Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå derefter af Hant Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjord proposition, blef Friherre Cederströms berörde hemställan af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Stats» och Banco?
Utskottens den 23 sietlidne
April afgifne, samt den 2 derpå följde Maji på bordet lagde, Utlå-i tande öfver de hos samtlige RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistlidne Mars meddeldte Betänkande, rörande utredningen af Götha Canal Bolags- Malmö- och Götheborgs Disconter.
Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär Stats- och BancoUtskottens ifrågavarande
Utlåtande innefattade nitton särskilte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt finge särskilt för sig uppläsas och pröfvas^ hvilket bifölls. 2 691 Den 30 Maji.
I anledning häraf upplästes första punk* ten, så lydande; Staten öfvertager utredningen af Götha Canal Bolags- samt Malmö Discont er, hvilken utredning besörjes genom Riksgäld!
Contoir et; hvaremot dessa Disconters Octroijer, utan särskild, ersättning, kornfna att förfalla.
Hans Excelhnce tillkännagaf härefter, att, enligt från de öfrige Riksstånden ankomne Protocollsutdrag, denna punkt blifvit af b§-* mälte RiksStånd godkänd.
Ehuru de öfrige RiksStånden' redan bifallit denna punkt, och allt bemödande således, att deruti åstadkomma någon ändring, är fruktlöst, är jag likväl öfvertygad, att Höglofiige Ridderskapet och Adeln för dess dej önskar att fatta ett rättvist beslut, och af denna anledning tar jag mig frihet hemställa, om icke, enär vi håfve ett särskilt Betänkande om Götha Canai-arbetets fortgång och befiämjande, den nu förevarande frågan om ersättning till Götha Canal Bolag, för upphörandet af dess DiscontQctroij kunde, Utau att för närvarande hvarken bifallas eller afslås, endast uppskjutas, för att framdeles, i sammanhang med frågan om Canal-arbetet till pröfning förekomma.
Grefve Spens, Carl Gustaf-, Jag instämmer fullkomligen uti hvad] Friherre Boije yttrat, Qch tror det vara af vigt, att, ehuru de Öfrige Den 30 Maji. 699 Ståpden redan godkänt denna punkt, Ridderskapet och Adeln dock må fatta sitt beslut på ptt sätt, att Ståndet derigenom ej begår någon jnconstquence.
Jag hemställer således, att frågan, huruvida ersättning för Götha Canal
Dis* ponts indragning bör beviljas eller icke, må företagas till pröfning i sammanhang med sjeifva Canalfrågan, samt att punkten följaktligen i öfverensstämmelse dermed måtte fattas, Grefve von Platen, Baltzar Bogislans', Då Vi redan hort trenne Stånds beslut uti frågan pm Götha Canal Discont® öfverlemnande till Staten, skulle man anse, att för oss intet mera återstod att afgöra, dock anhåller jag för denpa gång vördsamt, få anse saken ur en annan synpunkt.
Här är fråga om upphäfvandet af gn rättighet, grundad på ett formligt Lagstiftningens Beslut, sanciioneradt vid trenne på* följande Riksdagar; en sådan åtgärd är vigtig för hvarje Svensk man.
Det är af vigt, att hvarje Svensk finner skygd under Svensk Lag; att låta Lagen ha sin kraft; der ingen får vara pfver Lagen, ej en gång Konungen, der böra pck både enskifte och corporationer upphöra med sjn makt, då Lagen talar.
Jag kan ej vara af samma tanka, som de värde talarne, att då fråga nu är om Discontens öfverlemnande till Staten, man skall afgöra derom, men hänskjuta att afgöra om ersättningen derföre, fill eq aqnan gång.
Det är otvifyelaktigt hvarje Svensk mans rätt, att få bibehålla, eller afhända sig en lagligen tillvita - 7oo Den 30 Maji. ren rättighet, äfvensom en välfången egendom.
