Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att då afhöra kungörelser som angå oeconomiska ämnen och andra, hvilka till och med åro illa passande för unga communicanter, såsom t. ex. Stons betäckning m. fl., lärer vål ingen neka vara olämpligt i en stund då man går till Herrans Nattvard.
Då Friherre Cederström yttrat att närvarande methode af Kungörelsers upplåsande ifrån Predikstolen år nödvändig, på det alla måtte vara underrättade om innehållet af Allmänna Författningar, så tror jag, att samma utväg kan antagas i Sverige som i andra Länder, att nemligen, når ett ställe finnes utsatt, der Kungörelser åro att tillgå, det blir hvar och ens ensak, att der underrätta sig om deras innehåll, och taga kännedom af Författningarne, samt att, om man då ej känner dem , det ej kan anses såsom någon ursägt.
Når i alla fall en stor del af menigheten icke är i Kyrkan, kan icke hvar och en ovilkorligen genom det nu varande medlet, underråttas örn Författningarne» innehåll.
Det år enligt min tanka nog, örn ställe och tid be - Deli g Maji f. ht, SS beståmmas > der man kan inhUmia erforderlig kännedom» Herr von Hartmansdorfft ÄUguft'.
Jag instämmer i Herr Grefve LöWenhjHms tillstyrkande af bifall lill Utskottets Betänkande.
Mig synes Friherre Cederström» önskan, att allmänna kungörelser oell befallningar) som böra Uppläsas^ skola blifva kände, likväl vinnas, då) på sätt Utskottet föreslagit, dylika handlingar 1 alla Fall skola efter Gudstjenstens slut från Predikstolen Uppläsas» Det är naturligt) att Sockenmännen eller e. gentligen Husbönderne} för deras eget bästas skull) skola qvarstanna; emedan) om de gå bort, det ej kan vara en ursagt för dem att säga,' det de icke hört hvad sorn blifvit kimgjordt.
Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskottets Betänkande» Herr Grefven och Landt-Marskatken frågadej om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, 1 anledning af da dervid nu gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras» Ropades Ja och Nej.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt.
Marjkalken gjorde proposition till bifall af Lag Ridd, 0, Ad, Prat, 4 Band. 3, 54 T)e,n 5 Maji f. ni i Utskottets Betänkande, hvilken proposition infed Ja besvarades.
Företogs till pröfning Lag-Utskottets dett lo sistlidne April under N:o 3g afgifne, samt den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående ändring uti 17 Cap. 2 §.
RättegångsBalken och 2 §. uli Kongl.
Förordningen den 28 juni 1798.
Då Lagutskot tet i allmänhet funnit sig obehindradt att föreslå partielle lag-förändringar, kan jag ej finna att Utskottet haft skäl att icke antaga den redactiort som LagComitéen föreslagit i den nya HandelsBalken.
Den lyder, som följer: 1.
Cap. 28 § År den, sorn säljer, handlande, må han tillställa den, som varor af honom borgar, motbok, deri tecknas bör, hvad borgadt och betaldt är, med dag och år då det skett, och vare motboken genomdragen och med den handlandes vanliga insegel styrkt : skrifve han ock sitt och köparens namn samt antalet af sidorna i boken å törsta bladet, och taga köparens skrifteliga intyg, att han motbok undfått.
Kan ej i motboken visas fel; galle den för fullt bevis 29 §.
Är ej motbok gifven, och beropär handlande sig å egne handelsböcker emot andre än handlande att dermed styrka fordran för borgade varor: finnas de böcker ordentligen för dej Den 5 Maji j. in. 35 bch pitter ej Vedérparieri visd Fel (lerf, eller att hart varorhe betali, trien nekar ändå till krafvel, väre skyldig nied ed sig derifrån fria, der bah ej hellre vill uppdraga handlanden, elter 'deri söiri boken fört; att fordrans riktighet edeligen sarina.
Har motbok blifvit lernnart, men is varanden säger, att den förkoinmit, eller kart liaridlartdé i motbok visa fel, sbrri utan haris åtgärd eller vållande tillkommit, äge lian, eller den hans handelsbok hållit, rätt att den med rid styrka; och galle det För fullt bevis. 5b §.
Handels- bötker, Sorti äro brdehtligeh förde, kunna af Rätten godkännas såsom bevis i tvister emellan handlande, om deri handel, dé hved hvarannan slutit, då skäl ej företes, soni böckernas vitsord förringa
Och de edeligen sannas kunna.
Si §.
