Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Hjerta, Lars, som, under erinran, att en underdånig anhållan om Landsfiscals-tjensternes upphörande blifvit af Rikets Ständer till Kongl. Majrt framförd vid hvarje af de 3 nästföregående Riksdagarne, då, efter motionärens åsigt, frågan med all möjlig uppmärksamhet blifvit utredd, föreslagit, att Rikets Ständer måtte ännu en gång till Kongl. Maj:t ingå med enahanda underdåniga anhållan; — och den andra väckt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Nils Jeppsson från Malmöhus Län, hvilken ansett Landsfiscals-tjensterne dels vara ändamålslösa, då genom deras tillvaro uti ingen mon medverkades till bibehållande af ordning och skick, och dels öfverflödige, enär, efter motionärens åsigt, Kronofogde och Länsman inom hvarje district skulle kunna, lika väl som Landsfiscalerne, uträtta hvad, som i ordningsväg tarfvades; — och förthy hemställt, att nämnde tjenster måtte helt och hållet försvinna.
Den förstnämnde af dessa motioner var åtföljd af serskilda yttranden inom det Höglofl.
Ståndet, afgifna af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Gustaf, och Herr Friherre Raab, Hdam Christian, hvilka understödt motionen, och af Herr von Hartmansdorff, August, samt Herr Sandelhjelm, Paul, de der åter densamma bestridt, hufvudsakligast på det skäl, att Konungens Befallningshafvande, som i Landsfiscalerne hade att påräkna bestämda åklagare vid inträffande behof, skulle, om deras tjenster upphörde, komma i förlägenhet att finna några till Actorats utförande lämpliga personer, enär Kronobetjeningen icke alltid eller allestädes kunde dertill begagnas; i sammanhang med hvilket yttrande Herr von Hartmansdorff’ yrkat, i egenskap af serskild motion, att så väl Lands- som Stadsfiscalernes till- och afsättande, hvilket hitintills berott å JusLitite-Canzleren, hädanefter måtte ske af Landshöfdingen inom hvarje Län; varande sistomförmälde motion först remitterad till Lag-Utskottet, men, enligt 3 Stånds, den ii sisth April, fattade beslut, till detta Utskott öfverlemnad.
Ekonomi-Utskottet vid sista Riksdagen har i dess Betänkande N:o 3, som afgifvits, i anledning af då väckte motioner i enahanda syfte med de, hvarom nu är fråga, dels erinrat, att Rikets Ständer, senast vid Riksdagen nästderförut, eller åren 1828 och 1829, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan, det
Landsfiscals-tjensterne måtte vid innehafvarnes afgång indragas, såsom hvarken ändamålsenlige ej eller oumbärlige i och för Actorats utförande å Kronans vägnar, enär dertill tjenlige personer kunde utfinnas, antingen bland Kronobetjeningen i hvarje ort eller andra inom Allm, B c. sv,- och Ekon,-Utskottets Betankande, N\o 120. 25 inom Länet befinllige tjenstemän, dem Kongl. Rlaj:ls Befallningshafvande egde tillfälle att i sådant ändamål föreslå eller förordna, dels ock för egen del, dä, sedan sistnämnde lid, något icke förekommit, som föranledt en förändrad åsigt i ämnet, ulan faslheldre den meningen syntes hafva gjort sig gällande, att ändamålet med ifrågavarande tjenster i betydlig raun förfelades, tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl.
Maj.t förnya deras underdåniga anhållan om Landsfiscals-tjensternes upphörande, samt att utförande af åtal å Kronans vägnar måtte åt Kronobetjeningen öfverlemnas.
