Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen af Majorerne, äfven med tillökt caracter, kan utan förlust för Regementet till denna tjenstebefattning commenderas, och utom dess tror jag, att i behofvets stund ArtillerieOfficerare kunna begagnas med mera fördel, än till commendanter i öppna städer.
Svenska Artilleriet består af 3;ne Regementer, har talrika Handtverksstater, betyd-* liga och kostsamma Förråder, derjemte befattningen med Arméens Beväring, Stycfkgjuterierne och KrutFabrikerne, och lik vist finnes
Den 7 Julii f m. ingen lön pS stat för en högre ArtillerleBefälhafvare, utom de 2000 R:dr sorn äro tillslagne Inspecteuren som arfvode.
För 2:ne InfanterieRegementer är en BrigadGenerals lön på stat, och på *:ra Regementer 2:ne Brigadoch en locpectionsGenerall- eller 3:ne Generals löner för 4
Frågas således hvarje opartisk medlem af detta Stånd, om det icke är lika nödvändigt att lön ansl&s på stat till en högre Befälhafvare för Artilleriet, hvars benämning må blifva hvilken som hälst.
Hans Kongl. Höghet KronPrinsen har för närvarande Befälet öfver vapnet, och pre| tenderar ingen annan ersättning för sina mödor, än den han har, nemligen Artilleriepersonalens underdåniga och varma tacksamhet derför.
Men kunna vi väl alltid påräkna denna för vapnet lyckliga tid, att äga denne högt upplyste Furste till Befälhafvare.
Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln täcktes ålägga Statsutskottet föreslå en för en ArtilleriBefälhafvare anständig lön, hvarutaf un* der den tiden Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen har Befälet, han då ägde tillfälle disponera tjenligt arfvode för FältTygmäitaren och Götha Regemente, således återfå sin dertill disponerade ÖfversteLieutenants lön, som då kunde användas till det ändamål, hvartill den på staten är anslagen, och Officerare inom Regementet vinna befordran, som nu på detta sättet icke allenast gå miste om de större lönerne, utan äfven de för gamla Militairer påräknade högre pensioner hvilka ehuru obetydliga dosk äro det enda hvarpå de till sitt lifa berg - Den 7 Jutii f,m'. ning hafva att påräkna, då de för sjuklighet eiler ålderdom icke kunna tjena längre.
Någon torde kunna invända emot hvad jag här anfört, att då Hans Kongl. Höghet KronPrinsen lämnar Befälet öfver Artilleriet, kan samma utväg tagas som förut skett, att en Regementschef dertil antages, men är det då gifvit, att Konungen dertill har fullt förtroende för en af då varande Öfverstar, eller är det gifvit att någon af dem dertill är passande, ty mången kan vara utmärkt dugtig Regementschef Htan att derföre vara passande hvarken till General eller GeneralFältTygmästare, hvartill fordras högre kunskaper och vidsträcktare insigter än att styra ett Regemente, hvarföre jag således anser nödvändigt för Konungen, att hafva en sådan lön att disponera, att Han från hvilken grad som hälst kan uppflytta en till detta vigtiga Embete passande person, utan att göra afseende på grad eller ändra för» »jenster än dem, som äro nödvändige för denna plats.
Herr Franc Sparre} Bengt Erland:
Vid Höglofl- StatsUtskottets Betänkande rörande Tredje HufvudTiteln får jag den äran anmärka: att Utskottet ansedt allmänna Arbetskarlarnes, som,arbete på Kungsholms Castell, underhåll böra utgå af LandtArméens Statsani slag, hvarvid jag får erindra, att Kongl. Majtt
Den i Juia /, nu 86 förut i Nåder befallt att befattningen med Fästningbyggnaden i Carlscrona och dess Aveniier skulle besörjas under Flottornes Befäl* och att detta redan i några år blifvit verkstäldt och hela den economiska förvaltningen vid desse Byggnader derefter inrättad, och redogörelserne i samma väg ingått, samt att detta helt och hållit åter skulle förändras om förenämnde underhåll för Arbetskarlarne af LandtArméens Statsanslag skulle utgå: och torde det kunna betviflas huruvida Kongl. Maj:t för sin del i nåder gillade denna förändring, då Kongl. Maj;t, med den nyligen gjorde, afsett den större drift och fullkomligare enhet som vinnes, om alla arbeten i Carlscrona bestriddes under samma Befäl, betaltes ur samma Cassa och förseddes från gemensamma förråder, hvilket ock synes hafva inträftädt på sätt nu denna Administrationsdetail är organiserad.