Men om detta är lagligt, så är det billigt, att den enskilte ej begagnar denna rätt, så snart allmänt väl är i fråga, och fordrar dess öfverlåtandej också har Götha Canal Bolag förklarat sig villigt alstå sin rätt3 men nu frågas om denna Discont-rätt kan tagas af Staten, utan att böra andra parten öfver den ersättning derföre fordras, mindre cm han är Böjd med hvad som kan bjudas.
Den rättskänsla, sorn alltid utmärkt Svenska folket, har sä kraftigt verkat hos sjelfva dess envålds Konungar, att de befallt sina
Domstolar domina mellan dem och undersåtarne efter Svensk Lag, samt underkastat sig dessa domar.
Kan j detta Land, uti ett Land der det fordras att sjelfva Konungen skall lyda Lagen, komma i fråga att afhända en välfången rättighet, att upphäfva ett ordentligen slutadt contract, utan att gifva fullt genfullo.
Ständers beslut framdeles kan blifva, kan jag ej annat än här nu yttra min öfvertygelse, att Bolaget framdeles skall göra sin rätt gällande, enligt Sveriges Lag, och förklarar all åtgärd i denna punkt obehörig, då 'den våldför tredje mans rätt.
Än en gång: väl må man föreslå Discontens öfverlemnande till Staten, om man önskar det, men ej utan ersättning.
Sedan denna grundsats är stadgad, kan den användas när som hälst 3 men jag vädjar till Edra egna bröst, mine Heerar, huruvida det är enligt sned ett fritt Samhälles bestånd och ordningar, Den 30 Maji. att inom det finnes en makt, som kan afhända ägande rätten med styrkans rätt.
Jag vill ej vidare uppehålla, men får hos Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken begära, att vid denna första fråga måtte hemställas till Ridderskapet och Adeln, att Disconten öfver lemnäs emot ersättning derföre, som framdeles kommer att bestämmas.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Enligt Grefve von Flåtens yttrande skulle, i afseende å denna punkt, blott finnas tvenne parter, nemligen CanalBobget och Riksens Ständer.
Jag anhåller att få erinra om en tredje part, eller CanalBolagets fordringsägare. ]ag tror att om Bolaget vill i allo tillgodonjuta eina förundta privilegier, CanalDisconten ock bör fullkomligen uppfylla sina förbindelser.
Sådant har likväl icke kunnat verkställas, utan för att förekomma mångfaldiga personers lidande, hafva Riksens Ständer måst om biträds anropas.
Vid detta förhållande måste den af Utskotten nu föreslagna punkt ingalunda kunna anses innefatta något våld, eller egcnmägtigt beslut.
Det förundrar mig, att höra åberopas laga Domstol.
Jag kan ej förstå, huru det skulle blifva möjligt, att kunna förvisa frågan dit.
Manne Riksens Ständer äro pligtige, att först utfinna medel, till betalande af Discontens skulder, och sedermera beskatta nationen, för att bereda ersättning åt ett verk, som icke burit sig.
Jag är af den tanka, att Bolaget bör höras, huruvida det vill och kan betala Discontens skulder.
Om detta är för Bolaget möjligt, bör Disconten få^ fortfara, Kan åter 702 Den 30 Maji.
Bolaget icke, utan nya bidrag af Staten, uppfylla Discontens förbindelser, måste Riksenä Ständer, i fall de öfvertaga Discont-utredningen, äga obestridlig rätt, att dervid fästa de vilkor och förbehåll Riksens Ständer finna lämplige- Jag hemställer således, att denna punkt må af Ridderskapet Och Adeln, likasom redan skett hos de öfrige Stånden, bifallas.
Det är i alla fall Ridderskapet och Adeln obetagit, att när sjelfva Gänalfrågan förekommer * tillse, hvad Understöd, till Canalarbetets vidare fortgång
Och befrämjande, må kunna beviljas.
Herr Manner siam, Johan-.
