Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 493 ter, samt om olika oeconomie-författningars skiljaktiga verkan- Den NorrAmerikanska nationen var efter Revolutionen i under* balance emot hela verlden, den var besvärad af ett högt pris å daglöner och alla slags varor emot sina Creditsedlar, kallade lawfull money, den ägde föga inhemska fabriker, samt länge ingen actif handel, men genom en full näringsfrihet och väl använd armstyrka till egen sjelfständighet, utslog productions- och consumtions balan* cen snart till samhällets fördel, och formerades såmedelst ett stort och mägtigt folk - Herr Tornerhjelm, Adolph Fredrik, hade inlemnat följande:
Vördsamma Memorial, Ett värdigt föremål för Riksens Höglofl.
Ständers åtgärd, är, att med granskande uppmärksamhet och hjelpande omsorger möta motionen för allmänt väl inom ett af Rikets Landskaper, som förr lyckligt och med tilltagande Näringar utvisar nu — åtmindstone motsatsen af detta för. hållande.
Det är lika offentligen sedt som beklagadt, att Skåne lika med andra Land. skaper, i sin productionsflit hindras eiler tillbakahållas genom åtskilliga prohibitiva författningar som vägra ”en fri utförsel af 494 Den 1.6
Maj. 1 deras natur- och konst-alster, med större och min• dre fartyg, utan Tull. ’
Det är, om Riksens Ständers medverkan, att hos Hans Kongl.
Maj:t. underdånigst begära en"sädari rättighet ätmindstone för Skåne, som jag med tärn. meligen fullständigt begrepp om behofvet, gör denna framställning.
Icke bestrider jag, inseende principens allmänna användbarhet, att ju ett lika förordnande skulle kunna med förmån göras allmänt, i en tid, då med förenad röst behofvet, att öka exporten, höjt sig öfver tvifvelsmålet.
Men då de flesta provincer äga dels mindre tillfällen att producera, dels flera att i Bergslager eller större consumerande Städer, såsom Stockholm, Göthe, borg, Carlscrona och Norrköping vinna afsättning, och dels äro så långt affägsne, antingen från skeppningsorten, eller från de utrikes ställen, dit deras varor med förmån kunna sändas, så ber jag att få anmäla en del af de skäl, som leda till den sanning, att egentligast skulle en sådan rättighet vara verksam i Skåne, omlindadt af befarna haf, och i granskap af en främmande hufvudstad, en annan icke obetydlig handels-stad och Öresundska farten, då den deremot på de flesta orter skulle blifva en i annat afseende död bokstaf, än att för verlden intyga den grad af ljus i grundsatser och bemödande för allmänt väl, som lifvar Regering och Folk.
Den 16 Maj. ' 495 Hoppet att åter kunna upphjelpa
Skåne till hvad det varit, hvilar ej blott på öfvertygelsen, att Konung och Ständer nu utse utvägar, att till någon del afhjelpa de gemensamma svårigheter, som utgöra alla Landskapens klagan; utan äfven så mycket på ett fritt förhållande i tillverknings- och utförsel-systéme, samt i anstalter om en icke döende eller våldsamt tillstoppad penningerörelse i ett Land, naturligen lidande genom sjelfva afståndet från Hufvudsta den, Penningens egentliga Emanations-punkt.
Att Extra Roterings-skyldigheten, örn den ej som man hoppas, hos oss som i an. dra Landskap, kan alldeles få upphöra tills . krig inträffar, må göras så dräglig som möjligt, och ej med stränghet ötverföras till en anstalt af förkrossning, som för Sta. tens väl alldeles icke fordras, är en allmän och vigtig önskning.