Om således Arbetskarlarnes hela underhåll skall utgå af Titeln för Militaira behofven, och ej som billigare synes för någon del af Fångbevakningsmedlen, anser jag åtminstone nödvändigt att underhållet för dem som arbeta på Kungsholmen utgå af Flottornes anslagssumma, sä länge den af Kongl Maj:t fastställda ordning för dessa arbetens bedrifvande och redovisande fortfar.
Af dessa anledningar anhåller jag om återremiss af Betänkandet, och att denna anmärkning må få åtfölja.
JJti 7 Julii f. m, N:o 3- Herr Lefrén, Johan Pehr:
Det är i afseende på anslaget för Kongl, KrigsAcademien jag utbeder mig få göra en vördsam framställning.
StatsUtskottet har medgifvit att nu varande ordinarie anslag aldrig varit tillräckligt, men ansett sig, då frågan om KrigsAcademiens reduction ännu är oafgjord, icke böra föreslå någon förändring i anslaget, utan öfverlåta till Kongl. Maj:t att af förmodade besparingar å 3:dje HufvudTiteln fylla den erkände bristen.
Under de sednaste åren har Kongl.
Maj:t, under afvagtan af nu varande
Ständers sammankomst då en reglering af det felagtiga varit att förvänta, i nåder täckts anvisa nödiga extraordinarie medel till fyllande af den nämnde bristen, äfvensom till gäldande af Academiens äldre skulder, hvarigenom verket återvunnit sin förlorade Credit och derigenom nu kan erhålla sina förnödenheter mot skälige priser, hvilket ej varit möjligt så länge lefverantörer nödgats i prisernes stegring söka en billig ersättning för hvad de genom tids utdrägt och osäkerhet vid betalningarne förlorat.
Ridderskapet och Adeln lärer oj misstycka att jag, såsom för det närvarande närmaste vårdare af Academifns hushållning, Den 7 Julii f. m. 8 7 begagnar detta tillfälle att tillkännagifva min oro för de stundande åren, då jag ser verket på förslag att å nyo blifva lemnat med en erkändt otillräcklig ordinarie anslagssumma, och mig, eller min efterträdare, derigenom uturståndsatt att kunna uppgöra och följa en bestämd ordning vid förvaltningen, samt förekomma följderne af ett å nyo förloradt förtroende till verkets förmåga att på dagen uppfylla ingångna förbindelser.
Jag yrkar ej på ökadt anslag till fyllande af nya behof, utan till fyllande af sådanesom länge ägt rum, och om jag här skulle våga tillkännagifva huru allvarlig den grundsats är hos mig, att sparsamt tillvägagå med de Statsmedel mig till förvaltning öfverlämnäs, så ön^ skade jag få styrka detta genom det enkla bevis: att jag, af de extra anslagsmedel Konungen till fyllande af Academiens behof, nådigst anvist, vid hvarje års slut såsom behållning återlemnat betydliga summor, hvilka jag ägt rättighet att klanderfritt använda och hvilka sannerligen ej kunnat blifva besparade om jag ej ägt att disponera öfver en så stor summa att jag vågat utstaka och följa en bestämd plan för det hela af förvaltningen , ty det blir alltid kostsamt att nödgas göra sina beräkningar för dagen.
