Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har, till ensidigt beskydd åt berörde undantag, föreburit, att beskattningen varit proportionaliter större, samt att tillåtelsen att begagna sådana verk varit lika gällande för alla; men då man besinnar, att inskränknings-principen står i första rummet af ändamålets fordringar, och alltså måste gälla mera än partiella inkomstberäkningar, samt alt det är blott den större och förmögnare Possessionaten, som förmår anlägga sådana verk, så synes icke, hvarken den högre beskattningen, eller åberopandet af en så beskaffad lika rätt för alla, göra tillfyllest att betacka undantagets fel och brister. 3:o
Att allt missbruk af de Skottska pannornas begagnande må likaledes förekommas. 4:o
Att den så kallade skillingsafgiften upphör; men att pannerymds-beskattningen sålunda förhöjes, att pannor intill 3o kannor betala hädanefter dubbelt mera än hittills; att pannor derifrån till 60 kannor erlägga afgiften tre gånger större än hittills, samt att pannor derifrån till go kannor utgöra den fyra gånger större än hittills. 5:o
Att af den förhöjda skatt, som sålunda tillkommer, det må vara Konungens Befallndifde i hvarje Län tillåtet att innehålla ett till tvåtusen R:dr B:co, att användas till gratificationer åt dem af Kronobetjeningen, som under årets lopp ådagalagt ett utmärkt nit emot lönnbränning och lönnkrogar, samt att af samma medel en summa af 5ooo R:dr B:co må öfverlcmnas till Tull-Directionen, att användas till gratificationer åt dem af Tullbetjeningen, som utmärkt sig genom nit emot utländskt brännvins insmuglande i Riket.
Jag förutser, att emot detta nya anslag kan och skall troligen mycket invändas; men jag tror dock, att dess antagande, på försök, intill nästa Riksdag skulle lemna allmänt goda följder. 6:0
Att den nya författningen må, såväl i förbrytelsernas upptagande som i bestraffningarnas bestämmande, vittna om mera omsorg för allmän rättvisa, än vår nuvarande brännvinsbrännings-författning innebär, så att det må blifva de verkliga brotten, men icke allmogens enfald, De n 4 Februarii f. m. 61 som bestraffas.
Till förbrytelse, förtjent af allvarsammare bestraffning, än den sorn ar fästad vid lönnkrögeri, anser jag den osed böra antagas, som nu blifvit alltför allmän, den nemligen, att uti handelsbodar i landsorterna brännvin hålles till salu eller, underföregifven köpskål, utdelas.
Jag begär att denna motion må till behörigt Utskott remitteras.
Föredrogs det sedan sista Riksdag livilande förslag till förändrad redaction af första perioden i 5g §.
Riksd.- Ordn., samt i sammanhang dermed till en förändring i 2 §. 4 morn. af TryckfrihetsFörordningen.
På det ingen må äga anledning att beklaga sig öfver okunnighet om innehållet af förslaget, anhåller jag, att denna fråga må få hvila på bordet till nästa plenum, samt att redactions-förslaget emedlertid må tryckas och i nästa plenum utdelas.
Palmstjerna, Carl Otto, förenade sig med Hr Cederschjöld.
Enligt tillstyrkan af Directionen öfver BancoDiscontverket hafva, i afseende på dess allmänna lånerörelse, BancoFullmägtige stadgat en ny ordning för expedition, bokföring och redovisning, en ordning, som hufvudsakligen är grundad på det förträffliga formulär, hvilket, utarbetadt af Bankens Ombud vid LåneContoret i Götheborg, Kamereraren Walmo, antogs för LåneContoren, och sorn i sannius, j klarhet och fullständighet äger ett afgjordt företräde för hvad som förut varit.
