Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ced ers t r ö m : Då Hr Frih. o. Landtm, framställt en propos. till Ståndet, som Ståndet anses hafva besvarat så, att denna punkt skall läggas till handlingarna, så anhåller jag om votering, och alt contra-propostn dervid må blifva instämmande i Preste- och BorgareSttns beslut.
Det tillkommer visserligen icke mig egentl. att yttra mig öfver contra-propos:n, men jag hemställer till Frih.
Cederström, om den contra-propos., sorn han begärt, rätteligen kan antagas såsom svarande emot en japropos. , hvilken innehåller liela betänkandet.
Att uti contrapropos. deremot a priori antaga frågan om betänk:s upptagande till öfverläggning såsom afgjord, torde ej låta sig göra.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu vore blott 5 punkten föredragen; Frih.
Cederström hade begärt en proposition, som, utom hvad den i öfrigt kunde komma att innefatta tvifvelaktigt, innefattade den svårighet, att han begärt antagande af Preste- och BorgareSttns beslut, hvilka likväl sins emellan vore olika.
Jag erkänner, att det var ett misstag, alt jag begärde instämmande uti både Borgare- och PresteStts beslut, och anhåller att instämmande i PresteStts beslut måtte blifva contra-proposition.
Jag tager mig friheten begära Ståndets uppmärksamhet på, huruvida en contra-propos. kan innehålla något, hvarom fråga ännu icke uppstått och sorn ej har den minsta gemenskap med sjelfva propostn.
Jag föreställer mig, att ja-propos. bör vara: anser R. o. Ad. förevar, betänk. böra läggas till handlingarna.
Denna propos. är besvarad med ja, och således kan icke contra-propos. blifva något annat, än all betänk, ej lägges till handlingarna.
Tillsvar på den siste värde talarens yrkande att contra-propos. endast skulle innehålla, att betänk, ej borde läggas till handlingarna, får jag fästa uppmärksamheten på, att detta skulle förutsätta, alt frågan borde komma under ny discussion, hvilket icke lärer vara meningen, sedan R. o. Ad. förklarat discussionen vara slutad.
Under discussionen har nemi., emot Hr Landlrms framställning, endast den propos. blifvit begärd, att R. o. Ad. skulle instämma med Preste- och BorgareStrn.
Frågan är således nu endast, om Ståndet godkänner den propos.
, som jag föreslagit, eller ej, men naturligtvis måste contra-propos. vara fullt öfverensstämmande med discussionen, hvarunder instämmande i PresteStts beslut har blifvit begärdt.
Om jag ej fattat Frih.
Cederströms me - Den i April f. ra. 3i ning orätt, sa begär han en propos., som leder in i saken.
Jag inskränker mig blott till formfrågan, och i anledn. deraf bar jag nu haft äran till Hr Fril), och Landtm, öfverlemna min anhållan om tillfrågan till Slåndet, huruvida Ståndet begär propos. på, att frågan skall till hufvudsaklig pröfning företagas, och vi komma ej till den hufvudsakliga pj-öfningen förr än formfrågan först är afgjord.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Frih.
Boye begärt votering och dervid yrkat till contra-propos., huruvida R. o. Ad. ville företaga förevarande ämnen lill hufvudsaklig pröfning.
För min del kan jag icke annat än bestrida den af Frih.
Boye begärda contra-propos.
Dess antagande vore ett erkännande af att
Ståndet icke är plig— tigt att ingå i pröfning af frågan, hvilket jag för min del ingalunda kan medgifva, emedan jag anser det vara en grundlagsenlig skyldighet för Ståndet att densanma lill pröfning upplaga.
Boye ville afstå ifrån den propos. lian begärt, emedan jag i annat fall nöd gas begära votering öfver contra-propostn emellan den af honom och den af mig föreslagna.
Den öfverläggning, som hos Högh Ståndet ägt rum, har endast angått sjelfva formfrågan.