Är handlandes räkning öfver borgade Varor någon tillställd, innan ett år från den tid Varörne blifvit sålde, och, der detta skett, i särskiltd tider, Från första utborgnings dageri, oell har köparen éj tillsagt handlanden; att räkningen icke- godkännes, eller den hos Rätten ej klai d at, inom 6 månader från mottagandet; Vare räkningen betalnings gild.
Uti detta förslag liar LagComilén följt deri allmänna grundsats, att man med ed skall J\>ard inen icke Lära.
LdgCömittéen har tillräckligen sörjt för den handlandes säkerhet, dåden lemnat honom rättighet att hålla motbok med gäldenairen} och att om motboken förkommer, då med 36 Den 5 Maji /, m. ed styrka sin fordran.
Det skulle blifva alltför vidlyftigt och tröttande, att här uppläsa motiverne till de af Comitén föreslagne stadganden, men manga lära derom tagit kännedom, och hvar och en som det gör skall visserligen rättvisa anledningarne till Comiténs förslag.
Det kan så ofta inträffa, att oaktadt en handlandes redlighet, varor uttagas på räkning af personer, hvilka derom ej erhållit uppdrag. f öfrigt får jag fästa uppmärksamheten på den stridighet, som befinnes emellan 17 Cap. RättegångsBalken och Kongl.
Förordningen af den 28 Junii 1798, hvilken, då den säger, att räkning hvarje år skall utskrifvas och tillställas gäldenären, som inom 6 månader äger rätt att klandia den samma, synes genom en sådan ovilkorlig föreskrift hafva antingen upphäfvit rättigheten att genom edgång fästa fsrdringen eller gjort dess begagnande öfverflödigt.
Dock när ej uttryckeligt upphäfvande af 17 Cap 2 §.
RättegångsBalken finnes uti 1798 års Förordning, utan båda finnas åberopade uti 1810 års Förklaring, angående den varu-tillverkare och förädlare tillerkände enahanda rätt, har man i allmänhet ansett 17 Cap. 2 §. ännu vara gällande, hvilken mening äfven LagComitén antagit.
Jag har fattat den så, att stadgandet uti 2 §. af 1798 års Förordning har afseende på pröfningen hos Executorn, men det andra stadgandet åter pa pröfningen hos Domaren.
Tvetydigheten borde dock undanrödjas genom desse stadgandens bringande till enstämmighet, oqfr det tror jag bäst Den 5 Maji f, m. 5 7 skulle kunna ske på det satt LagComitén föreslagit.
Jag anhåller således om återremiss afLagUtskottets Betänkande, under åberopande af LagComiténs motiver.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMar/kalken gjord proposition, fann Ridderskapet oell Adeln för godt, att LagUtskottets Betänkande, i anledning af de utaf Herr Ehrenborg dervid nu gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera.
Herr Grefven och LandtMarskalken uppläste en från Hans Excellence Herr Grefven och HofCanzlerens nu ankommen till Herr Grefven och LandtMarskalken ställd, så lydande skrifvelse ; Genom denna morgon ankomne underrättelser ifrån Munchen af den 23 sisth April, har Hans Kongl. Höghet Hertigen af Leuchtenberg, redan den 16 om aftonen öfvergifven af sina Läkare, natten emellan den 16 och i" så lyckligen återhämtat sig ifrån sitt häftiga sjukdomsanfall, att Läkarne förklarade all fara för denna gång vara förbi, och då, under de påföljande 6 dagar, allt mer och mer återhämtade krafter, och intet något nytt anfall hade inställt sig, har hoppet oro
Dess fullkomliga återfående vunnit en ökad stadga. 38 Den 5 Maji; f. m Hvilket jag på Kongl. Majds Nådigste befallning härmedelst får Högvälborne Herr Grefven oell LandtMarskalken tillkännagifva.
Stockllplpt dep g
Maj 1823.
G. af Wetterstedt.
Grefve De la Gardie, Jacqb: I anledning af den lika glada sorn vigtiga tidning, hvilken från Kongl. Maj.t genom Hans Excellence HofGanzleren pu blifvit Riddprskapet och Adeln meddelad, får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna Iämpeligt anmoda Herr Grefven och LandtMarskalken, att, å Ridderskapets och Adelns vägnar inför Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPripsen frambära Ridderskapets och Adelns så val underdåniga tacksamhet för meddelandet af dep erhållne glädjefulla underrättelsen, som Ljert— liga'och varina deltagande uti dep nied Hang fkongl.