Ehuru discussiönen kart anses öfverflödig, när 3-ne
Stånd iedan afgjordt frågan, instämmer jag dock visserligen deruti att Ridderskapet och Adela bör, oberoende af de andra Ståndens beslut, fatta sitt.
Jag utber mig derföre att, i anledning af åtskilliga yttranden få göta några erinringar, Man har önskat, att frågan om ersättning för Discontens upphörande kunde afgöras i sammanhang med Srågan om anslag till Canalarbetets fortgång; men då Utskotten nu föreslagit, att
Discontutreclning, n bör öfvertagas af Staten , måste Ock naturligtvis på samma gång vil toren för dett a öfvertagscde fasställas.
Frågan om ersättning bör således nu afgöras.
Man har sagt, att Bolaget ej blifvit hördt i ämnet.
Jag får Upplysa, att Bolaget blifvit tilltrågadt och att dess svar, enligt hvad Utskotten fettat, innehållit, att Bolaget hvarken ville eller kunde fortsätta
Disconteris Den 30 Maji. 703 Innan man åberopar rättigheter, bör man väl fästa afseende på de skyldigheter man har att uppfylla.
Disconten nu ej kan honorera sina förbindelser, utan Staten måste med förlust öfvertaga utredningen, så kan ej eller det af Utskotten dervid fästade vilkor, att
DiscontOctroyert skall utan ersättning förfalla, någonsin anses innefatta Contractsbrott.
Hade fråga uppstått, att indraga Disconten å eh tid, då Bolaget kunnat uppfylla sina förbindelser, hade visserligen ersättning derföre bordt lämnas, men nu då Disconten inställt sina betalningar, och någon vinst af Discontens vidard fortsättning icke är för Bolaget att påräkna, kan Bolaget ej eller med något skäl för Discontens upphörande fördra ersättning.
Jag tillstyrker således för min del, att Utskottens Betänkande^ i afseende å denna punkt, må bifallas.
Grefve von Platen 1 Ganska rigtigt har eö värd Ledamot anmärkt, att uti frågan om Disconten finnes en tredje part, nemligen fordringsägare Jag får blott tillägga j att det finnes äfven en fjerde part, som är Gäldenär ferne, för hvilken Staten måste göra något.
Ganska rigtigt är sagt, att det ej går an lernna
Disconten åt sig sjelf Och egen utredning.
Jag tror att Staten, just för den af mig nämnde fjerde parten, måste göra afseende derpå.
Månne det vore nyttigt för det hela nu då alla Discontens lån äro förfällne, att behandla den såsom i Concurs?
Då skulle
Disconten naturligtvis taga sin tillflygt till utsökttingar 704 Den 30 Maji. igenom de lagliga Executorerne; ty om alla fordringar ingå, så kan Disconten uppfylla sina förbindelser; mea jag hemställer, om en sådan åtgärd är ens tänkbar, dä, med andra åtgärder, Lagstiftningen
Rån frälsa så väl Borgenärer som Gäldenärer, samt fullborda ett redan till två tredjedelar utfört företag, helgadt och bekräftadt af Konungars och Ständers beslut.
Discontvinsten 1815 blifvit anslagen sorn tillgång för den byggnad, hvilken i århundraden åsyftats, (ej blott till Räntevinst) bör då en sådan påräknad tillgång ej ersättas, när den upphört genom den förlägenhet
Disconten iråkat genom händelser, som för den voro alldeles främmande?
Eiler bör den Landtman, som, för att utgöra sina förbindelser till Staten, plöjer och sår sin välfångna jord med möda och omtanka, men ser sin lofvande skörd förstörd genom det hagelslag him-f len sänder, drifvas från sin välfångna egendom utan ersättning, för det han nu ej kan utgöra, hvad utom olycka ej kommit i fråga?
Man har sagt, att ersättning knnde framdeles beslutas.
Jag hemställer huruvida det: vore rätt, att i förhand aflemna hvad mart har, utan att veta, hvad man får?
