Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min enskilda del kunde jag väl icke hafva något emot detta anslag, men det synes mig, som detta anslag endast har för afsigt att gagna två eller tre enskilda varfsägare; ty sjelfva de löner, som anslås åt lärarne, skola gå genom varfsäga - 464 Den 39 Augusti e. m. rens hand; gör han hankrut, få äro lärarne af med sina !ö‘- ner.
Dessutom förefaller det mig underligt, att en skeppsbyggmästare, som vore tillräckligt skicklig, ej skulle få mera än 666 r:dr 32 sk. i lön.
Den af de två lärarne, som skall hafva de högsta mathematiska kunskaperna, skulle väl också hafva den största lönen; deremot har den läraren, som skall förbereda dem till de mathematiska kunskaperna , fått 1,000 r:dr.
Dessutom hafva Utsk:n sagt, att den varfsägare, som gjort anstalt för att emottaga elever, om han får mindre antal än 5, likväl skall få betaldt för 5 fullt ut och dessutom lön.
Om han har ett par söner och några till, så skulle han ju på det sättet få sina söner väl uppfostrade.
Men det är väl icke detta, som kan vara ämnadt.
Hvad åter angår att 5o ynglingar, nemi. i5 på hvartdera stället, skulle, såsom Ulsktn säga, arbeta på varfven, så blifva de hvarken mer eller mindre än timmermän; ty jag skulle tro, om deraf blefve 5o byggmästare, blefve det vida mera än Sverige behöfver.
Yi se här på strömmen flera vackra fartyg.
Således om Utsk:n hade föreslagit ett mindre penningebelopp för att employera i Carlskrona för att perfectionera sådana ynglingar, som egna sig åt yrket, hade det varit tillräckligt.
Men om då Utsk:n vilja anslå 6,666 r:dr 32 sk., så skulle jag vördsamt begära att åtminstone betänk, måtte blifva återremitteradt och att Utsktn måtte följa de reservationer, som af flere Utsk;ns ledamöter, Gr. Horn, Frih. Sprengtporten, Gr. von Platen, Hr Ribbing med flera andra, blifvit afgifna, utgående derpå att anslaget måtte blifva lemnadt till K.
M:s disposition, till inrättande af sådana skolor, som vore mest ändamålsenliga.
I anledn. af hvad jag nu yttrat, anhåller jag om återremiss.
Hr Oxehufvud, Göran Adolph; Då jag varit den enskilde person, hvilken fördristat mig att väcka den ifrå— gavar. motionen, tillhör det mig äfven att densamma försvara, ehuru jag djupt känner obehaget att här uppträda emot den sista talaren; jag vill dock här blott följa min pligt såsom riksdagsman.
Den siste talaren har synnerligen fästat sig vid hvad jag anser vara hufvudsak, nemi. huruvida en sådan ny utgift, som den ifrågavar., är behöflig eller ej; huruvida sådana anstalter redan finnas inom fäderneslandet, der ynglingar kunna bildas till skickliga byggmästare för handelsflottan eller ej.
— Hvad den andra delen af den värde talarens anförande beträffar, som angår controllerna, så tror jag, att hos oss sådana sällan saknas, så att jag förbigår den delen och vill blott hålla mig vid sjelfva hufvudsaken.
Den siste talaren har anfört, att i Carlkrona skulle vara tillfälle all inhemta nödiga kunskaper för uppbyggande af handelsfartyg.
En elev, som kommer till Carlskrona för att inhemta dessa kunskaper, är der under hela sin lärotid för att se på byggandet - Den 29 Augusti c. m. 465 gandet af etl enda linieskepp; detta invände jag ufven då jag var ledamot af den comité', som den sislo talaren omtalat; jag hörde då ej några motskäl, tillräckliga att rubba min öfvertygelse.
Jag Lemtade stöd för min åsigt ännu mera från Danmark.
