Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M- M. emellan Staderne och Landet, 222, — Om ärlig lefverering af spannemäl kill Konungens disposition för behöfwande Provincer i Riket, 40 Register, ZZ2,—Om särssildt Landshöfdingedömes Inrättande i Bydus Län, L2?, — Lyr boiiptckningar 222» —
Om penningeböters rättande efter de liders penningewärde da de faststaldee, 202,—Om förpantning åfjord, 222.
— Om förmedlade hemmans skyldigheter wid Kyrkor och .prestegärd«byggnader, S22. —. Lfwerlemnande till Allniänna Bcswärs. och Leconomiä-Utffotii tet, att sammanjemka JsUs Sländens ffjljpktiga werlin ar i fräggn om bränwinsbränningen, 22Z.
Underrättelse kill det för Pastevolance frägor nedsatte Utstött, att Con^irutions-Utstotttt dit förwilatde fräs gor, som af Friherre LMi-I och Herr von llcbtt-M blifwik wäckte, och lrwaruti twä Ständ stadnat eniok twä, i afseende-W rcmisi, 22Z—Om beständct af arrendecontrarker, 27g,—-Om salvekertillwcrkningen i Riket, 27Z. —, OM iänebsträde till Uddcivalla Stad, 27Z—, Om tillökt försträckning af Bangueu till Manufactur Disconten, Z7z,__.Om Disconterye» ^273.-^- Om stars
Vande af straffet khr flogsäwe kan, 273-^-Lm Ban, cow rkttS t-llständ och förwalkning, 274.
— OM pectance löner och aecoros ersättningar för Befälet tvid wonrmerffe Regcmentcrne, 274.
— Om bättre oontrpll ä mantalsstcifningen, 274,—Förbättring af fistfanqsten i Kattegatt, 274.—Om Casernbyggnaden i karlscrona, 274.
— Om ntwidgande af Krigs-Aca, demim och tillökning ak desi stat, 274.
Bifall till att Auditeur Scbouqk mätte krstr och med Iunii mä« nads början anses mara Canccllist i Lag- Utskottet» 277, — Godkännande a> hwad i Pasievolanee-Utstottets mlätande af den y Zulii blifwit tillstyrkt, 278° .
Förening med Preste-Ständet, att anmoda Be rvillnings Utstottet « att ffyndesamt inkomma med för, stag till en ny Cbarka Sigillatä'Förordning, 278.---, Om en bättre ärendcrncs behandling inom Rikets fiyrelsewer?, samt expeditions-tarans förhöjning, 278» „ Iemfningar emellan Riks-Ständens meningar« rörande bränwinsbränningen, 336. — ÄterremiA af Stats - Utstottets betänkande, om befrielse för Tacks fernö Vergslugerne fhrftionde gfgiftcns erläggande, ^ 387.
Register. 4r 997.— Om Alllmänna Magazins-ZnrättningenS för» wallning, 997.— Om ,1. O. ZLnäsKIr ansökning, att säsom pension iä upbära de 100 R:dr, han af Riks» gälds-Contoirets exspcctance stat innehar, 997.—Om gamla och söndriga Banco- och Riksgäldssedlars e» mottagande i uvbbrden. 997.
— Om länburäde till Casternbyggnad i Malniö, 998.
— Om reducerade Officerares af f. d. Swensta Gärdet bibehällande af deras lömngsförmäncr pä lifstid, i likhet med f. d. Östgötha Cavallerie och Adelsfahnan, eller ock, att heste separes inom nägon wist tid indragas, sä, som för de förre blifwit faststäldt, 998.—Om indragning till Kronan af Ädelforst Guldwerk och dest tillhörig» heter, samt deras försäljande siyckewis ä auction, 998.
— Om en tydlig författning i afseende pä emottagande af Discontwerkens inwisningar i upbörden, ZZg.^Öm medels anfläende, till minnande af säker kännedom om Swerigcs statistik, 998—Om ffatte, köp ä Ohlstorpö Kronosäteri ' Skaraborgs Län, 999.