Men Skånes förhållande har, efter de krig som afhändt oss Finland och förvärfvadt Norrige, blifvit så alldeles särskildt, så helt förändradt och olikt de andra La.ndskapens, att det ur denna synpunkt betraktadt, torde med rätta anses såsom ovilkorligen fordrande en ny^ omtanka af Regerinr gen, för att till allmän båtnad reglera detta Lands handels-rättigheter, om ej dess hushållning skall ytterligare förfalla, och den verkan uppkomma, som känd till sin möjlighet och oberäknelig till sin följd, ej kan 49^ Den 16
Maj. med nog omtanka förekommas.
Sveriges Vestra Provincer voro förr Gränse-orter.
Deras läge intill det förenade Norriges lån-' ga sträckning, öppnar dem tillfället att skörda nya fördelar i handel och varubyte med detta Rike, som mer och mer skall, i följd af sakens natur, ingå i principerna af en inhemsk rörelse.
Upplands och Södermanlands kuster hafva blifvit gränse-orter; men de äga inga producter att till våra fordna Landsmän afsätta.
Tvärtom fordrar Stockholm, och de af en Hufvudstads grannskap följande tätare bosättningar i orten, att man måsfe med beklagande tålmodighet se Finland för sina producter årligen bortföra mindst En Million Riksdaler Banco, hvilken penninge-uttörnning skall ej underlåta att, om den ej genom anstalt af export å annan ort motverkas, absorbera Rikets RörelseCapital.
Men det enda ställe hvarifrån en sådan motverkan skulle med solida förmåner kunna nu mera göras, vore Skåne.
Det skulle troligen exportera till
Dannmark, och någon gång till andra orter, för en Summa som q vadrerade den, man öfver Stockholm årligt förlorar.
Man kan ej nog ofta upprepa, att Skåne nu befinner sig i så alldeles motsatt fall till de öfriga Provincerna, att ingen collision han mera afses.
Man ill.
Den 16 Maj. 497
Man hör ej förgäta: att proportionsläran föreskrifver, att i ett Land der allt främmande får införas fritt, med rubrique af Nederlag, der bör ock allt inhemskt få utföras lika fritt.
Man kan lätt beräkna: att med den Tull, Finland för sina ingåen* de varor nu mera än förr bör betala i Stockholm, ersätter Staten rikligen för en förment förlust å eftergifven Tull af egna export-varor från Skånska kusten, och att då Styrelsen troligen redan antagit grundsattsen att uppmuntra utförseln af Svensk Spannmål genom prmmier, så är det enligure med den, och enklare i utöfning, att denna och andra productioner få fritt utpassera, för att indraga i Landet utiänduingens penningar.
Nekas an denna författning nu, så ligger det alldeles ofelbart i sakens natur, att den sednare bilälles.
Tidens skick befaller det.
Lika säkert kan den med förmån nu gifvas, som dess längre uppskjutande uppoffrar alla beräknade grundsattser, och sjelfva möjligheten att, från ett öfverhopande lidande, upprätta en af Rikets mest löfvande Provinser.
Om Remiss till Riksens Hoglofl.
Stan-’ ders Särskildta Utskott bevilljas detta Me-* morial, så lärer det få der den ämnet likanätiga behandling.
Prat- N.'0 63t i 455 Den 1G Maj.
Vidare hade Herr Tornerhjelm inlemnat följande Vördsamma
Vore icke denna dag den sista, på hvila ken Grundlagen tillät att vid detta Riksmöte väcka nya motioner, så skulle jag än längre uppskjutit att göra den jag nu ämnar.
Jag skulle med förmån dröjt dermed, af det skäl, att, enligt vanliga ordningen af menskliga handlingssättet, det fordras lång tid för sinnens afsvalning, hvilka pas^ sionligt uppjagade af nyttan eller egenkärleken härdigt försvara meningar, som en gång antagits eller kungjorts, och nödigt låta en verklig allmän anda antaga en sanning då den ej behagar, utan häldre bibehålla äfven villande meningar, när de ensidigt smickra.
Jag skulle ej framgifvit ännu den undersök, ning om nödvändigheten af Malmö Discont.