Jag får ej begära att Riksens Ständer skola grunda någon åtgärd på enskild mans försäkringar om sin goda vilja, men jsg vågar i egenskap af Riksdagsman, i stället för hvad 88 Deri 7 Julii f m, StatsUtskottet i detta fall föreslagit, vördsamt föreslå:
Att Kongl. Maj:t, i den händelse KrigsAcademien tills vidare kommer att äga bestånd och nuvarande anslag, såsom hittills, ej skulle räcka till, må äga rättighet att af allmänna öfverskotten å HufvudTitlarne för KrigsAcademien årligen använda en bestämd mindre summa, men att, om mot förmodan, någon ytterligare brist uppkomme, densamma då, på sätt StatsUtskottet föreslagit, skulle fyllas af besparingarne å 3:dje Hufvudtiteln.
I anledning häraf anhåller jag vördsamt om återremiss af betänkandet.
Herr Monigommcrie Cederhjelm, Jo fiås:
Då den i Välloflige BorgareStåndet af Herr Beckman väckte motion angående Wermlands FältJägareRegemente, innehåller smädande uttryck om Regementet, vågar jag anhålla om Höglofl.
Ridderskapet och Adelns tålamod, då jag med möjligaste korrthet skall söka rättfärdiga Regementet.
Herr Beckman börjar sitt memorial med den stora tunga, Carlstad genom inqvartering får vidkännas af Regementet.
I sanning, denna måtte vara högst (ryckande , då den belöper sig till tvänne dagar Den 7 Julii f, m. % då Regementet samlas och tvänne dagar då det åtskiljes: desse få dagar, hade jag trott vara Staden rikeligen ersatte genom minst 2000 R:dr Banco, hvilka Fältjägarne säkerligen qvarlämna i Staden hvarje gång de åtskiljas från ett möte.
Då ingen till Fältjägare antages, innan han förut uppvist gilltig prästattest, tyckes Herr Beckmans beskyllning, att Fältjägarne bestå af moraliter fördärfvade menninskor ej förtjena besvarande.
Regementet består till elfva tolftedelar af infödde Wermländningar; det skulle således förefalla besynnerligt, om bland Wermlands allmoge, i allmänhet känd för redlighet ock öppenhjertighet, så lätt skulle uppletas 550 så förderfvade menniskor sorn Herr Beckman afmålar Fältjägarne.
Om vid marknaderne i Provinsen, finnas Skojare och Tjufband, måtte hvarken RegementsBefälet eller Corpsens organisation vara dertill vållande.
Herr Beckman torde till rättelses vinnande häruti göra bäst, att vända sig till LandshöfdingeEmbetet.
Att vid ett Regemente der Trouppen är så litet under Befälets tillsyn 60m vid detta, möjligtvis flere oordningar kunna uppstå än med reguliera Regementet', bör ej förefalla besynnerligt.
Men da RegementsBefälet vid alla tillfällen sökt bibehålla disciplin och ordning, då Regementet vid minsta anledning till tjufnad, genast till Konungens Befallningshafvande öfverlemna! den brottslige, då flera exem - 90 Ben 7 Julii f m, pel gifvas, *tt endast på misstankar för stöld, Compagniet hos sin CompagnicChef anhållit att få Jägare utstrukne , trodde jag detta bevisa att i det hela tagit den militairiska espriten vid Regementet vore god.
Det påstående att FältJägarne äro odugliga till arbete är löjligt; ty hvilken Wermlänning vet ej att mera än hält-,' ten af Regementet äro i årstjenst , och af de flesta Possessionater ansedde bland de bästa arbetare.