— Om medlen till folkets och landets förbättring, Zgy. — Om utwägar till Fabrsgucrnes uphjelpande i Riket, 999.
— Om uplifwande af cnstiften i Skaraborgs Län, 999.
— Äterrcmist af Stats-Utstottets betänkande, om en stuteri.inrättning ivid Flvingc och Dshtby Kungsgärdar i Skane, 999.
— Om answar för starka dryckers omättlig» bruk, 999. —Öfwcrlem, pande till Banco-Utstottct as Stats-Utstottets betänkande, rörande Riksgälds - ContoirctS enstilte, samt desi och Statswerkets samfäldte penningebehof, 94Z.
Om förlängande af Riksdagen, Z4Z.
— Om präscriptionstid för räktigheteu att söka äterwinning af den jord, som genom misiräkning frängätt en hemmansägare «!d storfliftcs eller enstiftcs delning,955- — Om förhöjning i arfwodet för Bonde - Ständcks Banco » Fullmägtige, 955, — Om borttagande eller rubbning af wattenwerk, som göra skada ä andras Agor, 956.—-Om bkrdesrättighet ä landet, 956
Om jemkning i Knekte«contractcr, 956.
— Om pastevos fancemfgift för släpmnnderingar, —Omzs procents - 42 Register» cents fördöjnnief i arfwvdet skr NiksgäldSCvntolrcts Fullmäktige, 856—Lim Zagtsörfattningarnes öfwer, seende, ZZ/—Lini nederlagsfrihet för Staden Wisby, ZH7- — Lim spay.nemäls magaziners anläggande pä Grltland, ZZ7.
Lim Lanstmäfarcs arfwoden, L57.
— Lim rättighet för Gottlands allmoge att be, gagna däckade fartyg lill strömniinasstste, 557.—-Om straffets stärpande för »ullsörsmllning. gz?.
Updrag till Justitia - Räder lölsrkz v->n VVurtsnberg af inseendet öfwer
Riddarhusets gem alogiska Archi» Nied ett ärligt honorarium ak 270 R:dr, g66.
Ä« terremisi af Bcwillnings - Utskottets betänkande', rörande (fhartä Sigillalä afgift n, ^96.
Lim stuteri inrättning pä Flyinge och Dahle,v Kungsgärdar i Skäne, 897.^. Lim Tackjc ns Bergelagernes befrielse frän tionde tackjerns afqiften, Z97 — Om NiksgaldsContoircts cnuilte samt dest och Starswerkets samfälda pcnn-ngebehof, gy/.—Om instränkning i gärd, forihandcln, gy8- — Lim arfwoden för Ständms och Utstvttens Secreterare och binge Tjenstemän, Z98.—- -Om arfwoden för Stats Commistarien kröllelius och ^fwcr.Commistarien llk, zyz.
— Lim ändring i allmänna Lagens stadgande, 24 Cap. Z gch H K, Wyggninga Balk-, att det mä wara öppet för delägare i Biandstodeföreningar i landSorterne, att derifrän afsäga sig och ingä i allmänna Brandförsäk, xingsfonden, Z98>—Om hyresafgifternes tagande för RikSStändcns klubbrum af Riksdagskystnads medlen, Z98.
• . \ PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE miiajibaiRsaÄSsa ®«m ämsm,, VID lagtima Bihöiragen i ^tockjjclm Arén I§53—1854- Minnie Häfte t. STOCKHOLM.
Hörbergska Boktryckeriet, 1 854.
Lördagen den 1 Juli 1854.
Justerades 2:ne prot.-utdr. för d. 29 och 30 sistl.
Upläsles lill justering samt godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag lill R.
Sius underd. skrifvelse!- till K.: JK 62, ang:de ett hegardt räniefritt lån till Stockholms stad för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader; JVa 63, ang:de beviljande af anslag för upförande af åtskilliga läroverks-byggnader; JVs 64, ang:de anslag åt Auditören G.
Scheutz och hansson, för en af dem upfunnen maschin, för uträkning och tryckning af mathematiska tabeller; J\s 65, ang:de försäljning af åtskilliga kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg; samt JK 66, ang:de åt staden Örebro beviljade statsanslag och lån.