Således synes det mig gifvet, att den af Frih. Boye begärda propos. är den enda, som vid delta tillfälle kan komma i fråga, nemi. den om Ståndet yrkar propos. på fråga ns företagande.
Först när denna fråga är afgjord, lärer man komma att öfverlägga om sjelfva saken.
Jag skulle anse såsom en misshushållning med B. o. Ad:s tid, om Frih.
Cederström nödgade oss att votera om contra-propos., och jag hoppas, att Hr Frih. o. Landtm, icke gifver oss någon annan propos., än den om formen.
Jag har begärt ordet endast för att, om Frih.
Cederström tillåter, fråga honom huru han vill komma till hufvudsaken, innan formfrågan först är afgjord.
Att sammanbinda dem, vore att helt och hållet intrassla frågan.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, atl, då han icke funne sig kunna framställa någondera af de propos:)', som Frih. Boye och Frih.
Cederström begärt, R. o. Ad. torde finna, då den propos., som först blifvit begärd, vore af Frih. Boye, att, 0111 Frih.
Boye yrkade att den måtte framställas och Hr Landtm, å sin sida vägrade det, frågan blefve huruvida Ståndet instämde med Frih. Boye, i hvilket fall frågan hänvisades lill Coust.Utsk., hvarigenom den af Frih.
Cederström begärda propos. icke nu kunde komma att framställas, emedan målet, för ett sådant fall, borde blifva hvilande lills Consl.- Utsk. yttrat sig. 3a Den i April_f. m.
Jag har endast anmält mig, för att hemställa till Ståndet, om, då ingen annan än Frih. Cederström och Frih.
Boye synas vara i tvist om denna frågas afgörande, det icke vore bäst att låta dem afgöra denna fråga sins emellan, så alt vi få börja Öfverläggningen om nästa mål.
Sedan Hr Frih. o.
Landtm, vägrat propos., så väl på den af mig begärda contra-propos., som pä den, hvilken Frih. Boye föreslagit, så anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes uppgifva de grunder, på hvilka ifrågavar. propos. vägrad är, emedan sådant enligt grundlagarna är ett åliggande.
Hr_Frih. o.
Landtm, yttrade, att det torde medgifvas, att upprifvande af ett R. o. Ad:s beslut vore grundlagsvidrigt, förändring deruti kunde äga rum, men då måste den ske i grundlagsenlig ordning, på sätt grundlagarna föreskrifva, och för det närvar, hade icke någon anledning förekommit för R. o. Ad. att frångå det beslut, Ståndet vid föregående föredragning fattat, enär R. o. Ad., vid föredragningen af StatsUtsk:s första utlåt, i detta ämne, bifallit Utskts förslag och StatsUtsk. å det sednare icke föreslagit någon förändring deruti, och från något annat
Stånd bade icke heller inkommit förslag till förändring deruti. R. o. Ad. behagade då finna, att ingen af Ståndets ledamöter ägde grundlagsenlig rätt att föreslå förändring i det beslut, som förut blifvit fatladt, hvilket vore att upprifva detsamma; StatsUtsk. hade icke ens ägt någon pligt att till R. o. Ad. inkomma med delta utlåt., i fråga om 5 punkten, enär denna punkt och den fråga, hvarom den handlade, icke blifvit af 11. o. Ad. återremitterad, och Utsk. i afseende på återrernissen, enligt 56 §:n Reg,F:n och 49 §!n Riksd.Ordn., icke åligger att med svar inkomma till något annat Stånd, än det eller de, som återremitterat.
På dessa grunder ansåg Hr Landtm., att denna punkt icke nu kunde af R. o. Ad. till ny hufvudsaklig pröfning företagas, och fann Hr Landtm, sig derföre icke kunna framställa hvarken den af Frih.
Boye, eller den af Frih.
Cederström begärda proposition.
