Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag inskränker mig blott till att reservera mig mot denna mening, hvilken jag ej genom min tystnad vill anses hafva biträdt.
Bevisningen tror jag vara helt och hållet öfverflödig.
Friherre Boije: Med Herr Lefrén får jag så vida förena mig, som jag tror den principen vara ganska sann, att en lag kan vara till fonden origtig, men dock, såsom till formen rigtig, äga ovillkorlig rätt till lydnad.
Grundlagen har, i sådant fall, bestämt både sättet att vinna ändringen, och äfven ansvaret för de Rådgifvare, som vållat den felagtiga lagen; och värderar man den allmänna ordningen, och det lugn den gifver, så nekar man ej heller att med desse Grundlagens föreskrifter åtnöjas.
Herr Lefre'n: Den värde Talaren, som näst före den sista yttrade sig, har reserverat sig emot en grundsats, som han trod - Den 18 November e. m. 189 de att jag yrkat.
Jag får Ledja den värde Talaren, att ej tillmäta mitt påstående vidsträcktare mening, än det innebar.
Jag vet göra noga skillnad emellan moraliska och politiska pligter.
Ingen lag kan förbinda någon att begå brott, ty man bör lyda mera Gud, än menniskor.
Mitt påstående inskränkte sig till sådane lagar, som här i dag varit i fråga, nemligen politiska, som ej ingripa i Individers moraliska förhållanden.
Jag tror, att jag omöjligen kan bindas att fästa mig vid annat, än de uttryck, som här fällas, och jag utbeder mig, att i anledning af den siste Talarens yttrande blott få anmärka, att det just är den blinda lydnadens svaga sida, att den affordrar sine ifrigaste anhängare beständiga exeptions-medgifvanden, vid lärans tillämpning, såsom grundsats; och det är just för det, att dessa undantag äro så talrika, som grundprincipen vid tillämpningen förfaller, såsom falsk.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, att Kongl. Maj:ts Mådiga skrifvelse, rörande RiddarliusOrdningen, måtte läggas till Ilandlingarne.
Jag anhåller om proposition på den motion jag gjort. igo Den 18 November e. m. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, det han redan tillkännagifva, att lian icke kunde meddela den af Herr Cederschjöld hegärde Proposition.
Jag har äfven anhållit, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ridderskapets och Adelns tanka; huruvida Ståndet yrkar proposition å min motion.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob; Då Herr Grefven ochLandtMarskalken i förmiddag gjort den proposition, att Ridderskapet och Adeln skulle yttra sig, om de, i följd af Friherre Anckarswärds anförande, ansågo 1318 års Riddarhusordning ännu lända till efterrättelse, samt Ridderskapet och Adeln med bestämd pluralitet fattat sitt beslut i ämnet, anser jag, attingen vidare fråga om denna sak kan uppstå.
Hvar och en äger rätt, att reservera sig, men att nu underkasta saken, antingen ConstitutionsUtskottets yttrande, eller de andra Ståndens pröfning, anser jag icke vara Ridderskapet och Adeln värdigt.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislans :
Om jag fattat Herr Cederschjölds framställning rätt, så är deruti aldeles icke fråga om RiddarhusOrdningen.
Han har blott fästat uppmärksamheten vid en i Konungens
Den 18 November e. m. igi sednaste skrifvelse till Ridderskapet och Adeln framstäld åsigt, rörande Konungens rätt att stadfästa ett lagförslag, i sin helhet eller till vissa delar.
Den har väckt oro hos Herr Cederschjöld., och han önskar att på frågan fästa äfven MedStänders uppmärksamhet.
För min del finnér jag det vara vår pligt att söka bereda en constant formel för lagars antagande eller förkastande, såsom förhållandet är i Norrige, i England och i alla constitutionella Länder.
MedStändernes medverkan för ändamålet kan erhållas, på det sätt, att motion i ämnet göres, som communiceras dem.
Jag afstår från min begäran om proposition i denna sak, och förbehåller mig blott, att framdeles genom serskild motion söka vinna det mål, hvartill jag syftar.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition, att Kongl. Maj:ts
Nådiga skrifvelse, rörande RiddarhusOrdliingen måtte läggas till Handlingarne.
Herr Tham, Wollrath, uppläste följande:
- Den 18 November e. m.
