Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del yrkar jag fortfarande att R. o. Ad., med förkastande af Utskits förevide inbjudning, ville vidblifva sitt förut fattade beslut.
Om jag missförstått Hr Dalmans första anförande, får jag tillstå att jag genom hans sednare yttrande blifvit så mycket mera säker om hans åsigt; ty Hr
Dalman har dervid utgått från den synpunkt, att förevide fråga ej är ren bevillnings fråga, utan en sådan, hvars afgörande endast berodde på den andra statsmakten, äfvensom att 1?.
St:rs beslut redan blifvit fattadt derigenom att 3 Stånd i afside deruppå kommit till samma resultat.
Det är dock en stor skilnad emellan den ekonomiska lagstiftningen, i afside på hvilken K.
M. har ensam beslutande rätt, och frågor ang-.de beskattningsgrunderna, deruti K.
M. icke kan ändra E.
Ar denria åsigt riglig, så följer deraf att hvad som af 3 Stånd är beslutadt i lista och 3:dje momit, icke kan anses utgöra R.
S-.trs beslut, ty dertill fordras alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut.
För min del tror jag att det är särdeles vigtigt att man håller strängt på denna åsigt och icke låter förleda sig att upoffra sjelfva grundsatsen.
Jag fortfar i mitt yrkande att E. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade afgifvits följande yrkanden, nemi. af Gr. Snoilsky, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut, skulle antaga Utskits ifrågavide inbjudning; af Gr.
Sparre med flere ledamöter, att inbjudningen skulle afslås och det förra beslutet vidhållas; af Hr Dalman, att
Utskits förslag till ny lydelse af den ifrågavide §:n måtte antagas, endast med uteslutande af sednare meningen i lista momit; samt slutligen af Hr von Koch, med hvilken Hr Hjärne sig förenat, att §:n måtte antagas med de förändringar, att från lista momit uteslöts den sednare meningen; att från 2:dra momit borttogos orden »eller sådant beslut är fattadt» på 2:dra raden, samt orden »för ofvannämnda föremål» på 8:de raden, men i momit deremot infördes orden »enligt 2:dra art.
Bevilln.Stadgan» efter ordet »bevillning» å 5:te raden, och orden »jemlikt nämnde artikel» efter ordet »statsverket» på 9ide raden; samt slutligen, att från 3:dje momit uteslöts hela den sista meningen.
Exc. först propos. på inbjudningens antagande och det förra beslutets frångående," dervid svarades nej, och sedermera propos. på afslag å inbjudningen och vidhållande af det beslut, som R. o.
Ad. förut i frågan fattat, då svaren utiöllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva yarit öfvervägande.
Sedan så väl Hr von Koch som Hr Dalman begärt votering, Den 23 Oktober e. m. 335 yttrade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. borde afgöra, hvilketdera af de tre öfriga yrkanderne skulle inrymmas uti kontraproposm vid den blifvande voteringen; hvarefter och sedan H.
Exc. först hemställt, att antagande af Utslcts inbjudning skulle i kontrapropos:n intagas, dervid svarades flere nej, jemte ett eller annat ja, samt sedermera föreslagit, att kontrapropos:n skulle uptaga Hr Dalmans förslag, då svaren utföllo med många nej tillika med åtskilliga ja, H.
Exc. framställde propos. derå, att bifall till Hr von Köchs förslag skulle utgöra kontraprosm; och sedan dertill svarats många ja, blandade med nej, förklarade H.
Exc. denna sista propos. hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Hr Dalman yrkade votering om kontrapropos.-ns innehåll, och sedan, med ani. af H.
Landtmilis yttrande, att R. o. Ad. ännu hade att afgöra, huruvida Gr.
Snoilskys eller Hr Dalmans yrkande skulle utgöra nejproposm vid den nu begärda voteringen om kontraproposms innehåll, Gr.
Snoilsky begärtgordet och förklarat sig afstå från sitt under diskussionen gjorda yrkande om antagande af Utsk:ts förnyade förslag utan någon förändring; upsattes och justerades följande voter.propos.: »Den som vill att, vid blifvande votering om afslag å Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts inbjudning ronde § 47 uti förslaget till förordning om Landsting, samt vidhållande af R. o. Ad:ns derom förut fattade beslut, kontrapropos:n skall blifva bifall till den ofvanberörde §:n med de förändringar, att från l:sta rnom:t uteslutes den sednare meningen; att från 2:dra raom:t uteslutes orden »eller sådant beslut är fattadt» på 2:dra raden, samt orden »för ofvannämnde föremål» å 8:de raden, men att deremot införas orden »enligt 2:dra Art.
