Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Til underdänig åtlydnad af Eders Kongl. Majus nådiga remis8 af denZ:djesistledneMaj, hwarigenom Riddarhus-Directions underdäniga utlåtande blifwit infordradt öfwer läeutenanten frsUlie Oustak-X. b.ö^vsnborZ8 och dest §3rvderS ^Nlliteursn Odristian l.öwenborZ8 underdåniga ansökning, at i anledning af det för deras -vaderfader Regerings Rädet lutman den 11 Juna 1719 i näder utfärdade Sköldebref, i anseende til anförde omständigheter, af Kongl, näd äterfä försuttne tätalie-, för at ä ort, som weder - 320 Den 1 Iunii. wederöör kunna, med biläggande afSköldebrefavet och sädana handlingar, som dewisa sokan?oerne wara ägta Bröstarfwingar fran ofwannämde Regerings-Rädet adlad L.owen dorA fä sig til introuuction anmäla, får Ridderskapet och Adeln, jemte remjgs-handlingarnes Återställande, afgifwa följande underdäniga utlåtande:
Ridderffapct och Adeln, som anser denna saks afgörande ensamt ankomma pä Eders Kongl. Majtts eget nådiga wälbehag, får dock desto häldre för sin del i underdänighet derä tilstprka bifall, som genom UlaiiSrZ återställande uti mål af denna beskaffenhet någon tredje mans rätt icke för nära trädes, samt får derjämte tillika i underdånighet hemställa, om icke sökanderne ma förståndigas, at inom trenne mannder frän den dag, dä Eders Kongl.
Majtts nädiga rssoluttou k-äröfwer utfaller, sig hos Riddarhus-Oirection, til erhällande af introäuctionz anmäla.
Med undersatelig wördnad nit och trohet har Ridderffapet och Adeln näden framhärda Stormägtigste Allernädigste Konung Eders Kongl. Majtts Friherre Manget, Larl hade inlemnat följande: Wördsammast kromsmoriL Til Riksens Högloft.
Tjugutwä personer, alla Jord- och Bruks äga - Den 1 Junit. 32L ägare af Ofrälse-Ständet inom det Län i Skane, jag fordom som Landshöfding förestätt, hafwa genom närlagde Fullmagt updragit mig at wid nu pästäendeRiksmöte, hosRiksensHöglo-l.Ständer, för dem sollicitera den högst naturliga r.ltt, at wid hädanefter inträffande Riksdagar, äga del i Folk-Kepresentationeii, och rättighet atwälja Fullmägtige.
Med en stor tilfredsställelse upfyller jag nu detta förtroende, da jag inför Rikets Lagstiftare yrkar för mine commi nemer en medborgerlig rättighet, som altför länge warit dem betagen, och utan orättwisa ej längre skulle kunna wagras dem, den at äga säte och stämma wid wara Riksdagar.
Under Riksens Högloft.
Ständers ögon hafwa wid detta Riksmott flere kloke och patriotiskt sinnade Män, äfwen inom det Ständ, hwaraf jag har äran at wara en medlem, lagt de okullstötlige sanningar, dels at sädane Jord, och Bruks-ägare, öfwer hela Riket spridde, utgöra en ansenlig Folknummer, och i en högst märklig mohn deltaga i allmänna beskattningen, dels ock at representations rätten ej bör wara dem nekad, som skattande til Statens underhäll, hafwa et sä mägtigt interesse i desi angelägenheter, Styrelse och wälbeständ.
Det wore
Medes öfverflödigt at här uprepa alla de talands skäl, som frän sakens natur kunna hämtas til bifall af desie Skattdragande Medborgares yttrade önskan och billiga pästäende, och hwilka skäl med sä mycken styrka och insigt redan blifwit förebragte.
Ridderffapet och Adeln har wisierligen för mycket ädelmod at ej omfatta denna förändring, eller rättare, tilökning i representationen; och de öfrige respsctivs Ständen, kun41, 42 ' na 822 Den 1 Iunir. na ej undgä at med wälwilja och bewägenhet bemöta en sä billig begäran af egna Barn och Anförwanter.