Då Verkets bästa fordrar, att bibehållandet af denna ordning, säkraste garantien emot återkomsten af fordna missbruk, icke göres beroende af tillfälliga voteringar inom Styrelsen, får jag vördsamt föreslå, att nämnde Ordning (eller det så kallade Reglementet för inre styrelsen och förvaltningen af BancoDiscontVerket i dess närvarande skick) måtte intagas antingen i BancoReglementet eller i det särskilda Reglementet för Discont Verket, om något sådant kommer att upprättas; dock utan hinder för DiscontStyrelsen att, i afseende på göromålens fördelning, vidtaga de jemkningar, som omständigheterna kunna påkalla.
Tillika får jag föreslå, att samma ordning , i allt hvad som finner tillämpning på den med BancoDiscont-Verkét förenade s. k.
HandelsDisconten, måtte vid densamma införas.
De mot LåneContoret i Malmö anställda rättegångar af diverse gäklenärer, för hvilka f. d. Kamereraren Lind - 62 Den 4 Febrnarii f. m. stedt, förskingrat de beviljade lånemedlen, hafva Föranledt flerfaldiga öfverläggningar och förslag om sättet att för Discont Verken för framtiden förekomma sådana förluster.
De beslut; som i anledning häraf inom BancoDisconten och den dermed förenade HandelsDisconten blifvit tagna, inhemtas af deras protocoll.
Jag får vördsamt föreslå, att vid båda dessa Verk reversalerne, i likhet med hvad som redan är antaget vid Malmö och, om jag ej irrar mig, äfven vid Götheborgs LåneContor, må förses med fullmagt för inlenmarne af ansökningar till nya lån att lyfta dessa (då ej låntagaren sjelf är inlemnare); äfvensom att vid HandelsDisconten intet beviljadt lån må utlemnas utan mot inlemnarens qvitto, såsom redan är stadgadt i afseende på BancoDiscontens vanliga rörelse.
Jag får vördsamt föreslå, att Bankens och dess DiscontVerks räkenskaper måtte, från och med för år i835 förde förra och från och med för innevarande år för de sednare, underkastas K. Kammar Rättens granskning, under samma vilkor, förbehåll och tjenstemännen, för stadfästade anmärkningar till ersättning, beviljade procent, som äga rum i afseende på StatsVerket.
. Jag får likaledes föreslå, att RiksgäldsContorets räkenskaper från och med för år i835 under samma vilkor och förbehåll måtte öfverlemnas åt K.
Utan att vilja ingå i undersökning om orsakerna till denna min mening, vill jag, såsom exempel på huru ofullständig och oriktig den hittills varande DiscontRevisionen är, hvilken jag föreslagit att på KammarRätten öfverllyttas, hafva äran anföra, att, ehuru den- varit sammansatt af skickliga och noggranna personer, har likväl en balance funnits för åren i83o, 1831 och i83a, som vid dessa års Revisioner icke blifvit upptäckt.
Hr R o sen b 1 a d, B e r n h., uppläste följande:
Sedan från Thronen uttalade, sannt Konungsliga ord gifvit Svenska Folket det hopp, att alla bemödanden mot införandet af ett bestämdt och orubbligt myntvärde hädanefter skola blifva vannrägtiga, och då således tidpunkten tyckes vara inne, att uppgöra och framlägga en riktig Statsbudget, samt
Folkets ombud dervid både sjelfve behöfva och äro Nationen skyldige kännedomen af alla de upplysningar, som afse detta vigtiga ämne, så får jag vördsamt föreslå: ”att H. Stats”Utsk. måtte låta upprätta fullständiga tabeller öfver Rikets Utgifter under särskilda hufvudföremål för åren 1778— Deli 7 Fcbruarii f. m. 63 ”1787, samt i8o4 och 1807, såväl för hvad som utgått ”i ordinarie som extra-ordinarie väg, hvarvid, till ledning ”för jemförelsen, noga bör utmärkas, hvad som beräknas ”efter Kronovärdi eller Statspris.” Lades på bordet.
It. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 2 e. m.
Fredagen den 7 Februarii 1834- Plenum kl. 10 f. 111.
Justerades tvenne Prot.-Utdrag, innefattande It. o.