Exempelvis torde tillåtas mig få anföra att Landshöfdingen i Länet har för det närvarande, en Rättare , en Trädgårdsmästare och 3:ne Torpare, hvilka alla vid Jägarne ut3 tjent en Capitulation, några tvänne; till arrenJ dator på ett utbruk har Landshöfdingen älven en afskedad Jägare; Fältjägare sorn ehuru ägare af Hemmansdel ändå uttjent flera Capitulitioner, och ännu tjena qvar vid Regementet 5 Corporaler sorn varit erbjudne att iå ingå som Underofficerare vid indelta Arméen och ändå qvarblifva som Fältjägare, tyckes mig vara starka bevis mot Herr Beckmans beskyllning, att Fältjägarne bestå af de tygeilösaste menniskor.
Om dessa uppgifter, skulle betviflas, vädjar jag till Konungens Befallningshafvande i Länet, som kan dem bestyrka, och Sedan torde tillåtas mig förklara , Herr Beckmans motion för oriktig ock otillbörlig.
Det exempel Herr Beckman anfördt om en Fältjägares anvärfvande som förut skolat blifvit afstraffad, kan jag ty värr ej neka
Men då Herr Beckman så tjenstvillig att uppsöka allt hvad som möjligtvis kan gifva Regemen - Den 7 Julii f. m. 91 tet någon skugga, endast kan anfort ett exempel, jag vågar påstå att detta är i sitt slag det enda som på många år, ja kanske sedan Corpsens uppsättning inträffadt; vågar jag smickra mig med att alla opartiska skola finna, att ett misstag vid anvärfningen en gång händt, sorn genast blef rättadt så snart det upptäcktes, och således aldrig kan gifva anledning att beskylla CompagnieChefs för vårdslösad värfning.
Då jag nu hoppas hafva för Riksens Ständer tillräckligt vederlagt Herr Beckmans anklagelse, anser jag mig hafva uppiylt min pligt, att förvara ett Regementes heder, som lika med resten af Svenska Arméen alltid skall finnas värdigt att uppfylla antalet af Fäderneslandets försvarare.
Friherre Ankar/värd, Carl Henric:
Tredje HufvudTitteln lämnar alltid ett vidsträckt fält för granskningen, och då man •ftersinnar huru anslaget för denna Tittel sedan 1810 blifvit ökadt , ifrån 1,596,000 till 3,267,000, så häpnar man verkeligen öfver att Sverige kan bestå, under så tilltagande utgifter, och när man dertill lägger, att detta anslag blott är en ringa del af hvad som ifrån Riket och dess innebyggare till Försvarsverket utgår, så finner man säkerligen en ganska alfvarsam påminnelse, att sorn Representant vid 92
Den i Jnii f. m. vid ett sådant förhållande efter yttersta förmåga fästa uppmärksamheetn.
Men i den mohn man härutinnan finner pligtens fordringar vara stora, modfälles man snart, vid besinnandet af den enskildta Representantens oförmåga att, som sig vederborde behandla ämnet; allt hvad man i egenskap af Representant härvid kan åstadkomma är först och främst, att beklaga det aila Styrelsens åtgärder och företag endast åsyfta ökade utgifter, och att dessas föremål understundom icke torde kunna uthålla pröfningen i anseende till beslutens obestridliga nödvändighet; stt åter upprepa hurudet är styrelseorganernes åliggande och pligt, att tänka för Folket, att arbeta för dess bästa; att forska efter det felaktiga uti organisationen af hvarje del, och att rätta och att afhjelpa dessa brister då de en gång äro fundne; att utarbeta förslager till åstadkommande af den största möjliga verkan genom de minsta möjliga skattebidrag.
Otti ingen lärer linnas, sorn vill neka, att dessa äro ovilkorliga Embetsmannaåligganden; så lärer man utan tvifvel också finna huru omöjligt det skulle blifva för Representanten, att vilja försöka att göra en sådan slags verksamhet till ett åliggande för sig; han nödgas inskränka sig till klander öfver det påt»gligen felaktiga, oberäknade, eller uti åfgärderne illa beräknade; till klagan öfver underlåtenhet uti det godas främjande.