Öpnades Flir Elektorers listor vid val af Ulsk:s ledamöter; och befnnnos dertill utsedde i Stats- Utskottet: att inträda under de, ordinarie ledamöterna JK 8, Gr.
Oxenstjerna, Fullm.
Frih. Åkerhjelm, Carl, och JV2 2,221, Hr af Wirsén, Carl Thure, beviljade tvenne veckors ledighet från och med den 29 nasti.
Juni:
JVs 279.
Frih. Wrangel af Sausis, Fullm.
Cederström, Rudolf. JK 1,702.
Hr Törnebladh, Gustaf. 4 Den 1 Juli.
B a n k o - U t s k o 11 e l: att inträda under den, ordinarie ledamoten JV2 2082.
A. Hr Mannerskantz, Carl Axel, beviljade Irenne veckors ledighet från och med den 26 nasti. Juni: .AS 2,088.
Hr af Chapman, Fnllm.
Hr Falkenstedt, Johan August.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: efter .AS 393.
Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg: •AS 1,655.
Hr Tornerhjelm, Johan Abraham.
Serskildta Utskottet: att inträda under den, ordinarie ledamoten M 1,149.
Hr Hjärne, Harald, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med d. 3 innev. månad: •AS 655.
Hr Gyllenadler, Fullm.
Mörner, Axel Edvard Knut.
Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. .AS 160, ang:de extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Depart:tets handläggning; och förekommo nu 8:de och 9:de punkterne.
B i föl los. 10:de punkten.
Oå härvid först förekom Utsk:s yttrande, ang:de det af K.
M. äskade anslag till upförande af ett
Institut för döfstumma i någon af landsorterne, anförde Gr.
Mörner, Carl Göran Detlof: Då Statens medel för så många ändamål blifvit tagna i anspråk, är del icke min mening, att yrka ändring i Utsk:s förslag; men jag måste dock anhålla att få uplysa, att de skäl, hvarpå Utsk. afstyrkt K. M:s Nåd.
Propos. om anslag till ett serskildt institut för de södra orterne, icke riktigt hålla streck.
Innan K. M:s Nåd.
Propos. afgafs, hördes, utom åtskilliga andra auktoriteter, äfven Direktionen öfver institutet för stumma och blinda här vid hufvudstaden, om lämpligaste sättet att vinna det af R.
St. vid förra Riksdagen åsyftade ändamål, och då uplyste direkt men, att institutet icke öfver en viss grad kunde utvidgas i anseende dertill, att de mindre lyckligt lottade elever, som der skola vårdas, erfordra hvar för sig en handledning, som icke kan sträckas längre än till ett visst, mera inskränt antal elever, och direktionen tillstyrkte derföre, att ett serskildt institut måtte inrättas.
Med anledn. häraf, och på grund af de beräkningar öfver kostnaderne för ett sådant institut, som af direktionen upgjordes, afgaf K. M. den Propos., som af R.
St:rs skrifvelse vid förra Riksdagen var föranledd.
Det ändamål, som dermed åsyftades, var, att af de emellan 3 å 4,000 vanlottade individer, som i landet finnas, hörande till de kategorier, hvarom nu är fråga, nå - Den t Juli. 5 gra flere borde beredas tillfälle all erhålla deu vård och undervisning, som kunde bidraga ali i någon mån göra dem delaktiga af den uplysning, som en förnuftig varelse i ett civiliseradt samhälle eljest kan påräkna.
För befrämjande af detta ändamål ingingo R.
St., såsom jag förut haft äran nämna, till K.
M. vid sisth Riksdag med underd. framställning i ämnet, derefter ärendet utreddes, oeh K. M. afgaf den Propos., som blifvit af SlatsUtsk. afstyrkl.
Jag vill icke göra någon jemförelse, huruvida icke frågan om befrämjande af den omvårdnad, som är ämnad att sträcka sig till en klass af sådane individer i samhället, sorn icke sjelfva äro i ständ att vårda sig eller sina angelägenheter, kunde förtjena R.