Sedan jag nu hört de grunder, på hvilka Hr Frih. och Landtm, stödjer sin fattade mnning, återstår för mig endast att ödmjukt anhålla hos Hr Frih. o. Landtm, om tillfrågan, huruvida Ståndet begär eller icke begär en sådan propos., som jag har gjort, nemi. alt Ståndet ville ingå i pröfning af det nya betänk., derföre att jag ej erkänner det förra beslutet hafva varit ett definitivt beslut.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih.
Boye begärt votering och dervid till contra-propos. föreslagit:
Vinner nej, företager R. o. Åd. förevar, ämne lill hufvudsaklig pröfning.
Den i April f. ra. 33 ning.
Denna propos. hade af Hr Landlm. blifvit vägrad, hemställande han nu om b. o. Ad. yrkade framställande at den af Frih.
Hove begärda proposition.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, hegärde Frih. Boye votering.
För min del anhåller jag att till prot. få anmäla min protest, så väl emot frågan om en propos. att till hufvudsaklig pröfning upptaga ett ifrån Utsk. inkommet betänk., hvilket grundlagarne ålägga R.iksSt:n, som jemväl emot den af Hr Frih. o. Landtm, vägrade propos., emedan de af HrFrih. o. Landtm, åberopade grundlngs-§§ tydligen bestämma, alt det endast ur då ett Stånd återremitterat en fråga, hvaruti tre Stånd beslutat, som utlåtande blott till detta
Stånd bör till svar på återremissen af Utsk. afgifvas.
Jag får endast lill prof. reservera tnig emot den framställda proposm och förklara, alt jag ej deltager i voteringen uti en fråga, som jag anser alldeles icke grund* lagsenligen behandlad.
Jag tager mig nu friheten yttra mig, såsom ledamot af Utsk., der jag skall anse mig ovillkorligen förbunden alt under sådana förhållanden, som här äga rum, ingå med ett nytt betänk., ej blott till de tvänne Stånd, som återremitterat ett föregående betänk., utan till alla fyra RiksStm.
Min öfvertygelse är således, alt ett sådant betänk. alltid bör blifva föremål för It.
Landtm, tillkäunagaf, att plenum koni me att fortsättas på e. m. kl. 6.
Upplästes lill justering och godkändes följande votel ings-pro position:
Den som yrkar propos. derå, att till contra-propos. vid begärd votering ronde 5 punkten i StatsUtsk:s utlåt.
F. skall antagas, att R. o. Ad. företager det ämne, hvarom nämnde punkt handlar, till hufvudsaklig pröfning, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke ofvannämnda proposition.
F.fter voteringens slut, befunnos rösterue hafva utfallit, som följer : Ja — 7.
Nej — 58. aå H. 5 I 34 Den i A p r i 1 f. m.
Boye; Då jag anhåller att få till prof. nedlägga min reservation emot detta R. o. Ad.'s beslut, så saknar jag ej all tillfredsställelse af att hafva begärt votering.
Jag är nöjd med att hafva uppfyllt min pligt, och jag är ännu mera nöjd med den slutföljd, som jag drager af detta beslut, emedan Hr Landtm, och Ståndet otvifvelaktig! skola finna omöjligheten af att ändra det beslut, som R. o. Ad. tagit i representationsfrågan, ang:de ståndsval.
Der hoppas jag att få godt af detta beslut.
Hr von Hohenhausen, Carl:
Jag anhåller äfven att få till prot. anmäla min reservation emot Ståndets genom votering nu fattade beslut.
Äfven jag reserverar mig emot det ifrågavar. beslutet, ehuru jag ej kunnat deltaga i voteringen.
Jag anhåller nu att få yrka Hr Frih. o. Ländunis propos. på den af mig begärda contra-propos., hvilken blifvit vägrad.
Cederström begärt votering, och att contra-propos. dervid skulle innehålla instämmande i PresteSt:s beslut i afseende på den föredragna 5 punkten.