Allmänna winsten blir den, at flere tänkande menniffor, som til största delen njutit en god upfostran, och äro begäfwade med klokhet och kunffaper, skola wid kommande Riksdags-exoguer öka antalet pä Rikets Fäder och Wise, och med Patriotens wärmare känflor wara sorgfälligt för et älffadt Fosterland, med hwarS lycka eller olycka, deras egit beständ eller obeständ sä pätagligen är förenad.
Stockholm den usta Junii 1L09.
Larl /cäam Wrangel.
Fullmagt in Llnnco, at i anledning deraf rvid nu pästäende Riksmöte i Stockholm anmäla och widare cietaillsiL wär underdåniga önffan och begäran, at wi och öfrige Rikets 0- frälse Ståndspersoner, som äga Jord, Bruk, Wattenwcrk eller hwad siags fast egendom som hälst, wid Riksmöten nu och hädanefter mäge sjelfwe eller genom Dexuteraäe blifwa röstägande.
L leiZo k. lil. brinck, C^rl Anstrup, ^swerste-rieurensnk och Riddare Lagman och Bruksägare. samt Jordägare. 0. 8. I.. 8.
Luci Laur, ?. berg, f. d. prov. icieä. icleö. v. och Riddare Kongl. Räntmästare och BrukFs «f Kongl. Wasa-Orden samt Jord- ägare. ägare.
L-. 8. o. 8. L. Xar8tröm, Lbrist. brieä Aspelin, /Luäiteur och Jordägare.
V. KronvrBcfaLningsman och Jordägare. I.. 8. L. 8. 6.
Den 1 Junit. 325 6.
Nertlae:Iiu8, L. 6ram, >!ce Häradshöfding, Jordägare. kortiiicLtions-Aamercrare och Jords ägare. 1.. 8. I. 6ram, Borgmästare och Riddare, Jords ägare. O. 1^.
KiskasrA, Bokhallare och Gästgifware. 1.. 8. k'. ketir880n, larpsctvr och Gästgifware. I.. 8. 1.. 8. 6ai)5. k^ieIl880N, Am:tsri.iomsn.ink och Jordägare, l.. 5. c. i.. d^ollerotb, Lands-Kamererare och Jordägare. 1.. 8.
I^r8 k. Oukva, Hos-Rätts.'Lommi5!>Lris och Kronor Läw-man. 1.. 8. k. /viderman, Iri8l)60dO^4 l.. §. »olin, Krono-Hejhcridare. l.. 8.
L. g. »erbZt, kaiidtmätcri-^u-cuilsnl och Jords ägare, l.. 8. k. L. ^ickermun, Hof^Rätti!-^urculrant och Jordägare» I.. 8. L. Orrbén. ä;se»or och Jordägare^ L. 8.
UaANU8 XlocliZK, Landtmäteris^urcullant. I.. 8. f. 6. lickerman, Gästgifware och Jordbrukare.
I». 8. k. Ner§8claiölcl, Fralscsinrpsoror. L. 8.
Alla Fastighets Ägare.
Grefwe »amilton, ^.xel, bade inlemnat et kiemoriai, hwilket uplästes sä lpdande: Wördsamt Memorial.
Jag lemnar ät de Herrar, som med mera utförlighet kunna, at göra päminnelser emot denna under pröfning förekommande Lon8titution.
För det hela förtjena dock deH Stiftare wär och wära Efter - §24 Den 1 Junit. efterkommandes ömmaste tacksamhet.
Jag wä. gar dock i all ödmjukhet förbehälla, at nu under pästäende Riksdag fä afgjord den billiga och i sjelfwa sakens natur grundade begäran 'af mer eller mindre besutne Ofrälseman, at genom egne Fullmägtige bewaka deras bewillnings-styldighet.
Ansiar det osi, som genom en stump i mindre uplysta tider blifwit Folkets l<epre8enlanrer, längre utesluta denna betydliga mängd Jnwänare fran beskattningsrätten?
om hwilken wi sjelfwe äro til den grad angelägne, at wr för desi kränkning upsagt en Konung all tro och lydnad, betagit desi efterkommande all rätt til Swensta Kronan.
Hwad borde wi i fölgd häraf wänta af desie förolämpade medlemmar i Riket? hwars styrka de öka genom en altjcmt tiltagande förmögenhet.