Vi<l betraktande af Hufvudstadens närvarande läge, uppkomma hos mig många an - Den ~ .TuLi f.m. 93 ledningar till förundran, öfver alla de kostnader, som å militaire etablissementerne härstädes blifvit nerbgde, just sedan den tiden Slockholm framställer en så äfventyrlig och betänklig punkt för försvaret.
Då man ser de dyrbara Casernebyggnader, de palatser med sina koppartak, som för denna föga talrika Garnizonens sjuke uppbyggas, när man ser huru förråder af alla slag här hopas; under det man kanske intet vet, om man kommer att äga medel, att med nödige byggnader förse, den till centralförsvaret beräknade nya Fästningen vid Wanås; när man ser hvilka summor blifvit nedlagde till planeringen af den ymkeliga excercitieplatsen Ladugårdsgärdet, under det man icke en gång vid gränsen äger en skants för att bestrida en Fiendes möjliga antågande mot Hufvudstaden; så torde det förlåtas, om man icke med blind undergifvenhet blott betalar och tror, att allt hvad som göres är beräknadt till det bästa.
Den dag torde komma, då lättfärdigheten att bevilja nya anslag, kunde blifva Riksens Ständer tillräknad såsom ordsak, i fall man en gång skulle finna anledning att beklaga sig öfver missräkningen; och jag tror derföre, att det är bättre sent än aldrig påminna om nödvändigheten af förändrade Statshushållningsgrundsatser hos oss.
Då man ser till hvilken grad mb litairprålet här hos oss tagit öfverhand, nödgas man påminna huruledes det här i Sverige är af fattiga Jordbrukare, som denna stålen underhålles, och fastän den icke till alla delar 94 Den 7 Jul i i J. m. i synlig matto utgår ifrån Tredje HufvudTitteln, iå torde det likväl icke vara olämpligt, att ifrån denna hämta anledning till dessa öppna framställningar, af hvad man i hvarje landsända hörer yttras och beklagas af så mången tänkande medborgare.
Det får ej finnas besynnerligt om anslaget för tredje Hufvudtitteln återför i minnet, det ringa afseende, som af Styrelsen nu för tiden fästes vid de Rustandes yttrade bekymmer öfver RusN ningsskyldigheternea i sednare tider så betydligt ökade tunga, att den under förra tider dervid trefne
Jordbrukaren snart nog med fullkomlig misströstan motser sin undergång; det måste finnas helt naturligt, om egen och andras erfarenhet härvid uppmanar Representanten, att i hvad å honom kan ankomma söka återföra i minnet huru det är Svenska Folkets rättighet att genom Riksens Ständer allena beskatta sig sjelfve.
Då StatsUtskottets betänkande nu endast framställer sådane tillägg eller ändringar uti Tittelns förra anslag, hvilka dels blifvit äskade, dels föreslagne, så finner jag äfven härutinnan mig begränsad i anseende till föremålet för mina anmärkningar.
Det visar sig för mig såsom ett alltför oformligt förhållande, att Riksens Ständer icke rådfrågas innan organisationer stadfästas som fordra nya Statsbidrag.
Det har hitintills varit en alltför beqväm utväg för administrationen, att efter godtycke organisera och reorganisera ; och att efter väl förrättadt arbete, blott af Riksens Ständar begära, och få ökade Den 7 Julii f, m. 95 Statsanslag.
Det har aldrig blifvit frågan att inom sjelfva Titeln genom utfinnandet af en fördelaktigare sakernes inrättning, snarare finna utväg till ökade tillgångar, i stället för beständigt vexande behof.
Sådan är nu i Smått anledningen till Statsötskottets tillstyrkande, att å stat uppföra sju nya TygStatsrjenster vid Artilleriet, hvartill jag föreställer mig att medel måste förefinnas inom det redan varande anslaget, utan att derföre någon tillökning bör komma i fråga.
