Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar Hr Stuarts i reservationen yttrade tanka, att ordföranden i understyrelsen ej bör tillsättas genom val af commissarierna, utan af Fullmägtige, och jag delar likaledes Hr v. Troils mening, att denne ordförande ej har tid att tillika vara departementschef, och att han således bör hafva en särskild befattning; men derjemte har jag en särskild tanka, nemi. att det är alldeles nödvändigt att bereda emellan öfver- och understyrelsen ett annat samband än det skriftliga, som hittills ägt ruin.
Erfarenheten har visat olägenheterna deraf, att ej hafva muntliga commiinicationer emellan dessa styrelser; och jag förbiifver derföre vid den mening, att ordföranden i underslyrelsen icke blott bör utses af Fullmägtige, utan bland dem med rättighet att öfvervara såväl Fullinägtiges som deparlementalafdelningarnas sessioner.
Frih. Stjernstedt, Jac. Theodor:
Jag har i Utsk. varit af samma tanka sorn Hr Stuart, ehuru jag icke ansett af nöden att reservera mig; men dd nu fråga uppstått ora återremiss, förenar jag mig derom, BancoUtsk:s betänk.
N:o 74 återremitterades..
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 76, i anledn, af Gr.
Cronhjelms motion om utarbetande af fullständiga instructionei: för discontdirectionerna och dessa verks revisorer.
Ånyo föredrogs BancoUtskrs memor.
N.‘o 76 medi förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns olika beslut, i anledn. af Utsk:s under 65 afgifna utlåt, om fortfarande understöd till ynglingen Silfverstolpe, Hr Rosenblad, Bernh,:
Jag tillstyrker vidbliftrande af det beslut, R. o. Ad. i detta ämne förut fattat. R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut samt godkände den föreslagna voter:spropos:n.
Vid förnyad föredragning lades till handbna BancoUtskls. d. 8 dennes på bordet lagda memor.
N:o 77, i anledn. af de från Hederv.
BondeSt. erhållna återremisser af Utsk:s, under N:ris 66 och 68 afgifna betänk:n.
Upplästes och lades pa bordet nedannämnda utlåt:a fritt Dea 12 Ja mia ri. 71 StatsUtskottet: Pf:o 393. i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänk.
N:o 273, ang:de dels grunderna för roarkegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: N:o i4i. i anledn. af väckta motioner om utvidgad sågningsrätt å såväl skattlagda som husbehofssågqvarnar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m.
Thorsdagen den i5 Januari 1835.
Justerades 8 prot.utdr. för d. 12 dennes.
N:o 270. om utfärdande af ett allmänt stadgande, ang:de val till organist; N:o 271. i anledn. af väckt fråga om afskaffande af handklofvar.
Vidare upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag N:o 272 till underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af Dess nåd. propos. om ändring i 5 cap. 1 § Missg.btn.
Sedan jag närmare betänkt de möjliga följderna af den motion, som jag i sista plenum väckte, nemi. att expedierandet af R.
St:s nu upplästa skrifvelse skulle fördröjas, intilldess min motion blifvit afgjord, och att man på det sättet kunde fördröja expedierandet af ett R.
St:s beslut så lange, att ett sådant beslut icke blefve under riksdagens lopp expedieradt, så linner jag mig deraf föranlåten alt, ehuru jag icke finner grundlagens ordalydelse lägga hinder i vägen för min motion, densamma återtaga, såvida R. o. Ad. sådant tillåter. R. o. Ad. biföll
Hr Dalmans nu framställda begäran, 71 Den i5 Januari. hvarefter Ståndet godkände det under N:o 272 afgifna förslag till underd. skrifvelse.
Upplästes till justering och godkändes Exped.TJtskrs förslug till nedannatnnda §§ i riksdagsbeslutet, nemi.: en §, innehållande åberopande af åtskilliga aflåtna underd. skrifvelse!- i afseende på statsregleringen och rör:de de med statsverket gemenskap ägande ämnen; en §, ang:de inställande af tillverkning af riksg:ssedlar; en J, om upphörande af den i adeliga privilegierna af den 16 Oct. 1723 Adeln medgifna rättighet att bygga krogar å dess frälse-ägor; en §, om upphörande af levereringen af räntetjära in natura pä Gottland; en §, 0111 räfstetingspenningarnas upphörande i de norra lanea ; en §, om upphörande af den under namn af Borgholms garnisons servismedel på Öland utgående afgift; en §, 0111 Bankens öppnande till silfverutvexling.
Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot uti BancoUtsk. efter Frih. Åkerhjelm, Fredr.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 2002 Hr Hisinger, Wilh. Hr Crusenstolpe, Magn.
Jac., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Under ett representationssätt, sorn från riksdagarna utestänger en högst betydlig del tänkande, bildade och välsinnade Svenskar, synes det mig vara en medborgerlig pligt att underställa dessa vanlottade landsmäns äsigter och önskningar Nationens ombuds pröfning.
I kraft af 56 § Riksd.- Ordn. går jag derföre att till R.
St:s behjertande framställa ett ämne, för hvilket invånare i södra orterna af Riket uttrycka det högsta interesse och länge fruktlöst sökt en organ.
Vi känna alla, hvilka bedröfliga härjningar den under loppet af sistl. höst i fäderneslandet kringspridda förödande farsoten vållat, dels för det allmanna samt särskilda orter och städer, genom stora kostnader och minskning i detta folkfaltiga lands skattdragande inbyggare, dels för näringsidkaren, genom stagnation och förluster i den enskilda rörelsen, dels ock för familjekretsen, genom upplösning i förtid af de ömmaste band och undanryckandet af ofta nog oersättliga stöd för makar, barn, fränder eller vänner.
Sägen icke, alt detta är en redan tillräckligt omtalad sak, ett oundvikligt öde, som drabbat Sverige lika med andra länder och som med olyckan bör glömmas!
Den förgätes icke, isynnerhet om den, genom försummadt användande af de ine - Den i5 Januari. 73 medel, man äger deremot, skulle allt framgent förnyas.
Skenbart förorsaka dessa försigtighetsmått kostnader för importören och följaktligen ökade pris på en eller annan artikel; men om dymedelst säkerhet till lif och en i andra afseenden liliigare rörelse befrämjas, synas dessa fördelar rikt ersätta de antydda olägenheterna.
Särdeles räknar jag på de riksdagsmäns medverkan, hvilkas uttryckta opinion öfverensstämt med K. brefvet d. 22 Sept. förlidet år om spärrningarnas upphäfvande inrikes, hvaraf mäste blifva en följd, att cholerapesten, inkommen till någon ort af Raket, får sprida sig till alla, särdeles under den varma, nu med bäfvan emotsedda årstiden.
Allt bemödande bör således vara egnadt åt smittans utestängande från landet.
Genom K. quarantänsförordn. d. 7 Nov. 1806 i dess 17 § voro tryggande föreskrifter lemnade.
De efterlefdes genom Regeringens prisvärda omsorger under en tid, då choleran rasade i flera grannstater.
För de lyckliga verkningarna af detta system hafva vi inför Thronen nedlagt uppriktig tacksägelse.
Men genom K. förordn. d. 17 Mars i832, angrde hvad tillsvidare iakttagas bör emot cholerafarsotens införande i Riket, inskränktes quarantänstiden till blott tio dagar för fartyg, kommande från smittad ort.
Tiden för fartygets resa, som i 18 § 2 mom. af 1806 års förordn. utsättes till 3o dagar och i Quarantänscommissionens i Stockholm kungör, d. 17 Juni i83i inskränkes till 8 dygn, har uti i832 års K. förordn. blifvit förkortad till blott 4 dygn.
Likaledes innehåller denna författning uti 5 § , att fartyg, som kommer från utländsk ort, må, då samma ort ej i Sverige är förklarad för smittad, anlöpa Svensk hamn, utan att hafva besökt quarantänsinrättning.
Att ändamålet med dessa sednare föreskrifter sisth år totalt förfelats, och af den då inträffade olyckan troligen ock hädanefter kommer att förnyas, om ock farsoten inom landet i vinter skulle upphöra, det befaras af alla, hvilka ej blindt inbilla sig, att denna sjukdom, hvaraf Sverige aldrig tillförne varit hemsökt, utvecklas af sig sjelf, jemväl på jordklotets nordligare trakter.
Den öfvertygelsen delas af ganska många, att choleran inkommit till Götheborg och Stockholm från Hull i England.
Det påstås ock med mycken sannolikhet, alt sedan choleran första gången utbröt i staden London, den aldrig der upphört.
Emellan London och Hull färdas hvarje timma på dagen ångfartyg med gods och folk.
Man kan således taga för gifvet, att när London är smittad, måste Hull ock vara misstänkt för smitta.
Från sednare stället har postångbåten hittills gått till Götheborg på ett par dagar utan all quarantäu.
