Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 90, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde hufvudtitel. 36:te punkten, ang:de pension för kaptenen David Carl Lyons enkaj 37:de punkten, innefattande hemställan, att de af Utsk. tillstyrkte pensioner f ör enkor mätte komma att utgå endast sä länge desse personer förblifva i cnkostrind; 38:de punkten, ang-.de pension för Professor J. G.
Sandberg; 39:de punkten, ang-.de förhöjning af den Commercerådel B. H.
Santesson beviljade pension; 40:de punkten, ang-.de pension för Professoren C.
Palmstedt; 41:sta punkten, ang-.de pensionering af folkskolelärare; 42:dra punkten, ang:de f örhöjda pensioner
Den 30 A pril.
195 för fl/skedade soldater och båtsmän; 43:(lje punkten, ang:de af f. d.
Statsrådet Frih. Otto Wilhelm Stael von Holstein söht ersättning för vid hans öfverflyIlning till högsta domstolen ånyo erlagd fullmakts lösen samt minskning i Just.råds-lönen; 44:de punkten, angule af f. d. Statsrådet F. O. Silfverstolpe sökt ersättning för förlorade inkomster; 45:te punkten, ang:de ersättning till Lagmannen L. P. Fallenberg för förlorad extra löneinkomst; 46:te punkten, ang:de ersättning till f. d. Kommendanten Majoren G. Krook för honom frångången sportelinkomst; oell 47:de punkten, ung-.de anslaget till Emerili löner vid elementar-läroverken samt användandet af derå upkomne besparingar.
Riföllos.
48ide punkten, attg:de upförande å allmänna indragningsstaten af de genom
Lagmansembetenas indragning för dessa embeten enl.
Stat anvisade ordinarie löner jemte ersättning för de tjensterne åtföljande sportler.
49:de punkten, ang-.dc anslaget till godtgörande af indelningsbrist i Jemtland; 50:de punkten, ang:de öfver flyttning till allmänna Indra gningsStaten af å anslaget för fångvården uplagne räntor; 5lista punkten, ang:de anslagetför spanmålsför höj ning under löner ne; 52:dra punkten, ang:de öfriga under Nionde hufvudtiteln upförde anslag; och 53:dje punkten, innefattande hemställan att Ii.
Sl:s godkännande af denna hufvudtilel ej må lägga hinder i vägen för verkställighet af de beslut, It.
St. kunna fatta i fråga om allmän förenkling eller indragning af indcldla räntorne och Hondén.
Dä jag, ehuru ledamot af StatsUlsk.
, under sisth plenum, stillatigande medgaf de mänga återremisser, som pä denna hufvudtitel dä förekommo, anhåller jag att få i R. o. Adis proh antecknadt, att, om jag ej motsatt mig desamma, härleder sig tystnaden å min sida ingalunda derifrån, att jag bilrädt de beslut, som R. o. Ad. då fattade, utan alt orsaken dertill var, hvilken äfven något hvar torde inse, att då förtjenster varmt förordas af åtskillige ledamöter härstädes, är det med ett visst obehag förenadt att deremot upträda.
Jag har ansett mig skyldig alt uttala denna min tanke, äfvensom att förklara, det jag inom Utsk. kommer i de aldra flesta fall att votera emot de återremisser, sorn här blifvit beslutade, och hvilka utvisa att man betraktar den Olde hufvudtiteln nära nog som en faltigvårdsanstalt, der en hvar, som lyckas förskaffa sig förespråkare, skulle kunna söka att göra sina intressen gällande.
Jag tror det endast vara utmärkta och af Staten högt förtjenta embelsmäns efterlemnade enkor, som i första handen böra ihågkommas med understöd samt att det verkar till farliga praeju 13* - 196
Den 30 April. dikater, om, på grund af enskilde riksdagsmäns motioner, sådane frågor om understöd skulle af StatsUtsk. till beviljande föreslås och sedermera af Ständerne bifallas, som åtskilliga af dem hvilka blifvit till Utsk. återremitterade.