St:rs behjertande väl så mycket, som åtskillige andra ärender, som här vunnit bifall.
Dessa gamla handlingar t. ex., för hvilkas tryckande medel blifvit anslagna, äro visserligen intressanta, men mig synes likväl, att det lefvande slägtel bör ega större rättighet att af representationen omhuldas.
Jag hade visserligen gjort mig den föreställningen, att nu i fråga vande vanlottade varelser skulle inom det Höglofl.
Utsk. kunna vinna något mera behjertande än som skett; men då Utsk:s Betänk, icke är beledsagadt med någon reservation i afseende på denna punkt, och jag icke vet, hvilken utgång ärendet inom de öfriga Stånden kan erhålla, så inskränker jag mig endast till dessa ord, såsom ett försvar för deu framställning, som lill R.
St. blifvit af K. M. gjord.
Propos. till bifall å Utsk:s förevande yttrande, blef härefter framstäkl och besvarad med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, enär någon annan Propos. än till bifall å Utsk:s yttrande ej blifvit ifrågastäld, förnyade samma Propos., samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg
Ja hafva varit öfvervägande.
Sednare delen af förevande punkt, deri Utsk. tillstyrkt anslag til) nybyggnad och inventarier vid nuvande institut för döfstumma och blinda, bifölls ulan discussion. 11, 12 och 13 •punkterne.
Biföllos. tiede punkten.
Frih. Cederström, Rudolf: Enl. hvad mig blifvit sagdt, har ett RiksStånd redan återremitterat ifrågavande punkt, i ändamål att det äskade anslaget måtte beviljas.
StatsUtsk. har, såsom skäl för sitt tillstyrkande, anfört, att R.
St- tillförene icke funnit skäl att bifalla de af K. M. vid förflutna Riksdagar gjorda enahanda framställningar.
Mig synes dock, som vore, under närvande tidpunkt, intresset för motarbetande af dryckenskapslasten lifligare än tillförene, och att man alltså egde ett mera tacksamt fält än förr, att arbeta i denna rigtning.
Det af StatsUtsk. åberopade förhållandet utgör således, enl. min åsigt, icke tillräckligt skäl för afslag å K. M:s Propos. i detta ämne.
Hvad sjelfva saken beträffar, har man, enl. mitt omdöme, allt 6 Den 1 Juli. för mycket misskänt det lefvande ordets, vare sig det talade elfer skrifna, inverkan på menighetens sinnen; min öfvertygelse är likväl, att goda nykterhetsskrifters spridande hafva i sednare tider verkat mera än tillförene lill vinnande af det önskvärda ändamålet — insigt uti dryckenskapslastens moraliska och fysiska förkastlighet och skadlighet; faran af dess fortsatta öfverhandtagande och angelägenheten af ett allvarligt beflitande om ett måttligt och nyktert lefnadssätt.
Jag förnekar icke att uti dessa skrifter en och annan öfverdrift gjort sig märkbar; men när man åsyftar ett samhällsnyttigt och stort mål, bör det ursäktas, om det varma nitet någon gång icke håller sig inom måttans gränsor.
Icke heller förnekar jag, att en och annan mindre klok utväg till motarbetande af dryckenskapslasten blifvit föreslagen; såsom t. ex. när man med förundran sett ”bärsaft”, en i våra stränga vintrar så föga hälsosam eller smaklig dryck, föreslås såsom surrogat för bränvin hos den stora allmänheten, hos sjelfva allmogen. 1 allt fall, och jag ville, efter denna och dylika erfarenheter, säga: så myckel mera bör man, då ändamålet är godt, medverka till detsammas ernående, och i denna medverkan efter förmåga gifva en praktisk riktning åt bemödanderne hos liktänkande, på det att dessa bemödanden icke må urarta till misstag, dem välmeningen ej alltid behörigen förstår undvika, och på det att en sann uplysning måtte i landet spridas.
