Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag dessutom förmodar, att Rikets Ständer vid nästa Riksdag komma alt gå in på samma förslag för de äldre verken, anhållef jag om proposition till bifall å en sak, som medför en nyttig följd, och som ej behöfver något tillägg af Rikets Ständer eller kan af Konungen uti BevillningsFörordningen få någon beredning.
TaxeringsCommittéerne äro nog beredde att göra erforderlig tillämpning af Förordningen., Herr af Billbergh:
Det är aldeles icke några farhågor, att de Sågar icke skulle blifva beskattade, hvilka hädanefter tillkomma, som förmått mig till min framställning.
Jag trodde att Friherre Cederström, såsom Ordförande i ExpedilionsUtskottet, skulle finna i hvad bryderi Utskottet skulle komma genom detta beslut.
Det står, att sågar, stamp- och valkverk skola beskattas efter de grunder, som Rikets Ständer stadga. 56 Sen 8 Mars c. m.
Jag tror att ExpeditionsUtskotlet derefter skulle upprätta Expeditionen, Om det då tillika står, att de skola beskattas sorn Rikets Ständer särskilt förordna, men det ej blir något förordnande, så frågar jag, huru
Konungen skall kunna verkställa ett sådant beslut; ty i BevillningsFörordningen finnes icke något stadgande huru de skola behandlas.
Jag tror således det vara aldeles nödvändigt, att det blir en ändring, och det kan lämpligast ske så, af t det åt Konungen lemnäs att härom förordna.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade tvänne gånger hvardera af sina nyss gjorde propositioner, men hvarje proposition blef med Ja och Nej besvarad.
Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om saken förtjenar en votering.
Då den är afgjord af 3 Stånd, tror jag att det är likgiltigt om nian bifaller eller afslår Utlåtandet.
Om det vore fråga om att fatta ett särskilt beslut, skulle jag söka alt göra min reservation gällande, men då det ej har något inflytande på saken, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln så gerna ville förena sig om att bifalla Utlåtandet.
Derefter blir fråga, om man vill inbjuda de öfriga Stånden om det jag framstält.
Den 8 Mais e. in. Herr von Hartmansdorff':
Jag hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln vid detta, såsom vid andra tillfällen, då 3 Stånd afgjort frågor, ville lägga Utlåtandet till handlingarne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Utlåtandet måtte läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 16 sistlidne Februarii under N:o i65 afgifne, och den 19 i samma månad e. m. på hordet lagde Memorial, i anledning af gjord hemställan om anmodan till Lagutskottet att till RiksStånden inberätta, huru den i Utskottets Betänkanden N:ris 58 och io3 upptagne fråga, om ändring i i8ochi9§§. af InteckningsLagen, blifvit afgjord m. m.
Jag kan för min del icke annat än instämma i Herr Printzenskölds åsigt af denna sak.
Jag tror nemligen, att Lagutskottet oriktigt förfarit, då det ansett denna sak höra förfalla.
Här hafva nemligen icke 3 Stånd stannat emot 2.
Två hafva icke nekat hvad de andra två jakat.
Alla 4 hafva deremot instämt deruti, att ändring är nödig; men 2 vilja hafva ett förtydligande, och de 2 andra vilja hafva ett annat, Detta är således olika meningar ^ och de måste sajumanjemkas.
I 58 Den 8 Mars e. m. logikan kallas de slags mål, som omtalas i 73 §.
Riksdagsordningen, för contraira motsattser, men de som omtalas i den följande 75 §. för contradictoriska motsatser.
I det senare fallet förutsättas 2 Stånd alldeles bestrida de andra arnes mening: i det förra endast vara skiljagtiga i anseende till sättet för ändamålets vinnande.
I frågavarande sak lior till det sistnämnde fallet.
Jag får derföre hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna, att detta Utlåtande borde ogillas, och Lagutskottet anmodas alt uppgöra voteringspropositioner till Förstärkt Utskott.
Jag inser väl, att detta icke kan medhinnas vid denna Riksdag; men det är för principen skull; som man, ej böra låta saken passera.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner* Adolph Göran:
Utan att ingå i hufvudfrågan utber jag mig endast få fästa uppmärksamheten derpå, att det nuvarande Memorialet innehåller en lagfråga, i hvilken Rikets Ständers meningar varit delade, hvilken genom Förstärkt Utskott skulle afgöras och hvartill mycken tid skulle erfordras.
Då den komme till Konungen skulle Han först höra Högsta Domstolen och SlalsRådet innan
Han kunde gifva sin sanction.
