Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfarenheten har visat, att vår Secret., till följd af kamraters och förmäns bevågenhet, ^ haft en militärtjenstgöring här i Stockholm, som icke afbrutit eller hindrat honom i Ridd.secret.-göromålen, och hvarföre med prot. och handlingar ordentligare och skyndsammare förfarits, än vid någon af riksdagarna under de Den i4 Juli. sednare quinquennierna.
Men att för alltid få permission från reg:tet torde icke så lätt låta sig göra.
Jag fortfar att anhålla om propos.
Cronhjélms framställning och Hr v. Troiis motion hafva så nära sammanhang med hvarandra, att då Utsk:s utlåt, skall infordras öfver den sednare, höidet jemväl begäras öfver den förra.
Jag befarar eljest, att Ulsk. genom beslutet i anleda, af den ena skulle anse sig hafva fått en vink, huru det borde afgöra den andra.
Det lär väl icke vara Gr.
Cronhjélms mening, att aeclamationsvis få fram beslutet, utan föregången öfverläggning.
Jag begär remiss å båda motionerna.
Hr von Troil: Hvad Gr.
Cronhjelm yttrat, ang:de vissa tjenstemäns förhållande till förmän och kamrater, är verkligen af så grannlaga beskaffenhet, att jag icke vill taga det under öfverläggning.
Jag har endast påstått, att R. o. Ad. bör bestämma, att den, som är Secret., skall vara ansvarig för, att han icke af andra göromål blir förhindrad att fullgöra sin tjenst.
Då kunna de befarade olägenheterna icke inträffa.
Boye anser jag de väckta frågorna äga ett sådant sammanhang, att jag begär gemensam remiss derå.
Uppå gjord framställning af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, blefvo såväl Gr.
Cronhjélms som Hr von Troiis nu väckta motioner, tillika med de i anledning af samma motioner afgifna yttranden, remitterade till Ridd.Utsk. Sedan härefter arne prot.utdr., rörrde R. o. Ad:s här ofvan upptagna beslut, dels om beviljad lönförhöjning för Ridd.secret., och dels om Ryttmästaren Silfverstolpes confirmation i Ridd.secret.-tjensten, blifvit justerade, förekallades Ridd.secret.
Silfverstolpe och erhöll af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, underrättelse om dessa tvenne beslut.
Ridd.Secret. yttrade:
Med den varmaste erkänsla för H. R. o.
Ad:s mig visade förtroende utbeder jag mig att vördsamt få försäkra, det mitt allvarligaste bemödande skall blifva att uppfylla de mig såsom Ridd.secret. åliggande pligter.
Och emottog RiddarhusSecreteraren härefter prot:sföringen.
In fidem protocolli, C. E.
Gunther.
Thorsdagen den 17 Juli i834.
Justerades i3 prot.utdr. för d. i4 dennes. 366 Den 17 Juli f. m.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.UtsL inkomna förslag till II.
St:s lind. skrifvelser till K. M., nemi.:
Nro 66. angrde rättighet till enkel tjenstårsberäkning för prestman, sorn till lärare vid Lancasterskola antages; Nro 67. ang:de upphörande af R. o. Ad:s rättighet att å frälse-ägor anlägga krogar; Nro 68. angrde rättighet för adjuncter och docenter inom juridiska och medicinska faculteterna alt beräkna academisk tjenstgöring vid frågor om befordringar utom acadejnien; Nro 69. angrde afvittringarna inom Herjeådalen; Nro 70. i fråga 0111 ersättning till städernas borgerskap, då de till besigtningar m. ra. för Kronans räkning blifva kallade; Nro 71. ang:de af R.
St:s till Stats- Banco- och Riksgrsverkens öfverseende och granskning år i832 församlade Revisorer gjord anmärkning i afseende på heviljadt anstånd med capital-afbetalningarna å de s. k. förlagslån från Manufacturdisconten.
Vid förnyad föredragning af K.