Säkerligen har jag fullt förtroende til desie mäns moralitet; men med fog skulle de kunna säga: ingen Beskattningsrätt, ingen Bewtllnmg, eller är det ej en motsägelse r Lonstitutionen, ärkänna Swensta Folkets ostridiga beskattningsrätt och neka den för Sertivniotusende (69,000) medborgare.
Jag förestår Högloft.
Ridderstapet och Adeln, at i samräd med sina Med-Ständer updraga Lonsorurions Utstottet förfärdiga et Förflag, hwarigenom besutne Ofrälse män kunna komina i ätnjutande af deras rex>re8entg.tionsrätt, som genom allmänna rösten dem redan pä förhand är tillagd.
Och för at än ytterligare wisa huru angeläget detta ämne äligger Ridderstapet och Adeln, är min tanka, at det hädanefter mä wara de ätter af hwilka ingen har tilfälle sjelf bewista Riksdagen, uplätit lemna sina fullmagter til de besutne - Den i Jun». zs5 fuine Ofrälse män, til hwilka de hysa förtroende, ej obetagit de andre respectlv- Ständen finna utwäg wisa desie aktningswärde män en lika bewägenhet; utbedjandes mig derföre at detta mit Memorial meddelas de öfrige Ständen.
Stockholm den Junii 1M9. ^xe! kllamilton.
Lades pä-bordet.
Herr l^bam, ?ebr.
Likmätigt en wärd
Ledamots yppade fräga om ofrälse män, hwilka antingen af personel förtjenst eller genom känd förmögenhet böra fä deltaga i Riksstyrelsen, sä har jag den äran at tilstprka, at den ofrälse man, som är känd för ära och förtjenst , och hwilken antingen äger soo sseppunds smide, eller motswarande förmögenhet, bör kunna fä rättighet at sitta pä Riddarhuset för Fullmagt: likasom om nägon wäljes af sä mänge ofrälse män, som tilsammans äga en lika stor förmögenhet, samt at desie med detsamma i allaRiksdagsmanna-rättigheter njuta samma förmoner som deras principaler.
Härwid ropades mänga tTlej.
Grefwe Hamilton, ^xel.
Jag fär äfwen begära, alla Säteriägare af ofrälse Ständ mätte anses wara i samma predicament med dem hwilka äga goo ffeppunds smide.
Ropades k7ej och Ja.
Uplästes et Memorial af åtskilligt Ofrälse Husägare i Stockholm, sä lydande: lddmju - §26 Den 1 Junit.
Admjukaste lVIemorml.'
Dä hos Riksens nu församlade Ständer fräga blifwit wäckt, om icke ofrälse Ståndspersoner, som innehafwa Bruks och Landt egendomar, borde anses berättigade, at wid allmänna Riksmöten öfwerwara och deltaga uti StänDernes öfwerläggningar och besiut; hafwa undertecknade StockholmsStads Fastighetsägare häraf hämtat anledning och funnit sig befogade, at ä egne och öfrige med dem samboende medborgares wägnar til högt reLpccti-ve Riks-Ständens rättwisa och gunstbenägna pröfning ödmjukeligen hemställa, bur ii wida en lika medbvrglig rättighet äfwen mä förunnas ej mindre Stockholms Stads, än andre Fastighetsägare uti Rikets Städer, som icke förut uti nägotdera af Riks - Ständen ägt inträde, och sätt deltaga uti derwarande rädplägningar til Rikets basta; men likafullt med de öfrige Medborqare-LlL88ern6 mäst draga den gemensamma bördan i utffplder och beswär.
Det är en nogsam känd fak, at de utffplder som erläggas för Stads-Egendomar, utgöra en mpcket betydlig del af den allmänna uppbördssumman, som til Rikets behof anwändes.
Stockholms Stads Fastigheter, som utom andre flerfaldige afgifter, blifwit jemförelsevis med Egendomar ä landet ganska drygt beskattade til Statswcrkets understöd, äro uti Stadens enffilta Försäkrings-Jnrättning, uptagne til et wärde af cl,-, ca Dio millioner Riksdaler öLNLO specie, obe» räknadt Mänga Lägenheter, som ännu stä oförsäkrade.
