Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, med hänsigt till den af Frih. Raab, Carl
Adam, väckta motion om räntans Ingifvande, och under förhoppning, att landet, i afseende å ett bättre och mera rationelt Bankväsende, måtte gå gynsammare tider till mötes, får jag vördsamt föreslå: 428 Den 26 November e. m.
Att de nuvande eliev framdeles upkommande enskilta Filial- eller PrivatBankerna i Riket icke, i afseende till räntan å af dem utlemnade penningeförsträckningar, må inskränkas inom andra bestämmelser, än som uti allmänna Lagen nu äro eller framdeles blifva stadgade för utlåning af penningar i allmänhet.
Om remiss af denna min motion till Höglofl.
BankoUtsk. anhålles vördsamt.
För att blifva i tillfälle att beräkna det antal plena, som nästa vecka kunde behöfva hållas, anhöll Hr Gr. o. Landtm., att de ledamöter, som önskade väcka motioner, ville derom nästa Lördag hos honom göra anmälan.
Hr Bogeman, Carl Adolf, upläste en så lydande motion:
Under föreg:de Riksdagar har frågan om nödvändigheten af anslag till en hamnbygnad vid Grenna stad utgjort föremål för R.
Men då sådant icke blifvit beviljadt, i anseende till då för handen varande större anslag till hamnbyggnader på särskilta orter i riket, har, såsom en nödhjelp, blifvit från Handels- och Sjöfartsfonden af K. M. i Nåder beviljadt ett lån på 6,6 66 R:dr 32 sk. b:ko, för hvilket belopp, jemte enskildes bidrag, en hamnbrygga blifvit anlagd, i riktning, att den kan komma att utgöra en del i en hamn-arm. om en hamn framdeles skulle byggas, efter det förslag, som af Hr Majoren Leijonankar d. 22 Aug. 1847 blifvit uprättadt, och hvartill då för tiden beräknats åtgå 60,974 R:dr 24 sk. b:ko.
Enl. intyg af flere sjökaptener å ångfartyg, som lägga till vid Grenna, blifver det tillfälle för lastning oell lossning, som nuvande hamnbrygga lemnar, med hvarje år mindre, emedan djupen vid bryggans sidor upgrundas och igenvräkas med sand, som vågorna medföra, och som stannar på botten vid sidorna; hvarförutan under förlidne vinter sjelfva bryggan blef rubbad till sin stenläggning af den is, som vågorna vid sjöns upbrott på våren medförde; således, om ej snar hjelp mellankommer, medelst dels hamnens fullbordande till sluten hamn, hvarigenom upgrundning förekommes, och dels genom yttre väggarnes förseende med sluttande i st. f. nuvande tvära stenläggning, derigenom faran för isens åverkan undanrödjes, blir det redan gjorda arbetet förstördt eller onyttigt.
Styrelsen för väg- och vattenbyggnader har beräknat detta redan verkställda till ett värde af 13,111 R:dr 40 sk. b:ko.
Förlusten för det allmänna och enskildta är således gifven, om erfor derligt understöd för hamnbyggnadens fullbordande längre förhålles, hvilket ock synes särdeles obilligt, då angränsande städer, Jönköping först, och derefter Hjo och Wadstena i sednare tider, hvar efter annan erhållit anslag och erforderliga låneunderstöd. K.
M. har också, redan d. 13 Jan. 1854, i Nåder resolverat, att ifrgavar:de Den 26 November e. m. 429 hamnbyggnadsarbete skulle tagas i beräkning vid upgörande af det generalförslag rör:de allmänna arbeten, som Styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader borde för denna Riksdag till K. M. i underd:het afgifva, hvilket ock skett, ehuru helt knapphändigt, eller såsom en blott anteckning.