M:s d. i4 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, angrde upphörandet af de i Rikets norra län utgående s. k. räfstetingspenningar, beslöt R. o. Ad., att samma nåd. skrifvelse borde StatsUtsk. till kännedom meddelas.
Ånyo föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K.
Mrs d. t4 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse till R.
St., augrde städernas inejvarteringsbesvär.
Nro 170, i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskrs betänk.
Nro 22, innefattande yttrande öfver R.
Strs åren i83o och i832 församlade Revisorers berättelse.
Palmstjerna, Garl Otto:
I afseende på föredragningen af detta mål tror jag det vara nödigt, att hvarje § i StatsUtskrs betänk.
Nro 22 särskildt uppläses, jemte hvad i betänk.
Nro 170 angrde samma § förekommer, ty i fall endast sistnämnde betänk, nu blefve uppläst, skulle en del af de §§, betänk.
Nro 22 innehåller, icke komma under öfverläggning.
Uppå derom gjord propos. beslöt R. o. Ad., att föredragningen af detta mål skulle sk' på sätt Frih.
Palmstjerna föreslagit. irsta § i utlåt.
Nro 22.
Bifölls. 2 § i utlåt.
Nro 22 och i punkten i utlåt.
Nro 170.
Den 17 Juli f. ra.
Jag kan icke lemna oanmärkt, åtminstone ber jag att få till pvot. antyda min öfvertygelse, att StatsUtsk. oriktigt upptagit det af mig gjorde förslag, att StatsUtsk. måtte vända sig till Constit.Ulsk. i följd af supponeradt behof af grundlagsförändring StatsUtsk. har sagt sig icke vara behörigt att afgifva något förslag i den delen.
Jag anser, att det vore vådligt, om den grundsats skulle etablera sig inom StatsUtsk., att Utsk., då det vid granskningen af statsverkets förvaltning funne sådana åtgärder vidtagna, som synas göra en grundlagsförändring behöflig, icke skulle kunna communicera sig med Constit.
Utsk. oell fästa dess uppmärksamhet på sådana speciella förhållanden för att bereda en bättre sakernas ordning.
För min del tror jag, att det just är detta, som StatsUtsk. borde göra; och om man icke sålunda kommer till något bättre, anser jag StatsUtskrs granskning af våra statsförhållanden vara högst öfverflödig och i vissa fall mera skadlig än gagnelig. 2 § i utlåt.
N:o 22 och 1 punkten af utlåt.
N:o 170 ansågos ej erfordra någon åtgärd. 3 §. i utlåt.
N:o 22 samt 2 punkt, i utlåt.
Ntoiyo, 4 och 5 §§ i utlåt.
N:o 22 samt 3 punkt, i utlät.
W:o 170, 6 §‘ i utlåt.
N:o 22 samt 6 punkten i utlåt.
]\T:o 170 och 7 § i utlåt.
JV:o 22.
Biföllos. 8 § i utlåt.
Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. g § i utlåt.
N:o 22 och 5 punkt, i utlåt.
Nto I70, 10, 11 och 12 §S i utlåt.
N:o 22 samt 6 punkt, i utlåt.
N:o 170; 13, i4, i5 och 16 §§ i utlåt.
N:o 22 samt 7 punkt, i utlåt.
N:o 170; 17, 18 och 19 §§ i utlåt.
K:o 22 samt 8 punkt, i utlåt.
K:o 170; 20, 21, 22, 23 och 24 W i utlåt.
Biföllos. 2.5 § i utlåt.
Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 26 § i utlåt.
N:o 22 samt g punkt, i utlåt.
N:o 170.
Biföllos. 27 § i utlåt.
Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd.
28 och 2g §§ i utlåt.
Biföllos. 3o § i utlåt.
Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 363 Den 17 Juli f. m. 3i § i utlåt.
N:o 22 samt io punkten i utlåt.
Att räkenskapsformen för Förvaltn. af Sjöärenderna samt Flottans stationer är högst ofullkomlig, är allmänt känd.
