Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beklagligen har det dock stannat vid blotta öfverläggningarne.
Det resultat, som af dem bort uppkomma, nemi. beslut om anslag till den erforderliga löneförbättringen bar alltid uteblifvit, och man har den ena riksdagen efter den andra städse anfört, att nödige tillgångar till ändamålet saknades och att ifrågavar. angelägenhet således borde åt framtiden öfverlemnas.
Oin en så beskaffad åtgärd kunnat till sina följder vara af mindre betydenhet för dem af landlslatstjenslemännen, hvilka redan äga löner till det belopp, att någon väsendtlig förhöjning utaf densamma icke torde ifrågakomma, så måste det förhålla sig helt annorlunda med dem af desse tjenstemän, hvilkas löneförmåner äro till den grad ringa, alt de knappast öfverstiga hälften af hvad K. M. till R.
St. redan vid ]828, 1829 och 1830 årens riksdag öfverlemnade projectstat upptager, såsom för deras larfliga utkomst alldeles oundgängligt.
Att ett ej ringa antal bland landtstatens tjenstemän befinner sig uti denna ställning, det är så allmänt kändt, alt några bevis derpå icke behöfva anföras ; men om en jemnförelse dem emellan i delta hänseende skulle äga rum, så lider det icke något tvifvel, att bland alla vanlottade landtstatstjenstemän de uti Jemtlands län, med undantag af ett enda fall, intaga det främsta rummet.
Till undantaget hörer kronofogden i llerjeådalcns fögderi.
Hans lön, indelad till hela sitt belopp, är någorlunda tillräcklig för att försäkra innehafvaren om en skälig utkomst.
Difalles, såsom det bör förmodas, K.
M:s nåd. propos. om anslag af 400 r:dr b:co till löneförbättring åt häradsskrifvaren i nyssnämnde fögderi, så blir äfven han i någon män försatt uti en lyckligare belägenhet.
De öfrige tjenstemännen åter måste fortfarande kämpa mot behofven, såvida ej någon åtgärd till deras afhjelpande vidtages.
Den uppsats å desse tjenstemäns löneinkomster, som härjemte bifogas, upplyser, alt de hvarken för landssecreteraren, landskamcreraren eller landträntmästaren uppgå till behållna 1000
Don 24 Augusti e. ra. 431 r:dr Ikco, att de för kronofogdarne i norra och södra fögderierne obetydligt öfverstiga G00 r:dr, samt alt häradsskrifvarne i desse fögderier åtnjuta hvardera endast omkring 533£ r:dr b:co.
Ingen skall kunna förneka, det ju ett sådant förhållande förtjenar att på det ömmaste behjertas.
När Staten fordrar af sine tjenare, att de skola uppoffra både sin tid och sina krafter åt det allmännas nytta, så synas de också å sin sida äga ett. billigt anspråk att icke af Staten lemnäs uti en belägenhet, som nära nog gränsar till nöd och fattigdom.
En förbättring uti omförmälde tjenstemäns nuvar. lönevillkor är således icke blott rättvis, den är af behofvet högeligen påkallad.
Att på ett fullt tillfredsställande sätt uppnå detta mål, kan svårligen ske annorlunda än vid den allmänna lönereglering för hela landsstaten, hvarom K.
M. tvifvelsutan lärer vid en kommande riksdag nådigst göra framställning; men jag har trott, att under tiden något bör göras lill afhjclpande af tjenstemännens mest tryckande behof; och jag får af sådan anledn. härmedelst vördsamt föreslå, att ofvan uppräknade landtstatstjenstemän inom Jemtlands län, nemi. landssecreleraren, landskamererareu, räntmästaren samt kronofogdarne och häradskrifvarne i Jemtlands södra och norra fögderier måtte, såsom någon förbättring uti deras ytterst knappa lönevillkor, tilläggas ett arfvode af 333.r r:dr b:eo hvardera, alt årligen från och med inncvar. år utgå intilldess ny lönereglering för landtstaten i allmänhet blifvit beslutad och hunnit sättas i verkställighet.
