Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 26, ang:de väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensions-lörening för tjenstemän och betjente vid statens jernvägar; N.o 45, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 32, angående väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 2 e. m.
In fidem, O. Brakel, Onsdagen den 14 Februari 1866.
Justerades 5 prot.-utdrag för d. 10 dennes och protokollet för den 24 sisth Januari.
Företogs val af tre Fullmäktige i R.
St:rs Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, Kammarherre, med 106 röster; Hr Skogman, Carl Johan Alfred, Kapten i K. M:ts Flotta, med 108 röster; Hr Akerman, Fredrik, President, med 100 röster.
Den 14 Februari. 557 Företogs val af tre Fullmäktige i R.
St:rs Riksg.-Kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Hamilton, Henning Ludvig Hugo, f. d. Stats-Råd, med 140 röster; Hr Hierta, Carl Gustaf, Kapten, med 156 röster; Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, Major, med 150 röster.
Företogs val af tre Suppleanter till Fullmäktige i R.
St:rs Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Frih.
Stjernstedt, August Wilhelm, Ceremonimästare, med 104 röster; Hr von Francken, Georg Wolfgang, Kapten, med 63 röster; Gr. Wirsén, Axel Emil, Major, med 58 röster.
Anmäldes och inbeledsagades
Henrik Gerhard Lagerstråle, hvilken å K.
M:ts höga vägnar öfverlemnade 5 Nåd.
Propos:r samt 2 Nåd.
St:r; och blef Hr Stats-Rådet härefter utbeledsagad.
St:rs Riksg.-Kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde:
Hr Bogeman, Johan Ludvig Christoffer, Kammarherre, med 82 röster; Frih.
Leijonhufvud, Carl Viktor, Hofmarskalk, med 72 röster; Hr von Schantz, Malcolm Gustaf, Expeditions-Chef, med 71 röster.
Företogs val af Styrelse-ledamöter och Suppleanter vid Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Styrelse-ledamot vid Låneliontoret i Göteborg: Hr Mörner, Carl Otto Stellan, Ofverste-Löjtnant, med 62 röster; Suppleant derstädes:
Hr Virgin, Johan August Samuel, Kapten, med 115 röster; Styrelse-ledamot vid Lånekontoret i Malmö:
Frih. Bennet, Wilhelm, Ofverste, med 107 röster; Suppleant derstädes: Frih.
Stackelberg, Berndt Hjalmar, Major, med 81 röster; 558 Den 14 Februari.
Styrelse-ledamot vid Lånekontor et i Wisby:
D’Albedyhll, Christer Henrik, Öfverste, med 115 röster; Suppleant derstädes:
Hr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding, med 113 röster.
M:ts denna dag öfverlemnade Nåd.
Propos:r: l:o ang:de kostnadsfri utdelning af Post- och Inrikes-Tidniogar till alla kommuner i riket; 2:o ang:de användande af öfverskott å det för Gymnastiska Central-institutet beviljade byggnadsanslag till ombyggnad af det gamla gymnastikhuset å institutets tomt; 3:o ang:de disposition af kronotionde från Gottland för dervarande presterskaps aflöning; 4:o angide anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad; 5:o angide anslag af prostetunna från Borås pastorat till prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län; äfvensom K. Mits Nåd.
Skrifvelse med öfverlemnande af ett från styrelsen för Allmänna Hypotheks-banken inkommet förslag till ändringar i Kongl. Förordningarne d. 26 April 1861 angide dels en allmän Hypotheks-bank för riket och dels de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända.
Vidare föredrogs och lades till handlingarne K.
Mits denna dag öfverlemnade Nåd.
Svar uppå R.
Stirs underd. skrifvelse angide riksdagens förlängning.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts d. 10 dennes bordlagde Betänk.
Nio 10, med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst; samt Mern.
Nio 14, i ani. af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren J. F.
Forsslund att infria åtskilliga af förre Riksdagsfullmäktigen Paul Hedström mot falska handlingar erhålla lån från Banko-diskonten.
Efter föredragning af Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Betänk.
Nio 43, i an), af väckt motion i fråga om tilldelande åt ordförande i Kommunal-stylelse af ett exemplar utaf Svensk Författnings-samling m. m.; blef detta Betänk, på flere ledamöters begäran ånyo bordlagdt.
