Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så framt bölerna, för boktryckaren, skola rälla sig efter skriftens brottslighet eller oskuld; så är det gifvet, att man fordrar det iian skall på förhand vara censor öfver bokens beskaffenhet.
Hvarföre skulle man behålla censuren i dens hand, sorn troligen vore oskicklig ali honom utöfva?
Vill man införa en sådan, så borde man ålägga boktryckare att undergå behörig examen, för att utröna, om han ägde erforderliga kunskaper för att utöfva sin litterära befattning.
Sådan den nya redactionen nu är, och då ansvarsbestämmelsen för boktryckaren icke skulle inträffa förr, än skriften af domstolarna blifvit förklarad brottslig, så kunde rättegången utdragas så länge, att boktryckaren möjligen vore död, innan målet blifvit utageradt.
Något ansvar kunde då ej vidare af Hofcancelleren åläggas.
Den talaren, som hestrid!
Frih. von Schulzenheims mening, har förklarat, att boktryckare icke äro så okunnige alt de icke veta hvarföre de utesluta tryckningsorten.
Det må vara, men Hr Lefren utgår alltid från den tanken, att boktryckaren skall hafva ett litterärt omdöme.
Detta behöfves ju icke, när den gamla Jagen bestämt 3oo r:drs böter för första gången boktryckare underlåter alt utsätta sitt namn, tryckningsorten, eller årtalet; sker det andra gången, botar han dubbelt och mister boktryckeriet den tredje.
Dessa ansvar synas vara stora nog för alt afskräcka från en försummelse eller uppsåtlig undei låtenhet.
Jag instämmer med Frih. von Schulzenheim i begäran om förslagets ogillande.
Jag kan icke finna annat, än att delta fall är jemförligt med de fall, som finnas i lagen stadgade om ansvar för den som begår oförsigtighet, vare sig alt skada derigenom timar eller icke.
Jag har just af en händelse slagit upp i5 cap.
Byggn.-b:n om skogseld, der det står i i §:n — — — ”böle io daler, ändock ingen skarda sker.
Sker skada, gälde af gods sitt och böle 100 dahlér.
” Flera sådana stadganden finnas i lagen, der man antagit den grundsats, att om skada sker genom oförsigtighet, så skall ansvaret blifva större, icke blott att ersätta skadan utan ock alt böta tiodubbelt.
Jag tror, alt denna grundsats icke bör förkastas, och förenar mig med Hr Lefren i begäran 0111 förslagets antagande.
Det torde väl hända, att 4 IJ.
68 * 538 Den a8 Mars f. ra. st lifter vid åtskilliga tillfallen kunna jemföras med eld; men för det allmänna omdömet är det icke alltid lika påtagligt, att eld finnes i deni, som att ett ljus eller en slicka brinner.
Jag tror icke, att jemförelsen är riklig, och att detta Stånd derpå kan grunda ett sådant omdöme, som den siste talaren yrkat.
Hr Lefre'n: Jag ber om ursägt, att jag åter uppträder för att soga några ord.
Om jag uraktlåter att iakttaga den polisförfattningen att gifva tillkänna, att en person flyttat in i mitt bus och tagit qvarter der öfver natten, så är det en mycket simpel sak, och jag botar några riksdaler; men om jag döljer en landsflyktig eller en förrädare, är jag då lika obrottslig?
Om en boktryckare uraktlåter att utsätta sitt namn oell tryckningsorten på en skrift ulan ali- betydenhet, på en småsak, eller 0111 han underlåter detta på en skrift, som hefinnes brottslig, hvarigenom man ej är i stånd att få reda på författaren till den biottsliga skriften, emedan man ej känner boktryckaren, som fått namnsedeln t — är ej detta olika brottslighet hos boktryckaren?
är denna sednare omständighet lika med nämnda uraktlåtenhet, i afseende på visitkort och simpla annoncer.
