Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Ridderskapet och Adeln na later denna fråga hvila, kommer alltid Bäd* Den 7 Juli. /• »«. 345 flerskapet och Adeln en annan gång i tillfälle att förklara sig förblifva vid sitt beslut.
Herr Grefven och Landt Mar skäligen föreslog att i fråga varande Expedition kunde få hvila intill dess de öfriga RiksStån» dens Yttrande hade hunnit inhämtas.
Justerades ingressen till Riksdagsbeslutet.
Föredrogs å nyo och bifölls StasUtskottets den 19 J»ni på Bordet lagda, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande en närmare reglering af de så kallade Gerningsören, Härefter upplästes Allmänna Besvärs©ch OeconomieUtskottets, den 17 och 24 April på Bordet lagda Betänkande, rörande samma ämne.
Herr LandtMarskalken hemställde, om icke, sedan StatsUtskottets Betänkande vore bifallet, detta vore förfallet och finge läggas till Handlingarna.
Bifölls. 34® Den *f Juli. /. m, Hans Excellence, Herr Grefven och EandtMarskalk.cn dag skulle komma alt företagas val af Ele* ctorer till utseende af Comrnitterade till Tryckfrihetens vård, samt dagen derefter val af Ledamöter uti den Nämnd, sorn äger att döma, om Högsta Domstolens Ledamöter gjort sig förtjenta att i deras vigtiga kall bibehållas , samt af Ekoctorer till utse^ ende af Riksens Ständers Justitieombudsman; hemställandes Herr LandtMarskalken orri icke, då Nämndens Ledamöter samt JustitieOmbudsmans Electorerne voro lika många, Ridderskapet och Adeln skulle behaga till begge befattningarne utse samma personer, tilläggandes att åtnrindstone
Riksdagsordningen icke för sådant lade hinder i Vägen, Bifölls, Äfvenledes beslöts att vid valet af Electorerna till utseende af TryckfrihetsCommittéens Ledamöter, 2:ne Suppleanter, och vid det sednare valet 4 Suppleanter borde utses.
Upplästes ett Memorial från ConstitutionsUtskottet af den 6 Juli, hvaruti Utskottet , sedan Prest- och BorgareStånden Jåtit dervid bero, och BondeStåndet bifaL
Den 7 Juli. f. rit. 347 lit att, i följe af den hos Ridderskapet och Adeln, vid justeringen sf Redactionen af de till förändring beslutna §. i Grundlagarne, ur den 28 §■ Regeringsformen skulle utgå allt hvad rörde Förslaget till tillägg deri i afseende på Utländska Språk- och Exercitiemästare samt Idkare af de Fria Konsterna, framlägger berörde §. i det skick den efter detta beslut bör till Kongl. Majit öfverlemnas.
Den förnyade Redactionen af 28 § Regeringsformen blef härefter, uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, af Jlidderskapet och Adeln godkänd.
Till afgörande företogs StatsUtskottets den 2 Juli på Bordet lagda Betänkande, angående några vid Boutredningen efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen f Sophia Magdalena, förekomna frågor.
I anledning af det nu upplästa StatsUtskottets Betäckande, får jag vördsamipast underställa Högloft Ridderskapet och Adeln, huruvida det kan anses förenligt både med Rikets värdighet och den stränga rättvisans fordringar, att af den Anslagssumma , som vid 1809 års Riksdag blef för Personerna af den förra Kongl. Famillen bestämd, afdra® 34$ Dea 7 Juli, f. nS, i ga, på sätt StatsUtsfeottet föreslagit, ett ärligt belopp af 12,000 Rid.
Banco, såsom varande Rentan på det ar£ efter Högstsalig Hennes Majit Enkedrottningen, som förenämnda Famille tillfallit.
Jag vill nu icke inga i någon pröfnin g om rättigheten att mindska ett redan bestämdt Anslag eller Lönförmon, endast derför att Innehafvaren undertiden bekommit ett enskildt arf.
