Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Wrangels föfslag är således icke i någon opposition emot Grundlagen, i synnerhet som den nyadlade, enligt detta förslag skulle äga rätt att äfven före vunnen in* troduclion, begagna alla med adelskapet åtföl? jande förmoner utom rättigheten att representera ; och för att särskilt yttra mig öfver det exempel Friherre Cederström framdragit, angående en ofrälse person , som Konungen vill insätta ibland de fralse Ledamöterne uti högr sta Domstolen, 6å måste jag bekänna, att jag finner en sådan åtgärd icke eller stå i någon strid med Friherre Wrangels förslag , emedan det tydeligen innehåller, att den nya Adelsmannen får tillgodo njuta alla fri och rättighet 2f6 Den xi Junii /.’ rn. ter, med undantag enda6t af representationsrätten» Grefve von Schwerin: Hvad Herr Friher-i re Wrangel föreslagit, kan jag ej annat än gilla.
Det vill blott säga att Ridderskapet och Adeln maits bibehållas vid utöfningen af ett gammalt bruk.
Ridderskapet och Adeln har ifrån ålder allena yttrat sig, då anmälan om introduction skett; i senare tider först har RiddarhusDirectionen fått suppleera Ridderskapet och Adeln.
Detta bruk ger ej Ridderskapet och någon rättighet att ställa sig i opposition mot Konungamakten.
Sådant har ej eller någonsin inträffat; men Adelns rättighet att yttra sig, att reservera sig, har någon gång varit behöflig för att bibehålla Ridderskapet och Adeln vid sin värdighet såsom corps.
Det är öfver en Konungs förmåga och höfva att kunna personligen pröfva alla omständigheter som tala före eller emot, när någon till adeliga värdigheter recommenderas, eller sjeIf söker dem.
Vet man att Adeln äger tillfälle att yttra sig när fråga om introduction uppstår, så torde en och annan nogare pröfva sig sjelf, innan han söker en värdighet som Adeln naturligtvis ogerna ser förlänas åt mindre värdiga personer, en känsla som Konungen sjelf gerna ser bibehållas i helgd.
Jag känner ett exempel från Drottning Christinas tid.
En man, jag vill minnas att han hette Gustaf Olsson, hade på RiksCantzlerens recommendation blifvit upphöjd till adelig värdighet.
Han anmältes till introduction.
Då frågade en af Rid - Dan ir Junti J. m'.
217 dårhusets medlemmar om RiksCantzleren ville att Adeln skulle emottaga tjufvar och skälmar.
Följden häraf blef en undersökning af mannens förhållande, och i stället för att vinna inträde på Riddarhnset blef han upphöjd i galgen.
Någon fråga lärer icke kunna uppstå, derom, att Ridderskapets och Adelns rätt, att vägra introduction icke är gifven, både i följd af gammal praxis och enligt nu gällande Riddarhusordning. 51 §. stadgar, att introduction icke må beviljas förr, än Ridderskapet och Adeln dertill in, Pleno Ullftand gifvit.
Om det icke behöfdes Ridderskapets och Adelns bifall och tillstånd till vinnande af introduction, utan endast fullgörandet af prestanda för dertill berättigade ; Så vore ju tillräckligt att i §• säga, det en person som fullgjort dem, skulle meddelas introductionen.
Det sätt hvarpå fråga om introduction för nyadlade personer, af LandtMarskalken framställes, innebär ock samma mening 60m jag anser vara den enda rätta, ty det heter icke: emedan den ock den fullgjort prestanda, så bör han vinna introduction j utan LandtMarskalken o»- mdler att den och den fullgjort prestanda och Jrågar sedan om Ridderskapet och Adeln bifaller den sökta introductionen.
Det är ingenting som hindrar Ridderskapet och Adeln att besvara denna fråga likaså väl med Nej sorn med Ja och i förra händelsen tror jag ej att inträdes-Pollett kunde åt den ifrågavarande personen beviljas.