Den siste talaren har, genom sin argumentation, tydligen bevisat motsatsen af hvad han åsyftat, nemi. nödvändigheten alt afslå det föredragna förslaget.
Han har visat det slugs svårighet som uppkommer, derigenom att boktryckaren icke utsätter namn och tryckningsort , att kunna tillrättaskaffa författaren till en brottslig skrift, och det nr denna svårighet, som man velat undvika genom stadgandet i den gamla författningen; men just genom det att man kan undvika lång tidsutdrägt, innan undersökningen blir fulländad, så är det klart, som Frih. von Schulzenheim ganska riktigt anfort, att det är skadligt att göra skilnad mellan brottsliga och obrottsliga skrifter, — helst det är naturligt och påtagligt, att det icke medför någon svårighet för boktryckaren att utsätta namn och tryckningsort.
När han vet, alt han annars försitter ett vile af 3oo r:dr för första gången denna uraktlåtenhet inträffar, så fruktar han att åsidosätta sin skyldighet.
Skulle deremot böterna blott utsättas till 5o r:dr, så kunde del blifva en speculation att åsidosätta sådana skyldigheter, hvarpå allmänna säkerheten någon gång kan vara beroende.
Jag afstyrker jemväl förslaget.
Cederström i hvad jag ville svara Hr Lefren, och vill endast tillägga, att, enl.
Tryckfr.förordn., äio boktryckare icke skyldige att utsatta namn och tryckningsort på så alldeles påtagligt oskyldiga skrifter som visitkort, anuoncer och sorgebref, 111. 111. d. D e n 28 Mats f. m. oBq Uppå derefter framställd propos., blef förslaget i a5 punkten af R. o. Ad. afslaget.
Angrde ansvar för skrifters föryttrande, å hvilka boktryckares namn, årtalet och tryckningsorten ej åro utsatta. i:sta §:n Tryckfrih.förorda. ia:te momentet.
(Tillagg vid slutet.) — — Förytlrar någon en tryckt skrift, hvarå boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatta, böle för hvarje gång femtio riksdaler och staude derjemte, i händelse skriften åtalas, förf altare-ansvar, derest icke boktryckaren eller författaren kan upptäckas. 4:de §:» *4;Je momentet, irsta perioden.
Till ordningsmål — — icke aflemnar, eller om, emot 1 § 12 moni., tryckta skrifter, hvarå boktryckare-namn, tryckningsort t
Iler årtal ej äro utsatta, fory tirås.
I dessa fall Undert.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att detta förslag blifvit bifallet af både Borgare- och Bonde-Strn.
Horn,Claes Fr edif:
För min del önskade jag visserligen att kunna tillstyrka denna §:s antagande, och måhända det skäl, jag deremot har att anföra, icke är af den vigt, som det vid första påseendet tycktes mig äga, nemi. att i §:n icke står Svenska skrifter.
Ulan tvifvel kunna finnas i bokhandeln utländska skrifter af högt värde, utan att boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet voro derå utsatta, och då skulle bokhandlaren här kunna pliktfällas, som höll sådana skrifter till salu.
Jag tillstyrker antagande af denna §, som afser fyllande af en verklig lacune i Tryckfrih. förordn.
Man kan nemi. ganska lätt tänka sig den händelse, att skrifter afyttras, hvarå icke boktryckarens namn, årtalet eller tryckningsorten voro utsatta.
Kan man då icke på denna väg tillrättafinna boktryckaren, så står icke heller någon namnsedel att finna, och således, vid blifvande åtal, kommer den svarande parten alt saknas.
Det var för att förebygga ett sådant förhållande, som Gonst.Utsk. vid sista riksdag föreslog detta vigtiga tillägg, hvars antagande jag således tillstyrker.
Det är visserligen sanut, som den siste talaren anfört, att här icke står tydligen utsatt Svenska skrifter; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att hela Tryckfr.förordn.
, då icke särskildta undanta" göras, endast angår Svenska och icke gerna kan anses angå några andra, utom i 2 särskilda §§, der det står taladt om Svensk skrift, tryckt utomlands, och skrift på främmande språk.