Jag tror att man bör betrakta, att på denna 9:de hnfvudtitel finnas pensioner för civile embets- och tjenstemän anslagne lill belopp af 25,000; för dessas enkor och barn, likaledes 25,000 samt för Militäre embets- och tjenstemäns och under-officerares enkor och barn 25,000; till ersättning för mistade löne-innehållningar, 5,000; Wadstena Krigsmanshus-kassa 40,000 r:dr, förutom arm- och lastpenningar 9,000 r:dr, som enl.
Ständernes beslut blifvit till denna titel öfverflyttade.
Det är lätt att yttra sig, på sätt Hr von Troil nu gjort, när han icke vill säga emot hvilka personers pensionerande han vill rösta; men efter han upräknat de anslag, som på denna titel äro upförde till pensionerande af embets- och tjenstemän, samt deras enkor och barn, så tillåter jag mig att uttala den anmärkn:n, att det förmodligen icke finnes något land, der man så litet sörjt för pensioner, som i Sverige; och jag skulle önska att Hr von Troil, om han vet något sådant, äfven ville upgifva det för StatsUtsk.
Föredrogs och bifölls StalsUtskrs d. 10 dennes på bordet lagda mern.
N:o 109, ang:de bestämmanctet af den RiksStms och Utskms kanslibetjening tillkommande aflöning.
M:s d. 26 dennes e. m. på bordet lagda nåd. propos. till R.
St., aug:de Hospitalernes förbättring och underhåll.
Hr af Sillén, Lars Cahr., hade inlemnat ett sålydande anförande:
M. aflåtna nåd. proposm till R.
St. ang:de Hospitalernes reglerande och underhållande, har K. M., efter det ådagalagdt blifvit, att de till Hospitalernes underhållande anslagna inkomster äro än mera otillräckliga till bestridande af dervid förekommande oundgängliga utgifter, äskat ett kreditiv eller förslagsanslag af 25,000 r:dr.
Då betydelsen af kreditivlånen innefatta en bestämd summa, som ej må begagnas mera än en gång, såvida icke återbetalning derå lemnar tillgång (ill förnyad anvisning, men förslagsanslag icke är årligt, skulle möjligen ett missförstånd kunna föranledas om rätta afsigten med denna alternativa begäran.
SeraphimerOrdensGillets underd. skrifvelse af d. 27 Maj 1850, lande, kan visserligen synas hafva gifvit anledn. härtill, emedan K.
OrdensGillet deruti anhållit, det nåd. proposm måtte till R.
St. aflåtas om anvisande af ett kreditiv eller förslagsanslag å 25,000 r:dr om året; men man finner likväl af den utredning, som der - Den 30 April.
197 jemte är meddelad, att Hospitalerne äro i verkligt behof af det årliga understödet 25,000 r:dr, ty om än högre markegångar åspanmålen något år skulle minska anlitandet af berörde anslag till Ilospitalernes directa understöd, förekomma deremot utgifter för Hospitalernas vidmakthållande roed reparationer å byggnaderna, anskaffning af Inventarie- och beklädnadspersedlar, m. m. hvilka under de år då markegångarne äro lägre, åtminstone till en del icke kunna till fulla behofvet uphandlas och hvartill möjlig kassabehållning från ett år till ett annat behofver användas.
Så väl uti den nåd. propostn, som af hvad K.
SeraphimerOrdensGillet inför K. M. i underd:het anfört och de af K.
M. åberopade handlingar, hvilka böra blifva StatsUtsk. meddelade, innehålla, är ådagalagdt, att behofvet af det begärda anslaget förnämligast härrör från den betydliga tillökning i de till hospitalsvärd anmälda sinnessjukas antal, samt den omsorg-fullare vård och skötsel dem egnas, äfvensom den bättre föda och beklädnad, än som tillförne bestods; alla dessa förbättringar åstadkomna i öfverensstämmelse med så Väl K.
M:s förordnanden och R.
St:s yttrande önskan.
Väl förordnade K. M. genom nåd.
Kungörelse af d. 3 Dec. 1847, att, i st. f. den inträdesafgift af 33 r:dr 16 sk., som intill samma års slut erlades för hvarje Hospitalshjon vid dess intagande pä Hospital, men full kostnadsersättning för dem, som dertill ägde tillgäng, skulle från 1848 års början betalas vid inträdet å Hospitalet 20 r:dr och sedermera 10 r:dr hvarje år, så länge patienten på Hospitalet qvarblifver, och härigenom kan framdeles någon tillökning i inkomst påräknas, i den mån de, före 1847 års slut å Hospital intagna, afgå och lemna rum för andra; men under de första åren blifver denna tillökning ingen och sedermera icke eller betydlig.