Anbållandes jag att denna min motion matte till H. StatsUtsk. remitteras.
Uppgift å nedannämnde landtstatstjenstemäns i Jemtlands län årliga löneinkomster.
Landssecreleraren:
Ordinarie lön . . 233: 16.
Resepcuningar — Expensmedel 32.
Sportler, högst . . GGG:32.9ö6:
Landskamerer ar en.
Ordinarie lön 32. 17 t:r spanmål af bohemman, efter marke- gångspris circa . . . 100:
— Extra ordinarie inkomster.
Provisioner å charUe-sigillaUe-medel 50: — Saltpeter d:o . 8: — Mötes d:o . 12: — Bevillnings d:o . 30: — Lösen för immissionsbref i kronohem- man, circa 33: 16. m. 16'
S00:
Landträntmästaren.
Ordinarie lön . . . 732: 24.
Provisioner och remisslage, circa . . . . 100: — 832: 432 Den 24 Augusti e. m.
Kronofogden i Jemtlands Norra fögderi Lön, indeld d:o oindeld Bostället Fogdetjenare-lön Resepenningar Kronofogden i Jemtlands Södra Fögderi Lön, indeld Lön, oindeld Bostället Fogdetjcnarelön Resepenningar Häradsskrifvaren i Jemtlands Norra Fö Lön, indeld . d:o oindeld Bostället Resepenningar Provisioner och debetsedelslösen ....
Häradskrifvarén i Södra Fögderiet.
Lön, indeld d:o, oindeld •
Bostället Resepenningar Provisioner och debetsedelslösen . . . 320: — 100: — 36: — — 97: 16< 320: 100: — 40: — 63: — 97: 16.( deri. 160: — 66: 32. 44: — 67: 32. 200: — i 160: _ 66: 32. 40: 67: 32. 610: 16. 620: 16. 200: — 534: 16.
Hr Grundelstjerna Axel Wilh., uppläste 2:ne så lydande motioner: 1.
M:s vid denna riksdag till R.
St. aflåtne nåd. propos. ang:de statsverkets tillstånd och behof, hafva utgifterne vid Postverket, i det skick detsamma för närvar, sig befinner, blifvit förslagsvis beräknade till en summa af r:dr 450,000 oin året, och statsverkets behållning af postmedlen till 125,000 ,, tillsammans r:dr 575,000; hvarjemte föreslås, att det öfverskott, som Postverkets inkomster derutöfver årligen kunna lemna, må af K.
M. få disponeras till bestridande af kostnader för postanstalternes utvidgning eller förbättring.
Om nu den för Postverkets årliga underhåll calculationsvis upptagne summa, 450,000 r:dr blefve tillräcklig, hvilket dock ej med full säkerhet kan antagas, enär större tillfallige och opåräknade utgifter vid verket kunna förefalla, så skulle, efter hvad de sednare årens erfarenhet visat, berörde öfverskott kunna beräknas till omkring 26,000 r:dr om året, och dermed böra icke obetydliga förbättringar i postanstalterne inom riket kunna bekostas.
Skul - Don 24 Augusti e m. 433 Skulle emedlertid, i följd af gästgifvaresk jutscns öfverlåtamle på entreprenad, legan för denna skjuls komma alt ökas med till och med 8 sk. milen för hvarje häst, på sätt K.
M. uti en sedermera adalen nåd. skrifvelse stadgat, så får Postverket vidkänna en betydlig tillökning i dess utgifter för posters förskaffande.
Samtlige sniillposternc i riket (hvilka med högst få undantag fortskaffas med gästgifvarskjuts, oeh, der beling derom blilvit afslutade, för lika lega, som för gästgifvarskjuts erlägges) färdas med skjuls efter en häst . . 54,340 mil på året.