Då summans belopp icke heller kan anslå afskräckande, torde mig tillåtas att, för ett i min tanke synnerligen vigtigt och godt syftemåls befrämjande, härmed vördsamt anhålla, att det Höglofl.
Ståndet måtte besluta en återremiss, på det att Utsk. mätte blifva i tillfälle att taga denna fråga i förnyadt öfvervägande, och tillstyrka bifall lill K. M:s Propos.
Jag anhåller alt få in stämma med Frih.
Cederström och vördsamt erinra detta Höglofl.
St., att det på grund, icke blott af Konungens framställning utan äfven af enskilda Riksdagsmäns förslag, alltid beviljat ifrågavar:de anslag, ehuru det i förstärkt StatsUtsk. förfallit.
Det kan icke nekas, alt den gjorde förändringen i bränvinslagstiftningen har, åtminstone lill betydlig del, åstadkommits genom de bemödanden, som af de s. k. nykterhetsvännerna eller nykterhetssällskapen under längre tid blifvit gjorde medelst skrifters spridande och nykterhetstalares utsändande bland allmänheten.
Genom bägge dessa utvägar hafva nästan öfver allt i orterna mångfaldige enskildta bemödanden blifvit föranledda, utan att Slaten hittills med något anslag bidragit till det goda ändamål, som genom nu vidtagna förändring i bränvinslagstiftningen blifvit beslutad.
Det är gifvet, att mycket missnöje skall med anledu. af denna lagstiftning upstå, samt att man måste söka lugna sinnena genom utredning af de fördelar, som genom denna kunna vinnas. R. o. Ad. lärer nogsamt veta, att jag vid mångfaldiga Riksdagar och äfven vid andra tillfällen talat för nykterhetens befrämjande; men jag hoppas, att Ståndet erkänner, det jag i mina bemödanden ej gjort mig saker till öfverdrift, och att jag således icke hörer till deras antal, hvilka Frih.
Cederström rätt - Den t Juli. 7 visligen klandrat.
Jag tillåter mig alltså fasta Ståndets upmärksamhet derpå, att i Norrige, hvarest bränvinslagsliftningen bringats till den höjd, dit vi önska komma, har Stor-Thinget anslagit en årlig summa af 700 specier för nykterhetsskriflers spridande.
Denna summa motsvarar 2,800 R:dr rgs eller nära dubbelt det belopp, K. M. äskat.
Der har man icke funnit öfverflödigt, att fortfarande bevilja delta anslag, änskönt bränvinslagstifmingen äfven der blifvit förändrad.
Naturligt är det också, att när man har ett ständigt årligt anslag, kan en jemn verksamhet i detta hänseende fortfarande underhållas, hvilket icke är görligt, när man beror af tillfälliga anslag.
Sådan har deremot händelsen varit med Svenska Nykterhetssällskapet, ty det har stundom haft medel, och stundom icke.
När då anhållan kommit än från den ena och än från den andra landsorten, dels om nykterhetsskrifter, dels om nykterhetstalares ditsändande för nykterhetsföreningars bildande, har man måst svara nej, hvilket icke sällan väckt obelåtenhet och missnöje.
Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. måtte till Utsk. återförvisa denna punkt, och att ora densamma från Utsk. oförändrad återkommer, R. o. Ad. måtte deröfver besluta, på sätt i Frih.
Cederströms reservation antydes, nemi. alt medlen skola tagas af de inkomster den nya bränvinsbeskattningen bernder, sedan hon en gång blifvit antagen.
Inkomsterna deraf skola otvifvelaktig! vida öfverstiga StatsUtsk:s beräkningar.
Genom en sådan åtgärd åstadkommes ingen missräkning å statsinkomsterne eller borttagas några medel för andra ändamål.
Afven jag anhåller om återremiss på denna punkt.
Ora vi tänka oss tillbaka några tiotal af år, måste vi erkänna, att opinionen i landet då var helt annan, än den nu är, i fråga om dryckenskap.
Exempel af öfverdrifter, lemnade af de bättre lottade, voro då icke sällsynte, och det ansågs då icke heller såsom en skam att vara öfverlastad.