Hvad är då naturligare, an smittans skyndsamma spridande till Sverige?
I England, som är ett af öfvcrbcfolkning besväradt land, 18 II. 10 74 Den i5 Januari. behöfver man icke, ur statsoeconomisk synpunkt, särdeles oroa sig öfver folkstockens tillfälliga minskning.
Förhållandet är hos oss motsatt.
Yi böra derföre vara dubbelt försigtiga uti våi'3 communicationer med nämnde like.
Uti 2 § af 1806 års quarantänsförordning finnes väl visligen stadgadt, att handelsagent, d v. s. consul, så snart smittosam sjukdom utbrustit inom dess district, bör derom insända rapport lill K.
CommerceColhm; men, besynnerligt 110g, saknas ansvarsstadgande för underlåtenhet af denna vigtiga tjenstepligt.
Det är t. o. m. fara valdt, att consuler, i sednare tider utnämnda och särdeles utländingar, sakna kännedom om denna del af deras åliggande.
Jag vet icke till hvilkendera af dessa orsaker man måste hänföra dea oförlåtliga försummelsen, att t. ex. GommerceCollegii kungör. förlidet år, örn cholerans utbrott i Spanska, Portugisiska och till England hörande städer, ej blifvit utfärdad förrän i4 dagar, t. o. m. 3 veckor senare, än man läst berättelser derom i Svenska tidningar, ja, äfven i Regeringens officiella blad, hvaraf följt, att fartyg gerna kunnat inlöpa i Svensk hamn från smittade orter, utan att behöfva anlöpa quarantänsort, eller ens få afvisas dit.
Ja, ehuru sjöstaden bilbao varit af choleran svårligen hemsökt denna höst, lärer ingen kungör, derom ens här utgått.
När man nu besinnar, hvad tid som erfordras, innan en sådan kungör, blifver i vanlig ordning tryckt, med posten, afsänd till Rikets aflägse orter och der vederbörligen kungjord, så inses lätteligen, huru magtpåliggande det är, att consulerna icke försumma i tid insända sina rapporter, och huru ändamälslösa eljest slika här utfärdade kungörelser blifva, då fartyg från smittad ort directe får inlöpa till sin destinationsort, utan att passera quarantän, utan att ens kunna afvisas från hamnen, i saknad af föregående kungör, från CornmerceColhm om smittosam sjukdom i den ort, derifrån fartyget kommit.
Man må icke invända, att skepparen bör uppvisa sundhetspass och uppgifva, huruvida han under resan haft sjuka om bord eller besökt för smitta misstänkt ort.
Att en skeppare högst ogerna vill tillbringa någon tid på en quarantänsplats och söker undvika tidsutdrägt, ligger i sakens natur, följderna för landets invånare må blifva hvilka som helst.
Consulerna stå utomdess i den beröring med Hrr skepps- och godsägare, att considerationer äro, lindrigast sagdt, icke omöjliga.
Man är med ett ord icke så nogräknad med dessa sundhetsbevis, i medvetande deraf, att de sällan kunna controlleras.
Det påstås t. ex , att skepparen Biass från.Hull, om bord på hvars fartyg choleran först i Stockholm utbröt, haft rent sundhetspass, ehuru anledning är att betvifla sådant, samt att han ej skall undergått quarantän, fastän orten, derifrån han kom, var misstänkt.
Vid sådana förhållanden synes tiden vara inne att föreslå, det R.
St., för att ej underlåta något af hvad på dem Den i5 Januari.
Ian ankomma i ett så vigtigt ämne, måtte hos K. M. i und. anhålla: att med stadgandet i 2 § af 1806 års quarantänsförordn. om handelsagenters skyldighet att inskicka rapporter om helsotillståndet, der de vistas, måtte förenas ansvarsbestämmelse för försummandet deraf, hvilket ansvar bör bestå i suspension eller entledigande, såsom det mest verkställbara; att, med ändring af 11 och 12 §§ i K. Förordn. d. 17 Mars i832, quarantänstiden måtte bestämmas till åtminstone 20 dagar för fartyg, större eller mindre, gods och folk från cholerasmittad ort, och 10 dagar från för smitta misstänkt ort, allt beräknadt från skeppets ankomst till quarantänsplats; att något undantag för resande med ångpaketbåt icke må äga rum; att, med ändring af 10 § i samma K. förordn , tiden för fartygs resa från cholerasmittad eller för cholera misstänkt ort må förlängas från 4 till 8 dagar; samt att uti 5 § af nämnde K. förordn., sorn redan till en del är upphäfven genom Quarantänscommissionens kungör. d. 6 Juni i832, de orden: ”Fartyg, ankommande från ''utländsk ort, som i Sverige icke är för smittad eller misstänkt ansedd,” måtte ändras till följande lydelse: "Fartyg, "kommande från utländsk ort, som i Sverige är, "på sätt 1 § i denna förordn. innehåller, för frisk "förklarad etc.; och hemställer jag slutligen, om icke, då cholerans införande till Fiket lika latt torde vara att befara från östra kusterna som från orter, vester om Fiket belägna, K.
