Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har noga öfverlag! denna punkt, och rår icke för, att de, som äro af en annan tanka, icke dela min öfvertygelse, men jag finner mycken grund för min mening, som ock af Utskottets pluralitet blifvit delad.
När förhållandet är sådant, tror jag, att Utskottet ej hade bandlat rätt, om det ej hade framställt denna öfvertygelse, som var motivet för hvad vi gjorde; ty om en sak är remitterad blott för ett enda skäl, kan jag ej finna Utskottet vara liindradt, att framtaga tio andra skäl, om Utskottet finner dem, helst då det har denovan.' liga, rättigheten, att afgöra med Riksens Ständers Ridd, 0 Ad.
Prot, IX Band. a;di£ Afd. aGj Den 27 öetober e, m. lätt.
Skal och motiver böra sökas, och med yttersta noggranhet ådagaläggas vid ett så vigtigt tillfälle, sorn då några och tjugo personer afgöra road Ständers rätt; och enär det tydeligen står uttrykt, att Utskottet handlar med Ständers rätt, och ingen återremiss finnes i Grundlagen omtalad, så kan jag ej finna, huru någon återremiss kan komma i fråga, äfvensom jag ej eller af hvad sorn här blifvit sagdt finner anledning, att förändra något uti min öfvertygelse.
Pluraliteten är det, som deciderar; dess mening har blifvit framlagd.
Jag skulle uppriktigt önska, att kunna instämma med Herr Hjerta om återremiss, men jag beklagar, att 55 §■ Riksdagsordningen deremot lagger oöfvervinnerliga hinder.
Den sanning, som af Grefve von Platen blifvit framställd, att ett motiverande består uti ett framläggande af motiver, kan ej bestridas, men jag får anmärka att detta motiverande är fullbordadt, där den så kallade slutmeningen börjar, och att den således kunnat umbäras; och så vidt jag förstår 83 §.
RegeringsFormen hade den ock bordt uteslutas.
Jag anser mig som Ledamot af Ridderskapet och Adeln ej äga rätt att yttra mig vidare i ämnet då ingen återremiss kan äga rum. /':< ’.T7 ' 1">- V.
' Herr Munck af Rofenjkjold, Eberhard:
Det må äfven tillåtas mig såsom Ledamot af ConstitutionsUtskottet, att göra redo för min öfverty. geise.
Om den ej öfverensstämmer tili alla dela? med någons, si öfverensstämmer den åtminstone r; Fi . ■. - . s. - Den 27 October e. m, 403 med min egen.
Uti ConstitutionsUtskottet hat jag och Herr af Uhr varit de som ansett LandtMarskalken böra, sedan ConstitutionsUtskottet blifvit hört, framställa den af Bidderskapet och Adeln begärte Proposition, men vi hafva tillika trott, att LandtMarskalken haft skälig anledning att vägra den, och jag går längre, då jag anser, au Landt— Marskalken handlat riktigt däruti, att bsn hänskjutit frågan till ConstitutionsUtskottet.
Jag skulle önska att vid alla tillfällen af skenbara stridigheter j Grundlagarne, det blefve Talemännens vanliga förhållande, att ej sjelfve afgöra, om Propositionen är Grundlagsenlig eller ej, utan alltid hänskjuta det till ConstitutionsUtskottet.
Men, sedan saken kom till ConstitutionsUtskottet, hade Utskottet bordt öfverväga, huruvida Propositionen var stridande emot Grundlagens ordalydelse.
Jag har då trott, att den ej var stridande emot Grundlagen, och icke ens emot RiddarhusOrdningen.
När Ordförande i Stånden ej väljas af Stande me, utan tillsättas af executiva Magten, så är det den dyrbaraste rättighet att få en Proposition framstäld, sora ej är stridande emot Grundlagen, ty denna rätt garanterar ensam utöfningen af Riksens Ständers rättigheter.
Jag har öfveräefvai Riksdagen i Norrköping, då Talemannen i BorgareStåndet vägrade framställa Proposition uti ett ämne, sorn längs blifvit discuteradt, och hvars afgörande berodde af Riksens Ständer.