Om det är nyttigt och nödigt för Rikets Representanter, att känna deras Fäderneslands tillstånd, och att denna kunskap icke är inskränkt endast till den ort eller landskap, der hvar och en bor, utan äfven utsträckes till största möjliga omfattning, så böra alla hjelpkällor uppsökas, som till denna kunskaps utvidgande kunna bidraga; ibland dessa bör man väl få räkna Herrar Landsliöfdingars femårsberättelser, ty jag för min del kan icke föreställa mig, att dessa berättelser ensamt äro författade till ledning för Regeringens omdöme, utan äfven till upplysning för alla medborgare, hälst man endast i sednare fallet kan med säkerhet beräkna, att deras syftemål blifver allmänt väl, då ofrivilliga misstag kunna upplysas och ändras af sådane läsare, som känna sin egen eller andra orter.
Att Herrar Landsliöfdingars förra Femårsberättelser trycktes, och vid sista Riksdagen till Ståndens medlemmar allmänt utdelades, bör hafva verkat, att Herrar Landshöfdingar, såsom redelige Embetsman och under förutsättande af lika åtgärd, hafva beflitat sig om , att de nu till Regeringen aflemnade Femårsberättelser innehålla allt, som kan tillförlitligen upplysa Landets tillstånd, och medlen till förkofran; at.1 dessa Berättelser ostympade och oförändrade befordras - Den 18 November e. m. fordras till trycket och äfven nu till Representanterna med första möjliga utdelas, tror jag vara en önskan, som skall delas af hvarje upplysningens vän.
Mig är sagdt, att Berättelserna skola vara öfverlemnade till Embetsmanna-åtgärd, att deraf författa Sammandrag, men om också meningen skulle vara, att låta trycka och utdela dessa sammandrag, kunna de dock, ehuru möjligen rigtiga i Statistiska afseenden, och hvad ziffror beträffar, alldrig återgifva läsaren de tankar och begrepp, som författande sjelfva hvar och en i afseende å sitt Län lagt i dagen om Landets brister eller förkofran, af- eller tilltagande välståndm. m., äfven om dervid billigen förutsattes, att sammandragen blifva af bättre art, än dem man nyligen läst i Tidningen Riksdagsmannen, angående Stockholms Stad och Stockholms Län, hvilka, om de troget gifva den åsigt och anda, som sjelfva Berättelsen innehåller, skulle bevisa, att deruti endast blifvit hopade skefva omdömen och opåliteliga uppgifter, men innehålla hvarken Länstyrelsens egen åsigt, eller bevis att den sjelf ägt kunskap om Stad och Land.
Hos Eders Excellence Högvälborne Herr Grefven och Landtmarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln får jag ödmjukast hemställa, att Ridderskapet och Adeln täcki H. i3 Den 18 November e. m. tes besluta, att en underdånig anhållan må hos Kongl. Maj:t framställas, det Herrar Landshöfdingars Femårs-berättelser mätte skyndsamt tryckas och lill Ståndens Ledamöter utdelas, samt utgifterne dertill bestridas af de medel, som i och för Riksdagskostnaderna anslås, äfvensom att de öfrige MedStånden må inbjudas, att deruti deltaga, utan föregående Remiss till Utskott, hvilken omgång skulle orsaka längre tidsutdrägt, som man bör söka undvika, om ändamålet skall vinnas.
Hvarefter Herr Tham mundlligen tilläde:
Min mening, då jag här nämnt, hvad i Tidningen Riksdagsmannen funnits anfördt, har ej varit, att klandra denna Tidning.
Jag anser hvarken mig, såsom Representant, eller detta ställe vara dertill väl passande.
Men jag har velat visa, huru besynnerliga anföranden kunna blifva, då de stympade dragas ur sitt sammanhang.
Delta utdrag af ÖfverStåthållarens berättelse rörande Stockholms Stad, börjar med att omtala den välmåga, som i Stockholm är rådande, folkmängdens förökning derstädes, samt lättheten för skatternas indrifvande; den luxe, som der finnes, och den tilltagande böjelsen för dryckenskap.
Derefter säges, att Näringsidkarne blifvit hörde, och att alla, icke ens Win - Den 18 November e. m. skänkar och Källarmästare undantagne, fora klagan öfver en minskad och aftynande välmåga och rörelse.