Styrelsen bör en gång komma att besinna, att hvad som slösas på personalen måste blifva en minskning uti till— gångarne för materialen och en Administrateur med något medvetande om sitt yrke, skall säj kerligen aldrig tveka, att genom sträng hushållning på personalen kunna komma så mycket längre i verkan i anseende till materieln, men detta förhållandet lärer näppeligen kunna inträffa, så länge Riksens Ständer anse sig pliktskyldigast endast böra bejaka, allt, endast böra anse sådane småsaker vara af ingen betydenhet, då deras slutliga hopsummering likväl kommer att lemna ett helt annat resultat.
Jag kan i följe häraf icke tillstyrka de nya Tygstatstjensternes öfverflyttande på stat innan någon annan besparing blifvit föreslagen.
Det synes tillhöra vår tids organisations anda, att hufvudsakligast åse personliga fördelar, särdeles för det högre Befälet.
Sådan synes grunden varit för Arméens så kallade nya organisation, men vi finna äfven huru dessa förhål - 96 Din 7 Julii f. in-. landen sträcka sig till Flottorne, då vi uti femte punkten af Utskottets Betänkande finas, hurusom det blifvit begärt, att det Herr Amiralen Coijet tillagde arfvode under den tid Herr General Amiralen Friherre von Stedingk uppbär Chefslönen vid Arméens Flotta skulle på Stat blifva uppförda
Det är ganska mycketji sin ordning, att Herr Amiral Coijet förses med nödige inkomster för den tjenst han bestrider} men då det för Arméen är stadgadt, att Generalspersoner sorn icke Förrätta sine tjenster, till de Tjenstförrättande afstå en vis9 del af lönen finnér jag i högsta måtto besynnerligt, att icke förhållandet äfven är sådant här, och lärer det icke kunna hänföras till den stränga noggranhet, som i anseende till allmänna medels förvaltning uti Constitutionela Stater bör äga rum, att Herr Friherre von Stedingk tillgodonjuter hela Chefslönen u« tsn att derföre göra tjenst, och kanske dessutom flere löner, under det att Amiral Coijet för hela Chefskapets bestyrande blott njuter ett obetydligt arfvode, som dock ökar Sratsanslaget endast derföre att man ansedt GeneralAmiraln Friherre von Stedingk derigenom böra gynnas.
Uti Sjunde punkten tillstyrkes äfven de af Kongl. Maj:t under den 26 Junii 1820 i Nåder beviljade 32 R:dr till expencer för AmiralitetsConsistorium i Carlskrona.
Jag skulle för min del tro, att alla dyli-' ® ka * / Dm 7 Julii f. rn.
97 ka af Styrelsen beviljade nya utgifter icke af Riksens Ständer borde godkännas ; följden skulle nödvändigt blifva mindre bekymmerslöshet vid beviljandet af nya fordringar.
Uti Nionde punkten anser Utskottet misshushållning med ved hafva ägt rum, men föreslår det oaktadt att anslaget måtte ökas ifrån 14,000 till 16 000 R:dr, då jag deremot skulle vilja tro, att det rätta hade varit, att blott erinra om omöjligheten för Statsverket att med afseende å Statens bestånd bunna tilla fredsställa allas fordringar, och jag för min del anser att de förr anslagne 14,000
R:dr böra så användas, att de i och för behofvet blifva tillräckligen hvadan jag alldeles afstyrker bifall till den föreslagne tillökningen.
Samma förhållande uppstår med resekostnaderne i Och för Arméens räkning; jag känner ej hvilka underrättelser StatsUtskottet inhemtat för att utröna förhållandet härmed; i fall Herrar Generalers och deras Adjutanters mönstringa-resor härutinnan skulle vara innebegripne så bör jag erinra att det torde vara tid att beräkna, huruvida icke desse Embetsmäns löneinkomster äro af den beskaffenhet, att dessa resor utaf sjelfva lönerne och ej af Statsverket böra hestridas.