Att aflemna hvad man besitter under laglig rätt, innan man ännu är försäkrad om någon ersättning derföre.
Våra kgar böra anses för det heligaste vi ägaj och jag förklsrar, att Bolaget aldrig upphör påkalla Lagens skygd.
Jag upprepar åter, att ersättningens belopp ej beböfc; ver Den 30 Maji, 705 ver bestämmas nu, utan endast att ersättning mäste äga rum.
Jag får alltså åter anhålla om proposition, att Disconten öfverlennäs till Staten emot ersättning, som framdeles bestämmes.
Utan att uppehålla mig vid någon undersökning, om hvad vid detta tilliälle kan vara nyttigt eller nödigt, anhåller jag att endast få fästa mig vid den enkla rättsfrågan om ersättning, och kan i omdömet deröfver icke instämma med Friherre Anckarsvärd och Herr JMannerstam.
Det är efter min tanka högst nödigt, att skilja emellan ersättning för Discont-Octroyen och ersättning för Discontvinsten.
Den förra är i alla händelser, och äfven om den sednare ej kan bli någon, likväl en Bolagets ovilkorliga tillhörighet, som ej kan dem emot deras vilja och utan ersättning, hvarmed de äro nöjde, fråntagas.
Det finnes i anseende härtill, ej iner än två parter, Bolaget och Riksens Ständer.
J,g medger allt för väl, att rättigheter icke kunna åberopas, annorlunda än emot uppfyllande af motsvarande skyldigheter, mett dessa rättigheter och skyldigheter böra då verkligen vara mot hvarandra svarande, och utan inblandning af ett tredje främmande förhållande.
Då en Gäldenär, vid yppad Concurs, ibland sina tillgångar äfven uppgifver ett privilegium på en näringsgren , hvaraf hatt väl genom sitt obestånd ej kan draga någon inkomst, men som likväl är hans egendom så Ridd, 0. Ad.
II, Afd. 89, 90.
?o6 Den 30 Majt. val som något annat, kan, utan den största orättvisa i verldcn emot ej mindre honom än hans Borgenärer, ett sådant privilegium icke honom fiåndömmas, mindre fråntagas, af det skäl, att han ej kan förnöja sina Borgenärer.
När en del af hans egendom honom fräntages, blir han så mycket mindre i stånd dertill, och Borgenärernes lidande derigenom endast större.
På detta sätt och såsom innehafvare af Gäldenärens till dem afstådda rätt, kunna Borgenärerne möjiigen betraktas såsom tredje mellankommande part, men kunna då allenast instämma uti, och understödja anspråket på ersättning.
Jag anhåller derlöre om proposition i enlighet med den af Herr Grefve von Platen föreslagna.
Jag värderar obeskrifveligen den lycka, att tala tili de flestas nöje; men jag värderar mångfaldigt mera skyldigheten, att ej svika i min egen rättskänsla, ej brista i mod att misshaga, när rättvisan for. drar det.
CanalBolagets rätt till dess Discont ian omöjligen betraktas annorledes, än såsom ali annan ägande rätt, den man i Sverige, ända hittills, aldrig kunnat mista på annat sätt, än efter laga ransakning och dom När Riln sens Ständer sjelfve, år 1809, i bref till Kongl. &1aj-t och i skrifter till Allmänheten, ansågo sig värdigt, att förklara 6ubscriptioneo till Canalföretaget innebära en patriotisme, som gaf rätt till Nationens aktning; när, till medel att inlåcka Allmänheten att ingå i Bolaget, uppgafs den fördel Bolaget skulle äga af Di - Den 30 Maji. scoliten, hvilken påräknades, såsom en betydande årlig inkomst i 35 ari och när man måste antaga, att det Discontprivilegium, som Ständer och Konung gifvit och garanterat
Bo^ laget, också utgjort en grund för subscriptiotien, så säger mig min känsla, att så länge en dag af dessa 35 är återstår, är Bolagets rätt den mäst grundade, och borde vara lika helig, sorn hvarje annan ägande rätt.