Bevillu.Stadgan» efter ordet »bevillning» på 5:te raden, och orden »jemlikt nämnde artikel» efter ordet »statsverket» å 9:de raden; samt slutligen att från 3:dje mom:t uteslutes hela den sista meningen; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. såsom kontrapropos. vid den blifvande voteringen bifall till meranämnde §, med uteslutande af sednare meningen i l:sta mom:t.»
Härefter uplästes och godkändes följande voter.propos. i hufvudsaken: »Den som vill, att R. o. Ad., med afslag å Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts uti Menot N:o 201 gjorda inbjudning rör:de § 47 uti förslaget till förordning om Landsting, skall vidblifva sitt förut derom fattade beslut, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 336
Den 2 i Oktober e. m.
Ad. ofvannämnde §, sådan den blifvit af Utsk:t uti förberörde Mern. föreslagen, med den förändring, att från l:sta rnom:t uteslutes den sednare meningen.»
Vid denna voterings slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda : Ja — 19.
Nej — II.
Jag anhåller att få till prot. antecknadt min reservation mot R. o. Ad:ns beslut, och beklagar på det högsta att en fråga, som tagit så mycken tid, genom R. o.
Ad:ns nu fattade beslut,, blifvit begrafven.
Jag beklagar äfven särdeles mycket att de personer, som förut under frågans behandling visat sig lifligt intresserade för densammas framgång, nu framstått likasom prestafver vid begrafningen.
Utsk:ts yttrande ang:de § 48.
Jjades till handlingarna.
Utsk:ts inbjudning rör:de g 49.
Då denna g stöder sig på antagandet af den af Utsk:t föreslagna 47:de §:n, meu denna icke af R. o. Ad. blifvit bifallen, torde det vara nödvändigt att afslå Utsk:ts inbjudning i denna del.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Utsk:ts förev:de inbjudning af R. o. Ad. afslagen.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde, den 22 dennes bordlagde Mern. och Betänk:n, nemi.: StatsUtsk:ts Mern.
N:o 217, med förslag till stadgariden i Reglementet för Riksg.kontoret ang:de anslagen för folkundervisningen, aflöningen för Justitieombudsmannen samt de ordinarie statsregleringen tillhörande utgifter och å detta verk anvisade kreditiver; Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 43, i ani. af väckt motion om Ulldiskontens indragning; Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk:n : N:o 200, i ani. af väckt motion om förändring i gällande föreskrifter ronde användande af skogsalster fi kronomarker inom WesterNorrlands län; samt N:o 202, i ani. af väckt motion om undersökning rör:de till flottan hörande segellinieskepps användbarhet för krigsbruk m. m.
Sedan ett prot.utdrag ang:de R. o. Ad:ns beslut öfver Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Mern.
N:o 201 blifvit upläst ochgodkändt; åtskiljdes Ståndet kl. 3/4 11 e. m.
Den 24 0 k t o b e r f. m. 337 Onsdagen den 24 Oktober 1860.
Justerades prot. för den 13 sistl. Juli.
Anmäldes oell bordlädes nedannämnde, frän Utsk:n inkomne Mein., Betänk:!) och Utlåten, nemi. från Konstitutionsutskottet: N:o 72, med anmälan om de i förstärkt Konst.Utsk. verkställda omröstningar; N:o 73, ronde åtskilliga till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag b vilande Grundlagsändringsförslag; StatsUtskottet: N:o 218, ang:de arfvoden åt biträden vid renskrifning inom Exp.Utskct; N:o 219, angtde den under innev:de riksdag verkställda statsreglering och den för bestridande af Riksg.kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning; N:o 220, ang:de särskilda gratifikationer till åtskilliga af StatsUtsk:ts tjenstemän, och för lemnadt biträde vid behandlingen af Utsk:t tillhörande ärenden; BevilluingsUtskotteti N:o 48, angide beräkningen af tullmedlen, saluaccisen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvinsbränningsmedlen; N:o 49, med förslag till bevillningssummans utgörande; Lagutskottet:
N:o 71, i ani. af väckt motion om ett tillägg till 15:dekap. 2:dra §:u Rätteg.Balken, i fråga om fullmäktigskap; Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskit: N:o 47, i ani. af återremiss af Utsk-.ts Betänk.