I afseende på det förslag, Den ii Junii f. m.
Friherre Wrangel nu väckt , att introduction endast und,r Riksdag må kunna beviljas, finner jag det så mycket mera lämpeligt sorn det öfverenstämmer med den äldsta RiddarbusOrdningen eller den af år 1626, der det heter, i 8 §. om jag eljest rätt minnes, att den adlade skulle te sig på Riddarhuset, hälst när möten hölios, för att blifva inmatriculerad-
För min del tillstyrker jag alltså bifall å nämnde förslag.
Herr Cederfchjdld :
Fullkomligen förekom men af Grefve Cronhjelm , ber jag blott att f& till alla delar med honom instämma.
Cederjlrom:
Det är i anledning af Grefve Cronhjelms yttrande till stöd för Friherre Wrangel® förslag, att nemligen alla andra, Adeliga värdigheten åtföljande förmoner, utom representationsrätten, skulle de nyadlade tillkomma , som jag utbeder mig få fästa uppmärksamheten derå , att om en sådan inrättning biet beståndande, tvenne slags Adelskap skulle i Sverige uppkomma.
En nyadlad person, som icke inom bestämd tid tager introduction, är ej Adelsman.
Han måste antingen inom praescriptionstiden anmäla sig om introduction, eller förskaffa sig Konungens tillstånd att återfå försuten tid, eller ock är den actus att anse som till intet gjord, genom hvilken han upphöjdes i Adelig värdighet.
Adelsman blifver han endast genom fullgörandet af de prestanda, Författningarne föreskrifva, och innan introduction i följd af sådant full, Den ii Junii f, m, tig i görande blifvit beslutad , kan jag ej finna, att Adelskapet är fullbordadt.
Herr Hjerta, Gu/lafi Jag inser ganska väl den goda meningen i Friherre Wrangel» förslag , men jag tror ei att det står att förena med 37 §. i RegeringsFormen.
Om der talades blott om Adelig värdighet, skulle jag visserligen tro, att Riuderskapet och Adeln ägde full rättighet att gifva eller vägra introduction; men då §. nu deremot innehåller det Konungen kan till Adeligt
Stånd och värde upphöja , måste jag förena mig i Friherre Cederströms åsigt, att om en förändring i detta afseende skall äga rum, den bör i Grundlagiväg verkställas: samt att Ridderskapet och Adeln dessförinnan ej kan vägra intruduction, när den i behörig ordning sökes.
Och jag lemnar i öfrigt till hvars och ens bedömande hvad följden väl skulle blifva om man öfverläte åt
Rid derskapets och Adelns pluralitet att afgöra, hvilken eller hvilka skulle blifva Ståndets Ledamöter; Vi hafva de sednare
Riksdagarne sett en minoritet småningom gå fram allt iner utvidgande sig och som det synes genom förnuftsskäl och Fosterlandskänsla må hända lyckas, att blifva majoritet
Det är på detta sätt, den nya tiden gjuter sig i den gamla: det är en utveckling, som ej bör undertryckas utan snarare befordras; det är just detta ändamål, som skulle förekommas och aflägsnas. om en redan bildad pluralitet, skulle få afgöra hvilken den bland sig skulle upptaga eller icke.
Så välment och sant härledt från exempel, Friherre Wrangels 220 Den 11 Junii f, m, förslag än är3 kan jag likväl icke för min del anse det samma stå tillsammans med andan af vår Grundlag, som är den* att all vishet och kraft skall concentreras hos Konungen under det att känslan af hvad Folket behöfver och förmår, skall fritt, öppet och naturligt uttryckas af Representanterne.
Jag kan således icke gilla, att Riddarhusordningen tolkas så som nu yrkas, ty i sådant fall skulle det med lika skäl vara oss tillåtit, att utur vårt samfund utegluta dem , hvilka Majoritetens opinion iske gödkände.
Ett är frågaa , angående den sak, Friherre Wrangel framställt, ett annat om den skall till Riddarhusutskott remitteras eller icke.