Icke mindre än 21 af de hamnen nästgränsande socknar, jemte städerna Ekesjö och Grenna, hafva ock förenat sig, på sätt handlingarne, hvilka förvaras hos förenämnde styrelse, visa, i underd. begäran om Statsanslag; och Grenna stads
Äldste samt bolaget för hamnbyggnad hafva hos K. M. i underd:het anhållit om Statsanslag utan återbetalningsskyldighet till belopp af 45,730 R:dr 42 sk. b:ko, hvarunder de ej tilltro sig, att, under nuvande dyra tider, ingå i detta, i alla fall för enskildta vidt utseende företag.
Jag är emellertid öfvertygad, att om dubbla summan, och hvartill arbetet lärer komma att upgå, lemnäs på lån, under numera vanliga vilkor, 5 års frihetstid, och derefter 2 proc. ränta och 6 proc. årlig kapitalafbetalning, intill dess det blifver betaldt, ett sådant lån äfven med tacksamhet emottages, i st. f. det begärda anslaget, utan återbetalningsskyldighet.
Såsom medlem af en bland de församlingar, som hos K. M. i underd:het petitionerat i frågan, och boende nära i orten, der hamnbyggnaden är börjad, och öfvertygad att den för rörelsen är alldeles oundgänglig, hvilket bäst bevisas, oaktadt nuvar:de lastbryggas ofullkomlighet, af den alltjemt tilltagande in - och utförseln af varor, hvarom ock tillförlitliga intyg äro handlingarne vidfogade, och i hänseende hvartill Landsli.Emb. i Jönköpings län i underd.
Mern, af d. 7 sisth Juli bland annat förklarat, »att mer än tillräckliga skäl gifvas »för öfvertygelse derom, att kostnaden för en fullständig hamns byg »gande vid Grenna skulle fullt motsvaras af den oberäkneliga fördel, »som derigenom tillskyndades innevånarne i en del af Östergöthland »och de bästa delarne af Jönköpings län»; vågar jag hos Höglofl. E. o. Ad. förorda och väcka den motion:
Att förenämnde 45,730 E:dr 42 sk. b:ko måtte till Grenna hamnbyggnad utan återbetalningsskyldighet anslås, eller ock att dubbla summan lemnäs såsom lån, på vilkor, som jag här ofvan tagit mig frihet framställa.
Och anhåller jag vördsamt, att Höglofl.
StatsUtsk., dit motionen torde remitteras, behagade, innan dess handläggning företages, från Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader infordra handlingarne i målet med förslag och kartor.
Jag har med upmärksamliet afhört den nu väckta motionen; och som jag under flere år bott invid Vettern, anser jag mig, såsom kännande förhållanderna der städes, böra instämma i motionens syfte.
Jag saknade emellertid deruti ett skäl, som jag anser vara af större vigt, än de ekonomiska, som för densamma anförts.
Seglationen på nämnde sjö är nemi, ganska farlig derigenom, att på östra sidan hamnar saknas, hvilka ofta äro af behof för fartyg, sora råka ut för svårt väder.
Visserligen finues vid Wadstena en hamn; men den ligger i en aflägsen 430 Den 26 November e. m. vik.
Det är derföre ieke sällsynt, att en sjökapten, som ligger i hamn vid Motala, icke vågar gifva sig ut, så framt han icke kan lemna Jönköping på samma dag, emedan, i synnerhet om vinden är ostlig, han icke eger någon hamn, der han kan söka skydd.
Den hamn-arm, som nu finnes vid Grenna, är alldeles otillräcklig för detta ändamål, och dessutom så full af klippor, att, i st. f. att der finna skydd, man möjligen på ett säkert sätt går sin undergång till mötes.
Hamnen vid Hjo kan visserligen begagnas, då vinden tilllåter seglaren att följa vestra stranden; men under vestlig storm har han deraf föga nytta.
Detta skäl anser jag vara af större vigt än det, som motionären framställt, och jag skall derföre, när frågan en gång kommer till afgörande, rösta för densamma.
Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader indelar de arbeten, som den förordar, i trenne klasser, nemi. l:o sådana, som anses vara af allmän vigt och företrädesvis förtjenta af understöd, och 2:o arbeten, som väl äro af vigt, men mindre berättigade, såsom orden lyda, än de förra till understöd.