Danmarks skeppsvarf äro åtminstone jemförliga med Carlskronas Örlogsvarf.
Icke dess mindre inhemtar ingen skeppsbyggmästare för handelsflottan der sina kunskaper; måhända alt en eller annan lärare tager undervisning der, men han prakticerar först vid skeppsvarf omkring 6 år vanligen såsom elev.
Under denna tid fortgår den praktiska ölningen jemte den theoretiskä undervisningen ; från denna skola utgår hail såsom fullständig skeppsbyggmästare för handelsflottan.
Jag vädjar till hvar och en, luiru det stod till med våra skeppsbyggnader förr än några specul,anter oell skeppsredare folio på den tanken att införskrifva
Danska skeppsbyggmästare; de stodo förut på den lägsta ståndpunkt.
Det var då knappt någon enda Europeisk nation, med hvilken vi kunde jemföra oss.
Då införskrefvos några Danska skeppsbyggmästare.
Från den tiden hafva fartygen erhållit nytt utseende; detta bevisa de vackla fartygen på strömmen, ej att byggmästare kunnat förut bildas i Carlskrona.
Anledntn till min motion var den, att jag förut varit närvar, vid byggandet af våra fartyg för handelsflottan vid våra varf.
Jag har sett skilnaden härvid på de flesta ända upp till Haparanda.
Jag har sett, att de som hafva skickliga
Danska skeppsbyggmästare, stå åtminstone ao år framför de andra.
Äfven har jag sett med viss förtrytelse, att det blott är en utländning vi hittills hafva att tacka för de framsteg vi gjort, men denne utländning är mycket jaloux ; man kan knappt, åtminstone ännu icke, säga, att en en enda utmärkt der blifvit bildad.
Jag känner en Dansk, sorn, då han varit här två år, gick bort; de öf rige Danske skeppsbyggmästarne kunna åter snart lemna Sverige; då stå vi åter på samma punkt.
Jag upprepar ånyo hvad jag förut anfört, att om vi skulle inskränka oss till Carlskrona, så är det förgäfves alt dertill använda några medel utaf Staten, emedan intet resultat deraf kanfas.
Om landet skall vidkännas denna nya utgift, om Ständerne skola göra nya anslag, måtte afsiglen dermed vara , att man vill vinna något resultat genom dessa penningar.
Jag för min del vågar påstå, att man ej vinner något det ringaste på att anlägga ett sådant institut i eu stad, der det kanske en en da gång 0111 året går ett fartyg af stapeln, och der ett fartyg står kanske 4 ä 5 år på stapeln.
Deremot finnas varf på andra ställen, der 4^5 fartyg om året gå af stapeln.
Jag delar icke den tanken, att Utsktns lika så litet som min afsigt varit att gynna en eller annan varfsägare; jag förmodar, att ingen blir gynnad här.
Om Ständerne hemställa till Konungen att vidtaga nödiga åtgärder, alt det ändamål, 12 H. 59 466
Den 39 Augusti c. m. som Ständerne afsell, verkligen matie vinnas, lär Konungen nog finna utväg att icke gynna den enskilda på det allmännas bekostnad.
Horns ocb Frill.
Sprengtporten reservationer anloges såsom grund för ålerremiss, om jag bade någon utsigt att derigenom vinna något resultat; roen jag bar bort med stor bedröfvelse, alt BondeSt. afslagit denna motion i dag, — BondeSt., som likväl för öfrigt varit så inlresseradt för skolorna.
Skulle nu It. o. Ad. återremittera densamma, så bunde måhända, att två Stånd beviljade den, och att motionen förfölle.
Då dessutom betänk, i det bela kommer att leda till samma resultat som reservanlernes åsigter, får jag yrka bifall lill betänkandet.
Oro jag bade bemärkt, att Hr Oxehufvud varit tillstädes ocb anmält sig, skulle jag visst icke hafva gjort det; men sedan jag nu blifvit uppropad, anhåller jag få yttra några ord.
