Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min öfvertygelse kunna dessa inrättningar icke i allmänhet här i landet ännu bära sig utan betydligt höjd skjutslega eller betydligt understöd, hvilket det kända resultatet med paketposten bäst ådagalägger; och märkligt är ock, att de få platserna för resande å denna paketpost icke blifvit stort mer än till hälften begagnade. c) Att, med anledning af gjorda yttranden om ändring i re se reglementet, K.
M. skulle täckas i anseende till den nu föreslagna förhöjningen i skjutslegan anbefalla allden indragning, som kan vara möjlig i antalet af hästar, sorn em bets- och tjenstemän under resor bestås.
Ett nytt resereglemente utfärdades 1827, deri äfven hästantalet nedsattes till hvad man ansåg lämpligt.
Innan Utsk. föreslår en ytterligare revision af detta reglemente, svnes mig Utsk. hafva bort undersöka och uppgifva, om skäl må finnas till vidare nedsättning i denna del.
Sedan jag nu yttrat mig i anledn. af Utsk:s afgifna förslag i detta lika angelägna, som mycket omtvistade ämne, ber jag att deruti få tillkännagifva den enskilda öfvertygelse, jag upphemtat af min visserligen ringa erfarenhet och forskning samt de resultater, som visat sig af redan vidtagna åtgärder i frågan.
Mig förekommer det, som skjutsentreprenader och diligence-inrättningar, sådana de i andra länder finnas och böra vara, ännu icke i vårt Iand kunna i allmänhet tillvägabringas, utan en öfver höfvan förhöjd skjutslega, och jag räknar de förnämsta orsakerna dertill vara, att vägarna i följd af local och ''limat äro för svåra, att trafiken på många ställen ar för ringa, på andra för be 12 H. 19 Dtn iG Augusti e. m. tydlig, nch att, för sådana inrättningars uppehållande, duglige hästars inköp och underhåll kosta för mycket.
Jag fruktar sålunda, att liden ännu icke är inne för en så beskalfad önskansvärd reform i våra skjutsinrättningar, och att derföre jorden för närvar, icke kan befrias från skjutsningsskyldigheten, utan denna ännu tyvärr vara dervid ohjelpligt lästad.
Då jag i följd häraf betviflar framgången i närvar, tid af denna reform, ehuru jag i allt, hvad lämpligt är, skall för min del söka dertill bidraga, tror jag likväl angelägenheten och rättvisan for/lra att vidtaga nödiga utvägar, för att söka göra skjutsningsskyldigheten så litet skadlig och tryckande som möjligt.
Sedan de föreskrifter i afseende på hållskjulsens indragning och förminskning redan äro meddelade, som lämpligen lära kunna utfärdas, emedan ett beslut om dess ovilkorliga upphörande allestädes tvifvelsutan icke kan vidlagas, återstår, som mig synes, att söka bereda de skjutsande ersättning för sitt skjutsningsbesvär, der de icke redan åtnjuta en sådan, och detta kan icke lämpligen ske utan genom en tillökt skjutslega.
I anledning af hvad jag redan yttrat tror jag, att på många, om icke de flesta, ställen gästgifveri- och reservlagen kunna i detta afseende anses vara belåtna med den nuvar. afgiften, hvilken således icke bör allmänt tillökas; men på mångfaldiga andra, der vägarna äro backiga eller eljest svåra, skjutshållen långa eller många, eller på de större vägarna och nära städer, der resandes antal är mera betydligt, äro gästgifvarne och reservlagen icke med den nu gällande skjutslegan ersatta, och der borde den således i raan derefter förhöjas; men egentligen böra, der hållskjutsen möjligen ej kan afskaflas, utan måste fortfara, liåll-lagen få njuta en sådan tillökning, ty de äro allmänligen icke derförntan ersatta, och der gästgifvaren öfvertager hållskjutsen för andra, bör han äfven samma tillökade skjutslega åtnjuta för de hästar, han derför måste prestera och hvilka han ovilkorligen då måste visa sig äga.
Att alla andra, sorn åtaga sig andras håll-eller reservskjuts, äfven böra få uppbära den nu föreslagna förhöjningen, der den fastställes, är klart.
Denna tillökade skjutslega bör bestämmas af K.
M. för vissa, t. ex. 5 år i sender, sedan, efter vederbörandes hörande vid häradsrätten, förslag dertill blifvit uppgjordt för de ställen, der det inom hvarje län erfordrades, och Landshöfrd. samt KammarCollrm deras utlåtrn afgifvit.