Ad:s den 4 dennes fattade beslut.
Utdrag af Protocollet, hållet hos II. R. o. Ad. vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 4 Febr. 1834- S. D. Vid förnyad föredragning af Högv.
PresteSt:s den i dennes på bordet lagde Prot.-Utdr. af den 21 sisth Januarii, hvaruti Ståndet inbjudit sina MedStänder att med detsamma instämma uti åtskilliga af Ståndet yttrade önskningar i afseende på medel att tillvägabringa minskning uti en del Riksdagskostnader, stadnade R. o. Ad. uti följande beslut: 1:0 att till StatsUtsk. remittera såväl den väckta frågan om en fullt anständig ersättning ät Talmännen för egna Riksdags-kostnader, samt befrielse för dem från all representation genom måltider, som frågorna oin minskning i de dryga kluhbkostnaderna och i ailöningen för Ståndens och Utskottens Cancellier; 2:0 att afsäga sig, för sin del, alla representationsmåltider hos Landtmarskalken. 3:o att, då 24 §.
Riksd.-Ordn. bestämmer antalet af Utskottens Betjening och ät RiksStånd. öfverlemnar att under Riksdagens lopp besluta, om någon tillökning deruti finnes nödig, ingen förutgående åtgärd i detta afseende kan vidtagas; 4:o att någon minskning i den för R. o. Ad. redan antagna Cancelli-personal icke kan göras; 5:o alt skyndsamligen till afgörande företaga det sedan sista Riksdag hvilande förslag till ändring afforsla punkten i 59 §. Riksd.-Ordn.; men att, till följd af samma §:s nuvarande ordalydelse, R. o. Ad. ej kan fatta något beslut om uppskof med Stånds-protocollens tryckning.
Ut supra.. 64 Den 7 F c b r u a r i i f. m.
I den punkt af justerade Prot.- Utdr., sorn handlar om remiss af frågan rörande klubbkostnaderna, har ordet ”dryga,” som mig synes, onödigt influtit framför ordet ”kostnader,” hvilket jag derföre begär måtte utgå.
Det tillhör Utsk. att först bestämma, huruvida dessa kostnader äro dryga; ty annars har man på förhand gifvit en vink 0111 sättet, hvarpå man önskar frågans afgörande.
Jag tyckte mig höra i Prot.-Utdraget ordet ’J representations - maltider “ och får dervid anmärka, att, såsom jag vill minnas, det endast var middagsmåltider hos Landtm., som lt. o. Ad. beslöt att afsäga sig.
Jag anser ordet ”dryga” rätteligen hafva i Prot.-Utdr. influtit, emedan hela meningen rörande Klubb-kostnaden är, efter hvad mig synes, som sig vederhör, ordagrannt hemtad från PresteSt:s Prot.- Utdr. i ämnet.
Jag är väl motsagd, men anser mig ej vederlagd af den siste talaren.
Jag bestrider derföre, att ordet ”dryga” nu vid remissen må inflyta, emedan det uppenbart vore att gifva StatsUtsk. en vink örn lt. o. Ad:s opinion i frågan; och jag begär således, att blott ordet kostnader må i Prot.-Utd. intagas.
Det må sedan bero af StatsUtsk. att bestämma, om de äro dryga eller icke.
Som det onekligen tillkommer It. o. Ad. att sjelf bedöma, om ifrågavarande kostnader böra anses som dryga, och PresteSt:s Prot.-Utdr. bestämdt upptager detta ord, tror jag, att det bör qvarstå.
Hvad åter Hr Cederschjölds anmärkning beträffar, hemställer jag, om icke R. o. Ad:s beslut var sådant, som det i Prot.-Utdraget blifvit uppfattadt, eller att R. o. Ad. afsade sig alla måltider hos sin Landtmarskalk.
Då discussion uppstått om det till justering uppläste Prot.-Utdr., anser jag mig böra redogöra för dess uppställning.