Tredje klassens äro sådana, som först sedan de förra kommit i åtnjutande af understöd, kunna uptagas att komma i fråga dertill.
Nu har bemälde Styrelse satt denna hamnbyggnad i andra rummet, och således ansett densamma af mindre vigt eller icke vara företrädesvis förtjent af understöd.
Om den, som håller på att sjunka, bör hjelpas företrädesvis framför den, som icke är i sådan fara, så är förhållandet det med den ifrågavar:de hamnen.
Den sjunker visserligen icke i egentlig mening; men Vettern är af den beskaffenhet, att han på flera ställen, såsom för ögonen synes, inkräktar landet, så att stora jordras mångenstädes yppa sig, hvilket i synnerhet är förhållandet vid Grenna.
Der inkräktar sjön årligen några alnar af den jord, som omgifver hamnen, och denna jord upslammas mot närmaste hinder, som just utgöras af de i hamn-armen befintliga klippor, till följd hvaraf hamnen nära nog inbäddas i denna upslamning.
Detta är också orsaken till det förhållande, som motionären framställt, nemi. att det för hvarje år blir svårare för de sjöfarande att lägga till vid denna hamn.
Det är således mot väg- och vattenbyggnadsstyrelsens sätt att se saken, då den klassificerar ifrågavar:de hamn-anläggning ibland dem, som icke i främsta rummet äro förtjenta af understöd, som jag nu ordar; och jag hoppas, att StatsUtsk. af handlingarne skall finna, att det knappast finnes något arbete mera förtjent af understöd, än det nu af motionären omförmälda.
Såsom egande närmare kännedom om de förhållanden, som röra denna fråga, har jag ansett mig icke böra underlåta, att vid detta tillfälle lemna de uplysningar jag nu haft äran omnämna.
Frih. von Knorring, Axel, upläste 2:ne motioner af följande innehåll 1:0
Med reflexioner, föranledda genom den kännedom jag inhemtat under mina resor, som Öfverkontrollör i Skaraborgs län, sisth år.
Den 26 November e. m. 431 har jag kommit till den öfvertygelse, att det vackra åsyftande Regering och Stander sökte vinna, genom att förhöja skatten, och föröfrigt genom mera noggrant begränsade band, hinna ett bättre mål till en stor del under kommande år går förloradt, så vida icke förhöjning å skatt varder de s. k. små brännericrna ålagd, i proportion till de större.
Som exempel för min tanke härom, vill jag omnämna, att inom en liten krets, der det finnes 5 stycken små brännerier, det är mig bekant, att bränneriegare ofta nog förlidne höst, med 20 k:rs enkel redskap, pr dygn kunde tillverka 35 k:r 6-gradigt bränvin, och i år, med samma redskap, under lika tid, efter inmäskade 6 t:r potatis med nödig malt, samt med förut brygd ölvört till spädning i st. f. vatten —• afverkat ända till 60 k:r af lika grad.
Beskattningen utgår härföre f. n. med 5 R:dr b:ko, då jemförelsevis med de större brännerierna borde betalas 20 R:dr samma mynt. jag föreslår derföre:
Att skatten å mindre bränneri måtte bestämmas till minst dubbelt emot hvad den utgjorde 185 5 års höst.
I afseende å redaktion af och vissa föreskrifter i Bränvinsbränningsförfattningen, har jag ansett mig böra fästa upmärksamheten vid följande §§. § 5.
Bör innehålla: att då mäskning på ett eller annat sätt blifvit upvärmd innan den insläppes i pannan, utgår debiteringen, såsom vore det enkla verket försedt med mäskvärmare.
Nu mera brukas mäskningen upvärmas medelst ifyllning af en tunn jernbläckslåda, sorn ställes ofvanpå pannans bröst, då, efter nödig uphettning, mäskningen tömmes i pannan.
Förordmn förbjuder ej detta vinstgifvande sätt. § 53.