Tillökningen må kunna utsättas lill 20, 24, 2.8, 32 sk. för milen.
På detta sätt synes mig den öfverklagade tungan af skjutsningsskyldigheten för närvar., och så länge denna skyldighet icke kan alldeles afskaffas, blifva rättvisligen lättad och klagomålen deröfver till större delen böra upphöra, enär det uppenbart måste va.ra obilligt och väcka missnöje, att detta onus på ett ställe till och med räknas för en förmån, under det att på ett annat detsamma verkar en förlust af ända till 5o ä 60 r:dr på helt hemman.
D' n 16 Augusti c. m. '4"
Genom de af Utfila, föreslagna entreprenader vinnes troligen icke denna lindring, åtminstone icke allmänt, enär man kan förese, att sådana entreprenader icke blifva af, särdeles på de ställen, der skjutsen är tyngst och lindringen bäst behöfves.
Alt skjutsentreprenaderna genom denna åtgärd skulle motverkas och hindras, kan jag icke inse.
De skjutslag, som hnge uppbära den förökade skjutslegan, blefve endast forsälla i lika ställning i afseende på skjutstungan som de, för hvika skjutsningarna icke kunna sägas vara till egentlig förlust; och för entreprenaderna måste i alla fall och skulle, efter Utskrs förslag, också skjutslegan ökas, så att den af mig föreslagna tillökningen i allt fall vore ett steg till sådana entreprenader.
Ville man, i afseende på deras befrämjande, särskildt stadga en generel förhöjning i skjutslegan derutöfver af 4 sk-, kunde det ej vara obilligt, och denna förhöjning utfölle då jemnt och verkade lika åt ändamålet allestädes, sedan genom den förstnämnda tillökningen skjutsningstungan blifvit någorlunda jemnad till lika öfverallt.
En omständighet, som i öfrigt synes kunna leda till någon lättnad i sk jutsningsskyldigheten för jorden, är den, att gästgifvaren för de fördelar, han njuter och hvilka onekligen på de flesta ställen genom ökad trafik tilltagit emot för 100 år sedan, ålägges hålla flera hästar än hittills.
Han har verkligen en mot ändamålet stridande och icke från början åsyftad lättnad i sk jutsningsskyldigheten, och gästgifverihemmanen anses i allmänhet förmånligare än andra; han har dessutom tillfälle att välja lindrigare skjutsningar och någon gång undandraga sig dem för sina hästar.
Fån allmän undersökning om tillökning i det hästantal, han borde hälla för sina gästgifverifriheter, vore derföre icke olämplig.
Jag anhåller om återremiss af Utskrs betänk, samt att de af mig gjorda anmärkningar dervid må få åtfölja.
Ilr von Floh en hausen, Mich.
Om frågan hade varit helt enkelt att förhöja skjutslegan med vissa proc., hade dervid kunnat tagas i betraktande såväl hvad skjutsningsbesväret kostar, som den lämpliga ersättningen derför, äfvensom det inflytande, en förhöjd skjutslega skulle hafva på folket i allmänhet i anseende till den reseersättning, som vid syner m. fl. förrättningar skall betalas lill åtskilliga embetsmän, såsom kronofogdar, landtmätare, länsmän m. m.
Nu är frågan dock icke i sådant skick, utan Etsk. har ansett och förklarat, att någon förhöjning i skjutslegan ej bör äga rum, annat än der entreprenader kunna tillvägabringas, derföre att sådant, enligt Utsk:s tanke, skulle leda till en allmän förhöjning i legan för foror, samt motarbeta diligence-inrättningarna, emedan det naturligtvis blefve svårare för diligence-ägare att göra upp accorder med de sk jutssky Idiga, när dessa funne sig väl vid den dem ål ig - i43 Den iG Augusti e. tn. gande skjutsning.
Det af Utsk. föreslagna 7 mom. innehåller: ”Skulle skjutsdistrict gifvas, der pålitliga entreprenörer ”erbjuda sig att, utan förhöjning i nuvar. lega och utan ”tillskott af de skjutsskyldige, skjutsningsbestyret öfvertaga, ”så bör ett sådant anbud ovilkorligen antagas och contract ”om entreprenad derstädes upprättas.”
Sådana contracts uppgörande har redan genom K. författningar af 1810 och i8a4 blifvit åt länsstyrelserna öfverlåtet, och på flera ställen hafva contract blifvit ingångna, merendels med vilkor, att båll- och reserv-skjutsskyldige ingått uppå att betala något visst till entreprenörer.
