Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar helgden af del vid 1756 års riksdag egenmäktiga förfarandet af den ena Statsmakten alt tilltvinga sig rättigheten att i ämnet besluta utan den andres hörande, och enl. hvilket beslut de Halländske utsockne frälsehemman varit befriade från rotering, så har tillkomsten af detta beslut numera blifvit utredd, och att den icke varit laglig är utom allt tvifvel.
Skulle frågan underkastas vidare diskussion, anhåller jag, alt närmare få utveckla och belysa ämnet.
Emedlertid vill jag icke längre uptaga R. o. Ad:s lid i en fråga, hvilken redan för 2:ne dagar sedan blifvit afgjord, utan anhåller, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt då fattade beslut och lägga den gjorda inbjudningen till handlingarna.
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut lägga ifrågavar:de inbjudning till handlingarne.
Ofvervunnen, men icke öfvertygad, ämnar jag icke, från den i denna fråga fällda dom, vädja till det möjligen gynsammare utslaget af en votering.
Jag bör så mycket mindre göra del, som jag under diskussionen slått såsom ensam försvarare af min åsigt, och följaktligen icke kan förmoda att i en omröstning erhålla flertalet på min sida i denna fråga.
Jag hade visserligen hoppats att i förberörde mitt försvar vinna understöd af de personer, hvilka, då frågan första gången vid denna riksdag förevar inom detta Stånd, delade min härvid uttalade mening, men den ene af dem har funnit för godt, att iakttaga tystnad, och en annan är frånvar:de.
Mina motståndares flertaliga och sakrika argumentation har således omintetgjort den motbevisning, jag sökt åstadkomma.
Mer har jag ej kunnat göra; min öfvertygelse är emedlertid uttalad, och förblifver jag dervid.
Den 21 Juli.
Föredrogos StatsUtsk:s d. 19 dennes f. m. på bordet lagde mern.
N:d 230, i anledn. af återremisser å utlåt.
N:o 141, ang:de låneunderstöd för upbyggandet af den nedbrunna delen af staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; och N:o 231, i anledn. af återremisser å utlåt.
N:o 158, ang:de ett lån för ålerupbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping. R. o. Ad. beslöt att, med vidblifvande af sina uti dessa frågor förut fattade beslut, lägga förevar-.de mern. till handlingarne.
Föredrogos och biföllos SlalsUtsk:s nedannämnde d. 19 dennes f. m. på bordet lagde utlåtin och mera.:
N:o 232, ang:de sökt anstånd med ränte- och kapitai-inbes talningarne å de för hamnbyggnads-arbetena i Cimbritshamn beviljade lån; N;0 233, i anledn. af väckte motioner om odlingslån åt innehafvare af mindre jordegendomar och lägenheter; N:o 234, i anledn. af väckt fråga om en utredning för jemn förandet af nuvar:de
Stats-inkomsler och utgifter med enahanda inkomsters och utgifters belopp år 1809; N:o 235, angrde restitution lill Reg:ts-skrifvaren J. C. Kant af oriktigt debiterad lönebevillning vid Uplands reg:te; N:o 236, ang:de restitution till Reg:ts-skrifvaren P. G. Hanngren af oriktigt debiterad och derefter erlagd lönebevillning vid Dalreg:tet; N:o 237, i fråga om verkställande af beviljade reslitulioner utaf Riksg:s-kont:s medel; och N:o 238, ang:de arfvode för utdelningen och redovisningen af de för RiksSt:ns och Utskms räkning upköpte skrifmaterialier m. fl. effecter.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUlsk:s d. 19 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 239, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Kammar-colhii berättelse, ang:de Kungsgårdars och öfriga kronolägenheters i riket förvaltning.
Föredrogos och biföllos StalsUtsk:s nedannämnde d. 19 dennes f. m. på bordet lagde ullåt:n: N:o 240, i anledn. af K.