För andra hästen, som af dessa poster begagnas tillkomma circa 8,000 „ ,, De ordinarie posterne befordras med gästgifvarskjuts efter en och understundom två hästar 27,672 „ „ samt enligt contracten likaledes och öfverhufvud för vanlig gästgifvareskjuls lega 37,366 „ „
Den för posthemmanen sedan är 1830 tillökade postföring, hvilken godlgöres med vanlig gästgifvare-skjutslega, uppgår lil1 • ■ 10,651 „ „ Summa 138,029 mil.
En förhöjning i legan för dessa postföringar af 8 sk. milen per häst skulle alltså medföra en ökad utgift för Postverket af omkring 23,000 r:dr om äret, det vill säga största delen af del beräknade öfverskottet till verkets förbättring.
Det är visserligen ännn osäkert i hvad mån gästgifvareskjulsen kan komma att på entreprenad bestridas, men på det alt det blifvande öfverskottet må med säkerhet kunna påräknas för det af K. BI. afsedda ändamål, torde det blifva nödvändigt, att, så vida postverkets inkomster genom förhöjda portoafgifter icke komma alt ökas, II.
St. å lliksg.cont. anvisa ett lämpligt förslagsanslag, lill bestridande af den tillökning i postföringskostnader, som i följd af skeende förhöjning uti gästgifvarc-skjulslegan kan uppkomma.
Att delta mitt förslag må lill StatsUlsk. remitteras, derom anhåller jag vördsamligen.
Remitterades till StatsUtsk. 2.
Sedan Ofver-Postdirecteursembetet år 1833 hos K. M. i und. anmält, hurusom vid tillämpningen af stadgandet i då gällande chartat-sigillatse-förordning ang:de portofrihet för sådane i behörig ordning stämplade brochurer, som icke öfverstiga 4 ark, någon gång inträffat, att skrifter, hvilka utgjort delar af en bok, tryckta bref med prenumeralionslistor, m. m., som icke rätteligen kunde benämnas brochurer, likväl blifvit under denna 1 H. 55 -434 Den 24 Augusti e. m. titel portofritt med posten afsönde, liar K.
M. till förekommande af dylika missbruk genom en i bestyrkt afskrift barbos bilagd skrifvelse till Öfver-Postdirecteursembetet af d. 2 Nov. 1833 i nåder stadgat, att utgifvare af brochurer, som till portofrihet för densamma sig aumiller, skall vara ovillkorligen skyldig alt dervid aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, hvilken, då anmälan sker bos K. M:s Bef:h:de eller magistrat, bör åtfölja den underrättelse derom, som till Ofver-Postdirecleursembetet ingår, hvarefter på samma embetes pröfning skall ankomma, om portofrihet för den anmälda skriften kan på grund af K. kungör, om stämplade pappersafgiften bevil jas, eller icke; och bar K. M. i samma nåd. skrifvelse tillika förklarat, att med benämning brochure endast må förslås en mindre tryckt afhandling, fulländad i ett häfte.
M:s nåd befallning blef delta beslut uti dåvar.
Postoch Inrikes-Tidningen införd!, men då erfarenheten visat, all utgifvaren af brochurer, för hvilka porlofrihet blifvit begärd, icke alltid ställt sig berörde stadganden till efterrättelse, sä får jag vördsamligen föreslå, att de samma uti afgifvande förslag till ny förordning om stämplade pappersafgiften må intagas ; hvarom remiss lill Bevilln.Utsk. begäres.
- Bilaga. CARL JOHAN etc. etc.
Vår ynnest etc.