Stadgandet i denna g lemnar apothekare, sorn inropat rättighet till försäljning af bränvin, tillfälle att sälja detsamma destilleradt till bättre pris, än den, som enl. 20 §:n, .verkställer destillering, enär den sednare har omkostnader för särskildt kontrollör, samt måste, genom den särskildta anmälan och beslutet deröfver, vidkännas omkostnader, hvarifrån apothekare äro fria.
Derföre, och då under sken af destillering för pharmaceutiska behof apothekare äfven kan med flera pannor destillera bränvin, som afses i 20 §:n, föreslås, att det måtte apothekare, på samma sätt som gäller alla tjenstemän, förbjudas att bränvinsförsäljningsrättigheter inropa. § 35.
De häruti nämnde upgifter borde väl snarare lemnäs till Ofverkontrollörerna, hvilka, såsom §:n nu är upstäld, kunna förnekas dessa upgifter. § 45, 3 mom.
Ehuru jag anser, att detta stadgande bör efter ordalydelsen tolkas så, att förhöjningen i skatt beräknas för hela öfverskottet af en 10;de-del, har likväl en sådan åsigt gjort sig gällande hos flera, 432 Den 26 November e. m. att blott det öfverskott, som öfverskjuter 10:de-delen, bör med den högre afgiften beläggas. § 55.
Mer bestämd föreskrift synes nödig, i afseende på här omtalade lankrör.
Det rör, som »Seder den utkokade lanken, eller klardranken, från rectifikations-apparaten, tycks knappast härvid vara afsedt.
Dock torde vara nödigt att derom föreskrifves, att samma rör, med derå varande kran eller ventil, skall ega tillräcklig diameter och vara sluttande nedåt, till förekommande af stoppning, samt försedt med nitad kik.
Dessutom är det i min tanke ett stort misstag, att bränneriegaren icke får inrätta särskilda kärl i spritrummet för lankaftappning.
Det är en känd sak, att det första och sista, som rinner efter hvarje mäskömsning, innehåller en betydlig del af finkelolja, som är högst skadlig för helsan.
Om ofvannämnde ändamålslösa förbud uphäfves, borde i stället föreskrifvas, att ett särskildt rör från lyktan finge afleda lanken till ett derför inrättadt kärl i spritrummet.
Detta kärl skulle, vid hvarje upmätning, under kontrollörens tillsyn tömmas, och lanken blandas med mäskningen för att gemensamt dermed afverkas.
Något underslef vore derigenom icke att befara, men ett betydligen bättre fabrikat skulle erhållas. § 96. 3 oeh 4 mom.
Emedan en större del af apparaten är så konstruerad, att bränvin icke kan lönligen uttagas, men väl lank med iner och mindre hög proe., så synas desse båda mom. böra undergå förändring, helst fall förekommit, då bränvinstillverkare brutit försegling, utan att man vågat, på grund af nuvar:de ordalydelse i mom:n, verkställa beslag eller inställa brän vinsbränningen. §§ 52, 88, 90 och 30.
Da, enl. förstnämnde §§ uti Bränvinsbränningsförordmn och sistnämnde § i Ordningsstadgan, det tillkommer Öfverkontrollörer att hålla allmän tillsyn öfver Författms efterlefnad, samt enl. 88 och 90 §§ rätt till åtal och beslag äfven tillkommer de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver en sådan efterlefnad, synes väl, som en sådan rätt till åtal och beslag vore tillerkänd Öfverkontrollörer.
Men enär en och annan K.
Bef:h:de förordnat särskildte personer, de der icke äro i egenskap af kontrollörer anställde, att distriktvis tillse Författms efterlefnad, så har tvifvel upstått, huruvida Öfverkontrollörer egde att med beslag sig befatta, eller om det endast vore lands- och stadsfiskaler, krono-, stads och polisbetjenter samt de ofvannämnde särskildt förordnade personer tilllåtet göra beslag.
Ordningsstadgan.
S I Ång:de luftröret.