Inrättning, som jag nödsakas att, kan hända för tidigt, anmäla, om jag ej med känsla af aktningen för motiverna till de röster som mottala den, likväl oberoende af högt yttrade fördomar, trodde mig skyldig ingen annan gärd åt äfven de större villorna, än ett bemödande att med foglig påminnelse varna dem, att ej, förfördelande menniskor \
Maj. 409 vi lija höja sig från enskildt» förmodanden, till en allmän Opinion.
Detta förutsätter naturligen skyldigheten för mig, att först söka visa det Skånes läge, näringar och ögonblickliga behof, med minnet af förbilupna tidens allmänna ställning, dictera omöjligheten att hvarken nu eller framdeles upphöra med någon Låneanstalt i ett Land af så vidsträckta tillgångar, som Skåne kan blifva, om ej obegagnad för framtid och Riket, samt overksam i enskild omtanka och utkomst; fördelen af Climat, belägenhet, arbetskraft, och en i\ sednare tider vunnen högre kunskap att den använda, skall med möda och systeme tillbaka stötas.
Enskildt kan jag, mer ån de flesta, ojxartiskt dömma öfver de grundsattser som styrt Malmö
DiscontVerk, och om verkningen deraf, då jag icke der äger Actier, då jag der förr haft betydande
Lån, och jag nu mera har med detta Verk ingen ting oliqvideradt.
Med rättvisa har allmänna omdömet tacksamt belönat de Embetsman, som i Skånes odling genom Enskiftets beredande eller fortgång samverkat.
Men följderna af dessa bemödanden skulle säkert ännu varit, om ej problematiska, åtmindstone ej allmänt synliga, om icke Malmö DiscontVerk gifvit för Landets inre Rörelse en så ökad förlags.
500 Den 16 Maj. tillgång, som den på en gång väckta och utsträckta förkofrings-åhågan vetat att gagna.
Utom den skulle icke under 2 års krig, då Riket icke fick in utländsk säd, dess behof kunnat fyllas, till större del af Skånes nyskapade tillgångar.
Om kortseendet häri upptäcker blott den enskildta vinningen, skall Statshushållaren, vand vid rymligare skådebana, lätt igenkänna den åstadkomna allmänna nyttan.
Han skall då ej förskjuta gagnandet af medel för samma ändamål, hvilka, af erfarenheten besannade, visa i progression en möjligen oberäknelig framtida förmon för Riket.
Att 2:ne omgifvande
Haf, en utrikes närbelägen kust, 11 Städer eller Köpingar inom sig, bjuda
Skåne både tillfälle och nödvändighet af en ej obetydlig eller trög Handel, torde lätt medgifvas?
All Handel förutsätter både
RörelseCapital och lättheten att få det i ögonblicket, och att med förmon använda en samlad vinst, tills den åter vid nya företag kan behöfvas.
Men huru skall detta förenade ändamål vinnas i ett Land några och 60 mil från Hufvudstaden, der man vill hopa tillsamman både penninge-tillgången, sorn skall utgå, och den stora Contributions-summa som, tnindskande Landsorternas rörliga fonder, årligen ditströmmar?
Beräknar man svårigheten att på detta afstånd, med provisionen, ined ett långt postlopp och onödigt arbete belasta Remisser af medel, som kunde, i ett ortens depositions-ställe tidtals insatt, göra der en nyttig vändning i Den 16
Sm - en eller annan Näring, då det, onyttigt för den och ägaren, på några veckor kan af honom undbäras, för att snart åter anställas i någon ny rörelse?
Är det billigt att den Närings-idkande Samhälls-lem, som har den olyckan att i många andra oundgängliga communicationer vara på afståndet af ett halft Konungarike bosatt från Hufvudstaden, skall än ytterligare i sina operationer försvåras genom omöjlighet att vid en närmare Lån-anstalt, än i Stockholm, se sina behof afhulpna, då detta sätt innebär kostnader af alla slag och tidsutdrägfer, ofta mera betungande än sjelfva Rente-betalningen ?