Jemte anmälan hurusom, under tillämpningen af stadgandet i nu gällande ehn rtse-sigi Hatat-förordning, angtde portofrihet för såtlane i behörig ordning stämplade broehurer, som icke öfverstiga 4 ark, någon gäng inträffat, alt skrifter, hvilka utgjort delar af en bok, tryckta bref med prenumeratiouslistor med mera, som icke rätteligen kunde benämnas brochurer, likväl blifvit under denna titel portofritt med posten afsände, håfven J, uti skrifvelse af den 8 sisth Oct., i und. hemställt, om icke, till förekommande af dylika missbruk, Oss skulle i nåder täckas förklara utgifvare af brochure, som till portofrihet för densamma sig anmäler, hädanefter vara ovillkorligen skyldig att dervid aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, hvilken, då anmälan sker bos Vår Bef:h:dc eller magistrat, borde åtfölja den underrättelse derom, som lill eder ingår, hvarefter på eder pröfning skulle ankomma, om portofrihet för den anmälda skriften kunde på grund af Vår nåd. kungör, om stämplade pappersafgiften beviljas, eller icke; Och länder eder härå till nådigt svar samt egen och vederb. und. efterrättelse, det Wi, jemte bifall till eder i omförmälda afseende gjorda und. hemställan, funnit godt att, såsom ytterligare tillägg i fråga om beskaffenheten af de såsom brochurer ulgifna skrifter, för hvilka postfrihet må, enligt chartm-sigillataeförordningeus ofvanberörde stadgande, tillgodonjutas, i nåder förklara, alt med benämning brochure endast må förstås en mindre tryckt afhandling, fulländad i ett häfte; börande detta nåd. ben 24 Augusti e. m. 435 beslut, genom eder försorg, i Post- och Inrikcs-Tidningen införas, för att komma lill allmänhetens kännedom.
Wi befalle eder Gud allsmäktig nådeligen.
Stockholms Slott d. 2 Nov. 1833.
CARL JOHAN. C. D. Skogman.
Till Ofver-Postdirectcursemhelet i fråga om skyldighet för utgifvare af brochure!-, som för desamma söka portofrihet, alt förete ett exemplar af den tryckta skriften. iMed höga originalet lika lydande, intygar Ex officin P. L. Fyrwald.
Remitterades lill Bevilln.Ulsk. Hr Bergenstråle, Claes Gabr.:
Sedan full öfverty gelse vunnits om flen nytta, som jordbruksinslilutet å Degeberg medfört, framställdes under förra riksdagen behofvet af flere dylika inrättningar.
St. anslogo dock endast 6000 r:dr, hvaraf 1000 skulle tilldelas de län, som visade sig först hafva organiserat rättarc-skolor.
Erfarenheten har ådagalagt, hvad man ock kunde förutse, nemi. otillräckligheten af nämnde 1000 r:dr för tillvägabringandet af ifrågavar. skolor.
Dylika, men mera utsträckta inrättningar, hafva visserligen i flere provinser blifvit ordnade; dervid har dock måst tagas till hjelp den rikedom och de redan förut samlade cassör, som uti desse af naturen bättre lottade orter varit att tillgå.
Inom Jönköpings län har väl äfven en rättarc-skola blifvit organiserad; men ehuru den med all möjlig omtanka blifvit ordnad, uppfyller den dock ej fullkomligt det med densamma åsedda syftemålet.
Inom detta i allmänhet fattiga och magra län finnas ganska få större possessioner, och äro der enskilda uppoffringar icke myckel alt påräkna.
Man har derföre mast allt för strängt begränsa skolans verksamhet efter hvad det ringa anslaget medgifvit; hvaraf den olägenheten uppstått, att allmogens söner, för hvilka den egenteligen är åsedd, måste uti årsafgift betala 66 r:dr 32 sk., och som en följd af denna höga afgift kunna de der icke underhålla sig längre än ett ur, hvilken lid är alldeles för kort till erhållande af en erforderlig och fullständig undervisning.
Jag behöfver ej upptaga R. o. Ad:s tid med att utveckla den allmänna nytta, som dessa skolor böra medföra, och ej eller de flere skäl för anslagets otillräcklighet, emedan de säkerligen det förutan håde inses och medgifvas.
Jag får derföre endast vördsamt anhålla, att det anslag af 1000 r:dr, som till hvardera af dessa skolor vid sista riksdagen afsågs, matte förökas till 2000 r:dr, hvarigenom åt desse inrättningar kunde gifvas en organisation, som mera kunde motsvara det allmänna gagn, man med dem bör åsyfta.
