Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Historien har upplyst mig, allett folk icke kan afskudda de grundsatser, på hvilka det växt upp, och som snart sngdt outplån - Den 21 April f. ni. ligen äro förenade med dess inre väsende och karakter, ulan alt upphöra all vara eli folk.
Vi hafva uppväxt från hedenhös med de grundsatser, sorn vi nu vilja störta med ens.
Jag vill vara kort och säga, alt om det gifves ett bemödande i någon tid inom en representation att vilja tvärbrant införa förbättringar, skulle det äfven hos mängden af de upplysta inom nationen vara eonstateradt att förändringen vöre en förbättring, så mäste det dock misslyckas, om icke förändringen äger samband med sjelfva den lifsprincip, som måste vara egen för hvarje stat, sorn äger en forntid.
Man måste gifva vika för natio naliteten, äfven om förändringen af nationen allmänt betraktades såsom förbättring.
Utgående från denna regel, lager jag mig friheten, utan alt derföre behöfva taxeras för brist i aktning mot Coost.Utsk., påstå, att Utslu, som trott sig kunna se ljusare än vi andra, likväl gått både ohistoriskt och opraktiskt lill väga, då det velat, alt jag så ina säga, hufvudstupa göra nationen lyckligare; förutsatt likväl att det sätt,- hvarpå sådant skulle ske, verkligen kunde göra fäderneslandet lyckligare, hvilket jag för min enskilda del vågar förneka.
Jag kan ock derföre samvetsgrant yrka, att 11. o.
Ad. icke måtte till grundlagsenlig behandling, hvilanda till nästa riksdag, antaga, utan deremot ogilla betänk., såsom på en gång opraktiskt och icke bygdt på nationella grunder, hvilket oundgängligen erfordras, såvida en representationsförändring skall hyllas af nationen och äga bestånd i framtiden.
Särskildt ber jag att lill besvarande få upptaga några utaf Gr.
Frölich och Hr Gripenstedt under sistlidet plenum framställda anmärkntr.
Frölich frågade om man kunde foresta tfa sig möjligheten deraf, alt en fy raliondedel, de 3 privilegierade Stånden, kunde tillbakahålla de Jj^tdelarna.
Må det tillåtas mig erinra, alt så länge BorgareSt. vid början af riksdagen uti de vigtigare frågorna gjorde gemensam sak med BondeSt., hörde jag aldrig omtalas inom Svea Rikes representation flera än tvänne privilegierade Stånd, nemi. R. o. Ad. och PresteSt.
Jag gratulerar oss, sorn nu hafva erhållit det 3:dje. BorgareSt., som nu haft den oförsigliglieten att dela åsigt med PresteSt., hvilken åsigt förmodligen äfven blifver 1\. o. Ad:s tanke, har derföre fått det straffet att vara ett privilegieradt Stånd.
Skulle det någon gång hända att BondeSt. uti någon vigtig fråga komme att stämma öfverens med R. o. Ad. och PresteSt. emot BorgareSt.
, så hade vi 3 privilegierade Stånd, men på ett annat sätt; och detta är icke underligt, ty Sveriges Rike har verkligen /( privilegierade Stånd. R. o. Ad. t. ex. dömmes af Hofrätten såsom första instans, och BondeSt., som visserligen icke äger privilegieradt forum, har deremot privilegium all vava domare i första instansen på landet; ty om nämnden förenar sig emot häradshöfdingen, så afgör nämnden målen och *44 Den ai April f. m.
BondeSt. liar således ett litet nätt privilegium, då det som sagdt är kan utgöra första domstolen på landet.
Jag nämner delta icke såsom någonting att afundas, ty jag anser det vara ett ganska vackert med Svenska jorden förenadt privilegium från den tid Svenska odalbonden dömde sina likar, och det är ingenting annat än motsvarande R. o. Adts privilegierade forum i Hofrätten.
Men vare detta nog sagdt om de privilegierade Stånden.
Tankarne derom variera, som man ser, allt efter som tänkesätten i vigtiga frågor mer eller mindre öfverensstämma med vissa grundåsigter, som vilja göra sig gällande.
Samme ädle Grefve yttrade, att man borde gå igenom detta förslag; ty, sade han, man borde åtminstone på papperet icke Leröfvas rättigheten att deltaga i valen.
Åtminstone på papperet!
När jag tänker mig såsom delaktig i lagstiftningen, så föreställer jag mig såsom en pligt att så godt jag förstår söka medverka lill beredande af reella fördelar, men tillåter mig icke alt åtnöjas med att blott skaffa fördelar på papperet.