Den 14 Februari. 559 Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 10 dennes bordlagde Mem:r: N:o 44, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 26, ang:de väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar; samt N:o 54, i ani. af återremiss af Utskds Betänk.
N:o 32, ang:de väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod.
Ehrensvärds, Albert, den 3 och 10 dennes på bordet lagde förslag om inbjudning lill de öfriga RiksSt:n att förena sig i B. o. Ad:ns beslut rörande Allm. Resv.- o. Ekon.- Utsk:ts Betänk.
N:o 39, i ani. af väckta motioner rörande utvidgandet af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Ehrensvärd:
Då jag, för snart 14 dagar sedan, tillät mig anhålla, att R. o. Ad. ville utfärda inbjudning till Med-St:n att förena sig i det beslut, R. o. Ad. fattat i afseende å utvidgandet af qvinnans rättigheter, nemi. att antaga det förslag, Hr Huss framställt, hade ett Stånd, Borgare-St., ännu icke algjort frågan, och jag hade sålunda anledning hoppas, att åtminstone detta Stånd skulle instämma i det beslut, R. o.
Ad. med en temligen betydlig majoritet fattat.
Under den långa tid frågan om inbjudning legat på bordet, har emellertid Borgare-St. hunnit fatta sitt beslut, och detta har ledt till återremiss af Ekon.- Utsk:ts Betänk, i frågan.
Vid sådant förhållande anser jag det mindre grannlaga att aflåta en inbjudning, och får jag derföre afstå från mitt förslag derom.
Ehrensvärd föreslog ifrågav:de inbjudning, instämde jag visserligen med honom, men jag får nu, då han återtagit sitt förslag, förklara att jag icke heller har något att invända mot att frågan förfaller.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade medgiva, att det ifrågav:de förslaget finge förfalla.
Justerades 5 prot.-utdrag rörande de i dagens plenum förrättade valen.
Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlåtm: N:o 49, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de afsöndring af jord från Rönö kungsgård för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård m. m.; samt 560 Den 17 Februari.
N:o 50, i ani. af väckt motion om förändring uti gällande stadganden ang:de utarrendering af Kronans egendomar; äfvensom Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Betänk.
N:o 1, i ani. af väckta motioner om ändring af gällande stadganden ang:de skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. in.
Lördagen den 17 Februari 1866.
Justerades 2 prot-utdrag för den 14 dennes och prot:t för den 27 sist!.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 22, i anledning af de under åren 1863 och 1864 verkställda revisioner af Statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren 1861 och 1862; N:o 23, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel; samt N:o 24, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel.
Den 17 Februari. 561 Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts d. 14 dennes bordlagda Nåd.
St:r: ang:de kostnadsfri utdelning af Post- och Inrikes-tidningar till alla kommuner i riket; samt ang:de användande af öfverskott å det för Gymnastiska Central-institutet beviljade byggnadsanslag till ombyggnad af det gamla gymnastikhuset å Institutets tomt.
M:ts den 14 dennes bordlagde Nåd.
St:r, angide disposition af kronobonden från Gotland för dervarande presterskaps aflöning.
Redan förut är bestämdt, att en viss del af kronobonden på Gotland får till presterskapets aflöning användas. K. M:ts Nåd.
Propos. går nu ut på att dertill må anslås ett större belopp af berörde tionde.
Jag kan icke tro att sådant är af verkligt behof påkalladt. livar och en, som varit på Gotland, har kunnat öfvertyga sig om huru små församlingarne der äro.
Två eller flere skulle säkerligen lämpligen kunna på många ställen sammanslås till ett pastorat, hvartill äfven den öfverklagade prestbristen ger anledning; om så sker, blir den från församlingarne utgående aflöning mera tillräcklig till presterskapets aflöning, och öfverskottet af kronobonden kunde, såsom väl behöfligt är, få användas till afbjelpande af andra behof.
Rörande presternas aflöning tror jag, lör öfrigt, att det vore väl, om vid densammas bestämmande något af Gustaf Wasas anda ännu gjorde sig gällande hos dem, som dermed hafva befattning.