I afseende på det förra, så, och i händelse förslaget remitteras, får jag i Utskottet tillfälle att yttra mig, och jag uppskjuter således att derom fälla ett omdöme.
Men den vigtiga frågan här, är den, om Friherre Wrangels förslag kan till Utskott remitteras.
Här har blifvit framkastadt, huruvida icke nämnde förslag vore stridande emot innehållet af 37 §.
RegeringsFormen, och den deruti Konungen medgifna rättighet att upphöja i Adeligt Stånd och värdighet.
Vore det så , visserligen är det då orätt att remittera frågan.
Men det står likväl uti 12 § Riksdagsordningen, hvilken är en lika tydlig Grundlag, att Ridderska* pet och Adeln infinner sig till Riksdag och representerar, enligt RiddarhusOrdningen, hvilken lika sorn öfrige Stånds Ordningar bör vara i öfverensstämmelse med Grundbgarne för - 'Ben Ii Junii f, m. S2I fattad.
Derigenom är det således glfvit, att alla de egenskaper som tillkomma en Adelsman såsom Representant, bestämmas på sätt RiddarhusOrdningen förtskrifver och att blott de företrädesrättigheter, sorn i öfrigt tillhöra honom, kunna omedelbart af Konungen meddelas.
Jag antager således också för gifvet, att det redan förhåller sig med introductionens beviljande såsom Friherre Wrangel yrkat.
Ty annars kunde det icke vira lemnat ensamt åt Ridderskapet och Adeln att i den Riddarhusordning bestämma hvilka här skola få representera.
För öfrigt hafva någre Ledamöter yttrat, att förslaget innefattade en förändring »f gällande stadganden, andre åter, att så icke vore.
Orsaken hvarföre man kan anse en förändring derigenom vara ifrågaställd, ligger allde.! les icke i RiddarhusOrdningen, hvars lydelse i detta fall är klar och tydlig, men i den provisionel» instruction, som senast blifvit RiddarhusDirectionen meddelad, och der det heter: ”att Directionen får emellan Riksdagarne bevilja introduction.”
Men som rättigheten, att om denna instruction besluta, tillkommer Ridderskapet och Adeln ensamt, torde det få lemnäs till RiddarhusUtskottets pröfning, huruvida ej den väckta frågan endast rörer RiddarhusDirectionens instruction , och bör vid öfverseende deraf komma i betraktande.
Herr van Qvanten, Carl:
Jag är till en del förekommen af Herr Hjerta uti hvad jag äm - 522 Den 11.
Junii f, m. nade yttra derom, att de båda sakerne ej kunna förenas, nemligen Konungens rätt att enligt 37 §•
Regeringsformen upphöja i Adelig värdighet samt Ridaerskapets och Adelns rätt att neka den nye Adelsmannen att representera.
Det är likväl en hufvudsak för den som blir i Adelig värdighet upphöjd att få representera; och jag anser det således icke vara förenligt med saken, att här kunna förneka honom den rätt, hans förtjenster enligt Konungens tanka böra åtnjuta.
Men hvad i öfrigt angår Friherre Wrangels förslag, så förenar jag mig med honom derom, att introduction blott vid Riksdag må kunna beviljas samt att således a §. i den nya redactionen må varda förändrad i afseende på stadgandet om 'tiden för introductions sökande.
En sådan förändring är högst nödvändig; och jag är säker derpå, att om ock någon mindre välförtjent upphöjdes till Adelsman, ganska få tillfällen likväl skulle visa sig för Adeln att neka introduction; men skulle händelsevis en sådan casus uppstå, som den, Grefve von Schwerin omtalat, kunna vi då med den yttranderätt vi under Riksmötena har oss förbehållen göra kraftiga föreställningar , att en slik person finge återgå till sitt förra tillstånd.
Jag anhåller , på förutnämnde skäl, att den nu till 2 år bestämda introduction*tiden måtte ut&ttäckas: till dcff Riksdag inträffar.
