Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns förslag till författning om hemmansklyfning och jordafsöndring bör innehålla orden: ”oansedt den lägenhet, som sålunda upplåten varder, ej medförer besuttenhet,” voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att ofvanstående mening bör förändras till följande lydelse: ”derest den lägenhet, sorn sålunda upplåten varder, medför besuttenhet.”
Efter voteringens slut och sedan, i anseende till lita röstetal, den förseglade sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna' bafva utfallit, som följer: Ja — i3.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Hr von Hohenhausen y 1 kat, orden åt en eller flera borde ur förslaget uteslutas.
Ad. ansåg dessa ord böra qvarstå.
Den 3 Februari e. m. 63 Efter förnyade propositioner beslöt R. o.
Ad. slutligen att i denna del bifalla Ulsk:ns förslag.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg, på sätt Hr von Rosen yrkat, att stadgandet, att till och med -j,0 t <1 e 1 af hemmanets jordrymd får afsöndras, borde utgå.
, Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o.
Ad. ansåg, på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, att orden en tiondedel af hemmanets jord rymd borde utbytas emot orden: en tiondedel af helt hemmans jord rymd.
Ropades .äfven nej. R. o.
Ad. beslöt derefter att de ifrågavarande orden en tiondedel af hemmanets jord rymd skulle qvarstå.
Jag tager mig friheten erinra, alt förslag är väckt derom, att i stället för till oell med ■jtjidel, det skulle heta: högst -j^del.
Jag har ej hört någon propus, framställas derom.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. beslutat det denna redactionsförändring borde blifva den sista af de till i §:n hörande, som komme att pröfvas, och att ännu en annan återstode alt afgöra.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade antaga Hr von Hobenhausens förslag, att vid slutet of i mom. i i §:n borde tilläggas följande mening: k 1 y f v e s hemman, hvarå upplåtelse af jord redan skett, skall den upplåtna jorden beräknas på hvarje hemmansdel vid den skeende klyfning en.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga i mom. utan detta tillägg.
Jag anhåller att af Hr von Hohenhausen blifva upplyst, om lians mening med det föreslagna tillägget är, att vid fråga om ny utbrytning hemmanets be snttenhet bör undersökas med eller utan beräkning af den del deraf, som derifrån förut kan vara afsöndrad.
Hr von Hohenhausen; Det tillägg, som jag anhållit skulle blifva föreslaget R. o. Ad., innefattar blott ett behöfligt bestämmande för alt författningen icke mätte komma alt eluderas.
Sker klyfningen ordentligt i författningens anda och icke med afsigt att eludera författningen så, att jag tager TVdel af hela eller xVdel af halfva hemmanets jordrymd, då är allt rätt; men vill jag gå längre och börja med aftagande af Xff:del af hela hemmanet pa första delea och ifrån den andra halfva hemmansdelcn taga xx:del deraf och 64 D e ii 3 Februari e. tn. sedan åter, när denna hälft blifvit klufven, taga T^del från den afskiljda 4;de parten, så kan jag komma så långt, att jag får -Jtdelar, ja mera af hemmanets jordrymd, i stället för blott -jVdel som författningen medgifver.
Således är det för att hindra dadering af författningen, som jag framställt mitt förslag.
Efter den förklaring, som Hr von Hohenhausen gifvit öfver det föreslagna tillägget, kan jag ej finna annat, än att detsamma härleder sig från ett missförstånd om rätta meningen med sjelfva stadgandet, hvarmed, efter min lanke, åsyftats, att man skall kunna från ett hemman afsöndra TL;del, och sedan det är gjordt, ytterligare TL;del, med iakttagande likväl alltid deraf, att hemmanet fortfar att vara besuttet.
Så har jag åtminstone fattat meningen vara med denna författning, och hemställer örn den annorlunda kan förstas.
Författningen lärer ej få tydas annorlunda, än att blott TL;del af ett hemmans jordrymd får utan särskildt tillstånd afsöndras.
Om ett helt hemman är fördeladt i io delar och från hvarje af dessa delar afsöndrades T'5:del, så skedde sorn författningen bjuder, och det vore lika ratt sorn då TL:del afsöndrades från belt hemman ; men bol jar man med alt taga x^tdel af ^ hemman, sedan man förut tagit T's:del af det bela, så, långt ifrån att det skulle vara T's:del som afsöndrades, så skulle det vara ^55:delar som blifvit afsöndrade.