I afseende pä ordet ”dryga” framför kostnader, får jag således äran tillkännagifva, att det, på sält redan är anmärkt, blilvit intaget blott såsom citation ur PresteSt:s Prot.-Utdr. och jemväl var, på enahanda sätt, intaget i den proposition af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., som af R. o. Ad. blilvit bifallen.
Hvad åter ordet ”representations-måltider” angår, så var detta likaledes intaget i den framställda propositionen och har på sådan grund influtit i Prot.-Utdraget; men då fråga sedan uppstod, huruvida Landtm:s-soireerne deruti voro inbegripne, tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, att de, såsom hörande till Klubb-kostnaderna, innefattade ' ett Den 7 Februarii f. tn.
65 ett särskildt ämne, hvilket ock af R. o.
Ad. remitterades till StatsUtskottet.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att PresteSt:s intention varit en inbjudning till R. o. Ad. att antaga eller icke antaga dess förslag, och ingen fråga kan uppstå om Ståndets rätt att deröfver besluta, på sätt godt synes; men då R. o.
Ad. bestämt sig att, innan beslut fattas, först höra StatsUtsk., hemställer jag, huruvida det är lämpligt att på förhand meddela ett yttrande, hvilket, betraktadt såsom lemnadt af hela Ståndet, skulle med skäl kunna af Utsk. anses såsom ett återtagande af remissen dit.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla det till justering uppläste Prot.-Utdrag.
Justerades pieni-protocollen för den 2g,‘_|;3o och 3i sisth Januarii samt för den i dennes.
Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolph, uppläste följande:
Vid sisth Riksdag behagade H. M.
Konungen i Nåder föreslå R.
St. att öka löningsstaten vid Kongl. Hallands Infanteri-Bataillon med ett årligt anslag af 2,5o6 R:r 32 sk.
B:co, ej för att förhöja Befälets löner, men för att med Befäl för tvenne Compagnier öka det otillräckliga antal af Officerare och Underofficerare, som finnes på Stat till exercerande af Hallands Beväringsmanskap; men R.
St. funno då ej för godt att medgifva detsamma, förmodligen af den orsak, att de mindre detaillerne, som utvisa, att detta, i jemförelse med den deraf följande nytta, mindre betydliga anslag verkligen af nödvändigheten är påkalladt, ej vid tillfället blefvo specielt anförda; dock får jag härvid anmärka, att anslaget då af tvenne Stånd (om jag ej bedrager mig, af Preste- och BorgareStånden) beviljades.
Jag anser nu som min pligt, ej allenast såsom Chef för Hallands Bataillon, utan äfven af enskild öfvertygelse, grundad på närmare kännedom om förhållandet, att på det nogaste anföra de omständigheter, som så högt påkalla beviljandet af detta anslag.
Hallands Bataillon äger för närvarande på Stat endast rj Officers-löner, inberäknad BataillonsChefens, samt/jiUnderOffieers-löner, och löningsstaten för detta Befäl utgör en summa, stor 3,56o R:dr B:co.
Beviljas det nu begärda anslaget, komma vid Bataillonen att finnas i3 Officersoch 8 UnderOfficers-löner, och löningsstaten för detta Befäl att, i ett för allt, gå till 6,o66 R:dr 32 sk.
För att nu bevisa nödvändigheten af detta ökade Befäl, får jag i H. 9 66 Den 7
F e b r u a r i i f. m. nämna, det hvarje Class af Hallands Läns hela Beväring vanligen utgör 6 ä 700 man.
Det är sannt, att en del och till och med öfver hälften af denna styrka de sednare åren valt att tjena till sjös; men som orsaken härtill varit, att Hallands Sjöbeväring hittills sluppit all slags exercis, kan med säkerhet antagas, att, så snart någon exercis eller annan commeridering för Sjöbeväringen inträffar, hvilket troligen med första lärer ske, kommer den ej alt framdeles öfverstiga en tredjedel af hela Beväringens styrka, och Landtbeväringen således att årligen uppgå till minst zjoo man.