Detta tyckes dock vara i strid med det föregående yttrandet om en tilltagande böjelse för dryckenskap.
Vidare anföres, alt CommerceCollegium meddelat en berättelse om Fabrikernes tillstånd.
Denna innehåller, att deras antal ökats, och att fabriksvaror tilltagit i dyrhet, under det att de nödvändigaste lifsmedlen sjunkit i pris.
Änteligen omtalas äfven Svenska HandelsSjöfartens minskning, men straxt derefter, att likväl värdet af importhandeln beständigt ökats; att exporten, utom år 1826, bibehållit sig vid ungefär jemn höjd; att lästetalet af både de fartyg, som inkommit från utrikes ort, och som dit afgått, likaledes tilltagit, det förra utan afbrott, och det sednare endast med undantag af år i823; att antalet af fartyg, liitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, jemväl varit i nästan oafbrutet stigande och att hufvudstadens handel och sjöfart på utländska och inländska orter således, under i frågavarande period, i det hela varit i jemnt tilltagande.
Dessutom är intet afseende gjordt på hvad möjligen kunnat införas genom lurendrägeri eller utan förtullning.
Detta har jag blott velat yttra, för att visa huru skefva omdömen kunna blifva när de dragas ur sitt sammanhang.
— Jag tror, och är öfvertygad, att om Landshöfdingarnes berättel - Den 18 November e. m? ser blifva tryckte, skola Riksens Ständer deraf vinna grundade underrättelser om handel och sjöfart, och om alla näringar i allmänhet, hvarigenom man med mera visshet skall kunna bedömma om landets välmåga till- elier aftagit.
Af denna anledning får jag förnya min önskan, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade till Ridderskapet och Adeln framställa den fråga, om icke Ridderskapet och Adeln ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att dessa berättelser måtte blifva tryckte, samt inbjuda de öfrige Stånden att i samma beslut sig förena.
Remitteras detta ämne till Utskott, skulle det kunna hända, att tryckningen blifver fullbordad, när vi äro färdige att resa härifrån.
Om jag icke bedrager mig, aflämnade både t770 och sedermera 1772 efter Regementsförändringen KammarCollegium en Berättelse öfver Rikets tillstånd, som var ganska upplysande.
De år i8a3 af Konungens Befallningshafvande afgifne berättelser ägde äfven till en del ganska stort intresse,men sammanskrifne af25 serskilde personer, efter olika åsigter och uppfattning, kunde de icke lemna den helhet i öfversigten af Rikets ställning, som varit önskelig, så väl för Rikets Ständer, sorn för allmänheten.
Då jag nu förenar mig med Herr Tham, i den önskan, att de senast afgifna så kallade Den 18 November e. m. *97 Femårs-berättelser måtte i deras liela vidd blifva tryckte och bland RiksSlånden utdelade, gör jag derföre det tillägg, att ett af någon offentlig auctoritet, med ledning af nyssnämnde Berättelser, författadt sammandrag, omfattande hela Riket, likaledes måtte blifva tryckt och utdeladt.
Föredrogs å nyo och remitterades till ConslitutionsUtskottet Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne och den 17 derpåföljde på bordet lagde Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående utnämnandet af BondeStåndets 2:ne Notarier.
Å nyo föredrogs Herr von Qvantens Carlj den i3 dennes på bordet lagde Motion, att en gemensam Klubb, för alla fyra RiksStånden måtte på Statens bekostnad varda inrättad.
Grefve HamiltonJolin, uppläste följande:
Jemte det jag förenar mig med Herr von
Qvanten i afseende på inrättandet af en allmän Klubb, får jag vördsammast hemställa, om icke stora Beurssalen med närbelägne rum kunde betingas till nämn - Den 18 November e. m. de ändamål, och att, i fall denna local dertill uppläts, alla fyra Stånden kunde, för att öfverlägga om sina angelägenheter, åtminstone samlas aine gångor i veckan.
Jag anhåller om Herr Grefvens och La lid tMarskalkens proposition å Remiss häraf tili det blifvande StatsUtskottet.
Herr Roseriqvist Fredric Leonardy anförde skriftligen:
I anledning af den Motion, som en värd Ledamot väckt, alt alla fyra RiksSlånden skulle förena sig om en gemensam Klubb, anhåller jag att få yttra mina tankar.