Genom den vid Justitiae-Ombudsmannens till samtlige Riks-StAnden aflemnade Emhels-redogörelse af den i4 sistlidne Januari fogade uppgift å de lian Rikets Ständer vidsisla lliksdagen Lill Civil-Deparleinentets Expedition inkomna underdåniga skrifvelse!-, har Utskottet inhemtat, att den, sorn afsåg Landsfiscals-Ijensternes indragning, och som under N:o 19 från Expedilions-Utskollet aflålits, blifvit f’<> 11 Kongl. Maj:t i underdånighet anmäld den 7 Maj 1S34; och a t L Kongl. Maj.t då, i likhet med hvad, som blifvit förklaradt, i anledning af Rikets Ständers vid 1823 och 1820 årens Riksdagar gjorde enahanda begäran, ansett
Sig lill den gjorde hemställan icke kunna lemna Nådigt bifall.
Fullkomligt instämmande i de åsigter, Utskottet, på sätt ofvan blifvit redogjordt, vid sisla Riksdagen gifvit tillkänna, och då, sedan den tiden, några förändrade förhållanden icke inträffat, får, med biträdande af Herr Hjertås och Riksdagsfullmägtigen Nils Jeppssons motioner, Utskottet tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer att hos Kongl.
Maj:t än 3'tlerligare förnya deras förut gjorda underdåniga anhållan om Landsfiscals-tjensternes afskaffande; och alt utförandet af åtal å Kronans vägnar måtte öfverlemnas åt Kronobetjeningen.
Af detta tillstyrkande följer, att den af Herr von Hartmansdorff' väckte motion icke kan Lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvadan Utskottet hemställer, att densamma må förfalla.
Bih, lill R, St, Prot, 184°’ 8 Saini, 30 Haft, 26 Allm, Besv.- och Ekon-Utskottets Utlåtande, N.o 121, N:o 12L Ank. till Exp.
Utsk. d. 26 Nov , kl 6£e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Utskottets förslag i dess Betänkande N:o 51, rörande af gifter, som sjöfarande erlägga vid Ny-Elfsborgs fästning, måtte utsträckas, äfven i afseende å Waxholm.
Yid föredragningen inom Högloft.
Ridderskapet oell Adeln af nyssberörde Betänkande, deruti, på grund af Herr G.
Mobergs motion om upphörande af eller rättelse i den afgift, som erlägges lill Commendanten å Nj'-Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg, Utskottet tillslyrkt Rikets Ständer att hos KongL Majit i underdånighet anhålla, att fartyg, som hädanefter under fredstid passera nämnde fästning, må befrias från skyldighelen alt derstädes anlöpa, hafva Friherre Raab, A. C., och Herr Nordenskjöld, O. G., sammanstämmande yrkat, Friherre Raab, i egenskap af serskild motion, att äfven de fartyg, som föras förbi Waxholm, hädanefter må fritagas från skyldigheten alt der anlöpa och betala hitintills stadgad afgift; varande dervid af Herr Nordenskjöld hänvisadt till den hemställan i ämnet, som blifvit gjord af de Committerade, hvilka haft sig uppdraget att utarbeta förslag tili ändamålsenliga förändrade föreskrifter, rörande handeln och sjöfarten i Riket.
Utskottet, som i anledning deraf tagit kännedom af bemälde Committerades den i5 Maj sistlidet år afgifne Betänkande, hvarigenom de* på anförde skäl, tillstyrkt, att utgående fartyg helt och hållet måtte befrias från skyldigheten att lägga lill vid Rikets fästningar, utom i de fall, då dervarande Commendanten, enligt serskilda honom meddelade ordres, kunde finna nödigt att derom lemna befallning, har jemväl inhemtat af en den 3 Juli detta år af Kongl. Majit i Nåder utfärdad Förordning, dels att, med undantag för Carlskrona, hvarom vore serskildt stadgadt, och utom i de fall, när fartyg kommer från smittad eller för smitta misstänkt ort, då serskilda i dessa afseenden gällande föreskrifter borde iagtlagas, skulle all annan prejning af handelsfartyg, farkoster och båtar, än genom anrop från fästningen under fredstid, upphöra, dels ock att Folkpassens hittills föreskiifna uppvisande och ålecknande vid prejning hädanefter i allmänhet komma att upphöra, så vida sådant icke för vissa tillfällen af Kongl. Majit i Nåder förordnades.