Således anser jag j tvifvelaktiga fall, om en Proposition är enlig med Grundlagen elleT ej, det vaTa säkrare att medgifva Propositionens framställande än att afslå den.
Tillika får jag tillkännagifva, att jag reserverat mig emot tillägget i Utskottet# 404 Den 27 östoier f, »t.
Memorial, som ej är föranledt af den fråga Rid* derskapet och Adeln remitterat och ej eller af något föregående beslut af Utskottet, hvilket ej förr än vid justeringen beslöt berörde tillägg.
Då jag nu reserverar mig, får jag tillika förklara, att min tanka i denna icke remitterade fråga är, att Ridderskapet och Adeln, enligt Grundlagen, ej äger någon annan rätt, att vägra introduction, än den RiddarhusDirectionen mellan Riksdagarne äger, nemligen då piasstanda brista.
Man har sagt, att enär under souveraina Konungar Ridderskapet och Adeln ägt rätt att vägra introduction, borde Ståndet nu äfven äga denna rätt; under en consiitutionel StatsFörfattning, Men jag tror tvärtom, ty denna controll behöfves ej då man har Grundlagen och dess 107 §. som kan tillämpas, om man finner mindre värdige personer hafva blifvit utnämnde till Adelsmän.
Ehuru jag således reserverar mig emot framställningen af detta tillägg, då det ej varit föranledt af Ridderskapets och Adelns remiss, eller RiddarhusUlskottets Betänkande, erkänner jag likväl, att örn en sådan fråga uppstått, hade jag varit af samma tanka, som i tillägget blifvit af Ut3kottet yttrad.
Jag kan ej med Grefve von Platen instämma deruti att detta tillägg kan anses såsom ett motiv för Utskottets Utlåtande öfver Remissen, ty här är blott fråga om motivet för den remitterade frågan, Man har yrkat återrernäs*. dag får erinra att i den remitterade frågan har ConstitutionsUtskottet tagit sitt beslut, i egenskap af en med Riksens Ständers rätt beslutande magt, och att en återremiss således ej kan hafva någon påföljd, Helt annat är förhållandet i inål, där Von 27 öst ober ». m.
ConstifutiomUtskottet ej ensamt Iean afgöra frågan.
För min del tror jag det vara tillräckligt, att Utskottets förevarande Memorial lägges till Handlingarne tillika med de anmärkningar, sam nu blifvit gjorde.
Jag tror visserligen att det kunnat vara åtskillige Ledamöters motiv till Utlåtandet, att nemligen 37 §. innehåller, att Konungen äger att upphöja till Adeligt stånd, men. jag tror deremot att vid detta tillfälle motivet verkat oriktigt, och anser derföre nödigt, att genom återremiss fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att det ej hade bordt yttra sig öfver annat än det som blifvit remitteradt.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten I103 de ledamöter af ConstitutionsUtskottet, hvilka tillika äro ledamöter af Ridderskapet och Adeln, deruppå, att genom tillägget, som af Utskottet anses sorn en fullständighet, har ConstitutionsUtskottet afskurit
Bidji derskapet och Adeln möjligheten att kunna förandra dess egen Riddarhusordning, och deruti föreslå den förändring, att introduetioner endast vid Riksdagar få äga rum.
Detta är nu afskurit och ConstitutionsUtskottet, som består af alla 4 Stånden, bar satt sig emellan Konungen samt Ridderskap©! och Adeln.
Ståndet är således hindradt att göra en ändring, som blott genom en förändrad ordställning i 51 §;n RiddarhusOrdningen hade kunnat verkställas, om roan nemligen sagt Introduktion må ej under Riksdag cf. . 1 Derigenom hade det varit möjligt, att vinna det ändamål att introduetion endast under Riksdag får äga rum, Nu är detta afklippt, och derför© 406
Den 27 Oetober e. m. yrkar jag återremiss för att fä det anmärkte tillägget uteslutit.