Flera revisioner hafva anmärkt detsamma, nemligen först 1827 års och sedermera i83o och 1882 årens revisioner.
Till följd af den framställning i ämnet, som vid 1827 års revision gjordes, vidtogo R.
St. vid sista riksdag den åtgärd att hos K.
M. anhålla, det ändring måtte göras i dessa verks räkenskaper.
K. M. har äfven bifallit, att ett formulär för dessa räkenskaper skall uppgöras, hvarigenom de bringas i den form, att de utan omslut blifva öfverensstämmande med riksbokslutet.
Den hittills följda formen vid dessa räkenskapers uppgörande gör granskningen icke allenast svår, utan jemväl osäker, och flera dervid förekommande olägenheter firo af i832 års revisorer uppgifna.
Då 1111 den af K.
M. anbefallda utarbetningen af nytt formulär hittills saknat all påföljd, synes det vara nödigt, att R.
St. genom lind. skrifvelse till K. M. anhålla, att arbetet måtte påskyndas.
Om detta icke sker, blifver följden, att ännu ett stats-revisionsarbete kommer att betydligen blifva förökadt i anseende till den nuvar. räkenskapsmethoden.
Det synes mig dock vara nödvändigt att göra methoden så klar som möjligt, isynnerhet då revisionernas göromål beständigt blifva ökade.
Man kau förutse, att de kommande revisionerna fordra mera arbete, än de för sig gångna.
Huru skall dä tiden räcka till, om man icke söker att bringa räkenskaperna till den största enkelhet?
Man säger, att det är betänkligt att göra en förändring deri; men denna förändring är likväl icke svårare än mångå andra.
Sjelfva statsräkenskaperna hafva ju undergått förändring.
Så snart formulärets utarbetande börjar, torde det visa sig, att det lätt kan slutas.
JVIan säger, att detta arbete är börjadt; men jag känner ej, om sådant skett.
Jag vågar derföre tillstyrka R. o. Ad. att fatta det beslut, att i und. skrifvelse anmäla detta ärende hos K. M.
StatsUtsk. har fullkomligen insett alla de orsaker, som Hr Lagerhjelm anser förefinnas talande för förändring af den räkenskapsmethod, som följes uti Flottans och Sjöförvaltningens samt alla derunder lydande verks räkenskaper; men då Regeringen i detta afseende redan vidtagit åtgärd och anbefallt Statscont. att uppgöra formulär för dessa räkenskaper i framtiden, har Utsk. trott, att en förnyad anmälan af R.
St. icke vore af nöden, för att häruti vinna rättelse.
Orsaken, hvarföre denna rättelse icke redan ägt rum, har man trott sig finna dels uti vidlyftigheten och omfattningen uti dessa räkenskaper, hvilka innehålla redovisning icke allenast för penningar, utan äfven - Den 17 J u 1 i f. ra. 369 ven andra saker.
Detta föranleder mycken vidlyftighet och ett särskildt bokföringssätt, samt har, enär sådant icke förekommer i vanliga räkenskaper, hindrat Statscont. från att genast uppgöra formulär, och gjort nödigt att inhemta upplysningar och förklaringar i ämnet af de redogörande, under Sjöförvaltningen stående verken, nemi.
Flottans stationer i Carlskrona och Stockholm m. fl. Ett annat skäl till tidsutdrägt har StatsUtsk. trott sig finna deruti, att Statscontrs göromål blifvit mycket förökade, utan att personalen derstädes blifvit ökad.
Delta förhållande måste förorsaka, att om Statscont., såsom oemotsägligt är, utan uppehåll skall sköta de dagliga göromålen, som icke få stadna, måste tiden förnämligast egnas deråt, och icke lill sådane göromål som det ifrågavar., hvilket är vidt omfattande och fordrar att betänka en mängd omständigheter, samt således fordrar mycken tid, utan att vara af den beskaffenhet, att dess fullbringande för dagen är oundgängligt, hvarföre detta arbete ansetts snarast kunna fördröjas; och som StatsUtsk. varit af samma tanke, har Utsk. trott, alt man icke under sådana förhållanden billigt vis kunde klaga deröfver, att Statscont. ännu icke hunnit uppgöra och framlägga det formulär, som framdeles bör följas; äfvensom Utsk. trott, att om K.