Flere gf wäre Stads-Egendomar täfla i wärde och kostbarhet med de större Bruks- och Landt Egendomarne: Wära Fastigheter samfält betala Krvno-utffplder, som troligtwis öfwerstiga belop - Den i Juni. 32? beloppet af hivad nägot af de större Läbnen er« lägger; och mahan af Statens inkomst för Hu. sen i de öfrige Rikets Stader, Stockholm obe* räknad, utgör säkert en betydligare summa, än för nägre Lahn tilsamman tagne.
At Medborgare gemensamt förenade i skyldigheter ti!
Rikets förswar och behof, fa njuta lika fördelar och rättigheter wid deras anstäende och bestämmande, är oskiljaktigt ifrän billighet och rättwisa.
Et oömt eller allenast liknöjdt afseende uppä Medborgares sä billiga, fordringar, tilhör okunnighetens och fördomarnes mörka, men icke uplysninqens husa och glädjefulla tidehvarf: mätte det wara nära för handen : afund och mistförständ wika : förening och samdrägt bereda wär styrka, wärt sanna wäl för kommande tider.
Skulle högt re,-;psctivk; Ständen anse wär ödmjuka begäran, säsom wi hoppas, skälig och wälgrundad, samt densamma altsä bifalla, blir mödan lätt at ur Städernas Taperingslängder läta utröna förbällandet uti utskytderna jemsörelsewis med dem, sorn de öfrige husägande Jnnewänare uti Rikets Städer erlägga för deras' särskilta yrken, näringsfäng och rörelser, hrvar-- ester deltagandet i den allmänna Ständs repre, sen tronen sedermera kan bestämmas.
Stockholm den 18
Maj 1809.
L. d-loreen, 8. 8. 6s/er, 6. ?.
Lebell, I^rrr8 loll. 6ötber8tröm, I-,. Oclbelius,- b,.
IllL88el8tröm, ^xel 8ek.
Loo, Ll. Lsllinz', VV. 6. 08^enAius, O, Lic, k. VV. ^Vallman, Lric L^lunä , L. L. Nurrtlie, O. Linä.
Fri-' 328 Den 1 Junit.
Frihekrs
Ltael von wolstein, LoiMtL DuZvlg:
Mitt mening är ingalunda at bestrida den gjorda motionen om ofrälse Jord- och Bruksägares rättigbet til ropi-ö8enmtionen.
Det är billigt, at säkom Skattdragande de äfwen böra hafwa en röst i lagstiftningen.
Men det förundrar mig högeligen, at nägon fräga kan upsiä om deras införlifrvande med Ridderffapct och Adeln.
At pä goda grunder Bruksägare kunna fä inträda i Borgare Ståndet och Jordägare i Bsnde-Ständet är lätt insedt, och desta Ständ lära ej undandraga sig at emottaga dem.
Men bwad ater Adeln och Präste Standet beträffar, hwiiar deras r^prescm melon pg helt andra och olika grunder, än jordbesittning och förmögenhet.
Det more säledes i pillnclpsn oriktigt, at i desta sistnämde Ständ insätta Bruks- och Jordägare, sä w da ej meningen more at kullkasta hela rexresLnrntlonsnoch kan jag säledes för min del icke bifalla et sä beskaffad! förslag.
Mänge af Ridderffapet och Adeln hördes härwid yttra sit bifall. Grefwe De 1» Onr-äls, f^cod:
Med all aktning för de Ledamöters nit och mrerloelmn, som yrka pä en conell prion at uprätta i när, varande stund, hemställer jag til Högloft.
Ridderffapets och Adelns uplysta bepröfwande, om ej detta förftaq ffulle mota de storsta betänkligheter, de största hinder wid utförandet.
Genom et af Riksens Ständer gemensamt fattadt beslut är Hans Kongl. Höghet
Riksföreständaren updraget, at taga alla mätt och steg til Ri - Den i Iunir. Z2g kets förswar.
More det ej ct slags misitroende til Hans Kongl Höghets omtanka, om wi i någon mätto förekomme Hans Kongl. Höghets beslut i denna del? och skulle det ej i närwarande ögnablick, äfwen i afseende pä de öfriga Sländön, wara ätföljdt af wigtiga betänkligheter?
Ridderffapet och Adeln täcktes i betraktande bäras tilläta mig föreslä, at wi inställe alt beslut om con^Lill ptiond - manskaps upsättande genast, rutil desi Hans Kongl. Höghet sjelf behagat derom meddela
Osi sin nädiga önskan: dä upkommer för osi bäde tilfällct och rättigheten at bestämma, hwad Rikets fredande och förswar af osi fordrar.