För min del tror jag att denna gran dsats hvarken i enskilda eller allmänna förhållanden är användbar; långt ifrån att i närvarande fall göra något afdrag af ett ärligt Rentebelopp, skulle jag anse det vara mera öfverensstämmande med sakernas närvarande ordning att på en gång rrtbetala hela Capitalet af den f. d. Kongl.
Famillen tillhörina förmögenhet, så att alla vidare liquider med denna slägt nu och för alltid upphörde.
Jag får således af dessa skäl vördsammast underställa Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, huruvida icke, jemte återremiss till StatsUtskottet af dess i fråga varande Betänkande, Utskottet må få sig uppdraget att, utan förmindskning af den Anslagssumma som, enligt Riksens Ständers Skrifvelse till Kongl. Majit af den n Januari 1810, för f, d. Kongliga Famillen bestämdes, utse nödiga medel till gäldande af den årliga Renta af 12,000 R:dr Banco, som genom arfvet efter Hennes Majit Enkedrottningen uppkommit.
Den 7 Juli. }■ m, 549 Friherre Boye, Ludvig:
Nationalrättvisan, Nationalredligheten, jemte ömtåligheten för Europas omdöme, angående vårt handlingssätt _ allt detta ålägger oss, som mig synes, att förfara emot f. d. Kongl.
Famillen som vi borde förfara emot hvilken annan; det vill säga, utan allt afseende ,på de omständigheter, som afbrutit1 sambandet imellan Svenska Folket och denna Famille.
Jag föreställer mig att det är endast ett sådant handlingssätt, som är förenligt med Nationalvärdigheten och, jag föreställer mig det, äfven med Hans Majit Konungens önskan samt Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens personliga tillfredställelse.
När jag då utgår från den föresats att, i detta som i alla andra ärender, göra rätt, så tror jag mig böra fästa mig vid trenne delar af StatsUtskottets Betänkande, såsom uti hvilka jag anser en fullkomlig rättvisa icke vara af Utskottet iakttagen. ilo Har Utskottet ansett Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningens Brudgåfva böra beräknas så till Capital som Renta i Svenskt Bancomynt.
Utskottet har likväl upptagit de bevis af officiella Handlingar, som styrka dels att Brudgåfvan kommit Svenska Kronan till godo i Hamburger Banco och dels att restitution af Brudgåfvan har, genom de mest högtidliga fördrag och förbindelser å Svenska Kronans väg - 35° Den’7 Juli. f. m. nar, blifvit försäkrad Hennes Maj:ts Bröst* arfvingar, om Hon lemnade sådana efter sig, och annars Danska Kronan.
Nu och då ett Capital , som skall restituera» och ingalunda blifvit till Låns Iemrtadt, efter mill tanka aldrig kan anses annorledes än såsoul ett
Deposition, hvilket bär synes mig så mycket mindre tvifvelaktigt, som något förbehåll å Svenska sidan t) blifvit gjordt angående rättighet att restitutionen i annan myntsort utgöra, anset j tg rättvisan i denna fråga endast vara en, den nämligen, att både Capital och Renta måste beräknas i Hamburger Banco; och jag tillstyrker? alltså att, i fall Herr Friherre Wetterstedts nyss gjorda motion bifallas, och Capitalet skulle nu genast böra utgifva-, eller blott Rentan tills vidare årligen utbetalas, grunden för liquiden måtte blifva Hamburger Banco.
Ö:o Utskottet har föreslagit, att de 12, ooo R:d.
, som borde i årlig Renta utbetalas den f. d.
Famillen för arfvet efter Högstsalig Hennes Majit Enkedrottningen, må afräknas på den UnderhållsSumma sorn samma Famille, enligt Ständernas beslut vid 1809 års Riksdag, årligen tillkom* mer det vill säga, alt bemälda Famille skulle ärfva men dock genom arfvet ingenting vinna i sin årliga inkomst från Sverige.
