Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro, all hvar och en, som icke helt och hållet vill förbise eller misskänna vigten af den kontroll, öfver banans beskaffenhet, som genom årliga besigtningar skall komma att ulöfvas, äfven skall dela samma åsigt, som jag nu framställt, eller att det icke är möjligt, att under det sista året så betydliga brister å väganläggningen skulle kunna upsla, som man här har velat ifrågasätta.
Lagerbjelke har äfven sagt, att den ifrågaställa säkerheten icke skulle behöfva genast ställas, utan först under en sednare tid, t. ex. på det 35 året, och Hr Gr:n har icke funnit en sådan åtgärd möta någon svårighet, enär K.. M. egde att meddela de ytterligare föreskrifter, hvilka K, M. i allmänhet skulle kunna finna vara i af - 636
Den i September. seende på detta företag nyttiga och nödiga.
Jag får härvid äran erinra, att enl. den af Utsk. föreslagna underd. skrifvelse» har K.
M. visserligen fått sig öppet lemnadt, ”att meddela de ytterligare föreskrifter, som K.
M. kan finna nödige, ej mindre för befrämjande af företaget, än och för betryggande af Statens rätt och beredande af det allmännas fördel”, men uttrycket ”ytterligare föreskrifter” torde icke kunna få tolkas så, att K.
M. skulle ega att göra inskränkningar uti de bestämmelser, R.
St. såsom vilkor för Statens garanti af jernvägen hafva fastställt.
En sådan inskränkning skulle likväl blifva en följd utaf
Hr Grins sätt att tilllämpa det ifrågasatta stadgandet om bolagets skyldighet att ställa borgen för banans afträdande uti fullgodt skick.
Man måste ihågkomma, alt ifall ifråga vit r:de stadgande skulle blifva R.
St:s beslut, så utgör det ett af de uttryckligen bestämda vilkoren för Statens garanti af företaget, och att således icke en enda skilling af den garanterade summan kan komma ali af Staten utbetalas, förr än delta vilkor blifvit upfyldt, d. v. s. förr, än den äskade säkerheten blifvit ställd.
Det ligger således en betydlig skillnad emellan den rättighet, som Utsk. föreslagit alt K.
M. skulle erhålla, all amplifiera, lägga till, fullständiga de föreskrifter, som R.
St. i afseende å det ifrågasatta förelaget funnit sig böra meddela, och den rättighet, K. M., enl. Gr.
Lagerbjelkes förslag, skulle fä att inskränka, eller klippa bort en eller flere delar af de utaf Ständerne fastställda vilkor och föreskrifter.
Om denna sistnämnda mening blifver den gällande, har Gr.
Lagerbjelke, som under debatterna öfver denna fråga städse framkommit med förslag lill ytterligare vilkor för beviljandet af Statens garanti i och för den' för den föreslagna jernvägsanläggningen, slutligen sjelf åstadkommit en rubbning, som nästan helt och hållet tillintetgör kraften utaf dessa såsom sä nödvändiga ansedda vilkor.
Ett sådant förfarande mäste jag i allo bestrida.
Dä jag 1111 således visat, alt den föreslagna säkerheten måste ställas vid förelagets början, skall jag vidare söka ådagalägga, att upslällandet af ett vilkor innebär en fordran hvars fullgörande svårligen ligger inom möjlighetens gränsor.
Del kan nemi. knappast begäras, att ett bolag, som på eli företag skall komma att nedlägga en summa af 5 mill., skulle dessutom ställa säkerhet derför, att efter 40 års förlopp det utförda arbetet skulle fortfarande hafva nyssnämnde värde, och en föreskrift härom synes äfven öfverflödig då bolaget mäste under hela den nämnda liden underkasta sig en årlig kontroll öfver dess sätt att upfylla sina i öfrigt åtagna förbindelser till Staten och allmänheten.
Anspråket öfversliger hvad man skäligen kan begära, enär det är bolagets egna penningar som i förelaget nedläggas.
Att deremot å andra sidan öfverlemna åt den ena statsmaktens godtfinnande att i mer eller mindre män taga bort de garantier, som den andra statsmakten fastställt såsom vilkor för de förbindelser, som Slaten i afseende å företaget skulle ikläda sig, tror jag icke eller låter sig göra.
Den 1 September. 637 Hr Gr:n har vidare sagt, all åtskilliga delar af en jernväg 8ro så beskaffade, alt man icke gerna kan furuisätta att de inom en kort liderymd skola kunna råka i lägervall.