Man måtte väl vilja att delarne må komma att stå i proportion till det hela, afhvilket icke mer än T's:del utan särskild tillåtelse får afsöndras.
Jag tror visserligen att domstoiarne skola komma att domina efter författningens mening, men jag vet ej hvarföre icke författningen bör vara så tydlig alt den ej kan missleda.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad rörtde t §:n; ang:de sjelfva ordalagen af propositionerna kunde väl ännu ytterligare talas, men någon vidare öfverläggning i hufvudsakeh borde numera icke äga rum.
Hr Pal in c ra n t zt
Efter det förklarande Hr Frih. o. Landtm, behagat göra, är det måhända icke tillåtet att göra en anmärkn. vid den argumentation, som den siste värde talaren begagnat.
Eljest skulle jag velat hafva anmärkt, att den siste värde talarens farhåga för en till oändlighet sträckt klyfning af hemman eller hemmansdel torde försvinna, vid erinran derom att hemmanet eller hemmansdelen, vare sig genom klyfning eller jordafsöndring, icke får förminskas eller försvagas så att dess egenskap af besutten fastighet uppliörer.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, upplästes ånyo
Den 3 februari e. m. 65 ånyo det förslag till tillägg, som Hr von Hohenhausen framställt.
Ad. behagade antaga Hr von Hohenhausens förslag.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade antaga Utsktns förslag utan ifrågavar. tillägg.
Hr Landtm, förklarade, det hail trott sig linna att ja öfverröstat nej.
Hr Landtm, hemställde derefter om, på sätt Hrr Gripenstedt och Palmerantz yrkat, R. o. Ad. ansåg att orden till och med borde utbytas emot ordet högst.
Uppå derefter framställd propos. blef i §:n i allt öfrigt af R. o. Ad. bifallen.
Sorn discussionen öfver hela i §:n lärer vara fulländad och således något förslag till rättelse icke vidare kan göras i det (oljande inom. af samina §, så vill jag blott till prot. hafva anmärkt vid orden i slutet af 2 inom.: ”men den må icke ske från nyhemman å Kronans mark, så länge frihetsår å hemmanen åtnjutas, eller desamma icke erhållit bestumda områden i skog och mark,” att örn, efter afvillringsstadgan, afvittring i en socken fortgått och blifvit fulländad, så äro alla nybyggen rörlagda och till sinn ägor af afvitti igsdomaren fastställda, så alt dessa nybyggen kunna, efter 2 mom. i detta cap., genast från sig afsöndra jord åt amira, hvilket icke lärer varit lagstiftarens mening, utan förmodligen har den varit att så skulle kunna ske efter frihetsårens slut och efter verkställd skattläggning.
2tdra och 3:dje §§:ne.
Utsk:ns förslag i dessa båda §§ bi fö 1 los. 4: de §: n. Hr von Rosen:
Jag finner visserligen conseqvens deruti, alt, då man i i §:n bestämt ett generell maximum, hvaröfver hemmansklyfning icke får ske, man äfven bestämmer ett visst minimum, hvarunder den icke är tillåten; men jag hemställer om man ej, för nödvändighetens skull, finge begå den inconseqvensen att ej stadga något angående minimum, då detta ej är större än att man på jordlappen skulle kunna föda en ko och sätta en tunna potates.
Jag kan föreställa mig alt en person på vissa år skulle vilja skaffa sig besittningsrätten å ett stycke jord, utan att behöfva eller ens vilja hafva der hvarken potates eller ko.
Jag tror att man måste bedomina besuttenheten på någon kortare lid, ao H. 9 66 Den 5 Februari e. m. på några få Ar, mera individuelt än Utsk:n gjort.
Skilnaden är slör då fråga ur om besittning på evärdeliga tider, då bör man se till att innehafvare!! må kunna försörja sig af jorden, men icke så då fråga blott ur om besittningsrätt på några vissa år.
En näringsidkare, en handtverkare kan önska sig en jordlapp, utan att vilja å densamma hvarken så eller skörda någon potates eller bålla sig ko.
Dessutom tror jag det föreslagna minimum vara för litet, och alt man äfven bör taga arbetskraften i beräkning bos den som besitter denna jord, samt att ett generelt bestämmande af detta minimum icke bör äga rum utan att orterna sjelfva böra bedomina detsamma.
Låt vara att landshöfdingen med vederbörandes biträde må bestämma detta för orterna; skulle någon söka en bostad under detta minimum, bör det tillkomma communen att deröfver yttra sig, och tillstyrker communen afsöndringen på kortare tid, må då det vara communens rättighet.