Remitterades till StatsUlsk. 430 Den 24 Augusti e. m. Gr. von Schwerin.
Adolf Henning;, anförde skriftligen:
I en tid, dä så mycket ordas och skrifves om grundskatten och dess tryckande natur, är det hvarje representants skyldighet att uppsöka andre på billighet och rättvisa grundade inkomstkällor, så alt R.
St., allt efter som den indirecta beskattningen ökas, må kunna blifva i tillfälle alt förminska den synnerligen för allmogen så tryckande grundskatten, intilldess denna slutligen kan alldeles upphöra.
Del är för delta ändamål jag vågar föreslå en ändring i nu gällande författningar, som berättiga tidningar och periodiska skrifter att portofritt försändas med brefposten.
Denna likaså obilliga som orättvisa förmån är allmänt öfverklagad, då derigenom den behållning betydligt inskränkes, som postverket till Slatscont. årligen ullcmnar.
Härvid torde äfven fä erinras, att den portofrihet, som af tidningarne för närvar, åtnjutes, uteslutande eller åtminstone hufvudsakligast tillgodokominer de mera välmående samhällsclasserno, som både äga tid och förmögenhet alt läsa och hälla tidningar.
Detta är ingalunda fallet med de liesta af allmogen, hvarföre jag ock är öfvertygad, alt dess upplysta representanter, lika med mig, ogilla tillvaron af en fördel, som, på den mindre bemedlades bekostnad, tillskyndas dels prenumeranter, dels ock tidningsredactioner och utgifvare af periodiska skrifter.
Sjelf boendo på landet och en varm vän af tryckfriheten och dess organer för dagen, erkännande den stora andel de hafva i upplysningens spridande, kan och börjag dock ingalunda vara blind för deu förlust, som tillskyndas Staten genom den beviljade portofriheten; men då det ingalunda är min mening att på något sätt hindra spridningen af nyttig kunskap, utan blott att framkalla en indirect inkomst för Staten, skulle jag för min del anse lämpligt, att tidningar och periodiska skrifter betala till postverket blott hälften af den minimi-porto, 2 sk. b:co, som der är antagen, eller 1 sk. b:co per lod.
Denna portoafgift för en väl ordnad tidskrift, likasom för prenumeranten, ifall bladet derigenom blefve något dyrare, kan ingalunda blifva tryckande och skall med nöje utgifvas af hvarje sann patriot, dä del kan lända antingen lill en närvar, eller framtida förminskning i den höga skatt, som den mindre bemedlade jordägaren nu har alt erlägga.
Dä det med säkerhet kan antagas, att minst 400 skeppund sålunda ulan postporto kringföras till alla landsändar, skulle, genom antagandet af mitt förslag, årliga statsbidraget från Postverket ökas med minst 100,666 r:dr 32 sk. b:co.
Viii torde man såsom argument mot detta förslag åberopa den stämpelafgift tidningar och periodiska skrifter nu måste vidkännas, enär mången anser denna afgift utgöra likasom ett surrogat för portofriheten.
Denna har dock med portofriheten alldeles intet sammanhang.
Stämpelafgiftcn ingår icke till postverket och skulle ej eller vara tillräcklig till bestridande af den transportkostnad, tidningarne medföra, då, som jag tror, nämnde afgift föga öfverstiger 8,000 r:dr k:co om året.
Stämpelafgiften är tvertom af bevillniugs natur och inne - Den 24 Augusti c. m. 437 liar lika liten rätt till portofrihet för tidningar, som för spelkort, hvilka äfven äro belagde med stämpelafgift, men derföre ej portofrie.
Dessutom är betalning af postporto för de tidningar, som vilja åtnjuta förmånen att åtfölja den ordinarie posten, nu så mycket mer billig och nödvändig, som genom den af H. M.
Konungen till R.