Då Riksdagen nu är så nära sitt slut, tror jag då icke att något svar kan komma.
Jag tillstyrker alisa, att lägga hela saken till handlingarne.
Den B Mars c. m. % Tians Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lieinstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Utskottets Memorial gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss.
Ja och Nej. Hans Excellence liemstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg någon annan åtgärd vid detta Memorial erfordras, än att det lades till handlinga me.
Jag har förut yttrat, att jag väl inser, det saken icke kan hinna genomgå alla former, som återslå, men jag hemställer, om icke Ridderskapet och Adelil bör ådagalägga, att de åtminstone ogilla den princip, som Utskottet yttrat, och respectera formerne i detta fall.
Saken får gå så långt den kan.
Uppå förnyad proposition förenade sig Ridderskapet och Adeln örn återremiss af ifrågavarande Memorial.
Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 27 sistlidne Februari under N:o 178 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 143 förut med - 6o Den 8 Mars c. m. deldle Betänkande, angående vackt fråga om belåningsrättighet, uti publike fonder, a ritorr Spannemål.
Jag anhåller, att vi, i förening med detta Utlåtande, måtte få afgöra ett annat från BankoUtskottet, som är af rakt motsatt syftning.
I anledning häraf föredrogs BankoUtskottets den 19 sistlidne Januari under N:o 102 afgxfne, och den 1 derpåföljde Februari e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 68 förut meddeldte Betänkande, jemte hvad i sammanhang dermed hos BondeStåndet förekommit, angående Stals-Banko-och EkonomiUtskottens gemensamt afgifne Betänkande N:o 66 i fråga om särskiite föreslagne grunder för belåning af spannemål.
Innan jag går att yttra mig i denna fråga, anhåller jag, alt RiddarhusSecreteraren måtte upplysa oss om innehållet af de ProtocollsUldrag, som från de andra Stånden i deLta ämne inkommit.
Undertecknad Riddarhus-Secreterare: BankoUtskottets Utlåtande N:o 102, ang&- ende lån å Spannemål, är af Preste- och BorgareStånden bifallit, och BondeStåndet har dervid låtit bero.
Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottels Utlåtande N:o 178, Den 8 Mars e. m. 6r om beläning å ritorr Spannemål, ärafPresteStåndet afslagit.
Någon underrättelse om sistnämnde Utlåtandes afgörande inom de öfrige Stånden är icke ankommen.
I det skick saken befinner sig, vågar jag tillstyrka antagande af EkonomiUtskottets Utlåtande.
Jag inser de svårigheter, som möta, att bringa saken till slut, men jag tror, att det skall blifva möjligt om beslutet blir hastigt communiceradt med BankoUtskottet.
Ekonomiutskottet har yttrat om ritorr säd, alt den skulle vara lika god pant, som hvilken annan vara som helst.
Under en tid af 60 år, var i Banken ritorr säd belånad här i Stockholm, och några förluster skedde ej då.
Det var under 1765 års Riksdag, hvilken i allmänhet utmärkte sig för en stark återgång, som åtgärden upphäfdes.
Då nu Banken är i tillfälle att i Stockholm, Götheborg och Malmö, genom egne tjenstemän, kunna controllera panten, ser jag ingen våda af det som Ekonomiutskottet föreslagit, och jag tror, att i den nion controll kan vinnas, kan man utsträcka belåningen.
Jag kan ej se, hvarföre man endast skulle få belåna jern, utan anser att man äfven bör få belåna andra panter, som äro inhemsk product och lemna tillräcklig säkerhet.
Jag vågar föreslå proposition till bifall å EkonomiUtskottets Utlåtande, med anhållan, att det måtte åläggas BankoUtskottet att inom 3 dagar in - 62 Den 8 Mars e. m. komma med förslag till instruction rörande denna sak, hvilken instruction ej behöfde innehålla mera, än att belåningen Ater skulle öppnas på grund af 1739 års Författning.
Herr Manck af Rosensköld, Eberhard:
Jag anhåller, alt de reservationer, sorn ej blifvit uppläste, måtte blifva tydeligen och ljudeligen uppläste.
Un de r teck n a d Riddarhus-Secreterare:
Just nu ankom protocolls-utdrag från BorgareStåndet, innehållande att BorgareStåndet denna dag afslagit Ekonomi-Utskottets
Utlåtande om belåning af ritorr spannemål.
Den af Herr Munck af Rosensköld begärde uppläsning verkstäldes.
