Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt tills vidare förbigå den nu förevande första punkten af Utsk:s Utlåt.; hvarefter nu förekom 2:dra punkten, innehållande tillstyrkande till R.
St:r att för deras del besluta, att dagsv erks räntan måtte förvandlas till andra hufvudpersedlar på sätt i efterföljande punkter serskildt för hvarje län kommer att bestämmas.
Här har Utsk. föreslagit en af de vigtigaste ibland de åtgärder, som skola ifrågakomma i afseende på skatteförenklingen, nemi. den, att dagsverksräntan skall förvandlas till andra hufvudpersedlar.
Jag begär, att i hufvudsaken af frågan få yttra några ord.
Det är onekligt att hvarje stor reform, såsom den här ifrågasatta angående skatteförenklingen, skulle blifva, om den utfördes till en större utsträckning, fordrar sin tid.
Det hade väl ingen vid 1848 års
Riksdag kunnat möjligen ana, att man nu vid denna tiden skulle framställa och möjligen äfven antaga en skatt af 24 sk. kannan för bränvinsbränning och denna närings förändring till fabriksbränning ansågs dä nära nog såsom en ytterlighet, som ogillades af alla.
Ingen hade väl heller då trott att tiden skulle komma att så snart uttala sin dom öfver det Den 20
Blaj f. m. det abderitiska sätt hvarpå våra grundskatter utgått.
Jag ingår icke nu i något försvar för den grundsats, som jag anser vara den rätta, nemi. förvandling i penningar af alla räntepersedlar.
För en sådan mening tala emedlertid icke allenast de åsigter, som uttalades vid 1828 års Riksdag af K. M., och de åsigter som blifvit uttalade af skalteförenklings- komitén, utan äfven Ulsk:s vid 1848 års Riksdag afgifna Betänk, och R.
Stms derefter följande beslut.
Vi kunna äfven icke förneka, att ju, om en sådan förvandling skedde, det vore det mest Statsekonomiska, och skulle åstadkomma det minsta besväret för framtiden och äfven, jag påslår det, vara det rättvisaste för de skattdragande.
Jemföra vi oss med andra länder, med Tyskland t. ex., som haft en mängd servituter ålagda jorden, så måste vi erkänna att alla dessa skatter blifvit förvandlade under detta århundrade, icke såsom här är ifråga genom förvandling i färre sedlar utan genom förvandling i penningar.
Jag kan således icke ett; ögonblick tveka emellan att antaga ett sådant mera genomgripande förslag om sådant vore möjligt eller att antaga det nu ifrågasatta, men jag har aldrig tillhört deras antal, som förneka hvarje förnuftig reform, och ur sådan synpunkt här jag alldeles icke velat upträda här till något klander emot St:s Utsk.
Jag gillar till en viss del hvad St:s Utsk. föreslagit, så tillvida som det afser småpersedlarnes förvandling i penningar, lag ser / t. o. m med mycket nöje .Strs Utsk:s beredvillighet att häråstad j komma en förenkling, men hvad angår den ifrågasatta förvand lingen af en persedel i en annan, så får jag på det högsta emotsätta mig den.
I detta afseende ber jag just att få fullfölja en / upläsning, som för några ögonblick sedan gjordes af Hr Troil 1 ur K. M:s Nåd. propos. vid 1851 års Riksdag.
Hr von Troil 1 upläste premisserna i K.
M:s förslag, men icke slutet.
Jag ber Hrr:ne låna sitt öra dertill, så torde Hrnne finna att K.
M. verkligen dä icke föreslog en sådan förvandling, som den hvilken nu är ifrågasatt.
Sedan K. M. sagt hvad Hr von Troil förut upläst så fortfar
Han längre fram: ”och K
M. föreslår alltså härmed, att, jemte det de i ordinarie räntan, så väl hvad beträffar den indeldtasom den kronan behållna andel deraf, ingående hufvudpersedlar på ofvanomförmälda säll bibehållas (jag ber Hrr:ne bemärka ordet bibehållas och att ordet förvandlas här ingenstädes finnes användt i afseende på hufvudpersedlaree) de mindre betydliga eller s. k. småpersedlarne, hvilka äro beroende af markegång, må efter ett, på grund af de nästföreg:de 20 årens märkegångar, faststäldt medelpris förvandlas i penningar till visst belopp; viljande, sedan R.