Hvarifrån har denna förändrade opinion i landet kommit, om icke till en hufvudsaklig del från nykterhetsvännernas bemödande?
Det kan icke nekas, om också man å andra sidan, likasom föreg:de talare, måste erkänna, att dessa bemödanden hafva någon gång gått till öfverdrift, att, säger jag, mycket godt och nyttigt tillvägabringats af dessa nitiska bemödanden, och jag anser således för en pligt, att tillstyrka det begärda understödet, hvilket i förhållande till det stora målet, som är i fråga, är så ringa, att jag icke kan inse något skäl, hvarföre man skall vägra det.
Utsk. synes mig för sitt afstyrkande hafva valt särdeles svaga skäl, nemi. att R.
St. tillförene tvänne gånger afslagit dylikt anslag och att icke några förändrade omständigheter sedermera inträffat.
Det sednare åtminstone är helt och hållet ogrundadt; ty om någonsin i något fall förändrade omständigheter inträffat, är det just i fråga om nykterhetens sak, hvilken är beroende af opinionen i landet, och denna åter har undergått en högst betydlig — en högst lycklig förändring.
Jag förnyar min anhållan om återremiss.
8 Den 1 Juli.
Jag instämmer fullkomligt i hvad de föreg:de talarne yttrat.
Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framstäld och besvarad med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstålde, om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärku.-ne föranleda till återremiss, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 15:
Je punkten.
Bifölls. 16:de ■punkten.
Jag erkänner visserligen, att de anmärkmr Utsk. anfört såsom skäl för sitt afstyrkande kunna med fog göras.
Men jag får likväl underställa Ståndet, om det är skäl all afslä molioneu, nian att laga henne i närmare öfvervägande.
Hon har blifvit väckt af H. Ex. Gr. C. A. Löwenhjelm.
Del är således troligt, att denne man icke framställt sitt förslag ulan samråd med sin broder, vår utmärkte minister i Paris.
Nu är motionären icke tillstädes och kan således icke utreda saken, hvilket han eljest tvifvelsutan gjort.
Men dä vi veta, att icke blott en mängd Svenska handtverkare och konstnärer, utan äfven mångfaldiga andra landsmän, hvilka alla tillhöra den evangeliskl-lutherska bekännelsen, uppehålla sig i Paris, kan det icke vara likgiltigt för dem, om en Luthersk kyrka finnes i Paris eller icke.
Dä vi veta af hvilken vigt för Svenskar och Norrmän den Svenska kyrkan i London varit, måste vi väl äfven inse, huru maktpåliggande uprätthållande af en luthersk kyrka i Paris måste vara för lärans bekännare.
I allmänhet anse främmande länders innebyggare Sverige såsom den lutherska kyrkans hufvndort.
I så aflägsna delar af Europa, som t. ex. i Wallachiel, har Sverige eller dess regering ända till de sista tiderna ansetts som den lutherska bekännelsens beskyddare.
Under den tid jag var Siats-Sekret, för de kyrkliga ärenderna, hitkom från Bucharest en luthersk prest, vid namn Sarai, för att här begära understöd åt dervar:de lutherska kyrka, och då varande Konungen beviljade för sådant ändamål kollekter.
Den ifrågavar:de församlingen hade sedan Carl XH:s vistande i Turkiska länder slått under Svenskt beskydd.
Om hon ännu finnes, eller under närvande krigshändelser blifvit uplöst, är mig obekant.
Emedlertid kan jag icke annat än önska, all Svenska folket, för att motsvara sitt anseende af lutherska lärans beskyddare, icke må undandraga sig det ringa understöd, som nu är i fråga.
Jag hemställer derföre, om del icke vore skäl bevilja ett anslag sålunda, alt det öfverlemnades till Konungen, för att begagnas på sätt
Han, efter uplysningars inhemtande från vederbönde i Paris, kan finna syftesenligt.
På grund af dessa skål, anhåller jag om återremiss af denna punkt, så att, när svar från StatsUtsk. återkommer, Ståndet må kunna med mera sakkännedom fatta sitt beslut.