M:s höga uppmärksamhet borde fästas på behofvet af anordnandet af en dylik fullständig quarantänsanstalt, som den vid Känsö, på någon af de yttre öarna i Stockliolmsskären, eller annan lämplig, från fasta landet något aflägse ort.
Femitterades till Oecon.Utsk. Ilr Dalman, Wilh. Fredr., hemställde, om ej denna motion borde remitteras äfven till LagUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att F. o. Ad., med ganska få undantag, vid denna riksdag remitterat väckta motioner endast till ett Utsk., och att det alltid stöde detta Utsk. öppet att begära sammanträde med hvilket annat som helst, i fall det så nödigt pröfvade.
Ånyo föredrogs och remitterades till LagUtsk.
Hr Dalmans d. 12 dennes på bordet lagda motion, rör:de stadgande af några föreskrifter, att iakttagas, innan en för brott mot 5 cap. 1 § Missg.btn tilltalad person får i häkte inmanas.
Jag anhåller att påförliand få offentligen bemöta några erinringar, sorn jag från ett och annat håll enskildt hört framställas mot min motion, att häkte för anklagelse af brott mot 5 cap. 1 § Missg.bm icke må äga rum, förrän Konungen yttrat sig, huruvida
Den i5 Januari. åtalet skulle fullföljas eller icke.
Jag vill dervid icke inveckla mig i theorien för häktning, som dock, enligt 17^4 ars lag, synes vara den, i min tanka, ganska riktiga, att någon "i grof missgerning bar åtagen är,” utan endast hemställa, huruvida ett undfallet yttrande, deraf följderna icke rimligen kunna vara vadliga för allm, säkerhet, må kunna hänföras under rubriken "grof missgerning."
I öfrigt haiman sagt, att om den anklagade icke häktades, kunde det hända, att, när Konungens svar angående åtals anställande ankomme, han vore borta, kanske rymd ur fäderneslandet.
Jag frågar uppriktigt, hvad skada hade väl derigenom skett.
Landsflykt är ett straff närmast lifsstraff; och den politiska brottsling, som för ett obetänksamt omdöme frivilligt underkasta!' sig detta, synes hafva gifvit samhället tillräcklig hämnd.
Ja, Konungen torde vara ganska belåten att derigenom hafva sluppit en mot honom hatfull undersåte.
Man bör dervid tillika ihågkomma, att, om yttrandet tillika åsyftar uppmaning till myteri och uppror, eller om någon förrädisk stämpling emot Riket, Konungen eller statsförfattningen deruti innefattas, så sorterar brottet under helt andra lagställen, eller 4 °ch 6 cap.
Missg.btn; den brottslige kunde då, utan inhemtande af Konungens befallning,, lagforas och sålunda äfven, på bestämda anledningar, häktas.
Men att en person skulle kunna kastas i ett nesligt fängelse för ett förment brott, hvarom tilläfventyrs, i följd af Konungens ordres, hvarken laga ransakning komme att hållas eller dom att utfärdas, anser jag åtminstone på det högsta rättsvidrigt och möjligen ledande till de vådligaste missbruk å fiendtligt sinnade åklagares och godtyckliga domares sida, Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derå, att om ett genom tryckpressen kringspridt lastligt yttrande mot Konungen eller annat urbota politiskt brott åtalas, skall icke blott en af Konungens constitutionella rådgifvare, Kr HofCancelleren, hafva anmält skriften till åtal, utan juryn skall ock hafva pröfvat anklagelsen och förklarat skriften skyldig, innan domaren lagligen kan inmana författaren i häkte.
Jag hemställer då, om det är skäl att förfara strängare med en, som muntligen, oftast af förhastande, fällt ett lastligt yttrande, än med den, sorn med berådt mod nedskrifvit och låtit trycka detsamma.