Ytterligare sades det att farhågan för allmänna valen kom från Norrige.
Jag tror icke alt de, som hafva mindre benägenhet för allmänna val, äro nog inskränkta i sina insigter i allmänhet, att de behöfva från en liten vrå i norden, för öfrigt berättigad till ali aktning, hemta skäl för deras sats, då verldshistorien öfverflödar af bevis derför.
Vidare sade Hr Grefven, att det vore försåtligt af den motsatta sidan att nu förklara förslaget oantagligt.
Försåtligt! nej, min Grefve! motstånd kan Hr Grefven få i sina politiska åsigter, och äfven i detta ämne skajl det icke uteblifva; men försåtlighet, det finnes icke bos riddersmannen och ordet bör derföre bannlysas från Riddarhuset.
Det passar ingenstädes, icke ens hos dem, som hafva rännstenen allena till sitt herberge.
Hr Gripenstedt, hvars växande talang jag så mycket mera aktar, som jag i hans ynglingaår haft honom under min enskilda vård, har likväl tillåtit sig*uli sista plenum det uttryck, att då man förkastar della förslag, så har man bestämdt förklarat att man är emot all reform.
Dessa ord äro ordagrannt tecknade.
Jag ansvarar för att icke ett enda ord är oriktigt upptaget.
Jag respecterar hvars och ens omdöme i sak.
Jag respecterar
Hr Gripenstedts så mycket hellre, som jag känner hans förmåga och lifvas af något större hopp om hvad deni framtiden skall blifva; men jag tillåter mig på grund af gammal vänskap och på grund af min enskilda rätt såsom representant att tillbakavisa ett sådant bedömmande och det dictatoriska sätt, hvarpå talaren velat företaga sig att dömma öfver sina motståndare.
Jag förklarar att bland de 90, som voterade för en representationsförändring, fanns äfven jag.
Jag har yttrat det offentligen och jag får gifva min värde vän Ur Gripenstedt tillkänna, ifall Den 21 April f. in. han icke förr vetat det, att falskhet icke hor i mitt sinne eller hos dem, som gemensamt med mig voterade för reform.
Jag tillåter mig icke säga att Hr Gripensledts grundsatser i representationsfrågan uteslutande äro sämre än mina; inen icke heller tillåter jag mig den utlåtelsen, att de, som icke vilja underskrifva hvad Const.Utsk. nu framlagt och som Hr Gripenstedt godkänner, icke hylla den sak, för hvilken de offentligen tala och ifra.
Frih. Boye, Ludv., anförde skriftligen:
Närvar, i sista pleno, åhörde jag den förskräckligt uppsvällda tydning, som det behagade Gr. Carl Henr.
Anckarsvärd alt gifva åt ett ord, som jag under debattens värma hade nyttjat, då jag klandrade Const.Utsk:s företag, att uti ett betänk., som angick endast representationsförändringen, inblanda och omotiveradt föreslå borttagande af Reg.F:ns i i4 §, innefattande beskydd åt RiksSltns privilegier, hvilka innehålla äfven andra rättigheter, än blott representationsrätten, men hvilka rättigheter skulle med §:n försvinna.
För att nu icke genom tystnad gifva sannolikhet åt en så orimlig tydning, nödgas jag ännu upptaga några ögonblick af Ståndets tid.
Under erinran om hvarje talares lagliga rätt att sjelf förklara sina ord; och trygg af eget medvetande, att icke hafva tänkt, ännu mindre uttalat någon beskyllning af den svåra art, hvartill Gr.
Anckarsvärd vill förvandla mina ord, får jag förklara, att orden ”smyga bort” komma att qvarstå i prot. för min räkning, såsom synonyma med orden ”oförmäikt borttaga,” och beledsagade af min protest emot all tydning derutöfver.
Men ifrån ord till sak.
Anckarsvärd uppläste de rader i mern.
N:o 68, der borttagandet af §:n antydes; men jag frågar: kunna de väl anses såsom motiver till borttagande äfven af de rättigheter, som icke hafva ringaste sammanhang med representationsfrågan?
Gifva de väl ens minsta erinran om de rättigheters beskaffenhet, som skulle så knapphändigt upphöra!
Och om Ständerne icke sjelfve hade påmint sig dem, utan af förtroende till Utsk:s pligt att urskilja de ämnen, som föreslås; men icke genom sammanblandning af främmande ämnen, hvarom Ständerne icke ana att någon fråga är, inleda dem i beslut derom, — om, säger jag, Ständerne hade på sådant sätt kommit alt bifalla mern.