Denna propos. ansåg Hr Landtm, sig, på de grunder han förut anfört, icke kunna framställa, hemställande han nu, om R. o.
Ad. yrkade den af Frih, Cederström begärda proposition.
Jag ämnar ej begära votering, för att utröna Ståndets majoritet i detta fall, men anhåller att till prot. få anmäla min reservation deremot, att Ståndet ej yrkat propos, och detta på grund af 56 §:n Reg.F:n, som innehåller följande stadgande : ”Göras dervid i .Ståndens plena sådana anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utsk. del af dessa anmärkntr, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, då äge de makt att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta.
När detta stadgande jemföres med 49 §:n Riksd.
Ordn. sista morn., som innehåller, att då ett enda RiksSt. återförvisar ett mål, men de öfriga trenne RiksSt:n deröfver beslutat, så får Utsk. endast svara det Stånd, sorn återremitterat; så finnér man deremot, att uti förevar, fall skall Utsk . svara R.
St. och R.
St. äro oförhindrade att besluta öfver det nya betänkandet.
Jag kan således ej annat finna, än att den vägrade propos:n har betagit R. o. Ad. tillfälle att fullgöra sin skyldighet att i frågan besluta.
Jag följer Frih.
Cederströms föredöme, då han förklarade, att han ej deltog i den votering jag hade begärt, då jag nu till prot. nedlägger det förklarande, att Den i April f. m. 35 jag ej deltager i denna votering, egentligen derföre att jag sannerligen ej vet hvad Frih.
Cederström vill, sedan R. o. Ad. icke instämt med mig i den votering jag begärt; ty då ser jag ej hvart Frih:n skall komma.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då de ledamöter, som begärt votering, tillika begärt sådana conlra-propos.T, som icke af Hr Landtm, kunnat framställas, och dessa propos:r icke af Ståndet blifvit yrkade, torde R. o. Ad. finna uti 5:te punkten komme att läggas till handlingarna.
Ropades ja. 6 punkten.
Lades till handlingarna. 7 punkten.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Utsk. här vidblifvit sitt förra yttrande, men tillika tillstyrkt ett tillägg, hvilket nu föredroges till R. o. Ad:s pröfning.
Uti den 7 punkten har Utsk. slutligen redogjort för sitt åtgörande vid det första betänk, med följande ord: ”7 punkten, ang:de utbetalning på en gång till Landtbruksacademien af det byggnadscapital, som academien haft hos statsverket innestående, har äfvenledes blifvit af PresteSt. lemnad utan anmärkning, hvaremot inom BorgareSt. blifvit erinradt: att Utsk. nog summariskt behandlat denna fråga, samt att yttrandet i utlåt.
N:o 61, ang:de reglering af 9 hufvudtiteln, icke stod i riktig öfverensstämmelse med den härom i samma ämne gjorda framställning, hvadan Utsk. blifvit anmodadt att meddela R.
St. full ständiga upplysningar lörtde förhållandet med det till utbetalning tillstyrkta byggnadsanslaget.”
Här förekommer den omständigheten, alt Utsk. i anledning al BorgareSUs anmärkning, har funnit sig föranlåtet att inkomma med förslag lill rättelse.
Detta är nu föredraget till öfverläggning.
Här hafva tre Stånd verkligen beslutat, hvilket förhållande är af Utsk. anmärkt med ett tillägg, på grund af ett enda Stånds anmärkning, då likväl Riksd.Ordn:s 49 § tydligen innehåller, alt något utlåt, till R.
St. i anledn. af en sådan återremiss ej kunnat lagligen afgifvas, utan att svar endast bort lemnäs till det Stånd, som beslutat återremissen.
Början af delta betänk, utvisar, att detsamma blifvit bifallet af R. o. Ad. samt BondeSt.
, men i vissa delar återremitleradt af Preste- och BorgareSt:n.
Detta örn betänk, i sin helhet.