Höghet Hertigens af Leuchtenberg sjuk. doms-tillståpd inträffade lyckliga förändring.
Många ropade på proposition.
I anledning hvaraf Herr Grefven och handt.
Marskalken hemställde, om Ridderskapet och jjAdelp behagade uti den af Grefve De la G.arv d,ie gjorde framställning instämma.
Ropades Jp.
Herr Grefven och handt Mar illaiken till - Den 5 Maji f, m. 39 kännagaf, att Plenum korame kl. half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Föredrogs å nyo Lag Utskottets den i4t aistlidne April under N:o 4o afgifne, samt den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde Betänkande, angående bestämmande af viss grund för Fastighets värde vid Bouppteckningar, hvarefter en åttondedels fattig-procenten må beräknas.
Herr Tham, Wollrath,'.
Jag känner ej om det är Domaren ovilkorligen ålagdt vaka deröfver, att vid Bouppteckningar rätta värdet iakt. tages, men jag vet att det är deras rätt.
Jag känner tvenne händelser då Götha Hof-Rätt återskickat Bouppteckningar, emedan rätta värdet ej blifvit iakttaget, och vid vite ålagt Boupteckningsmännen, att insända nytt Bouppteckningsinstrument med iakttagande af riktiga värden.
Det värde som en del af Utskottet föreslagit till grund, nemligen uppskattningsvärdet, är förmodligen ganska olämpligt, så länge det beror på roinimitabellen, hvilken är tillkommen för att hålla egendomsvärdet vid den höjd som fordras för Bevillningens utgörande, utan afseende på dess rätta värde.
Denna grund skulle icke allenast i detta fall medföra oriktig upp, gift, utan äfven verka på de öfrige afgiftersont erläggas af Sterbhus.
Det är så mycket oriktigare att uppdrifva inventariisumman, sorn fat-, tigprocenten ej erlägges af den behållna sdminan, utan af den förra.
Till och med då när-.
Den 5 Maj:i J. »t. mäste anhörige gjort sjg urarfva, och skulden ejj räcker till att betala Biorgeoärerne, ^kala dessa i alfa fall betala full fattigprocenb
Det är väl ganska berömligt af motionairen, att halt sökt höja fattigprocenten; men det är väl ej eller aflägse boende Borgenärer, hvilka skola underhålla en annan orts fattige.
Skulle någon annan värderingsmethod begagnas änden vid Bouppteckningar nn brukliga, genom värderingsman, så bör först en sådan vara gifven sorn är väl grundad, och sådan att rätta värdet icke öfverstiges
Af dessa anledningar yrkar jag återremiss af Betänkandet.
För att icke uppehålla Ridderskapet och Adeln med öfverflödiga anmärkningar i detta ämne, får jag endast upplysningsvis nämna, att fastighetsvärde vid Bouppteckningar, bör enligt nu gällande författning, upptagas sådant det vid sista bevillningstaxering blifvit den till Bouppteckning uppgifne fastigheten åsatt, samt att det är Domare ålagdt, att vid Bouppteckningars uppvisande, tillse det berörde f öreskrift blifvit iakttagen^ och så länge den icke blifvit i laglig ordning vpphäfven, lärer något vidare härutinnan ickb behöfva anmärkas.
Herr von Hartmansdorff, Augmji:
Om det förhåller sig så, som Herr af Malmborg yttrat, synes discussionen vara öfverflödig.
Jag \et ej hvilken författning Herr af Malmborg ttteuat^ men enligt Ltshottets Betänkande är det, Den 5 Maji /, mk 4* genom 1818 års Chartae-Sigillatae förordning, stadgadt, att Testamenten å fast egendom, hvil* ka, till bevakande vid Domstol, uppvisas, böra vara eharterade eftGr det värde, hvartill sådan fastighet vid sista Bevillningstaxering blifvit uppskattadt.
Om den hittills varit för dryg, så bör man likväl hoppas af närvarande Bevillningsutskott, att det uppgifver billiga taxeringsgrunder för fast egendom.
I sådant fall inser jag ej hvarföre ifrågavarande afgifter icke skulle erläggas efter hemmansvärdet.
Om det å ena sidan är oriktigt att ålägga någon betala mera än sora vederbör efter egendomens rätta värde, så bör man åter å andra sidan tillse, att fattigförsörjningen icke går i mistning af de inkomster, hvilka för dess behof blifvit påräknade och anslagne.