Jag anhåller att Utsk:t ville vid sakens behandling taga dessa anmärkningar i öfvervägande.
Hr Gyllenram, Henrik Gustaf Wilhelm:
Mörners yttrande, anhåller jag att få upplysa, att redan på 1820-talet var fråga om att sammanslå församlingar på Gotland.
J)å emellertid detta icke skett och presterna i de små församlingarne äro otillräckligt aflönade, anser jag det vara af vigt att, såsom Kammar-Coll. tillstyrkt, kronobonden dertill användes; och jag kommer att yrka bifall till den K. Proposm.
Jag är öfvertygad derom att det är lämpligast att regleringen af presternas aflöning sker genom konsistorium och sockenboerna, hvilka nog skola se till, att de få hvad som är skäligt och billigt.
, remitterades den K.
Proposm jemte yttranderne till StatsUtsk:t. H. II, 36 562 Den 17 Februari.
Föredrogos och remitterades till Slats-Utsk:t K.
Sl:r: an°:de anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad; samt ang:de anslag af prostetunna från Borås pastorat till prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län.
Föredrogs och remitterades till Banko-Utsk:t K.
M:ts den 14 dennes bordlagda Nåd.
St:r, med öfverlemnande af ett från styrelsen för allmänna Hypoteksbanken inkommet förslag till ändringar i Kongl. Förordningarne den 26 April 1861 ang:de dels en allmän Hypothekssbank för riket och dels de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildende och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts d. 10 och 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 10 med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse samt om användande al upplupen bankovinst. l:sfa — 10:de punkterna.
Utsk:ts förslag biföllos. litte punkten.
Bankofullmägtige hafva föreslagit, att utlåningsräntan skulle få vara olika vid de olika lånekontoren, då upplånings-räntan ofta der är olika, hvilken åsigt dockj icke af Utsk:t blifvit godkänd.
För mig synes det klart, alt utlåningsräntan måste stå i nödvändig konseqvens med upplåningsräntan, och att den förra dessutom måste vara beroende af deri elterfrågan på penningar, sorn eger rum.
Jag yrkar derför afslag å Ulsk:ts förslag och förenar mig i den af Hr Lindström i dess reservation gjorda framställning, alt »räntan skall rätta sig efter så väl penningeställningen, som de säkerheter, hvilka erbjudas.» o Hr Akerman, Fredrik:
Under öfverlägjjningen om denna fråga har jag icke kunnat dela den åsigt' n, att räntan skulle bestämmas efter den lemnade säkerheten.
Det måste väl antagas, alt lån i allmänhet icke ullemnas utan lilli säkerhet; och det skulle bli ganska obehagligt för dem, som hafva bestyr med utlåningen, att skilja mellan de olika lånesökandes större eller mindre säkerhet.
Icke heller kan jag förstå den tankegång, som i motiveringen är ullalad, alt räntan skulle höjas, då fråga är om lån på längre tid. *,En handlande t. ex., som för att genomföra en spekulation behölver penningar på en Den 17 Februari.
563 kort tid, kan visserligen med fördel derför betala hög ränta, men om man stadgar relativt högre ränta för lån på länere tid, drabbas deraf egentligen näringsidkaren, som behöfver förlager.
Det blifver dessutom ett hjelpmedel för dem, sorn, för att uppskjuta yppandet af deras obestånd, icke afse hvad det kostar.
Jag kan derför icke godkänna Utsk:ts förslag; utan anhåller att stadgandet måtte få förblifva sådant det förut varit.
Den talare, som sist yttrade sig, har sett frågan mera från subjektiv är objektiv synpunkt.
Jag vill se den på det senare sättet.
En bank måste röra sig så, att dess penningar alltid äro åtkomliga inom kort tid.
Om medlen derföre någon gång utlånas på längre tid, bör sådant ske mot så mycket högre ränta.
För öfrigt förenar jag mig i den af Frih.
Liljencrantz gjorda framställning.
Det är mot den afFrih.
Liljencrantz’ framställda åsigt jag vill yttra några ord.
Han har talat om upplåningsräntan; men derom är icke nu fråga, utan om utlåningsräntan, sorn man ansett höra vara lika vid alla lånekontoren.