Remiss å Kammar-colhii berättelser, ang:de Sala silfververks ränte-ersätlnings-fond för redogörelsetiden frän och med d. 1 November 1846 till samma dag 1849; N:o 241, i anledn. af väckte motioner, ang:de nedsättning uti Den 21 Juli. 557 afgiften till Wadstena Krigsmanshus- samt Amiralitets Krigsmanskassorne vid köp af rusthåll och Båtsmans-rotehemman; Nio 242, i anledn. af väckt motion om Wisby Hospitals öf vcrskottsmedels ingående till samma Hospital i st. f. allmänna Hospi tals-fonden; N:o 243, i anledn. af väckt motion i fråga om bestämmande af rusthållsafgifler, när rusthåll försäljas tillsammans med annan egendom; N:o 244, i anledn. af väckt motion i afseende å kontroller öfver vården af det stämplade papperet, m. m.; N:o 245, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring dels i 1827 års Rese-reglemente, dels i de å RiksStatens åtskilliga hufvudtitlar tipförde anslag till rese- och traktainents-peuningar; Nio 246, i anledn. af gjord framställning, ang:de reglering af de å Kongl. Skeppsholmen i Slockholm befintliga Boslälls-lägenheter; Nio 247, i anledn. af väckt motion om löneförhöjning åt nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasii och Stiftsbibliotliek; Nio 248, i anledn. af väckt motion, angide ändring i sättet för debitering af den, under benämning Tross-transporl-medel, frän en del rotar vid Westmanlands reg:te utgående afgift; samt Nio 249, i anledn. af väckt motion, ang:de användande af Fredriksbergs fästningsverk.
Föredrogos och lades till handlingarne StatsUlskis d. 19 dennes f. m. på bordet lagde mern.:
N:o 250, i anledn. af erhållen ålerremiss å StatsUlsk:s utlåt.
Nio 156; Nio 251, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt.
Nio 168, angide väckt fråga om hemmantals-ränlans afskaffande; och Nio 252, i anledn. af erhållen ålerremiss ä utlåt.
N:o 169, angide väckte motioner om rättighet att köpa skaltejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel.
Föredrogos och biföllos StatsUtskis d. 19 dennes f. m. på hordet lagde ullåtim Nio 253, i anledn. af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfahne regitet indragne boställen; och Nio 254, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, angide sökt garanti af Staten för fern procents ränta under vissa år å kostnaderne för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle. 558 Den 21 Juli.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 19 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 255, i anledn. af väckt motion om årligt arfvode åt Exped:sSekret. och Riddaren J. G. Richert.
Uti den slutliga hemställan, Dtsk. afgifvit instämmer jag helt och hållet; men jag skulle på det högsta önska, att undgå förnimma sådana grannlåter, som Utsk. utstrött för alt öfversockra sitt afstyrkande.
Utsk. säger nemi.: ”Ehuru Utsk. erkänner dels den mångåriga verksamhet, Exped.Sekret.
Richert egnat åt omarbetningen af Sveriges lagar, dels ock det förtjenslfulla sätt, hvarpå denna verksamhet blifvit utöfvad, bar dock Utsk.” etc.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. ville bifalla slutmeningen, men icke hvad jag nu tagit mig friheten upläsa.
Då det nya lagförslaget icke blifvit af R.
St. antaget, och man fastheldre synes hylla den åsigten, (åtminstone delades den af 1848 års Ständer), att verk icke vore antagligt, utan snarare vore att anse såsom ett blott theoretiskl arbete, som möjligen för theoretici kunde vara af värde, men som likväl icke lämpade sig för praktisk efterlefnad, hvilket dock frän början utgjort afsigten med dess utarbetande, i förhoppning hvarom det med Statsmedel blifvit rätt drygt betaldt: sä synes det alldeles icke vara rätt eller tjenligt, att öfver den kände spiritus rector inom den fordna Lagberedningen här uttala några smickrande loford.