Men förhållandet förändrar sig helt och hållet, då man, såsom Utsk. föreslår, vill införa entreprenader om skjutsningar öfver hela Riket.
Uti dedistrict, som äro mindre besökta af resande, och der skjutsningen stundom åligger endast gäslgifveri-hemmanet, skulle entreprenader, som ej kunde öfvertagas af någon annan än detta hemmans innehafvare, endast leda till den resandes betungande samt skjutslegan blifva förhöjd utan skäl och sålunda motverka Utsk:s syftemål, att icke skjutslegan må förhöjas annorstädes, än der behofvet sådant fordrar.
Utsk:s betänk, innefattar således un motstridighet, och för min del tror jag, att då det i 7 inom. föreslagna stadgande redan finnes, är intet förordnande i afseende på skjutsen behöfligt, såvida man icke anser nödvändigt utt i allmänhet böja skjutslegan; ty i det fall, att ett eller annat håll är så besvärligt, att legan synes böra förhöjas, kan särskild und. framställning derom göras, och om skäl dertill finnes, är det otvifvelaktig!, att sådant bifalles, Hvad diligence-inrättningarna angår, är det visst vackert alt genom uppoffring af statsmedel gynna dem i sin början; men, såsom jag en gång förut anmärkt, beror möjligheten af deras fortkomst hufvudsakligen af qvantiteten af de varor, sorn med dem kunna fortskaffas.
I de länder, der diligencer gå höstetiden, händer mången gång, att de äro tomma på personer; men de äro alltid lastade med varor, och de varor, soni föras af diligencer med platser för 18 personer, väga nästan alltid mer än dessa 18 personer.
Hvarken äro våra vägar nog hårda eller våra hästar nog starka för så stora lass, och om också vägarnas hårdhet vore tillräcklig, skulle dock dylika vagnar ej kunna framkomma på dem, som gå backe uppföre och backe nedföre.
Diligencen, som går emellan Stockholm och Götheborg, måste begagna oxar, för att komma uppföre backarna, och olyckor kunna ofta inträffa, då den svårlastade vagnen skall köras nedföre backarna.
Således måste diligencerna erhålla en annan form och icke hos oss inrättas efter samma modell som i andra länder.
Derjemte bör man tillse, huru de skola hafva nödig förtjenst.
I detta afseende tror jag nödigt, att reseturen förändras, så att diligencerna passera flera af Rikets större städer och att således
Den 16 Augusti e. m. dlligencen emellan Stockholm och Gölin horg går genom andra städer på en väg, hvarpå en sådan inrättning för närvarande bättre kan bära sig; äfvensom jag anser det vara en onödig kostnad, som användes på den diligence-inrättning, hvilken sällan begagnas.
I Frankrike oell öfverallt, der diligencer med fördel begagnas, gå de på hjul både vinter och sommar äfven vid öfverhallen af Alperna, då oxar blifva förespända.
Hos oss mäste deremot hjulen efter hvarje yrväder borttagas.
De svårigheter, som hos oss möta, äro således så mångå, att man omöjligen kan tänka på att erhålla sådana inrättningar öfverallt; och då de ej en gång finnas i de vestliga districterna af Frankrike derföre, att de derstädes ej skulle med fördel kunna underhållas, synes mig, att vi böra åtnöja oss med sådana diligence-inrättningar, som kunna bestå utan understöd af statsmedlen.
Vi kunna hos K. M. i und. anhålla, att de må berättigas att med skjutsskyldiga göra upp accord pra begagnande af ett visst antal af deras hästar; mpn detta anser jag vara allt det understöd, man bör bevilja dem.
Frågan om postföringens öfverlemnande till diligenc.e-inrättnipgar anser jag vara för tidigt väckt; ty sådant beren- derpå, huruvida yi erhålla diligencer, som på bestämda tider komma att afgå, och alltsammans kan dessutom ske, utan aft R.
St. på förhand derom göra und. anhållan.
För Öfrigt förekommer här samma olägenhet, soip blifvit anmärkt vid Dtsk;s förslag, att antagandet af entreprenad-anbud för gästgifvpri-skjutsen må bero af de flesta rösterna inom skjlltsdistrictet.
Jflerregårdarna skulle troligen vilja för befrielsen från postföring erlägga samma afgift, som de förut erlagt till dem af allmogen inom skjutslaget, som best''idt deras andel i skjutsen, och sålunda skulle denna allmoge icke allenast kunna gå miste om denna inkomst, utan äfyen genom plujima vota nödgas att för egen del betala en dylik afgift till entreprenören.