Man talar om Contractsbrott å Bolagets sida } men kan man då glömma, att hvarje fråga om Contractsbrott lyder under Domaren, aldrig under Stan. derne, hvilka icke äro Domare, och åtminstone borde afhålla sig från att vara på en gång både Åklagare och Domare.
Med en blott ringa beräkning uppgår den vinst, sorn Bola* get haft att beräkna på den återstående DiscontOctroyen, till omkring 2 millionär Riksdaler Banco: och denna egendom vill man nu, i^an hvarken ransakning eller dom , skall Bolaget, af Ständerne fråntagas; men står då icke mera ali rätt under Lagen? och huru farligt, huru olyckligt förfar man ej, då man vill sammanblanda begreppen om allmän lag och rätt, med begreppen om Ständernes magt, hvilken aldrig bör upphöra, att respectera lag och rätt.
När man iemnar sig till undersökningen af det Contractsbrott, man förebrår Bolaget, så förvånas man.
Man påstår, nemligen att Digconten missbrukat sitt tillstånd, och missvårdat sin credit, 6amt derigenom -je f£ är orsaken till det fall dess utelöpande Revera ser och Assignationer gjort i opinionen, hvar.
Htur man lordrar att den skulle kunna hjelpa. 708 Den 30 Maji. sig sjelf
För min del har jag näppeligen hördt någon ting mera osannfärdigt, mera orättvist, än detta satt att argumentera.
Sjelfva DiscontInstructionen gaf tydlig rätt, att af Allmänheten upptaga lån för 3 procent, för att åter utlåna dem för 6: ty det var deri vinsten skulle bestå.
Att Disconten begagnat denna rätt, kan således aldrig hafva utgjort något brott, utan var en skyldighet mot Bolaget.
Rättigheten att assignera, var Disconten gifven, utan annan gräns, än omsorgen att ej assignera mera, än som, NB under allmänt vanlig circulation, kunde af Banken honoreras.
Någon ziffra, något visst belopp för rättigheten att utgifva, vare sig reverser elier assignationer , har aldrig varit föreskrifvet, och har aldrig kunnat föreskrifvas: och rörelsen derm d har således varit öfverlemnad åt Direct oner.s värd, hvars enda pligt bestyra den så, att crediten bevarades
När vi vilja vara sanningen trogne, och således måste medgifva, att intill kl. 9 på d gen den 27 sistl.
September, då Regeringens Kungörelse emot Malmö Disconts papper utkom till Allmänheten, CanalDiscontens papper ägde dtn fullkomligaste allmänna credit; när vi, för att hålla oss vid sanningen, måste erkänna, att det var endast denna Kungörelse, detta Regeringens steg, som vållade fallet af alla Discontpapper i opinionen, och dermed också CanalDiscontens misscredit; så frågar jag: kunna vi väl rättvisligen göra CanalDisconten ansvarig för den naturlif påföljden af Regeringens
Den 30 Maji, handling?
Kunna vi rättvisligen räkna CanalDirectionen till brott, att dess credit, i naturlig följd af en högre magts handling, gått för-) lorad?
Eller kunna vi fordra att Directionen skolat skrinlägga de penningar, sorn upplåntes , för att nu hafva dem till hands till inlösen af sina papper; då likväl Instructionen böd att de skulle utlånas, och således icke kunde, på samma gång, hållas inneliggande.
När Regeringen måste vidtaga steg, som verka menligt på den enskildte mannens rätt, så hnr man alltid erkänt en moralisk rätt hos honom till ersättning för sitt lidande; men här vill man, att det lidande, som Bolaget måst vidkännas af den Kungörelse, som tillintetgjorde dess credit, skall förvandlas till brott å Bolagets sida; och skall tjena till pretext, att derföre fråntaga Bolaget sin lagliga egendom.
Nej, deri kan jag aldrig instämma.