Möjligen är motionären då återkommen till fäderneslandet just från Frankrike, ben 1 Juli. der, enl. hvad jag nyligen af tidningarne sell, han i religiöst ändamål besöki Strassburg.
Jag vill icke motsätta mig cd äterremiss, om R. o. Ad. anser, att man genom en sådan kan främja religionens uprälthållande hos de i Frankrike varande landsmän; men jag anhåller, att få försvara det sätt, hvarpå Utsk. behandlat ifrågavar:de motion. H. Ex.
Hr Gr. Löwenhjelm har väckt det förslag, att R.
St. en gång för alla skulle bevilja en gåfva af 4 eller 5,000 R:dr lill inrättande af en skola för lutherska barn, såsom understöd åt församlingen i Paris.
Utan all ingå i någon granskning öfver församlingens inkomster och utgifter m. m., kunde StatsUtsk., hvilket, enl. vår grundlag, skall pröfva och bedöma anslagens nödvändighet och behof, naturligtvis icke tillstyrka något belopp, enär Utsk. till ledning för sitt omdöme, icke haft någon annan handling alt tillgå än den nakna motionen.
Jag tror mig vela att motionen blifvit väckt på grund af den Svenska Ministerns i Frankrike hemställan, och denne mans välvilja för allt hvad som rör fäderneslandet är så allmänt känd, att jag är fullt öfverlygad derom, att om Utsk. endast skulle hafva följt sina enskilda sympatier för denne utmärkte fosterlandsvän, hade Utsk. tillstyrkt ifrågavar:de anslag; men Utsk. har icke kunnat på grund af enskilda sympatier eller tycken tillstyrka något anslag, och derföre stannade Utsk. i dess nuvar:de beslut.
Den siste talaren har, som mig synes, fullkomligt tillfredsställande utredt orsaken, hvarföre StatsUtsk. afgifvit sitt Utlåt, sådant det befinnes; men detta har icke hindrat honom, lika litet som det hindrar mig, att förklara, det vi icke motsätta oss någon ålerremiss af della speciella mål.
Jag går gerna ett steg längre och förklarar, att jag önskar en äterremiss.
I ett RiksSt., som redan återremitterat denna fråga, och hvarest förhållanderne böra vara i detta ärende bättre kända, än någon annorstädes inom representationen, hafva, efter hvad jag fått mig bekant, sådane uplysningar blifvit meddelade, att nämnde Stånd ansett behofvet af ifrågavande anslag vara fullkomligt ädagalagdt.
Hr von Hartmansdorffs yttrande har än vidare i väsendtlig mån till vägledning af frågans upfattning ur en, från den inom Utsk. rådande, skiljaktig synpunkt bidragit; och jag vågar hoppas, det man ej saknar utsigt, att genom en äterremiss kunna bereda beviljandet af ett anslag för delta obestridligt gagneliga och önskvärda ändamål.
Medan jag har ordet, begagnar jag tillfället för att rälta ett möjligen upkommande missförstånd af mitt yttrande, rör:de den förra punkten i nu föredragne Betänk., i så måtto, som skulle jag, genom att hafva befarat det någon öfverdrift visat sig i vissa nyklerhetsvänners verksamhet, velat i någon måtto nedsätta eller förringa den del Hr von Hartmansdorff tagit i befrämjandet af nykterhetens sak.
Sådant har aldrig varit min mening.
Tvertom är jag den förste alt upriktigt erkänna det varma, och dock derjemte från klandervärd öfverdrift fria, oaflåtliga verksamhetsnit, som i detta, så väl som i åtskilliga andra samhällsnyltiga ämnen, blifvit 10 Den 1 Juli. af den värde ledamoten ådagalagd!.
Jag erkänner detta gerna, till och med i ämnen, der vi äro af olika tankar, — sä mycket mera i detta, der vi äro öfverensstämmande.
StatsUtsk. har i sanning ett svårt updrag sig anförtrodt, ithy att Utsk. bör för R.
St. framlägga eli förslag till de utgifter R.
St. böra bekosta.