Det borde vara föreskrifvet, att detsamma i öfre ändan skall vara försedt med helt — väl — fastlödt lock och lufthalen anbringas på rörets sidor, högst 2 tum från öfra ändan och högst h6 tum i diameter, nemi. hvarje hål. § 2.
Den 26 November e. m. 433 § 2. »Lycktan; hvars enda etc. — — — — — borde vara förfärdigad, undra delen eller skålen, med tilhörande rör för profvaren, af tät och god koppar, inuti väl förtent och utvändigt val hammarpolerad, så att obehöriga hål eller öppningar lätt kunna uptäckas, och öfra delen helst af en half tums tjockt hvitt glas i kupform, så hög, att profvaren derunder har fri rörelse utan att gå igenom glaset, hvarå hål eller öppningar icke få finnas.
Ofra delen af lycktan kan äfven göras af metall; men i sådant fall borde den vara så hög, som ofvan nämdt är, och skola då anbringas 4 tillräckligt stora rutor af hvitt tjockt glas å motsatta sidor, så att skålen eller lycktans undra del är fullkomligt ljus och synlig åt alia håll, på det att hemliga öppningar, som å yttre sidan möjligen kunna vara tilltäppta, må uptäckas från inre sidan.
Den öppning å lycktan etc. — — — §§ 18 och 23.
Förekommande fall gifver anledn., att kontrollörs aflägsnande från bränneriet borde vara till kortare tider inskränkt, t. ex. 5 ä 6 timmar. § 27. _
Innan kontrollörs aflöning för sista 14 dagarne får af honom upbäras, bör han till den, som vederbör, bevisligen hafva aflemnat de uti 27 §:n omnämnde handlingar och effekter, de förra utan fel uprättade.
Jag anhåller att min motion, jemte dessa förslag till förbättringar, måtte blifva till Bevilln.Utsk. öfverlemnade.
Remitterades till Bevilln.Utsk. 2:0.
Till frågans skyndsamma beredning får jag härigenom föreslå:
Att för behandling af K.
Propos:r, ang:de förhöjning i embets- och tjenstemännens löner samt dessas pensionering, ett särskildt Utsk. måtte varda bildadt, och torde denna min motion blifva MedStm delgifven; i hvilket afseende 5 exemplar af motionen biläggas.
Hr von Knorring, Erik Oscar, upläste följande motion:
Som erfarenheten, så väl förlidet som innevande år, visat det svårighet på några ställen yppat sig, att, emot det i K. M:s Nåd.
Förordn. af d. 18 Jan. 1855 bestämda dagtraktamente af 1 B:dr b:ko, erhålla tjenliga personer till vittnen under bränningsterminerna, och då till denna vigtiga befattning böra utses redbara, aktade räkneoch skrifkunniga män, och då dessa, synnerligen på landet, der de ej sällan bo aflägset från förrättningsstället, nödgas uppoffra flera timmar dagligen af deras ofta dyrbara, i och för skötandet af egna vigtiga angelägenheter uptagna tid, torde förhöjning i nämnde dagtraktamente vara af behofvet påkallad. I. H. 28 431 Den 26 November e. m.
Jag får således härmed vördsamt föreslå, att fjerde mom. af 57 <§:ii i Högstberörde Nåd.
Förordn. må erhålla följande lydelse: »Vittne tillkomme vid mätnings- och profningsförrättning i dagtraktamente 3 R:dr r:mt.» Ofverlemnandes jag dock åt Höglofl.
Utsk., som torde ega tillgång till fullständigare uplysningar i ämnet än hvad jag såsom enskild kan hafva, att, i st. f. summan 3 R:dr r:mt, insätta annat belopp, om detta ej anses lämpligt.
Remitterades till Bevilln.Utsk, Hr Tham, Casper Wolrath Victor, upläste 3:ne motioner af följande innehåll: 1:0.
Knapt nog finnes någon vackrare barmhertighetsinräftning inom Sverige, än Institutet för döfstumma och blinda.