St:r härom meddelat sitt beslut, K. M., efter det nödiga uplysningar blifvit inhemtade samt vederbör:de embetsmyndigheter med underd.
Utlåt:n inkommit, till R.
St:r aflåta ytterligare Nåd.
Propos. med hänsigt till bestämmandet af de hufvudpersedlar, hvilka böra till utgående på hittills vanligt sätt bibehållas.
Således innefattar verkligen den K. Propos:n icke någon annan antydning på möjligheten af en förvandling, än hvad som förut är af föreg:de talare påpekadt i afseende 7 H. 12 178 Den 20 Maj f. m. på Hr Gripenstedts yttrande såsom föredragande i ämnet, der Hr Gripenstedt yttrar, att såsom undantag (och han nyttjade sjelf detta uttryck, då han nyss hade ordet) och till lättnad för vissa provinser en förvandling af hufvudpersedlar kunde komma i fråga, men icke innebär K. M:s Propos. någon anledn. till förvandling af en hufvudpersedel i en annan, och lill denna K. M:s Nåd.
Propos. lemnade R.
St:r vid sista Riksdagen ett bestämdt och ovilkorligt bifall, såsom förut är sagdt.
Sålunda, Mine Hrr, hade vi väl icke anledn. af 1851 års K.
Propos. att förvänta en annan K. Propos. 1854, som gick ut på förvandling af hufvudpersedlar.
Anledn:n skulle bernias ifrån yttranden af länens deputerade, hvilka, då man frågat dem, hvilka persedlar de önskade bibehålla, skola hafva sagt, att de önskade i den ena provinsen att få förvandla talg till smör och i den andra tvertom.
Jag förstår sannerligen icke, att man har så ytterst noggrant, så sorgfälligt velat göra afseende på ett sammanträde af deputerade, vid hvilket man kan antaga, att de fleste deputerade icke gjort sig så serdeles reda för hvarken den prisstegring, den ena eller andra persedeln haft under de sista 20 åren, eller huru den ifrågasatta förvandlingen skulle komma att utfalla för länen.
Deputerade hafva hufvudsakligen gjort afseende på hvilka persedlar de tilläfventyrs hade bästa tillgång på att lemna, förglömmande att det icke var fråga om att lemna dem in natura, utan att lösa dem med penningar.
Så har Kronobergs län begärt att få utbyta smör emot talg, men Landshöfdm har visligen afstyrkt detta.
Då man emellertid nu har velat göra så synnerligt afseende på deputerades önskningar, rör:de dessa utbyten, hvarföre har roan dä icke velat göra afseende på deputerades önskan, beträffande dessa persedlars förvandling i penningar?
Der förglömmer man helt och hållet deputerades önskan.
Just i den fråga, som är föremål för discussion i denna punkt, nemi. dagsverksräntan, så hafva de fleste länens deputerade begärt, att denna ränta måtte förvandlas i penningar och icke i andra persedlar.
Jag är icke försedd med de anteckningar, som skulle erfordras, för att här kunna ådagalägga prisstegringen af andra persedlar, i förhållande till dagsverksräntorne, men jag föreställer mig att åtskilliga af Ulsk:s ledamöter äro dermed försedde.
Jag har sett sådana anteckningar, som utvisat att då spanmål och smör hade stigit betydligt i värde under de sista 40 åren, så hade deremot dagsverken icke stigit så betydligt i värde.
Jag ’ medgifver visserligen att dagsverken äro en olämplig räntepersedel, emedan i samma män, som jordbruket utvecklas och man mer och mer behöfver arbete, blifver det allt svårare att undvara dessa dagsverken.