Allm, Bcsv,- och Ekon.-Ulskoltets Utlåtande, N\o 122. 27 Då, genom berörde påbud, något uppvisande oell påtecknande af fartygens handlingar icke vidare erfordras, och fartygen i allmänhet utan uppehåll få passera den här ifrågavarande, så väl som andra fästningar, följer ock, att den afgift, som af motionärerne blifvit omnämnd, hädanefter icke kan komma i fråga; hvadan, efter Utskottets förmenande, det af motionärerne i omförmälde hänseende gjorde yrkande icke påkallar någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm den 12 November 18/jo. N:o 122.
Anis. till Exp .Utsi». d. 20 Nov., lil. 6 e. ra.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 32, rörande väckte motioner om ändring i Författningarna, angående allmänna vägars underhållande vintertiden.
Från Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet har berörde Betänkande blifvit lill Utskottet återremitterad t, i följd af anmärkningar, framställde utaf Herrar Sandberg, Thuden, Lyth och Säve samt Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, Johannes Christoffersson från Kronobergs
Län och Henric Hansson från Elfsborgs Län.
Hufvudsakligen har dervid blifvit anfördt: alt det ifrågavarande stadgandet uti Kongl.
Förordningen den i3 Sept. 1790 haft till följd, att Kronofogde stundom dröjt i åratal med utdelande och redovisande af uppburna plogpenningar; att, om Kronofogdarne i allmänhet möjligen uppfylla deras skyldighet, i fråga om dessa medels behöriga uppbörd och fördelning, blir det likväl en brist, att lagen icke innehåller någon ansvarsbestämmelse för underlåtenhet i detta hänseende; alt en sådan Brist så mycket mer bör afhjelpas, sorn försummelse af Kronans Embetsman lika väl bör beifras och straff derföre i Lag bestämmas, sorn när fråga är om .uragHålen skyldighet å allmogens sida; att de uttryck, som förekomma uti nämnde Författning, lemna spelrum åt godtycket och kunna lätt missförstås, samt slutligen, alt en förklaring af Kongl. Brefvet den 10
Maj 1815 är af behofvet påkallad, enär berörde Nådiga Bref mångenstädes erhållit en så .beskaffad .tillämpning, som Lars Larsson uti motionen omförmält. 28 Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottets Utlåtande, N\o 122 I sammanhang härmed, har inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln Herr von Qvanten, Carl, väckt ny motion i ämnet, hvaruti han, med åberopande af ett Götha Hof-Rälts Utslag den 2 nasti.
April, söker upplysa, att 1815 års Kongl. Författning, rörande böter för uragliåten vintervägsrödjning, icke tillämpas, på sätt Utskottet förmenar, alldenstund alla i Utslaget nämnde hemmansbrukare blifvit fällde, och till dubbla böter de, som egt 2:ne hernmanslotter, hvilket oskick gifvit anledning till Lars Larssons först afgifne motion.
Vidare anför motionären, att en år 1784 utfärdad Instruction af Landshöfdinge-Embetet i Elfsborgs
Län om vinterväghållning, innefattar orimliga föreskrifter, och att, på grund deraf, en Länsman i den orten, som instämmer hela sitt district, kan i åklagare-böter erhålla io,56o R:dr R:gs, utan att garanti för vägarnes farbarhet derigenom. vinnes; hvadan motionären föreslår, som orden lyda: ”1:0 att en gemensam och för alla Lån gällande Författning, rörande vintervåghållningen måtte utfärdas, deruti vägarnes farbarhet, i förhållande lill snöns mängd och möjligheten alt på viss tid få dem i skick, bör utgöra hufvudföremålet; 52:0 att Snöfogdarne, vid vite af 6 R:dr 52 sk.