Den, som med upmärksamhet löljt nämnde instituts verksamhet, har sannolikt funnit, huru i dubbelt hänseende man kan säga att de blinde se, de döfve höra och de dumba tala.
De vackra resultaten af denna inrättning spåras nu mer öfver hela landet.
Man måste, näst Nådens Herre, hembära sin tacksamhet härför till de lärare, som bestrida undervisningen vid nämnde inrättning, Men beklagligtvis har deras arbete och menniskokärlek blifvit bra mycket förbisedd af Staten.
De löneinkomster, som de åtnjuta, äro så små, att de äro otillräcklige för deras bergning, utan de måste beklagligtvis umgås med omsorgsbekymmer för lifvets uppehälle, och hvilka bekymmer icke ringa förhindra deras vackra verksamhet.
Förhållandet har dessutom ett annat ondt med sig.
Sknlle nemi. någon bortgå af den nuvande läropersonalen, hvilken, såsom allmänt är kändt, upoffrar sig af kärlek till den goda saken, så skulle svårligen någon större förmåga förmås att eftersöka deras platser, utan den vackra verksamheten förfalla Gäller någonsin det gamla ordspråket, »att det bästa läroverket och den bästa methoden är den, hvarest de bästa lärare finnas», så måste det vara vid detta institut, der äfven den bästa method är af föga värde, om den icke handhafves af de bästa och kärleksfulla lärare.
Det är således icke blott med afseende på förhanden vande förhållanden, utan äfven med blicken fästad på det tillkommande, som jag vördsamt föreslår följande löneförbättringar för den nuvande lärarepersonalen.
Director och l:ste lärares lön, 2,500 R:dr runt, förhöjes till 3,700.
2:dre lärarens från 1,000 » » » 2,500.
3:dje lärarens » 1,050 » » » » 2,300.
4:de lärarens » 650 » » » » 1,500.
5:te lärarens » 400 n » » » 1,000.
Skomakare-lärarens » 450 » )) » » 800.
Skräddare-lärarens » 450 » » » » 800.
Smeds-lärarens » 27 5 » » » » 500.
Snickare-lärarens V 27 5 » » » » 500.
Hvardera af de andra lärarenas » 450 » » » » 800.
Den 26 November e. m. 435
Då dessutom under årens lopp ingen särskild lärare varit anställd vid de båda instituten, utan direktionen vid hvarje särskildt fall nödgas anmoda en prestman från hufvudstaden, särdeles vid barnens nattvardsberedelse, så vågar jag vördsamt föreslå:
Att en lön af Tvåtusende R:dr R:mt anvisades åt en särskild religionslärare, som tillika handliafde all själavården vid nämnde institut, med åliggande för honom att dessutom biträda, enl. direktionens bestämmelse, vid den intellektuella undervisningen.
Behofvet deraf har under Arens lopp blifvit allt mer kräfvande, dels för uprätthållandet af Gudstjensten vid de olika instituten, dels för undervisningen i kristendom.
Då undervisningen endast var inskränkt till de döfstumma, var denna undervisning öfverlemnad åt en döfstum lärare.
Dels är denne nu till åren, dels ha nu de blinde tillkommit, som kräfva en annan undervisning.
De öfrige lärarne, som redan förut äro öfverhopade af sina ämnen, hafva derföre nödgats, hvad de blinda angår, fördela detta det vigtigaste undervisningsämnet på sig, äfvensom Gudstjenstens uprätthållande för de blinda.
Om remiss till StatsUtsk. anhålles vördsamt.
Remitterades till StatsUtsk. 2:0.
Rikets Höglofi.
St:r vid ett föreg:de Riksmöte (åren 1844—1845), hafva funnit sig föranlåtne, att, till behöflig förbättring i lönevilkoreu för lärare och vårdare vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda, anslå en summa af b:ko E:dr 1,000 årligen, utom hvad särskildt åt sjelfva stiftelsen beviljades.
St:r, genom en sådan förmåns förunnande åt institutets tjenstemän, visat sig äfven för dem hysa ett deltagande, hvarmed institutets verksamhet städse af It.