Frågan om ändring i resereglemente! har redan af Hr Danckwardt blifvit besvayad.
Den resekostnad, hvaraf allmogen mest betungas och hvaröfver den mest beklagar sig, är den, som erläggas för förrättningar 3f länsmännen och han har likväl ej skjuts för mera än en häst.
En förändring i detta fall kunde således endast leda lil) förhöjning i allmogens utgifter, enär länsmannen ej kan resa med häst.
Om någon allmän förhöjning i skjutslegan vöre yrkad, skulle jag ej vilja sätta mig deremot; men då bör förhöjningen vara enkel och klar.
Nu åter, ejler i det skick frågan af TJtsk. blifvit framställd, ville jag hpllre anhålla om afslag å hela betänk., om jag ej ansåge skäligt alt i afseende på diligencerna göra den und, framställning, jag omnämnt, fastän äfven detta kunde vara onödigt, då vi finna, att K.
M. åt diligence-inrättningen emellan Stockholm och Upsala beviljat rättigheten att uppgöra sådana accord, hvilka enligt min tanke utgöra det enda lämpliga understöd, som till dessa in - i5o Den 16 Augusti c. m. rättningar kan leranäs.
Då jag förut yttrat, att så inrättade diligencer, som vi hittills haft, ej kunna bära sig hos oss, ber jag att i afseende på diligencefarten till Upsala få erinra, att orsaken, hvarföre den burit sig, är den, att af Upsalas invånare hestår af resande, hvilket förorsakar en betydlig skillnad i trafiken.
Jag förenar mig i de föregående värda talarnes anhållan om återreraiss af förevar, betänk.
Raab bifogat Oecon.TJtskts nu under öfverläggning varande betänk., förenar jag mig till alla delar.
Då sista förhöjningarna af skjutspenningarna tillkom, härrörde den från då inträffad foderbrist och höga pris å landtmannavaror; men oaktadt skälen till den högre skjutslegan länge sedan upphört genom lägre pris å foder och spannmål, har likväl ej den ökade, lills vidare förhöjda skjutslegan åter nedgått.
Att nu, under låga värden å landtinannavaror, hvilka, utom i närheten af de större städerna 6ro nästan osäljbara, att nu, under allmänt öfverklagad penningebrjst, åter söka tillvägabringa en ny förhöjning i skjuts-1- legan, anser jag icke gagna någon, men menligt inverka på sjelfva den skjutsandes fördel, då, så vidt det undvikas kunde, begagnandet af fortkomst med gästgifvarskjuts skulle minskas, och således de skjutsande, under väntan på ankommande resande, illa använda sin tid.
Allmogen i allmänhet är väl belåten med de skjutspenningar, som nu erhållas, och anser dem som en lätt förtjenst samt ett sätt att under behof åtkomma penningar, som ej annorlunda kunna förtjena?.
Förhöjda skjutspenningar skulle snarare befrämja, än aflägsna det moraliska onda; ty flera skulle inställa sig än nu för att dela den nu föreslagna högre förljensten, och en lättare vunnen penning blir vanligen mera lättsinnigt använd.
Hvad inflytande den högre skjutslegan skulle äga i afseende på alla varutransporter, är ej svårt att förutse, huru tryckande den skulle blifva för alla tjenstemän, oftast med små löner, som likväl måste begagna en sådan fortkomst, är lika säkert; hvad inverkan på näringarna det skulle medföra, bör ej heller förbises, äfvensom den dyrhet för biträden af åtskilliga handtverkare, som deraf skulle uppkomma.
Mängden af allmogen, synnerligen just den fattigare och mindre bemedlade delen och de, som ej sjelfva bodde så till, att de genom skjutsningar kunde förtjena, måste drygare betala alla embetsmanna-handräckningar vid häradssyner, landtmäteri-förrättningär, äfvensom kronobetjeningens påkallade och opåkallade biträden eller påhelsningar.
Det är derföre jag vågar afstyrka ali förhöjning i skjutslegan och alla förändringar eller anstalter, som ej bära sig, utan att stå i bredd med behofvet af förhöjda skjutspenningar.
Hvad diligence-inrättningarna och paketposten angår, sa har jag ej emot, om dessa inrättningars fortgång genom några åtgärder från statens sida uppmuntras, men Den 16 Augusti e. ai. motsätter mig så mycket mera, om sådant skulle tillvägabringas genom förhöjd skjutslega.