Herr Z-iron och Landtmarskalken crindrade, at wäl ätskillige lAemoiialer öfwer detta ämne blifwit upläste och läge oafgjorde, men at om Ridderffapet och Adeln behagade, skulle han gora gi-o^osckion enligt Grefwe äo 1Z, Öarckies begäran.
Uppä erbällit samtycke härtil proponsrLllHerr Landtmarffalken, at ingen fräga rörande upsättande af con5cription8 manskap til närwarande krigs fortsättande skulle bos Ridderffapet och Adeln förekomma, förr än Hans Kongl. Höghet
Riksföreständaren sig yttrat, bäde om nödwändigheten deraf och medlen at anskaffa detsamma.
Bifölls. ZZO Den i Jsunii.
Friherre 8 rael von wolstein, LorlltL Luöviz;, fvrmältc sig hafwa glömt, at anhälla om propo8lt^on af Herr baron och Landtmarffalken det alla frågor, om andra Stånds inblandande bland Adelri, likasom i Präste ^tändst, mätte, säsom til sin grund origtiga förfalla.
Ropades lTLrj.
Herr Laron och Landtmarskalken L:lkännagaf, at frägan om repre8entationon skulle, efter hwad han bade sig bekant, komma at i Lon8timtion8 Utftottets betänkande öfwer Regeringsformen widröras, och föreslog, at denna frägä säledes finge hwila, intil desi detta betänkande inkommit.
BiföttS.
Friherre Lscler8tröm, ^näers, upläfie följande til brotocollet: Redan wid början af Högloft.
Ridderftapets och Adelns blena och sedan nästan wid hwarje, äro ftere ?ropo8i tinner lagde pä bordet, utan at wid päföljande blepum deröfwer blifwit ventileraclt.
Häribland ämnen, som i anseende til Rikets förswar i närwarande ställning fordra skpndsaml afgörande.
Jag anhäller säledes at, innan de redan pä bordet lagde frägor blifwit ventileraäe och afgjordt inga npa mätte fä företagas til afgörande, eon5titutionen undantagande; dock med förbehäll, at sedan den blifwit antagen, de förut wäckte motioner8 ventilation och afgörande ej komma at efter dest föreskrift afgöras.
An - Den i Junit. ZZi Anhällandcs häröfwer om Herr Laron och Landtmarffalkens pioyoLwion.
Herr lläblmLri, Otro Lrellric, anförde skriftligen följande til iioroLollem.
Sedan jag lange wäntat, at fä höra nägon mera uplyst, mera erfaren l a^ioe tala i det ämne jag nn ffall hafwa aran anföra, uren ej mitt hopp häruti blifwit upfyldt, wägar jag framträda, eburu fruktan at ej med erforderlig styrka kunna framställa de sanningar, för hwilka jag pä det listigaste är intagen, redan länge befallt mig tystnad.
Jag får derföre i ödmjukhet anställa, at swagbetcn i mitt framställnings-sätt benäget mä ätffiljas frän ämnet.
Och om »weman at för cn sa uplyst samling tolka mina känslor, röjer sig i mina af upriktigheten dikterade uttryck, hoppas jag Högloft.
Ridderffapet och Adeln likwal täcktes afhöra til flut.
Dä det nu mera ej är et brott at med sanningens okonstlade, men för nägra alltid obehagliga spräk yttra stna tankar:
Dä ej mera alt som pä detta sätt framtränger i dagen, kan benämnas med den sinnrika tile!
Lrnn. n h:He8t!Ul8, sä lät ost ej försumma et ögnablick, som bör anwändas til Fäderneslandets bästa, eller under skydd af den sint uttänkta anmärkning, at rätta tiden bertil ännu icke inträffat, läta den gä förbi ocb sedan famla efter skuggan medan werkligheten förswunnit.
— Erfa, renheten lär i alla tider blifwa den säkraste grund at rätta mistbruk och taga nödige pre cauttoner - 3Z2 Den i iIunii.
LLutioner mot deras fortfarande.