Man må, om man kan, göra emot DiscontDirection hvilka angifvelser man vill; och man må bevisa hvad man kan; men om också Directionen hade felat, så kunde blott Directionen derföre straffas; men aldrig skulle Actieägaren derföre kunna mista sin egendom, och aldraminst borde fråga derom kunna uppstå förr, än det blef bevisadt, att Bolaget, gfnom felaktige föreskrifter, vållat eller deltagit i Directionens brott.
Jag skall med resignation emottaga hvarje omdömme om den mening jag nu haft äran yttra; men aldrig skall jag hafva hårdheten att straffa någon menniska för handlingars påföljder, dem han ej rår för; aldrig skall
Den 30 Maji. jag med min röst bidraga, att fråntaga någon menniska s«n egendom i och aldrig skall jag ångra, att jag talat mot ett förslag, som i min öfvertygelse och min känsla, är båda juridiskt och moraliskt orättvist.
Ju oftare den frågan kominer under öfverläggning, hu-*- Tuvida Gö'ha Cana'Bolag bör häfva ersättning af ctaten för den hädanefter uteblifvande, och förut påräknade, Discontvinsten, destomer star, leés jag i cjeQ öfvertygelse, som jag från början hyst, nemligen att man genast hade bordt låta Lagen dömrha emellan Bolaget och DL scoutens fordringsägare, och sålunda lemna Bolaget tillfälle, att göra alfa sina förmenta rättigheter lagligen gällande.
Om jag ej afbölles af medömkan med en hel Allmänhet, som med billig Otålighet väntar ett afgörande resultat af Riksens, Ständers ha! få riga berno-’- danden, skulle jag, än i denna stund, ej draga i betäckande att tillstyrka, att man lemnade Bolaget sin Discont, och l^t det reda den, samt deraf draga all den vinst, som det kunde.
Men nu, sedan Bolaget förklarat, att det ej sjelf Lin utreda Discontens aflfairer, och Riksens ^tänder nödgats, Suqmorio Processn, uppgöra denna utredning, synes Bolaget omöjligen kun; na göra något billigt eller lagligt anspråk på ersättning för påräknad vinst af en Discont, som genom eget förvållande blifvit upplöat, Och egentligen upphört att vara till.
Man säger: ”Att Götha CanalDiscontis fall härledde sig från yttre och tillfälliga orsaker^
Den 30 Maji. 711 i hvilka DiscontDirectionen ej haft någon del.”
Men när man besinnar, att
Disconten hade minskat sina tillgångar genom försträckning till Canalbyggnaöen, af 1,100,000 Riksdaler och dessutom skulle den 1 instundande Julii till StatsWrket ovilkorligen återbetala ett erhållet J,ånebiträde, bestigande sig till, om jag mins rätt, omkring 700,000 Riksdaler; så synes otvifvelaktig^ att om än Malmö
Discont icke konn mit på obestånd, hade likväl Götha CanalDis sconts fall ej länge kunnat uteblifva.
Man säger: ”Om Götha CanalDiscont fing» lagligen indrifva sina fordringar, skulle den också kunna reda sig sjelf, och till fullo beta* la sina skulder.”
Det vöre verkligen synd, att hindra
Disconten från att utföra en så berömlig sak, hvarigenom Riksens Ständer befriades irån det bekymmersammaste af aliade* ras åligganden under denna Riksdag: likväl skulle jag i sådant fall endast önska, att Disconten började med att indrifva de 1,100,000 Riksdaler, som han har att fordra af Canalbyggnadens Arbetscassa.
Dessutom torde böra anmärkas, at't, ota också Staten ville pä hvad sätt sorn helst ut-o reda Discontens affäirer, skulle i alla fall
Dis* conten aldrig mer blifva så lönande, sorn han förut varit: ty man finge väl lof att vaka öfj ver, att ingen öfver-assignering komme att äg* rum; och Allmänheten har utan tvifvel förlo* rat smaken på att i Disconten insätta penningar mot 3 procent^, om också denna Riksförc 712 Den 30 Maji. derfliga rättighet ej blefve upphäfven: och när dessa båda inkomst källorna voro stoppade, blefve vinsten helt visst ganska måttlig.