M:s vid denna riksdag afgifna nåd. propos. om förökad personal i Statscont. blefve bifallen, skulle derefter en mera bestämd rättighet att fordra skyndsamhet vid detta måls behandling för R.
St. inträda.
Detta har varit motiverna för StatsUtsk:s utlåt, i detta fäll.
Min mening var ingalunda att föreslå, att R.
M. skulle framställa något klander af hvad hittills passerat, så mycket mindre, som jag icke har öfversigt af Statscontrs göromål och således icke kan bedöma, huruvida dröjsmålet kan tillräknas Statscont.
Jag utgår hufvudsakligen ur den synpunkt, att man så mycket som möjligt bör bespara statsrevisorernas tid.
Jag har tvenne gånger varit revisor, och sednaste gången förutsåg jag, att befattningen skulle vara förenad med mänga svårigheter; men jag var vald, och ansåg mig således vara skyldig att efterkomma kallelsen.
Måhända är det flera af R. o. Ad:s ledamöter, som lika med mig hafva annat att göra, men, efter alt hafva blifvit valda, anse såsom en medborgerlig pligt att emottaga uppdraget.
Om så är, synes det vara en billig begäran, att man lättar revisorernas arbete och besparar deras tid i möjligaste måtto, så mycket mera, som jag är öfvertygad, att alla ledamöter af R. o. Ad. likasom nationen önska, att denna granskning må vara grundlig och riktig.
Huru är väl detta möjligt, om icke tiden besparas?
Sätter man på ena sidan den kostnad, som blefve förenad dermed, att K.
M. förordnade en särskild person och icke 9 H. 4 7 Den 17 Juli f. m.
Statscont. att utarbeta formuläret, och sätter man revisor rernas tid på andra sidan, så hemställer jag på hvilkendera sidan de starkaste skalen skola tala; och jag kan derföre icke annat än tillstyrka en und. hemställan till K. M., att detta arbete, såsom varande afvigt för statsrevisorernas tid, måtte så skyndsamt som möjligt företagas och icke förhindras af embetsverkens bristande tid.
Uppå derom gjord propos. beslöt R. o. Ad. en sådan und. anhållan till K. M., som Hr Lagerhjelm föreslagit. 3a § i utlåt.
Denna $ ansågs ej erfordra någon åtgärd. 33 § i utlåt.
N:o 22 och 11 punkt, i utlåt.
N:o 170 samt 34 och 35 §5 i utlåt.
Biföllos. 36 § i utlåt.
N:o 22 samt 12 punkt, i utlåt.
Då SlatsUtskls betänk.
N:o 22 hos It. o. Ad. förevar till öfverläggning, tog jag mig friheten att vid dess 36 § afgifva några anmärkningar.
Som det synes af den nu upplästa 12 punkten i betänk.
N:o 170, har StatsUtsk. icke behagat deråt skänka något afseende.
Utsk. har deremot, jemte det Utsk. vidblifvit sin förra .åsigt, för densamma anfört ett ytterligare motiv, hvilket jag anser påkalla ett svar.
Utsk. säger nemi.: ”Utsk. liar tagit i öfvervägande, hvad sålunda blifvit an”fördt, men tror sig böra förnya sitt förra, här ofvan intagna tillstyrkande, enär det annars möjligen skulle kunna ”hända, att kostnaden för courirers begagnande understundom blefve, under benämning af estafette!-, postcassan på”förd, och denna derigenom komme att vidkännas utgifter ■”till obegränsadt belopp.”