Någon jemkning torde vaia nödig, och således återreiniss böra beviljas; men som saken till stor del synes bero på Bevilluingsgrunderne torde den kunna hvila tills de äro bestämda.
I anledning af hvad Herr af Malmborg anfört, får jag erinra att det stadgande lian åberopat, angår ChartseSigillatae-afgiften, men ej afgiften till de fattige.
Författningen föreskrifver ej att egendom skall uppskattas öfver sitt rätta värde i andra afseenden.
Men som för öfrigt tvenne alternativer äro i Utskottets Betänkande framstälda, är jag äfven nöjd, om alternativet bifalles, som af.slårmotionen; i annat falt förblifver jag vid mitt yrkan*» de qm återiemiss. 4?
T)en .5
Af iji J. m. ‘Herr Gyllenhaal.
Lars Herman-, Det år H» just flen af Herr von 1 lartrnansdodF åberopade UhartaeSigillatae- förordningen, suni föreskrifver, fitt yti Bouppfecknings-instrumenter, förrättningsmånnen skyla, vid ansvar utföra Sterbhusets fastigheter tili det värde, sorn till nästförytgåenrle Bevillningstaxering blifvit samma fastigheter åsatt, och hvilket värde sedermera tages tili grund för bestämmandet af den ChartaSigillata sorn till Bouppteckningen erfordras.
Häraf blifyer ock en gifven följd, att den i lag föreskrifne fattigprocenten måste beräknas efter samma uti Bouppteckningen utförde värde.
För öfrigt inser jag för min del icke, huruledes Lagutskottet må kunna göra någon förändring uti nyssberörde stadgande, då detta finnes infördt uti en Förordning, som leder sin uppfitiyelse ifrån BeviilningsUlskottet.
Jag skulle tro, att samma Utskott så våf nu, som vid förflutna Riksdagar, kommer att öfverse eller granska denna förordning, och följaktligen äfven det stadgande hvarom nu är fråga- och vid sådant förhållande lärer Lagutskottet icke kunna sig dermed vidare befatta.
Mot återremiss af Betänkandet har jag icke något att erinra, Herr Grefven och Landt Marskalken frågade om Ridderskopet och Adeln ansåg DagUtskottets Betänkande bora, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet åteyyemitteras, . | Ropades Ja.
Den 5 Maji f. m„ 45, Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och QcconomieUtskotlets den 21 sistled— pe April under N:o 69 afgifne, samt den 3jo j samina månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående tillämpning af föreskrifterne i fiongl.
Förordningen af den 00 December 1819, i fråga om vacance-afgift för släp-kläder, fann Ridderskapet och Adeln, att samum ^Jernprial endast borde läggas till Handliogarne. föredrogs å nyo och remitterades till Stuts -Utskottet Herr Berghrnans, Ambrosius Magnus, den 5o, sistledne April eftermiddagen på bordet legde Memorial, angående anmodan till bemålta fJtskott, att meddela Riksens Ständer en detaillerad calcul öfver hvad Staten hittills påkostat Götha Canal-byggnad.
Upplåstes och lades på bordet följande från nedannåmnde Utskott inkomne Utlåtanden; Från Bevillnings-Utskottet; Af den 28 sistlidne April: N:o 6, Angående grunderne för den bilf— yande Bevillningen, 44 Den 5 Maji f. m.
Från Stats-Utskottet:
Af den 5 dennes: N:o i3o.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om ^understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping, N;o la i.
I anledning af väckt motion, om öfverlåtelse till Götheborgs Fattigförsörjningsanstalt af den vid Auctioner å confiscerade varor utgående fattigprocent.
' No loa.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte yttrande, om beräkningsgrunden för RiksMarkegångspriset, å den under Rikets Embets- och Tjenstemåns löner inhegripne spannemål.
N:o »oo. Angående väckte frågor om rättighet för Bergsmän att lösa Kronans persedle och tionde-tackjern, N:o »34.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Memorial, om Öfverlemnande till Särskildta Utskottet af några motioner, rörande dels indragning, dels tillökning af Embeten och Tjenster.
N:o »35.
I fråga om indragningen af vederlagsspannmålen.
Ben 5 Maji f m. 45 Höglofl.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen..
Måndagen den 5 Maji.
Plenum kl. half till 6 eftermiddagen.