B:co, böra åläggas att genast gå i befattning att för lega upptaga de tredskandes vågstycken, hvilket för dem synes utgöra böter nog, och som vida mer leder till ändamålet, då penningen directe användes lill vågens iståndsåttande, ån till riktandet af Länsmannens enskilda vinst; 3:o att Länsmännen äfvenväl vid vite åläggas vaka öfver verkställigheten häraf, så att icke dess skyldighet att tillse vintervåghållningen må inskränka sig inom skyldigheten att inkalla hela fögderiet till Tinget, under det vågskottningen försummas, då den bordt kunna verkställas; 4:o att alla andra Instructioner om vintervåghållningen må upphåfvas och framförallt den för Elfsborgs Lån, hvilken år så uppsatt, alt, om också vågarne skulle vara uti det fullkomligaste skick, hvilket icke just alltid år händelsen, skulle de dock årligen efter bokstafven kunna inbringa Länsmännen inom Elfsborgs
Lån en årlig inkomst af åtminstone 4o,ooo R:dr R:gs, om endast tredjedelen af våghållarne instämmas och utslagen blifva sådane, som det bifogade.”
Då, enligt lydelsen af Kongl.
Förordningen den i3 Sept. 1790, uppbörden af plogpenningarne hörer till Kronofogdens tjenstebefattning, följer ock deraf, att Kronofogde, för uragtlåtenhet af sådan uppbörd eller bristande redovisning derföre, år underkastad samma ansvar, som, för å - Allm, Besv,- och Ekon.-UIskot tels Utlåtandet N\o 122.
29 sidosåtlande af tjenste- åliggande i allmänhet, och serskildt, hvad beträffar handhafvandet af allmänna medel, är stadgadt, så att nödiga ansvarsbestämmelser för det fall, som hår år i fråga, ingalunda saknas och ny lagstiftning derom följaktligen icke synes vara af behofvet påkallad.
Hvad åter beträffar frågan om ansvar för uragtlålenhet att hålla vin— tervågarne öppna, och de i detta afseende genom Herr von Qvant ans motion framställda förslag, får Utskottet erinra, alt det af Herr von
Qvanten föreslagne stadgandet om bristfällig vågs islåndsåltande emot lega, på den tredskandes bekostnad, redan år gifvet genom 25 Cay), ii § ByggningaBalken; men detta stadgande kan icke anses tilllyllestgörande, då, serdeles hvad vinter-väghållningen beträffar, svårighet ofta möter för arbetets åstadkomrnande emot lega, och behofvet sällan genom denna utväg kan af— hjelpas så skyndsamt sorn erfordras, derföre en ytterligare ansvarsbestämmelse år nödig för afl väcka de våghållningsskyldiges omsorg att sjelfve fullgöra sitt åliggande.
Om nu, i fråga om ett sådant ansvar, hvarje ploglag skulle anses såsom en enda person, yrå sått Lars Larsson i sin motion föreslagit, skulle just deraf följa, hvad motionären velat förekomma, att hvarje delegare i elt ploglag måste dela yråföljden af den försumlighet, som en eller annan af dem kunde visa, hvilket vore så mycket mera rättsvidrig!, som ploglagen icke bildas genom frivilliga öfverenskommelse!*, utan indelas efter hemmanens belägenhet.