Då nu ej allenast behofvet, utan äfven de för Bevärings-exereisen i Nåder utfärdade GeneralOrdres för ett BeväringsCompagni af 100 man anbefalla 3 Officerare och 4 Underofficerare, öberäknadt nödigt antal Corporaler, finner man, att det nu vid Bataillonen befintliga Befäl på Stat ej ens är tillräckligt för 200 man, eller för hälften af ofvannämnde Beväringsstyrka.
För att fylla denna brist, liar till Hallands Beväringsmanskaps möten hittills årligen blifvit commenderadt nödigt Befäl af Kongl.
Elfsborgs Regemente, emot skjuts till och ifrån samt tractamente under mötet, hvilken kostnad, efter medeltal för de sednaste 5 åren, för Officerare och Underofficerare utgjort omkring 200 R:dr B:co om året.
I anseende till det ringa antalet Befäl vid Bataillonen, som gjort det omöjligt att utom i förening med en annan Corps hålla Befälsmöten, har Bataillonen hittills haft dessa möten gemensamt med Kongl. Elfsborgs Regrte, hvadan Befälet, enär nämnde Reg:tes mötesplats är belägen långt utom Bataillonens stånd, åtnjutit skjuts och tractamente under resan till och ifrån Refälsmötena, hvilken kostnad, efter medelberäkning för de sednaste 5 åren, gått till 35o R:dr B:co.
Denna summa tillika med ofvannämnde 160 R:dr för nödigt Befäl af Kongl. Elfsborgs Reg:te till Bevärings-exercicen, eller sammanlagdt 600 R:dr B:co, komma naturligtvis att försvinna, om det begärda anslaget beviljas; äfvensom, i sådan händelse, tvenne från Konungens f. d. Eget värfvade Reg:te på Bataillonen transporterade Capitainer, hvilka nu tillgodonjuta deras vid samma Reg:te innehafda Lieutenants-löner, tillsammans utgörande omkring 1000 R:dr B:co, troligen blifva transporterade till de tvenne nya Capitaines-lönerna vid Bataillonen, och i följd deraf nyssberörde 1000 R:dr genast återfalla till StatsCassan, eller till de ändamål, hvartill de äro afsedde.
Häraf synes, att det begärda anslaget af 2,5o6 R:dr 32 sk.
B:co, som ej lärer kunna anses betydligt, då dermed skall aflönas nödigt Befäl för tvenne Compagnier, i sjelfva verket kommer att utgå till vida mindre belopp och ej torde kunna jemföras med den deraf påräknade nytta.
Det är en skyldighet af mig, såsom sjelf Representant vid denna Riksdag, att ej öfverdrifva behofvet af ytterli - Den 7 Feberuarii f. m. 67 gare anslag; men för att styrka, att det redan anförda beliofvet i afseende på Hallands Bataillon ej är öfverdrifvet, utan snarare motsatsen, får jag anföra, att, om ock det nu begärda anslaget beviljas, nämnde Bataillon likväl är f saknad af flera förmåner, som tillhöra organisationen af öfriga Corpser inom Armeen.
Vid Hallands Bataillon finnes ej lön på stat, hvarken för Regtts-skrifvare, Adjutant eller Reg:ts-qvartermästare, utan har OfficersCorpsen af sina knappa lönetillgångar årligen sammanskjutit ett, i förhållande till dem, drygt arfvode till den Officer af Bataillonen, som åtagit sig dessa tjenste befattningar, emedan, enligt K. M:s anbefallda TjenstgöringsReglemente för Armeen, Chefen ej äger rättighet att till Reg:ts-qvartermästare commendera någon Officer utan dess samtycke; och hvem vill väl för intet åtaga sig en ansvarsfull post med årlig uppbörd och redovisning för omkring 6,000 R:dr B:co, särdeles då densamma fordrar en bestämd vistelseort, och dessutom medför skyldigheten att ständigt vara i tjenstgöring.