Jag tror i alla fall, att Riksens Ständer äfven i denna del icke böra öfverskrida det vid sista Riksdag faststäIde anslaget af 10,000 R;dr Banco.
Pr. VI Band, 7 98
Dtn 7 Julii f, nt:
Utskottet tillstyrker äfven en Lönetillökning af 500 R:dr Banco för Öfversten vid An? dra LifGrenadierRegementet; det är genom dessa tid efter annan beviljade tillökningar, som
Statsanslagen slutligen stiga till en orimlig höjd.
Det är en ganska känd sak huru olika löningsvilkoren äro för lika grad inom Arméen; det är en lika känd sak, att det icke är någon omöjlighet att genom uppgörandet af en jämn och lika fördelning för alla inom lika grad, bereda billiga och goda vilkor för alla, och dertill en icke obetydlig besparing för Statsverket: det är en lika känd sak, att ett förtjenstfull! arbete i denna del redan för många år sedan är af Herr Presidenten Baron Lövenskjöld uttänkt och utarbetadt; men så länge Riksens Ständer blott bifalla alla nya fordringar, så lärer man länge komma att finna denna utväg beqvämare, lättare och mindre mödosam, än att genom en ny reglering söka ställa dessa saker uti ett efter tiden passande förhållande; jag kan således för min del icke tillstyrka denna partiela tillökning för Öfverst''- J andra LifgrenadierRegementet, så my ^t mindre, som jag är säker, att det skull»* lOmma att hafva till påföljd otaliga reda, ..oner af samma slag, allt såsom följder af aen så litet economiskt beräknade Arméens nya organisation.
Rörande Andra Gardiets Caserner syne» af Utskottets Betänkande, att kostnaderne vida öfverstiga hvad Riksens Ständer vid anslagets beviljande påräknadt; att sjelfva Tomtens inköp Dtn 7 Julii f. m 99 ensamt kostar 32,000 R:dr synes ganaka anmärkningsvärde, då det troligen varit möjligt att i trakten af Fredrikshof af Kronans jord kunna disponeras så stor plats, som till byggntderne erfordrats och kan hända äfven tjenligare och mera kostnadssparande i anseende till säkrare mark sorn gjort grunden mindre kostsam.
Utskottets Betänkande visar, att den redan färdige Casernebyggnaden för 2‘-neCompagnier kostar 23,000 R:dr- De ännu efter Förslaget återstående 4 Byggnaderne böra således komma att kosta 112,000 R:dr, och således hela denna Casernebyggnad minst 170,000
R:dr som gör 10,000 R:dr i årlig Ränta.
J»g hemställer nu, om denna betydliga utgift varit påkallad af något verkligt Statsbehof, då Stockholms Stad drager inqvarteringstungan för dessa 800 man till hvilka» casernerande Statsverket nu dessutom kommer att belastas med den nya Byggnadskostnaden.
Jag frågar om Rikets försvar vunnit den tldraminsta styrka genom dessa Caserneanläggningar, och om tredje
Hufvudtitelns anslag sålunda kan sägas ändamålsenligt användt? under Landets närvarande knappa tillgångar} en utgift af 170,000 R:dr Banco grundad endast på hvad StatsUtskoitet kallar andra Gardiets rätt, att i likhet med de öfrige GardiesRegementerne varda försedt med Casserner, visar sig alldeles icke för mig utur samma synpuncter, då jag vid denna fråga alldeles icke kan upptäcka några rättigrunder i princi - 100 Den 7 Julii f. m. pen.
Öra någon verkan en gång skulle komma att följa å den Motion, som inom Riciderskapet och Adeln blifvit vackt, att få en fullständig uppgift å aila kronans hus och lägenheter; om Kronobrännerierne skola komma att upphöra, och MagazinsDirectionen att undergå någon inskränkning, så torde
Hus komma att blifva tillgängliga, som med mindre kostnad till Caserner kunde upplåtas.