Dessutom torde det nu stadgade bötesbeloppet i sådant fall böra betydligt, stegras, för att motsvara ändamålet, då man måste föreställa sig, alt ploglag, med vidsträckt våghållnings-skyldighet, mången gång skulle finna sin räkning vid erläggande af det ringa bötesbeloppet, i stället alt i svårt väder företaga vågrödjningen, helst den svårare påföljden, som kunde inträffa medelst arbetets verkställande för en tilläfventyrs dryg lega, merendels skall finnas lått att afböja derigenom, att de våghållningsskyldige genast, sedan det svåra vädret upyrhört, skynda att verkställa snörensningen, innan de legde arbetarna, sorn det oftast torde blifva omöjligt att betinga under påstående yrväder, hinna att dermed taga befattning. — Således, då Utskottet fortfarande anser föreskriften i Kongl. Brefvet den 10
Maj i8i5 vara tydlig och bestämd deri, alt ansvaret endast bör drabba den verkligen felagtige, och det både år öfverensstämmande med rättvisa och af nödvändigheten påkalladt, att hvarje försumlig vidkännes detta ansvar odeladt, finner Utskottet, hvarken af anmårkningarne eller af Herr von Qvaritens framställningar, någon anledning att förändra sitt förut afgifua yttrande, helst det af Herr von Qvanten åberopade Kongl Götha Idof-Rätts, i ett 30 Allm.
Besv,- och Ekon.-Ut skot tets Betänkande, N\o 123. serskildt mål, meddeldte utslag, ingalunda föranleder, alt den åberopade föreskriften blifvit gifven en, emot de hår antydda åsiglerna, stridande tydning, då det endast innehåller, att de försumlige, hvar för sig, blifvit piikitfållde, men ingen derigenom år ålagd ansvar för annans försumlighet.
Slutligen får Utskottet, med afseende serskildt å Herr von Qvantens framställningar, erinra: alt föreskrifter, sådane, som de, hvilka Kongl. Majrts Befallningshafvande i Elfsborgs
Lån skall meddelat om vintervåghållningen inom berörde
Lån, åro beroende på pröfning af vederbörlig
Domstol eller Auetoritet.
, om de öfverklaga», men deremot synas icke böra blifva föremål för Rikets Stånders bedömande, samt att serskilde vitesstadganden för Lånsmån och Snöfogdar, för iagttagande af tillsynen å vintervågarne, låra icke vara nödige eller lämplige, då Lårismånnen hafva samma ansvar i denna del, som för sina öfrige tjenste-åligganden, och ansvars-beståmmelser för Snöfogdar redan åro, genom Kongl. Brefvet den 10 Maj i8i5, gifne, äfvensom Utskottet icke kan inse något behof af en ny allmän Författning i detta amne, dertill motionåren icke eller uppgifvit några anledningar.
Till följd af detta allt, får Utskottet anmäla, att Utskottet vidblifver sitt öfver Herr Prosten Sandbergs och Lars Larssons motioner förut afgifne yttrande; äfvensom Utskottet hemställer, att den af Herr von
Qvanten våckte ytterligare motionen icke ina till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 12 No v. 18 io.
Anti. till Exp. Utsk d. 2C Nov., kl. 6 e. 111.
Betänhande, angående
Biheltrycks-tunnans användande till sitt ursprungliga ändamål.
Utskottets i detta ämne afgifne Betänkande Nto 54, hvilket af Borgare- och Bonde-Stånden år bifallet, har af de öfrige respective RiksStånden blifvit återremitteradt, sedan deremot blifvit anmärkt: inom Ridderskapet och Adeln, af Herr Hartmansdorff, att de medel, som af Bibeltrycks-tunnan åro anslagne för Rikets allmänna ^Läroverk, förmodas icke vara disponibla för andra ändamål, hvarföre den .af Utskottet före - Allm.
Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N\o 123, 31 slagna underdåniga anhållan, att en del deraf måtte användas till anskaffande al en lärobok för folkundervisningen, troligen icke skulle kunna bilallas.
Om Utskoltet i stället föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett visst belopp för den ifrågasatta lärobokens anskaffande, hade något kunnat dermed uträttas; hvaremot, på sått saken nu år framställd, skall uträttas intet.