Jag tillstyrker ett sådant stadgande af det skäl, att i samma mån sorn jag önskar att en längre besinningstid bör begränsas, af samma skal önskar jag att vi icke måtte strypa till afsöndring af jord på bestämd tid alltför strängt; ty hvar skola vi göra utaf alla dem, som söka en bestämd bostad?
Det är väl då bättre att de hafva en bestämd församling sorn de tillhöra , än att de skola gå landet omkring och tigga, eller söka arbete ulan att kunna få något.
Jag föreslår alltså, att denna § ändras så, att lägenhet, som afsöndra*, må icke vara af mindre område än sorn bestämmes inom hvarje ort, i likhet med hvad föreskrifvet är i afseende på minimum för hemmansklyfning, med den föreskrift derjemte alt besuttenheten här icke lämpas efter jorden utan efter den personens näringsfång, som vill jorden besitta.
Hr Råfelt, Anton, förenade sig med Hr von Rosen.
Jag kan icke i allo gilla Hr von Rosens raisonnement.
Det är en sanning, att 0111 besittningsrätten är ställd på en persons lifstid, så kan hans personliga förmåga att försörja sig och de sina tagas i betraktande; men då den är utsträckt ända till 5o år, och den, som fått denna rätt till jorden, dör under det första af dessa 5o åren, så står likväl afsöndringen för de 49 åren qval-, oberoende af personligheten.
Hr von Rosens raisonnement håller således icke streck i längden.
Äfvenså tror jag, att man ej bör göra restrictionen för stark; ty för att ej tvinga en hop folk, som ej kan försörja sig med något handtverk, till tiggeri eller brott, är del nödvändigt alt hafva några bestämmelser och ej öfverlemna allt sådant åt communerna, emedan det säkra är, att de skola blifva stränga och för sin egen säkerhet i fattigfrågan nästan aldrig medgifva en jordafsöndring, om den e] vore särdeles förmånlig för den som erhölle densamma.
Jag tror således, att man bör hafva några bestäm - Den 3 Februari e. m. 67 da föreskrifter i ofvannämnda hänseende, elium jag visst icke kan uppgifva några bättre än dem som blifvit föreslagna, savilia man vill vinna ändamålet, att folk ej må tvingas til till brott oell elände.
Jag är af samma tanke som llr von Rosen, och föreslår att man här begagnar samma ord sorn i 6 § 1 cap. i fråga om hemmansklyfning, att nemi. för särskilda orter särskilda bestämmelser införas.
Jag ar förekommen af
Hr von Ho henhausen, ty som han yttrat sig, menade äfven jag; men i afseende på Hr Gripensledts sista anförande vill jag blott tillägga att en commun icke har något veto eller någon beslutande rätt vid nekandet, utan blott vid jäkandet.
Jag anser mig skyldig tillkännagifva, alt, efter de upplysningar som de a:ne siste talarne lemna!, jag medgifver mig orätt hafva uppfattat förhållandet, enär det icke, som jag trott, beror på communen att hindia jordafsöndring.
Upplåtelse af jord från hemman på längre eller kortare tid sker till åtskilliga ändamål.
Det kan vara till bostad, lill fabriks anläggande, till qvarndrift och allehanda verks anläggande.
I dessa sednare fall behöfves tomtplats för sjelfva byggnaden, som innesluter machinerierna och nödigt utrymme för de personer, som skola drifva dem.
I förra fallet åter fordras det naturligtvis en tappa för jordfrukter i allmänhet och jemväl foderföda för åtminstone en ko, emedan till trefnaden för ett hushåll måtte höra att hafva litet mjölk.
Jag skulle derföre tro, lika med hvad Hr von Rosen sagt, att någon bestämmelse af minimum för en tunna potates utsäde icke passar, ty det faller af sig sjelft, att delta minimum ej bör blifva mindre än att vid huset finnes jemväl plats för de personer, sorn komma till stället, eller ock en tappa för innehafvare!!, deruti han kan hafva sina jordfrukter samt nödigt foder för en ko, och derföre kan bestämmelsen bortgå.
Skulle man vilja hafva någon författning härom och öfverlåta åt Konungens Bef:h:de att jemte communen bestämma i detta hänseende, så bar man blott öppnat vägen för en massa af rättegångar, som förmodligen icke sluta förr än i sista instansen, eller hos Konungen.