N:o 25, innefattande yttrande öfver väckta motioner om ändringar i gällande föreskrifter rör.de vilkoren för afsöndring af jord och andra lägenheter å landet; N:o 48, i ani. af väckta motioner om förändrade föreskrifter i afs:de på lekmanna- och kolportörsverksamheten inom församlingen; H. XI. 22 33S Den 24 Oktober f. tn.
N:o 49, ang:de särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utsk:t. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. '/2 8 e. m.
Vid föredragning af StatsUtskits den 22 och 23 dennes bordlagde Mern.
N:o 217, med förslag till stadgande!) i Reglementet för Riksg.kontoret, ang:de anslagen för folkundervisningen, aflöningen för Justitieombudsmannen samt de ordinarie statsregleringen tillhörande utgifter och å detta verk anvisade kreditiver. biföll R. o. Ad.
Utsk:ts hemställauden ang:de de till beredande af tillgång för afskedade folkskolelärares pensionerande alsatta medel samt i fråga om aflöningen för Sekreteraren i Justitieombudsmans-expeditionen ; Och godkändes Utsk:ts förslag till §§:na 180—201 i Riksg.- kontorets reglemente, dock med rättelse af de i 2:dra mom:t af 191:sta §:n förekommande årtalen 1860, 18C1 och 1862 till 1858, 1859 och 1860.
Föredrogs Sammans. Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 22 och 23 dennes bordlagde Betänk.
N;o 43, i ani. af väckt motion om Ulldiskontens indragning.
Ehuruväl jag deltagit i behandlingen af detta Betänk, och således varit i tillfälle att deremot nedlägga min reservation, om jag dertill funnit mig föranledd, så och då jag icke begagnat en sådan rätt, anser jag mig dock nu skyldig att inför R. o. Ad. redogöra för skälen dertill.
Vid behandlingen af frågan tillgick nemi. så, som man nu i allmänhet anser nödigt att behandla ärenden: man påskyndar dem på allt sätt och afvaktar icke erforderliga uplysningar, äfven då frågor, som kunna vara af ännu större vigt än den sorn nu utgör föremål för R. o. Adois öfverläggning, afhandlas.
Man åtnöjde sig således korteligen med de uplysningar, som motionären sjelf framlagt, och ansåg det icke vara skäl att forska efter,huruvida det förslag, han framställt, kunde vara lämpligt eller icke.
För min enskilda del sökte jag hemta någon ledning i Revisorernas berättelse öfver granskningen af KommersColhii fonders förvaltning; men der fanns ingen sådan att tillgå.
Jag har likväl sedermera varit i tillfälle att underrätta mig om att under detta år Ulldiskontens medel varit ganska flitigt anlitade.
Det egentliga skälet hvarföre jag icke reserverade mig, ehuru jag icke anser sådana der små lånefonder öfverensstämma med den upfattning af penningrörelse och låneunderstöd i allmänhet, som under nuv:de tid gjort sig gällande, var, att denna fond visat sig hufvudsakligen tillräcklig för ändamålet och äfven under detta år blifvit flitigt begagnad, hvadan anledning icke vore fren 24 Oktober f. m. att nu indraga densamma.
Jag kan således icke annat än lör min del anhålla om afslag å Betänkit.
Idet yrkande, Gr.
Liljencrants framställt, får jag äfven instämma.
Det är nemi. gifvet, att örn numera landtbrukaren icke sjelf belånar sin ull uti ulldiskonten, så bidrager likväl tillvaron af denna låneinrättning att hålla den inhemska ullen någorlunda i pris.
Det är klart att då den, som köper inhemsk ull, kan för densamma erhålla lån till en viss del af ullens värde och derför endast betalar 4 proc., så underlättar detta för honom möjligheten att upköpa ull och befordrar således äfven afsättningen för den Svenska producenten.
Då någon förlust för Riksg.kontoret icke är förenad med beviljandet af detta kreditiv, hvilket årligen ingår och är så staldt, att om någon förlust för KommersColl. upstår, fylles den af manufakturdiskonten, synes icke något skäl vara för handen att borttaga denna fördel för dem, som drifva schäferi-rörelse i landet.