Jag anhåller blott, att få framställa en liten anmärkning vid hvad Friherre Boije nyss yttrat.
Jag medgifver, att Riksens Ständer år 1809 förklarade subscriptionen till Canal-företaget innefatta en patriotisme, samt lofvade Bolaget, att under vissa år tå påräkna Discont-vinsten, men jag utber mig fä erinra, att desse Riksens Ständers uttryck och löften voro grundade på de, i afseende å arbetets utförande, då uppgjorde kostnadsförslag.
Ständer äro verkligen att ursäkta.
Hade den summa, som cu redan till Canalarbetet åtgått, då blifvit uppgifven, hade troligen hvarken Ständerne, på sätt sorn skett, omfattat detta företag, eller någon enskild deruti ingått.
När man härtill lägger, att Canalatbetet framdeles torde kosta lika mycket ännu, innan det varder fullbordadt, torde det icke böra anses underligt, att man ej är benägen gifva Bolaget någon ersättning för Discontens upphörande.
Det är visserligen obeskrifligt feårdt för Actieägarne, att förlora, men de få, likasom många andra i dylika fall, vidkännas följderne af deras misslyckade speculationer.
Jag får blott den äran påminna, att här är fråga ej om
PROTOCOLL, HÅLLNA IIOS HÖGLOFLIGE vm ÅSDIUS, VID lagtima Hiköfcagen i ^tockjjolm iiiEN 1847 och 1848.
Hörbergska Boktryckeriet, 1 84 8.
.t vivi - .1 ■ .1 H /: i . 4 - > >' ■■ ■ " «
Justerades 10 prot.utdr. för den 29 sistl.
Da tjensteåligganden tvinga mig alt för närvar, lemna riksdagen, får jag ödmjukligen anhålla ali, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den plats, hvilken jag såsom ledamot af Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk. innehafver, samt min plats såsom bänkman.
Hindrad att för närvar, qvarstadna vid riksdagen, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få lemna den plats jag innehafver såsom ledamot af Ridd.Utsk. Hr Stuart, Fredr.
Hindrad af Ijensleåligganden alt vidare fortfara såsom ledamot i Bevilln.Utsk., anhåller jag att få afsäga mig denna plats, men att likväl få varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. B. o.
Ad. lemnade till dessa afsägelse!’ sitt samtycke, hvarefter, sedan H r Gr. o.
Landtm, tillkännagifva, att Gr. Sandels, Sam.
Äng., anhållit att, med bibehållande af riksdagsmanna-rält, blifva entledigad från sin befattning såsom suppleant i Const.Utsk. jemväl denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen, samt Hr Landtm, dels anmodade Hrr Electorer, att till följe häraf uti deras nästa sammanträde utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr Stuart, en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Hr Hammarberg, en ledamot i Ridd.Utsk. efter Gr.
Hamilton, samt en suppleant i Const.Utsk. efter Gr.
Sandels, dels tillkännagaf, att val af en bänkman inom 15 bänkm:s-afd. efter Hr Hammarberg komme att förrättas i början af nästa plenum.
Hrr Bänkmäns lista vid val af 2:ne Electorer efter N:o 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil, och N:o 232.
Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Claes; och befunnos dertill hafva bifvit utsedde: N:o 1413.
Hr Båfelt, Anton, med 20 röster, och N:o 2309.
Hr af Dalström, Gustaf Jakob, med 20 röster, efter lottning med N:o 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil, och N:o 246.
Manderström, Ludvig, hvilka hade lika antal röster.
4 Den 1 April.
Företog R. o. Ad. val af fullmäktige i R.
St:s bank, och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel, kapten .
. med 192 rösten Hr von Hartmansdorff, August, president, C. N. 0. med St.