St:rs Bank bör icke täfla med de enskilde i försök att skaffa sig den största möjliga vinst, genom att höja räntan, då ställningen är betryckt.
Sådan höjning bör endast komma i fråga vid 2:ne fall, det ena, då omtanka för bankens egen säkerhet föranleder dertill, hvilket kan inträffa vid förhållanden af mera allmän beskaffenhet, som inverkar på kapitalpriserne inom hela verldsmarknaden och äfven här utöfvar en tryckande inflytelse, och det andra då penningeställningen öfver allt inom hela landet är svår och bristande kapitaler göra att banken vid samtlige sina kontor icke kan uppfylla alla ansökningar om lån.
Fullmäktige kunna vid tillfälligt öfverskott eller brist på något ställe (lytta penningar från ett lånekontor till ett annat, och om det sedan skulle blifva större efterfrågan på något annat ställe, ånyo göra en sådan flyttning.
En annan omständighet, som måste tagas i betraktande, är att, då diskontrörelsen är indelad i olika mycket stora distrikter, med kontor i vissa städer, hvaraf det i Stockholm kanske omfattar | af hela Sverige, vore det underligt om räntan inom hela distriktet skulle rätta sig efter förhållandena i den stad der kontoret finnes, eller om räntan skulle höjas eller sänkas på en plats, derföre att penningetilleången der vore knapp, utan afseende på räntan i hela det öfriga landet.
Vill man göra räntan olika vid olika diskontkontor, måste man derföre borttaga stadgandet, att hvar och en skall höra till något visst distrikt.
Jag anhåller örn bifall till Utsk:ts förslag.
Hr Skogman, Carl Johan Alfred; Då jag vid denna frågas behandling hos fullmäktige deltog i det tillstyrkande, som finnes uttryckt i förev:de punkt, utfick jag från den synpunkt, att man derigenom beredde åtskilliga låntagare en fördel.
På 564 Dea 17 Februari. sista åren har nemi. i hela Europa räntefoten varit vida mera föränderlig än tillförne; så har t. ex. i England räntan under sisth år vexlat emellan 4 och 10 proc.
Verkan häraf blir understudom märkbar äfven bär, sedan räntan numera är fri.
När nu räntan står lågt, drager man naturligtvis i betänkande att till denna låga räntefot bevilja lån på längre tid, enär man sällan kan med någon grad af visshet förutse om man ej måste vidtaga en förhöjning.
Men deremot mötte ingen betänklighet att emottaga längre papper, förutsatt att de äro goda, såvida för dem erlägges en ränta någorlunda motsvarande den vanligen gällande.
För låntagaren beredes sålunda den fördel, att hans låuearisökan kan bifallas, då den i annan händelse måst afslås.
Visserligen blir genom ett bifall tdl denna punkt de i diskontstyrelsen tjenstgörande fullmäktiges göromål ej obetydligt lörsvårade, men de hafva ansett sig ej böra undandraga sig det ökade besväret.
I afseende på olika ränta vid de olika kontoren, är jag visserligen af samma åsigt, som Frih. Liljencrantz och Frih. Schwerin; men då jag anser denna fråga vara af underordnad vigt. ber jag att få instämma med Hr Mannerskantz och yrkar bifall till Utsk:ls förslag.
Jag är förekommen af Hr Mannerskantz och Hr Skogman.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten på orimligheten deraf, att, då hvarje lånekontor har sitt distrikt, kunde möjligen det ringa afståndet af |:dels mil mellan 2:ne låntagare, tillhörande olika låne-distrikt, göra, att den ene finge betala högre ränta, än den andre.
Jag kan väl föreställa mig, att det kan vara i deras intresse, som drifva stor enskild penninge-rörelse, att banken vid uppkommande brist på penningar hjelper till att drifva upp räntan; men i den stora allmänhetens intresse kan detta icke vara.
Jag tror att banken bör vara en regulator och lörmedlare, som genom begagnande af sin rättighet att i mån af efterfrågan öfverflytta penningar från ett ställe till ett annat, bör förekomma räntans alltför höga uppdrifning, genom tilläfventyrs konstlade medel, såsom understundom skett.