Hr von Rosen gjort, att Konungens Bef:h:de i hvarje län skulle lå bestämma den jordrymd, som från hemman afsöndrade lägenheter minst böra innehålla, tror jag vara bättre och derjemte prineipenligare än Utsk:ns förslag, då man jemför bestämmelsen vid 1 cap. 6 §:n t mom.
Visserligen kunna mot detta förslag många anmärkntr göras, men jag för min del biträder hellre nämnda förslag, än Utskottens. 68 Dea 3 Februari e. m.
Jag kan föreställa mig att jag vill på vissa år lenina bort min trädgård mot en summa genast, eller mot en årlig afgäld.
Detta skulle vara förmenadt, dels mig som ägare, och dels trädgårdsmästaren, att mottaga trädgården på 5o år, derföre alt trädgården ieke inedgifver föda för en ko.
Både jag som ägare skulle vara belåten med att få lemna min trädgård åt den person, som skulle vilja emottaga densamma, och denne äfven vara mera belåten med trädgården, än om lian finge en utmark, der lian kunde, enl.
Utsktns förslag, sätta en t:a potates och', löda en ko. Hvarföre skall man hindra en afhandling, som kan vara lill fördel för begge parterna?
Om nu ett minimum nödvändigt skall utsättas, och detta skall blifva en t:a potates och underhållet för en ko, så föreslår jag alt det tillägg dervid mätte göras: eller motsvarande utsädet af en t:a potates och underhållet af en ko; ty jag ser ej hvarföre man skall vara bunden hvarken af potatisen eller kon.
Jag skulle likväl önska, alt det första förslaget antogs i öfverensstämmelse med hvad i (1 §:n i cap. stadgadt är om hemmansklyfning.
Sedan alla de ledamöter, som bestridt Hr von Rosens förslag, afstålt derifrån, den ene efter den andre, så önskar jag att Hr von Rosen sjelf ville vidblifva detsamma, och att det omsider måtte blifva föremål för Hr Frih. o.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih. Boye, i sammanhang med dess af R. o. Ad. icke antagna förslag rörtd.e i §.n, yrkat, alt 4 §:n borde alldeles utgå, och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. arisåg frågan derom böra förfalla.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade oförändrndt antaga Utsk:ns förslag.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., alt, på sätt i i cap. 6 §:n t mom. blifvit stadgadt rör:de hemmansklyfning, afven för jordafsöndring särskildt för hvarje ort må uppgöras bestämmelserna angtde det minsta område, som får afsqndras. och att således i mom. i 4 §:i1 af 2 cap. skulle erhålla följande lydelse: i mom.
Lägenhet, som elter i §:n up pia tes, må icke vara af mindre område, än (de för särskilda orter uppgjorda bes t a m tn elstina införas) på hvarje afsöndrad del.
Jag anhåller att hela 2 mom. måtte utgå, såsom varande alldeles öfverflödigt.
Det är en gammal sats, att det öfverflödiga icke skadar.
Derföre skulle jag önska, att Den 3 Februari e. m. 69 mora. finge förblifva oförändrad t.
Men om II. o. Ad. finner af t medlerst;) delen bör utgå, så yrkar jag afl början oell slutet deraf mätte qvaiMå, nemi. lägenheten skall till sina gränser noga bestäm inas, och må odalåker eller äng icke dertill användas. lii- von Rosen:
Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, huruvida någon afsöndring af jord kan aga ruin från hemman i de socknar, sorn undergått enskifte och fått sina ägor pä gammal odalåker eller äng.
Jag kan åberopa exempel på hemman i Skäne, som hafva ända lill 272 geometriska tunnland, hvilka blott beslå af gammal odalåker och äng.
Orsaken hvarföre man ej velat tillåta alt odalåker och äng skall afsöndra», ar den, att man derigenom önskat få någon säkerhet del återstoden atell hem n o , man, efter skedd afsöndring derifrån, må kunna bära sina skatter; och på sådan grund linner jag det vara rätt, alt stadgandet derom qvarstår, på sätt Ur von Hartmansdorff yrkat.
Hr Frih. o. L andira, framställde propos. till antagande af Ufskins förslag i 2 mom. af 4 §:n Bifölls. 5: t e §: n. Hr von Rosen:
IIär står icke föreskrifvet huru denna afgäld skall ske, icke heller hvem som skall bedomina livad som är upptaget i 1 :a momentet.
Orsaken är alt detta stadgande har afseende på undantag.