Detta är just detsamma som jag förra gången tog mig friheten omnämna.
Det var just på detta skäl som jag hufvudsakligen stödde mitt bestridande af Hr Grtns framställning i ämnet.
Del är klart att då någon utbetalning af den årligen garanterade summan icke kommer i fråga förr än det föregtde årets räkenskaper blifvit af dertill utsedde komiterade granskade och godkände samt dessa räkenskaper icke kunna vara afslutade förr än under loppet af påföljande äret, sä mäste vid sista årets slut den garanterade summan innestå för 2:ne år, och således upgå till 500,000 rtdr btco.
Innehållandet af dessa belopp torde utgöra en tillräcklig säkerhet för en eller annan bristfällighet uti banans skick vid dess afträdande.
Jag har hort sägas ali uti andra länder, l. ex. uti England, 10 proc. af kapitalet måste nedsättas, innan dylika anläggningar få påbörjas.
Emedlertid utgör de 2:ne sista årens utdelning just jemnl 10 proc. af det för bestridande af kostnaderna vid ifrågaställde jernvägsanläggning beräknade kapital.
Lägger man nu härtill, att bolaget, ifall det skulle öfvergifva banan, såsom man har föreställt sig skulle kunna blifva en möjlighet, likväl måste vidkännas alla omkostnader i och för atlönandet af den vid banan anställda personalen, men deremot gä miste om all den afkastning som banan under de sista åren skulle gifva, tror jag alt man häruti har en ytterligare garanti, vida kraftigare än alla de pappersgarantier, som äro i fråga.
Det har af en annan talare blifvit anmärkt, att StatsUtsk. icke hade bordt hemställa att R. o. Adtns beslut i frågan skulle få förfalla, ulan snarare skolat inbjuda de andra Stånden ali deruti instämma.
Jag tror icke det vara vanligt, att eli Utsk. inbjuder de öfriga Stånden att förena sig uti ett enda Stånds beslut, särdeles då Ulskts försl afgifna förslag blifvit af 2:ne Stånd gilladl.
Det beror naturligtvis på Stånden att fatta de beslut, sorn de hvar för sig anse mest lämpligt, men jag får för min enskildta del och med åberopande af de skäl, jag för min mening afgifvit, vördsamt anhålla, att R. o. Ad. malte bifalla den nu föredragne 3:dje punkten och låta sitt förra beslut, såsom mindre lämpligt och ej verkställbar!, få förfalla.
Hr af II armens, Henr.
Ehuru jag icke hade lyckan att vara närvarande, då R. o. Ad. förra gången fattade sitt beslut i detta ämne, mäste jag förklara, att jag icke kan blifva öfvertygad af de skäl, som nu blifvit anförda för att åstadkomma ett uphäfvande af det beslut, som R. o. Ad. förut stannat uti.
Det synes mig, att de anmärkmr, som nu blifvit gjorda emot nu föredragne beslut af Ctskrs mern. icke blifvit på något tillfredsställande sätt vederlagde.
Lagerbjelke har så ovedersägligen bevisat, att en väsendtlig skillnad förefinnes emellan att hålla en jernbana uti ändamålsenligt och uti fullgodt skick, men sedan man lyckats att få uti beslutet infördt det sistnämnda uttrycket.
638 Den 1 September. vill man ifrån detta beslut borttaga det efterföljande stadgandet om borgens ställande för berörde fullgoda skick, hvarförutan det första beslutet blefve helt och hållet betydelselöst och utan någon påföljd i verkligheten.
Jag vill påminna mig att jag under någon af de i detta ämne hållna diskussioner hört yttras, att en bana, som ständigt begagnas, mäste lill en del förnyas ungefär hvart 20:de år.
Om jag nu indelar den ifrågavande liden af 40 år uti 2:ne delar, hvardera omfattande 20 år, så faller det genast i ögoneD, att just vid den tidpunkt, då hanan skulle tiil Staten aflrädas, en hufvudsaklig reparation måste företagas.
Då måtte det väl vara angeläget alt man tillser att Slaten får någon säkerhet derför, att den uti fullgodt skick emottager en kommunikationsanstalt, för hvars tillvägabringande landet mäst underkasta sig så betydliga upoffringar som de nu ifrågasatta.
En talare har sagt , att jernvägsaklierne skulle nära nog förlora allt värde, derest den ifrågavande säkerheten borde ställas.