N:o 68 i sin helhet, hvad annat omdöme hade tilldragelsen väl kunnat få, än att rätligheterne voro oförmärkt borttagne, eller, om man så vill, bovtsmogne?
Visserligen hade allmänna rättskänslan ogillat Utsk:s förfarande och troligen hade alla de, hvilka för sent kommit i erfarenhet om förlusten, varit dermed missbelåtne; men, hvad mig angår, bade jag säkerligen icke gått till hårdare omdöme, än att Ståndens lagliga rättigheter fallit för en parti-manöver, lånad från den ford - ?4G Den 21 April f. m. na sa kallade frihetstidens stralegie, hvartill också hörde alt, då sådant kunde låta sig göra, genom öfverruiwpting vinna fältet.
Men om äfven jag ifrån handlingens natur ansett mig berättigad att sluta till partiandans välde öfver Utsk., så skulle jag dock aldrig derifrån hafva tillagt Utskrs ledamöter några moraliska lyten.
Det var Girondisterne, som, hänförde af abstracta theorier, i Frankrike nedrefvo konungamakten; men äfven sedan de med deras lif gäldat deras misstag, ansågos de för att hafva, såsom enskilde medborgare, varit klanderfrie.
Att granska Coust.Utskis arbeten, dertill har jag laglig rätt, och derifrån skall ingen terrorism afhålla mig; men säkre kunna ledumöterne vara, alt aldrig personligen of mig förnärmas.
Af Hr Gripenstedts annilirkn:r hörde jag icke ett ord; men man säger mig, att han skall hafva mycket sysselsatt sig med min person och min förmenta ombytlighet i tänkesätt.
Jag kunde visserligen befria mig ifrån att besvara honom; men det gör mig ondt att den unge mannen antagit ett sådant stridssätt, och jag vill derföre erbjuda honom en vishetsregel, som väl förljenar att iakttagas, den nemi., att af alla sätt att strida gifves intet dåligare, intet som mera bevisar att man förfäktar en sjuk sak, än att i strid om principer anfalla personer, emedan personen må hafva hvilka fel som helst, så blir principen icke derföre hvarken bättre eller sämre, men man röjer antingen att man vill rycka uppmärksamheten ifrån ämnet på personen, eller alt man harmas öfver att ej äga skäl att anföra i ämnet.
Ganska trygg är jag, att af allt hvad jag för 26 år sedan talade eller skref, skall ingen rad kunna citeras, bevisande att jag någonsin tillhört de ultra-democratiska begrepp, emot hvilka jag nu strider.
Den förmenta ombytligheten tillhör alltså icke mig, utan tiden, som öfvergått till en ytterlighet, som man då icke#nade.
Dessutom, hvilken orimlighet ligger det icke i påståendet, att, om man sjelf finner att man fordom tänkt oriktigt, rättigheten att tänka riktigare skulle vara betagen ! hvilken despotism ligger det icke i ett sådant påstående?
Så sannt det är, att Hr Gripenstedt för 26 är sedan var ett barn, så säkert kan han antaga, att om han och hans medhållare nu lyckas att democratiskt ombilda Sverige, så skola inga 26 år förlöpa innan både han och de komma att tinna det oriktiga i de begrepp, för hvilka de nu strida, och följaktligen att ändra tänkesätt.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komrne att fortsättas på e. m. kl. 6.
Det misstag, hvil ket en ledamot i sista plenum påstått mig hafva begått, i hvad angår den af Hr Hjerta gjorda och af mig anmärkta uppgift, kan jag för ingen del erkänna.
Jag har alldeles icke lagt felet hos den ledamot af BondeSt., hvilkens namn Den ai April f. ra. mig förut varit obekant, som emotlagit de ifragavar. biljetterna, ulan jag bar ansett felet ligga bos den ledamot inom delta Ständ, som reproducerat förhållandet.
I öfrigt fortfar jag att önska det Ståndet måtte förkasta förslaget i så måtto, att det förklaras i sitt ottvar, skick icke kunna i sin helhet antagas, ulan att likväl derigenom afskala möjligheten för Gonst.Ulsk., om sådant låter sig göra, att till Rikets nu församlade Ständer framlägga eli nytt förslag, i grundlagsenlig vug lillskapadt och sålunda i fullkomlig öfverensstämmelse med förstärkta Coust.Utskts beslut och RiksSltns sammanjemkade åsigter.