Den bedröfliga kännedom wi äge om wart Fosterlands, olycka wisar noq tydligt för dea, som medowäldgranffar händelserna under f. d. Konungens Regeringsår- at ej allenast den RucivL Regeringsformen, Sakerbets-Akten m. m., ej allenast denna Konungs olyckliga temperament och enwishet, störtat detta stolta och fordom mägtiga Rike i det djup af olycka, hwari det nu nedsjunkit.
Olycklige Konung! om Du längt afwikit frän de förfäders exempel hwars stora namn bordt ingi fwa wördnad och blifwa et wärdigt efterdöme, sä hafwa också stere af Dina Rädgifware och Rikets högst upsatte män — lika sä litet liknat de wcrksamme Rikets Höga Herrar som under den store Spira ägde werldens beundran och utgjorde FideyneslanLets heder och stöd.
Om wi göra en kort jämförelse emellan de olika upoffringar Rikets Högste Embetsman hafwa gjort, och de sombädeälegat och blifwit werkstäldta af mindre ansedda mcdborgs-clL38c-r, stall re8uitatet wisa ost den mest förmanande olikhet.
Man fordrar och blir sällan bedragen i sitt hopp, dä man pä en lägre Befälhafwares heder later ankomma at med hwarje man til sista blodsdroppa förswara en post, om omöjligheten hwaraf han ofta sjelf är vfwertygad.
Detta oagtadt upvffrar han häldre sitt lif, än han will bihehalla det utan ära och tilfredsställelse.
En sädan är likwäl i fredstid sällan född af sin tjenst, under kriget stundom flere mänader i saknad af lifwets högst nödwändige behof.
Böra wi wänta ost mindre af de personer, som i Staten äro omgifne af den glans och alt det anseende, hwartil nägon privat kan upstiga?
Männe desie
Embeten endast - Den 1 Juni!.
ZZZ däst blrfwit inrättade för at i öfwerflöd och maklighet täta nägra framskrida et owerksamt lif.
Eller är den fordran orättvis och förmäten, at sädane Höge Herrar, som af Konung och Medborgare fält alt hwad de möjligtwis runnat önsta i farans stund äfwen böra'maga något til sit Fäderneslands räddning.
Kan det förundra någon, at min öfwertygelse är den, at om detze betydande Herrars steg warit ledde af en rverklig ära och Fosterlandskärlek, sa borde de åtminstone hafwa lemnat de platser der de redan nog länge njutit en tillräcklig lön, för at i öfwerfföd tilbringa sina öfriga dagar.
Man hade dä åtminstone sett något drag af sjelfförsakelse, och tiläfwentyrs hade derigenom rum.blifwit lemnadt ät uplystare och mindre fege, som i tid kunnat lägga de sanningar i dagen, hwaraf erfarenheten sedan beklagligtvis gifwit ost sä oläfaktiga bcwis.
Nägon torde häremot göra den anmärkning, at sädant endast skulle hafwa lemnat lycksökare och egennyttigare mennistor tilfälle at upstiga, hwilka äfwen lika mäne om Monarkens förtroende, ännu mera pä det allmännas bekostnad skulle hafwa tilfredsstält sin winningö- och ärelystnad, samt genom ständigt framstälda nya piojectei förökat den willerwalla, som redan herskade i sin höjd.
Om detta, som jag medgifwer wäl torde äga nägon grund, skulle blifwa et gällande stät för de förres förhällande, sä kan jag ej annat än med djupaste smärta beklaga detta olyckliga Samhälle, som cburu rikt pä dygdige Medbörgsmän, likwäl altid i sit stole stal nära sädane Fosterbarn, som med nog mlemer eller etourclerie för at til Thronell framtränga, icke förena de känslor och tänke - 334 Den 1 Junis. sätt, den redlighet och försakelse, som i alla lider warit en saker grund för Staters styrka, Folksiagenö sjelfbestånd och heder.
Ädla grundsatser och handlingar beläna altid den förtjenstfulle genom den ljufwa tilfredsstallelse, medwekande af upfylloa plikter stänker.
Detta bör likwäl ej blifwa hans enda belöning.
Är det icke den billigaste gärd af erkänslan, at åtminstone görarättwisa at hwad hanwägatoch upvffrat.
At alla böra fä känna det för at icke underkasta honom allmänna opinionens oblida omdöme, grymt särande för redligheten, mea som bibehälles af derom okunnige, sä länge de se högre förtroendeposter ännu beklädas af oskicklige och kanske til och med owärdige personer.