Jag tror alltså, alt man utan betänklighet kan antaga Const.Utskts nu föredragna förslag.
För min del skulle jag jemväl tillstyrka antagandet af denna §, om jag ansåg af vigt att söka göra en för brottet främmande person skyldig till en för - Den 28 Mars f. m. brytdse, sorn lian icke begått, endast derföre, att lian försäljer en vara, den lian till försäljning mottagit.
Det är något helt annat att mottaga till försäljning varor, och helt annat att sjelf hafva fabricerat dem, åtminstone då de befinnas brottsliga.
Jag skulle likväl vid Gr.
Horns anmärkning vilja göra en förändring, att det är icke egentligen skrifter på Svenska språket, hvarom fråga är, utan om skrifter, tryckta i Sverige.
Jag tillstyrker afslag härå.
Det lärer få anses nöd vändigt, att, så vidt möjligt är, vid alla förbrytelser äfven söka att finna en svarande part, då sjelfva det materiella factum redan finnes, som ligger till grund för åtalet, lii’ denna princip har lagstiftaren redan stadgat, att en boktryckare, som icke vore försedd med namnsedel, skall stå författare-ansvar, oansedt han icke författat skriften.
Samma systeme, en grad längre utsträckt, ligger till grund för detta förslag, att försäljaren af en bok, hvarå boktryckarens namn icke finnes utsatt, äfvenväl skall stå författare-ansvar.
Förhållandet är också enahanda.
Hvad namnsedeln är för boktryckaren, det är boktryckarens namn och tryckningsortcn för försäljaren eller bokhandlaren.
Jag hemställer till Ståndet, om redactionen af detta tillägg kan antagas, sådan som den nu är styliserad.
Der står: ”Föryttrar någon en tryckt skrift, ”hvarå boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet ”etc.”
Det borde efter min tanke heta: ”och årtalet” i stället för ”eller;” ty annars kan en tryckt skrift utkomma, hvarå endast finnes årtalet.
Jag tror, att den fråga som är vackt, huruvida det nya förslaget skall tillämpas på utländska böcker, finnes besvarad i 5 §:n i3 mom. af vår Trycfrili. förorda., der det heter: ”Varder någon af trycket härstädes utkommen, eller utländsk, hit i Riket införd, skrift, ”utaf en eller flera främmande Staters sändebud, eller deras ”Regeringar anmäld, såsom innefattande sådana ämnen, hvil”ka kunna föranleda till missnöje hos andra makter, äge ”Konn ogen” etc.
Det tyckes redan här i detta :3 mom. ligga något, som äfven angår och har gemenskap med utländska skrifter.
Förslaget i 2Ö:te punkten blef af R. o. Åd. bifallet. 27:00 punkten.
Ang:de upphäfvande af förbudet mot tryckning, utan veder bör andes tillstånd, af RiksSt:ns protocoll. 2:dra §:n Tryckfrih.förordn.
4-de momentet lista undan tags-punkt en, Att protocoll — — och handlingar, eller Hemliga Utskottets- — — — lindert.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att ifrågavar. för» slag blifvit bifallet af både Borgare- och Bonde-Stånden.
Skilnaden mellan det gamla och nya förslaget består deruti, att orden — ”eller Riksståndens protocoll” — skulle borttagas.
Detta innebär således, att allt hvad som inom Stånden förefaller, skall kunna till trycket utlemnas.
Jag tror, att ehuru offentlighet under våra öfverläggningar är beslutad, och ehuru den i allmänhet bör äga rum, böra Sländerne likväl icke betaga sig möjligheten att i detta fall kunna göra undantag.
R. o. Ad. torde påminna sig, att, enligt gällande föreskrifter, kunna åhörare på läktaren utvisas ifrån Riddarhussalen, i händelse
Ståndet skulle vilja hafva någon öfverläggning för slutna dörrar.