Då 1809 års
Ständers beslut icke innehåller något förbehåll, till rättighet löt ren 7 Juli. }. m. 55* Ständerna att göra ett sådant afdrag, eller att för UnderhällsSumman göra sig betalda af de arf, sOm bemälda Famille här kunde göra; så äro icke heller Ständerne nu efteråt berättigade att genom magtspråk gifva sig sjelfva en sådan fördel.
1 min öfvertygelse
Vöre ett sådant förfarande icke e,n handling af rätt utan blott en magts utöfning; och jag tillstyrker derföre, att frågan om ett sådant afdrag icke må bifallas. 3:0 StatsUtskottet har ingått i fördelning af arfvet eller rentan; och äfven det är, efter mitt begrepp, felaktigt.
Arf, som här i Landet erhållas, måste delas efter Svensk Lag, och då den Höga Person, som ärfdes, icke ägde mera an en Bröstarfvinge, så tillföll ju honom arfvet ensamt?
Om nn f. d. Konungen har, efter hvad man sagt, afstått sitt arf till sina barn, så blir fördelningen icke annan än den han kan hafva stadgat; och det utgör en fråga, som icke tillhör Sveriges Rikes Ständer.
På alla dessa skäl, begär Jag att Ärendet må till Utskottet årerremitteras med de anmärkningar jag nu gjort.
Herr Påhlman, Otto Fredrih:
Ehuru Ogerna jag hyser olika öfvertygelse med den värda Ledamot, sorn först yttrat sig emot 3|S
Ben 7 Juli. f. vt. hvad StatsUlskottet föreslagit, heldst jag derigenom har mycken anledning befara att jag misstager mig i mitt omdöme, kail jag dock, livad detta ämne beträffar, icke annat än förblifva vid den mening jag i grund af flera veckors granskning och åtskilliga inom Höglofl.
StatsUlskottet förefallna öfver läggningar, hos mig stadgat* Jag l^an icke finna annat än att StatsUlskottet handlat rättvist, då det följt de grunder Riksens Ständer vid lÖog års Riksdag utstakade för f. d. Kongl.
Famillens underhåll; åtmindstoue synes icke f. d. Konungens lefnadssätt och öfriga förhållande hafva gifvit någon anledning för Riksens Höglofl.
Ständer att nu för honom öka dess UnderhållsSumma som då ansågs tillräcklig.
Man betraktade då 66,666f R:d. utgöra en ganska tillräcklig årlig inkomst för denna Kamille att kunna föra ett till dess förra värdighet anständigt lefnadssätt; men som dess enskilda förmögenhet icke lemnade så stor årlig inkomst som ofvannämnda summa, beslöts att skilnaden skulle af Statsmedel fyllas, hvilket allt af RiksdagsBeslutet närmare kan upplysas- Häraf synes mig den slutföljd vara klar att, nar nu f. d.
Konungens enskilda förmögenhet, genom arf, blifvit ökad, med en årlig inkomst af 12.000
R:d, både kan och bör den årliga summa, som blifvit honom af Den 7 Juli- /• nl - 353 af Statsmedel anslagen till fyllnad i 66,666 I R:d., mindskas med nämnda belopp, eller 12,000 R:d.
I anledning af Friherre Boyes anmärkning, alt ingen annan än f. d. Konutigeki har att befatta sig med fördelningen a£ hans arf, torde mig'tillåtas nätuna att jig icke vet att StatsUtskottet pa något sätt ingått i någon sådan fördelning.
Huru den summa, som från Statsverket tillskjutes, skall imellan den förra Kongl. Familjen fördelas, är redan vid Riksdagen år 1809 stadgadt.
Beträffande den framställda tanka att de i frågavarände 200,000 R:d, eller rentan derå, bör beräknas i Hamburger B:co, så företer sig, jemte andra goda skäl för att icke sådant tillstyrka, äfven att Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottringen i lifstiden aldrig förbehållit sig eller uttagit rentan i annan myntsort än.