Jag kan ej finna, hvar Grundlagen bokstafveligen föreskrifver, att en återre-- miss ej kan till ConstitutionsUtskottet äga rum, lika väl som till andra Utskott.
Det är ej i aaken, sorn ändring sökes, utan blott i ett yttrande sora kommit förskottvis, som hindrar oss, och som hindrar Herr LandtMarskalken att göra proposition, i händelse en sadan ändring i 51 §.
RiddarhusOrdningen anses nödig.
Detta är högst otillbörligt af ConstitutionsUtskottet dä det ej hörde till saken.
På sådan grund kunde man taga in hela Grundlagen, såsom motiv; och motivet här är så mycket mindre riktigt, som 12 §.
Riksdagsordningen innehåller, att Ridderskapet och Adeln representeras efter RiddarhusOrdningen.
Den kan Ridderskapet och Adeln med Konungens sanction förändra, och jag frågar om alla fyra Stånden, och än mindre ConstitutionaUtskotlet, kunna hindra en 3idan ändring?
Detta anser jag så vigtigt, att jsg anhåller om återremiss, och gör det så mycket mera, som jag är öfrertygad att om en återremiss beslutas , skola de andra Ståndens Ledamöter i Utskottet, hvilka säkerligen äro lika angelägna om sina StåndsOrdningar, afstå från sin mening, hvarigenom man blifver i tillfälle, att föreslå en ändring i RiddarhusOrdningen.
Herr Hammarjköld, Lorenzo'.
Det är några i anledning af målet yttrade sattser, vid hvilka jag anhåller få anföra tvifvelsmål.
Någre ledamöter, och äfven ConstitutionsUtskottet i sitt utlåtande, hafva likasom antydt, att för det at$ Dtn 87 Ost ober «• ni 44} RiddarhusOrdningen är nämnd i Grundlagen^ skulle den få en Grundlags helgd.
Det är’eti sak hvaremot jag får högeligen protestera, då ej kan anse andra akter som Grundlagar, än <fé hvilka äro så i Regeringsformen kallade och uppräknade.
Skulle den omständighet, att en akt är nämnd i Grundlagen, göra den sjelf till Grundlag, så skulle många andra akter blifva af sådan, natur, till exempel BoktryckeriReglementet, sora där äfven är omtaiadt.
Då skulle ej eller Rid— darhusOrdningen kunna utarbetas, eller ändringar i densamma föreslås af någon annan, än Consti— tutionsUtskottet, ehuru det likväl är RiddarhusXJtskottet som har sig detta uppdragit j och de orden, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusOrdningen, tyckas snarare gifva fri* het åt Ståndet, än inskränka dess representationsrätt; ly det vill ju säga, att på sätt som Ridderskapet och Adeln öfverenskommer, har Ståndet rätt att låta sig representera.
Hvad sedan sjelfva saken angår, att RiddarhusDirectionen emellan Riksdagarne skulle äga att bevilja introduction, och alt det ej skulle tillkomma Ståndet att bestämma, om det sjelf vill besluta om introductioner, så synea det mig så mycket obilligare att neka Ståndet denna rättighet, som Ståndet, enligt Förordningar, hvilka uti tidningarne blifvit införde, tillerkänt sig myndigheten att fråntaga redan introducerade deras Riksdagsmannarätt, om de nemligen ej complottera sine genealogier.
1 öfrigt får jag förklara, att då introductionen ej gifver någon annan ökad adelig rätt , än rum å Riddarhuset, hvilken endast under Riksdag kan begagnas, sa ser jag ej hvad ondt träffar den nyadlade, om 4<>&
Ehn 27 Oelober t. ma lian får vSnta i 5
Sr eller till nästa Riksdag på introduction, da han ej kan under tiden repre•entera.
Jag förenar mig således uti anhållan om återremiss.
Jag har visserli gen ej gjort någon anmärkning emot det vidsträckta sättet att motivera, utan deremot att man motiverat en annan sak, än den som är i fråga, nemligen om vägran af introduction vore laglig eller ej.