De åsigter, Hr Richert förfäktat inom Lagberedningen, hafva, åtminstone hvad R. o. Ad. angår, medfört högst obehagliga verkningar, såsom exempel hvarpå jag nu endast vill omnämna den lika arfs- och giftorätten.
Ett loford öfver Hr Richert torde alltså ej af R. o. Ad. vara förtjenadt.
Om dertill lägges huruvida de af honom förordade lagstiftnings-idéer kunna verka för landet och folket i allmänhet gagneligt, och svaret härpå, med all aktning för mannens goda afsigt och välmening, lärdom och öfrige meriter, skulle utfalla mindre förmånligt: — huru kan man då med upriktighet prisa och loforda, der tystnad vore vida mera på sitt ställe?
— Jag förnyar således min vördsamma anhållan, alt R. o. Ad. ville bifalla endast Utsk:s slutliga hemställan.
Om den siste värde talaren genomläst Hr Brinks motion, som grundlagt detta betänk., skulle han hafva funnit, att hvad Utsk. i sina motiver uptagit är ett intet emot det beröm, som innehålles i motionen.
Jag anhåller derföre, att den värde talaren måtte afstå från sitt yrkande, och enl. min åsigt bör endast ett rent bifall till Utsk:s utlåt, här komma i fråga.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Rättvisa åt en hvar är, skulle jag tro, den första plikten och, utgående från den åsigten, kan jag icke finna annat, än att hvad Utsk. här yttrat, innefattar en sådan.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s utlåt, i dess helhet. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar:de utlåt.:
Den 21 Juli. 559 Föredrogos och lades lill handlingarne BankoUlsk:s d. 19 dennes pä bordet lagde nedannämde mern.: N:o 61, i anledn. af RiksShns beslut öfver utlåt.
N:o 45; N:o 62, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o48;samt N:o 63, i anledn. af erhållen återremiss af utlåt.
Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 19 dennes f. m. på bordet lagde meni.
N:o 64, i anledn. af RiksStins beslut öfver utlåUna N:ris 35 och 54; godkände R. o. Ad. den i delta mern. föreslagna votens-propos.
Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, ånyo på bordel Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 19 dennes f. m. första gången bordlagda utlåtm:
N:o 121, i anledn. af väckte motioner, rör:de skjutsningsbesväret: och N:o 122, i anledn. af återremiss utaf betänk N:o 61, i fråga om inskränkning af den genom Kongl. Förordn. d. 22 Dec. 1846 beviljade frihet att å landet idka handel, m. m.
Slutligen anmäldes och lades på bordet: l:o Const.Utsk:s mern.
N:o 11, med förslag till ändring i 39 §:n Riksd.Ordn. ang:de val af Ordf. i Ulsk.; och 2:o Allm. Besy.- o. Ekon.Ulsk:s utlåt.
N:o 120, i anledn. af väckt motion om Öresundska Tullafgiftens uphörande för Svenska fartyg. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i till 10 på aftonen.
In fidem protocolli, Albert Munck. 560 Den 23 Juli.
Onsdagen den 23 Juli 1851.
Justerades 8 prot.-utdr. för d. 21 dennes, oell pleniprot. för d. 13 sisth Juni.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag lill underd. skrifvelse!- till K. M. nemi.:
N:o 106, ang:de ett hegardt lån för fullbordandet af Lazarettsbyggnaden i Lund; N:o 107, ang:de eftergift af Kronans rätt lill dana-arf efter vice Länsmannen Peter Lök Hösler till förmån för hans arfvingar; N:o 108, i fråga om 3:ne kronan tillhöriga jordars uplålaude till utvidgning af kyrkogården i Calmar; N:o 109, ang:de väckt fråga om det i Kronans förråd befintliga äldre lill Krigsbruk oanvändbara kruts omarbetande lill bergskrut; N:o 110, angule låne-understöd för upförande af en bro öfver Dalelfven; och N:o lil, ang:de anslag till kyrkobyggnad i Knäreds församling af Hallands län.