För att besvara den an märkning af Herr Hjert*, som tycktes göra mycken effect, tror jag mig ej behöfva mera, Den ii Junii f. rn. än begära redig urskiljning af hvad som'nu är frågan.
Den är icke nu, mii>e Herrar om någon Konungens rätt, utan ensamt om Ståndets; och jag frågar:
Hvad bevisas då af den uppläste §:nP Må Konungen göra så många Adelsmän, sorn behagas; ty det är Konungens rätt; men må Ståndet vara flitt och oberoende i sitt beslut om introduction; ty är det Ridderskapets och Adelns rätt.
I alla tider har man vetat , att urskilja emellan dessa olika rättigheter; och jag vet icke hvarföre vi skulle, min- •> dre än vårejteförfäder, känna vår rätt, som vi också kunna vara öfvertygade att vår Konung sjelf ingalunda vill förminska- Ridderskapet och Adeln älskar att vinna redighet i begreppen; men icke att se dem trasslade af sophismer.
I hufvudsaken förenar jag mig med Herr von Hartmansdorff; och om mitt minne ieke, i detta ögonblick tillåter mig att uppgifva flere exempel, derpå, att Adeln nekat introductior-, än blott Familjen Löwenborg, som noder Konung Carl XILs tid blef Adlad , men 6edan introductionen genast derefter nekades , ej feck introduction förr än 1809; gå är dock visst, att flere exempel finnas.
Vid hvarje eådant^tillfälle trodde man sig icke förnärma Konungens rätt.
Nu innehållea dessutom våra Lagar, att introductionen ankommer på Ståndet att samtycka; och denna
Lag har vår nu Regerande Konung sjelf sanctionerat.
Nå väl! men hvad vill rättigheten att samtycka betyda om den icke åtföljes af rättigheten att också vägra samtycket.
Nej. alldrig skall jag tro det Sverges
Adel begär för mycket af sin Lag - l 224 Den 11 Juni i f. mi bundne Konung, då Adeln blott följer den af honom sjelf sanctionerade
Lag på en rättighet sorn våra mäst souveraina Konungar respectera.
, Herr Cederfchjold, Här har blifvit yttrad den tanka, som skulle det genom 37 § RegeringsFormen vara Ridderskapet och Adeln förment, att förvägra introduction, och det på den grund, att der står:
Upphöja till Adeligt Stånd och värde.
Härvid har man lagt synnerlig vigt på ordet:
Ständ; likasom skulle det nödvändigt utmärka reprejentationsräit inom dejja murar.
Jag torde derföre få påminna, att detta ord har i denna §. en annan, och mycket vidsträcktare bemärkelse.
Der talas nemligen äfven om Friherrligt och Grefligt Stånd; men Grefvar och Friherrar utgöra ju likväl ej några serskilta afdelningar af Representationen.
Stånd måste alltså här tagas i en mera titulär bemärkelse, och ej såsom nödvändigt innefattande Representationsrätt.
För öfrigt står uti jjj.:
Konungen äger upphöja till Adeligt Stånd och värde.
Om man derföre än ville uti ordet
Stånd nödvändigt lägga reprefentationsrätt', så skulle man kunna säga , att i händelse Introductionen beviljas, har upphöjelsen sträckt sig till både Stånd och värde:
Men i annat fall endast till Adeligt värde.
Sådane blifva Resultaten om man vill nyttja hårklyfverier.
Då jag till största de len instämmer uti hvad Grefve Spens sednast yttrat, Den 11 Junii J. m, 225 yttrat, får jag serskilt i afseende på en värd Ledamots utlåtelse , att det vore stridande emot Grundlagens anda att antaga Friherre Wrangels förslag, vördsamt erindra, att 12 §.
Riksdagsordningen innehåller, att Ridder[kapet och Adelnreprefenteras enligt RiddarhusOrdningen, hvilken lika forn Sfrige Ståndsordningar, bör vara i öfver\ ensftdmmelfe med Grundlagarne författad.