Utskottet har inkommit på denna sak genom orden mtroductionr tagande, ifrån hvilka det härled! det tillägg i Betänkandet, hvarom nu är fråga.
Jag tror visserligen ej att återremiss tan äga rum, ty 55 §.
Riksdagsordningen uttrycker tydel’y?o, ätt hvad Ut/kottet förklarar icke vara deremot jhidigt, derå må propo/ition fedan icke vägras.
Men pröjvas det vars af moffatt bejkojfenhet, må den forn motionen g,ort, vända /ig, der honom få godt fynes, till ConftiiutionsUtfkottei, på fatt forn Regerings Förment $4 f förejkr ifver.
Då det ej är tillåtet för någon annan än en enskilt Riksdagsman, att vända sig till ConstiiutionsUiskottet, mäste deraf f.ilja, att en återremiss ej är förenlig roed Grundlagens bokstafveliga lydelse.
Jag kan ej eller med Herr Hjerta instämma deruti, att detta tillägg lägger något hinder för ändring af 51 §.
Ridderskapet och Adeln lepresenteras enligt RiddarhusOrdningen.
Det är således helt och hållet öfverlemnadt åt RiddarhusOrdningon attstadga ,huru representationen skall ske, och tillägget innehåller endast: något af lag ej före(krifvit hinder, och det måtte väl ej finnas ett af Jag föreskrifvit hinder, om Ridderskapet och Adeln samt Konungen fe?s]y£| en förändring i Rid, Den 27 O elther e. m. dårhus© rd ningen.
Jag f5r väl medgifva, au meningen är inbunden, men jag finner dock ej (ankan sådan som Herr Hjerta faitat den.
För öfrigt delar jag den åsigt om rättigheten att vägra introduetion , sorn Herr Munck af Rosenskjöld yttrat, men hvilken fråga ej blifvit remitterad till ConstitutionsUtskottet, ehuru Utskottet likväl oombedt yttrat sig deröfver, hvilket vållat det obehaglig* tillägget i Betänkandet.
Jag hemställer derföre att detta tillägg måtte förklaras och anses såsom vore det icke influtit i Betänkandet.
Herr af Uhr, Carl Daviel'.
Sedan ConstitutionsUtskottets
Betänkande föranledt närvarande digcussion, får jag till protocollet förklara, att jag inom
Utskottet tillhört minoriteten både i afseende på hufvudsaken, och tillägget.
Jag anser öfverflödigt att närmare utveckla de skäl som legat till grund för min öfvertygelse, då hufvudsaken är afgjord.
Blott i afseende på slutmeningen får jag anmärka, att jag ansåg den ganska olämpelig synnerligen af det skäl, att 37 RegeringsFormon ej fanns vidrörd i remissen, och ej eller ägda gemenskap tned det ämne, hvaröfver Utskottet borde utlåta sig.
På denna grund reserverade jag emot tillägget, men hemställer om någon återremiss kan äga rum, då den ej i Utskottet kan upptagas, där blott 4 tillhört minoriteten.
I anledning af den discusaion, som uppstått öfver ConstitutionsUiskottets Betänkande, anhåller jag få yttra några ord forst i afseende a det tillägg, sorn in - 4io Den a T Ocloher e, m. flutit efter det Utskottet besvarat frågan.
Hade denna slutmening varit intagen ibland motiverne, bade icke ens någon discussion lagligen kunnat äga rum.
Nu är frågan, pro detta tillägg, di det ej finnes inryckt uti sjelfva Betänkandet, är utom dess gräns, och såsom sådant skulle anses icke höra t i i 1 saken; men äfven i det afseende! tror jag dwt vara tillräckligt , att Betänkandet lägges till handlingarna.
Det har blifvit yrkadt af någre ledamöter, att Betänkandet borde återremitteras, på det detta tillägg kunde uteslutas.
En återremisa af Riksens Ständers beslut till Riksen® Ständer är något besynnerligt.
ConsfitutionsUt3kottet, corn i dessa frågor afgör med Riksén#
Ständers rätt, kan ej af dem emottaga någon återremiss.