Jag anhåller, att detta mitt tillägg till motionen må få åtfölja till LagUtsk, R. o. Ad. beslöt, att detta yttrande äfven skulle åtfölja den nyss beslutade remissen af Hr Dalmans motion.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. 12 dennes på bordet lagda utlåt.
Kfo 3g3, i anledm* af gjorda anmärkn.-r vid Utskls betänk.
N:o 273, ang.’de dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och Den i5 Januari. 77 förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera isamma frågor väckta motioner, Lief nämnde utlåt.
N:o 3g3 ånyo lagdt på bordet af Ilrr Hjärne, Harald, och Halman, Wilh. Fred r.
Föredrogs ånyo och bifölls Oecon.Utsk:s d. 11 dennes på bordet lagda ytterligare betänk.
N:o 14.1, i anledn. af väckta motioner om en utvidgad sågningsrätl å såväl skattlagda som husbehofs-sågqvarnar.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., sedan Ståndet i sista plenum afgjort frågan örn Bancoverkets organisation, behagade tillåta, att BancoUtskts betänktn Ntris 3g och 4°5 hvilka i afvaktan på nämnde beslut varit hvilande, nu finge föredragas.
I anledning häraf föredrogos och biföllos BancoUtskts sedan d. 17 sisth Sept. på bordet hvilande betänktn:
N:o 3g. i anledn. af väckt motion om Bankens och Bancodiscontens räkenskapers granskning i Kammarrätten; N:o 40. i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för befordringar till commissariebeställningar inom Banken. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i anledn. af den af Hr Cederschjöld väckta motion, ang:de bestämmande af dagen för nästa lagtima riksdags början, hade R. o. Ad. anmodat H.
Ex. att uti sammankallad Talmansconference anmäla frågan, för att sedan för R.
Vid den i anledn. deraf hållna conference hade H. Ex. varit af den mening, att, örn riksdagen skulle år 1839 börjas, d. i5 Sept. vöre den lämpligaste dagen, emedan Revisorerne öfver Stats-, Banco- och Riksgäldsverken då icke behöfde sammanträda, hvilket deremot skulle komma att äga rum, om riksdagen till en senare tid på året utsattes, och skulle förorsaka afbrott och villervalla i revisionsarbetet, såvida ej någon dag utsattes emellan d. i5 Dec., då revisionen slutas, och d. 1 Januari, hvilket II.
Ex. åter ej trott vara lämpligt, då julhelgen just under denna tid inträffade.
De öfriga Ståndens Talmän och de af nämnde
Stånd till conferencen kallade ledamöter hade deremot ansett, att någon dag i Jan. månad 1840 borde bestämmas till R.
St:s nästa lagtima sammanträde.
Jemte tillkännagifvande häraf ville H. Ex. nu underkasta denna fråga R. o. Ad:s pröfning; och lät II.
Ex. tillika för Ståndet uppläsa ett från BondeSt. ankommet prot.- u.tdr. af den 11 dennes, af innehåll, att nämnde
Stånd, med förutsättning att nu påstående riksdag icke afslutas innan ?8
Den i5 Januari. utgången af det calenderår, räknadt från d. i5 Jan. i834, då Rikets nu församlade
Ständer sammankommo, utsatt dagen för början af nästa lagtima riksdag till d. i4 Jan. 1840, samt inbjudit MedStånden att om denna termin med BondeSt. sig förena.
Då Beg.F:s 49 § uttryckligen stadgar, att R.
St. skola, i kraft af denna grundlag, livart 5:te år sammankomma, och då Rikets nu församlade Ständer sammanträdde inom loppet af år 1834> anser jag den af Hr Gr. o. Landtm, inom Talmansconferencen yttrade åsigt vara grundad på. och fullkomligen öfverensstämma med grundlagens bokstafliga innehåll.
Den instämmer äfven med R. o.
Ad:s vid förra riksdagen afgifna yttrande i fråga om bestämmandet af tiden för R.
St:s nästa sammankomst, ehuru R. o. Ad:s mening härutinnan då icke delades af de öfriga RiksSt:n.
Jag får således anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes till Ståndet framställa den propos., om icke R. o. Ad., med afslag å BondeStts inbjudning, instämmer uti Hr Gr. o. Landtnäs inom Talmansconferencen yttrade åsigt, såsom med grundlagens ordalydelse öfverensstämmande.
Hr Dalman, Wilh. Fredr., instämde med Hr Stuart.
Den åsigt, som BondeSt. uti dess prot.uldr. uttryckt, tillkännagifver, att Ståndet fortfor i samma misstydning af grundlagens innehåll, som föranledde, att riksdagsterminen vid förra riksdagen, emot grundlagens stadgande, utsattes senare, än vederbort.