— Inom Preste-Ståndet hafva Herrar Professorn Doctor Morén, Prostarne Doctor Bjorkman, hylli, Bergqvist, Sandberg, Hallström, Gahne, Sidner, Hallbeck och Tudén, Kyrkoherden Doctor /Hallin, Professorn Gra'ström och Lector hallrenius yttrat sig emot Betänkandet: dels alt tillgången å Bibeln ingalunda skall vara så allmän, sorn Utskottet synes hafva antagit, utan det verkligen skall vara behof alt dertill använda Bibeltrycks-f unnan, åtminstone tillden del, som icke år anslagen till Läroverken, dervid Utskottets förslag om anskaffande af en lärobok för folkundervisningen desto heldre borde lemnäs å sido, som en sådan bok åtminstone icke kunde vara af mera vigt ån bibeln, eller böra, på bekostnad af bibelspridningen, åstadkommas, och dessutom, om läroboken duger, den sjelf lönar sin författare; dels ock alt, äfven med antagande, att denna tillgång för närvarande icke vore behöflig för bibel-spridningen, man borde föreställa sig ett sådant behof framdeles, då de utvägar, hvarigenom det hittills blifvit afhjelpt, tilläfventyrs torde upphöra och, till följd af en förväntad ny bibel-version , kostnaderne blifva större, derföre tillgången borde reserveras för framtiden och dess användande, på sått som nu sker, endast tills vidare medgifvas; dels ock, i motsatt rigtning, att förslaget om bibel trycks-tunnans användande för folkbildningen år för inskränkt, då hela tillgången, så vidt den icke år disponerad till löner för lärare, borde användas för detta ändamål, såsom mera öfverensstämmande med föreskriften i Kongl. Brefvet den ]4 Juni ,1682, ån nu varande dispositionen till inköp af böcker för de allmänna Läroverken, samt att tillgången derjemte borde stanna inom de Stift, derifrån den utgöres, för att, i den nion, den icke erfordras till bibelspridningen, tillgodokomma anstalterne för folkundervisningen.
Då Utskottet, i anledning af dessa anmärkningar och för att kunna bedöma de vida utöfver första framställningen utsträckta förslagen 0111 bibeltryeks-llinnan* användande, gjort sig närmare underrättad, huru denna tillgång för närvarande disponeras, har det visat sig, att bibeltrycks-tunnan i råkenskaperne upptages i sammanhang med öfrige statsinkomster, så att för de fleste Läroverken det icke år åtskiljdt, till huru stor del dö dertill fastställde anslagen utgå af denna tillgång eller af annan Krono^-Tion - 32 Allm.
Desv.- och Ekon.-Ulskotlets Betänkande, N\o 123. df; hvaremot, der bibeltrycks-tunnan icke hell och hållet år för delta helmi disponerad, öfverskotta upptages, i sammanhang med Kronans behållne tionde, samt sålunda ingår bland Stats-medlen och år, vid den allmånna Stats-regleringen, beråknadt.
Häraf löij r, att hvarje förändring af berörde disposition skulle leda till rubbning af denna reglering, och att, i den nion de påräknade tillgångarne derigenom minskades, de måste fyllas genom nya anslag.
Till en sådan förändring föranleder icke sjelfva beskaffenheten af det om bibeltrycks-lurman först meddeldte förordnandet, flå detta icke år att anse såsom en serskild stiftelse, beråknad att bestå för framtiden, utan utgjort ett vanligt anslag af Statens tillgångar, för ett då lör handen varande Stats-behof, hvaraf också följt, att, då behofvet ansetts hafva upphört, förordnandet om anslaget blifvit löråndradt.
Jemte det Utskottet uti detta förhållande finnér en ökad anledning att afstyrka bifall till motionen, föranlåtes Utskotlet deraf att frånträda förslaget, att en del af bibeltrycks-tunnan må användas för anskaffande af en lärobok lör folkundervisningen, dertill Utskottet icke kan föreslå något serskildt anslag, då motion icke derom år väckt, hvaremot Utskottet, för sin del, anser denna fråga böra förekomma, i sammanhang med det på Stals- och Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling nu beroende förslaget om anslag i allmänhet för folkundervisningen.