Det har blifvit pistådt, att alldenstund ConatitutionsUtskottet inkommit med ett Betänkande, så vore det att anse såsom ett annat Utskott j men den värde talaren har ej erinrat sig, att ConstitutionsUtskottet i detta fall handlat icke såsom sn underordnad, utan såsom en, utöfver Riksens Ständers plena, tillsatt authoritet.
Afven har det blifvit yttradt , att Ridderskapet och Adeln härigenom skulle vara hindrad, att göra sådane ändringar uti Riddarhusordningens 51 §. som Ståndet skulle åstunda, och att de andra Stånden inblandat sig uti ett ämne, uti hvilket Ridderskapet och Adeln samt Konungen ensamme äga att besluta.
Dervid får jag fästa uppmärksamheten på det skiljaktiga fortsättande i denna sak, att i allt, hvad som rörer Adelskap, tillhörer det alla 4 Stånden att tillse, det Riksdagsordningen ej ötverskrides, och då Grundlagen innehåller, att RiddarhusOidningen Den 27 October e, »A 411 lika med andra StåndsOrdningar skall vara i öfverensstämmelse med Grundlagen , sä lärer ingen förändring deruti kunna ske, som är i strid med Grundlagen, Jag har redan förut yttrat mig i detta ämne, och anser det således nu vara öfverflödigt.
Jag får blott fästa uppmärksamheten deruppå, att något beslut öfver Utskottets Betan» kand® eller dess slutmening ej kan lagligen äga rum, ty det är Ständers beslut; rnen alldenstund frågan om tillägget ej innefattas i det svar ConstitutionsUtskottet gifvit på frågan, så anser jag att, om Ridderskapet och Adeln lägger Betänkandet till Handlingarne , förfaller all fråga om verkan af tillägget.
Hans Excellence Herr Grefve af Pietter i stedt, Gustaf; Jag tror, att för bedömmande af ConstitutionsUtskottets
Betänkande bör man något återgå till frågan, som föranledt detsamma, En värd Ledamot i detta Stånd väckte fråga om förändring i sättet för introduetioners beviljande.
RiddarhusUtskottet yttrade sig , och ansåg att introduetioner, som förut skett mellan Riksdagar, nu borde ske endaät vid Riksdagar, och att denna förändring blott behöfde införas i instruetionen för RiddarhusDirectionen.
Derpå yrkades proposition.
LandtMarskalken ansåg, utan att bedömma saken, att förändringen borde i RiddarhusOrdningen införas.
Deremot uppstodo skiljaktiga meningar; LandtMarskalken vägrade proposition på den grund, att han ansåg texten i 51 §.
RiddarhusOrdningen lägga binder emot ändringens blotta införande i Instructionen.
Frågan blef hvilande, och vägran remitterades till 4i2 Den S7 Octoler c. m.
ConstitutionsUtskottet.'
Den var gjord i kraft af 55 §.
Riksdagsordningen, men saken, sorn den rörde, beträffade den omständighet, om en förändring i det hittills varande introductionssättet skulle stanna vid RiddarhusDireetionens instruction elier införas i RiddarhusOrdningen.
Um3 der sadane förhållanden anser jag ConstitutionsUtskottet både hafva ägt anledning och rätt att pröfva den § i RiddarhusOrdningen , på hvilken LandtMarsfcalken stödde sin vägran.
Det har ConstitutionsUtskottet gjort, och ansett, att Landt.
Marskalken, likasom han besvär Grundlagen, äfven besvär RiddarhusOrdningens hållande i helgd, och om Utskottet dervid citerat andra §.
§. än den åberopade, berodde det på Utskottet, i synnerhet när det står, att det skall afgifva ett motiveradt Utlåtande.
Det är derföre jag tror att Utskottet haft full rätt att bedömma den nuvarande texten , emedan det eljest ej kunnat afgöra, om LandtMarskalken gjorde rätt, då ett stad^ gande i detta afseende ej kunde finnas i Grundlagen.