Sådana slutna öfverläggningar äga rum i alla representativa församlingar, såvidt mig är bekant.
I Norrige är det samma förhållande, och under de 4 storling, som jag der bevistat, försiggick intet, utan sådana, för slutna dörrar hållna sammankomster.
Norriges grundlow säger nemi. derom i 84 §:n: ”Storthinget holdes for aabne
Döre, og dets forhandlinger kundgjöres ved Trykken undtagen i de tilRelde, livor det modsatte beslutes ved Stemme fleerhed.’’ Vanligen under stortingen i Norrige afhandlas inom slutna dörrar alla sådana saker, som angå den ena eller andra representanten.
Ja, Stortinget sträcker grannlagenheten ända derhän, att öfverläggningarne angående
Konungens rådgifvare också vanligen hållas inom slutna dörrar.
Jag får derföre till R. o. Ad. hemställa, om icke bibehållandet af det gamla stadgandet är mest öfverensstämmande både med hvad försigtigheten bjuder och med våra stadgar ang:de möjligheten att hålla slutna sammankomster.
Det är äfven tillåtet att utesluta en hel öfverläggning, som förefallit, och hvilken Ståndet är berättigadt att ur sitt protocoll borttaga.
Men om förslaget antoges, så skulle, sedan åhörarne blifvit utvisade för alt öfverläggningen måtte hållas hemlig, man likväl vara skyldig att utlemna protocollet till tryckning.
Det är en motsägelse, hvarföre jag afstyrker förslaget.
Den värde ledamoten, som sist ytt rade sig, har för R. o. Ad. behagat omtala, huru bruket är i Norrige; jag ber endast att få erinra om, huru det är föreskrifvit i Sverige, nemi. i 5g §:n Riksd.Ordn., som börjar med, att ”alla hos RiksSt:n hållna protocoll skola, ”så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullstän”diga innehåll” etc.
Då ett sådant grundlagsbud finnes, så hemställer jag, hvartill det skall tjena att förbjuda hvem som helst att trycka dessa protocoll.
Det synes mig, som den föreslagna förändringen i Tryckfr.förordn. icke åsyftar något annat, än att bringa denna författning i fullkomlig öfverensstämmelse med 5g §:n Riksd.Ordn.
— Hvad Hr von Hartmansdorff talat om det förhållande, då Ståndet finnér för godt att ur protocollet utesluta större eller mindre del af hvad i plenum förekommit, så blir deruti ingen förändring
Den 28 Mars f. m. genom antagande af den nti föreslagna nya §:n; fy livad som derifrån utgår före justeringen, det'hörer icke till prof., och det är endast om justerade prot, hvarom §:n talar.
Jag tillstyrker bifall lill förändringen.
Jag vill, i anledning af hvad den föregående talaren ordat, blott erinra, att Tryckfrihetslagen är en speciel författning i förhållande till Riksd.Ordn , fastän de hegge aro grundlagar.
Hvad som i den speciella författa, innehålles såsom undantag från Riksd.Ordn., måtte gälla som speciel lag framför den allmänna.
Hr Frih. o Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det i 27:de punkten upptagna förslag till förändring i redactionen af 4;de mom. utaf 2 §:n Tryckfr.förordningen.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärde Hr von Troil votering.
Den som bifaller det i 2y:de punkten upptagna förslag till förändring i 4:de morn. af 2 §:n Tryckfr.lagen, voterar ja; den det ej vill, voterar nf'; Vinner nej, afslår R. o.
Ad. ifrågavar. förslag.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer: Ja — 86.
Nej — 94- 9.8:de punkten.
Angtde skrifters c o n fi s c a t i o n. a:dra j':n Tryckfr.forordu. 4:^e momentet. y:de undan tags-punkten.
Att sådant, som rörer styggelser, — af sjelfva liufvudsaken.
(Ny punkt)
Vid alla de beslraffni nasfalt, hvarom detta moment handlar, varde tillika skriften conjiscerad.