Svenska BancoSedlar.
Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Facit) i g:
I detta ämne har jag redan vid 1812 ars Riksdag yttrat mina tankar; en dylik fråga blef då väckt, rörande Rentebetalningen för det Capital som förra Kongl. Famillen ägde här innestående — 0111 den nämligen skulle beräknas efter Cours eller icke; jag förklarade då, och Ridd. o.
Fröt. 45* 4^* 354 Din i Juli /. m. itererar nu detsamma, att f. <3.
Konungen af en politisk nödvändighet vardt skild i» från Kronan ; men aldrig har han blifvit förklarad brottslig; han åtnjöt under sin detronisation alla de vördnadsbetygelse!-, som tillkomma den Konungsliga Högheten; han blef bibehållen vid sin enskilda förmögenhet med all den rätt annor Svensk man äger;' samt erhöll till underhåll för sin famille en med Kongl, värdighet passande anständig pension.
Att nu villja häraf göra afdrag, af det skäl att han gjort arF, är en alldeles okänd princip i Svenska Hagen.
Det blefve då Svenska Folket som delte arf efter EnkeDrottningen med den rätta Arfvingen.
I anseende till denna oform» lighet lärer återremiss vara nödvändig.
Boye: I HeyrathsContractetI Och i Högstsalig Konung Adolph Fredriks officiella förbindelse anser jag f. d. Kongl.
Famillens rätt vara grundad; och enligt dessa Handlingar, samt efter de händelser som mellankommit, kan jag ej betrakta denna Famille i annat predicament än såsom innehafvare af Danska Kronans rätt, alldeles sådan som vore rättigheten till Brudgåfvan Danska Kronan hemfallen.
Hennes Maj:t EnkeDrottningen uppbar, i lifstiden, icke rentan för Brudgåfvan annorledes än tillsammans med dess öfriga Statssumma, hvari den var inberäknad J Den 7 Juli. /. m. 355 Och då Hennes Majit således icke i lifstiden ens haft anledning att urskilja rentans belopp, så torde man icke heller* kunna rättvisligen antaga, att Hennes
Majit åtnöjt sig med mindre än rättigheten varit eller begifvit sig ifrån något af hvad Hennes rätt var.
Då Utskottets Betänkande upplästes, fattade jag dess innehåll sådant att det äfven gjorde en fördelning af Rentan, eller arfvet, inom f. d. Kongl.
Famillen, men om jag skulle derom hafva tagit felt , så säger det sig sjelft, att också min anmärkning i den delen förfaller.
Uppå åtskilliga Ledamöters begäran » upplästes Herr Tornerhjelms , Adolph Fredrik , vid StatsUtskottets Betänkande bifogade särskilda mening.
Uppå af Herr Landt Marskalken gjord proposition, blef StatsUtskottets Betänkande af Höglo!].
Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nvo StatsUtskottets, den öo Juni och 5 Juli på Bordet lagda Betänkande angående åtskilliga omständigheter, sorn äga sammanhang med regleringen af Rikets penningeväsende; äfvensom BancoUt - 356
Den 7 Juli. f.~m. skottets den 2 Juli på Bordet lagda Yttrande öfvrer detta Betänkande.
Då StatsUtskottets Betänkande, jemte dervid bifogade särskildta Yttranden, inkom till Bidderskapet och Adeln , hade jag för min del önskat bifall till Assessor Arosenii Financeplan.
Sedermera har BancpUlskottet blifvit hördt och allemnat sitt Utlåtande.
Då lärer naturligtvis proposition komma att göras antingen på StatsUtskottets eller på BancoUtskottets Betänkande, och enär då frågan blifver hvilkendera, antingen Bänken eller RiksgäldsContoiret, bör få Discontrörelsen om händer, får jag nämna att, i afseende pä vårt förtroende till dem, anser jag Banken för en odödlig, men RiksgäldsContoiret för en dödlig person.