Het är nemi. öfverlemnndt åt contrahcnlerna sjelfva att sins emellan uppgöra villkoren såsom emellan föräldrar och barn.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. af Frih.
Boyes yttrande torde erinra sig, det han yrkat, att 2 mora. af 5 §:n måtte utgå.
Boye synes hafva rätt, då han begär att 2 mom. måtte utgå.
Hr Rafill har visserligen yttrat alt Utsk:n afsett undantagsförmåner för abner, föräldrar och barn emellan, men om sådana förmåner behöfva icke Stiinderne lagstifta.
Det finnes i lag stadgadt och detta är således på sidan om den författningen.
Sådant kallas icke upplåta, ulan går till på det sättet, att då fader aflräder till sin son hemmansbruket, så bestämmes hvad sonen skall till fadren utgöra emot det att han får hemmansdelen, oell en sådan öf verenskommelse faststalles i laglig ordning; men då 1 mom. innehåller, alt "å lägenhet, som till besittning på vissa år uppläles, skall årlig afgäld läggas i spanmål, dagsverken eller annan räntepersedel, snin allmännast är i orten att tillgå, och må denna afgäld icke 7° Den 3 Februari e. ra. vara mindre än att den motsvarar hvad af hemmanets räntor och öfriga allmänna utskylder” etc.; får jag dervid anmärka hvad som torde vara i öfverensstämmelse med det beslut R. o. Ad. fattat vid i cap., att det i stallet för allmänna utskylder hör vara allmänna onel l.
Beträffande sednare mom. torde det helt och hållet böra försvinna, på sätt Frih. Boye yrkat. llr Palmcrantz:
Det förslag, som blifvit framsläldt att borttaga hela 2 morn., tror "jag svårligen kunna bifallas, enär det torde vara nödvändigt alt författningen innehåller bestämd föreskrift derom, huruvida en sådan lägenhet, som här är i fråga, kan afsöndras med eller utan derå satt skatt.
Jag anhåller om bifall å den föredragna §:n.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt han i anseende till de flera meningar, sorn blifvit yttrade, ansåg sig, vid propositionens framställande, böra skilja frågorna, hemställande nu försl, om R. o.
Ad. ansåg ordet utskylder böia utby tas emot ordet o nera.
Uppå derefter framställda särskilda propositioner blefvo både i och 2 momenten i Utskms förslag af R. o. Ad. bifallna. 6: t e § : n. Frih.
.Så framt upplåtelsen sker af utmark, så finnes intet binder för hvad här föreslås; men i händelse den sker af inagor, skulle jag tro, att afgalden finnes i 6 §:n i cap. bestämd och bör genast åläggas, emedan det eljest skulle handa att det blefve obesutlenhet så val på stammen, som på den afsöndrade delen, och det lärer ej vara meningen att bereda upphörande af Statens inkomster af stammen genom upplåtelse af derunder lydande lagenheter på 15 frihetsår.
Det är en så läng tid alt algälden till stammen behöfver bestämmas och utgå.
Jag tillstyrker att vid upplåtelse af lägenhet utan afgäld må utmark ensamt få användas. llr R åfelt:
Då Ulsk:n redan i 4 §:n 2 morn. yttrat alt oda fåker eller äng icke må användas, så är Frih.
Cederströins tillagg öfverflödigt. 6 §:n blef af R. o. Ad. bifallen.
Jag anhåller att till prot. få reservera mig emot de beslut, som blifvit fattade i anledn. jaf detta betänk., och begär tillika Hr Frih. o. Landtnäs propus. till R. o. Ad. derom, att jag , enl. i §;n 4 morn.
Tryckfr.- förordn. må få till trycket särskildt befordra det förslag
Den 3 Februari e. m. 7> till författning i delta ämne, sorn R. o. Ad. afslagit i förra plenum. R. o. Ad. biföll Frih.
Cederströms begäran alt få trycka sitt ifrågavar. förslag.
Lades på bordet nedannämnda från Ulskin inkomna utlåt:» och betänk:», nemi.
Irån Stats- saint Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskotten: N:o T34, i anleda, af väckt motion om nedsättning i bästvacance-afgiften, 111. rn.; N:o 135, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o 3»; N;o 136, i anledn. af erhållen återremiss af betänk.
N:o 58; iN:o 137, i anledn. af väckt motion, alt den sedan år 1682 inom Helsingland och Gestrikland uppodlade jord icke må med rotering besväras, 111. m ; N:o 138, i anledn. af återremiss å Utskms betänk.
