Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får slutligen anhålla att få räkna på Ridderskapets och Adelns loyala bevåg11a öfverseende med mitt föredrag och den tidsutdrägt derigenom kunnat uppkomma.
Det är ljuft att, äfven besegrad, visa, att man kan vara frimodig, då man förfäktar, utan alla considerationer, och äfven i trotts af egna intressen, en rättvis sak.
Föredrogs å nyo Stats- och BancoUtskottens den 12 sistlidne September under N:o i4 afgifne, och den 21 i samma månad f. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:ris 1,2, 3, 4 oc^ 5 förut meddeldte Betänkanden, angående: N:o 1, bestämmandet af Bancosedelns silfvervärde; N:o 2, nödige ansedde provisoriske åtgärder, innan silfverutväxlingen kan företagas; N:o 3, Bankens förhållande lill Staten, jemte hufvudgrunden för dess lånerörelse; N:o 4, nödvändigheten af en förbättrad Lagstiftning för Banken; och N:o 5, några lämplige ansedde stadganden för framtiden, i afseende på så väl första enheten, som underafdelningarne af det metalliska myntet i silfver. 45 H. 24 37a Den 16 O c to ber e. m.
Grefve von Schwerin j Fredrik
På grund af gjorde anmärkningar in» om alla Stånden, hafva de fem Betänkanden, som de förenade Utskotten först afgåfvo, blifvit omarbetade; allt, som hörer lill myntfrågan, har blifvit upptagit i ett enda Betänkande; lagfrågorna hafva fått sina särskildta Belänkanden.
De fyra första Betänkanderne äro oumbärliga vid nu förestående discussion.
Utskotten hafva i slutet af förevarande Utlåtande upprepat alla de punkter, för hvilka motiverne i sjelfva Belänkanderne blifvit uppgifne, jemte vederläggningarne af de deremot gjorda inkast.
Om Ridderskapet och Adeln behagar i dag företaga frågan till afgörande, tror jag, att det vore lämpligast, att börja med punkterna, då, i fall någon det begär, samt innan proposition framställes till bifall eller afslag, det raisonnement, som hörer till hvarje punkt, kunde uppläsas.
Hvad sjelfva bestämningsgrunden beträffar, hvilken finnes föredragen i första punkten, har Ridderskapet och Adeln derom redan fattat sitt beslut, så att man nu torde kunna begynna med andra punkten.
Herr Hjerta _, Gustaf: Jag förenar mig med Grefve von Schwerin, och ämnade just anhålla, att Utskottens sednare Utlåtande måtte blifva föremål för discussionen öfver de punkter, hvilka finnas i slutet deraf sammanfattade.
Dessa punkter innefatta alla Den 16 October e. m. de beslut, som äro nödvändiga för att tillvägabringa ett resultat.
Jag tillstyrker, att vi börja med första punkten, och skiljer mig blott i det afseendet från Grefve von Schwerin, att jag anser det nödvändigt för Ridderskapet och Adeln, att, vid beslutet öfver första punkten, reservera sin rätt, att vid i2:te. punkten yttra sig om myntfoten, så att man kunde föreslå en myntskatt, hvilket litet afviker från det förhållande, som i första punkten omnämnes.
Som Ridderskapet och Adeln redan bifallit första punkten, får jag blott hemställa, att Ridderskapet och Adelil måtte förbehålla sig rätt till cliscussion vid i2:te punkten, huru stort qvantum silfver egentligen må förstås under 1664 års myntfot.
Jag förenar mig i samma begäran som Grefve von Schwerin och Herr Skogman, angående reservation om rättigheten till discussion öfver myntfoten vid i2:te punkten.
Jag förenar mig äfven med Grefve von Schwerin, likväl med den förklaring Herr Hjerta afgifvit, och tillstyrker således, att vi må börja med irsla punkten; och då först anser jag det vara tid att yttra mig, om någon jemkning af det förra beslutet kommer i fråga. 54 H. 24 * Den 16 O c t o b e r e< ra.