Då jag redan haft äran yttra mig i delta ämne, torde måhända något hvar vänta sig att jag ej vidare skulle upptaga R. o. Ad:s tid.
Några anmärkn:r hafva likväl under discussionen blifvit gjorda af beskaffenhet, all jag ber det R. o. Ad. täcktes förunna mig några stunder för deras besvarande.
Det synes mig då, som de värde ledamöter, hvilka i öfrigt med mjg dela lika tänkesätt, hade åtskilliga scrupler i formell hänseende för alt kunna biträda min hemställan alt förklara, det ifragavar.
Coust.- Utsk:s betänk, vore oantagligt.
En värd talare har anfört, att ett afslog å detta betänk. ej vore förenligt med grundlag.
Jag vill ej ingå på detta ämne.
Olika åsigter hafva blifvit framställda af Frih. Cederström och Hr Cederschjöld; men vill man förkasta ali praxis i detta fall, äfvensom all consecjvens, då vet jag ej livart man skall taga vägen.
En series af Const.Ulsk:s beslut hafva vunnit häfd af lag.
Dessa beslut hafva blifvit grundade på voter:s-propos:r, hvilka vunnit sä väl R. o. Adis som de öfriga Ståndens bifall.
Jag kan icke betaga dem denna kraft af häfd, kari ej borttaga häfdens inflytelse i sådana fall, dä icke tydlig lag stadgar hvad som skall ske, ulan man mäste sluta sig till hvad som vore grundlagens mening.
Flere talare på andra sidan hafva debiterat mig att ej hafva förklarat huru Coust.Utskts betänk, skulle kunna afslås: jag liar för min del icke tillåtit mig ett enda ord, som skulle jag vilja afslå förslaget; ty min framställning innehåller blott den ordalydelsen, att R. o. Ad. mätte förklara samma förslag oantagligt, och derigenom har R. o. Ad. icke bundit sig hvarken till det ena eller andra.
Det synes mig också vara i sin ordning, att R. o.
Adis beslut icke binder händerna på ett Coust.Utsk., som sjelft icke anser sig vara bundet af Ständerna, hvilket synes deraf, att ehuru R. o. Ad. jemte arne andra Stånd förklarat alt valen till r iksdagsman till den blifvande representationen skulle ske ståndsvis, har Const.Utsk. dock afvikit derifrån, oaktadt förstärkta Const.Ulsk:s beslut icke derför lagt hinder i vägen.
Det synes således icke vara ur vägen, att Const.Utsk. ändrar sitt förslag, och derföre har jag ej gått längre än att begära det R. o. Ad. måtte förklara det af Const.Utsk. oss gifna förslag a48 Den 21 April f. m. vara oantagligt, utan att vidare bestämma huru och på hvad sätt Const.Utsk. varder proeederandes, när prot.uldr. så väl ifrån R. o. Ad. som från de öfriga Stånden kommit Const.- Utsk. tillhanda, ty då, mine herrar! kan ingen säga allman med maktspråk tillintetgjort Utskts förslag.
Ibland de yttranden, som förekommit, utber jag mig att få upptaga ett och annat.
Min värde motståndare Gr.
Spens bar fästat sig vid den art af continuitet, som jag trott vara nödvändig, och bar deruti trott sig finna att jag i representationen nedlagt ett aristocratiskt element, eller så beskaffade politiska institutioner, hvilka i framtiden skulle verka genom deras egen inre beskaffenhet.
Jag får upplysa att detta aldrig varit min afsigt, emedan jag icke kan anse de aristocraliska elementer, som finnas i Sverige, vara tillräckliga för framtiden eller äga det bestånd, som vore nödigt för alt bilda en andra kammare.
Slutligen anhåller jag att få yttra några ord i anledn. af någre talares framställning.
Då R. o. Ad. sisth höst fattade beslut rörtde concession af sill sjelfskrifna representationsrätt, så skedde det med följande tenn : ”att Svenska representationen, fördelad på 4 rum, skall upphöra och att representationen bör sammanträda på 2:ne, genom val, stånds- eller classvis, vid hvilkas bildande den skilnad iakttages” etc.
Man säger att den gjorda concessionen blott innehåller stora och skrytsamma ord.
Detta kan jag ej finna och tror ej att någon kan se något skrytsamt i hvad jag uppläst.
Hvem är det, frågar talaren, som nyttjar stora ord?
Jag vet ingen annan än talaren sjelf.