Meningen är väl likväl icke heller, att de skola utgå in natura, roen då här är fråga om att förvandla denna ränta till andra persedlar, så öfverensstämmer det föga med de lättnader, sorn man i andra länder gjort uti allmänna onera, att förvandla denna skatt uti persedlar, som bestämdt visat sig vara i stigande värde, och som, efter all slutkonst, ovilkorligen skulle komma att i framtiden medföra en icke obetydlig förlust för de Den 20 Maj f. m. 179 ränleskyldige.
Ett sådant förfarande tror jag icke vara rätt.
Jag får äfven fästa npmärksamheten derpå, att vid alla dessa förvandlingar qvarstår alllid en olägenhet, sorn icke är obetydlig, nemi. den kostnad, som det skulle medföra för Staten, att omskrifva alla jordböcker och göra de förvandlingsberäkningar, som dertill erfordras.
Om vi nu antaga, att detta skulle kunna ske för de 40,000 R:dr b:ko, som liro begärda, så torde Hrr:ne likväl komma ihåg, att dessa 40,000 R:dr äro ett förslagsanslag och vi känna icke om icke detta anslag i stället skall komma att upgå till 100,000 R:dr b:ko.
Säkert är att dessa penningar, om de i stället få vara qvar, antingen i folkets fickor och der bibehållas, eller om de utgjorde en serskild fond och der förräntades, skulle om 10 å 12 år upgå till nära dubbla beloppet.
Alt använda så stora summor för alt åstadkomma en sådan förvandling af räntepersedlarne, som här är ifrågasatt och sålunda förekomma möjligheten af att den mest skattedragande medborgaren i samhället, nemi. skattébonden, kunde få någon lindring i sina bördor derigenom att penningevärdet skulle falla i förhållande till persedlarne, det tror jag icke vara rätt, och på denna grund är det, som jag vågar bestrida denna förvandling och begära Hr Gr. o. Landtnäs propos. på återremiss af denna punkt.
Om StatsUtsk., vid föreslående af dagsverkens förvandling till persedlar, verkligen hade åstadkommit någon förhöjning i de skattskyldiges bördor, så erkänner jag villigt att detta förslag skäligen kunnat med ogillande emottagas.
Jag ber likväl att få bemöta detta inkast, hvilket icke blott här utan äfven på andra ställen blifvit gjordt.
Jag tror att då fråga är om en persedels, och en så vigtig persedels, som dagsverksräntan, förvandling till en annan, så bör man betrakta icke blott hurudant förhållandet varit under en föregule period, utan äfven huru det visar sig kunna blifva under den närmast kommande tiden.
Betraktar man då huru förhållandet varit under föreg:de tider, så har Utsk. i detta afseende genom temligen fullständiga tabeller visat icke blott markegångsvärdet på alla persedlar inom hvarje län under loppet af 40 år, utan också meddelat ett general-sammandrag af dessa markegångsvärden.
Det visar sig då, för att först tala om dagsverksräntan, att denna ränta, som sönderfaller i öke- och mans-dagsverken, har under 40 år ifrån och med år 1814 till och med 1853 undergått följande prisförändringar.
Okedagsverkenas markegångsvärde utgjorde nemi. i medeltal för hela riket ifrån och med 1814 till och med 1823 1 R:dr 5 sk. 1 r:st. och ifrån 1844 till 1853 1 R:dr 18 sk. 9 r:st.
Jemför man dessa summor med hvarandra, sä linner man att denna ränteartikel har under de 40 åren ifrån 1814 till 1853 stedgrats med 25proc.
Går jag lill mansdagsverkena, så utgjorde deras medelvärde under 1814 till 1823 19 sk. 11 r:st och under 1844 till 1853 23 sk. och stegringen utgör således här 15rä0 proc.
I afseende på nyssnämnde medelvärde för 12 * 180 Den *20 Maj f. m. mansdagsverkena under de sista decennierna, anhåller jag likväl få erinra om ett misstag, som influtit uti det pag. 29 i Utsk:s Betänk, intagna hufvudsammandrag öfver de allmänna markegångspriserna.
Der linnas mansdagsverkena för de sista tio åren uptagne till 22 sk. 8 r:st.