Tidpunkten för en sådan åtgärd synes också vara mindre väl vald, då just under sednare åren inora särskilda delar af landet ett lifligare intresse visat sig för uphjelpande af denna industri.
Inköp af dyrbara afvelsdjur har skett af enskilda jordegare i såväl
Skåne som Östergötland och pä andra ställen; det vore då otjenligt att representationen just vid samma tidpunkt ådagalade en afvoghet mot denna för landet likväl ganska vigtiga näring, och då import af ull är till den grad på vår handelsvåg betungande, att det årligen införes omkring 2l/2 mill. skålp., anhåller jag på dessa skäl om afslag å Betänk:t.
Till de skäl, som föregide talare anfört, vill jag lägga några, åsyftande samma resultat.
Det är visserligen sannt att den fond, hvarom nu är fråga, eller rättare det kreditiv, som föreslås till indragning, är ringa och att således det endast i ringa mån kan verka fördelaktigt, men jag ser icke något skäl till att, om en fördel är beredd för en inhemsk industri i ändamål att få den fram, man då skall skjuta den från sig derföre att den är ringa.
Det anföres såsom skäl af Utsk:t att man icke bör upmuntra en spekulant och att det är orätt gjordt att bereda en fördel åt en särskild industri.
Om denna industri vore den enda, som hade ett så beskaffadt kreditiv, så vore detta skäl rationelt, men nu är förhållandet att jordegare hafva kredit i banken, fabrikanter i allmänhet lånerätt i manufakturdiskonten, och vi veta att vid alla föregide riksdagar har varit fråga om att bereda tillfälle för producenten af säd att få belåna den.
Det har blifvit af Utsk:t anfördt, att utlåningen på detta kreditiv utgjorde 1857 73,830 b.ko. Det är sannt, men utlåningen är i stigande och f. n, har på icke mer än 3/t år belåningen på ull stigit till 124,540 rdr.
Således ser man att behofvet är i stigande.
Jag hemställer alltså att B. o. Ad. måtte afslå Betänk:t.
Ehuru,då 3:ne föreg:de talare begärt afslag å detta Betänk., det är föga hopp att R, o. Ad. skall bifalla 340 Den 24 Oktober f. m. detsamma, anser jag mig dock böra tillkännage, på hvilka skäl jag såsom Utsk.ledamot vidblifvit det förslag, som Utsk:t afgifvit.
Denna ulldiskont stiftades för att lemna lån till landtmannen, på det lian skulle kunna hafva gagn af sin vara, ifall priset icke vore tillräckligt högt.
Detta skäl för dess bibehållande lönar knappt mödan anföra, emedan på de senare åren visat sig att det icke är landtmannen som begagnar sig af diskonten, utan andra personer.
Till en början fick endast ullproducenter låna, men sedermera, när det visade sig att de icke allmänt begagnade sig af dessa lån, måste man utsträcka denna rättighet till dem, sorn äfven intogo ull, och slutligen gick det så långt att de fingo rätt lyfta den ull, sorn var pantsatt för lån, och lemna annan säkerhet, som nästan endast består i namn på reverser.
Ulldiskonten har således nästan alldeles frångått sitt primitiva ändamål och utgör nu icke annat än en vanlig diskontrörelse i mycket liten skala.
Ehuru den sålunda begagnats af andra personer än ullproducenter, hafva dock kreditiven aldrig varit stora, utan den högsta summa, som på en gång varit utlåuad, är omkring 1 20,000 rdr, såsom deri siste talaren upgaf.
Men för åtskilliga år sedan hände sig att några af diskontens tjenstemän reste till Norrköping för att utbjuda penningar; men vanligen kommo de derifrån och hade penniugarne i behåll, ty man ville icke begagna sig af dem.
Orsaken hvarföre man icke på senare tiden begagnat denna fond, är den, alt man kunnat få penningar i privatbankerne utan de många omständigheter, som fordras för låu i ulldiskonten.
Dessa äro de skäl, som föranledt mig att biträda Utsk:ts tillstyrkan att ulldiskonten skulle uphöra, och dessutom anser jag att det icke är att hålla på en så liten diskont, som icke kan bära sig med endast 225.000 rdr.
Det är dessutom ganska irrationelt att anvisa kreditiv på Kiksg.kontoret, sorn sjelf kan använda detsamma.
Ur alla dessa skäl kan jag icke annat än instämma i motionärens åsigt att denna ulldiskont kunde och borde uphöra.