Hr af Sillen, Georg Axel, uppläste följande skriftliga anförande:
Efter den långvariga debatt, som redan ägt rum rör:de Coust.Utsk:s utlåt.
N:o 85, borde det visserligen vara den utmärkta förmågan endast förbehållet att nu uppträda för att vidare orda i ämnet; men om en fosterländsk välvilja kan ersätta det bristande i förmågan, så torde försöket alt yttia sig i ett ämne af den vigt, som det ifrågavar. innebär, på något sätt ursägta förmätenheten.
Med mycken förtröstan på framgång tyckas flere talare hafva uppträdt, för att, om jag så får uttrycka mig, gifva dödsknäcken ål det foster de önskade aldrig hafva Sett dagsljuset.
Mig har det dock från början af ärendets behandling förekommit förvånande, huruledes man skulle kunna, utan tillintetgörande af de flera bud, som ligga uti 56 §:n Reg.- F:n, rent af nu förkasta Const.Ulskts förslag till representationsförändring.
Det tillkommer ingalunda Rikets nu församlade Ständer.
Först de nästsammanträdande äga dertill ovillkorlig rätt, och det med sitt enstaka nej.
Men oss tillhör, såsom jag förslår de oförtydbara orden uti nyssnämnda § af Reg.F:n, att lägga målet på bordet hvilande lill nästa liks - Den 21 April f. ra. 249 riksdag, antingen i det skick det nu är, eller ock, sedan det till RiksSttn återkommit, efter återremiss lill Const.Utsk., med de anmärknir Stånden dervid göra och, efter det bemälle Utsk. ytterligare belmndlat dessa anmärkntr, i den ordning merberörde lagbud föreskrifver.
Man bar trott sig få ett skäl lill belt och hållet dödande af TJlsk:s arbete deri, att 3:ne
Stånd vid ärendets första föredragning i Stånden ansett, att valen skulle ske slåndseller classvis, då deremot Utsk:s förslag nu innehåller, alt de skola ske samfäldt; meri huru vill man att ett sådant förmenande skall kunna bäfva det verkliga skäl, som ligger deruti, alt frågan är i lagenlig form så afgjord, att valen skola ske samfäldt?
Man bar jemväl yrkat förkastande af Utskrs förevarande förslag på den grund, alt man anser det icke vara högst nödigt och nyttigt.
Man tror sig säkert benita stöd för detta yrkande af 81 §:n i Reg.Fm; men jag bestrider en sådan tillämpning af denna §.
Denna § tillägger Const.Utsk. rättighet, att bos R.
St. föreslå de ändringar uti grundlagarna, som det (Const.Utsk.) anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.
Men att af denna Utsk:s rättighet vilja draga den slutsats, att Ständer* ne äga rättighet att afstå ett Const.Utskts förslag såsom onödigt eller onyttigt, vid den riksdag det framträder i ljuset, det är en uppenbar orimlighet och synes endast ådagalägga en fruktan att det ljus, som deröfver kan spridas lill den påföljande riksdagen, skall ställa det i en fördelaktigare dager, än den närvar, stunden deråt gifver.
Jag liar hitintills hållit mig vid formen för behandlingen af Ulskts utlåt., hvilken, efter min öfvertygelse, är egentliga föremålet för öfverläggningen; men då här en talare uppträdt för att söka försvara såsom godt vårt närvar, representationssätt; så ber jag att få erinra denne värde talare, huru, att ej tala 0111 vårt trögt gående riksdagsmacliineri, denna representation visade sig då den ådrog oss säkerhetsacten och iudragningsinaklen.
Är det sannolikt, att detta skulle hafva ägt 111111 med det representationssätt, sorn nu är i fråga?
Man befarar ingrepp i konungamakten.
Huru är det möjligt då alla §§ i Reg.Ftn, sorn försäkra denna makt, qvarstå orubbade och kunna icke förändras, ulan Konungens samtycke?
Man fruktar demagogi, democrati och annat ondt; hvilken spökrädsla!
Man känner dä icke menniskan!
Man vet då ej, att när man arbetar för sanning och rätt, för ett Ingni framgående på förhättringarnes bana, för en sann upplysning, slår sjelfva det råa sinnet stumt af förtjusning och glädje oell Iifvås af sanningens ljus, till förädling och dygd.
Med allt iletta har jag icke velat säga, att IJtskts förslag är fullkomligt efter uiin åsigt, isynnerhet hvad angur 24 11. 3a 2f)0 Den 21 April f. m. rednelionen.