Jag för min del kan icke fatta att ett sådant förhållande skulle komma att ega rum, ty det skulle väl icke kunna anses vara för bolaget med så mycken svårighet förenadt, att förskaffa sig en sådan säkerhet, alt förtroendet till dess aktier derigenom skulle uli någon beiydligare mån sjunka.
Man har äfven vidrört den omständigheten, att det till denna anläggning såsom erforderligt beräknade kapital icke amorteras på 40 utan först på 41 år och att således en vinst för Slaten skulle enl. den nu gjorda beräkningen upkomma men jag tviflar på alt denna vinst komme att blifva så betydlig, att den upvägde den förlust Staten skulle lida derigenom alt den fick emottaga banan uti eli nära nog utslitet skick.
Således är min enskildla öfvertygelse den, alt ifall II. o. Ad. vill att beslutet om banans öfverlemnande till Staten uti fullgodt skick skall hafva någon betydelse, så måste R. o. Ad. vidblifva sitt förut fattade beslut derom, att säkerhet för fullgörandet af berörde förbindelse bör af bolaget ställas.
Då StatsUtsk. ansett denna fråga böra förfalla, sä kan jag åtminstone för ntin del icke annat än instämma deruti.
Mörner i delta ämne yttrat, har jag icke mycket alt tillägga, utan delar helt och hållet hans tanke alt den säkerhet
Staten kan bereda sig genom innehållande af de 2:ne sista årens utdelning är för betryggande af Statens rätt fullkomligt tillräcklig.
Den stora skillnad Gr.
Lagerbjelke updragit mellan jernbanans hållande uti ändamålsenligt och uti fullgodt skick anser jag icke vara mycket värdi ty de personer, som skola besigtiga banan och tillse att den är uti fullt ändamålsenligt skick, samma personer mätte väl äfven när liden för banans afträdande nalkas, kunna tillse, att densamma försättes uli fullgodt skick.
Jag anser, att uli Utsk:s förfarande att föreslå antagandet af R. o. Ad:s beslut i afseende å införandet af uttrycket: ”uti fullgodt skick” ligger mera ett bemödande att göra R. o. Ad. till viljes och dymedelst åstadkomma en önskvärd öfverensstämmelse emellan RiksStms
Den 1 September. 639 beslut i denna fråga, än ett erkännande af nödvändigheten uti ett sådant uttrycks begagnande.
Hvad deremot den andra frågan om säkerhets ställande för bolagets förpliktelse att öfverlemna banan uti fullgodt skick vidkommer, så måste jag förklara, alt när StatsUtsk. på, såsom mig synes, ganska goda skäl ansett ett sådant stadgande öfverflödigt och mindre ändamålsenligt, så hade Utsk. grundlagsenlig rätt, att till Ständerna hemställa det tillstyrkande, att berörde förslag malte få förfalla, ty det förslå" var endast ett Stånds beslut, då deremot 2:ne andra Stånd bifallit Utsk:s första utlåt, i denna del af frågan. R. o. Adis beslut åsyftade endast ett tillägg lill de vilkor, Utsk. för Statens garanti af jernvägsföretagel föreslagit, men då R. o.
Ad. stannat ensam uti detta beslut, behöfde Utsk., när detsamma icke delade R. o. Adins mening, icke heller derå fästa vidare afseende, än att R. o. Adins serskilda beslut uti Ulskis sist afgifna mern. omförmältes till det afseende R.
St. derå behagade fästa.
Jag förenar mig med de talare, som anhållit om bifall lill nu under öfverläggning varande 3:dje punkt af Utskis mern.
Hembärande Gr.
Lagerbjelke min tacksamhet för det enkla, lugna och värdiga sätt, hvarmed han denna plenidag inledt diskussionen öfver detta ämne, ett sätt, hvarigenom Grin betydligt lättat öfverläggningens method, och beredt en redigare gång för vederläggningen af Grins åsigter, eger jag en serskild anledning alt för R. o. Ad. gifva min åsigt i denna fråga något utförligare tillkänna; jag är nemi. R. o. Ad. detta så myckel mera skyldig, som jag har alt afbedja ett begånget förhastande, genom all, vid ärendets förra behandling på detta rum, hafva instämt med Gr.
Lagerbjelke uti hans förslag i förevaride punkt, och hvilket, uphöjdt till Ståndets beslut, nu för andra gången utgör föremål för R. o. Adins öfverläggning.
Se här några ord till förklaring huru saken då förekom och huru den nu visar sig. R. o.
Adins
Hrr ledamöter behagade erinra sig att vid ärendets förra behandling hade Gr.