Uplästes till justering Exped.Utsk:s under N:o 112 afgifna förslag till underd. skrifvelse till K.
M. ang:de medel till fullbordande af Strömsholms kanal.
Sedan jemväl den vid detta förslag fogade, af 3:ne Utsk:s ledamöter afgifna reservation blifvit upläst, yttrade: Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz:
Jag får anhålla att Hr Ordf:n i Exped.Utsk. täcktes uplysa hvad meningen är med den reservation, som är vidfogad förslaget till R.
St:s underd. skrifvelse.
Är det meningen att den skall åtfölja den underd. skrifvelsen till K. M., sä får jag på det högsta sätta mig deremot, och anhålla att R. o. Ad. måtte,, med godkännande af nämnde skrifvelse, för öfrigt lägga reservationen till handlingarne.
Skulle deremot Exped.- Ulsk. ej afsell att dess reservation skulle åtfölja den underd. skrifvelsen, så förfaller den af mig 1111 vördsammast framställda anmärkning.
Till uplysning för den värde talaren som sist yttrade sig, torde det vara tillräckligt meddela, att Exped.Ulsk.s minoritet väl måtte hafva samma rätt att reservera sig, som hvar och en minoritet inom ett annat Utsk. har alt yttra sin serskilta mening.
Det ena angår saken, det andra upställningen af Stän - Den 23 Juli. 561 Sländernas beslut.
Så liar här förhållandet varit.
Jag har för min del icke kunnat gilla de klandrande omdömen, som i StalsUtsk:s betänk, blifvit begagnade mot Strömsholms kanalbolag.
Jag hat varit af denna åsigt derföre, alt, enl, mitt förmenande, det lika litet tillkommer Ulsk:u som Ständerna, alt meddela orlnfsedlar till hvarken det ena eller andra bolaget, eller till någon eho det vara må.
Det tillhör både Utsk. och Ständer att uttala sitt omdöme öfver sjelfva saken, men alldeles icke att yttra sig på sidan om densamma.
Sedan StalsUtsk. förklarat, att arbetet kunde, på de vilkor, som voro stadgade, verkställas, eller tillstyrkt sådana förändringar, hvarigenom denna verkställighet skulle kunna beredas, så tillhörde det icke StatslJtsk. att vidare inlåta sig i bedömmande, huruvida och i hvad mån bolaget varit förutseende eller icke. K. M. har icke heller nämnt något härom i Sin skrifvelse lill Ständerna, och då synes det mig vara ännu mer olämpligt af StalsUtsk. alt på sidovägar söka sig uplysningar, hvilka torde kunna vara föga tillförlitliga; och flere ledamöter af StalsUtsk. hafva också derföre reserverat sig mot upställningen af Utsk:s utlåt, samt ansett de ordalag som åsyftade ett klandrande omdöme öfver bolaget vara olämpliga, och påstått att något sådant yttrande icke borde i Utsk:s betänk, inflyta.
Alt för öfrigt framföra till Konungen allt hvad Utskrn behaga yttra bredvid saken, det anser jag för min del icke vara Ständernas skyldighet, och dessutom i högsta måtto olämpligt.
Derföre finnes också ett Exped.Ulsk , som är tillsatt för att, med bedömmande af dylika, vare sig upsåtliga eller icke upsåtliga inadverleuser, hos Ulskin sofvia betänkina, så att de på dem grundade skrifvelse!' blifva icke allenast värdiga den lagstiftande makten, från hvilken de komma, utan äfven den, som dem emottager.
Jag för min del skulle önska, att de af reservanterne såsom högst olämpliga anmärkta ordalag, hvilka i följd af omröstning inom Utsk. finnas intagna i den underd. skrifvelsen, måtte derifrån utgå.
