu gär at för Nationen framlägga, i en högst märklig morr stal sakna det främsta stöd för atta Lonsrirmionei- i werlden, och alldeles nödvändigt för den, som hasten inom Lwä weckor alstrat, den mägtiga o^inion^ns.
För öfrigt får jag tillägga, at en wisierligen wigtig nytta wid hwarje inträffande
Riksmöte bör härflyta deraf, at denna ^<2rps's genom tryck allmängjorda krorocollei redan förberedt bade saker och sinnen..
Wi hafwe nogsamt erfarit wid denna Riksdag, och kanske förnämligast i det ämne, som utgjort detta Utstötts syrsättning, Hwad det wtl säga at likasom kastas up rrti en mängd af angelägenheter/ vch angelägenheter som fordra mängfaldig äemil» utan at någonting förut legat bcredt til wärk besinnande: ty twä etter tre Lonstituuoner framställda til war jämförelse, kunna ej kallas et beredt arbete: de äro ej annat än förslag: hade wi derwid baft bifogade et wifit antal kloke mäns anmärkningar och sammanbällning af det hela, utan att twifwel hade hwar och en af o§ mycket mindre ofta behöft tweka och famla, för at finna hwad wär gemensamma wilja äsyftat.
Eller är det werkligen sannolikt, at om hwar och en af ofl framlemnat hwar sin särstilba LousUtution, »agon enda af defla Lonscitucioner warit wärd at jcmföras med den, ändä wiflerligen ej fullkomliga, som nu är en frukt af wart samfälta beredande?
Och tror man at wcrkan pä sinnena kan wara densamma af jnäivläuers sä ofta brädstade förslag, som af dem en Lory8 med samlad uplysning sätt öfwerwäga och afwäga?
Den 2 Iunii. Z69 ^ af en Mans merendels i en enda riktning framställda tankar, som af fleras, hwarigenöm desie pröfwas, sönderdelas, jemkas, och medelst den ordentliga och lugna granskningen omsider mycket förlora/ eller mycket winna i wärde ?
Sädana pröfmngar och salunda förberedda förslag, är hwad jag uttryckligen welat gora til Lag - och Hushällnings-Beredningens äliggande, och har således ingalunda ansett för Lagarnes underhållande eller förbättrande göra tillfyllest at inciiviuuen ägde frihet at yttra sig, eller sig werkligen yttrade: likasom Riksens Ständer sjelfwe nu ej ansett sig belätne med de åtskilligt Lönseitutions Förslag, som i denna tidpunct blifwit af enflilde
Män framställde, utan derföre »Visligen lätit et sädant efter gifwen ledning af flere Regeringsformer, genom femton personers sammanlagde pröfning beredas.
Men om jag, ä en stda, ansett
Medborgaren hysa en moralist tilgifwenhet för sit land, i den mon hans sinne more upfylldt af den anda, som räder t desi lagstiftning, har jag, ä en annan, trott hans personliga tilgifwenhet för detta land i hög grad stärkas genom den fria och säkra kännedomen af sit förhällande til Statens, at jag sä ma säga, physista omständigheter.
Det är stärkandet af denna personliga Lilgifwenhet, som äsyftas genom Beredningens andra hufwudsakliga äliggande, det at insamla och allmängöra alla möjliga statistisk uplysningar öfwer landet.
Sädane äro alt hwad som rörer Landets topo^rapkis, population, handel, beskattning, jordbruk, 0. s. w..
Utan sädane fullständige uplysningar för hwarje större och min - S?o Den 2 IuniL. dre vistrict af Riket, är det aldeles omöjligt at nägonsiu upfatta et alldeles riktigt Finance-Sy-- sterne, at med werklig plan i afseende pä det hela eller wisia större portioner af landet, göra förstag rörande odlingar, communicationLr ochhandels-förhällanoen, bestämma fullt rättwisa grunder för Beskattningen, komma til reda och ljus i frägan om en förbättrad kexresemation, och r allmänhet at widtaga ekonvmiffa Författningar, utan fara at de ej mer eller mindre motarbeta hwarandra.
Härwid undfaller mig wisierligen ej, at de til
Rikets 8tati8U5ka kännedom hörande ämnen kunna anses äga gemenskap med StatsLecret-rårens för Inrikes Ärenderne befattning.
Men jag wägar til närmare pröfning hemställa, om det någonsin kan wara med den'alldeles öfwerhopande mängden af hans göromäl förenligt, at at besia ämnen lemna all den activa upmärkfamhet Rikets wäl ffulle fordra; om en sadan .upmärksamhet, sträckt til hwarje Netaii af et litet helt, som sjelf utgör en lleraii af et större helt, o. s. w>, kan ens med ffäl begäras af någon annan, än en särskild bertil ärnad Lorporation; eller om i andra länder nägonsin kunnat i detta ämne detsamma af Regeringen, som af särskilda Lorxocationc-I-, uträttas.
Det inkast emot denna andra bestämmelse för Riksens Ständers Beredning, at densamma i de 8tLti8ti8ka ämnena kunde komma i collison med Regeringen, twiflar jag at någon, om han det gjort, pä alfware fullföljer, dä han besinnar at Beredningen, inskränkt inom den rättigheten at inhämta underrättelser och dem inberätta och kungöra, alltid skulle werka til, aldrig emot Regeringens ändamäl.