Hvad särskildt beträffar 7 punkten, så hafva icke tre Stånd deröfver besil!
I a t, utan PresteSt. har lemnnt den utan anmärkning och BorgareSt. har gjort anmärkning.
Följaktligen lärer Frih.
Cederström finna, att hans anmärkning var ett misstag. 36
Jag anhåller få veto, om det är kändt genom prot.uldr. livad beslut de Stånd fattat, som, då frågan förra gången var före, ej återremitterat denna punkt.
Rid d.Secret. tillkännagaf, att PresteSt. bifallit 7 punkten jemte tillägget, och att BorgareSt. fattat enahanda beslut.
Yi hafva således fyra Stånds beslut på hufvudsaken och två Stånds beslut på tillägget.
Jag tror för min del, att R. o.
Ad. bör i detta fall vidblifva sitt förut fattade beslut.
Ulsk. får, då det inkommer med sin framställning och de fyra Ståndens saminanjemkade beslut, anmäla, att Iva
Stånd hafva i afseende på tillägget stannat emot två, och får således inbjuda de öfriga 2:ne Stånden alt sig med dem förena.
På sådant sätt behandlas frågan i conseqvens med hvad vi förut i dag beslutat.
Det ifrågavar. tillägget har PresteSt.
, som lemnat denna punkt i första betänk, oanmärkt, nu upptagit, på grund af delta andra gången inkomna betänk.
, och ej ansett sig förhindradt att grundlagsenlig! derom besluta, och har i min tanke rättsenlig! antagit det ifrågavar. betänk, ganska riktigt och ordentligt.
Men sedan R. o. Ad. beslutat att ej upptaga detta betänk, till pröfning, utan lagt det i öfrigt till handlingarna, så lärer förmodligen ingen förändring deruti kunna ske, derföre att Utsk. har behagat ändra sitt beslut.
Det är af denna anledning jag har ansett mig böra protestera emot detta upptagande och instämmer med Hr Lefren, alt i conseqvens med R. o. Adis nyss fattade beslut lärer
Ståndet ej kunna upptaga detta tillägg till öfverläggning, ehuru ogerna jag eljest skulle tillstyrka undeikännandet af detta tillägg, som dock i sak vore både nyttigt och nödvändigt.
Mig synes, att Ståndet i dag tillräckligt tvistat om formaliteter, och att, sedan dessa tvister blifvit så afslutade, som den nyss slutade voteringen utvisar, är det ej skäl att längre fortfara dermed.
Jag kan icke heller finna, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut och genom afslag å det nu ifrågavar. tillägget, uträttar något annat än hvad Frih.
Cederström nyss yttrat, nemi. att Ståndet gör hvad som är orätt i sak och föranleder tidsutdrägt vid frågans behandling.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla tillägget.
Hr Lefre'n: Frih.
Cederström glömde nyss, attPresleSt. ej hade fattat något beslut när målet första gången var före, utan det hade återremitterat alla punkterna, derföre alt det ej kunde emot grundlagen besluta öfver hvarje punkt särskildt, då betänk, första gången förevar.
Hvad åter vidkommer att Frih:n har instämt med mig rör:de conseqvensen deri, att R. o.
Ad. nu vidblifver sitt förra beslut, så Den i April f. m. 37 hoppas jag, alt Ståndet finner detta vara rätt; men Frih.
Cederström har sagt, att vi möjligen kunde komina i den ställning, att förstärkt StatsUtsk. kan votera bort ett tillägg, som vore antaget.
Jag inser ej huru detta skulle tillgå på annat sätt, än att StatsUtsk. skulle försumma sin pligt att säga, att två Stånd stannat emot Iva, i afseende på tillägget, och inbjuda R. o.