Vill man neka understöd och localt inrättade Lättnads-anstalter för rörelsen i ett Land, som är åtmindstone tredubbelt beskattadt comparatift mot andra?
Glömmer man de ovanliga bördor af permanent, i stället för extra rotering, som denna provins vidkännes?
Beräknar man icke, vid tydligheten af den i Stockholm öfverklagade penningebristen, att progressift mångdubblad skall denna förtrycka på 60 å 70 mils afstånd från denna ort, rörelsens säte och emanationspunkt?
Hvarföre nekar man sin uppmärksamhet åt den sanning, att inga försäljningar mera kunna ske, att odlingsfliten i följd deraf och genom brist på afsättning aftager, då Landtbruket i denna stund mera kan anses som en beskattnings, titel än som en lönande Näring?
Är det billigt att ej beräkna följderna som äro Den 16 Maj. möjliga, om man borttager elen enda Lånanstalten i en ort, hvars behof af Rörelsecapital ej kunnat uppfyllas med de speculatift skapade tillgångar, som Malmö
Discont hittills måst nyttja, ej oklandrad, men hänförd af intrycken från den högt klagande nödvändigheten?
Vill man ej inse för en local Lån-anstalt lättheten att förekomma förlustegenom den, att med fullare kännedom kunna bedöma Låntagares vederhäftighet?
Nekar man orättvisan att för de temporaira penninge-behof, som det är Statens pligt att afhjelpa, betunga enskildte med förlust af rentor under långa och 0- säkra postgångar vid remisser och reqvisitioner?
Kan någon
Discont framvisa så litet förluster som Malmö’s, under hvars 10 år de utgöra in atles 5055 R.dr 16 sk,?
Medger man icke att, om för penningars lemnande i rentegifvande Inrättning, intet annat ställe finnes än Stockholm, så är detta onyttigt för Landet i allmänhet, fast det inm bär en slags härlig monopolie för denna Stads Capitalister in specie?
Bör man vidare med ett studeradt bemödande göra denna Stad till en Statens kräfta, i stället för dess OmloppsContoir?
Då jag således hoppas att hafva väckt några anledningar till den förmodan att Skåne hvarken nu eller i framtiden kan umbära en Discont i Malmö, så är det att vänta det sanningen och Lagstiftares känsla för aflägsna medbroder , skall förekomma alla försök att drossa deras välfärd, med planer rakt stri - Den i&
Maj. $03 dande mot den, huru theoretiskt prunkande de än framställas.
Bland dc klander jag mot Malmö
Discont hört yttras, är ock det om ofantligheten af dess utelöpande Assignations-massor.
Det hade dock. varit billigt att dessförinnan öfvertyga sig om oriktigheten af detta föregifvande, och uti Böckerna bli underrättad att den aldrig öfverskrida 146,835 R.dr, samt att den vid 1814 års slut ej utgjorde mera än 71,225
R:dr, och att denna så mycket öfverklagade rörelse likvist gifvit
Banken för år lSl5 en vinst af 12,555 R:dr.
— Man hade då dömt annorlunda och riktigare.
Att nu yttra något om den i Malmö nya Discont-inrättning, som vid slutet af den närvarande Octroy är nödvändig, vore för tidigt, innan Riksens Höglo!].
Ständer stadgat grunderna för sina åtgärder till allmänna Penninge-verkets upphjelpande.
Då skall jag, på basis deraf, uppgifva mina tankar i detta ämne.
Discont har, mera än alla andra, den skörd, att rättvist uppbära från allmänna omdömet, att den med en jemnare lemnad hjelp, åt Jordbruket och andra Näringar, förfördelat ingen, upprätthållit alla.