Hos Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. anhåller jag om återreroiss af detta betänk, derföre, att detsamma, efter min öfvertygelse, uppfyller icke ett enda af de ändamål, det afsett, och skulle, verkstäldt på sätt förslaget innehåller, blifva en orättvisa mot allmänheten.
Lagstiftningen tillhör det dock att, i fråga om alla förändringar, afväga det förhållande, som redan linnes, mot hvad man vill i stället införa.
Utsk. har afsett 3:ne ändamål: det ena att lossa jordbruket från den förskräckliga börda, som skjutsskyldigheten derpå skall lägga; det andra, att åstadkomma en bättre sedlighet än den, sorn” hittills i landet existerat; och det tredje, att på vägfarandes bekostnad gynna diligence- och forvagns-inrättningar, hvilka Utsk. godtroget anser kunna drifvas till verklig höjd och bära sig. j\å väl! må det tillåtas mig att med den erfarenhet, min ålder gifver mig, förklara, att jag anser ropet på den förfärliga tyngd på jordbruket, som skall ligga i skjutsväsendet, såsom mera ett rop, än en sanning.
Jag har haft jord och varit bosatt i Upland, Östergöthland och nu sednast under tretton år i Småland; och det är en sanning, att i alla dessa orter hafva de kringboende bönderna ansett för en lycka att få skjutsa, hvarföre de också sökt, att få skjutsa det främmande, som kommit till mig.
Jag kan åberopa alla resandes vittnesbörd derom, att skjutsningen ej måtte vara en så förskräcklig olycka, efter det händer, att när väglaget är godt, anträffa vi på vägarna bönder, sorn ödmjukast anhålla att få skjutsa, äfven emot mindre än full skjutspenning.
Jag bestrider icke, att det kan finnas orter, der skjutsningsbestyret kan vara en tunga; men att det öfver allt är en tunga, det vågar jag säga är osanning, och till vittnen derpå vågar jag åberopa alla dem, som känna, hurudant förhållandet är, nemi. att det på de flesta orter äten stor lycka, som den fattige bonden vet att värdera, att lian, genom sina hästars möda, kan åtkomma conti ibutionspenningarna, hvilka annars äro så svåra att förtjena.
Hvad sedligheten beträffar, vill jag önska, att något genom Utsk:s förslag kunde vinnas; men mycket blefve det ej.
Det utgör ett axiom, som ej kan motsägas, att så många resande, som anmäla sig, mäste hafva hästar, och att personer alltid mäste följa m
I de hästar, som requireras, för att återföra dem.
Om dessa personer utgå från hållet, re serven eller entreprenören, blifva de likväl alltid lika många, och krogarna besöka* af dem lika väl i hvilketdera fallet.
Det är visserligen sannf, att då man betraktar de hållbönders belägenhet, som nödgats ligga och vänta på håll, man måste vara betänkt på medel att förekomma den osedlighet, hållstugan alstrar; men jag hoppas, att andra ut - t) c n 16 Augusti e. m. vägar dertill skola finnas, än de här föreslagna, och tror en radical utväg bestå deri att afskaffa hållskjutsen.
Det 3:dje ändamålet, Utsk. afsett, var att upphjelpa diligence- och forvagus-inrättningarna.
Äfven jag önskar dylika inrättningars uppkomst i landet; men jag anser icke rättvist, att allmänheten skall beskattas för att gälda de försök, som nu göras 100 eller åtminstone 5o år för tidigt.
Misslyckade industri-företag, som utgått från så patriotiskt uppsåt som dessa, Önskar jag hjelpa och understödja, och jag skall visa, att jag dermed har allvar; men jag vill derföre icke skattlägga alla resande, emedan jag då skulle begå en himmelsskriande orättvisa.
Jag ber nu att få gå till detaillerna af Utskrs betänk.
De äro icke bättre än principerna.
När jag jemnför i, i och 3 morn., finner jag en besynnerlig sammansättning.
Committder skola sättas, som äga att bestämma skjutslegan, och att bestämma den efter localen; och när jag efterser, hvem som skall utkora denna committé’, samt af hvilka den skall bestå, finner jag, alt sådant tillhör de skjutsande sjelfva.
Men, har väl någonsin hittills det rättsbegrepp, för medlemmar af Svenska lagstiftningen synts antagligt, att deli betalande skall lemnäs i beroende af godtycket hos den, som skall erhålla betalningen?
Är detta lagstiftning?