Då nu ingen lärer vilja bestrida, att ju 51 §.
RiddarhusOrdningen tydligen bestämmer, att det är i Ståndets skön, att vägra introduction och man enligt ofvannämnde 12 §.
Riksdagsordningen, måste supponera att denna 51 §.
RiddarhusOrdningen är författad i enlighet och sammanhang med det öfriga af Riksdagsordningen och RegeringsFormen , så kar, jag för min del ej finna Friherre Wrangels förslag vara på något sätt i motsatts med Rikets Grundlagar.
Herr Hjerta', Jag har för mycken garanti i det sätt, hvarpå Ridderskapet och Adeln i allmänhet ansett meningen af mina framställningar, för att behöfva ingå i svaromål å några enskildta häftiga utfall om oredighet och sophismer m. m. i hvad jag yttrat.
Jag vill således hålla mig blott vid saken.
Om Ridderekapet och Adeln möjeligen ägde att svara
Afj till en gjord anhållan om introduction, så skul$ le den nye Adelsmannen väl hafva värdigheten, mea ej tillhöra Ståndet; huru kunde han annars göra det, om han ej fick utöfva den snart sagt enda rättighet Ståndet äger, den Ridd, 0. dd.
Prof. V« Band. 15 9>S JD*« Il Junii J, m, nemligen att representera, och som hvarje Ståndets Ledamot tillkommer?
Han skulle således nödgas åtnöja sig med blotta rangen Jag kan dedore icke finna den tolkning, jag gifvit åt 37 §.
RegeringsFormen, vara i någon mån origtig.
Jag har i öfrigt endast sagt , att saken vöre emot andan af Grundlagen stridande.
Hvad vidare beträffar frågan, att RiddarhusDirectionen icke skulle fä befatta sig med introductions meddelande emellan Riksdagarne, så låter detta visserligen ganska väl förena sig med Grundlagens syftning, att introduction åt en af Konungen Adlad person icke, kan vägras, utan att man i och med detsamma bör smickra sig med hoppet att då snarare kunna neka introduction.
Ty det förra , eller förändringen af RiddarhusDirectionens instruction, är en ordningsanstalt, som ensamt på Adeln ankommer, meD det sednare rörer Grundlagen.
På dessa skäl skulle jag tro , att man väl kunde stadga, att RiddarhusDirectionen hädanefter icke må meddela introduction; och detta stadgande behöfver destomindre föranleda någon ändring af tiden för introductions sökande, sorn denna endast har afseende på afgifterne, hvadan den, som icke inom 2 år desamma erlagt, i alla fall försuttit sin rätt till introduction.
Grefve Cronhjelm har redan visat, att ett stadgande, sådant som Herr Hjerta för sin del anser olagligt, redan finnes i 51 §. af RiddarhusOrdningen, utan att anmärkning deremot blifvit gjord , hvarken i Ven ir Juni i f, m. 327 närvarande tid , eller under de perioder , då Konungamakten var större eller mest vidsträckt.
Det är ej eller efter mitt begrepp, någon motsägelse deruti , att till en offentelig handling såsom en Adelig ätts introduction fordras Konungens och ett
Man borde eljest anse orimligt att, till alla åtgärder, deruti Konung eller Ständer icke å hvar sin sida, äro enväldiga, fordras både Hans och de flesta eller samtelige Ståndens gemensamma bifall.
Att till en Adelsmans introduction med Säte och stämma på Riddarhuset fordras Konungens och Adelns samfälta beslut anser jag vara så gifvit i vår* Lagar, att jag icke trodde denna satts behöfva blifva ett öfverläggningsämne.
Så vidt jag fattat Friherre Wrangels förslag, har äfven han antagit den såsom ovedersäglig.
Den af honom gjorda anmärkning rörer blott frågan, huruvida RiddarhusDirectionen må framgent äga att emellan Riksdagarne meddela introduction.