Fordrar icke billigbeten, och är det ej äfwen med klokhet öfwerensstämmande, at sädane böra ätmindstone sättas ur ständ at widare stada.
Hwad kan man wanka af den som aldrig wst annan wcrksamhct an at läta bruka sig til werktyg för den rädande Gunstlingen, bwars ynnest ban alltid sörslätt at winna, och salunda under ätstistige motsatte Styrelse-^/swmor kunnat bibehälla det wiatiga Embete s umpen lågt uti bans händer.
Härut styddad af den nog allmänt antagna, för honom gynnande, fast föga hedrande opinion, at d"n som ingen ting förskär, kan ej heller wara m eket farlig; och at d t är bättre hafwa en sä inskränkt uran nära Regenten, än en med högre uvlnsning och mera drift, emedan den forre kj bör kunna Åstadkomma sä mycket ondt, som den sednare. War f. d. Konungen kortsynt, hade ban et obeffriffigt sjelfförtroende, hwem ser dä icke med harm Den i Iunir. ZZ3 Karm alt hwad som blifwit gjordt för at bibehålla honom i desta hans olyckliga egenffaper.
Efter et det orimligaste krig i Pommern, war grunden til SwcrigeS undergång sä ofullkomligen utstakad, at hwad detta Rcke sedan lidit, nästan kan anses sorn en följd af hwad da redan war gjordt.
Hwilken uplyst och tänkande insäg icke detta, och likwal emottogs Konungen wid sin äterkomst til
Riket såsomen den störste Monark och bäste Fader för sit Folk.
Sedan under resan menniffor nedstigit under moraliska warelsers wardighet, för at uttränga hällarne frän de äreställen hwartil endast de efter Naturens allwisa lagar tyckas wara bestämda, firades hans intag i Stockholm med bäde lysande och stojandc högtidligheter; och de til detta ändamäl ätskillige gänger fönstren utwisade därffapen i sin höjd, medan mängen med nedsänkt hufwud begret sit olyckliga Fäderneslands öde.
Kunde detta wara folkets allmänna röst som nu talade emot egen öfwertygelse?
Wisierligen kan jag harpa sjelf swara nej.
Hwem war dä den eller de werkande personer som arbetade för detta?
Hwem lät til gatpojkar utdela penningar för at genwn en mängd 6s8l>L» moniskit röster göra denna hufwudstadens fest sä mycket mer lysande.
Förtjenar dest namn at pä marmorn öfwerflyttas til eftcrwerldens minne; eller hwilket ställe är det wärdigaste at dermed prydas?
Hwad werkan skal et sädant bedrägligt smicker bafwa pä en Regent, förut sä olyckligt intagen för egna besynnerliga läser?
Sr det under - SZ6
Dcn i Junk. underligt, om da de som wunnit bans förtroende, och när sjelfwa Nation uphöjcr hans gerningars egenffaper til ffyarne, han icke lysinar til en eller annans wältänkta räd och yttrande, hwilka altid mäste wara en motsats af det förra.
Förena nu härmed f. d. Konungens beklaganswärda wantro och förlitande pä öfvernaturlig omedelbarlig hjelp; kanste understödd häruti eif nägon som med Helighetens täckemantel sörslätt gifwa sig anseende af den sanne Gudens ifrige dyrkare, för at Medes säsom en kyrkans skyddspatron äga tilfälle at förse församlingarne med helige och ostrymtade Lärare.
Jag wägar ej längre trötta Högloft.
Ridderffapet och Adelns tälamod, at afhöra mina upriktiga fast swagt utförda tankar; utan jag wägar hoppas at nägon med mera kännedom, högre uplysning samt erfarenhet och omdömesgäfwa om sakernas för mig obegripeliga gäng stall närmare uplysa hwad jag här blott fiyg. tigt omnämt.
Skulle desie af mig i korthet yttrade tankar förtjena nägon upmärksamhet, sä anhäller jag at Högwälborne Herr L.-non och Landtmarstalkcn täcktes framställa följande xroyo8ition.'
Bifaller Häglof!.
Ridderstapet och 2ldeln at genast et Utskott får wäljas, hwars göromål blefwe, at gransta och til Riksens Häglof!.