Jag har vägat föreslå, alt man skulle börja med irsta punkten, icke för det jag klandrar
Utskottens sätt att handlägga frågan, meni för det jag finner, alt Utskotten icke bestämt något annat förhållande, än emellan det nuvarande myntet och sedeln.
I 12:te punkten åter förekommer frågan om förhållandet emellan sedeln och det nya myntet.
Dessa saker äro helt olika; men då jag hört pluraliteten bortblanda dessa begrepp, har jag trott det vara nödvändigt reservera Ridderskopets och Adelns rätt, att framdeles bestämma en slagskatt för myntet.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Land.tMarskalk.cn skapet och Adeln behagade tillåta, att Utskottens senare Utlåtande finge punktvis till pröfning företagas.
Bifölls. i:sta Punkten.
Htt Bancosedelns silfvervärde nu må bestämmas till 2 f Rulr eller 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver efter 166/j års myntfot; och Rikets Ständer, i händelse af till denna tillstyrkan lemnadt bifall, d beslutet härom i underdånighet begär a Kongl. Maj:ts
Nådiga sanction j för att åt samma beslut gifva den kraft, som en af Konung och Rikets Ständer gemensamt, i enlighet med Sy ff. Regerings Formen, stiftad Lag bör äga.
Den 16 October e, ra, 373 Herr Rosenblad:
Det är sannt, att denna punkt redan är af Ridderskapet och Adeln bifallen; men det hindrar icke, att vid förnyad föredragning kunna besluta de jemk* ningar, som finnas nödiga.
När Utskotten första gången förehade frågan, kunde de icke föreställa sig annat, än att 1664 års mynt* fot allt sedermera för bl i fvi t i sin helhet efterlefvad.
Men så har förhållandet icke varit.
Vid sednare öfverläggningar är upplyst, att denna myntfot år 1770 blifvit ändrad genom en hemlig instruction, så alt Svenskt mynt nu finnes utmyntadt efter en lältare vigt, t. ex. |:dels R:dr.
För att vinna ett tillfälle till redigare ordning i ut* myntningen , och sammanpassa den med några af de gamla vigtsystemerna, har Herr Lefrén föreslagit en annan myntfot.
Denna har jag ingenting emot; men anser vigligt, alt den upptages så, att myntet blifver lika med Bancosedeln.
Således får jag föreslå följande förändring i första punkten, nemligen: att Bancosedelns silfvervärde må blifva lika med 2f:delar eller 128 sk. pä 1
R:dr efter medeltalet af närvarande ut* mrntning.
Den framställning Herr Rosenblad gjort är rigtig, så vida att det mindre silfvermyntet finnes utmyntadt efter en annan aliage än Specie-Riksdalern; men jag tror Herr Rosenblad gör ett misstag uti att detta skulle gälla otn Riksdalern,, 374 Den 16 October e. m.
Det gör likväl ingenting, ty i vårt gamla mynt finnes i hvarje piece, ända till tvåskillingsstycket, det nödiga qvantum myntfint silfver.
Kopparen är en ren besparing för dem, som nedsmälta myntet, hvilket ock förnämligast förorsakat, att det så ofta onödigtvis blifvit nedsmält.
Det är i alla fall en oafvislig sanning, att om 1818 års Författning icke ännu gälde, skulle 1664 års myntfot vara den lagliga.
Jag underställer då, om icke rätta uttrycket blir på detta ställe, att Bancosedeln skall gälla efter 1664 års myntfot.
För min del skiljer jag myntfoten från det värde Sedeln skall äga.
Hvad åter Herr Lefréns reservation angår, så rörer det endast det nya myntets ulmyntningssätt, och jag tillstyrker derföre ännu en gång, att i:sta punkten må bifallas, med förbehållen rätt att vid i2:te punkten göra den förändring .i myntfoten, som Ridderskapet och Adeln kan anse nödig.