Lika med flere andre Ledamöter, som yttrat sig , kan jag ej dela Herr Hjertås öfvertygelse , att detta Betänkande afskär möjligheten att begära en ändring i 51 §.
Jag tror, sora Herr von Hohenhausen, att de ord, som stå i slutet af Utskottets Betänkande : af lag ej jöreskrifvit hinder, fullkomligen berättiga Ridderskapet och Adeln att göra och Kongl.
Maj:ts gillande underställa hvad ändring i RiddarhusOrdningen, som Ridderskapet och Adeln kan finna nödig.
I öfrigt instämmer jag med dem, som bestridt återremiss.
Jag vet verkeligen ej, hvartill den skulle tjena.
Herr Hjer - j)en 27 Octohsr e, m.
4i5 ta har sjelf förklarat, att den ej kunde verka något till saken.
Således vore det blott i redactio:ten, sora ändring skulle sökas, roen jag vet ej, hvar det står skrifvit, att återremiss får ske uti en sak som denna , blott fcr att få sakens bestående resultat i en ny drägt fremställd.
Det s år dessutom i 55 §.
Riksdagsordningen, att den som ej instämmer i ConstiiutionsUiskottets mening om en vägrad proposition, kan enligt 8^‘ §.
RegeringsFormen enskilt vända sig till Utskottet.
Således om Betänkandet lägges till handlingarne, är det ej förment de Ledamöter, som det åstunda, att begagna dea rätt 55 §. rnedgifver.
Jag ber att först få göra eii kort uppläsning af 55 §• och sedan visa, att det just är derföre , att propositionen vägrades i stöd af en annan än den, sam skall åberopas; som frågan kommit i den obehagliga ställningenj
Det står; ”LandtMarskalk eller Taleman må ej ”kunna vägra proposition, utom i det fall, då ”han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot ”Grundlagames lydelse.” Siledes . är det, när frågan väckes, som fråga k:n uppstå om att vägra proposition.
Förevaranle fråga remitterades likväl till RiddarhusUtskotttt.
RiddarhusUtskottet kom med sitt Utlåtande, men fann ej någon ändring behöflig på annat stille än i RiddarhusDirectionens instruction.
Då vägrade LandtMarskalken proposition.
Jag yrkade, att det skulle ske i stöd af 55 §.
Riksdagsordningen, men det skedde i stöd af den 45 som ej hör dit.
Ridare »tår: ”Skulle ej Ståndet med honom in - 414 Den 27 Oetober t. m. ”slämma i begreppet härom, utan ändock yrka ”proposition, ägs han att förklara öfverläggningen ”hvilande, och förvises målet till Constitutions”Uiskottet, hvilket åligger, att, inom kort föresagd tid, inkomma med motiveradt och bestämdt ”utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet ”med Grundlagen.”
Här finner jag ej, att ConstitutionsUtskottet afgör saken så med Riksens Ständers rätt, att icke, om Utskottet stödt sitt Utlåtande på oriktiga skäl, Betänkandet kan återgå.
Åtminstone är det icke förbjudit.
Det står dessutom, att det skall vara motiveradt, huruvida frågan är stridande mot Grundlagen; men det synes, att här ej är någon fråga om Grundlagen, ty Utskottet nämner blott RiddarhusOrdningen i början; först efteråt har Grundlagen blifvit nämnd, och det så, att dea afsbär att möjlighet till ändring i RiddarhusOrdningen.
Sedermera står: ”Hvad Utskottet förklarar icke vara deremot strå— ”digt, derå må proposition sedan icke vägras.” Således om Utskottet förklarar propositionen ej stridande mot Grundlagen, så kan den icke förvägras.
Det står icte, att UandtMarskalken ej kan göra proposition, äfven om ConsiitutionsUt. skottet anser aaken strida emot Grundlagen.
Derom finnes ingenting nämndt.
Sluieligen står: ”Pröfvas det vara af notsatt beskaffenhet, må den, ”sorn motionen gjort, vända sig, der honom så ”godt synes, till CorstituiionsUtskottet, på sätt ”sorn RegeringsFormens 84 §■ föreskrifver.”