Om åter Befälet ökas, blir naturligtvis detta sammanskott, som då repartiseras på flere, ej så oneröst.
Jag har nu framställt de omständigheter, som i materielt hänseende påkalla det begärda anslaget till Hallands Bataillon; men äfven i moraliskt hänseende saknas ej giltiga anledningar dertill.
En hvar, och särdeles hvarje militär, lärer säkert medgifva svårigheten, om ej omöjligheten, alt bilda någon verklig enighet och esprit inom en Corps, som vid hvarje tillfälle, då den samlas, alltid är underkastad nödvändigheten att tjenstgöra tillsammans med främmande Befäl.
Denna enighet, esprjt och täflan kamrater emellan är likväl hvad som hittills utgjort en af grundpelarne för militärisk duglighet.
Vinnes det ändamål, jag genom detta anförande eftersträfva!-, så beredes tillfälle för Hallands Batalion, ej allenast att på egen mötesplats och utan behof af tillökning med främmande Befäl förrätta sina vapenöfningar, utan äfven att småningom kunna närma sig till en ändamålsenlig organisation, hvilken under närvarande omständigheter ej ens lönar mödan att tänka på.
Då ingen Landtmilitär finnes längs liela Halländska kusten, är det troligt, att, i händelse af elt fredsbrott, Hallands Bataillon blir af de första, åtminstone bland Beväringen, sorn få den hedern att gripa till vapen för Fosterlandet.
Med glädje skall denna Corps, i likhet med hvarje Svensk medborgare, för detsamma offra sitt blod, om ock intet anslag beviljas; men att man ej förgäfves åkallar Sveriges Ridderskaps och öfrige Representanters biträde, då verkligt behof gör det till en nödvändighet, är och blir mitt hopp.
Om remiss af detta anförande till StatsUtsk. får jag ödmjukast anhålla.
Begärdes på bordet. 68 Den 7 Februarii f. m.
Jag har dröjt till detta Plenum att afsäga mig min plats såsom UtskottsLedamot, och anhåller att nu i korthet få utveckla motiverna för denna min åtgärd.
Då detta Plenum är det sista, hvaruti en sådan afsägelse, med bibehållande af Riksdagsmannarätten, utan särskild pröfning af R. o. Ad., kan ske, och då R. o. Ad:s förtroende vid trenne Riksdagar, att utse mig till UtskottsLedamot, gifvit R. o. Ad. grundadt anspråk på beredvillighet å min sida att använda min ännu återstående förmåga till att vara nyttig, har jag dröjt, för alt noga öfverlägga saken med mig sjelf.
Men då jag icke innehaft någon civil embetsmannabefattning, utan varit militär, och således finnér mig i saknad af de insigter och kunskaper, som, både i civilt och juridiskt hänseende, erfordras, för att bedöma Konungens Rådgifvares handlingssätt och åtgärder , har detta, jemte önskan att för enskilda ekonomiska angelägenheter, vid utöfningen af min Riksdagsmannarätt, vara oberoende af en plats inom Utskotten, varit orsaken, hvarföre jag ansett mig nu böra afsäga mig min ej-hållna plats i Constit.-Utskottet.
Boyes, Ludv., den 4 dennes på hordet lagde motion, innehållande förslag till förändrade stadganden om HusbehofsBrännvinsbränningen.
Hr Montgomerie, Gust., anhöll, att denna motion ytterligare måtte få hvila på bordet.
Hrr Rothlieb, Axel Fredrik, samt Carleson, Jacob Edvard, förenade sig med Hr Montgomerie.
Philip, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Ehuru jag ej befinner mig bland dem, som anse Husbehofsbrännvinsbränningen för oundgänglig, och önskade att det komme derhän, att så väl varan som dess tillverkning vöre för alla tider bannlyste från Nationen, kan jag dock ej neka den obestridliga sanning, att alla sådana förändringar uti gällande författningar, som på en gång rubba de efter samma författningar lämpade enskilda företag, åstadkomma bekymmer och förluster.