St. nyligen alldina nåd. propos. om förhöjning i skjutslega!), genom skjutsens organiserande på accord, Postverkets inkomster i annat fall komme att betydligen minskas, dä man besinnar att förlusten pä snällposten, som årligen färdas (>2,000 mil, efter en häst räknadt, ensamt skulle uppgå till 10,333 r:dr 16 sk. b:co.
Jag anhåller, alt denna min motion, att tidningar och ■periodiska skrifter, hvilka genom postverkets försorg afgå, skola till detsamma erlägga en portoafgift af / sk. b:co lodet, må blifva lill behörigt Utsk remitterad.
Degärdcs på bordet.
Hr Vult von St cijcrn, Henr. Wilh., uppläste följande :
Det är mig visserligen icke obekant, att olika åsigler äga rum med afseende pä ändamålsenligheten af de i sednare tider inrättade laudlbruksskolor.
Jag tror dock, att dessa undervisningsanstalter, sä vida de ordnas på ett sätt, som i främsta rummet alser vårt lands, från de flesta andra skilda förhållanden, icke skola undgå alt blifva nyttiga.
I någon mån har erfarenheten redan bekräftat denna åsigt.
Allmänna medel hafva ock till detta ändamåls befordrande vid sednasle riksdag blifvit anslagne; vid den närvarande hafva 11.
St. redan i samma afseende falt emottaga K. M:s nåd. propos.
Jag vågar dock anse, all den äskade summan af 1,000 r:dr b:co lill årligt understöd lör hvarje dylik inrättning är otillräckligt; och ett anslag, som lill ändamålets vinnande icke är lämpligt, blir i de liesta fall endast bortkastade penningar.
Om skicklige lärare skola lönas, samt de utgifter af mångahanda slag, hvilka äro oskiljaktiga från en dylik undervisningsanstalt, bestridas, utan att dessa kostnader skola till en betydlig män falla lärlingarne till last, sä är förutnämnde anslag alldeles otillräckligt.
Att åter belasta elevcrnc med dessa överskjutande kostnader, skulle endast göra undervisningen för dyr och således obegagnad.
Staten har ock derföre såsom ett villkor för anslagets åtnjutande stadgat, att 10 elever vid hvarje af dessa inrättningar skola erhålla fri undervisning, kost och bostad, mot rättighet för skolan att få af deras arbete sig begagna, utan någon särskild ersättning.
Man trodde i början, att detta skulle bära sig, men snart betans, att den förlust i lid och arbete, som uppkom genom clevernes undervisning så väl inom hus som på fältet, reducerade den lördel man påräknat af deras arbete högst betydligt.
Resultatet vid Sjögestads landtbruksskola i Östergöthland är nu, 438 Deli 24 Augusti e. m. att, oaktadt provinsen genom nedläggandet af ett capital af 20,000 r:dr b:co i samma egendom sökt underlätta framgången af företaget, så finner man sig ursländsatt att med de knappa tillgångarne hålla undervisningen vid makt.
Genom ett årligt anslag af 3,000 r:dr b:co skulle det lyckas alt bibehålla ofvannämnda undervisningsanstalt, belägen i en af Sveriges bördigaste provinser.
Då jag nu har äran vördsamt föreslå, alt R.
St. behagade för sagde ändamål anslå nämnde summa, finner jag visserligen alt saken hade erfordrat en grundligare motivering, om icke II.
Stals-Utsk. ägde uti Östergöthlands landshöfding pä en gång sin ordf. och en varm och upplyst försvarare af jordbrukets intresse.
Remitterades lill StalsUlsk.
Stjernstedt, Jacob Theodor, anförde skriftligen : Bevilln.förordn. af år 1841 stadgar särskildt personel bevillning för arbetsfolk i släderne och på landet, som icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter särskild öfverenskommelse och beting.
Då denna dass likväl hr utan förmögenhet och för sin bergning icke bar annat att påräkna iiu den egna arbetskraften, synes det föga öfverensstämmande med rikliga beskaltningsgrunder alt pålägga densamma någon bevillning.