Jag får således, utan hopp om framgång, yrka bifall till livad Utsk.t föreslagit.
Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å förevide Betänk., framställde H.
Exc. först propos. på bifall till detsamma, dervid svarades flere nej och några ja. samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; Och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Besv. och Ekon.Utskits den 22 och 23 dennes bordlagde Betänk.
N:o 200, i ani. af väckt motion om förändring i gällande föreskrifter rör:de användande af skogsalster å krouomarker inom VesterNorrlands län.
Såsom det uplästa Betänk:t utvisar, rörer denna fråga egentligen, huruvida de fördelar, som äro med - Deu 24 Oktober f. m. 341 gifna i afstde på utsyning af skogsalster ä kronomarker i Norrbottens län, äfven måtte utsträckas till VesterNorrlands län.
Detta åsyftar
Hr Rinmans motion.
Utsk:t har också tagit för afgjordt att hvad som skulle vara högst nyttigt för VesterNorrlands län, äfven skulle vara nyttigt för Jemtlands.
Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, och på detta skäl har Utsk:t ansett sig kunna göra det tillägg att tillstyrka enahanda bestämmelser äfven för dessa 3:iie län om hvilka någon motion icke blifvit väckt.
Men jag har ansett mig böra nedlägga min reservation, dels derföre att detta icke öfverensstämmer med grundlagens stadgande, dels derföre att någon pröfning af lämpligheten utaf det tillstyrkande, Utsk:t här Jemnat, icke kan försiggå, alldenstund det väckta tillägget skedde vid Betänk:ts justering i Utsk:t, utan att någon återremiss egde rum.
Ståndet torde således finna att IJtskit icke allenast öfverskrida den befogenhet, grundlagen medgifver, utan äfven förehaft till pröfning ett. ärende, utan ali slags föregrde beredning.
Jag måste således anhålla att för den händelse Högh Ståndet täcktes egna förslaget sitt deltagande, detta måtte inskränkas till hvad som motionären föreslagit, nemi. att de för Norrbottens län stadgade grunder för utsyningsrätt till skogsalster å kronomarker äfven måtte utsträckas till VesterNorrlands län.
I detta Betänk, är taladt om utsträckande af rättigheten att erhålla utsyning å Kronans allmänningar i landets norra orter.
Då denna rätt först medgafs, fanns i dessa orter ingen jägeribetjening anställd.
Utsyningen verkställdes af kronobetjeningen och något värde sattes då icke på skogarne.
Nu har jägeribetjening blifvit i alia de norra länen anställd.
Beträffande sjelfva frågan, synes den böra utgöra föremål för skogsstyrelsens omsorger.
Jag skulle derföre tro att då vid sista riksdagen R.
St:r antogo vissa grunder för skogshushållningen, och icke allenast ingingo till K.
M:t med anhållan om åtgärders vidtagande, utan äfven stälde medel till K.
M:ts disposition för införande af en ordnad sådan hushållning, det vore mindre lämpligt att R.
St:r nu vid denna riksdag gjorde en framställning i den syftning, motionären ifrågasatt, nemligen att enskildte personer skulle få rättighet att efter behag anmäla sig för att fä utsyning å kronans skogar.
Jag iår derföre sträcka mitt yttrande något längre än den siste talaren, och anhålla att Ståndet måtte afslå hela framställningen, såsom icke af behofvet påkallad.
Då jag äfven torde vara bekant med föt hållanderna i afseende å skogshushållningen i WesterNorrlands län, ber jag att få tillägga några ord.
Just det skäl, som motionären anfört, eller att det ligger en frestelse för nybyggarne att tända på skogen, för att sedermera få de skadade träden, innefattar ettslags bevis på hurudan moraliteten derstädes är med hänseende till kronans skogar, linder den tid jag var Landshöfding i WesterNorrlands län, fann jag mig snart nödsakad för Regeringen anmäla att det var alldeles omöjligt fullgöra åliggandet att skydda kronans 342 Den 24 Oktober /. tu. skogar, ty skogsödandet var så allmänt, att då någon gång en länsman skulle göra försök att åtala, var det oftast för honom omöjligt att få några besigtningsman med sig.
Dessutom kan man tänka hurudan en besigtning
Skulle vara, som kronobetjeningen kunde verkställa, då man besinnar deras öfriga göromål och länsmansdistrikternas vidsträckthet.