Jag anser så mycket rigtigare, att
Directionen icke. får denna rättighet, sorn utöfningen af representationsrätten ej förr än vid inträffande Riksdag kommer i fråga; och det är tids nog, att introduction då sökes och beviljas.
Grefv* Spens har upplyst, att någon vidare åtgärd i detta fall, icke behöfves, än att ur RiddarhusDirectionens instruction utesluta den punkt, som nu tillåter Directionen att introducera.
Borttages den, så blir förhållandet sådant Friherre Wrangel yrkat.
Hvad angar Herr Hjertås yttrande, att,.i 228 O-n 11 Junii j. nr. händelse Adeln ägde vägra introduction, beslutet skulle blifva en parti-sak:
Så får jag erindra, att detsamma är händelsen med alla öfriga ämnen, som komma under pröfning till bifall eller afslag, emedan afgörandet alltid måste bero af den rådande meningen antingen hon ledes tf ett parti eller ej.
På samma grund borde man icke upptaga någon enda fråga, emedan hon af det rådande partiet kunde afslås.
Friherre Boije: Början af Herr Hjertås sista yttrande utmärker, att han ansåg mitt svar, på dess anmärkning , hafva inneburit något , som kunde gifva missnöje.
Denna anledning är nog för mig, att villigt förklara, det jag visserligen icke åsyftade någon ting, som kunde leda till personligt missnöje.
Jag trodde att Herr Hjertås anmärkning hvilade på Sophisjnerj och jag torde hafva bevisat det, blott derigenom, att jag urskiljde emellan de olika rättigheter, som sammanblandades.
Denna olikhet i rätiigheter, har efter mitt begrepp, ingen ting stridande mot andan af Regeringssättet; utan jag tror tvärtom, att en återhållande kraft äfven i Opinions frågor, alldeles är med Regeringssättet ganska förenlig.
Personen som blir adlad, men skulle förvägras introduction, är dock Adelsman ; är Välborne; njuter fördelen af sitt serskilta forum i HofRätten-, och beskyddet af DuellsPlacatet; och utom Representativa fördelen, har Adelsskapet i Sverige icke flere.
Men jag ber att vi må få återvända till frågan, sorn nu icke är annan, än den, J»kall RiddarhusDirectionen, på mellantiden af Den II Juni i f. ni. 22§ Riksdagar, lemna introduction; eller skola an* sökningar derom hvila intill dess Riksdag blir?
Och jag frågar då, hvad olägenhet har väl den sökande af, att introductionen dröjer tills Riksdag blir, då hans Representativa rätt ju ända icke förr, än vid Riksdagen, kan utöfvas, och således icke heller begagnas.
Örn jag ej fattat meningen af Friherre Wrangels förslag alldeles orätt, har den endast varit, att då rättigheten att representera icka kunde förr än vid Riks^- dag begagnas, RiddarhusDirectionen alltså icke borde befatta sig med introductions meddelande emellan Riksdagarne.
Men då tvenne Konungabref af 1775 och 1800 förbjuda den till Adelig värdighet upphöjde personen , att begagna Adeligt vapen och namn m. in. förr än han betalt introductionrafgifterns, hade jag förmodadt , att Ridderskapet och Adeln genom den hitintills till Riddarhus-Directionen öfverlåtne rättighet, att emellan Riksdagarna meddela introduction, endast velat undanrödja den svårighet, som de nyadlade genom förenämnde KonungaBref varit underkastade. jag instämmer emedlertid i hvad Friherre Boije och Hr von Hartmansdorff yttrat, samt ser för min del ingen skada eller fara deruti , att Directionen , hädanefter ej utöfvar berörde introductions-rättighat , men tror att allt detta bör mera anses som en reglementarisk författning tillhörande den introduction Ridderskapet och Adeln utfärdar för RiddarhusDirectionen 83° Den 11 Junii f. m. ån som en stadga hvilken ovilkorligen uti Riddarhusordningen behötver upptagas.