Man har sagt, att, då upplåningsräntan kan bestämmas olika på olika orter, bör äfven utlåningsräntan få vara så.
Jag kan icke finna något sammanhang emellan dessa bestämelser, ty så oförståndigt måtte man väl icke gå till väga, att upplåningsräntan fastställdes högre, än ullåningsräntan, helst detta säkerligen skulle gifva anledning till en ganska allvarsam anmärkning mot fullmäktige.
Jag anhåller om bifall till Ulsk:ts förslag, Frih.
Hr Mannerskantz och Gr.
Mörner hafva yttrat, att upplåningsräntan icke är bestämd, hvilket dock är ett misstag; ty då något förslag till ändring häruti icke är framställdt, är det afgjordt, att icke någon ändring kommer att Den 17 Februari. 565 ske.
Sedan jag nu återställt til! sin rätta uppfattning frågan om upplåningsräntan, fortsätter jag mitt förut framställda yrkande.
Utom de skäl, som redan blifvit
I ramsta llda, för olika ränta vid de olika lånekontoren, finnes älven ett annat, nemligen att, såsom man vid införande af deri fria räntan yttrat, räntans stigande och fallande skulle vara ett slags barometer på penningeställningen i landet och en varning för åtskilliga personer alt icke ingå i spekulationer, liksom en uppmuntran för andra.
Mari kan väl icke förbise, alt det kari inträffa, att det är godt om penningar i Skåne, då det är ondt derom här i Stockholm, och alt det är olika penningetillgång i Göteborg och på Gotland.
Man har sagt, att detta kail jemkas genom att öfver fl y
Ita penningar från det eria stället lill rict andra.
Meri sådant kan icke ske genast, och kanske gå månader, innan en sådan åtgärd vidtages.
Alt det finnes ett förhållande mellan upplåningsräntan och utlåningsräntan synes mig klart; ty insättningen är beroende af peiiningetillgången och räntefoten.
Jag instämmer med dem, som yrka afslag å Utskrts förslag och bifall till Hr Lindströms reservalion.
Jag får anhålla att få hänvisa Frih. Liljencrantz till 18:(1 e punkten af delta Betänk., hvilken punkt afhandlar förändringar i bestämmelserna om upplåningsräntan.
För öfrigt vill jag endast, med anledning af den siste värde talarens yttrande derom, att fullmägtise skulle taga månader på sig, för att göra sina dispositioner, tillägga, att detta är en beskyllning, som, enligt milt förmenande, saknar grund,och föreställer jag mig alt de framgent skola fullgöra sina åligganden med samma nit och skicklighet, hvarför de hittills erhållit ett ampelt vitsord.
Het kan visst sy nas, som det skulle vara rättast lör en pennigeanstalt att laga den högsta ränta, som kan erhållas, såsom de enskilda anstalterna också göra.
St:rs bank bör icke betraktas ur samma synpunkt.
Hen har i första rummet skyldighet att upprätthålla myntvärdet och sedan att utlåna sina medel och, såsom en statens anstalt, tillse att dessa medel komma näringarne till godo, samt hafva tillsyn öfver Sveriges rörelse och behof i allmänhet.
Ett stadgande om olika ränta tror jag derför icke vore i öfverensstämmelse med bankens ändamål; ty det kunde anses som en uppmaning till fullmägtige att förskaffa banken den högsta möjliga vinst.
Penningar kunna lätt förflyttas, då behofvet i ett distrikt är större än i ett annat, och på detta sätt, genom fondernas förökande, räntans stegring lörekommas.
Jag tror det vara af vigt för Sveriges industriidkare att rättighet att taga olika ränta icke blir meddelad. 566
Den 17 Februari.
Jag anhåller om bifall till denna punkt, sådan den afUtskct blifvit föreslagen.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder bade yrkats dels bifall till Banko-Utsk:ts i förevarande punkt afgifna förslag, dels af Frih. Liljencrantz, att 15. o. Ad:n, nied afslag å Ulsk:ts förslag, skulle antaga det stadgande, som Hr Lindström i sin reservation föreslagit, och hvilket lydde sålunda: »Räntan vid diskontering och utlåning från handels- och närings-diskontfonden bestämmes af fullmägtise och skall rätta sig så väl efter penningeställninaen som de säkerheter, hvilka erbjudas;» och dels slutligen al Hr Akerman, att Utsk:ts förslag måtte afslås, samt stadgandet i l:sta mom.