Här ser man, att meningen är om en fråga, väckt af en Riksdagsman, och stridande mot Grundlagen.
Då skall UandtMarskalken vägra proposition, och sedan denna vägran af Utskottet blifvit gillad, Sen a* Öctober e. m. skall den enskilta Riksdagsmannen vanda sig till ConstituiionsUtskoftet; och hvarföre?
Jo, derföre att fråga blott är om Grundlagsfrågor.
Om man nu i denna fråga skulle vända sig till ConstitutionsUtskottet, så skulle man vända sig till detta Utskott med frågor om RiddarhusOrdningen, hvarmed det ej får befatta sig.
Detta bevisar, huru felaktig denna tydning är.
Gederström har sagt, att Adelskap för framtiden vore en sak, som tillhörer alia 4 Stånden att befatta sig med.
Då kunde man sfven säga, att Presterskap är en sak, som äfven tillhör alla 4 Stånden.
Alla theologiska specimina skulle då blifva underkastade granskning af BondeStåndet och Ridderskapet och Adeln.
Det är precist samma fråga om prestexamina, som om introductioner.
Allt sådant är likväl endast ståndssaker.
PresteStåndet har gått så långt, att det ensamt hos sig behandlat frågor om klockare- annex- och mensalhemman, och dermed gatt directe till Konungen.
Jag vet då ej , hvad sora hindrar Ridderskapet och Adeln, att behandla frågor, som röra ändring i sättet att göra prester.
På samma sätt om JBorgareStåndet.
Det skall hafva 3 Magistratspersoner från Stockholm.
De kunna väljas på flera sätt, genom Electorer eller af samtelige Borgare, utan att Ridderskapet och Adeln har dermed något att befatta.
Nu är förhållandet med oss precist detsamma.
Om vi göra en förändring i RiddarhusOrdningen, och Konungen sanctionerar den, så är Ridderskapet och Adeln, med anledning af 12 §.
RiksdagsOrdn ingen , berättigad att derefter representeras, adelskapet må vara förklarad! ärftelig!, eiler ej, 4x6 Den 27 Oetoler e. nu Således kan jag ej finna annat, än att jag äger rätt att begära återremiss, för att, om möjligt är, Öppna ögonen på de 3 andra Ståndens Ledamöter i Utskottet, ty annars vore det möjligt, att andra StåndsOrdningar lika väl^underkastades alla 4 Ståndens beslut, och att Tileraännen kunde vägra Proposition på ändringar uti deni, så att de altid skulle förblifva desamma, som de nu äro, hvilket jag sannerligen icke skulle önska.
Då Herr Hjerta tillå tit att mina ögon få blifva slutne, ehuru jag varit af samma tanka som de öfrig* 3 Ståndens Ledamöter, men han blott velat öppna Ögonen på dem, har jag väl ej mycket att tillägga, ty jag tillstår, att hvad han yttrat, ej ändrat min öfvertygelse.
Jag får således blott instämma uti hvad Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt anfört, hvilken jag anser hafva ganska klart fram ' stalt saken.
Grundlagen stadgar att RiddarhusOrdningen skall följas, den kan ej ändras på mera än ett sätt.
Detta har Utskottet ej satt i fråga, och det vore önskeligt att det hade skett.
Om, som Grundlagen föreskrifver, Ridd'.rskapet och Adeln fattat sitt beslut och hemställt det till Kongl, Maj:t, till erhållande af Dess sanction, hade vis. serligen ConstitutionsUtskottet ej haft något att erinra, om ock beslutet innehållit, att introductioner ej borde äga rum annorlunda än vid Riksdagar.
Men intill dess detta skett, tror jag det vara Grundlagsenligt, att RiddarhusOrdningen efterföres, men ej öfverskrides, och att sådant skulle strida emot 37 §.
Denna öf - Den 17 Dttober e. m.
Öfvertygelse har jag haft och har ännu.