Jag kan icke annat än på det högsta ogilla, alt vare sig hela RiksSt. eller enskilda ledamöter söka att göra ingrepp i grundlagens verkliga stadgande, helst dessa icke måtte hafva för afsigt, att
Representationen skall sammanträda åtminstone så ofta, som grundlagen föreskrifvit; och jag tillstår, att, ehuru jag med BondeSt. skulle kunna dela den tanke, att riksdagarna icke medföra någon nytta för landet i det hela, eller att denna nytta åtminstone hittills varit högst problematisk, jag likväl anser det icke vara tillständigt att betaga dem, som efterlefva oss, en rättighet, som är Nationens, den nemi. att öfverlägga om dess angelägenheter.
Måhända kunna efter 5 års förlopp opinionerna vara så utbildade, att något nyttigt då kan tillvägabringas, och en sådan nytta känhända, att närvar.
Ständer för sista gången sammanträda.
Detta är äfven ett skäl, hvarföre jag icke kan ingå på BondeSt:s inbjudning att förlänga terminen till R.
St:s nästa sammanträde. R. o. Ad. torde derföre instämma uti Hr Gr. o.
Landtrots åsigt, att utsätta tiden för Ständernas nästa sammanträde inom loppet af år 183g; men jag skulle tro, att, då vi böra följa grundlagens bokstaf så nära som möjligt, och den innehåller, att R.
St. hvart 5:te år skola sammankomma, dagen för 1^.
St:s nästa sammanträde utsättes till d. i5 Jan. i83g, emedan man i annat fall af de personer, som vilja Den i5 Januari.
79 hafva en annan termin än den af Hr Gr. o.
Landtm, föreslagna, kunde mötas med den invändning, att äfven denna termin för
Ständernas sammanträde icke öfverensstämmer med grundlagens bokstafliga föreskrift.
Begreppet om lagligheten eller olagligheten af ifrågavar. bestämmelse att från riksdagens början eller dess slut beräkna de 5 år, som skola vara emellan riksdagarna, har varit föremål för en ganska liflig opinionstvist vid förra riksdagen.
I händelse förra satsen antages, att mellantiden af de 5 åren skall beräknas från riksdagens början, skulle det kunna hända, att den föregående riksdagen medtoge hela denna tidrymd, så alt Ständerna ieke åtskiljdes, förrän andra Ständer åter sammanträdde.
Orimligheten af detta förhållande borde bevisa, att meningen icke är någon annan, än att
Ständerna skola sanfmanträda till lagtima riksdag på 5:te året efter föregående riksdags slut; kunnande Ständerna på detta 5:te år till sammånträdesdag utsätta hvilken dag de behaga.
Vi veta icke hvilken dag denna riksdag slutas; den kan räcka många månader på detta år och icke omöjligen in på det nästa.
I hvilketdera fallet som helst möter intet hinder för R. o. Ad. att instämma i BondeSt:s beslut, emedan det förutsätter, att riksdagen kommer till slut under loppet af innevar. ur. Hr Stuart:
Jag kan icke anse den fråga, sorn nu är inför R. o. Ad. föredragen, endast vara föremål för en opinionstvist; j.ig finner i afseende på denna fråga grundlagens stadgande vara så bestämdt, att någon annan opinion rör:de densamma icke synes kuhna äga rum, än den, huruvida grundlagen härutinnan skall efterföljas eller icke. Reg.F:s 49 § innehåller, att R.
St. skola hvart 5:te år sammankomma, d. v. s. att Ständerna skola sammanträda 5 år, efter det de sednast sammanträdde, incn icke att 5 år skola vara emellan hvarje sammanträde.
Jag vill t. o. m. gå så långt uti mitt medgifvande i detta hänseende, att, i fall det stadgades i grundlagen, att riksdag skall hållas hvart 5:te år, någon sådan tydning, som BondeSt. och ordföranden i Constit.Utsk. gifvit åt §:n, måhända skulle kunna låta höra sig; men i betraktande af den bestämda ordalydelse, som uti den åberopade §:n förekommer, anser jag någon annan slutsats deraf, icke utan uppsåtlig misstydning, kunna dragas, än att tiden för den nästk. riksdagens början skall beräknas från begynnelsen af den föregående riksdagen.
Jag medgifver visserligen, att den af Gr.
Horn yttrade åsigt äfven är grundlagsenlig, att