56:te §:n af nu gällande Bankoreglemente bibehållas.
Härvid anmälte sig och yttrade Hr Åkerman:
Då ingen biträdt det förslag, jag framställt, afstår jag från detsamma.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Ulsk:ts förslag, hvari ill svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, samt antagande af Hr I .indströms ofvanomlörmälda förslag, då svaren utlöllo med många nej och åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts förslag blifvit förnyad samt med mångå ja och några nej besvarad, Hr Gr. och Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
(Jtsk:ts förslag biföllos. 14:de punkten.
I förevarande §:s l:sta mom. är föreslaget att allmänna hypoteksbanken skulle få rättighet tili kreditiv i riksbanken.
Då det är af största vigt att jordbruket blir understödt, titan alt å andra sidan några kapitaler onödigtvis undandragas den allmänna rörelsen, har jag egnat denna fråga den samvetsgrannaste pröfning.
Jag efterhörde, huruvida hypotheks-banken hade behof af detta kreditiv, och erfor, att då styrelsen hos K.
M:t anhöll om framställning härom, en ledamot af styrelsen reserverat sig, under förklaring att han ansåg detta kreditiv icke behöffigt.
Af de till hyp.-banken inflytande medlen blir ett årligt öfverskott af 200,000 rdr, som afsättes till en särskild fond, och hvilka kunna hållas i beredskap till annuitetsliqviden, derest icke hypoteksföreningarnes årshqvider influtit, så att de dertill kunna användas.
Det kan visst vara beqvämt att hafva ett kreditiv; men då det icke är ett nödvändigt behof, anhåller jag att det föreslagna stadgandet derom måtte utgå.
Den 17 Febrnari. 567 Hr Ribbing, Erling:
Då denna punkt innehåller för slag till 2:ne vigliga förändringar, angående beviljande af kreditivrätt för allmänna hyp:ks-banken oell bolag, så hemställer jag alt fiirst frågan om livp:ks-hanken målte föredragas och afgöras, och sedan den öfriga delen af punkten.
Med anledning häraf yttrade Tlr Gr. o. Landtm., att då punkten redan blifvit i sin helhet föredragen, torde en särskild öfverläggning rörande frågan om kredilivrält lör allmänna hypoteksbanken ej lämpligen kunna ega rum; hvaremot något hinder ej mötte derlör, att elter hela öl v erläggningens slut nämnde del af punkten gjordes till föremål för en särskild propus. flr Ribbing:
Jag afstår från min framställning, men an håller alt Hr Gr. o. Landtm, vid framställning af propus, behagade göra detta särskildt lör hvarje del af punkten.
Anledningen till framställningen om krediliv för livpolheksbanken är den. alt de annmteter, som hypotheksföreningarna skola erlägga till hvp.- bankeii, utfalla på andra tiller än dem som hyp.-hanken skall utbetala lill långifvare!!, hvilket gjort att hyp.-hanken olla måst till sina utbetalningar upplåna penningar.
Alt det icke är något behof, då ju styrelsen käti anskaffa penningar, är elt skäl, sorn visserligen kan anföras; men just för alt slippa anskaffa penningar, är det, som man begärt elt kreditiv.
Liljencrantz omnämnda öfverskott på inflytande medel, så är förhållande), att dessa penningar måste utlånas och göras räntebärande, och äro således icke tillgängliga.
Jag anser derföre att det begärda kreditivet är för hypoteksbanken både hehölligt och nyttigt, och jag tror icke alt derigenom någon särdeles inskränkning i banken?
rörelse kommer att ske.
Nekas kan väl icke, alt hypothekshanken representerar jordbruksintresset i allmänhet, och de fördelar, denna hank erhåller, äro således alt anse som bidrag lill jordbruksnäringen.
Mot den sista delen af Frih.
Tersmedens yttrande ber jag alt lå anmärka att ifrågavarande krediliv icke skulle blifva ett bidrag till jordbruksnäringen, utan en hjelp för hypotheksbankens direktion.