Men om man går tillbaka till tabellen för Södermanlands län, så finna vi derför åren 1844 lill 1853 medeltalet af dagsverksräntan uptagen till 13 sk. 7 r:st.
Att denna ziffra är oriktig är påtagligt, då man finnér att medelvärdet för det föregide decennium utgjorde för Södermanland 19 sk. 4 r:st.
Denna ziffra bör i st. f. 13 sk. 7 rist. vara 19 sk. 7 rist.
Iakttager man denna rättelse, sä blir medeltalet af mansdagsverkena, som under åren 1814 till 1823 utgjorde 19 sk. 11 rist., deremot under de sista 10 åren 23 sk., utvisande en stegring af 15 js0- proc.
Alltså hafva för bela riket ökedagsverkena stegrats med 25 proc. och mansdagsverkena med 15,50 proc.
Går jag till de öfriga persedlarne, så visar sig af General-sammandraget, att I Tia hvete bar stegrats med 9,60 proc., 1
Tia råg med 8r3a proc., 1 Tia korn med 9T‘(I proc., 1
Tia hafra med proc. och alltså, för att nu jemföra dagsverkena med spanmäl, så visar sig, att ökedagsverkena stegrats med 25r’ff proc. och mansdagsverkena med 15j5ff proc., under det ali spanmål af olika slag stegrats med från 5,8Ö proc. till högst 9l6rf proc.
Alltså visar sig, om jag beräknar förhållanderne under den förflutna liden, att dagsverkenas medelvärde verkligen stigit högst betydligt mera än spanmålens, hvadan dagsverkenas förvandling till spanmål, efter beräkning af hvad som varit hafvet, icke kan antagas medföra någon förhöjning uti de skattskyldigas utlagor.
Går jag till victualievaror, så finner jag af samma tabeller, att under de sista 40 åren medelvärdet för smör har stegrats med 23,8Ö proc., talg med 22(8S proc., fläsk med llj6ff proc. samt kött med 20,5ft proc., sä att, öfverhufvud taget, stegringen för dessa viktnalievaror utgör 19,67 proc.
Då jag deremot sammanslår stegringen ä ökedagsverkena, som upgått lill 25,7 proc. med den å mansdagsverkena eller 15,5 proc. och tager medeltalet af båda, så Olifver det 20,6 proc.
Det visar sig således att stegringen i värdet för dagsverkena har varit nära nog lika, dock något öfverstigande den å viktualievarorna, under det att dessa dagsverkens värde har stegrats nära dubbelt så mycket som stegringen å spanmål i medeltal utgjort.
Detta är ovedersägliga facta, som icke kunna bestridas, såvida Hrrine icke kunna förneka de uträkningar, hvarpå de äro grundade.
Går jag vidare till kreaturen, så har stegringen i deras värde under samma liderymd af 40 är utgjort för oxar 20,7 proc., för kor 46,7 proc., för får 34,6 proc. och för lamm 29,8 proc. eller i medeltal för kreatur 32,95 proc.
Beträffande kreaturen, så torde Hrrine likväl finna, att begreppen oxe, ko, får och lamm äro i afseende på de derunder ingripna värden högst sväfvande, emedan dessa djur kunna inom hvar sin klass vara af ganska olika beskaffenhet.
Det är äfven derföre som i den K.
Proposin Den 29 Maj f. m. 181 äfvensom i Hr StatsRådet
Gripenstedts yttrande intet serskildt slag af dessa persedlar ansetts kunna bibehållas såsom hufvudpersedel, till hvilken de öfriga persedlarne kunde efter något medeltal förvandlas.
Går jag derefter till lax och strömming, så befinnas de hafva stigit, den förra med 28,1 och den sednare med 25,3 proc. Går jag till hö och halm, som Utsk. föreslagit icke borde i allmänhet såsom hufvudpersedel bibehållas, så befinnas de hafva stigit, den förra persedeln med 26,2 och den sednare med 38,4 proc.
Der hafva Hrr:ne nu ett bevis på att en af de persedlar, som Utsk. i allmänhet ansett böra uphöra att vara hufvudpersedel, är just en af dem, som stigit mest.