Detta sista yttrande synes utgå från en förutsättning af, jag vill icke säga en, falsifiealion, men åtminstone en viss svekfullhet i handlingssätt, som jag ej tror lämpligen kunna utan bevis riktas mot något embetsverk.
Jag påminner mig här en gammal regel i den Romerska lagfarenheten, att hvar och en bör anses handla redligt, tills motsatsen blir bevisad:
"Quilibet prcesumitur bonusj donec probetur contrarium."
Tillämpningen af denna regel på Cabinettet får jag således för det första reclamera.
För det andra får jag upplysa, att skillnaden emellan courirer och extraposter är så bestämd, att någon förvexling emellan dem omöjligen kan uppstå.
En courir afskickas nemi. från den auctoritet, som expedierar honom, directe till den, sorn skall mottaga brefvet, utan någon medverkan af Postverket; hvaremot då en extrapost expedieras, brefvet endast lemnäs till postcont., som på vanligt sätt afsänder brefvet till destinationsorten.
Skillnaden
Den 17 Juli f. m. emellan extra- och vanliga poster är ingen annan, äo att de förra afgå på ovanliga dagar.
Extraposter och courirer kunna således aldrig förvexlas.
För det tredje tror jag mig böra nämna, att Cabinettet ej är det enda embetsverk, som äger att afsända både courirer och extraposter.
Skulle man således utgå från den förutsättningen, att embetsverken vilja utgifva courirer för extraposter, och skulle man jemväl förutsätta, att de kunna förvexlas, så borde Utskrs princip erhålla tillämpning på alla embetsverk, sora afsända både courirer och extraposter; i följd hvaraf Utskrs förslag bort innehålla, att alla sådana embetsverk måtte sjelfva vidkännas kostnaden för extraposters afsändande; ty jag ser icke skäl, hvarföre en sådan grundsats skall ensam tillämpas på Cabinettet.
Jag får således anhålla om propos. till afslag på hvad Utsk. i denna punkt föreslagit.
Jag vill visserligen gerna medgifva den siste värde talaren, att skillnaden emellan extraposter och courirer kan vara bestämd och ej tåla förvexling, enär den skillnad finnes, att courirer af Cabinettet afsändas direct och extraposter sedan depechen eller brefvet blifvit lemnade till postcont.
Det är likväl säkert, att extraposter tillskynda postverket en stor utgift, enär de afgå på ovanliga timmar och särskildt för det bref, Cabinettet vill afsända.
Någon förvexling i sjelfva benämningen kan visserligen ej äga rum; men om Cabinettet, som vid flera föregående riksdagar begärt ökadt anslag för ministerstalen, icke kunnat bereda tillökningen på annat sätt, än alt dess depecher, i stället för att afskiekas med courirer, nedskickas till postcont. för att afgå med extraposter, och Cabinettet ville begagna en sådan utväg, skulle en stor lättnad för cabineltscassan uppkomma på postverkets bekostnad; och jag har uppfattat betänk, så, som hade Utsk., till förekommande deiaf, föreslagit: "att hos K. M. genom lind.
"skrifvelse anhålles, det dylika utgifter hädanefter ej må belasta postverket, utan cabineltscassan påföras.”
Jag finner denna skrifvelse väl motiverad, och Utsk. har ej heller funnit skäl att, i anseende till de vid återremissen gjorda anmärkningar, frångå sin hemställan; jag vågar derföre anhålla om bifall till Utskrs betänk, i denna del.
Jag anhåller att få yttra några ord i anledning af den siste värde talarens framställning.
Det är visserligen sannt, att det möjligtvis kunde hända, att postverket blefve något betungadt derigenom att Cabinettet företrädesvis använde extra poster i stället för courirer vid de tillfällen, då fråga kunde uppstå om de sednares afsändande.
Jag tror likväl icke, att detta ofta kunde inträffa, emedan det icke endast är derföre, att det ej är postdag, som courirer afsändas; de afsändas ofta, och oftast, i anseende till vigtcn af de documenter, som afskicka* Den 17 Juli f. ih. och icke kunna öfverlemnas i främmande postcontrs vard.