Det är visserligen ett ogynnsamt företag att ställa sig tipp till försvar för en så i fantasien tillönskad förbättring för skeppsbyggeriet, när en så stor auetoritet förklarat, att förslaget icke är behöfJigt; ocb alt det saknade så beskaffade grunder att det kunde antagas; men Utsk:n hafva likväl icke saknat anledn. att förfara så som skett.
Det är visserligen saunt, att blott en motionär väckt frågan, men jag ber Hr Oxehufvud ursägta hvad jag nu säger, denne motionär sätter jag framför dussintals andra motionärer.
Om en person med fullkomlig sakkännedom, som har constaterat en särdeles kunskap och en värma i ett ämne som ganska sällan förspörjes, förelager sig att väcka en motion; så anser jag mig berättigad att finna den vara väl grundad.
För öfrigt inträffade det alt inom Utsktn, som vid tillfället bestodo af öfver 5o personer, befunno sig varfsägare, skeppsägare, handlande och andre personer från flera delar af Riket, som voro sakkännare och ägde förmåga att bedömma saken.
Den blef debatterad ganska fullständigt och möttes af ett allmänt tillstyrkande äfven inom BondeSlåndet.
Alt BondeSt. i dag afslagit hvad det beviljade den I Augusti, kan jag väl icke förstå; det lär likväl så hafva händl.
Frågan var ej att gynna en eller annan varfsägare, ty ideen i StatsUlsk. var icke ens att bestämma någon local der instituten skulle inrättas.
Man trodde att tlet vore lämpligast, att ett btfunnes i norra delarna af Sverige, och ett i södra delen.
Der talades om Carlskrona, Carlshamn, Calmar och flera städer i södra, samt Gefle och andra städer i norra delen.
Resultatet blef det sorn StatsUtskts betänk, utvisar.
Utsk. trodde, att den uppförda summan af 6,666 r:dr 32 sk., för att kunna bilda inhemska skeppsbyggmästare, vore väl använd, jemte det att det var öfvertygadt, att åtgärden var i högsta målto af behofvet påkallad.
Jag för min del får således anhålla att Stan - D * n 29 A u g u a t i e. m. 467 det icke måtte förkasta denna idde.
Hvad åter beträffar de reservationer, som blifvit framställda, och som jag ingalunda vill motsätta mig, emedan äfven jag anser deras innehåll ändamålsenligare; så har jag intet emot, att de föranleda en återremiss, för att i formen komma till eli bättre resultat, blott det icke vederfares utlåt, det missödet att blifva afslaget.
Sp reng t porten, Jac. Willi.; Af en så varm vän af vårt sjöförsvar som Amiral Nordensköld hade jag visserligen icke väntat mig att betänkligheter skulle framställas emot ett förslag, som utgår och betraktar saken från en, jag vågar säga, storsinnt synpunkt, nemi. att lägga den liktigast säkra grunden för sjöförsvaret genom bildandet af en coopvaerdi-flotta; ty utan att vi äga en sådan, befaratjag att vålt murinväseude icke hvilar på en fast grundval.
Det är äfven en annan åsigt, som utgjort en stödjepunkt för behandlingen af denna fråga.
Det bär nemi icke undfallit
Utsk;n att en högst vigtig näringsgren inom landet, nemi. handel och sjöfart, under närvar, förhållanden icke befinner sig på en gynnsam ståndpunkt, men Utsktn hafva å andra sidan bemärkt alt en återvända från denua mindre gynsamina ställning börjat vi>a sig, och man har trott att rätta tidepunkten då vore att icke försumma de åtgärder från Statens sida, sorn under sådana omständigheter kunde befordra en förbättring af vår handelsmarin , sorn vid alla tillfallen ar af så stor vigt för oss.