Jag är egentligen förekommen af den siste Talaren i meddelandet af den upplysning, till besvarande af Herr Rosenblads anmärkning, att, åtminstone enligt hvad BancoUtskottet vid sista Riksdag uppgifvit, lika mycket silfver finnes i det mindre myntet _, som i SpecieRiksdalernj, och alt hela skilnaden är den, alt det förra har derutöfver en större tillsats koppar.
För öfrigt får jag för min del Den 16 O c t o b e r e. m. undanbedja mig, att myntfoten bär må regleras uti Troiska ass, och dylikt, hvarom pluraliteten är förmodligen lika okunnig, som jag, utan att vi belt simpelt mätte hälla oss vid det mynt, som vi hafva sett, oell förblifva vid 1664 års myntfot.
I annat fall skulle vi möjligen kunna fatta beslut, hvaraf vi sjelfve hvarken kände innehållet, eller kunde ana följderna.
De tvänne siste Talarne hafva begått ett misstag, hvilket är så vida ursäktligt, som det grundar sig på öppna Konungabref.
Men de hafva icke anat, hvad jag icke heller anade, innan det blef framlagdt för oss i Utskottet, nemligen att dessa offentliga bref blifvit genom hemliga inslructioner tillintetgjorda.
Genom dessa instructioner, lemnade till Myntet, blef förhållandet sådant, som Herr Lefren i sin reservation omnämnt, nemligen att fyra särskildta myntfötter uppstodo.
Troiska ass stå nämnda i Herr Lefrens reservation; men jag har ingenting emot, om man, i stället för att nämna dem, tager en annan myntfot, emedan denna icke passar in på någon af våra vigter eller andra länders myntmarker.
Jag har icke velat uppskjuta mitt yttrande häröfver till 1 a:te punkten, emedan jag anser vigtigt, att myntet blir detsamma, som Bancosedelns värde.
Derföre anhåller jag vördsamt om den proposition jag framställt, eller ock det för - 376
Den 16 October e. m. behåll, att vid ia:te punkten må bestämmas, hvad som skall förstås med myntfoten.
Herr Lefrén: flere Ledamöter hafva begärt proposition derpå, att vid iarte punkten den fråga må discuteras, i hvilken vi nu äro på vägen att inleda oss.
Till upplysning för Herr Cederschjöld får jag nämna, att beräkningen grundar sig på Svenska ass, hvilka äro precist lika med de Troiska, som redan voro bestämda, innan Christna Religionen infördes i Norden.
Det är verkligen svårt, att icke motsäga den principfråga Herr Rosenblad väckt, måhända den vigtigaste för dagen, nemligen huruvida man i silfvermynt skall se varan eller tecknet, d. v. s. att silfvermyntet icke bör få vara mindre än sedeln, och sedeln deremot hänvisa på varan till dess fulla belopp.
Jag måste i ren motsatts mot Herr Rosenblad yttra, att man aldrig efter naturens ordning kan intvinga silfvermyntet sill samma värdesom sedeln; ty det ligger i fördelen af det representativa myntet, att det skall stå i högre värde, emedan det är beqvämare, än det verkliga.
Man mäste således låta sedeln gälla för varan, och silfret för sedeln, så att hvar och en önskar byta ut den förra emot det sednare.
Om man icke reder dessa begrepp, så famlar man i ett chaos.
Herr Rosenblad gör ett ganska stort Den 16 October e. 1x1. 377 misstag, då han lägger så mycken vigt på 1664 års myntfot.
Det är visst sannt, att enligt senare förordningar 4- och 2-sk.-stycken blifvit utmyntade på annat sätt än R:drrj, men då t. ex. 12 fyraskillingsstycken i alla fall innehålla lika mycket silfver, som ett R:drs-stycke, göra ju dessa underafdelningar ingen förändring.