En sådan bevillning är egentligen en afgift på fattigdomen, som gör den fattige fattigare och i sin män bidrager att försvåra ernåendet af det mål, till hvilket samhället snarare bör i möjligaste måtto jemna vägen för hvar och en.
Daglönaren har genom sin ställning i lifvet föga utsigt att kunna förvärfva sig så mycket, att han och hans hustru äga hopp om någorlunda sorgfri eller åtminstone för nöd tryggad ålderdom.
Merendels blir honom intet öfrigt för gamla dagar, och det fordras till och med lycka, om icke en tillfällig sjukdom eller knappare arbetsförtjenst redan under hans bästa ålder bringar honom i behof af andras understöd.
Då dessa förhållanden tagas uti betraktande, bar man svårt att göra sig reda för orsaken till den bevillning, K.
St. lagt på daglönaren, en afgift, för hvilken de i bättre omständigheter varande äro befriade.
Skulle afsigten dermed vara att motverka tillväxten uti antalet af inhyses boende personer, så gifver en närmare eftertanka äfvensom erfarenheten en motsatt slutföljd.
Bevillningen hr en alltför svag motvigt emot de starka, i lynnet och naturen liggande bcvekelsegrunder, som förmå det uppväxande slägtet att söka en sjelfständig utkomst; men bevillningen hr tung nog att försvåra denna utkomst, och att för en eller annan dag taga brödet från modren och barnet.
Pä dessa skäl föreslår jag vördsamt, alt Bevillningsstadgans föreskrift'uti §§ 15 och 27, ang:de bevillning för arbetsfolk, malte upphäfvas och försvinna, samt allt arbetsfolk, som är utan Den 24 Augusti e. m. 439 förmögenhet, vara frikallade fran utgörande af annan bevillning än den personliga skyddsafgiften af 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna.
Remitterades till Bevillu.TItsk.
ITr af Zellen, Nils, bade inlemnat följande memorial: R.
St:s år 1843 församlade revisorer hafva, i sammanhang med den del af berättelsen 0111 granskningen af statsverkets räkenskaper, som angår allmänna institutet för döfstumma och blinda, fästat R.
Sl:s uppmärksamhet på angelägenheten att genom särskildt anslag gifva åt detta institut en utvidgning, öfverensstämmande med dess benämning och med stiftarens afsigt.
Från början ämnadt att upptaga så väl döfstumma sorn blinda, för att bereda och främja deras håde in tel leetue I la, moraliska och industriella uppfostran, har institutet under den förflutna tiden nödgats frångå den första planen och sett sig nödsakadt att inskränka sin välgörande verksamhet endast lill vården af döfstumma.
Tillgångarnes otillräcklighet och saknadt utrymme i den lägenhet på K.
Djurgården, egendomen Manilla, som institutet nu begagnar, hafva uteslutande föranledt denna inskränkning.
För närvar, finnes derföre vid detta institut allenast en enda blind person.
Denna underhålles på H. M. Konungens bekostnad och har vid institutet förvärfva! kunskaper, som hos mången med öppna ögon väcka förvåning.
Men det är dock blott en person för ett helt rike, hvilket, utom denne, enligt statistiska uppgifter, inom sina landamären räknar 2639 blinda och 90 både döfstumma och blinda.
Af detta stora antal olycklige äro de fleste medellöse.
I saknad af lekamligt ljus sväfva de äfven i andligt mörker.
Ofta äro de af naturen utrustade med goda och ädla anlag; men ingen uppsöker eller utvecklar deni.
Utan både physisk och moralisk vård, blifva desse olycklige varelser merendels lemnade till rof ål nöd och elände, eller nödgas de att kringsläpa sitt bedröfliga lif, utan annan sysselsättning än betllande.
Alt åt hela denna skara af beklagansvärda samhällsmedlemmar bereda en lyckligare och bättre lott, är icke för Staten möjligt.
Menniskokärlek och enskild välgörenhet måste här, såsom vid likartade tillfällen, mer tagas i anspråk, än allmänna anslag.