Friherre Boye, Ludvig, uppläste föl» jander
Da jag till följe af min bästa öfvertygelse , och till följe af min pligt att yttra den — uppträder för att, om det 6tår i min magt, vederlägga de hufvudsakligaste grunder och medel, hvilka blifvit af StatsUtskottet, uti dess Betänkande, framlagda och föreslagna; sker det icke i afsigt att förmindska värdet af StatsUtskottets visserligen ådagalagda bemödande för allmänt val.
Långt derifrån, tror jag, att i samma mån, Deu 7 Juli. f. m. 357 sorn jag är af stridig tanka med StatsUtgkottet, bör det också vara mig angeläget att förklara den öfvertygelse , hvaraf jag är uppfylld, nämligen att StatsUtskottet varit fördt af varm och sanskyldig fosteilöndskänsla.
Då jag, a ena sidan, gör ratt åt afsigten med det vilkor, som uti Betänkandets ingress fästes vid Allmänna Förlägenhetens afhjelpande, nämligen, att nya oredor icke ina derigenom alstras, så anser jag mig, å andra sidan , böra erinra, att detta vilkor icke kommer i fråga förr, eller i annat fall, än då de oredor eller olyckor, som ifrån hjelpmedlen skulle uppkomma, blefvo allmännare ellar större, än de, hvilka böra afhjelpas: samt att, då man eftersinnar de propqsitionei , som blifvit till Utskottet från Stånden remitterade, någon anledning ingalunda visar sig till fruktan, att af dem så beskaffade oredor kunde uppstå.
Att undvika alla olägenheter, är omöjligt; men så länge man måste medgifva, att antalet af Jordbrukets och öfriga Hufvudnäringars Idkare är större, än Capitalisternas och Penning-löntagarnes , så torde också hindrandet af de förras undergång vara af större angelägenhet, än förekommandet af blott ett passagert lidande för de sednare: så mycket hellre, som Capitalisten, om han skulle anse Närings-Idkarens öde vara lyck - 358 Den 7 Juli. f. m ligare, alltid äger öppet att uti detsamma inga, och Löningstagarens skadeslöshållande, i alla fall, är en tunga , som drabbar egent- _ ligen Näringsidkare, men aldrig kan komma i likhet med fortfarandet af den svåra förlägenhet, hvaruti desse sig nu befinna. i, Anmärkningen.
StatsUtskottet har väl i allmänhet ansett en vidare indragning af SedelStocken blifva vådlig , och har derföre föreslagit, det de, sedan detta års början', genom Bevinningen Banken tillflutna medel måtte tillika med dem som i sådan väg hädanefter Banken tillflyta, varda åter satta i omlopp, som orden lyda, derest omständigheterna sådant fordra< Jag skall, längre fram i detta mitt yttrande, erinra om den ovisshet, som hela grunden, till sin verk" ställighet får, genom det vilkor, som lig" ger i dessa orden: derest omständigheterna sådant fordra; och jag anmärker då blott, att Utskottet likväl synes icke hafva i allo följt dett antagna grunden» då Utskottet icke tillika tillstyrkt att Bankens, i annor väg, än genom Bevillningen, tillfallande medel, äfven borde sättas i omlopp.
Genom Disconfafkastning, samt rentor af Discont-, Fastighets- och EfFects-lån tippkommer, sedan Bankens underhåll och öfriga kostnader ära afdragne, en så kallad Getvinst, som ärli - Den 7 Juli. f. m. 559 gen uppgår till ett ganska ansenligt belopp, må hända öfverstigande en half million Jt:d.
Och det är i stöd af StatsUtskottets anförda grund, som jag alltså begär, att äfven denna Banco-vinst må åt allmänna rörelsen återgifvas; samt tror mig dertill äga så mycket mera skäl, som samma vinst, enligt Banco-Ordningens tydliga innehåll, är en Statens, icke Bankens tillhörighet, och således mindst bör kunna, till förlust för allmänna rörelsen , undandragas densamma. 2.