Jag underställer vördsamt Högloflige Ridderskapet och Adeln, huruvida den ifrågavarande §:n behöfver undergå någon förändring, sedan det är erkändt, att det stadgande, hvarå Friherre Wrangel haft afseende, endast är till finnandes i RiddarhusDirectionens instruetion.
Det är visserligen icke, för att undandraga mig från att yttra min enskilta öfvertygelse i saken , men blott emedan jag tror densamma icke nu behöfva d scuteras, som jag vågat göra denna hemställan.
Herr Grejven och Landt Mar skalk en yttrade, att 60m han fattat Friherre Wrangels motion , syntes densamma endast innefatta hemställan, att introduetion å Riddarhuset hädanefter icke må af RiddarhusDirectionen, emellan Riksdagarne, utan endast af Ridderskapet och Adeln under Riksdag, in Pieno meddelas; och ehuru denna fråga tycktes vara af enkel beskaffenhet dock som densamma innefattade ett tillägg till den af Utskottet nu föreslagne 2 §, ansåg Herr Grefven och Landt Marskalken det vara med formen öfverensstämmande, att Ridderskapet och Adeln deröfver ej fattade sitt beslut, förr än samma motion blifvit till RiddarhusUtskottet remitteradt och RiddarhusUtskottets Utlåtande deröfver till Ridderskapet och Adeln inkommit; i följd hvaraf samt med anledning af 52 §. i Riddarhusordningen , Herr Grefven och Landt Mar/ka! ken hemställde, om icke Ridder» skåpet och Adeln behagade tillåta, att Frihet - Den xi Junii f m'. re Wrangels Motion, tillika med hvad i anledning deraf, nu blifvit anfördt finge till RiddarhusUtskottet remitteias.
Bifölls. «> Herr von HartmansdorffJag får blott underställa, om icke hela denna discussion likasom de öfriga , hvilka i detta ämne äro att förvänta, borde åtfölja RiddarhusUtskottets
Memorial vid återremissen deraf.
Mig synes det icke vara nödigt att serskildt remittera Friherre Wrangels förslag, utan torde det böra i ett sammanhang med frågan om RiddarhusOrdningen, behandlas.
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff.
Det har blifvit företagen en discussion öfver RiddarhusUtskottets Memorial i hela dess vidd, under förutsättning att alla dervid förekommande anmärkningar skulle i ett sammanhang till Utskottet remitteras och der pröfvas; och då Friherre Wrangel nu vid 2 gjort en anmärkning eller föreslagit ett tillägg, torde det vara tillräckligt, att hans yttrande endast får åtfölja återremissen till Ut* skottet.
Herr Grefven och Landt Marskalken, förklara de , att som Friherre Wrangel framställt dess ifrågavarande förslag, icke såsom anmärkning, utan efter hvad han sjelf uppgifvit, såsom ett tillägg till den af RiddarhusUtskottet uppgjorde 2:dra §, hade Herr LandtMarskalken af i 232 Den 11 Junti f. nu ■' 1 . denna anledning ansett berörde förslag, såsom utgörande en ny motion, böra serskildt till RiddarbusUtskottet remitteras; och ehuru det syntes vara likgiltigt, antingen samma förslag till RiddarhusTJtskottet öfverlemnades serskildt, eller i sällskap med Utskottets ifrågavarande Memorial, trodde Herr Landt Mar/kalken likväl, att då förslaget redan blifvit till Utskottet re mitteradt, det böra vid Ridderskapets och Ar delns sålunda fattade beslut förblifva.
, In fidem Protocolli, O. J.
Lag erfaim.
Onsdagen den II Junii.
Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af RiddarhusUtskottets den 9 sistledne
Den 11 Junii c, m, 235 Maj aflåtne, samt den 3 dennes på bordet lagde, memorial, innefattande förslag till första Afdelningen af RiddarhusOrdningen.