Lagerbjelke uti ett sammanhang framställt frågorna om bestämmelsen, att banan borde ”uti fullgodt skick” till Staten afträdas, samt om ställande af säkerhet för upfyllandet af denna förbindelse.
Då dessa frågor sålunda voro i ett sammanhag å bane bragta, samt jag för min del ansåg, likasom jag ännu sammaledes anser, att man borde strängt vidhålla och ingalunda eftergifva yrkandet om banans afträdande uti fullgodt skick — foch hvarutinnan man med belåtenhet bör erkänna StatsUtskis beredvillighet att medelst det nu föredragna betänk, instämma) — förklarar sig häraf, åtminstone i någon mån, den andel jag för min ringa person tog i besagde vändning af saken och den delaktighet jag pro virili parte bör vidkännas uti ärendets i detta hänseende dä inträffade utgång.
Öppet och upriktigt erkänner jag med undergifvenhet det misstag, jag då begick, i det jag icke nog tydligt hann göra mig reda för vigten utaf det sednare stadgandet.
Och som man alltid bör med ifver begagna hvarje sig erbjudande tillfälle att rätta de missförstånd och 640
Den 1 September. felsteg, man råkal begå, gläder det mig ali hafva funnit denna utväg att betyga min förvillelse och söka godtgöra den.
Hufvud* saken af hvad vi önskade, nemi. vilkoret af banans öfverlålande i fullgodt skick, denna i sig sjelf så vigtiga och omtvistade punkt, ernå vi ju i alla fall, derest R.
St. förena sig om det förslag StatsUtsk., med en berömvärd förening af moderation och fasthet, härutinnan afgifvit, för verkställande af den sammanjemnkningsåtgärd, som enl.
Utsk. ålegat, och som man bör lyckönska Utsk. öfver alt hafva på ett skarpsinnigt sätt fullgjort.
Utsk. har nemi. skiljt hvad som var hufvudsakligen vigtigt från hvad som olyckligt nog blifvit dermed sammanlänkadl; och med fyndighet har della åtskiljande blifvit ur formella grunder understöd! och härledt.
Lagerbjelke har utaf den nu föredragnc punkten af StalsUlsk-. s mern. egentligen fästat sig vid strofen: ”enär någon utdelning å jernvägsaktierna icke får ega rum förr än genom verkstäld besigtning blifvit årligen utrönt, att bolaget fullgjort sina förbindelser”, och ansett delta skäl icke vara tillfyllest för vederläggningen af hans åsigt om nödvändigheten af borgens ställande för banans fullgoda skick vid afträdandet till Staten.
Jag mäste tillstå, att om Utsk. icke afgifvit något annat skäl än detta, (hvilket Utsk. dock i verkligheten gjort) hade detta enda väl icke varit tillräckligt för att bestämma min öfvertygelse i frågan; men jag får fästa Gr.
Lagerhjelkes upmärksamhet deruppå, att Utsk. i slutet af punkten gifvit mera styrka åt sin framställning, i det Utsk. tillagt: ”helst K.
M. jemväl fått sig öppet lemnadt, att föreskrifva de ytterligare bestämmelser, som K. JM. kan finna betryggandet af Statens rätt kräfva”.
St. hafva ju till K.
M. uttryckligen öfverlemnat omsorgen att bevaka Statens rätt tili allmänhet och föreskrifva alla de ytterligare säkerhetsbestämmelser, sora K.
M. kan finua nödiga, såväl i afseende å denna punkt, som å alla de öfriga.
Det torde emedlertid vid noggrannt besinnande befinnas vara med godt skäl, Utsk. uttalat den förmodan, att åläggandet af eu sådan skyldighet, som den ifrågavande, sannolikt skulle bell och hållet motverka bildandet af något bolag.
Derföre nemi., att del blefve dess åliggande att ej allenast skaffa penningar för utförandet af arbetet, men ock alt prestera borgen för ett betydligt kapitalvärde, motsvarande banans fullgoda beskaffenhet vid aflrädesliden; bolaget finge alltså, redan vid dess nybildande, vara betänkt på alt gifva säkerhet för banans värde, först nemi. åt dem som försträcka medlen till byggandet, samt för det andra åt Kronan, i afseende å det om 40 år skeende afträdandet i fullgodt skick.
Det är först vid ett förnyadt och djupare eftersinnande, som jag funnit huru afskräckaude denna dubbla fordran skulle inverka å företaget och måhända alldeles motverka alltsammans; men i samma stund detta förhållande blifvit mig klart, är min önskan liflig, att ett sådant hinder måtte undanrödjas.