I öfrigt och som det blefve — — — stadgadt är.
RiddSecret. tillkännagaf, att förslaget i 28:de punkten blifvit bifallet af BorgareSt., men afdaget af Bonde.Ståndet.
Det nu föredragna förslaget blef af R. o. Ad. bifallet. 2g:de punkten.
Angående con fisca tio ns påföljd för smädliga uttryck om
Rikets embets- och tjenstemän i och för em be t et. 3:dje 5:11 Ttyckfr.Jorordn. 8:de momentet.
Den 28 Mars f. ra. 543 8:0 Smädliga uttryck 0111 Rikets embets- och tjenstemän i och för embetet; brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften confisceras.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Borgare- och BondeSttn afslagit detta förslag.
Uppå derefter framställd propos. blef detta förslag äfven af R. o. Ad. afslaget. 3o:de punkten.
Ang:de ansvaret för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande. 3:dje §:t) Tryckfr.förorcLn. i2:le momentet. 12:0 Lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande: brottet umgällis med böter från trettiotre riksdaler sexton skill i ngar till och med ett hundrade riksdalery och skriften confisceras.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Borgare- och BondeSt:n bifallit förslaget i 3o:de punkten.
För min del finner jag icke nå got skäl lill uteslutande af den förvandling af böter, som i den gamla §'n finnes, men som är utesluten i den nya, — d. v. s. att, i brist af böter, dessa skola efter brottets beskaffenhet förvandlas.
Det är denna förvandling, som kan leda till kroppsplikt, som jag tror icke bör uteslutas, och derföre yrkar jag afslag på denna punkt.
Jag får deremot tillstyrka bifall till den föreslagna föl ändringen, som, efter milt förmenande, innefattar ett förtydligande af det förra stadgandet.
Att förvandling af böter äger mm vid bristande tillgång till deras gäldande, är ett allmänt stadgande; men genom den gamla redactionen i denna § ^a" 111:1,1 komma till den förvillelse att tro, att det beror af domaren att antingen dömma till böter eller deremot svarande kroppsstraff.
Jag tror alltså, att förslaget innebär en förbättring, derigenom att lagstadgandet blir tydligare.
Jag skulle visserligen icke sätta mig emot, alt den gamla redactionen finge stå qvar, om deri stod, som det i vanlig lagstil beter, 100 r:dr eller, i brist af tillgång, med motsvarande kroppsplikt; men så står der icke, utan der står istället: 100 r:.dt eller rnolsvarande kroppsplikt.
Jag förenar mig derföre med Hr vori Troil, och tillstyrker antagande af den nya §:n, der kroppsplikt är uteslutet.
Det förefaller mig förunderligt, alt man icke anser som lagligt, att böter kunna åläggas, och att del broit, som blifvit begånget, kan vara af beskaffenhet a't det utesluter böter och bör beläggas med kroppsplikt efter brottets beskaffenhet.
D n si-le talaren om hart hist 544 Den 28 Mars f. ra. den gamla redactionen, hvarest det heter— ”100 r:dr eller motsvarande kroppsplikt" — hade bort finna, alt händelser kunna inträffa, då penningebot ej är ett tillräckligt straff; t. ex. då brottet angick en persons heder och ära.
Jag ville väl veta, om ej ett sådant brott bör annorlunda anses, än att det kan försonas med 100 r:dr.
Jag åter förnyar min begäran om bifall, emedan i den gamla redactionen det icke står: eller i brist af böter.
På det att Frih.
Cederströms sista framställning icke måtte förleda någon med Tryckfr.förordn. mindre bekant ledamot att afslå förändringen, får jag blott erinra, att bestraffning för yttranden i tryck, som gå å heder och ära, finnes på annat ställe i Tryckfr.förorda, bestämd, och att denna § talar blott om straff för osann uppgift, och för sjelfva osanningens skull.
Förslaget i 3o:de punkten blef af It, o.
Ad. bifallet. 3usta punkten.