Redan år 1810 den 18 Januarii, har, af en för sina fria, lagenliga och medborgeliga tänkesätt allmänt vördad och utmärkt Riddersman, Herr A. Nordenstolpe, en med den nu ifrågavarande alldeles lika beskaffad Motion blifvit väckt; men det gick dermed, likasom med mycket annat godt och nyttigt; det stadnade vid blotta Motionen, utan annan påföljd, än den, att Ridderskapet och Adeln sedermera af sina egna Cassör bestridt kostnaderna till deras Klubb, med undantag likväl af Hushyra.
Afsigten hos den värde Ledamoten, som nu ånyo väckt Motionen, är ädel och patriotisk, såsom blifvande en god början Den iS November e. ih. *99 till elt ännu bättre ändamål, nemligen en gemensam förening i representativ afseende, och undanrödjande af StåndsRättigheterna.
Jag tillstyrker således, för min del, bifall å Motionen, dock med villkor, att Ridderskapet och Adeln, oberoende af de Irenne öfrige Respective Ståndens handlingssätt i detta fall, af egna medel defraiierar den gemensamma Klubben för |:del af kostnaderna dertill, så länge NationalRepresentationen fortfar, att vara på den bristfälliga fot, den nu står.
Jag förenar mig desto heldre med hvad Herr von Qvanten och Grefve Hamilton föreslagit, rörande en allmän Klubb, som jag redan år 1828 hade den äran att göra en lika motion, hvilken då ej mötte något annat hinder, än att Riksdagen var nog långt framskriden.
Möjligen skulle äfven nu samma omständighet kunna förekomma, men i det fallet får jag föreslå, att åtminstone beslut måtte fattas, att för en kommande Riksdag en så beskaffad Klubb kunde organiseras, och sålunda, till någon del, det samband vinnas, som är afbrutit genom Ståndens fördelning på fyra olika kamrar, hvilken fördelning åtminstone vid våra tidsfördrif bör kunna försvinna.
Jag tror äfven alt en gemensam Klubb, och de der förefallande samtal, genom friction afskiljda ideer, samt jemkning och justering afdika 200 Den 18 November e. m. tankar kunde vara af nytta för de öfverläggningar och beslut, sorn sedermera komma att äga rum i de serskilta Ståndens församlingar.
Utgifterne för en gemensam
Klubb böra blifva mindre, än för de flera serskilda, som nu af Statens medel bekostas.
Yisserligen hafva vi den fägnaden att hos Herr Grefven och LandtMarskalken stundom kunna träffa en eller annan af de andra Ståndens Ledamöter, men localen är där så inskränkt, att personalen blott kan blifva ringa.
Af dessa skäl vågar jag tro, att någon anstalt bör vidtagas, för att bereda allmännare sammanträden.
Under åberopande af det yttrande Herr Grefven och LandtMarskalken lemnade Ridderskapet och Adeln, då denna fråga väcktes, får jag endast tillägga några ord.
Om meningen är, att sammanföra alla fyra Stånden på ett ställe till öfverläggningar, så gillar jag densamma.
Men om meningen åter är, att inrätta en Klubb af sådan art, som de nuvarande, der hvarje
Stånd efter sitt lefnadssätt kunde äga sina nöjen, och njuta sina förfriskningar, så är den visserligen förfelad.
Jag tror ej att på de Klubbar, der fråga är oni nöje eller förfriskningar, ändamålet med öfverläggningar kan vinnas.
Deremot anser jag, och det visade sig äfven vid sista Riksdagen, att om någon anstalt kunde träffas, hvarigenom tillfälle bered - Den 18 November e. m, 201 des att angående de på bordet liggande betänkanden och propositioner vidtalas och discutera det visserligen vore nyttigt.
Med inrättningen, af en allmän Klubb efter samma princip, som de nuvarande enskildta, finner jag ej något ändamål, utom att kostnaden komme, att utgå i annan väg, än nu.
För öfrigt tror jag ej, att de andra Stånden skulle gå in på ett sådant förslag.
Då jag väckte frågan om en allmän Klubb, var det i den öfvertygelse, att ett eller annat mål kunde vara af den beskaffenhet, att skyndsamhet vid dess afgörande skulle vinnas, genom sammanträden af alla fj^ra Ståndens Ledamöter.