Om ockret med dess 3-procents Reverser gifvit anledning till det allmänna missnöje, hvari hvar redlig man deltagit, så är detta 5<»4 Tien
Maj. en följd ej af någon Discont-styrelsens uraktlåtenhet, utan af Lagarnas brister, af den i detta Land förlorade grad af moralité, sorn gör att en blodsugare ej alltid blyges då han kan bli rik, och må hända af en enskild rik mans obegränsade vinningslystnad, som gerna må igenkänna sig, om han förebrår sig att
Först hafva uppfunnit och verkställt denna plan af skändlighet, som, stödd af snikenheten, icke saknat efterföljare.
Redan i o;ne år har detta Verk ej lemnat
Lån med annat villkor än full åter* betalning om 5:ne månader, och den i Landet varande penningenöd , då säkert så mycket varor ligga oförsålde som svara mot Discontens Rörelse-capital, har likväl vållat att dessa Lån sökts, fa-st de ej kunnat Utgifvas i annat än Contoirets Obligationer.
Skola nu dessa våldsamt indragas, under en ständigt stigande penningebrist, så blir det ej DiscontVerke: sorn deraf lider, utan allmänheten, som deraf i laglig form plundras; och som det är en RiksFörsamlings värdiga föremål att förekomma enskildta olyckor, som skulle kunna blifva Allmänhetens, så föreslår jag att, till upprätthållande af Landets välfärd och Discont-papperens credit, ”Maimi)
Discont ma få en till 400,000 R:dr iikad Assignation s-rättighet på Banken
Detta af behofvet oundgängligen fordrade biträde, för Landets fredande från en annars pålitligen inträffande oreda, är dess mera billigt att förmoda, som Allmänna
Ditt 16 Maj.
Rösten, ehuru ej i det hela stämd för Götha Canal, likväl icke med motvilja afhört propositioner om ett dertill ökadt Creditif, och orne ej obetydliga
Läns välfärd måtte kunna jemnförligt ingå i beräkning mot
Canalarbetets snabbare eller senare fortgång?
Det är väl troligen ännu för bittida att strida med skäl mot tämligen allmänna vilfarelser öfver Financiella ämnen.
— Men i förbigående kunde man väl fråga dem som så ifrigt återkalla Lycurgi tider:
Om det är för Samhället en välgerning eller ett ondt, att göra, så att säga, mobil all den Egendom som linnes inom dess krets?
Och om det förra är väl, månne sådant ej närmast upphinnes då en Discont, som vid Lån alltid förutsätter den sökandes säkerhet, det vill säga, Värdet af hans tillgångar, ger åt rörelsen, genom sitt lån, en representant af hvarje Låntagares annars för omloppet döda tillgång?
Man kunde kan hända få antaga att, då i allmänhet man ej lånar utan begreppet om beta:nings-utväg, så vore DiscontLånen ett bevis antingen på den production man redan har, eller den man är öfvertygad kunna skapa.
Det skulle kunna betviflas att den satts är så axiomatisk, sorn man små-fundersamt nog antagit, att 5-procents-insättningar gömma Landets Rörelse-capital; och man skulle lätt kunna falla på den tanka, att denna, insättning både sätter Capitalerna i rörelsen och för* 5o5 Deri iG M<ij. dubblar dem, genom gångbarheten af sjelfva Nedsättnings-be visen.
Att åter all
Discontering bör göras för Statens och ej för Enskildtas räkning, är ett påstående ej lätt att bestrid^.
Enskildta, ;om få deri deltaga, finna ett öppet fält att med 3 procent å insättningsmedlen, genom utsträckta långifningar, såsom Actie-ägare, njuta en högre renta; och ändtligen att, med förening af dessa förmoner, äfven kunna dagligen i riktande företag använda samma penningar, och efter längre tid i denna fortgång upphinna en grad, om ej af fara, åtminclstone ej af önsklighet för Staten.