Ang:de qvarstads läggande å skrift, då åtal genom allmän åklagare anställes. 4:de §:n Tryck/rih./örordn. 3:dje momentet. 3:o
I aliade fall, der åtal, enligt 2 §.« /£ moni. samt 3 §■■>1, genom allman åklagare an ställes, ii ge — — — Undert.
R idd.Secret. tillkännagaf, att Borgare- och EondeSttn bifallit detta förslag.
Uppå derefter framställd propos. fattade R. o.
Ad. enahanda beslut. 32:dra punkten.
Ang:de borttagande af föreskrifterna om insändande till Hofrätten af handlingarna uti tryckfrihets-mål. 5:te §:n Tryckfr.förordn. 7:0 Sedan nämndens utlåtande således blifvit inhemtadt, pröfve och afgöre domaren saken, och underställe sitt utslag Iiofrättens pröfning, på sätt 25 cap. 5 § Rättegångs-balken bjuder. 8:0 Finner Hofcancelleren ej skulle erhållas. 9:0
Är åklagad skrift — föreskrifver. 10:0 Angripes ej må verkställas, 11:0
I frågor om qvarstad — — — inlemnad. 12:0
Varder någon — — — kunnat indragas. t3:o Skulle den oförmodade Högsta Domstolen. 1,4:0
Alla mål — — — sig ådragit.
Böter efter denna lag må förbrytelsen skett. i5:o
Böter efter denna lag gånge ensamt tillfalla.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att förslaget i 32:dra punkten blifvit bifallet af BorgareSt. men afslaget af BondcStåndet.
För - Den 28 Mari f. m. 545 Förslaget Lief af R. o. Ad. bifallet. 33:dje punkten.
Ang:de qvarstad, yrkad af enskild målsägande. 5 §:n Tryckfr förorda. nite momentet. 11:0 Angripes — — — vid domstolen. — Skrift, sorn olalus, skall, så framt målsäganden dt t äskar , genast med qvarstad beläggas emot ställande af antaglig borgen för det ersätlnings-ansvarj hvartill han, örn skriften förklaras obrottslig , kan af domaren prof vas skyldig.
Enahanda beslut fattades ock af R. o. Ad.
Jag anhåller att lill prof. få reservera mig mot beslutet alt afslå den nya redactionen till 1 1 mom. i 5 §:n Tryckfr.förordn.
Jag har sett få redactionsförslag lill stadganden i Tryckfr.förordn., gjorda med afseende på att försvara enskild man mot sinädelser.
Denna förändring i Tryckfr.lagen åsyftade ett sådant ändamål och icke, såsom vanligt är, ett blott politiskt; derföre hade jag önskat, att det nya förslaget blifvit antaget.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den i5 och 19 sisth Febr. på bordet lagda mern.
N:o 3, med anledn. af Riksdagstid Petter Pehrssons från Jönköpings län motion, rör:de upphörande af K. M:s Bef:h:des och K.
Kammarrättens rätt att pröfva Beredn.comiteers beslut.
Derjemte upplästes ett prot.utdr. från BondeSt. af den t5 sisll.
Febr. af innehåll, att Ståndet, vid föredragning af ifrågavar. mern., beslutat att remittera motionen till Bevilln.- Utskotlet. R. o. Ad. gillade StatsUtskts mern.
N:o 3, och ansåg motionen tillhöra Bevilln.Utsk:s behandling.
Företogs till pröfning Exped.Utsk:s den 12 och 20 dennes på bordet lagda mern.
N:o 3, med anmälan om vid föregående riksdagar vidtagna åtgärder i och för praenumerations öppnande å bihanget till RiksStms prolocoller, jemte hemställan i sammanhang dermed.
Då det af Exped.Utsk. nu framställda förslag är alternativt, och således icke lärer kunna af R. o. Ad. antagas vid dess första föredragning, utan troligen måste återremitteras; så anhåller jag, att återremissen måtte åtföljas af en anmärkning, hvartill jag finnér mig föranlåten.