Jag kallade den Klubb, men min mening var att den skulle vara af samma beskaffenhet, som de sammanträden Herr Tham omtalat, och i likhet med de sammankomster, som under 1823 års Riksdag några gånger liöllos i Herr Grefvens och LandtMarskalkens Trädgårds-Salong:
Jag tror att sådant kunde leda till ett godt ändamål.
Min mening är visserligen icke, att den skulle blifva en daglig tillflyktsort, i likhet med Stånds-Klubbarne; men att sammanträden der skulle hållas en eller annan gång i veckan eller månaden, hvarigenom enklare mål, efter att der hafva blifvit beredde hastigare skulle kunna afgöras, och Riksdagstiden dymedelst besparas.
De tvänne sista
Ta - 202 Den i8 November e. m. larne hafva behagat nämna ett tillfälle för de Fyra Stånden, att sammanträda till gemensamma öfverläggningar.
Jag har visst intet deremot, och jag skulle med nöje se, om en sådan förening af Stånden kunde tillvägabringas; men det ena goda hindrar ej det andra.
Någon föreningspunkt hör man hafva, der man kan tillbringa sina lediga stunder, och finna hvila och förfriskning efter dagens arbete.
En sådan trodde jag, att Herr von Qvanten afsett.
Beträffande hvad Herr Tham behagat anmärka, att olika tidsfördrif skulle hos olika folk-klasser fordras, så tror jag äfven, att ett sådant ändamål kunde vinnas, derigenom att man hade särskilta rum för dem, som ville läsa, särskilta fördern som rökade, och åter andra, der man kunde samtala, eller spela, utan att besväras af tobaksrök.
Det skulle åtminstone leda derhän, att man till utseendet kände de öfrige Ståndens Ledamöter.
Likstämmighet i åsigter torde ock betydligen främjas genom en sådan gemensam Klubb. Inrättandet deraf voro alt nedrifva skiljemurarne mellan Stånden, åtminstone under vederqvickelsens stunder, så att man icke aldeles vore främlingar för hvarandra.
Hans E.xccliencc Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr von Qvantens ifrågavarande Motion, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma Den 18 November e. m. 203 ämne nu afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras.
I anledning hvaraf Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sorn, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Jag instämmer i den mening Herr Tham yttrat.
Fastän ej röstägande medlem af Ridderskapet och Adeln, har jag dock, såsom Riddarhus- och Utskotts-Cantzlist varit tillstädes vid Riksdagar sedan år 1810 i Örebro, och dervid haft tillfälle att se de allmänna Klubbar, som under tiden varit inrättade.
De öfriga Stånden hafva ej der församlat sig, utan hvarje Stånd har haft sina samqväm för sig.
På de allmänna Klubbarne, som egenteligen voro Ridderskapets och Adelns, kommo, utom delta Stånds Ledamöter, vanligen inga andra, än Ståndets Cantzlister saint Utskottens Secreterare och för öfrigt en och annan person, som icke hörde till Riksdagen.
Ett skäl till inrättandet af dessa allmänna Klubbar i Örebro var, att der icke fanns utrymme för sådane sammankomster både af Ridderskapets och Adelns samt de andra Ståndens Ledamöter, som nu äga rum hos Herr 204 Den 18 November e. m.
LandtMarskalken i den förträffliga local, sora dertill är upplåten.
Jag ser derföre ej något skäl, alt öka Statens utgifter med dessa förslag, sorn tjena till intet, utan anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte tillåta oss, att, utan Remiss, afslå den väckta Motionen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som han redan för Ridderskapet och Adeln tillkännagifvit, huru han ansett Ridderskapet och Adeln i denna fråga hafva fattat sitt beslut, fann Hans Excellence det nu mera icke vara sig tillständigt, att deruti föreslå någon ändring.
Upplästes Kongl. Maj:ts den i5 dennes till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag.
Den 18 November e. m. 2o5 Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 17 November 1S23. 1 S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet:
Herr Ribens, Carl "Wilhelm, elen 12 dennes på bordet lagde motion, alt Herr Generalintendenten och Riddaren af Kongl. Nord.