Cabinettet skulle således ej ofta komma att afsända extraposter, då det eljest vore i behof af courirer.
Dessutom bekostas ju utgifterna för såväl courirer som extra poster af statsmedlen; ty dit höra både postmedlen och extra utgifts-anslaget, och courirer äro vida dyrare.
Jag tror således, att det ej skulle lända till besparing på det hela, utan tvärtom till ökade utgifter, om man ville neka Cabinettet att begagna extrapost, samt derigenom tvang detsamma att i stället för sådana afsända courirer.
Jag får ytterligare anhålla om afslag på Uts:s förslag.
Den siste värde talaren hade fullkomligen rätt, om utgifterna för courirer och för postverket utginge från en gemensam statscassa.
I sådant fall vore det måhända bättre, att extraposter alltid begagnades, emedan dessa äro mindre dyra än courirer.
Men då förhållandet är, att ministercassan äger ett bestämdt anslag, och att det är
Statsministerns för utrikes ärenderna pligt att så hushålla med cabinettscassan, att den räcker till, emedan i annat fall andra tillgångar af statsverket dertill icke lemnäs, måste det, i stället för besparing, blifva misshushållning att från denna bestämda cassa aflägsna utgifter för courirer och genom extraposters afsändande belasta postcassan.
Vid flera riksdagar har af Representationen blifvit yrkadt, att vår stat, dels i anseende till dess naturliga, aflägsna läge och dels i anseende till dess ringhet och förmånen att icke behöfva deltaga i de politiska händelserna på continenten, icke borde bibehålla så många ministerplatser, med dertill hörande stora löner vid de utländska hofven.
I denna del har Representationen ej vunnit gehör; och då Representationen icke vid denna riksdag yrkat nedsättning af den dyra ministerstaten, utan, efter att hafva funnit K.
M:s afsigt vara att bibehålla ministrarna och den gamla dyra staten, har af undseende för dess Konungs åsigter upphört att yrka besparingen, måste man såsom ett motsvarande undseende kunna begära, att kostnaderna icke vidare ökas, och förhållandet blir sådant, om de vanliga courirkostnaderna för cabinettscassan öfverflyttas på postverket.
Jag vågar derföre ännu en gång anhålla om bifall till StatsUtskts förslag.
Så vidt jag kan påminna mig, hafva de förökningar, som från Regeringens sida under föregående riksdagar blifvit begärda för ministercassan, icke varit motiverade af den obetydliga kostnad i det hela, som är förenad med courirers afsändande.
Skälen dertill hafva varit helt andra.
Vid sådan beskaffenhet, och då jag icke kan betrakta Konungens Minister för utrikes ärenderna såsom ensam ägande värd om ministercassan, utan såsom den der äfven är skyldig att afse besparing för staten, kun jag Den 17 Juli f. m. icke annat än finna besynnerligt, att man vill kalla besparing, hvad som medför en större kostnad.
Skulle dessa utgifter icke utgå från samma folks bröstficka, skulle jag gilla denna åtskillnad; men då nationen skall betala såväl den ena som den andra, tror jag det vara såväl Representationens som Ministrarnas pligt att kalla det besparing, som verkl. är besparing; och någon hushållning ligger ej deri att afskicka courirer, som kosta mera, vid sådana tillfällen, då extraposter kunna begagnas.
Jag får derföre förena mig med Frih. v.
Schulzenheim i begäran om propos, till afslag å hvad Utsk, i denna punkt föreslagit, Gr.
Horn; Jag tillstyrker att antaga, hvad StatsUtsk, föreslagit, och det på den grund, att jag tror, att deruti ligger en hushållsprincip.
Jag är ej af den tro, att extra poster kunna gå för bättre pris än courirer, n.b, courirer af mindre rang, som ej behöfva många hästar; ty extraposter äro en betydlig tunga för posthållarne, och dessa äro förut hårdt tryckta, åtminstone på de stora vägarna i närheten af Stockholm.