Jag tilltror mig icke bedöma de af Frih.
Boye uppgifna grunder för af honom föreslagna förändringar i beskattningen å brännvinsbränningen, men anser mig böra högeligen instämma uti hans yttrade Önskan, att, ehvad författning för brännvinsbränningens fortfarande än må varda beslutad, ali våda af obestämda föreskrifter, så vidt möjligt är, må undanrödjas.
— Orden ”att innehafvare af gammal redskap skall hafva den förseglad, eller på annat sätt gjord obrukbar till brännvinsbränning, innefatta ett öfverlåtande till hvars och ens omdö - \
Den 7 Februarii f. m. 69 me, huru oell på hvad sätt man sjelf vill göra den obrukbar.
Om det icke skedt enligt åklagarens sätt att bedöma, lemnäs honom uti en annan föreskrift (hvilken likvist afser sådan redskap, som möjligen framdeles kan blifva till brännvinsbränning anmäld, den nemi. om pannor med fast bröst) en gifven rätt att åtala.
Enligt denna föreskrift confisceras den gamla redskapen, emedan figuren deraf visar fast bröst, och ägaren ådrager sig lika ansvar för det han äger dessa gamla kopparkärl, hvilka han vet vara oanvändbara och obegagnade, som den, hvilken nyttjar oloflig redskap till brännvinsbränning, hvaraf den moraliska verkan är sårande och våld för begreppet om sann rättvisa.
Närmare bevis i afseende på de besvär och kostnader samt den betydliga skada, som dylika Lag-bestämmelsers olika förstånd kan ådraga landtmannen, är jag i tillfälle att inför Utskottet uppgifva medelst företeende af handlingar rörande en rättegång i ämnet, hvilken nu för andra gången är anhängig uti K. M:s och Rikets Svea HofRätt.
Boye yrkar i afseende på uppmuntran för åklagare och premiers utdelande för de flesta beslag, tror jag visserligen blifva ändamålsenligt, om, till förekommande af alla missbruk, reconvention för den oskyldige utan omvägar kan sökas och vinnas. — Jag anhåller, att detta Memorial må få åtfölja remissen af Frih. Boyes motion.
Detta Memorial skulle hvila på bordet i sammanhang med Frih. Boyes motion.
Hr Edelstam, Fabian, hade inlemnat följande:
Vald till Ledamot i R.
Sfs Expedit.-Utskott, får jag äran anmäla, att jag af enskilda angelägenheter och tjenste-göromål är hindrad att emottaga detta förtroende.
Stael von Holstein, Fabian Wilh., hade ingifvit ett så lydande anförande: 1 anseende till tjenstegöromål ser jag mig föranlåten att afsäga mig den befattning såsom Ledamot af Ridd.-Utsk., hvartill jag af II. R. o. Ad:s Hrr E lectorn- blifvit utsedd.
Hr af Roldn, Joh.
Samuel, hade inlemnat följande:
Vald till Ledamot af Bevilln.-Utsk., men hindrad att svara emot detta förtroende, föranlåtes jag härmed vördsamt afsäga mig nämnde befattning.
Vid förnyad föredragning af Hr Rosenblads, Bernh., den 4 dennes på bordet lagde motion, angående några löreslagna stadganden i afseende på ordningen för BancoDiscontVerket och de för samma Verk hittills gällande reglementariska föreskrifter, blef samma motion till BancoUtsk. remitterad.
Den 7 Februarii f. m.
Hr Rosenblads, Bernh., den 4 dennes på bordet lagde motion, att Bankens och dess DiscontVerks samt
RiksgäldsContorets räkenskaper må blifva underkastade KammarRättens granskning.
Vid förslaget att till K.
KammarRätten öfverflytta den granskning af Bankens, Banco-DiscontVerkets och RiksgäldsContorets räkenskaper, som hittills förrättats af R.
St:s dertill utsedde Revisorer, må det tillåtas mig göra några anmärkningar.