Går jag till stångjern och tackjern, som skulle, enl. Utsk:s förslag, bibehållas, så visar sig att dessa persedlar icke stigit så mycket.
Stegringen har nemi. utgjort för stångjern 12,6, och för tackjern 7,3 proc., hvaremot osmundsjern fallit i värde 12 proc.
Går jag till kol och ved, så befinnas äfven dessa hafva stigit, nemi. kol 43,3 och ved 67,7 proc.
Jag tror mig, genom hvad jag anfört, hafva visat att Utsk. för sin del har sökt att gå så samvetsgrannt som möjligt tillväga, och att om äfven Utsk. ansett sig icke kunna tillstyrka dagsverksräntans förvandling i penningar såsom i Utsk:s öfvertygelse stridande emot K. M:s och K.
St:rs beslut, detsamma åtminstone vid denna räntas föreslagna förvandling i persedlar sökt att göra billigt afseende på de skattdragandes fördel.
Jag har nu inför R. o. Ad. tagit mig friheten göra framställning af de förhållanden, som i detta afseende hafva egt rum.
Går man åter till de förhållanden, som kunna förutses, så tror jag att något hvar skall finna, att då i en framtid vårt åkerbruk går framåt, så kommer värdet af arbetskraften att ökas.
Det är således med hänsigt till både hvad som har varit och hvad som troligen kommer att inträffa, som Utsk. föreslagit dagsverksräntans förvandling i de persedlar jag nu omnämnt.
Här har visserligen blifvit nämndt, att Utsk. gått för långt, då Utsk. föreslagit att dagsverksräntan icke skulle förvandlas i penningar, och Frih.
Raab har i detta afseende upläst slutet af K. M:s Nåd.
Propos. vid sista Riksdagen.
Jag ber likväl att vid denna upläsning få göra en liten anmärkn.
Orden lyda nemi. sålunda: ”K. M. föreslår alltså härmed, alt, jemte det de i ordinarie räntan, såväl hvad beträffar den indelta, som den Kronan hehållna andel deraf, ingående hufvudpersedlar, på ofvan omförmälda säll bibehållas” etc.
Raab fästa upmärksamheten pä dessa sednare ord.
Hvilket sätt har då K.
M. ofvan omförmält?
Jo, K. M. har sagt, att de små räntepersedlarne till belopp af 144,000
R:dr skulle komma att förvandlas i penningar, men att de öfriga persedlarna skulle såsom hufvudpersedlar bibehållas.
Går man sedan lill utvecklingen af K. M:s Nåd.
Propos. och till StatsRåds-prolokollerna, så visar det sig just i de sednare att K.
M. fann nödvändigt icke blott att förvandla småpersedlar, sora äro af samma kategori, utan äfven att 182 D en 20 M aj f. m. för vissa län förvandla andra persedlar, å hvilka raan kunde motse stor stegring, och specielt kolräntan i Stora Kopparbergs län.
För den, som vill begripa hvad dylika ord innebära, ligger det klart, att den K. Propos. vid sista Riksdag icke blott raedgifver, utan verkligen förutsätter en persedels förvandling till en annan.
— Och då nu K. M., på grund häraf, i Dess vid denna Riksdag aflåtna Nåd.
Propos. med bibehållande af redan stadgade hufvudgrunder, i detaljbestämmelserna föreslagit åtskilliga förändringar emot hvad vid sista Riksdagen afgjordes, och detta på grund af de framställningar, som af deputerade från länen blifvit gjorda, så har Frih.
Raab klandrat icke precist K. M:s Nåd. Propos., men StatsUtsk. som dertill lyssnat, emedan, såsom Hr Frih:n påstår, deputerade icke förstodo detta.
Jag vet icke hvem som skulle kunna förstå de skatldragandes intresse bättre än länens deputerade, sammankallade för att höras öfver en viss fråga.
M. för dessa läns-deputerade hade framlagt just de förteckningar, sora specielt för hvarje län hade blifvit upgjorda och som lågo till grund för den huftfudförteckuing, som i K.
Propos. finnes intagen, och då K.