Då jac sökt nu utreda nödvändigheten af en
Discont-inrättnings fortfarande i Malmö, samt om ögonblickets behof att öka det närvarandes Assignations-rättighet, så utbeder jag mig att genom Remiss till Riksens Höglofl.
Ständers Stats- och Banco-Utskott få dessa frågor behörigen granskade, att sedan till formligt afgörande företagas.
Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm, upp. läste följande:
Ibland de omsorger, som upptagit Riksens Höglofl.
Ständers mogna öfverläggnin - Den i G Maj. 507 gar, vid innevarande Riksmöte, har en synnerlig uppmärksamhet med skäl varit riktad åt sättet, att bibehålla ett någorlunda jemnt och mot öfriga varors värde svarande Spannemålspris.
Om jag i detta vigtiga ämne dröjt, att yttra mina tankar, har det skett derföre, att jag af andra Ledamöters upplysande omdömen velat hämta ledning, till stadgande eller modification af den opinion jag fattat.
Det är ofta upprepadt och erkändt, att jordbrukets tillväxt och Odlarens bestånd icke lära kunna förenas med bristande Spannemåls afsättning, och Spannemåls-prisernas oberäkneliga omskiften i fall och stigande till go Procent och deröfver, utan att någon penningestockens förändring dertill gifvit anledning.
Nödvändigheten, att häruti söka rättelse, fordrar således icke bevis; men att uppgifva ett säkert och för hela Samhället båtande sätt, att vinna detta stora föremål, är en svår — ännu oupfyld angelägenhet.
De omtalte och tillgängelige medel, till ändamålets vinnande, som i synnerhet fästat min uppmärksamhet, äro: l:o Fonders anslående åt Allmänna MagazinsDirectionen, eller någOn annan "Den 16 Maj.
Fublik Administration, som får sig uppdraget, att bereda jemna Spannemålspriser, genom uppköp i goda —- och försäljning under missväxt-år. 2:0 Stadgandet af Tullafgift å Utländsk Spannemål, beräknad så, att densamma icke kan inkomma förr, än den Svenska Spannemålen uppstigit öfver ett visst fixeradt pris, och äfven, i detta fall, icke längre, än intill dess behofvet är fylldt och inhemska Spannemålspriset behörigen nedsatt. 5:o Fri Bränvinsbränning och förbud mot Utländskt Bränvins införande. 4:o Andra Näringars upplifvande, till beredande af en utvidgad inhemsk SpannemålsConsumtion.
Ståndets benägna tillstånd, går jag, att öfver dessa föreslagne medel, mig punktevis yttra, utan annat anspråk, än att lemna ännu flera anledningar till ämnets betraktande i dess hela vidd.
Hvud första Punkten angar, så kan deni samma lämpeligast delas i följande frågor att afgöra, nemi. i:o Om Allmänna MagazinsDirectionen är rätt organiserad till uppfyllande af sin bestämmelse? eller, i vidrigt fall, huru en ny Administration bör inrättas? 2:0 Huru stora, och af hvad be - Den 16
Maj skalfenhet böra de Fonder blifva, som lemnäs den Administration, hvars omsorg är, att vidmagthålla jemna Spannemålspris, På första frågan svarar jag, att ehuru den nu varande Direction, i min tanka, på det mest hedrande sätt, visat sig harva uppfyllt Konungens Nådiga Förtroende , anser jag en CoilegialStyrelse icke för framtiden kunna fullgöra det ändamål, som åsyftas och nu är under ventilation, derföre, att all executiv befattning, hvaruti flere röstägande Personer deltaga, saknar den enhet och kraft, som erfordras till hastiga och båtande anstalter.
— Den väckelse som hämtas af allmänna omdömets bifall eller klander, är också mindre verksam, då den' rörer en hel Corps — än då en enda Person uppbär hedern af en god, eller tadlet för en dålig Administration.
Annu ett skäl talar emot närvarande CollegialStyrelse.