Frågan år icke här att bedomina huruvida StalsUtsk. haft rätt eller icke att låta i sitt be tänk. inflyta ifrågavar:de klander, icke heller huruvida Ständerna haft rätt eller icke alt godkänna StatsUlsk:s betänk., utan frågan är endast; har Exped.Ulsk. rättighet att försöka ett sådant tilltag, hvarigenom Exped Utsk. skulle höja sig (ill en auktoritet, som skulle mästra Ständernas beslut, som skulle bedömma hvad som bör ingå eller icke i Ständernas underd. skrifvelse!' lill K. M. Då Hr Printzensköld sjelf yttrat, att flere reservanter inom StalsUtsk. hade upträtt mot det ifrågavar:de uttrycket; så torde han äfven finna att förevar-.de uttryck har varit föremål för öfverläggning inom Utsk.
Ständerna hafva icke kunnat undgå att derå fästa deras upmärksamhet, just till följd af reservationerna.
Då nu Ständerna hafva fattat sitt beslut i detta fall, kan jag för min del ingalunda upfatta Exped.Utsk:s pligt och skyldighet vara någon annan, än att blott expediera de beslut Ständerna fattat, med de ordalag, som Ständerna användt, och det förvånar mig att just ledamöterne af delta 8 H. 36 562 Den 23 Juli.
Stånd inom Exped.Utsk. äro de enda, sora uplrätt för att i delta fall söka göra sig lill herrar öfver Ständerna.
Det gläder mig åtminstone att de icke lyckats tillvinna sig majoritet, utan alt de öfriga Ståndens ledamöter åtminstone visat mer undseende för Ständernas beslut.
Jag anhåller om bifall till den underd. skrifvelsen, samt alt reservationen måtte läggas till handlingarne.
Jag är till det mesta förekommen af Hr von Troil i hvad jag ämnade såsom svar ä
Hr Printzenskölds anförande genmäla.
Jag skulle tro, alt om man hyste sådana åsigter, som dem hvilka uttryckas uti ifrågavar:de reservation, sä hade rätta tillfället alt göra dessa gällande, varit det dä StatsUtsk. framställde sina äsigter lör Ständerna; men när sä icke skedde, skulle jag tro det nu icke vara lämpligt och anser det alldeles öfverflödigt att bifoga denna reservation, hvarföre jag förnyar min anhållan alt den måtte läggas till handlingarne.
Det begrepp
Hr von Troil gör sig om Exped.Utsk:s verkningskrets, vittnar, att han icke der varit ledamot, och således icke gjort sig reda för hvad Exped.Utsk. har att göra eller icke.
Hr von Troil synes vara okunnig derom, alt redaktionsbestyret tillkommer Exped.Utsk.
Till detta bestyr bör att upställa skrifvelserna uti sådana ordalag och i sådana former, som äro förenliga med verkliga förhållandet och Ständernas värdighet, äfvensom att icke ändra ett enda ord af de utaf Ständerna fattade beslut.
Jag har ännu icke hört omtalas att här göres propos. på bifall till de motiver, som i ett betänk, förefinnas, utan endast på det beslut hvartill Utsk. kommit; men deremot har jag mer än en gång, ja mångfaldiga gånger hört den satsen med mycket skäl försvaras, att, för det att Ständerna bifallit det slut, hvari Utsk. slädnät, så hafva de icke derföre gillat de moliver, hvarpå till- eller afstyrkandel blifvit grundadt.
Det händer icke sällan att man får frän de respektive Utskrn betänkm, som i afseende på deras upställning snarare väcka löje än allvarsam betraktelse och deruti rent af osvenska förekommer, och detta allt skulle man kanske också, för att följa Hr von Troils äsigter om Exped.Ulsk:s skyldigheter, vara nödsakad att införa, så att de underd. skrifvelserna skulle komma till K. M. i det skick, alt man svårligen kunde af dem inhemta hvad Ständerna menade.