Grefve Gyldenstolpe; Sedan af det ankomne Protocolls-utdraget nu inhemtats, att äfven BorgareStåndet, och således 2 Stånd, afslagit Ekonomiutskottets Utlåtande, men deremot bifallit BankoUtskottets, är enligt min öfvertygelse saken afgjord.
Således kan Ridderskapets och Adelns beslut ej inverka på lmfvudsaken; men med min öfvertygelse instämmer den hemställan BankoUtskottet gjort, hvarföre jag anhåller om proposition till bifall på BankoUtskottets Utlåtande, med afslag A EkonoiniUtskottets.
Frågan om belåning af spannemål är väckt i ändamål att lätta jordbruket.
Jag lemnar derhän, om jordbruket får någon lättnad om ritorr säd> Den 8 Mars e. m. 63 i fall den l<nn frambringas> får belånas i städerne Götheborg och Stockholm, då den förvaras i brandförsäkrade hus»
Detta skulle vara blott lill partiell nytta för de orter, sorn äro närmast, men ej befordra jordbruket generelt.
Dessutom, då Rikets Ständer numera, genom deras credit, komma att upptaga ett lån för Jordbrukets undsättning, tror jag att Rikets Ständer gjort så mycket för jordbruket, att det ej kan pretendera mera, och då den ifrågavarande belåningen ej leder till
Bankens säkerhet och ej eller till ändamålet — en lättare spannemålsproduction —, tror jag, på de grundade skäl BankoUtskottet anfört, att en sådan beläning icke bör beviljas, och anhåller om bifall å detta Utskotts Betänkaude.
Sedan det nu blifvit upplyst, att BorgareStåndet äfven afslagit EkonomiUtskottets Utlåtande, anser jag alt man ej lär komma till något mål.
Jag kan blott beklaga, att dessa opinioner nu kunna göra sig gällande, att alla slags lån af Banken skola vara en slags undsättning, och ej ren alfaire.
Om de vore det senare, vet jag ej hvarföre icke Banken kunde låna lika så väl på ritorr säd, som på hvilken annan pant som helst; och jag tror, att om denna belåning varit förenad med handelsdisconten, hade den varit af nytta, ty om vi skola komma lill någon verklig spannemålshandel, måste det vara några större debou- ^ 64 Den 8 Mars e. m. cheer, och då frågar jag om några tjenligare kunna finnas, än Stockholm, Götheborg och Malmö.
För min del skulle jag önska, att Ridderskapet och Adeln ville inskränka sin åtgärd till att bifalla EkonomiUtskottets, och afslå BankoUtskottets Utlåtande, oaktadt jag anser att ingen åtgärd i fråga kommer, men det vore ett uttryck af ett tänkesätt, som jag hoppas kommer att göra sig gällande om Banken skall fortfara att äga monopolium.
Jag anser oformligt, alt icke alla näringar dela lika rätt, och får förnya min begäran om proposition till bifall å EkonomiUtskotttes Utlåtande.
Gref ve von Fersenj Hansi
Då jag fullkommeligeu delar den siste talarens åsigt af saken, men icke Grefve Gyldenstolpes, att målet bör anses som förfallit, har jag begärt ordet för att nämna, att det ej var något nytt eller oväntädt att BorgareStåndet afslagit EkonomiUtskottets Utlåtande.
Jag ser svårligen huru BorgareStåndet kunnat godkänna detta Utlåtande, då Ståndet redan bifallit BankoUtskottets.
— Ännu har likväl ej mitt hopp slocknat att icke den goda saken kan bringas till verkställighet, ty i fall Ridderskapet och Adeln skulle bifalla EkonomiUtskottets Utlåtande, återstår att genom inbjudning få något af de andra Stånden att rubba sina beslut, hvarigenom 3 Stånds beslut för frågan erhölles och ehu* ra Den 8 Mars e. m. 65 ru långt litlen Riksdagen än är synes mig likväl denna förmodan ej vara inom omöjliglieternes område.
Frågan är, ehuru BorgareStåndet nyss afslagit EkonomiUtskottets Utlåtande, lika litet förfallen, för det närvarande, som BankoUtskottet uti Betänkandet N:o 102 ansett den vara innan Utskottet afgaf Betänkandet.
Hvad angår det argument, sorn Grefve Gyldenstolpe anfört, att jordbruket ej häraf skulle kunna draga någon fördel, så kan jag ej dela denna förmodan.