M. föreslagit till bibehållande aila dessa persedlar, men lemnat länens deputerade rätt att yttra sig, huruvida de kunde finna för sig fördelaktigare att fä någon af dessa persedlar emot andra utbytt, så skulle jag tro att StatsUtsk., som blifvit klandrat för det att det följt deputerades önskan, snarare bort tackas för det afseende detsamma dervid fästat.
Men, säger Frihm, hvarföre icke förvandla dagsverkena i penningar.
Jag har redan tagit mig friheten nämna att det vore, efter mitt förmenande, ett uprifvande af K. M:s och Ständers beslut vid förra Riksdagen; men jag ber dessutom få fästa upmärksamheten derpå att det skulle i sig sjelf innebära en obillighet emot vissa län på andras bekostnad.
Jag tror nemi. att då en nedsättning af skatter eger rum, i fall man anser det såsom en nedsättning, och det skulle det äfven blifva om dagsverksräntan en gäng för alla sattes i penningar, så bör en sådan nedsättning verkställas på det sätt att hvarje län kommer att derpå skörda lika stor fördel.
Vill jag nu tillse huru stort belopp denna ränta utgör i samtlige länen, så visar det sig att inom Upsala län är dagsverks!1 äntans belopp 30,557: 14.
7. och dess proc. af liela räntebeloppet 11,9 pr.
Stockholms d:0 . . . .... 32,244: 47. 7. — 14,4 51 Skaraborgs d:o . . . .... 35,251: 10. 3. — 19,2 75 Kronobergs d:o . . . . .48,156:37. 2. — 26,1 55 Jönköpings d:o . .... 38,713: 36. 3. — 24,3 55 Westmanlands d:o . .... 28,883: t. 10. — 10,4 55 Östergöthlands d:o . .... 56,300: 4. 9. — 15 55 Södermanlands d:o . .... 20,513: t6. 1. — 10,4 55 Elfsborgs d:o . . . 8. — 23,4 55 Kalmar d:o . . .... 36,070: 1. 5. — 13,9 55 St.
Kopparbergs d:o .... 12,451: 15. 5. — 11 55 Örebro d:o . . . . . . . .21.960:44, 2. — 18 55 Den 20 Maj f. m. 183 Wermlands d:o . . . . . 21,461: 2. t. — 24,7 pr.
Gefleborgs .... 32. — — 21,4 W.
Norrlands d:o . . . . . 12,076: 36. 2. — 17 Westerbottens d:o . 0 Gottlands d:o 7. — — 8,6 Malmöhus d:o Hven) 0 Christianstads . . . — — — 0 Blekinge d:o . . . — — — 0 Hallands d:o . . . . . . 2,607: 1. 9.
— 3 Götheborgs d:o . . . . . . 5,584: 33. — — 12,2 Norrbottens d:o . . — — — 0 Jemtlands d:o . . . . . . . — — — 0 11 Herrarne torde häraf finna att dagsverkena för de olika länen uppgå till så olika proe.-belopp, att detta varierar ifrån 26,t proc. till 3 proc.
Jag hemställer nu om dagsverks-räntans förvandling i penningar skulle vara lämplig, då derigenom så olika fördelar skulle tillskyndas räntetagare inom olika län.
Skulle icke det länets räntetagare, som blott finge en lättnad af 3 proc. med skäl klandra det Utsk., som hade tillstyrkt en så ojemn fördelning.
Jag ber om förlåtelse, om jag vid detta tillfälle alltför länge uppehåller R. o.
Ad. med siffror.
Siffror äro i allmänhet tråkiga att höra, men de bevisa dock någonting, och derföre anser jag mig pligtig att anföra dem, sedan StatsUtsk. blifvit så strängt klandradt för sitt tillgörande i detta afseende.
Går jag nu till de serskildta länen och ser på ökedagsverkenas stegring, så finner jag att under de sista 40 åren öke- och karl-dagsverkena stegrats Öke. Mans. i Upsala län . 8,3 9,7 proc, i Stockholms d:o . 27,4 20 11 i Skaraborgs d:o . 27 12 11 i Kronobergs d:o . 26 7,7 11 i Jönköpings d:o . 10,3 9,9 11 i Westmanlands d:o ....