Exped.Utsk. har föreslagit, att, vid denna, likasom vid den föregående, riksdagen, Utsk. måtte få uppdraga åt en dess tjensteman bestyret med tryckningen af de handlingar, som böra ingå i bihanget tili nästa riksdags protocoll. 4 H. 6g 546 U e n 28 Mars f. m.
Då elen tjensteman, som sista riksdag ei-lio11 detta uppdrag, icke egentligen tillhörde Riksg.cont., och .befann sig i underordnadt förhållande till styrelsen öfver detta verk, hvilken ägde öfverinseende! öfver åtgärderna för bihangs-exemplarens completleiande och tillhandahållande vid riksdagens början, samt borde föranstalta om härtill erforderligt tryckpappers anskaffande och tryckningskostnadernas liqviderande; så har sådant förorsakat både oreda och omvägar under tiden sedan sista riksdag.
På det att förhållandet under mellantiden intill nästa riksdag icke må blifva enahanda, föreslår jag, att det måtte till Riksg.cont. öfverlåtas att litse den person, som bör öfvertaga bestyret med tryckningen af de handlingar, som tillhöra hillänget till RiksSttns protocoll för nästa riksdag.
Då jag har äran vara ledamot af Exped.Utsk., bar jag trott mig härvid böra lemna några upplysningar, men får till en början anhålla, att af Hr Ridd.Secrel:n blifva underrättad 0111 den åtgärd, som i de öfriga Stånden blifvit vidtagen, i anledning af detta memorial, Underl.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt BondeSt., etil. prot.utdr. af den r4 dennes, med bifall till det sednare af de i meni or.' framställda tvänne alternativ, att prenumeration å hillänget till RiksSt:ns protocoll för innevar. riksdag bör öppnas, enl. samma grunder, som under den nästföregående, ansett bestyret dermed böra uppdragas åt Riksg.cont.
Rörtde de öfriga Ståndens beslut i ämnet kunde, för det närvar., ingen upplysning lemnäs.
Då ärendet förevar i Utsk., yttrades af pluraliteten den åsigt, att Utsk. icke borde anse sig bundet af förra Ständers beslut, så till vida, alt Utsk. nu vore förhindradt att tillstyrka ändamålsenligare föreskrifter i detta afseende, än dem som 1828—183o årens Ständer le.mnat.
Jag var af denna åsigt, ehuru jag, lika med Utsk:s ordför., Gr.
Frölich, tror, att Utsk., utan att underställa frågan R.
St:s bepröfvande, kunnat saklöst följa den af 1828— i83o årens Ständer lemnade föreskrift, helst denna föreskrift var tillkommen till följe af Utsk:s hemställan örn behofvet af stadganden att äfven vid blifvande riksdagar tillämpas.
Men då Utsk., samma föreskrift oaktadt, vid sista riksdag ansett sig (i mern.
N:o 3o af den ig
Maj 1835) böia till R.
St. hemställa, det måtte, i likhet med hvad vid den föregående riksdagen ägde rum, Utsk. tillåtas att bland dess tjenstemän utse en person, åt hvilken detta bestyr kunde uppdragas; så har jag ansett en förnyad hemställan i ämnet nu vara så mycket mera lämplig, sorn derigenom den åsigt finge tillfälle att uttala sig, att denna detalj hellre bör anförtros åt Riksg.cont., än åt en af Exped.Utsk. utsedd person, hvilken Utsk. icke kan, emellan riksdagarna, controliera. Den jS Mars f. m. 547 Jag anhåller om propos. till bifall å det i Utskis mein. framställda sednare alternativet, eller att nu ifrågavar. detalj måtte uppdragas åt Riksg.cont., helst jag inhemlat, att befattningens anförtroende åt en för cnntoret främmande person ofta medfört obehag oell omvägar, som icke ägt rum, så framt en conlorets tjensteman fått detta uppdrag.