Men den som skall byggn lius efler allas råd, får aldrig något lius färdigt; oell dä våra grundlagar medgifva i laglig ordning skeende förändringar uti desamma; alltså neli då deu lid snart inträffar, att riksdagarnes mellantid blir kortare, finner jag för min del det vara bättre att få ett representationsförslag, fastän vidlådande mindre brister, än att få intet; ty vill man aldrig börja, så blir ingenting utaf, celi alltid skola åsigterna i något blifva skiljaktiga.
Jag röstar för bifall till Const.Utskis förslag N:o 85.
Då repre sentationsfrågan tili sin princip bär behandlades, yttrade jag mig endast tillfälligtvis och af en särskild anledn. öfver en punkt deruti.
Jag bade äfven nu tänkt iakttaga tystnad, men då ulskillige mine yngre ståndsbröder tillkännngifvit sina åsigler till en del skiljaktiga från mina, och då jag visserligen icke hvarken betviflar eller bestrider deras högre insigter och skarpsinnighet, men likheten i ålder torde berättiga mig att jemföra min erfarenhet med deras, så anhåller jag att i korthet få gifva mina åsigter tillkänna öfver representationsförändringen i allmänhet och sedan lika kort öfver delta betänkandes behandling.
Som princip godkänner jag för min del riktigheten af allmänna val; ly den grund, hvarpå de hvila, är rättvisans.
Jag hoppas således att de allmänna valen äfven i vårt land skola göra sig gällande, emedan rättvisan omsider öfverallt gör sin rätt gällande.
Deremot saknas här den grund, sorn är lika nödvändig som den theoretiska, nemi. den praktiska.
Jag tror att införandet af dessa allmänna val bör föregås af mera utvecklade communalförhållanden samt en större och allmännare intellectuel och moralisk bildning, än som hos oss finnas, och jag fruktar att om man uppför byggnaden före grunden, så skall den förra, om icke ramla, åtminstone innan kort komma att visa betydliga sprickor i murarna.
Dessutom hafva de allmänna valen att strida mot en betydlig makt, icke mot en statsmakt blott, ty den skulle väl kunna besegras, utan mot en farligare makt, en universal makt, som sträcker sitt välde lika mycket öfver det himmelska riket som öfver Norra Amerikas frista ler.
Denna makt, mine lierrar! är fördomarnes, sorn måste respecteras i den mån den är stark, i den mån den historiska grund, på hvilken den hvilar, är djup oell framför allt i den män dessa fördomar förmått inom ett land bereda kraft och lycka, sådan man då föreställde sig den sistnämnda.
Det är på dessa skäl jag önskat, att ståndsrepresentationen icke hade blifvit underkänd i det förstärkta Const.Utskottet.
Emedlertid har så skett; majoriteten, ehuru ringa, har ansett att allmänna val böra blifva gällande för en ny representation hos oss, och ehuru litet denna majoritet må hafva uttryckt den allmänna opinionen i landet, Don ai April f. ra. a5i lill och med pluralitetens inom representationen, så måste elen respecteras, emedan det är den majoritet, som grundlagen berättigar att afgöra dvlika frågor.
Vi hafva således vid denna riksdag icke annat alt förvänta än eli representationsförslag, bygdt på principen af allmänna val, och det återstår för oss intet annat att göra, än att åt nästa Ständer öfverlemna delta förslag, så godt vi förmå detsamma frambringa.
Jag förutser således och efter hvad jag yttrat, torde jag få säga, att jag önskar, alt delta förslag icke af nästkommande Ständer må antagas; men della hindrar icke mig alt önska, det ett sådant förslag må så godt sorn möjligt öfverlemnns och att alla bristfälligheter så mycket möjligt är derifrån mätte afskiljas, så att man ej må anse de deruti befintliga felaktigheter ligga i sjelfva grunden utan i detaljerna.
Skulle dessutom den förkastelsedom , som man bär velat uttala öfver ifrugavar. förslag, komma att äga rum, så förutser jag, att samina oro och samma ovisshet öfver ämnet i lo år skall fortfara sorn nu visat sig.
Ganska få äga förmåga att för sig uppställa ett fullständigt representationsförslag, grundad t vare sig på stånds- eller allmänna val; men bor man eli sådant lörslag gifvet, så lärer en livar, sorn närmare intresserar sig för denna fråga särskildt, och i allmänhet för nyttiga reformer inom fäderneslandet, använda något af den tid, som förflyter till R.