Producenten kan visserligen ej deraf få direct fördel, men väl indirect, derigenom att en spannemålshandel blir etablerad, och att de handlande, hvilka äga fördel af en sådan inrättning, som den nu föreslagne, uppträda som medlare emellan producent och consument, till bådas obestridliga fördel, då stadigare varupris deraf blifver en följd.
Det lärer för ingen vara obekant huru olika Spanmålspriserne äro, och den fluctuation som dagligen i dess värde äger rum.
Ena dagen kunna priserna vara ganska höga, och den andra ganska låga.
Hade den handlande classen uppträdt som medlare i denna del, skulle spannemålsprisen vara stablare, emedan, då tillfälle lill belåning af den upplagde varan ägde rum, köparen ej behöfde endast speculera på stigande priser, utan erhöll genom lånen understöd till förlagscapitalet, hvarigenom ej den större eller ringare dagliga con65 IU 5 66 Den 8 Mars e. m. currensen influerade på priserne, samt varan ständigt ägde värde oell vöre afsättlig.
För närvarande är spannemålen ej ett föremål för någon verklig handel, utan endast elt ämne för mer eller mindre väl beräknade, fondsspelning liknande speculationer.
Bl ifver åter belåningsrättigbet tillagd spannemålen, tror jag första och ett ganska verksamt steg skulle vara gjordt lill att inrätta en ordentlig spannemålshandel i riket.
Det är från denna åsigt jag ansett saken nyttig, och i följd hvaraf jag anhåller om bifall till EkonomiUtskottets Utlåtande, och#ska!l sedan, i händelse Ridderskapet och Adelö bifaller detsamma, anhålla om inbjudning till de öfrige
Stånden, på det alt man i denna fråga må kunna vinna 3 Stånds sammanstämmande beslut.
Friherre Cederström, Jacob: Svenska spannemålshandeln har, på något öfver 5o Ar, varit beroende af styrelsen, och all enskild täflan derifrån skiljd.
Under detta förhållande har man kommit ifrån hvad som borde vara, nemligen att bereda afsättning.
Rikets Ständer hafva väl nu omintetgjort styrelsens befattning med denna handel; men ännu är intet steg gjordt för alt befordra den enskildta handeln med denna vara, och för att skalfa den enskilte det förslag, som fordras utan att blifva nödsakad fästa alla tillgångar på capitaler vid denna vara, till hinder för all betydlig speculation Den 8 Mars e. m. 67 på denna annars vinstgifvande handel.
Det år icke få millioner, som Amsterdam i denna väg dragit ifrån England.
Banken i Amsterdam har ej derpå gjort några förluster, och vår Bank har ej gjort några förluster på spannemål den tiden den här belånades.
De farhågor, som äro yttrade af BankoUlskoltet, synas nästan vara spöken, framslälda för att försöka bereda möjlighet att återkomma till det system som nu i Sverige är förkastadt, nemligen styrelsens befattning med spannemålshandel.
Med aldrig så litet minne af de betydliga uppoffringar, Staten gjort förut på denna väg, och af hvad som nu blifvit föreslagit, hade jag ej bordt vänta, att man kunde hysa farhågor för de förluster, som deraf kunde uppkomma.
Om någon bristande eftersyn af Bankens ombud skulle göra, att Banken förlorade något, så mäste denna uppoffring ej vara svarande emot räntorne af sådana lån, ty att förlusterne kunde blifva stora är ej tänkbart, om ej bedrägerier skulle uppstå: och misstänkes BankoStyrelsen för sådant, så är det 1 sanning dock mindre farligt i afseende på bristande eftersyn, på en så voluminös pant som spannemål, att i afseende på den reela fonden i Bankens hvalf.
Man bör tänka sig hvad afsigten är med en spannemålshandel.
Om hvete lill exempel kunnat uppläggas här i Sverige, så hafva vi för ett par år sedan sett hvad vinst Sverige 65 H. 5* 68 Den 8 Mars e. m. deraf kunnat draga på England.
Hade belåningsrätt varit öppnad hade ioo,ooo:f,als tunnor, i stället för att blifva förvandlade till bränvin, gått till England.
Landet hade vunnit derpå, och den handlande äfven.
Det är ej det directa understödet, som befordrar näringarne, utan mycket mera den lifliga afsättningen.
Den kan ej beredas annorlunda, än derigenom alt de handlande dermed sysselsätta sig i stort.
Vid en ymnig skörd måste blifva stora öfverskott, örn blott consumenten skall köpa.
Deremot, om handeln under de goda åren upptagit öfverskotten, ligga de lill hands för landet i missväxtår, eller utgå de i verldshnndeln.