. 10,9 3,3 11 i Östergöthlands d:o ....
. 23,3 2,3 1> i Södermanlands d:o ....
. 20,5 2,2 11 i Elfsborgs d:o . 9,7 6,8 11 . v . , ( Småland . . i Kalmare d:o j ö,and . 9,6 . 23,6 (minskning 4 15,4 „) 11 i Kopparbergs d:o 6 11 . « . , (Nerike ....
* Orebro d:oj Retagen . . . 13 . 13 17 17 17 77 i Wermlands d:o . 22,7 21,8 71 , (Gestrikland . . 27 28,4 , Gefleborgs d:o j Helsingland . . 32 30,4 11 i W. Norrlands d:o . . . . . 46,9 45,3 77 i Gottlands d:o . 19,9 21,3 1* i Malmöhus d:o . 100 15 71 i Hallands d:o . 17,9 23,6 71 i Götheborgs d:o 38 11 184 Den JO Maj f. tn.
Äfven här visar sig sålunda en högst olika stegring i dagsverkenas värde inom de serskildta länen.
Jag har, genom hvad jag 1111 tagit mig friheten framställa, visat att dagsverkena i proportion under de föreg:de 40 åren stigit mera än 2 å 3 gånger så mycket som spanmålen och alt de icke stigit mer än smörräntan.
Jag har äfven tagit mig friheten visa att dervid olika förhållande eger rum inom de olika länen, men då man gör en framställning för hela riket torde man äfven böra betrakta förhållandet i sin helhet, och jag tror att det endast är efter en sådan framställning af förhållandet i sin helhet man bör fälla omdöme.
Jag har äfven velat fästa upmärksamheten derpå att i en framlid dagsverkena komma att efter ali anledn. stiga i högre proportion än andra persedlar.
Jag tror således att häruti ligger eli stort billighetsskäl för det tillstyrkande vil.
Fråga har visserligen inom Utsk. varit att bibehålla dagsverksräntan, och jag erkänner att jag för min del skulle hafva föredragit detta.
Kammar-Colhm har äfven tillstyrkt detsamma, men de skäl som Utsk. haft för dagsverksräntornas borttagande hvila, jag vågar säga det, på en fördom hos allmänheten, sorn tror att denna s. k. natura-praestation innehåller någonting mindre lämpligt än andra räntor, äfvensom i den förklaring, som af BondeSt:ts ledamöter inom Afdeln. afgafs, att de naturligtvis helst ville hafva dagsverkena förvandlade till penningar, men, om det icke lät sig göra, i andra persedlar.
Jag har redan tagit mig friheten framställa och jag uprepar detta att i hvarje serskild fråga hafva Afdeln:ns deputerade af BondeSt., blifvit upmanade att rådgöra med sina Ståndskamrater ifrån de olika länen, om de önskade någon förändring i den K. Propos:n, och att de under förklarande, att de företrädesvis önskade så stor del som möjligt af räntebeloppet satt i penningar, likväl i öfrigt, då detta icke blef inom afdeln. godkändt, hållit sig till hvad deputerade föreslagit och, der någon afvikelse i förslaget förekommer så är denna afvikelse vanligen en följd af de framställningar, som af andra ledamöter i BondeSt. blifvit gjorda.
Jag skulle högligen beklaga, 0111 genom sönderrifvande af detta Belänk., för hvilket Utsk. visserligen blifvit klandradt, men med hvilket det likväl gjort sig ganska mycken möda och hvari Utsk. sökt att så samvetsgrann! sorn möjligt förlika de serskilta intressena, jag skulle beklaga säger jag, om, genom ett sådant söderrifvande, den vigtiga frågan skulle blifva upskjuten.
Vi känna alla de olägenheter, som åtfölja det nuvar:de skatteväsendet; vi känna dess högst invecklade beskaffenhet; vi känna, att icke mindre än 295 persedlar ingå i jordeboksränta^ och 155 om jag icke misstager mig i mantalsränta!!.