Sedermera har visserligen någon skogsbetjening kommit dit, jag tror 2 eller 3 personer, men hvad kunna dessa uträtta med allra största flit i sådane vidsträckta trakter.
Vill man taga vara på skogen, så bör också, såsom Skogskomitén föreslagit, ett tillräckligt antal skogsbetjening tillsättas.
Chefen för skogsstyrelsen, Hr Ros, är ledamot af Utsk:t.
Det är på hans tillstyrkan som Afdelningen fattade beslut om aflåtande af den underd. skrifvelsen.
Med den erfarenhet, han har såsom f. d.
Landshöfding i Norrbottens län, har han funnit den af K.
M:t utfärdade förordning af år 1857 leda till fördelaktiga resultater i afseende på besparing af skogen.
Det var på sådan grund han förut föreslog bifall till motionärens framställning att äfven för WesterNorrlands län samma författning skulle blifva gällande, men han har utsträckt sin begäran äfven till de öfriga länen, som hafva skogsprodukter, nemligen Jemtlands, Gefleborgs och Dalarnes, derföre att han ansåg att den i dessa län skulle medföra samma nytta i afseende på skogens besparing.
Jag beklagar att han icke sjelf är närv:de, emedan han säkerligen sjelf är bättre i tillfälle än jag att framställa sina åsigter.
Jag ansåg likväl, liksom Utsk:ts öfrige ledamöter, att man kunde fullt förvissa sig om det vittnesbörd, som Chefen för sjelfva skogsstyrelsen inom Utsk:t meddelade.
Det framstäldes likväl ett dubium i afseende på den grundlagsenliga rätten för Utsk:t att utsträcka motionens syftning äfven till de ifrågav:de 3:ne länen.
Jag är dock liksom Utsk:t af den mening, att Utsk:t, på grund af 34:de §:n R. O., varit oförhindradt att utsträcka motionen, enär den handlade om samma hushållsanstalts uprättande i de omnämnde 3:ne länen, som motionären föreslagit för ett annat.
Jag tror således icke att Utsk;t gått öfver gränsen af sin befogenhet, isynnerhet derföre att mångfaldiga prejudikater i detta hänseende kunna framdragas.
Jag påminner mig särskildt en vitalfråga, som vid alla riksdagar behandlats med denna rättighet att utsräcka frågan enligt 34:de §:n R. O., jag menar bränvinsförfattningen.
Jag yrkar bifall till hvad Utsk:t hemställt.
Då jag sist hade ordet, framställde jag den önskan att Ståndet, för så vidt det lemnade bifall till den fråga, som blifvit motionerad, åtminstone icke skulle bifalla hvad UtskA hemställt.
Det är således för mig så mycket mindre hinder att instämma i hvad 2:ne föregående talare yrkat, nemligen afslag å Betänk:t i sin helhet, som jag med dem delar den öfvertygelse, att dfi man nu har en skogsstyrelse, synes det lämpligast att en fråga af det omfång, som denna, framställes af skogsstyrelsen och icke på grund af en enskild motionärs hemställan.
Den 24 Oktober f. m. 343 forenar mig således med dem, som yrkat afslag å Betänk:t i sin helhet.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till, och dels afslag å förevide Betänk.; och finge H. Exc., med anledning af yrkandet på bifall till Betänkit, förklara, att då 53:dje §:n B.F. och 34:de g:n ILO. innehöllo, att Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:t egde att uptaga alla hos R.
St:r väckta frågor, hörande till den s. k. ekonomiska lagstiftningen, 6amt uti 2:dra mom;t af37:de g:n K.O. stadgades, att intet Utsk., med undantag af Konst.- och Banko-Utsk:n, samt uti upgifvet fall äfven StatsUtskrt, egde rätt att väcka frågor till afgörande i R.
St:rs plena eller att uptaga andra ämnen än de från plena remitterade; men Utsk:t, ehuru den motion, som föranledt ifrågav:de Betänk:des afgifvande, endast åsyftade en vidsträcktare utsyningsrätt till skogsalster å kronomarker inom VesterNorrlands län, gjort en hemställan, som afsåge utvidgning af nämnde rätt, icke allenast inom VesterNorrlands, utan äfven uti Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län; funne H. Exc. sig vara af Grundlagens föreskrift förhindrad att framställa propos. på bifall till Betänk:t i vidsträcktare måtto, än i hvad detsamma rörde VesterNorrlands län.