Jag tillstyrker bifall till EkonomiUtskoltets Utlåtande.
Hvad först angår den frågan, om detta mål kan anses afgjordt genom de beslut, som äro fattade, så är det min tanke, att då 2 Stånd afslagit Utlåtandet, saken lär hafva förfallit.
Hvad inbjudningen beträffar, så står den ännu i vida verlden.
Riksdagsordningen omtalar dessutom inga inbjudningar.
Hvad sjelfva ämnet angår, så kan jag ej dela de åsigter Grefve von Ferssen yttrat, åtminstone ej till alla delar.
Jag tror, att om meningen varit att skaffa spannemålshandeln en större vinst, så vinnes ändamålet, men jag frågar; i fall det är något lönande vid att inrätta en spannemålshandel, bör ej den Den 8 Mars e. ni. enskilte sjelf göra det, utan att Staten skaffar honom ökad ränta på sitt förlag?
Jag tror ej, att det är Statens ändamål att öka vinsten för den enskilte speculanten.
Hans vinst influerar ej på det allmänna.
Äfven med denna belåning skulle ej så stora magaziner och så stor rörelse eller så stor export kunna tillvägabringas, att alla provinser deraf hade vinst.
Om detta kunde vinnas vore inrättningen nyttig och borde införas.
Men så länge jag hyser den öfvertygelsen, att inrättningen blott skulle blifva till vinst för en eller annan spannemålshandlande, som bodde här i Stockholm och kunde gå upp i Banken och belåna sin spannemål, så tror jag ej, att man bör vidtaga en sådan åtgärd.
Det är visserligen sanni, hvad Friherre Cederström anfört, att derigenom att Staten sjelf befattat sig med spannemålen, ingen spannemålshandel kunnat existera, men det bevisar icke, att, sedan handeln nu är fri, det icke kan blifva en spannemålshandel, i synnerhet om medel till afsättning öppnas.
Just derföre att det ännu icke visat sig, att någon spannemålshandel börjat, eller derföre att den genom de förra prohibitifva åtgärderne ännu ej kunnat komma i gång, tror jag, att det är för tidigt att vidtaga sådana medel, som kanske skulle på Statens bekostnad gifva en större vinst, än denna handel fört jente.
Om man ser, att ingen spannemålshandel kan Blifva utan en sådan åtgärd, tror jag den 7o Den 8 Mars e. ra. vara riktig, men så länge den ännu ej varit så fri, att den kunnat äga rum, borman ännu ej understödja den, åtminstone icke på delta sätt.
Dessutom, då spannemål är en vara, som är nödvändig för alla och köpes äfven öfverallt, blott man kan åstadkomma afsättning orterne emellan, bör handeln dermed löna sig utan denna ränta för förlagscapitalet.
Då i öfrigt BankoUtskotteC ej ansett öfverensstämmande med Bankens säkerhet att belåna en vara, som kan, ehuru ritorr, vara underkastad förskämning, tror jag det rätta vara alt bifalla BankoUtskottets, och afslå EkonomiUtskottets Utlåtande, hvarå jag anhåller örn Herr Grefvens och LandlMarskalkens proposition.
Det är i anledning af Grefve Gyldenslolpes sista yttrande, jag begärt ordet.
Lika med honom anser jag saken slå i vida fältet, emedan, innan Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut, intet resultat kan uppkomma.
Den inbjudning jag nämnt är ej något ovanligt under detta Riksmöte.
Ehuru inbjudningar
Stånden sinsemellan ej finnes omnämde i Riksdagsordningen, tror jag dock mig kunna stödja den, hvarom jag anhållet, åtminstone på praxis.
Jag har ingalunda med min tillstyrkan inom
Ekonomiutskottet afsett spannemålshandlares stora vinst; men jag har trott, att om en rigtig snannemålshandel, i följd af belåningen, skulle kunna eta - Den 8 Mars e. m. 7‘ Lierås, detsamma indirect skall befordra och lätta varans afsättning och derigenom gagna producenten, hvilken ej är belåten med att häfva varan liggande.
Jag vill ej bestrida, att, om det kunde på annat sätt för sig gå att bereda medel till att lätta varans afsättning, det vore bra, men då brist på capitaler existerar, tror jag understöd genom varubelåning vara nyttiga och böra lemnäs äfven dem, som handla med spannemål.
Dermed tror jag att man ej uteslutande afser spannemålshandlares vinst, utan äfven både producentens och consumentens fördel.