Jemväl hafva Utsk:n haft den åsigt, att del är hällre att måhända något frikostigt befordra sådana föremål, soto omfatta upplysning och bildning; ty af alla de utgifter, som Staten bekostar, är del tvifvelsutan inga, som i rikare mätt återskänka Slaten sina förskotter.
Detta må gälla såsom ett skäl hvarföre Slats- och Ekon.Ulsktn icke tvekat alt lemna de anslag som fordras för alt i detta vigliga mål komma lill eli resultat, som man åsyftat.
Jag niimner blott detta för att för Pi. o.
Ad. ådagalägga, att man måhända skulle kunna hemta andra skäl för Utsktns behandlingssätt af denna fråga, än det att
Utskrn skulle vilja gynna någon enskild varfsägare.
Om någon enskild varfsägare här skulle blifva gynnad, så måste det blifva Styrelsen, som gymaar honom; ty UIsk; 11 hafva icke föreslagit, att dessa skolor skola inrättas hvarken vid det ena eller andra varfvet, hos den eller den personen eller på den eller den platsen, utan att de skola inrättas hos ägarne af de varf, som befinnas dertill competenlast oell skickligast, oell om en sådan skulle blifva gynnad, linner jag det vara rikligt.
Något hinder för förläggandet af en af dessa skolor i Carlskrona kan jag ej finna i betänk., om Konungen skulle finna det lämpligt;; men då det är kändt alt skeppsbyggeri i Sverige utöfvas på så olika punkter och på så långt afstånd från hvarandra, som. i Blekinge eller Calmar län samt uppe i de norra orterna, 468 Den 29 Augusti e. m. trodde Utsk:n Sifvén del vara lämpligt att på tvänne olilia punkter fördela undervisningen i denna näringsgren.
De ynglingar, sorn från Norrland skulle resa ned till Carlskrona, för att inhemta undervisning i denna kunskapsgren, skulle få en ganska lång och dyr resa, och jag befarar, att detta till en stor del skulle lagga hinder i vägen för företagets verkställande.
Jag har visserligen varit en reservant i StatsUlsk.; jag hade trott, att det varit måhända bättre om Utsk. föreslagit, att, i afseende på medlens fördelning, d. v. s., bestämmandet af pensionärernes eller elevcrnes afgift, lemna något friare händer åt Regenn, men detta är en obetydlig detaljfråga; och då jag finner att motionären, åt hvilken jag i delta hänseende skänker auctoritet både derföre alt jag känner hans kunskaper och bans utmärkta nit, som på mera än ett sätt säkerligen komma att för vårt land medföra nytta, ansett att i denna omständighet ej ligger något hinder emot företaget, vill jag icke heller äfventyra lieja frågans förfelande genom en aterremiss, ulan finner mig befogad att yrka bifall på betänkandet.
Jag har till en början yttrat, alt äfven jag trodde att en uppfostrings-anstalt, der ynglingar mera kunna bildas i skeppsbyggeri, behöfdes.
Jag tror ännu, att om man reser från Amerika till Carlskrona för att inhemta kunskaper i detta yrke, så skall man äfven resa dit ifrån Norrland; ty jag inbillar mig, att det icke är Statens skyldighet alt uppfostra ynglingarna ända ned från de minsta kunskaperna och derifrån upptaga dem ända till skeppsbyggmästare.
Jag tror att det är varfsägares skyldighet alt skaffa de förberedande kunskaperna åt personer, sorn på varf redan så länge arbetat, att de behöfva kortare tid att fullborda sina kunskaper och skaffa sig den theoretiska underbyggnad, som behöfves för att blifva skeppsbyggmästare, och då är det ej skadligt att se linieskepp byggas; men i alla fall byggas äfven i Carlskrona sådana fartyg, som begagnas för coopvaerdi, såsom briggar, barkskepp och lastdragare.
För resten har jag för min del visst icke emot sjelfva anslaget, ehuru jag anser det mycket liberalt af Utskrn alt gifva en så stor summa, emedan jag då hoppas, att, när Reger:n en annan gång gör ett förslag, det äfven matte gå igenom.