Ständiga klagomål hafva deröfver blifvit anförda, och äfven vid denna riksdag hafva motioner blifvit väckta, angrde afskafiande af rättigheten att afsända extra poster.
Jag skulle derföre tro, att man så mycket som möjligt bör undvika sådana posters afsändande, och att deri ligger en verklig hushållning och icke endast besparing för den ena cassan på den andra cassans bekostnad.
Jag kan ej godkänna, att man genom ett oriktigt begagnande af en tvångsanstalt tynger en hel allmoge och derigenom förorsakar statsförlust, hvarföre jag tillstyrker bifall tili StatsUtskts hemställan i denna punkt.
Till en början får jag söka återföra öfverläggningen till det, som innefattas i SlatsUtskrs förslag.
Detta förslag angår nemi. icke den rättighet, sora Cabinettet äger att inom
Riket afsända extraposter, och således kan förslaget icke inverka på förhållandet för de postföringsskyldiga.
Förslaget, som står att läsas pag. 24 i StatsUtsk:s betänk.
N:o 22, innehåller: ”att hos K.
M. genom ”und. skrifvelse anhålles, det dylika utgifter hädanefter ej ”må belasta Postverket, utan cabinettscassan påföras.”
Med orden dylika utgifter afses här de, som förut blifvit nämnda, nemi. kostnaderna för tvenne estafette!' utrikes, den ena afsänd från Hamburg till Briissel och den andra från Helsingör till Hamburg.
Hela kostnaden har utgjort för den ena go r:dr 2 sk.
Hamb.cour. och för den andra 106 riksbankdaler, och vid en revision, som omfattar 4 är, haiman ej funnit att anmärka flera än dessa poster, uppgående tillsammans till omkring 5oo r:dr b:co.
Revisorerna äfvensom StatsUtsk. hafva ansett, att sådana kostnader ej borde belasta postverket.
Jag hemställer likväl, huruvida en så beskaffad utgift, som inskränker sig lill endast 2:ne estafet - 374 Den 17 J u 1 i f. m. ter oell uppgår lill så ringa belopp, Iean vara en grundad anledning att föreslå, livad här blifvit ifrågasatt, nemi. en inskränkning i Cabinettets rätt att begagna extra poster.» Jag tror det icke, utan tror, att discussionen egentligen kommit att blifva så vidt omfattande derföre, att betänk. !sT:o 22 ej torde varit tillhands för de värda talare, som yttrat sig i denna anda.
Då man af räkenskaperna funnit, att under fyra år endast dessa 2:ne estafetter af Cabinettet på postverkets bekostnad blifvit begagnade, tror jag ej, att nian kail anse Cabinettet hafva missbrukat en så beskaffad utväg att afsända dess bref.
Jag tror således, att R. o. Ad. bör afslå Utsk.vs tillstyrkan i detta fall, såsom icke behöflig, och får således förena inig med Frih. v. Schulzenheim i anhållan om afslag på Utskts härom afgifna förslag.
De tvenne här nämnda estafetterna hafva, på sätt af en värd ledamot, Frih. Palmstjerna, äfven blifvit upplyst, sammanväft sig med för denna fråga främmande ämnen, hvaribland den s. k. dyra ministerstaten blifvit nämnd.
Jag skall icke ingå i denna öfverläggning, utan blott hålla mig vid förevar, ämne.
Om det kan lända till någon tillfredsställelse och tjena till införande af en hushållningsprincip för framliden, att kostnaden för dessa tvenne estafetter påföres cabinetlscassan, skall jag icke hafva något att deremot invända.
Skillnaden emellan estafetter och courirer har blifvit omnämnd; den är egentligen den, att estafetter stundom utom vår gräns perluslreras, men att bref, som afsändas med courirer, komma fram olästa till dem, som skola emottaga desamma.