St:r blifvit omfattad, vågar jag hoppas, att den motion, jag nu går att framställa, jemväl skall af R.
St:r höggunstigt uptagas.
Ar 1829 d. 8 Okt. antogs af K.
Direktionen öfver Allmänna Institutet för döfstumma och blinda Hr Joh. Olof Ljunggren till vårdare eller ordningsman vid nämnde inrättning.
Under en tid af 27 år har han, enl. vederbörliga betyg, med utmärkt nit och noggranhet fullgjort sin mödosamma befattning, hvilken alltmera vunnit i utsträckning och förenats med större ansvar, i samma mån som institutets verksamhet ökats.
Vid Ljunggrens antagande till ordningsman egde institutet 24 elever af mankön, och nu vårdas och undervisas derstädes 63 sådana elever.
På sednare åren haren svår gikt och annan sjuklighet så hemsökt honom, att han numera icke vidare kan upfylla sina åligganden; och då denna sjuklighet snarare till- än aftagit, oaktadt 4 års brunnsdrickning och badkur äfvensom 11 veckors vistande på SerafimerLasarettet, samt då alla återställningsförsök aflupit utan önskad verkan, har Ljunggren hos K.
Direktionen anmält sig vara nödsakad, att från sin innehafvande ordningsmannabefattning begära entledigande.
Rör att icke, då han lemnar institutet, bringas till tiggarstafven, vid numera fyllda 62 års ålder, tillföljd af fullkomlig brist på egna 43(5 Ben 2 6 November e. m. tillgångar, till samlande hvaraf de knappa lönevilkoren ieke kunnat gifva någon behållning, samt då ingen tillgång af institutets medel finnes för pensionering af uttjenta tjenstemän, har jag ansett mig af rättvisa och billighet upmanad att hos K.
St:r vördsamligen föreslå: det Ljunggren, då han för sjuklighet oell ålder nödgas från sin tjenst på stat vid institutet afgå, måtte å Rikets Allm.
Indragn.Stat upföras till åtnjutande under sin återstående lifstid utaf en årlig pension af 400 lt:dr b:ko.
De löneförmåner Ljunggren nu vid Institutet innehafver bestå af:
Kontant lön B:ko R:dr 266: 32.
Kostpenningar » » 100: — Bostad, med ved och ljus samt tvätt m. m., som kunna upskattas till minst .... » » 183: 16.
B:ko li:dr 5 5 0:
— I den öfvertygelse, att It.
St:r med tillfredsställelse sett de lyckliga resultater, som med landets mest vanlottade barn å institutet vunnits, samt att R.
St:r till följd deraf vilja fortfarande omhulda och bispringa dem, hvilka åtagit sig dessa barns vård och undervisning, äfvensom i stöd af medföljande intyg, vågar jag hoppas, att min vördsamma anhållan måtte af R.
St:r välvilligt uptagas och varda till vederb:de Utsk. remitterad.
(Litt. A.) Ordningsmannen vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda Hr J. O. Ljunggren har, under den tid jag varit vid inrättningen sorn Director anställd, eller sedan våren 1839, sina ansvarsfulla och maktpåliggande göromål vid institutet, med utmärkt noggrannhet, nit och beredvillighet fullgjort.
På sednare tider hafva svåra giktplågor och annan sjuklighet nekat honom att så fullgöra sitt ordningsmanna-kall, som han det velat.
Den i anledn. häraf hos R.
St:r framställda ödmjuka begäran om pensionsunderstöd för bemälte
Ljunggren får jag på det varmaste och kraftigaste förorda.
Manhem i Nov. 185 6. O. E. Borg, Director och l:ste Lärare.
(Litt. B.) Hr J. O. Ljunggren, som under en tid af 24 år varit anställd såsom ordningsman vid Institutet för blinda och döfstumma samt tillika haft ständig tillsyn öfver elevernas helsotillstånd derstädes, har med utmärkt nit och skicklighet fullgjort dessa sina åligganden.