Sådant skulle likväl blifva fallet enligt Utskrs förslag; ty har står, att af committerade ”skola uppgöras förslag tili bestämmande af den förhöjda skjutslegan vid hvarje blifvande skjutsstation, ” samt att ”på de orter, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkalla, legan må kunna förhöjas anda till 36 sk. brco för milen.”
Nå väl! hvem skall afgöra delta?
Jo, committerade, eller just de, som skola erhålla betalningen; och då ett så obestämdt uttryck, som locala svårigheter, nyttjas, ar det icke svårt att inse, det all local skall anses sådan, alt den påkallar förhöjd skjutslega.
Somliga vägar äro backiga, andra steniga, de tredje sandiga, de fjerde för nära til! en stad, de femte för långa; med ettord, bestämmandet af skjutslegan är öfverlemnadl. åt deras välbehag, som skola uppbära densamma.
Är delta rättvisa?
Vidare förekommer här en annan lagprincip, som ännu aldrig inom Svenska lagstiftningen varit föreslagen, nemi. att de frånvarande skola åtnöjas med de närvarandes beslut.
Således skall den, som har laga förfall, nödgas finna sig i de bördor och utskylder, de närvarande behaga pålägga honom.
När blef väl en så orimlig sats i beskattiiingsväg tillämpad.
Till dessa anmärkningar lägger jag den förebråelsen, att Utsk. ställt sig blott på ena sidan och helt och hållet glömt bort den andra sidans rätt.
Utsk. har så öfvergålt på de skjutsskyldiges sida, alt det glömt, att hela allmänheten, som reser, utgör den andra sidan, och lemnat åt slumpen hela den allmänhets rätt och säkerhet, som behöfvcr göra re - Den 16 Augusti e. m. i53 resor.
Utsk. förtjenar dessutom den förebråelse, att endast hafva afsett de stora landsvägarne; men om man uppå char» lan, med cirkeln, afmäter vägarna, finner man, att de stora vägarna från Stockholm till Götheborg och Ystad utgöra en ringa del af vägarna i jemnförelse med de öfriga; och roan skall finna, att på sidovägarna begagnas skjuts så litet, alt gästgifvarne anse såsom en lycka alt få skjutsa, men likväl vill man skänka honom en rättighet, som skall leda derhän, att han, medelst vissa kannor brännvin, skall förmå committerade att finna localen sådan, att skjutslegan måste förhöjas till 36 sk. b:co.
Detta betänk, är verkligen detallrabesynnerligaste, jag sett i min lifstid.
Jag beklagar, att jag misshagar Utsk:s ledamöter; men om deras nästa utlåt, i ämnet icke blifver bättre och rättvisare än detta, torde de få mera härnäst.
Om den princip, som ligger lill grund för Utsk:s betänk., nemi. alt genom entreprenader förändra skjutsväsendet, är redan så mycket yttradt, att jag dervid föga vill uppehålla mig.
Jag vill först fästa mig vid den mening, som Utsk. framstallt i följande ordalag: ”Utsk. finner icke heller obilligt, hvarken att landets invånare i allmänhet, då de resa, komma att bidraga till deL vigtiga ändamålets befordran genom kostnaden af en ökad skjutslega, ej heller att slaten derför får vidkännas den högre utgift för embetsresor, som häraf uppstår.
” Det synes, som Utsk. endast haft i sigte de tillfällen, då embets- och tjenstemän resa samt derför åtnjuta särskild skjutsersättning; men det är vid många andra tillfällen, som en förhöjd skjutslega jemväl skulle verka förhöjning af statsutgifterna.
Jag vill deribland nämna, att alla snällposter och en stor del af de i sednare tider inrättade enskilda poster fortskaffas med gästgifvarskjuts.
Om skjutslegan biefve förhöjd med 7 sk. milen, skulle postverkets förhöjda utgifter blifva högst betydliga och uppgå till en så hög summa, att jag tror, det de ej kunde med postverkets nuvarande tillgångar bestridas.
Det har icke tillhört Oecon.- Utsk. alt yttra sig om nya anslag; men denna fråga kan icke så helt och hållet skiljas från beräkningen af statsverkets tillgångar.
Statsregleringen är redan uppgjord
Under andra förhållanden, och derföre måste man vid denna båga fästa afseende på de tillgångar, sorn för statsverket finnas beräknade.
Jag öfvergår till det yttrande, Utsk. afgifvit om diligence- och forvagns-inrättningar.
Utsk. har tillstyrkt direct understöd af staten och de fördelar, som för ändamålets vinnande må vara lämpliga och tillgångarna kunna medgifva.