Således gifvas annan utväg icke till Hospitalernes ändamålsenliga underhållande med nödiga inkomster, än den uti den K. proposm nu föreslagna, så vida ej K. M. skall se
Sig nödgad att betydligt förhöja så väl inträdes- som årliga afgiften, en åtgärd, som förmodligen skulle finnas misshaglig och tryckande för dem som kommo ali den vidkännas och hvilka oftast äro församlingarnes fattigvård.
SeraphimerOrdensGillets underd. anmälan af den förlägenhet hvaruti K.
OrdensGillet sig befann för bristande tillgång till de oundgängligaste utgifternas vid Hospitalernes bestridande, beviljade K. M. genom nåd.
Bref d. 26 Januari 1850 ett förskott af 14,000 r:dr, dem K.
Stats-kont. af under händer hafvande medel skulle utbetala, men förordnade derjemte, det borde detta förskott af Hospitalsfondens inkomster under innevarande år återbetalas; men enär K.
OrdensGillet med full visshet kunde förutsätta, att 1850 års Hospitals-inkomster, hvilka först innevarande år till största beloppet ingå, icke ens blefvo tillräckliga till bestridande af Hospitalsutgifterna, än mindre lemnade tillgång till det erhållna förskottets ersättande, anhöll K.
OrdensGillet lili underd. skrifvelse d. 16 Sept. 1850, det K.
M. måtte täckas lill R.
St. aflåta nåd. propos. om afskrifning af berörda förskott; och har K. Stats-kont. uti deröfver infordradt utlåtande i underddiet yttrat, att en 198 Den 30 April. blott och bar afskrifning af förskottet icke kunde äga rum, utan måste, om K.
M. med afseende å hvad K.
OrdensGillet andragit rörande Hospitalsfondens mindre fördelaktiga ställning, i nåder finna skäl att till R.
St. aflåta nådig propos. i ämnet, Statsverket beredas godtgörelse, antingen genom ett anslag, lill utgående från Riksg:s-kont. eller ock genom tillåtelse att i liqvid emellan detta verk och K. Stats-kont. fa summan Riksg:s-kont. påförd.
OrdensGillet gjorde underd. hemställan om afskrifning af det erhållna förskottet tillkom det icke K.
OrdensGillet att annorlunda föreslå sättet för åtgärden än som skedde eller att K. M. ville aflåta nåd. propos. till R.
St. om deras bifall till förskottets afskrifning. K. Stats-kont. har sedermera antydt sättet; men K.
M. har likväl icke funnit godt att i den nåd. proposrn göra någon framställning om förskottets godtgörande, elium det visar sig uppenbart, att Hospitalsfonden, som, om ock R.
St. bevilja det äskade årliga anslaget att ulgå från 1852 års början, likväl med sina intill dess otillräckliga inkomster, konime i än större förlägenhet än då förskottet begärdes och beviljades, samt således saknar tillgäng till dess godtgörande, hvilken godtgörelse synes lämpligast kunna ske genom R.
St:s medgifvande af summans afförande i liqvid med Riksg:s-kont., på öfverskotten å Statsverkets inkomster; om bifall hvartill jag på det ömmaste anhåller.
Jag gör mig den förhoppning att StatsUtsk. och sedan R.
St., vid behandlingen af hvad uti den K. proposrn blifvit föreslagit, så tillvägagå, att möjlighet beredes för Hospitaisförvaltningen, att på ett ändamålsenligt och med tidens fordringar öfverensstämmande sätt söka mildra de af sinnessjukdom träffade olyckliga medmenniskors tillstånd; och anhåller vördsamt att detta mitt anförande må få åtfölja den K. proposrn till StatsUtsk.
Jag vill icke bestrida be viljandet af det anslag Konungen äskat; men tror mig böra fästa StatsUtskrs upmärksamhet derpå, att om vederbörligt gagn skall vinnas mot de kostnader, sorn här ifrågaställas för Hospitals-vården: så bör denna ställas under en sakkunnig styrelse.