Ett sådant betänk, hade Exped.Utsk. till handläggning vid sistlidne riksdag, i frågan om passevolance-afgiften för bätsmansbeklädnaden, och Utsk. nödgades, för att göra svenska af betänk, hvilket StatsUtsk. godkänt, rent af omskrifva detsamma, ehuru i sjelfva beslutet icke den ringaste förändring hvarken skedde eller kunde förekomma.
Så anser jag det vara Exped.Utsk:s både rättighet och pligt att förfara.
Hr von Troil kan icke förevita Utsk. att hafva afvikit från det beslut
Ständerna fattat utan der är endast sjelfva mötiverna, såsom illa upställde, hvilka Utsk. ansett sig ega rättighet alt förbättra.
Det skulle i sanning vara beklagligt om Exped.Utsk. skulle vara tillsatt blott till kopierings-machin af alla de illa upställda utlåtrn, som komma från de öfriga Utskm.
Den som ser saken rätt skall finna, att Exped.Utsk. har till pligt att med största
Dea 23 Jul i.
563 möjliga noggrannhet tillse, att expeditionerna i afseende på redaktionen, göras å ena sidan så fullkomliga som möjligt och å den andra, värdiga den lagstiftande makt, från hvilken de utgå.
Hvad förevar:de fråga beträffar, lärer också Hr von Troil icke kunna förneka att
Ständernas beslut ingalunda grundar sig på den ifrågavar:de tiraden, utan alt denna, på sidan om saken, innehåller ett ogillande omdöme öfver elt förhållande, om hvilket, enl. mitt förmenande, Utsk. alldeles icke fått så fullständiga uplysningar, att det egt full befogenhet alt på sätt som skett sig yttra.
Jag förblifver således vid min åsigt; varande det mig för öfrigt fullkomligen likgiltigt antingen reservationen kommer att åtfölja det underd. skrifvelseförslaget, eller R. o.
Ad. beslutar alt lägga densamma till handlingarne.
Jag har aldrig bestridi, att del icke är Exped.- Utsk:s skyldighet all i afseende på redaktionen möjligen rätta de orikligheter i språket, som kunna förefinnas i Utskms betänkm.
Jag har icke heller påstått att det är Exped.Ulsk:s skyldighet att ordagrannt afskrifva dessa betänkm.
Men jag tror alt dä Ständerna fattat ett beslut och i och för delta beslut afgifvit motiver, så tillkommer det icke Exped.Utsk. alt bedömma huruvida dessa äro riktiga eller icke.
Exped.Utsk. skall ställa sig Ständernas fattade beslut till efterlefnad; så långt och icke längre anser jag Exped.Ulsk:s skyldigheter och rättigheter sträcka sig.
Här har det varit fråga om att utesluta ett uttryck, som några af Exped.Utsk:s ledamöter funnit vara olämpligt, derföre alt det innebär ett klander.
Jag ber då att få fästa upmärksamheten derpå att vi uti sednaste plenum afgjorde en fråga, ang:de pension till Exped.Sekret.
Richert, och att det då var Hr Ordfm i Exped.Utsk., som formaliserade sig öfver det loftal Utsk. tillåtit sig, emedan han ansåg det vara olämpligt.
Efter samma grund, som den Hr Printzensköld nu framlagt för Ständerna, skulle nu Exped.Utsk., i fall Hr Ordfm lyckas för sin tanke tillvinna sig majoritet inom nämnde Utsk. kunna utesluta dessa af Ständerna beslutade yttranden.
Jag kan för min del icke ingå på någon sådan åsigt, hvarigenom Exped.Utsk. skulle tillvälla sig en viss makt öfver Ständerna, utan jag tror det vara Exped.Utsk:s skyldighet att, antingen det gillar eller ogillar motiverna, ställa sig Ständernas beslut till efterrättelse.
Den nyhet, som några ledamöter af Exped.Utsk. nu vilja införa, ali när de aflemna förslag till underd. skrifvelse!- reservera sig mot de motiver pä hvilka Ständerna grundat sina beslut, är visserligen icke af någon betänklig beskaffenhet; men jag anser det vara ett oskick, som bör tillbakavisas när det inträffar.