Ad. och BondeSt. att sig med de två öfriga Stånden i detta tillägg förena, hvilket ej lärer försummas, då tillägget instämmer med StatsUtsk:s tanke ; hvadan Frilnn kan vara obekymrad för att denna fråga aldrig skall komma lill förstärkt StatsUtsk., såvida R. o. Ad. för öfrigt är benäget att i sinom tid, ehuru ej i dag, lemna sitt bifall lill detta tillägg.
Jag tagel' mig friheten fästa Frih.
Cederströms uppmärksamhet på, att StatsUtsk. ej på något sätt har sökt att förändra det beslut, som redan blifvit fattadt, utan i sitt förra betänk, har Ulsk. tillstyrkt, att den summa, som blifvit anslagen till byggnadscapilal för Landlbruksacademien vid nästa års början, bör till Landtbruksacademien utbetalas, och i det sednare betänk, är det på grund af anmärknrr ifrån BorgareSt. tillstyrkt, alt dessa medel böra utbetalas sednast inom tre månader efter fattandet af R.
Detta innebär en instruetion , som kunnat inflyta i reglementet för Riksg.eont., och af hvad skäl det skulle anses stridande emot del nu fattade beslutet, kan jag således icke inse.
Jag kan allfsfl ej finna något annat skäl , hvarför man icke skulle bifalla detta tillägg, än såvida man genom ett afslag ville bevisa, att Frih.
Cederström i förmiddag har haft rätt, men då jag anser detta ändamål vinnas derförutan, så tager jag mig friheten hemställa till R. o. Ad., om det ej vore skäl att bifalla detta tillägg, emedan det ej i ringaste mån , icke ens genom ett iota, kommer att förändra det beslut, som förut blifvit fattadt.
Utsk:s yttrande i 7 punkten bifölls.
Sedan R. o. Ad, nu genomgått de utlåttn N:o 4^5, hvilka med särskilda boksläfver blifvit utmärkta, företog Ståndet till afgörande StatsUtskts den 3 och i5 sisth Mars på bordet lagda hufvudullåt.
Wto /\$5, i anleda, af erhållna återremisser ä utlåt.
W:o 354- Ilr Frih. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. ansåg de i utlåt, framställda sifferberäkningar behöfva uppläsas.
Ilr von Hartmansdorff, Au g.:
Som de följande punkterna äro af olika beskaffenhet, så anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, täcktes föredraga dem livar för sig. 38 Den i April f. m. R. o. Ai). fann, uppå derom framställd propos., alt sifFei'beräkningarna icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Allmänna villkoren. i punkten.
Ur von Hartmansdorff:
Detta Stånd har åtminstone i en punkt beslutat, att de beviljade beloppen skola utgå under fem år; men då här står, ”der ej annorlunda linnes särskildt föreskrifvet;” sä skulle jag tro, att R. o. Ad. kan antaga denna punkt, utan någon förändring i ordalagen.
I alla läll har jag, såsom en reservation för delta Stånds särskildta beslut, velat härom erinra. 1 punkten Lief af R. o. Ad. bifallen. 2 punkten.
Bifölls. 3 punkten.
Jag hemställer till R. o. Ad., om det icke vore nödvändigt att borttaga det sista tillägget i denna punkt, nemi. orden: ”utan oafkortade reserveras till kommande Ständers disposition.”
Om nu t. ex. R.
St. hade anslagit, för ett par åars upprensning, vissa summor, bestämdt behöfliga för ändamålet, och slrandägarne, i förlitande på dessa tillgångar, börjat arbetet och till dess lättande fördelat det på fern år eller hvilket annat antal år som helst, hvilket vore större än t. ex. 2 år, men riksdag likväl inträffade inom 2 år; så skulle slrandägarne förlora den del af anslaget, som belöpte på de 3:ne följande åren, och på kommande Ständer skulle hero att annorlunda disponera de reserverade eller utbetalta medlen.
Jag skulle tro, att detta icke varit Utsk:s mening; men ordalagen äro sådana, att om de qvarstå, så lära kommande Ständer kunna göra anspråk på alla de medel, som ej äro utbetalta.