Lagerbjelke har under ett föreg:de plenum uttryckt mycken - Den 1 September.
Ren oro för den förlust och de vådor hvilka Staten kunde äfventyra, ifall banan föll uti ett emot Statens fördelar och intressen afvogt sinnadt bolags händer, såvida icke Statens rättigheter i hänseende till den ifrågavartde anläggningen vore på förhand noga och fullständigt bestämde.
Dylika vådor böra visst med all omsorg förebyggas, der de visa sig för framliden hota; men man bör också icke se dem genom förstoringsglas; och månne icke de vådor btefve för bolaget mycket större, hvari det skulle komma, ifall den person, som kommer att tili Regeringen föredraga detta ämne, hyste mot förslaget missgynnande åsigter, oell hade att stödja sin obenägenhet vid sådane på förhand å Ständernes sida yrkade, hårda och, derest de med yttersta stränghet tillämpades, snart sagdt outhärdliga vilkor, som dem Gr.
Lagerbjelke ansett nödiga ali i allmänhet stadga?
— Bevare mig Gud, Mine
Hrr, att jag härmedelst skulle vilja insinuera den aldra aflägsnaste tanke derå, att den man, som för närvarande har att inför K.
M. föredraga detta ämne, skulle låta sina enskilda åsigter, hvilka de än måtte vara, menligt inverka på denna saks föredragning.
Denne man är Chef för det embetsverk jag tillhörer, och jag bör, med den kännedom jag om honom eger, kraftigt betyga, alt hvad statsmakterna besluta, skall uti honom säkert finna den samvetsgrannaste, den insigstfullaste, den redligaste ut förare.
Hvad denne man tänker om detta företags gagnelighet såväl för det allmäuna intresset, som för en mångfald af enskilda, det har grannlagenheten af vår närvande ömsesidiga ställning till hvarandra förbjudit honom alt för mig tillkännagifva, mig att af honom söka kännedom derom.
Högtidligt må jag alltså förklara mig i della hänseende icke ega ringaste kunskap.
Men, Mine Hrr, vi måste betänka, att lifvets Herre har hvarje menniskas öde uti sina händer; och alt eho, som lefver i dag, kan dö i morgon.
I fall, det Gud förbjude, ett tidigt frånfälle skulle träffa den nuvaride föredraganden, (hvilket hos mig, såväl som hos öfrige, hvilka i honom vörda en Förman, skulle framkalla den djupaste saknad), står det ju K.
M. öppet att till hans efterträdare bland kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade Svenske män af den rena Evangeliska läran, på sätt R.
F:s 4 § utstakar, kalla hvilken så qvalificerad man K.
M. behagar, vare sig t. ex. Gr. Lagerbjelke, Kontrakts prosten Broman, Brukspatron Petré eller Riksdagsfullmäktigen Strinnlund.
Under sådana förhållanden hemställer jag, hvilket vådligt inflytande de af R.
St. beslutade vilkor eller förbehåll kunna hafva på sakens utgång!
— Blifva dessa vilkor och förbehåll alltför detaljerade och minutiösa, kunna deraf härledas hvarjehanda svårigheter; blifva de åter mycket omfattande, så lemna de desto större fält öppet för förhindrandet eller åtminstone fördröjandet af sakens sättande i verket, derest, posito, föredraganden vore af den meningen alt fäderneslandet ingen nytta, men väl en onödig och betungande utgift, kunde hafva att af hela delta företaget förvänta.
Lagerbjelke tänker visserligen, enl. hvad han sjelf sagt, ingalunda på delta sätt.
Han har tvertom, såsom en utväg 9 H. 41 642 Den 1 September. till vilkoret* upfyllando på ett mindre betungande vis, yttrat alt den ifrågavartde säkerheten icke nödvändigt behöfde vid företagets början ställas, utan kunde t. ex. först på det 35:te året afgifvas, derom likväl bos K.
M. nu redan kunde stipuleras o. s. v. Emedlertid har den värde Gr:n icke ansett berörde inskränkning lämpligen kunna i 11.
St:rs beslut uttryckligt bestämmas, emedan sådant vore att ingå uti alltför minutiösa bestämmelser, och K.
M. måhända kunde finna något annat årtal, än just det exempelvis anförda 35:te, mera tjenligt.
Af denna anledn. ville Gr. Lagerbjelke att R.
St. endast må i allmänhet förklara berörde borgen böra afgifvas.