Om en och annan ledamot inom Exped.Utsk. skulle anse sin befattning inom Utsk. vara mindre nöjsam, allt för enformig, hvilket man måste medgifva alt den är, emedan der icke gifves tillfälle, sä som inom andra Utsk., att hålla vackra tal, det må man icke förtänka honom, emedan Exped.Utsk:s ledamöters befattning är af beskaffenhet att icke föranleda till vidlyftiga diskussioner.
Hvad 564 Den 23 } uli. denna fråga serskildt beträffar, anser jag den vara ganska enkel.
Exped.Utsk:s åliggande är enl. min tanke det, att upfatta Ständernas sammanstämmande beslut och alt deröfver npsälta en underd. skrifvelse.
En underd. skrifvelse till K.
M. kan naturligtvis icke innehålla ensamt nakna beslut, den måste äfven motiveras.
Då är det naturligt, att samma motiver som föranledt Ständernas beslut, äfven böra af Exped.Ulsk. begagnas för alt införas i den underd. skrifvelsen.
Den saken förefaller mig så klar, att det verkligen på det högsta förvånar mig, att det funnits ledamöter inom Exped.
Utsk., som trott att de kunde införa andra eller utesluta något af dessa motiver, eller corrigera Ständernas beslut.
Jag påmnner mig för icke längesedan här hafva hört Utsk:s Ordfule Hr Frih.
Cederström sjelf begära af R. o. Ad. verba formalia för ett beslut, derföre att han ansåg de föreslagna verba formalia icke fullt uttrycka Ständernas tanke elter vara tvetydiga.
Ilan begärde derföre all R. o.
Ad. skulle bestämt förklara sin tanke i en viss fråga, på det att Exped.Utsk., såsom jag vill påminna mig han då uttryckte sig, ”sora icke egde rätt alt ändra något af hvad Ständerna beslölo,” utan endast egde att upfatta det i den underd. skrifvelsen, skulle hafva en bestämd ledning för den ifrågavar:de skrifvelsen.
Men jag finner nu, då jag ser Frih.
Cederström bland reservanterna inom Utsk., att Hr Frihm önskar endast sådana verba formalia, som han sjelf tycker om.
För min del önskar jag bifall till den underd. skrifvelsen och förenar mig med Hr von Troil i den begäran att reservationen måtte läggas till handlingarne.
På Frih. Klinkowslröms förfrågan, hvad meningen vore med den reservation jag afgifvit, får jag svara, att med densamma är enahanda mening som med alla andra reservationer, nemi., att gifva tillkänna en, från majoritetens åsigt eller förslag, skiljaktig tanke.
Jag finner icke i Riksd.Ordn. något förbud för Exped.Ulsk:s ledamöter att gifva för Ständerna tillkänna när de finna Utsk. i något ärende icke hafva valt fullt lämpliga ordalag.
Efter min upfatlning, som nära sammanstämmer med Hr Hjärnes, ang:de Exped.Utsk:s åligganden och skyldigheter, är det Utsk:s pligt att tillse, det hvart och ett beslut, jemte de detsamma grundläggande skäl, varda i de bästa ordalag, som Utsk. kan åstadkomma, till R.
St:s bepröfvande framställde; hvilka ordalag derjemte måste hufvudsakligen öfverensstämma med det ursprungliga förslaget som af något bland principala Utsk. blifvit afgifvit och af R.
Den åsigt jag i delta ämne hyser, kan således icke vara såsom Hr Hjärne tyckes ifrågasätta, att jag skulle anse det vara Exped.Utsk. tillåtet att utesluta något som utgör verkligt motiv.
Men de ifrågavar:de raderna, som jag inom Utsk. önskat få uteslutne, ulgöra, enl. mitt förmenande i sjelfva verket icke något motiv för beslutet.