Jag beg är en aterremiss, endast derföre alt nu, såsom betänk, är uppgjordt, Regertn är bunden i sitt handlingssätt.
Om Utskrn, då betänk, kommer tillbaka, vidblifva anslaget af de 6,666 rtdr 32 sk., på det sätt sorn reservanterne föreslagit, så skall jag för min del visst icke vara emot att bevilja anslaget, men derföre begär jag en aterremiss.
Frih, Cederström, Jacob; Med flr Oxehufvud instämmer jag deruti, att anstalter äro nyttiga för bildandet af skeppsbyggmästare, och alt landet är i behof af kunniga personer, så väl i detta yrke, som i alla andra; att det Den 39 Augusti e. m. 4(>9 således är ganska önskvärd), att bifall till anslaget blir lemnadt; men jag kan icke derföre lemna mitt bifall till StalsUlsk:s förslag, emedan jag finner det alldeles icke vara så betänkt, att det bör bifallas.
Emot Stats- och Ekon.Ulsktn kan jag visserligen anmärka, att de hänvisat hela anslagets användande på enskildta varf; men det har förut varit fråga vid discussionen om försvarsverket eller fjerde lnifvudtileln, att Svenska seglande flottan borde upphöra att finnas och inskränkas till roddflotta och ångfartyg.
I öfverensstämmelse med ett sådant systeine faller det af sig sjelft alt Kronans skeppsvarf för seglande flottan komme att upphöra och inskränkas till sådana fartyg; och da blifva varfven för handelsflottan de enda, der kunskap i byggnad af seglande flotta kan inhemtas; men, mine herrar! vi äro ännu icke der, och förmodligen lära vi icke heller snart komma dertill, att vi, med förbiseende af Statens verkliga fordelar och behof, afskaffa i Sverige begagnandet af seglande krigsfartyg så länge vi behöfva dem, och dä äga vi jemväl varfsanläggningar tjenliga för inöfvande i skeppsbyggnad.
Derföre är det val naturligt, att der finnes concentrerad den större kunskapen i Riket, och alt skolor der så mycket lättare skola kunna etableras.
Hvad svårigheten för eleverna angår att kunna inställa sig vid sådana ställen, så kan jag ej finna, att den svårigheten blir större, än att resa från ena ändan af Riket till en academi, vare sig Upsala eller Lund, för att der skaffa sig de kunskaper, som fordras, vare sig i hvilket yrke som helst.
Frågan måste väl betraktas ur en allmän synpunkt.
När Slaten anvisar medel för en uppfostringsanstalt, så måste den väl icke blifva en enskild pensionsinrättn.
; den måste väl blifva en allmän anstalt, som b 1 if— ver funderad på bestånd och på framtiden, och som icke är beroende af en varfsägnres död, som anlagt densamma, och af nya intressenter, sora icke äro intresserade deraf.
I Statens hand och på Statens varf, der fortlefver inrättningen så länge som samhällets flottor fortfara.
Jag förenar mig således med Amiral Nordersköld i begäran om återremiss.
Jag kan dock icke instämma i förmodan att Utsktn afselt fördelar för enskilda varfsägare; men naturligt är, att
Utskms förslag skulle bereda fördel för enskilda varfsägare, och det utan motsvarande nytta för samhället, hvilken deremot beredes, 0111 skolorna iurättades vid flottans stationer.
För min del kan jag ej annat än med fägnad se, att StalsUtsk. gjort afseende på ett behof, som redan länge bort vara erkändt, ehuru man icke anslagit medel för dess afhjelpande.
Således tillstyrker jag vördsammast, att R^ o. Ad. måtte bevilja de medel SlatsUtsk. föreslagit, och snarare mera än mindre.