Om nu på samma sätt förhåller sig med anslagen till gevärstillverkningen, till fästningsbyggnader och andra dylika allmänna företag; livad skall då följden blifva?
Möjligen den, att då raan nu anslagit för gevärstillverkningen 84,000 r:dr årligen under 4 års tid; så kunde detta anslag blott i 2:ne år komma att fortfara, i händelse riksdag inträffade inom 2:ne år, då Ständerne måhända funne för godt att sätta ner summan till 5o,ooo r:dr eller 25,000 r:dr, eller något dylikt, hvarigenom de contract, som blifvit uppgjorda och beräknade efter ett anslag af 84,000 r:dr, blefve rubbade för de 2:ne sista åren?
Hvem skulle då ersätta tiliverkarne ?
De svårigheter, som derigenom skulle uppkomma både för enskilda personer och för det allmänna, kunde undanrödjas, om, enl. den hemställan, jag nu tagit mig friheten göra, R. o. Ad.
Den i April f. m, 39 beslutade att borttaga de sista orden, nemi. ”ilian onfkortade reserveras lill kommande Stunders disposition.” Frih. Cederström, Jacob:
Lika med den sista värda talaren anser jag det vara nyttigt , att den sista meningen utgår ur detta inom., såsom alldeles öfverflödig.
Men samma förhållande inträffar i min lanke äfven med den första delen aT moni., sorn innehåller: att de besparingar, som uppkomma å anslagen för hvarje särskildt föremål, icke må i annat fall, ån der sådant uttryckligen är medgifvet , kunna disponeras till något annat behof;” ty naturligtvis 0111 det är uttryckligen förbjudet att disponera dem till annat föremål, så behöfver det ej uttryckas här, ty det förekommer tili en särskild skrifvelse, som bestämmer att så icke bör ske.
Jag skulle derföre tro, att hela mom. kunde saklöst uteslutas, såsom alldeles öfverflödigt.
Första mom. gifver tillkänna, ”att, der ej annorlunda finnes särskildt föreskrifvet, de anvisade beloppen komma att utgå under åren 1841 — 1844 med 4: årligen, dock att de medel, som ett år reserveras, må kunna under ett följande år disponeras.”
Detta innefattar synbarligen samma föremål för anslagen, som 3 punkten; och den 2 punkten innehåller, ”att medlen endast må reqvirera» i mån af behof att dem använda.”
Det följer ju af sigsjelft, att när arbetet är fullbordadt och anslagets föremål är vunnet, så måste de medel, sorn finnas qvar, vara besparade.
År åter arbetet icke fullbordadt, så följer af den 1 punkten, att de medel, som under ett år blifvit reserverade, kunna under ett följande användas. 4 punkten, som innehåller, ”alt afbetalningar och räntor å de summor, hvilka såsom lån anvisas, komma att lill Riksg.cont. ingå,” visar också tydligen conseqvensen deraf.
Jag tror alltså alt hela 3 punkten kunde utgå.
För min del skulle jag tro, att det för tydlighets skull vore väl, om det bestämdt uttrycktes, att de summor, som K.
M. anser under eli år ej böra användas för det ändamål, hvartill de varit afsedda, ej må disponeras till andia företag, så att, t. ex. om på anslaget för befästningsarbetena besparingar skulle uppkomma, dessa ej må kunna användas för att fylla den brist, som skulle kunna uppstå i ett annat anslag.
Någon slags våda derför, alt, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, enskilda corporationer, som ingått i företag och som icke hunnit fullborda arbetet innan nästa R.
St:s sammanträde, skulle kunna gå i mistning örn hvad som återstår af anslaget, och som fordras till företagets fullbordande, tror jag ej kunna uppkomma.
Det är här medgifvet, att dessa företag få beräkna sitt anslag t. o. m. det sista året, som statsregleringen omfattar.