Orden F. dorchimont icke måtte anses behörig, att för Adeliga Ätten d’Orchimont N:o 2227, intaga Säte och Stämma å Riddarhuset , jemte de af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob, Grefvarne von Schwerin, Fredric Bogislaus, och Frölich, David; Friherrarne Åkerhjelm, Gustaf Fredric, Boije, Ludvig, Boije, Fredric, och Anckarswärd, Carl Henric; samt Herrarne Rosenqvist, Fredric Leonard, von Heijnne, Georg, Cederschjöld, Pehr Gustaf, Lagerhjelm, Pehr, von Becker, Carl Johan, von Qvanten, Carl, af Melin, Henric Georg, Lefre'n, Johan Pehr, och Herr Riben, rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden.
Ut Supra. 206
Den 18 November e. m. Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 18 November 1S23- S. D. Remitterades till Constitutions Utskottet: Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne, och den 17 derpå följde på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående utnämnandet af BondeStåndets a:ne Notarier.
Herr von Qvantens, Carl, den i3 dennes på bordet lagde, motion, att en gemensam
Klubb för alla 4 RiksStånden måtte på Statens bekostnad varda inrättad, jemte de af Grefve Hamilton, John, Friherre Anckarswärd , Carl Henric, samt Herrarne Tham , Wolrath Rosenqvist, Fredric Leonard, von Becker, Carl Johan, von Hartmansdorff, August, och Herr von Qvanten, rörande samma ämne afgifne yttranden.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half g om aftonen.
Den 20 November. 207 Thorsdagen den 20 November.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade utse tvänne Ledamöter, hvilka, enligt 47 § Riksdagsordningen, borde i Talmans-Conferencerne deltaga.
Jag tager mig friheten hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligast uppdraga åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att sjelf utse de personer, hvilka äga att med honom deltaga i de så kallade Talmans-Conferencerne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde uti det af Friherre Cederström gjorde nyssberörde förslag.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken kallade Grefve Hamilton Gustaf Wathier och Herr Tham, Wollrath} att å Ridderskapets och Adelns vägnar i ofvannämnde Conferencer deltaga.
2o8 Ben 20 November.'
Herr Ugglaj Carl Wilhelmi anförde skrifteligen:
Det måste för den ägta Fosterlandsvännen, för den, som älskar den högsta frihet i förbund med ordning, men sorn tillika hatar och afskyr alla väckelser till oro, alla småsinnets försök att söndra de grundämnen , hvilkas förening utgör högsta ändamålet för det constitutionela lifvet — det måste, säger jag, för honom nödvändigt framställa sig en glad känsla, då han fäster sin tanka vid de händelser, sorn tilldragit sig bos oss, under de sednast förflutne åren af vår frihetsperiod.
Under denna forskning, och då illviljans förstorings-glas med rätta bortkastas, skall man erfara, att friheten hos oss utvecklat sig, under den första Cyclen af dess lif, i samma mohn, som upplysningen hunnit allmännare öfvertyga samhälsindividerne, att det enda och oeftergifliga vilkoret för frihetens begagnande är eget förnufts nödvändigt tvång.
Genom utöfningen af denna bildningens och förståndets tillhörighet, framträder lugnet och den sanna frimodigheten först i sin sköna glans, och segrar öfver alla exalterade försök, att vilja kullkasta sakernas ordning.
Man fäster sig då ej, med Den 20 November. med ett revolterande oväsendej vid småsaker.
Man straffar sig sjelf strängt, och är benägen till öfverseende med andra.
Men upplysningen, denna första princip för bildningen af ett lyckligt samhälle, har, under de senare åren, blifvit af Styrelsen på det sorgfälligaste vårdad.
Jämförom oss med våra samtida Nationer, och vi skola finna, huru hos de fleste detta ädla ljus, som upplyser menniskorna om sina rättigheter, blifvit af Styrelserna genast qväft i sin första strimma, huru den Macliiavellistiska regerings-princip, som stödjer sig på okunnighet hos folket, yrkas och predikas af både Lekmän och Prester.
Yi skola ytterligare finna hos några, huru friheten, en gång vunnen, gått tillbaka, genom reactioner af för högt spända fordringar; då hos oss, jag vågar påstå det, den har framskridit och uppnått en ståndpunct, tillfredsställande för alla rättsinnade och billiga anspråk.