Herr Grefven och LancltMarJkalken till— kännagaf, det han, i följd af Ridderskapets och Adelns i förmiddags-pleno honom gifne uppdrag till Hans Maj:t Konungen och Plans Kongl. Höghet
KronPrinsen i underdånighet framfört nttrycken af Ridderskapets och Adelns underdåniga tacksamhet och lifliga glädje öfver den Ridderskapet och Adeln meddelade underrättelse angående Hans Kongl. Höghet Hertigens af Leuchtenberg återställande till hälsan; och hade både Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen i de nådigaste ordalag täckts anbefalla Herr Grefven och LancltMarJkalken att försäkra Ridderskapet och Adeln om
Deras nåd och välvilja, åfvensom Deras tillfredsstäl - 46 Tjcn 5 Maji e. ni. leise öfver det deltagande, hvarmed Ridderskapet och Adeln euiottagit nyssberördc glädjetidla tidning.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUlskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser tili Kongl. Maj:t, nemligen; N:o 5i.
Angående BöndeStåndets rättighet att utse Ståndets Notarier vid Riksdagarne» N;o 02. 1 anledning af Kongi.
Majits
Nå diga prosition angående framtida dispositioner! af Wéndthoiilis Hofstalläng.
I anledning af Kongl. Maj;ts Nådigd remiss, angående de utaf afledne CommerceRådel J.
Sederholms Uti Finland bosatte arfvingar yrkade förmente ersättningsanspråk; N:o 54.
Angående afskrifning af åtskilige uti Götheborgs och Bohus Läns Rånteries dåkenskaper balancerade Bevillningsmedel.
N.-o 55.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående inlösen af de uti Hallands Rån belägne så kallade Trippiska godsen.
Angående ersättning af dé Utaf interessenterne i Husby Klosters
Krutbruk åren j8i4 och i8i5 erlagde Bevillningsmedel för krut.
Den 5 Maji e, mi 47 N:o C>7- I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående särskildt anslag af BeVillningsinedlen till arfvoden åt tjenstemän, sorti vid Beviliningstaxeringarne i Norrbottens
Lån bitrådt.
N;o 58.
Angående beviljadt bidrag af Stats; medlen till bestridande af kostnaden för fångvården i Götheborg. N:o 5g.
Angående Landt- och SjöTrouppernes transporterande sjöledes» N:o 4o.
Angående ändring titi 5 och 7 §§» af 24 Gap.
RåttegångsBalken, i hvad de samina stadga böter för parters försummelse att afhöra utslag och dom3 eller att sådane expeditioner utlösa.
N;o 4i.
Angående upphörande af stadgan», det uti 4 Cap, 2 §.
JordaBalken, om handsträckning vid fastighetsköp i Staden» N:o 42.
Angående upphörande af dén an^ stalt, att i officiella tidningen införa KungöreL
Ser om ledige Kyrkovaktare^ ensten N:o 44.
Angående förändrade grunder vid bestämmandet af Marknadstiderne» N:o 45.
Angående skyldigheten för Postmästare att, emot ersättning hålla Postbok med Landtboer och för Postförare att medtaga Landt* boernes lösvåskor.
Den ii Maji e, m. N:o 46.
I anledning af väckt Fråga om en Frimarknad vid Svanesund.
N:o 47.
Angående ersättning för hästar, Som stupat eller blifvit skadade, under så kallade Kungsskjutser.
N;o 48- Angående utgörande af den Krönotiondespannmål, som genom tionde-sättningar hitintills icke blifvit till beloppet bestämt.
N;o 4g.
Angående arrenden å Kyrkohem» man i Skåne.
Upplåstes till justering Expeditionsutskott tets under N:o 45 insände förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse till Kongl.
Maj;t, angående prestanda till Bruken af åboerne å de Hemman, som Bruksägare till skatte inlöst.
Mig synes begyn nelsen af det nu upplåste förslaget till Underdånig skrifvelse vara af en särskild beskaffenhet.
Der omtalas nemligen, att en viss Ledamot af BondeStåndet väckt den fråga, som utgör skrifvelsens föremål.
Sådant har mig veterligen förut icke varit vanligt, utan har man brukat sätta att ett helt Stånd, eller Riksens Ständer fästat uppmärksamhet på den eller den saken m. m.
Jag anhåller således, att förslaget må till Expeditionsutskott återremitteras, för att i förberörde afseende undergå ändring.
Hans Dtn 5 Maji e. m. 49 Hans Excellence Herr Grefve af TVetter ftedt, Gujtaji Om jag ej bedrager mig, jag vill åtminstone påminna mig det, hafva flere skrifvelser ifrån Riksens Ständer till Kongl. Maj:t under donna Riksdag redan inkommit, i hvilka det uttryck förekommit, att motioner i ämnet blifvit af enskilde Riksdagsmän väckta; och mig vetterligen har vid denna form, aldrig något särskildt afseende blifvit fästadt.