Fordom ansåg man vanligtvis dåren vara i den olyckliga belägenhet, att man icke hoppades på hans vederfående eller ens förbättring; utan när lian iemnades till Hospitalsvård för framtiden, afsågs egenteligeri hans underhåll för lifstiden.
Så länge omständigheterna voro sådana, kunde man anse likgiltigt om något annat väsentligen afsågs än hushållningen med de medel, som användes så att dessa måtte blifva tillräckliga för alla de dårars försörjande hvilka anmältes.
I sednare tider har man gått mera ömsint till väga och användt större bemödanden att lill förnuft återställa dem, som varit nog olyckliga att förlora sina sinnens bruk.
Följden deraf har blifvit att vården om dårar bordt och måst främst ställas under läkares tillsyn.
Jag vill på intet sätt klandra den Hospitalsvård, som Seraph.OrdensGillet hittills utöfvat: tvertom har jag all aktning för de mäns omtanka och nit, som sitta i denna styrelse.
Men R. o. Ad. vet nogsamt, att bland Hrr SeraphimerRiddare, fin - Den 30 April.
190 nas inga medicinae-doctorer och troligen komma sådanc icke heller alt snart finnas bland dem.
Huru vill man väl dä begära, att denna styrelse skall kunna behandla dårars vård med den sakkännedom som vederbör.
Dertill kommer, att Hrr SeraphimerRiddare vanligen äro rikets högste embetsman, hvilka, så länge de hafva fulla kroppsoch själs-krafter, behöfva dessa för att hålla dem i styr, och gagna dem, som hafva sina fem sinnen i behåll.
Derunder hafva de icke tid alt sysselsätta sig med dem, som mislat sina fem.
Hafva åter Hrr SeraphimerRiddare att vara i Statens tjenst så äro de merändels så gamla, att de för ålderdom och sjuklighet icke hafva den verksamhet som erfordras för att behörigen sköta ifrågavar. särskilda inseende.
Jag skulle nästan vilja påstå, att den, som under sin kraftfulla ålder sysselsatt sig med rikets vigtigaste värf, sedan icke kan serdeles nitiskt befatta sig med sådana underordnade anstalter som de ifrågavarande.
Hvad följden af sådana omständigheter skall blifva annat än den, all styrelsen måste anlita en läkare, samt att denne, ehuru han ej har namnet derför, likväl, i sjelfva verket blifver den styrande, eller ock om styrelsen afviker från hans råd att det med dalarnes vård kan gå illa nog.
Ar det icke då vida bättre att låta läkaren jemte besväret taga både hedern och ansvaret för hvad som sker, eller försummas.
Likasom det förhåller sig med phsykiska vården om de sinnessjuke, måste det äfven gå med hushållningen.
Någon underordnad person, han må nu heta kamrer, kommissarie, ombudsman, eller hvad som helst, får sköta den i Styrelsens namn.
Det beror således, äfven i detta hänseende, på en underordnads skicklighet och pålitlighet om förvaltningen går väl.
Må då icke äfven den, som har hushållningen om händer, få ansvara sjelf för hvad han gör och jemväl åtnjuta hedern derför, om det går bra?
Mig synes alltså bäst vara att dårvården tillhörde Sundhels-colhm.
Der finnes läkare förut, och om dessutom en Kameralledamot tillsattes för hushållningen och redogörelsen,' på sätt som det redan tillgår inom Fångstyrelsen, hvarest ledamöter finnas både med juridiska och kamerala insigter: så tror jag R.
St. skulle kunna hoppas, både att
Öfverstyrelsen komme att kosta mindre och uträtta mera än hittills.
Imedlertid befarar jag att ett sådant anslag som det ifrågavar., ehuru nödigt det än för ögonblicket må vara, icke kan bära den frukt, som vederbör.
Man måste för sådant ändamål gå i grund med saken ; och det är hvad jag velat anmärka.
Med några ord anhåller jag att få besvara hvad den siste talaren yttrat i afseende på Öfverstyrelsens flyttning.
Jag har sjelf sisth sommar besökt Wadstena och haft tillfälle att taga kännedom om det förträffliga skick, hvaruti sjukvårdsanstalten derstädes befinnes och jag hänvisar en hvar, som derom vill inhämta uplysning, att söka den på stället.