Anmärkningen.
Det af StatsUtskottet föreslagna CreditSystem kan jag ingalunda anse förenligt med allmänna ställningens fordringar, och jag tillstår frimodigt, att ju mera jag lemnar mig åt ett allvarligt eftersinnande af dess beskaffenhet och möjliga följder, ju mera förvissas jag derom, att samma system, långt ifrån att afhjelpa allmänna förlägenheten , skall ovilkorligen fördubbla densamma och jemväl skulle kunna, i en aflägsen framtid, blifva af Politisk fara.
Det gifves sanningar, hvilkas verkan på öfvertygelsen är afgörande, och till sådana torde man få räkna dessa: — att likasom i frågor om köp, all concurrence af köpare bidrager till prisets stegrande, likaså 560 Den 7 Juli /. m. måste också concurrence af Lansökande bidraga , om icke att höja lanevilkoren, åtmindstone att förmindska lättheten att få låna ; — aLt för, Jordbruket, så val som de flesta Näringar,, mäste ovilkorlig! stående Jan vaia förmonligare, än sådana så kallade stående
Ian, sorn dock besväras af vilkor att tidtals afbetalas; samt vara vida förmonligare, än vanliga Discont-lån: —och ändlligen alt alla de lån , som redan är» till Närings-Xdkarne utlemnade, eller framdeles blifva det af Capitalisterna sjelfva, uppfylla på detta sätt redan lika fullkomligt deras rum i Circulationen, som om de också blefvo först hos nuvarande Låntagare »ippsagde och från dem indrifne, samt derefter i Disconten insatte för intet annat ändamål, än att sedermera å nyo utlånas.
I stöd af dessa sanningar synes mig, att man, för att komma till det ändamål, som StatsUtskottet framställt, och som visserligen är ganska lägligt, det nämligen, att till Jordbruket och Näringarne återföra Rurelse-Capitalet, samt derföre framlocka de Capitaler, hvilka nu icke äro för dem tillgängliga bör göra alldeles motsatsen af hvad StatsUtskottet föreslagit; och långt ifrån att genom upptagande Statslån öka concurrencen af Lånesökande , bör man då framför allt annat alldeles tillsluta den utväg, sorn Capitalisterne hittills haft, att ulf Dis - Veu 7 Juli. /. m. 361 conterna insticka sina penningar för 5 procent; en utväg, som kanske mera än allt annat, upprest en skiljomur imellan Närings-idkaren och Capitalisten.
Genom denna för penninge-Intresset gynsamma anstalt har den begifvenhet blifvit lättad och befordrad, till hastiga och lucrativa Speculationer, som icke allenast väller uppsägning af Intecknade Lån, och utestänger afl håg hos Penninge-mannen att gå Närings-ldkaren till mötes i dess förlägenhet; utan äfven hotar att slå under sig de flesta gäldskyldiges fastigheter, icke för värdet, utan för det vanvärde, hvartill Conjuncturen kan dem nedtvinga.
Det olyckliga al denna anstalt har, i visst afseende, varit lindradt derigenom, att 5 procentssedlarne ökat penninge-massan, och således i någon mån lättat penningebristen; och då StatsUtskottet nu föreslår att borttaga 3 procentssedlarne, men likväl bibehålla* insättningsfriheten , så kan jag icke annat finna, än att fördelen för Capitalisten blir bibehållen densamma, som varit hittills; men ^olägenheterna för allmänna rörelsen och näringarna blifvit försvårade.