Jag skulle tro, att om så händt, en dylik form dock icke är den rätta, och jag anser det vara bättre sent än aldrig, att fästa ExpeditionsUtskottets uppmärksamhet derå, att vid dylika expeditioner icke bör nämnas annat, än ett helt Riksstånd eller Riksens Ständer.
Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Expedi. tionsUtskottets ofvanberörde förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse böra, i anledning af den utaf Herr Hjerta dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrösta!
Nej, proposi. Ridd. o. Ad, Prot. 4 Band. 4. 5* Den 6 Maji e. ml tionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Justerades PleniProtocollet för den 17 sistlidne April förmiddagen.
Justerades PleniProtocollet för den 17 sistlidne April eftermiddagen.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N.o 1.)
Herr Hjerta, Guftaf, uppläste följande:
Friherre Wrangel, Henning, anförde skrif» teligen:
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, uppläste följande:
Den S Mitfi *. m. Grefve Posse, Carl Henric, anförde skriftecken:
(Se Bilagan N:o B.) Hans Excellence Herr Gref ve Mörner, Adolph Göran:
Jag kan till en början ej annat än betyga de Herrar min tacksamhet, hvilka till mitt Anförande länat så mycken uppmärksamhet, att de gjort sig mödan så länge sysselsätta sig dermed.
Jag väntade mig inkast och vederläggningar.
Ty också jag vet att hvar sak har två sidor, och man har emot mig begagnat den, som icke var för mig fördelaktigast.
Jag får nu vördsamt anhålla om Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, icke för att i detalj vederlägga allt, hvad som under mera ledighet, blifvit med så mycken sorgfällighet utarbetadt; men för att förklara mig öfver de invändningar, som endast visa, att jag blifvit missförstådd, att man fästat sig vid orden mera än vid saken.
Man har mycket uppehållit sig vid det sätt, på hvilket jag citerat §, af RegeringsFormen.
Jag bekänner rent ut, att jag icke väntat mig de slutsatser man sökt draga derutaf, och att jag icke trott mig förbunden, att i ett Anföran^ de, sådant som mitt, afskrifva en hel paragraph af RegeringsFormen, då det icke var nödvändigt för mitt ämne.
Min afsigt var blott att visa i hvilka allmänna förhållanden Konungen befann sig enligt RegeringsFormen till Nationen, och till sina närmaste Rådgifvare.
Då jag i detta afseende anförde det Grundlagens stadgande, som innehåller, att Konungen äger alLenuJiyra Den 5 Maji . ml Riket', ansåg jag alldeles öfverflödigt att utföra det påföljande af samma paragraph, som innehåller, att det sladle ske, pd fått denna liegeringsForm förejkrifver, emedan det förstods af sig sjelf, och emedan ett sådant tillägg endast förlängt ordställningen, utan att förändra saken.
Då jag uti mitt Anförande tilläde hvad samma paragraph innehåller, att Konungen Jkulle inhämta underrdttelfer och råd af ett StatsRdd, Honom jenligt g $. dock förbehållet att allena besluta', visade jag deremot fjelfva fättet, på hvilket vid Styrelsen tillgick, och att jag fästat uppmärksamhet vid hvad Regerings-Formen i den delen föreskrifver.
Jag har sedermera hört vid detta tillfälle konstiga och vidlöftiga utläggningar öfver nämnde paragraphers lydelse.
Det är nu icke min tanka att ingå i någon undersökning derom, ty det är icke min rätt och det hörde icke till mitt ämne, att förklara Grundlagen.
Men då jag hade till föremål att visa oJiklieten emellan StatsRådens och Ministrarnes i Frankrike och England olika belägenhet, behöfver jag, för att än vidare ådagalägga det, endast erinra, att dessa sednare hafva hvar sitt Departement af Styrelsen att förestå, att de således hafva en gifven verkningskrets och verknings-skyldighet, att inom densamma de kunna till- och afsätta subordinerande Embetsmän, och att merändels med hvarje
Ministére-förändring följer en hel förändring uti den öfriga Embetsmanna-personalen.
1 Sverige är detta helt annorlunda, och med en mera inskränkt verkningskrets, måste också Ministrarne blifva underkastade en helt annan grad af ansvarighet.
När jag