Jag hemställer dock till Eder, Mine Ilrr, på grund af hvad förut är yttradt, om man icke genom ett sådant allmännelig! stadgande lemnar fria händer åt dem, som nu eller i en framlid skulle hafva eller få lust och vilja alt afskära hela förelaget.
Och äfven utan en sådan förutsättning, kan det falla sig svårt för en ansvarig Rådgifvarepersonal, alt vidtaga en större eller mindre inskränkning i ett af R.
St. utan sådan modifikation gifvet förbehåll.
Den goda mening Gr.
Lagerbjelke i denna punkt hyser, kan således lätteligen stranda på de hinder, han icke torde magta aflägsna.
Når R. o.
Ad. en gång fattat ett för företaget gynnsamt beslut uti hufvudsaken, bör
Ståndet noga akta sig för att uti detaljerna fastställa något vilkor, som skulle kunna motverka beslutets verkställighet; och om än R. o. Ad. af inträffad öfverilning råkat bestämma ett sådant vilkor, lärer R. o. Ad. väl icke of förkärlek för denna sin en gång uttalade tanke låta sig förledas att vidhålla densamma, när bättre skäl för öfvergifvandel deraf bjudes.
Stiernstedt yttradt i afseende å Utskts framställningssätt utaf denna punkt, hade jag ämnat lill vederläggning nptaga; men i detta hänseende har Gr.
Gyldenstolpe gått mig i förväg, hvarföre jag nu endast behöfver i denna del af frågan helt och hållet mig med honom förena.
Ingen, och alldraminst jag, kan förneka, att ju godkännandet af delta betänk, innefattar ett ganska betydande förtroendevotum till Regeringen, säkerligen är delta också det bästa sältet alt med full enhet och plan i föreskrifterne fä företaget i gång; men, när så synes vara, kan det i sådant fall vara rätt och konseqvent, att uti vissa punkter af detta betänk, inlägga bestämmelser, som skulle i hög grad binda händerna på Regeringen vid handlägguingen af detta ärende?
Jag går längre; jag fruktar att Regeringen kunde möjligen vilseledas genom en sådan stränghet i några delar, att anse de delar, hvaruti ingen särskild åtgärd är föreskrifven, för varande utan behof af stadganden å det allmännas sida.
På sådant sätt inträder en skefhet i ärendets behandling, som blefve svår alt jemna.
Jag bekänner dessutom ganska upriktigt, alt min förhoppning är, att delta jernvägsförelag skall inom en icke alltför lång tid utöfva en så välgörande inverkan på den inhemska industriens förkofran och lill vext, alt frågor om denna jernbanas vidare ut - Den 1 September. 643 sträckning skola snarligen i följd deraf hos Rikets framdeles sammanträdande Ständer väckas; det är alltså desto angelägnare att noga tillse och så förfoga, att det första bolag, sorn för ett så vigtig! ändamål bildas, icke må börja sin tillvaro under sådana auspicier, att andra afskräckas från alt framgent följa detta bolags exempel.
Af alla dessa omständigheter och förhållanden finner jag mig upmanad all i dag söka godtgöra hvad jag häromdagen brutit genom ett förhastadt biträdande af Gr.
Lagerbjelkes förslag i denna sednare del af den stora frågan.
Den majoritet, som förra gången lyckades genomdrifva berörde amendement, var dessutom så obetydligt öfverlägsen minoriteten, alt i fall 5 eller 6 röster, som utgjorde öfvervigten vid nämnde tillfälle, tillföllo den då segrande sidan derföre, alt dessa 5 eller 6 ledamöter dervid egentligen hade för ögonen den första delen af besagde amendement; så torde utslaget blifvit annorlunda, om de redan då genomträngt beskaffenheten af amendementets sednare del; i sådan händelse skulle ock hela denna diskussion ulebiifvit.
Jag var en af dem; har funnit mitt misstag, erkänt del och sagt mitt: fratres, peccavi!
— Och i den föreställning alt flere torde med mig vilja bidraga att ställa ärendet till rätta, hvartill ett så lyckligt tillfälle sig erbjuder, tillstyrker jag vördsamt alt den nu föredragne punkten måtte bifallas.
I anledn. af Hr af Harmens yttrande, i hvad detsamma angick liden för en jernbanas tjenstbarhet ulan någon betydligare reparation, har jag tagit mig friheten att ånyo begära ordet och anhålla om R. o. Ad:ns upmärksamhet under en kort stund.
Hr af Harmens har sagt, att en jernbana i allmänhet kan antagas vara utnött efter en tid af 20 år.