Redan länge har allmänna Opinionen talat högt enrot denna olyckliga anstalt, och på alla dessa skäl, samt i grund af allmänna ställningens fordran af-rättelse i allt hvad till densamma bidragit och kan rättas, begär jag alltså, att insältnings-tillåtelsen på 3 procents-räknin - 36a Vett 7 Juli. f. m. gen må genast upphöra, för alla enskilda Capitalister, men deremot fortfara för All* manna Yerk och Cassör, ifrån hvilkas sida någon fara af speculationer på allmänna förlägenhetens verkningar icke är att befara j och hvilkas penningar, då de icke kunna utlemnas till stående lån, helive, än att tidtals innestå fruktlösa' i Banken, kunna och således böra underlätta allmänna rörelsen, äfven lill fördel för Cassornas fonder.
Man kan svårligen tänka sig en orimligare förmodan , än den att Capitalisten , betagen utvägen att använda sina Capitaler, i 3 procents räkning , Discont-actier, eller Stats-Obligationer, skulle länge äfventyra, eller uthärda att, som man säger, skrinläg* ga dem, utan all renta ; och man kan med all möjlig visshet deremot antaga , att han skulle snart af egen böjelse skynda att antingen utlåna dem till jordbrukaren och Närings-Idkaren, eller också sjelf ingå i Näringarne, då åter i båda fallen alldeles samma ändamål vore vunnet , som Statsutskottet genom det föreslagna Credit-Systemet vill uppnå.
Betraktar man deremot berörde System, sådant det nu föreslås,, och antager att det samma i allo vänn framgång , det vill säga att Stats-Obligationerna vunno en sådan Credit, att de på sätt som yttras i de af Den 7 /• m% 563 Utskottet åberopade och af Major Påhlman uppgifna grunder, kunde tillika anses för mynt, eller användas i stället för mynt; — och det vöre ju en sådan framgång, som skulle åsyftas — så finner man lätt, att Stats-Obligationernar, såsom på en gång lika rentegifvande som Inteckningar, men för alla speculationer mera användbara, än de, skulle blifva begärligare, än allt hvad inteckning heter, och följaktligen också, att icke allenast enskilde Capitalister, utan äfven allmänna Cassör skulle skynda att uppsäga deras redan intecknade fordringar, för att utbyta dem emot Stats - Obligationer.
Mera omöjligt än nu skulle det då blifva, att linna någon Långifvare, som åtnöjde sig med Intecknings-säkerhet: och hvart skulle väl då den ofantliga mängd af Gäldskyldiga, hos hvilka inteckningarne uppsades, vända sig ?
Jo, till Disconten.
Men förslog väl
Disconten att göra fage till alla de Summor, som tinder sådan förevändning kunde uppsägas?
Och om äfven så vore, så hvad hade man- väl vunnit genom en sådan operation , annat än motsatsen af Fastighets ägarens fördel, då mot hans villja, i följe af Conjuncturens tvång, hans ovilkorlig! stående intecknade lån för 6 procent vöre förvandladt tilt antingen Discont-lån för , hvartill
Discont-rentan med dervid förknippade kostnader mindst uppgår, eller till så kallade stående Discont-lån, med 364 Den 7 Juli. f. nt. pligt till vissa afbetalningar?
Icke må man svara mig, att penninge-circulationen derigenom någon ting vann, ellqr att penningen derigenom mera återfördes till jordbruket, ty antingen linnas de intecknade Capitalerna redan uti Circulationen inom Jordbruket och Näringarne, och då är ju ändamålet, sorn skulle sökas, förut vunnet; eller linnas de der icke, och då skulle ju äter icke annat uträttas, än att deu Galdskyldiges svara förlägenhet blefve svårare, samt att i mängden af sådana fall, ökades också allmänna ställningens olyckor.
Man kan invända, att då tillåtelsen att för 5 procent insätta penningar upphörde, och Discen ternas på sådant sätt erhållna Capitaler uppsades, skulle följden blifva, att Disconterna nödsakades skyndsamt indraga en stor del af sina utestående lån, hvilket åter skulla öka Låntagarnes förlägenhet; men jag Svarar härtill, att tvhnne sätt gifvas till förekommande af den befarade olägenheten.
Det ena vore, att