En annan fråga blir i i2:te punkten, huru det nya myntet skall se ut.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemsaällde, om icke, i anledning af flere Ledamöters förbehåll om rättighet för Ridderskapet och Adeln, att vid i2:te punktens afgörande besluta om myntfoten, det vore lämpligast uppskjuta denna fråga, till dess i2:te punkten till pröfning förekommer.
Ropades Ja, Herr Rosenblad:
Jag har ingenting emot att medgifva mina motståndares önskan, endast den förklaring bifogas, att Ståndet har sig öppet bestämma hvad med 1664 års myntfot bör förstås; ty nu innefattas derunder egentligen ingenting annat än hela Riksdalersstycken.
Den siste Talaren tyckes icke bestrida, att ju SpecieR:drn skall blifva densamma efter 1776 års myntfot, som efter 1664; och när i Betänkandet icke omtalas annat än 1 R:dr, så kan 378 Den 16 October e. m. dermed väl icke menas annat, än ett SpecieRiksdalersstycke efter 1664 års myntfot.
Det synes undfalla Herr Rosenblad, att hans framställning innehåller en contradiction emot hvad han sjelf påstår.
Han uppgifver, att man skulle förklara hvad 1664 års myntfot betyder.
Det kan icke vilja säga annat än 1664 års myntfot, och icke någon annan, vare sig af 1772 eller hvilket annat år som heldst.
Vi skola derföre bedja honom att icke oroa sig med några skuggbilder, heldst han sjelf medgifvit, att 1664 års myntfot blott är för Riksdalersstycket.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yitrade, alt då Ridderskapet och Adeln redan bifallit Hans Excellences hemställan, att frågan om myntfoten måtte uppskjutas, till dess i2:te punkten förekommer, återstod för närvarande ej annat, än att framställa proposition å första punkten i öfrigt; men som densamma, genom Ridderskapets och Adelns bifall till Utskottens förut under N:o 1 meddeldte Betänkande, redan blifvit af Ridderskapet och Adeln godkänd, ansåg Hans Excellence berörde punkt nu icke erfordra någon vidare åtgärd; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma, 2:dra Punkten.
Att proportionen af Bankens reella fond Den 16 October e. m. 379 till Sedelstocken, dertill räknadt Banco- och Riksgäldssedlarnes sammanlagda belopp efter ett afdrag, motsvarande Bancolånen på metaller, exportabla effecter och LåneBanksobligationer, må förklaras skola blifva som 5 till 8, innan silfverutvexlingen får taga sin början. 3:dje Punkten.
Att, vid beräkning af Sedelstocken, summan af depositioner i WexelBanken, vid den tidpunkt, då anmälan om utvexlingens verkställighet skall af BancoFullmägtige ske, må antagas till 2,400,000 R:dr, på så sätt, att hvad som öfverstiger detta belopp, skall tilläggas summan af utelöpande sedlar, och hvad depositionerne äro mindre, afgå på den summa, som i sedlar beräknas fordra inlösen.
Dessa tvenne punkter blefvO', livar för sig, af Ridderskapet och Adeln ,bifallne. 4'.de Punkten.
Att till beredande af den förstärkning 939,068 R:dr 7 sk. 7 r. silfver åt reela fonden, som blifver nödig för att bringa densamma till det nödigt ansedde förhållandet af 5 till 8 mot utelöpande Sedelstocken, BancoFullmägtige måga berättigas, att, ä de tider Fullmägtige finna tj enl igast, till silfveruppköp , efter möjligaste bästa pris, använda: 3So Ben 16 October e. m. a) det år 1826 lyftade Spanmåls-creditivs belopp 1,000,000 R:dr; b) de af 1828 års Ständer till silfverköp såsom ersättning för uttagne piastrar, anviste 66,666 f Ruby och dessutom, i likhet med hvad Ständerne dä jemväl b e slutit, 266,666 % Rulr i Bancosedlar årligen till och med i834i och c) de under samma tid årligen ingående 2 procent^ calculerade till 5ooo Hulr silfver för hvarje är, af de fastighetslån Rikets Ständer 1823 be slutit.