Men hvad sjelfva villkoren för anväudandet beträffar, så torde åtskilligt Den 3g Augusti e. ra. dervid vara att anmärka eller rutla, pä det att medlen måtte blifva på möjligen bästa sätt använda för det ändamål som åsyftas.
Min forsla anmärkn.
Sr den, att man satt fordringarna, för att få inträde vid dessa undervisnings-anstalter, nästan alltför låga.
Meningen lär väl icke hafva varit alt bilda timmermän, utan hvad man kallar construcleurer, eller skeppsbyggmästare i högre mening.
Då är det alltför ringa alt blott fordra, det de som blifva elever skola blott kunna skrifva och läsa samt äga säker kunskap i arilhmetik.
Detta är icke mera än hvarje skolgosse kan.
Följden deraf blifver, att man måste hålla vid varfvet en särskild lärare för elementar-kunskapernas inhemtande, och icke blott för mathematiken; ty man behöfver väl också lära sig modersmålet, icke allenast för att kunna läsa det, utan ulven för kunna skrifva det någorlunda felfritt, m. ni.
Således yrkar jag att högre fordringar mätte görns af dem, som skola inträda i dessa undervisningsverk.
Huru stora dessa fordringar böra vara, kan jag ej bedömma; dertill saknar jag erforderlig sakkännedom.
Andra omständigheter hafva förut blifvit anmärkta, såsom att lärarnes löner icke synas vara riktigt bestämda; den enes dr för hög de andres för låga.
Dertill vill jag göra den anmarkntn, att 66 r:dr 3a sk. till underhåll för en elev är nog ringa.
Det skulle kunna hända att man behöfde större anslag och färre elever; alt man måste bestämma understödet till olika belopp på olika ställen, större på det ena, hvarest i allmänhet vore dyrare att lefva, och mindre på ett annat under motsatta förhållanden.
Allt sådant hörer till en närmare utredning, hvilken man lämpligast och bäst borde öfverlemna ål
Konungen att bestämma, livad sjelfva inrättningarna beträffar och deras afsöndring från eller förening tued Kronans varf i Carlskrona, så är väl temmeligen klart, äfven för den,, som icke har någon särskild kännedom af yrket, att eli varf, inrältadt för att bygga krigsfartyg, har annat syftemål an ett varf, inrältadt för köpmansfartyg, och att således den undervisning, som meddelas på varfvet för krigsfartyg, hvaraf intet måhända blifver färdig t på flera år, icke kan vara så lämplig för ändamålet, som undervisningen på ett ställe, der endast köpmansfartyg byggas.
Deraf synes mig löija, att undervisningen på Kronans varf blott kan vara en nödhjelp, så länge nian ej har något särskildt för köpmansfartyg, hvilket vore ändamålsenligare.
Men då man har sådana varf så måtte det vara rättast att förlägga undervisningen dit.
Man har anmärkt emot dessa enskildta varf, att en gång finnas de, en annan gång icke, och att man ej bör göra allmänna undervisnings-anstalter beroende af enskildta förelag.
Om denna anmärkn. vore fullt riktig, så gällde den. äfven om landtbruks-institutet vid Degeberg; då borde icke Ständerne hafva deråt anslagit medel vid en, föregående riksdag eller nu ökat anslaget för detsamma.
Men det kan väl au - Den 29 Augusti e. m. 47t tagas såsom säkert, att om ett enskildt skeppsvarf går under, sä tillkommer ett annat, och att alltid några skola finnas både i norra och södra delarna af Riket.
Jag instämmer således med Utskln och med dem, som yrkat att sådana undervisningsanstalter må inrättas både i norra och södra delarna af Riket, der skeppsbyggeri vanligen idkas.
Min vördsamma anhållan och hemställan vore derföre, alt R. o. Ad. ville återremittera betänk., emedan jag är öfvei lygad derom att, fastän BondeSt., på sätt man omförmält, afslagit betänk.