Jag tror, lika med Grefve Gyldenstolpe, att icke någon stor spannemålshandel kan stadgas, roen det är ej olämpligt att man söker bereda dess början, och det kan, i sakernas närvarande skick, ej befordras på annan väg än den, som Ekonomiutskottet föreslagit.
Jag vill ej ingå 1 frågan, huruvida spannemål kan hos oss blifva exportvara eller icke; vi böra nu endast sysselsätta oss med EkonomiUtskottets Utlåtande om lånerätt å spannemål.
Hvad Bankens säkerhet angår, så är uppgifvet i EkonomiUtskottets
Utlåtande och på detta rum redan upplyst, att denna föreslagne spannemålsbelåning ej är någon för Banken ny och främmande operation, och förmodar jag, att den litoria spannemålen ej bör såsom säkerhet vara mindre 1111 än på 1660 och 1730 talet.
Den måtte i alla tider vara lika god säkerhet, oberoende af huru än 73 Den 8 Mars e. m.
BankoUtskottet det anser.
Jag förnyar altså min anhållan om bifall å Ekonomiutskottets Utlåtande.
Jag hade ämnat att omständligen yttra mig, men jag liar dels blifvit förekommen af flere talare, Grefve von Fersen och Friherre Cederström, dels anser jag det mindre nödigt att lala för EkonomiUtskottets Betänkande sedan man hört Grefve Gyldenstolpes skäl emot det, och emot BankoUtskottets, sedan man hört hans skäl för detsamma.
Jag instämmer i den meningen att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla EkonomiUtskottets, och afslå BankoUtskottets Utlåtande.
Det enda jag vill erinra om, är, att ej blott jordbrukets fördel, utan äfven hela Rikets och Bankens, är i fråga, emedan för Bankens soliditet, så länge realisationen ej är börjad, är af högsta nödvändighet att bereda förmånlig afsättning för Riket i det hela i afseende på exporten, och att söka minska importen.
Antingen exporten lider, eller införseln är för dryg, verkar det på sedelmyntets värde, så vidt som handelsförhållanden derpå kunna verka.
Jag hoppas, alt om och intet annat resultat skulle blifva, än att Ridderskapet och Adeln genom sitt beslut ådagalade, att Ridderskapet och Adeln behjertad© jordbrukarens ställning, och hade förmåga att inse jordbrukets samband med hela rikets val, Ridderskapet och Den 8 Mars e. tn.
Adeln likväl fattar sitt beslut utan afseende på de andra Ståndens.
Efter hvad jag tyckt mig höra, då RiddarhusSecreteraren redogjorde för de andra Ståndens beslut, hade 2 Stånd bifallit BankoUtskottets Utlåtande, och det tredje dervid låtit bero. Detta Utlåtande afstyrker all belåning af säd.
Jag får derföre fråga, om icke låta bero betyder bifalla.
Kunde jag få den upplysningen af RiddarhusSecreteraren, vore det väl, och anhåller att sedan få yttra mig.
Min förmåga inskränker sig endast att historiskt meddela de andra Ståndens beslut, men att meddela förklaringar deröfver anser jag mig icke tillständigt, eller vara i stånd att göra.
Jag skulle önska att få veta, om den historiska upplysningen stöder sig på ett Protocolls-utdrag, eller på någon annan berättelse?
I närvarande fall stöder jag mig hvarken på ett Protocolls-utdrag eller på berättelse, utan på en officiel anteckning från de andra Ståndens Canzlier.
Jag beklagar, att den meddelade underrättelsen icke är upplysande, och att således ändamålet med 74 Den 8 Mars e. m.
Protocolls-Utdragen från de andra Stånden förfelas.
Jag förmodar likväl, att, ehuru två Utlåtanden nu äro under pröfning på en gång, det måtte vara BankoUtskottets, som först förekommer, och att propositionen, som derå göres, måtte gälla hägge dessa Utlåtanden tillsammans, så att vi slippa 3 voteringar öfver samma sak, hvilka möjligen kunde slå olika ut.
Med Grefve Gyldenstolpe skulle jag tro, att då 3 Stånd afslagit frågan, mäste saken förfalla, om än Bidderskapet och Adeln skulle bifalla belåningen.
Men då Grefve von Fersen omtalat sin afsigt vara att föranleda Ridderskapet och Adeln till de andra Ståndens inbjudning att godkänna EkonomiUtskottets åsigt, måste jag sådant bestrida.
Man har sagt, att intet steg blifvit taget för att bilda Spannemålshandel sedan Magazinsinrättningens upplösning.