Vid denna punkt hemställer jag, huruvida det icke må anses öfverflödigt att uppgifva summanq3q,000 R:dr, emedan den är dagliga förändringar underkastad, och redan blifvit förminskad genom verkställda silfverköp. •
Förhållandet är väl sådant, att summan icke är annat än en benämning, den Utskotten ansett nödigt utsätta, för att bestämma någon proportion för de medel, som skola aflemnas till silfverköp; men jag tar mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, om det icke är nödvändigt, att någon garanti finnes; ty i tillämpningen förutsattes bland annat, t. ex. en tillgång genom återbetalningen af 1826
Ars lyftade undsättnings-creditif; men om dessa medel icke skulle inflyta, så ser jag ej, huru det nödiga beloppet skall anskaf - Den 16 October é. m. 38! fas.
Jag tror visst icke, att summan bör antagas så, att det något betyder på skilling och runstycken; men anser den likväl böra finnas.
Jag bekänner, att jag nu talat emot hvad jag förut yttrat, att nemligen ett så stort förhållande emellan silfver och sedelmassan icke behöfdes, emedan jag ansett förhållandet af 5 till g, till och med 5 till to, tillräckligt i Sverige.
Men du detta förhållande nu en gång blifvit bestämdt, anser jag mig skyldig att, åtminstone vid detaillernas uppgörande, vara så noggrann, som möjligt, emedan om allsingen garanti i detta fall funnes, och BancoStyrelsen lyckades införskrifva en mängd silfver på en gång, kunde den göra realisation när den behagade.
Uti inledningen till punkten har Ridder skapet och Adeln redan beslutat, att redbara fonden skall förhålla sig till sedeltnassan såsom 5 till 8.
De sedermera förekommande momenten bestämma blott, hvilka medel skola användas till detta förhållandes ernående.
Den summa, som erfordrades, då Utskotten uppgjorde sin beräkning, är här införd.
Den har sedermera undergått förändring genom silfverköp, och kan i närvarande ögonblick icke bestämdt uppgifvas, utan uträkning för dagen.
Men det är också likgiltigt, hvad den utgör på skillinge», blott Ridderskapet och 38a Den 16 October e. m.
Adeln säger, att till den förstärkning af redbara fonden, som erfordras för att den må utgöra 5 till 8, mot sedlarne, få BancoFuilmägtiga använda ifrågavarande tillgångar.
Derigenom uppstår ingen fara, att BnncoFullmägtige skola få för mycket medel om händer; enär det af den påföljande 5:te punkten, inhemtas, att man måste derå anticipera, för att inom den utsatta tiden ernå det äskade förhållandet.
Herr Skogman förklarade sig hafva blifvit förekommen af Herr von Hartmansdorff1, med hvilken han sig förenade.
Då hufvudändamålet i denna punkt endast är alt anvisa de medel BancoFullmägtige hafva att använda, så är det öfverflödigt, att införa någon summa, hvilken icke kan bestämmas ens för den dag BancoFullmägtige göra sin beräkning, i anseende till en möjligen inträffande concours eller dylikt, som kan öka sedelstocken utöfver det påräknade beloppet.
Jag anhåller derföre, att denna summa måtte utgå, äfvensom den uti momentet Litt. c. upptagne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å hufvndmomentet af 4-de punkten.
Hvarefter Hans Excellence hemställ - Den 16 O c löher e. m. 383 de, om Ridderskapet och Adela fann för godt bifalla berörde moment med uteslutande af den deri intagne summan c>3y,o68 R:dr 7 sk. 7 r. silfver.
Herr Munck af Rosenschöld\, Eberhard’.
I Momentet Litt.
c. äro 5ooo R:dr i silfver, såsom inflytande för fastighetslån, calculerade att, enligt hvad i början af /\:de punkten står omnämnt, an vändas af BancoFullmägtige till silfveruppköp.