, hvarken Borgare- eller PresteSt. eller R. o. Ad. lär afslå det derföre att en återremiss ägt rum, utan tvertom så mycket hellre bifaller det, som man, vid ärendets återkomst, kan besluta med de förändringar hvarje Stånd finner lämpliga eller Ulskrn sjelfva måhända gjort på förhand.
Jag ville, om återremiss beviljas, önska, att Utsk:n ej måtte fästa sig vid annat än följande hufvudsaker: först att anslå den ifrågavar. summan; dernäst att förordna det undervisningen skall gifvas vid skeppsvarf för handelsfartyg; att den gifves vid något sådant eller några (måhända är det nog med två) ett i norra och ett i södra delen af Riket; samt alt derefter åt Konungen öfverlemnas att bestämma lönerna för lärarne, underhållet för eleverna och de öfriga reglementariska föreskrifter, som kunna behöfvas, äfvensom ali Konungen mätte bestämma, huruvida undervisnings-anstallen skall finnas vid det ena eller andra varfvet, allt efter som det skötes bättre eller sämre.
Sedan samtlige talare instämt deruti, att skeppsbyggeri-skolor äro önskvärda, att de äro afbehofvet påkallade, vågar jag hysa den förhoppning, alt R. o. Ad. ville bifalla ifrågavar. betänk., då det är ganska problematiskt, huruvida icke frågan helt och hållet kommer att förfalla, i händelse R. o. Ad. skulle återremittera densamma, om 2 Stånd skulle bifalla betänkandet.
Här äro egentligen blott gjorda några få anmärknrr, hvilka äro af reglementarisk beskaffenhet; men dessa anmärkn:r äro af den vigt, att de ej böra förfalla , då fråga är att vinna ett så stort ändamål, som här är åsyfladt.
Man har nemi. fästat sig dervid och ansett att aflöningen skulle vara oriktigt fördelad emellan skeppsbyggmästaren och läraren i mathematik.
Den är likväl, som jag förmodar, riktig; ty Utsk:n måtte hafva tagit i betraktande, att en skeppsbyggmästare redan äger på det varf, der han är anställd, en sådan aflöning, att han kan väl existera, såvida han är sådan att han såsom lärare kan blifva qvalificerad, och vid sådana förhållanden är ett plus af 666 r:dr J2 sk. ej en småsak.
Deremot förmodar jag att Ulsk:n tagit i betraktande, att den andre läraren måste antagas endast för elevernes räkning och derföre åt honom anslagit en större summa, hvilket jag för min del anser vara fullkomligt rätt.
Dernäst har man fästat sig D e ii 29 Augusti c. m. synnerligen dervid, att fordringarna äro för låga för eleverna, du de skola vinna inträde i della institut.
JNu är likväl förhållandet, att vid ett skeppsvarf, åtminstone i Danmark, ingår en elev med mycket mindre kunskaper på varfvet; han antages der som apprentiee, tjenar der sina 6 år, arbetar som timmerman i 6 år med yxan i hand, och har blott vissa timmar 0111 dagen bestämda till undervisning.
Der inhcmtar han tillräcklig underbyggnad lör att blifva en skicklig skeppsbyggmästare vid ett coopvaerdi-varf.
På ett sådant varf fordras det, att byggmästaren kan taga yxan från timmermannen och sjelf visa honom huru han skall (öra den.
Jag har sett följden deraf på ett skeppsvarf, der en Dansk byggmästare, som genomgått en sådan sexårig läioknrs, var föreståndare, huru mycken aktning och hvilket förtroende han tillvann sig af i5o personer åtminstone, som voro under hans ledning.
Deremot har jag sett på ett annat varf, der det blott valen theoretiskt bildad skeppsbyggmästare, huru litet man uträttar med blott theoretiska kunskaper.
Jag tror således icke att fordringarna äro för låga; men som sagdt är, detta är blott detaljer.
Då ändamålet är nyttigt och önskvärd!, hoppas jag att R. o.
Ad. bifaller betänkandet.