N:o 14s angtde åtskilliga, pn St.
Barthelemy ronde,-förhållanden ; N:o 13g, i anledn. af väckt motion, lörtde landets uppodling och nybyggens anläggande å Kronans ouppodlade trakter, m. rn.; JV:o 140, i anledn. af väckt fråga om klockare-helgonskyldens i Skåne användande till folkskolor; N:o 141, i anledn. af väckt Iråga om reglering af sjön Wenerns vattenliöjd; N:o 142, i anledn. af väckt motion, ang:de remonteringen vid Lifreg:tets Dragoncorps, m. m.; BancoU tskottet:
N:o i43, med förslag till de grunder, som böra tjena till efterrättelse vid pensionering af Bankens embets- ock tjensteman, vak I bet jente och konstidkare; N:o 144, i anledn. af Hr C.
Sabelfelts motion, 0111 utsträckning i tiden för återbetalning af lili Handels- och Närings-disconten upptagande lån, saint om fortfarande rättighet för Bancoslyreisen att, genom upplåning, bereda tillgångar för nämnda discont. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ lill 1 1 om aftonen.
Silfverstolpe. 7a Den 6 Februari f. m.
Lördagen den (i Februari 184 r •
Justerades pleni-prot:n för den i5 sistl, Januari och 16 Januari f. m.
Hr Lilljehöök, Ludv., uppläste följande: [ ariledn. af den i staden Falkenberg den 27 Januari timade eldsvåda, som förstört sjutton hus och gjört öfver i3o personer husvilla, får jag för R. o. Ad. föreslå att ett understöd af 5,000 (:dr b:co matte såsom gåfva nu genast till nämnda stad blifva öfverlemnade, för alt på ändamålsenligaste satt användas.
Såsom boende i orten är jag i till— fglle alt kunna vitsorda, att större delen af denna stads innevånare före eldsvådan hade sin ganska knappa utkomst, hvilket naturligtvis bidrager att göra deras nuvarande belägenhet si mycket mera beklagansvärd.
Det är ock med fästadt afseende härå,' som jag tagit mig friheten föreslå ofvannämnda medels öfverlemnande såsom gåfva, då ett lån, äfven på de förmånligaste villkor, icke utan största svårighet skulle kunna ålergaldas af dessa nu på allt utblottade menniskor.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af denna motions skyndsamma handläggning, med afseende på årstiden och det hårda klimatet, som gör behofvet af skyndsam undsättning så mycket större.
Det skulle fada allmänhetens uppmärksamhet till fördel för Representationen, om den utmärkte sig genom en snar och skyndsam handläggning af detta ämne.
Hr Lilljehööks motion remitterades till StatsUtskottet.
Besvärs- och Ekon.Utsk :ns utlät.
N:o 28, i anledn. af gjorda anmnrkn:r vid Utskms betänk.
N.-o 3. atig:de grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. 7: de § : n. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius:
Uti 1 mom. af denna §, der det heter : ”den lägenhet utan hemmansinnehafvarens tillstånd på annor man öfverlåta,” anser jag emellan orden tillstånd och på annor man öfverlåta böia insättas orden ”utarrendera eller.”
Skälen härför äro (vänne.
Det ena består deruti, att om detta ord icke tillsättes, så skulle den familj, till hvilken jordlotten blif - Den 6 Februari f. m. blifvit upplåten, kunna utarrendera den till andra, hvilket redan vore en obehörighet; men dessutom skulle kunna hända, hvilket utgör andra skälet för mitt tillstyrkande i detta fall, att ingen gräns funnes för jordlotters delning genom utarrendering.
Vid 2 morn., hvarest stadgas, att om innehafvare af sadan lägenhet dör förr än besinningstid ute är, äga enka och arfvingar rätt att lägenheten behålla under de villkor, sorn vid tillåtelsen tingade blifvit, anser jag böra tilläggas: ”dock bör arfskifte ske inom år och dag, så att lägenheten en enda person tillfaller.
Sker icke så, äge ägaren lösningsrätt.” Frih. Cederström, Jacob:
Med anledn. af Hr von Hohen,hausens anmärkn. emot r morn., får jag hemställa, huruvida icke denna § borde, i stället för den redaction den värde talaren föreslagit, innehålla den mening och de ord, som här stå:
"Ej må innehafvare af lägenhet, som på vissa bestämda år upplåten är, den lägenhet utan hemmansinnehafvarens tillstånd på annor man öfverlåta.”