Delta måtte nödvändigt vara ett redaclionsfel, ty att uppköpa silfver för redan ingånget silfver, kan väl icke vara Utskottens mening.
Helt annat vore om Rikets Ständer besluta, såsom jag vid sista Riksdagen yrkade, att låntagarne äga rättighet att utgöra räntor och afbetalningar i Bancosedlar, efter den cours som Fulltnägtige sjelfva utsatt för låntagarnes inbetalningar, och Fullmägtige sedan för dessa sedlar uppköpa silfret.
Men som Rikets Ständer ännu ej beslutat en sådan åtgärd, och det ej lärer gå an, att stadga, det silfver skall uppköpas för silfver, så hemställer jag, om icke en redactionsförändring i detta afseende må äga rum.
För min del har jag förlitat mig derpå, att Ridderskapet och Adeln följt den samma ordning i besluten, efter hvilken Herr Grefven och 384 Den 16 October e. m.
LandtMarskalken för oss framstält fragorne, och att således Ridderskapet och Adeln endast bifallit den del af 4;de punkten, sorn föregår de littererade momen terna.
Ibland dem kan jag ej gilla Litt. c.; utan instämmer fullkomligt med Herr Skogman, att uppgiften å summan 5ooo R:dr årligen bör borttagas, och blott de 2 procenten qvarstå, ty antingen mer eller mindre af fastiglietslånen inflyter, kommer det dock att lill sitt ändamål användas.
Herr Munck af Rosenschöld synes också hafva rätt i sin anmärkning, att ordalydelsen verkligen är felagtig, då der står, att silfver skall för silfver uppköpas.
Men derunder åsyftas ett förslag, som BancoUtskottet redan måtte hafva gjort, eller också snart inlemnar, att nemligen de, som äga så kallade Silfverlån, skola få göra sina inbetalningar med sedlar i stället för silfver.
Om detta beslut, hvarigenom BancoStyrelsen skulle komma att bespara låntagarne besväret att sjelfva köpa silfver, är fatladt eller varder fattadt, så äro ordalagen rigtiga.
Men i alla fall anhåller jag att orden:
Calculeracle till 5ooo R:dr Silfver för hvarje är_, måtte ur Momentet c. borttagas.
Jag tror, alt saken måste afhjelpas, emedan felet i redactioneu är obestridligt, och detta afhjelpande låter sig aldrabäst göras om Momentet Litt. c. bortta - Den 16 O c t o b e r e. m. 385 tages, samt i Momentet Litt. b., uppflyttas innehållet af Litt. c., likväl såsom Herr Skogman föreslagit, eller att Summan 5ooo R:dr Silfver må derifrån utgå.
Jag är förekommen af Herr von Hartmansdorff, och tror, att Ridderskapet och Adeln endast bifallit Hufvudmomentet af 4;de punkten, eller att Fullmägtige må berättigas till silfveruppköp.
I de följande Momenterne upptages, hvilka medel dertill skola användas, och som vi genast öfvergått till det sista af dessa Momenter, torde detta icke vara enligt med ordningen.
Herr Rosenblad: Såsom Ledamot af BancoUtskottet får jag förklara, att Utskottet väl tillstyrkt, men Rikets Ständer ännu ej beslutat, betalningen af silfverlån med papper.
Jag medger, att Utskotten begått ett grammaticaliskt fel, men jag måste också för min egen grammaticaliska reputations skull förklara, att jag icke har någon del i denna redaction.
Jag erkänner onödigheten af Momentet Litt. c., men yrkar, att näst efter slutet af Momentet Litt. b. må tilläggas:
Och dessutom till förstärkande af Bankens reela fond, de under samma tid &c. Detta är dock en småsak, ty hvar och en kan i alla fall begripa meningen.
Jag anhåller om proposition å hela 4;de punkten, 45 H. 25 386
Den 16 O c t o 1) e r e. m. likväl med borttagande af de 5ooo R:dr Herr Skogman anmärkt, oell Momentet Litt. c. såsom Herr Hjerta föreslagit, samt med det tillägg i Momentet Litt b. jag tillstyrkt.