Utskottet hemställer således, att motionen 0111 bibellrycks-tunnans användande för bekostande af bibelns spridning och de i sammanhang dermed framställde förslag måga förfalla.
Stockholm den 12 November i84o.
Reservation af Herr Professor Grafstrom:
''Utskottet har grundat sitt utlåtande på den, vid närmare granskning af den så kallade bideltrycks-tunnans senaste öden, inhemtade upplysning, att densamma vid Krono-nppbörden nu mera så sammansmält med de öfrige stals-intraderne, att den på många ställen icke en gång upptages till serskild redovisning, och att det derföre icke kunnat utrönas, huru stor del deraf vore att påräkna för dess första och ursprungliga ändamål, nemligen bibelns tryckande och ''läggande under allmänhetens Ögon”, eller för dess senare bestämmelse, — tryckning af nyttiga böcker, enligt Konunga-brefvet nf 1682 (i hvilket Bref den också kallas endast tryckeri-turinaj; men då jag anser det icke vara tillbörligt, ali Allm, Besv, och Ekon.-Utskottcts Betänkande, N.-o 123. 31 att ett Stats-anslag, som af framfarna stora Konungar blifvit till ett bestämdt behof anordnadt, på detta sått drages ifrån sin bestämmelse; enär, efter milt förmenande, det behof, som vållat anordnandet, vare sig till bibelns tryckning eller Lill nyttiga skrifters lifgifvande, dels redan förefinnes, dels snart torde låta sig kännas, så har jag trott, att en underdånig hemställan till H. M. Konungen borde göras, det mätte nämnde Kronotionde, om ej hel och hållen, åtminstone så stor del deraf, som icke användes till Schoiae-lärares aflöning, hädanefter reserveras till sin ursprungliga bestämmelse och den anslags-brist, som genom denna förändring kunde uppstå, vid nästa Stats-reglering på annat sått fyllas.” Häruti instämde Herr Prosten Bergqvist och Herr Gustafsson.
JSih, till R, St, Prot, 1840, G Sami, 30 Haft, & STOCKHOLM.
Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840.
Ailm.
Bes v.- och Ekon.-UiskolUts Betänkande, N-.o 134. i N:o 124.
Ank. till Exp.-Utsk. d<n 21 November, kl. 6 *• »* Betänkande, i anledning af motion om en underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, med afseende å den närvarande ofullständiga sammansättningen af Kongl. Maj:ts Stats-Råd.
Genom motion inom Ridderskapet och Adeln, hvilken till delta Utskott blifvit remitterad, har Herr Ribbing, Bengt, med åberopande af 60 §.
Regerings-Formen, föreslagit, att, sedan utvägen blifvit stängd att, genom ålerremiss af Constilulions-Utskollets Memorial N:o 33, få rältelsa i det förhållande, som närvarande ofullständiga sammansättning af StatsRådet skall förete, och då denna ofullsländighet icke skall stå tillsammans med de allmänna ärendenas oförhindrade gång, Rikets Ständer måtte inför Hans Majit
Konungen i underdånighet frambära deras allmänna önskan i detta afseende, hvilken förmodades icke inskränka sig till en underdånig anhållan om ett enkelt completterande af Stats-Rådets Ledamöter, till det antal, 5§ Regerings-Formen föieskrifver, utan äfven innefatta, att till alla dessa vigtiga embeten befordras redlige, allmänt aktade Svenske män af den rena evangeliska läran, som äro öfvertygade om nödvändigheten att grunda sina Riksvårdande åtgärder och råd på en opinion, hvilande på rationella grunder, och som bjuder enhet både emellan Regerings-Ledamölerne inbördes, och med Rikets Ständers uttalade tänkesätt.
Enligt 90 §.