Tillfällen finnas, då- en nyttig anstalt, under utförandet, måste hållas dold, för att icke motverkas af stridige in. teressen — och hemligheter bevaras svårligen, då de åt många måste anförtros.
Af alla förenade orsaker, anser jag således angeläget, att en Enda Person erhåller Öfver-Styrelsen af Magazinslnrättningarne och omsorgen, att med Kongl. Majtts
Nådiga bifall, vaka öfver underhållandet af jemna Spannemålspris.
Denna Embetsbefattning, som efter nu Den 16 Maj. varande, dertill så sällsynt danade Innehafvare» afgång, lämpeligast torde kunna förenas med StatsSecreterare Syslan vid Handels- och FinanceExpedilionen, bör i min tanka ovilkorligen stå under Kongl.
Majrts och Regeringens omedelbara Befäl — för att oafbrutet till Konungen kunna lemna rapporter och erhålla sådana föreskrifter, som ensamt leda till önskadt resultat, de nemligen som gifvas med combinerad kännedom af Rikets yttre och inre ställning.
Chefen för Magazins-inrättningen, hvars Embete bör vara af dem, som Kongl. Maj:t efter Nådigt godtfinnande af- och tillsätter — skulle, i min tanka, hvarje år till Konungen afgifva en EmbetsBerättelse, och inför en af Kongl.
Majrt Nådigt tillförordnad Comité af 3 Personer summariskt redo; visa för det föregå .ide årets förvaltning.
Han borde efter btu.ofvet vara biträdd af två eller flera DepartemensChefer, som ansvarade för Räkenskapernas rigtighet till ZifFran, och för göromålens behöriga skötande af de till verket hörande Tjenstemän.
De afslutade Böckerna, sorn på vanligt sätt i Kongl.
KanunarRätten skulle undergå Revision, borde af Högloft.
StatsUtskottet, och emellan Riksdagarna af Riksens Ständers för Banco-, Stats- och Riksgälds-Verken, utsedde Revisorer, kunna granskas, likasom den till Konungen årligen afgifvan* de Berättelse och summariska Redogörelsen; Den 1G Maj. samt så väl Riksens Ständer, som bemälte Revision, till Kongl. Maj:t i underdånighet kunna anmäla de felaktigheter, som yppats, antingen i sjelfva Administrations-sättet, eller vid de till Magazins-inrättningen anslagne Medels förvaltning.
Mitt svar å andra frågan, rörande beskaffenheten och storleken af de tillökta Fonder, som under Konungens Nådiga disposition, skulle öfverlemnas till Allmänna Magazins-inrättningen, är:
Att jag icke anser dessa Fonder böra bestå i något visst anslag, utan i en Discont-rätt å Banquentill
En million, emot 2 Procents renta, sorn vid högst oförsedda och vigtiga händelser, sedan Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoret blifvit hörde samt deras samtycke lemnadt, kunde fördubblas; — likväl med vilkor, att Banquen efter ett år linge det extraordinaire biträdet till fulla beloppet ovilkorligen ersatt, och att derföre erlades 4 Procents årlig renta.
De orsaker som föranleda detta mitt Förslag äro, att jag är öfvertygad, det utan vådeligaste följder för Banquen och Riket, omöjeligen kunde åstadkommas en så stor summa, som vore tillräcklig att styra Span. nemålsprisern3, medelst Spannemåls upp. köp, under ymniga år, hälst upphandlingens storlek årligen måste tilltaga, och be - Den 16
Maj. hofvet af undsättningar mindskas, i samma mån, som Jordbruket för kofras.
Då Magazins-jnrättningen icke, nu som fordom, är combinerad med Regala KronoBrännerier, der bränningen under ymniga år forcerades, och vid inträffad missväxt inställdes, skulle magazinering, skylfling, afskrifning med flera afgående Foster, småningom förtära londén, om den vore aldrig så stor, och erfarenheten bevittna, att de största uppoffringar förgäfves vöro använde.