Herr Munck af Rosenschöld: Oaktadt jag läst Grammatican, kan jag ej finna något grammaticaliskt fel vara begånget.
Felet består deruti, att Utskotten föreslagit, att silfver skall användas till silfveruppköp, och detta är väl icke något grammaticaliskt fel.
I 5:te punkten står, att Fullmägtige lill behöllige silfveruppköp få anticipera på de årligen ingående inkomsterna.
Härtill räknas ingående 2 procents afbetalning å fastighetslånen, mot betalning i silfver för åren i83a, 33 och 34- Summan 5ooo R:dr kan, såsom förslagsvis ditsatt, borttagas.
Något verkligt fel i uppställningen, såsom Herr Munck af Rosenschöld påstått, finnes icke.
Som Momentet Litt.
c. står omnämdt uti 5:te punkten, torde det äfven i närvarande f.de punkt böra qvarstå.
Man behöfver endast uti 5:te punkten efter orden Litt. b och c sätta ordet: calculerade i stället för upptagne.
Jag finner visserligen, att det är förstärkning af Silfverfonden, som Utskotten afsett, ty det synes af början i 4:de punkten; men i afseende på redactionsfelet åberopar jag hvad jag nyss anfört.
Den 16 October e. m. 087 flans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln, med uteslutande af elen i Hnfvudmomentet intagne summa, redan bifallit berörde Moment, återstod för Ridderskapet och Adeln alt afgöra de påföljande Momenterne Litt. a, b och c, hvarå proposition ännu icke blifvit framställd.
Och hemställde Hans Excellence alltså, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla Momentet Litt. a. Ropades Ja.
Hans Excellence gjorde derefter proposition till godkännande af Mom.
Litt. b. Bifölls.
Herr Hjerta: Sedan Momenterne Litt. a. och b. nu blifvit bifallne, anhåller jag, att i stället för Momentet Litt. c. må i Momentet Litt. b. vid slutet deraf tilläggas:
Och dessutom till samma ändamål de under samma tid årligen ingående 2 procent af de Fastighetslån Pakets Ständer år 1823 beslut it.
Jag hemställer, om det är skäl att utan nödvändighet frångå formen för Utskottens Utlåtande, emedan JemkningsBetänkande deraf skulle blifva en följd.
Jag anhåller således att Momentet Litt. c. får stå qvar, men summan booo 45 II. 25* Den 16 O c t ober e. m.
R:dr derutur borttagas; emedan jag icke ser någon nytta af sammandragningen, och vi derigenom slippa besväret med en Jemkningsoperation.
Jag tror det vara ganska enkelt, att bringa så väl Grammatikan som förnuftssluten i öfverenstämmelse, om nemligen i slutet af Momentet Litt.
c. tillägges: så vida ej inbetalningarne i silfver inflyta.
För sakens skull kan jag ej instämma i den sista Talarens tillägg, ty äfven om BancoUtskottets
Betänkande angående fastighetslånen bifalles, är det dock alltid låntagarne öppet, att göra sina inbetalningar i silfver, och äfven dessa afbetalningar äro påräknade till förstärkning af den reela fonden.
Jag kan således ej medgifva den föreslagne ändringen, emedan det ändrar sjelfva saken.
Men som en verklig ofullständighet i grammatikaliskt eller logiskt hänseende förefinnes, instämmer jag i den af Herr Hjerta föreslagne ändring, bestående uti borttagandet af Momentet Litt.
c. och dess införande i Momentet Litt. b. Friherre Palmstjerna:
Så vida fastighetslånen inflyta i silfver, lärer det ej bero af Fullmägtige att dermed förstärka den reela fonden; ty af silfver, som insattes, blir reela fonden förstärkt, utan någon åtgärd af Fullmägtige, och något uttryck här - Den 16 O c lo ber e. m. 3S9 om behöfver således icke i punkten införas.