Det må vara sant, att skötseln af en dylik anstalt i första hand, är beroende af läkaren, bvad den medicinska delen angår, samt af en styresman för ekonomien; men det är ganska vådeligt att göra förändring medelst flyttning af Öfverstyrelsen till någon annan kor - 200 Den 30 April. poralion, då man finnér att den nuvarande sköter sina åligganden sä väl som man kan önska.
Låt vara att denna styrelse består af till åren komne personer, men då desse hittills visat sig hafva både vilja och förmåga att upfylla sina pligter, kan jag ej finna skäl till den föreslagna öfverflyttningen pä andra.
Jemte det jag i egenskap af ledamot utaf K.
SeraphimerOrdensGillet instämmer i det här nu uplästa utlåt., denna styrelses kamererare Hr af Sillén afgifvit så väl i afseende pä de uplysningar han meddelat, som på den hemställan hvartill han kommit, i följd af berörde uplysningars meddelande, får äfven jag, i förutnämnde min egenskap, pligtenligt vid delta tillfälle yttra några ord, icke allenast i auledn. af här förut fällde yttranden om nyttan och nödvändigheten att öfverflytta Ofverstyrelsen och vården om ifrågavar.
Hospitals-inrättningar från SeraphimerOrdensGillet till Suudhets-colkm, utan äfven, enär de handhr som röra detta ämne, äro mycket voluminösa, att i möjligaste korthet framställa de punkter, som äro af vigt för frågans belysning, och hvarigenom StatsUtsk. åtminstone kan hafva en ledning vid pröfningen, såväl af den ekonomiska, sorn af de öfrige vigtige delarne i denna ömtåliga, och genom sina anledningar, beklagansvärd! nödvändiga förvaltningsgren.
Gillets ekonomiska styrelse torde först böra framställas, emedan det hufvudsakligen verkar på den auetoritets behandling hvartill frågan kommer att remitteras.
Hospitalerne hafva sin existens grundad på de inkomster, som upkomma af arrenden, hvilka betalas efter markegångspris, samt af donationer för diverse ändamål, hvartill komma afgifterne för intagne hospitalshjon.
Af dessa, mera till fastighetsvärde än till kontant penningebelopp betydliga tillgångar, skall således den mängd Hospitaler, som finnas, icke allenast väl vårdas och underhållas, aflöningarna till vederbör, bestridas, äfvensom nödiga byggnadsreparationer verkställas, utan har OrdensGillet dessutom, af ett stående räntegifvande kapital, som varit disponibelt, i följd af K. åks nåd. beslut, under loppet af de senare åren, utbetalt en summa af närmare 240,000 r:dr b:co i och för Hospilalernes förbättring.
Effekten af nämnde summas utgifvande visar sig dels 1 nybyggnader och byggnadsreparationer vid Hospitalerne dels i materiella förbättringar och utvidgningar, som varit högst nödvändiga för Hospitalernes uphjelpande, men om å ena sidan denna kapitalsummas användande således var framkalladt af yttersta behof, och som, genom de inspectioner af åtskillige Hospitaler, som SeraphimerOrdensGillets ledamöter berett sig tillfälle att verkställa, visat sig vara väl och ändamålsenligt använd, åtminstone till den grad man med den varande byggnads konstruetion af dessa inrättningar billigen kan begära, har deremot å andra sidan hela räntan af samma kapital för underhällsbehofvet försvunnit.
Gillet har således ett minus i sin inkomst, hvilket kan blifva vida högre och verkligen redan blifvit det, genom de betydliga väl
201 kända variationer, som upkomma genom markegångsprisens ojemnhet, hvarpå som exempel torde få nämnas, att åren 1848 och 1849 förminskades härigenom inkomsterne, som ingingo till Hospitals-styrelsens disposition med omkring 24,000 r:dr för hvardera året; hvaremot, såväl under nämnde är äfvensom före desamma och troligen äfven härefter kommer alt ske, Hospitalshjonens numerär snarare ökats än minskats.
Under ett af de sednare åren har denna nommerär upgått till 1,100 personer och derutöfver, och genom populatiooens tillväxt följer lika naturligt inom denna afdelning af samhälls-medlemmar, som inom de öfrige, att deras antal snarare ökas än minskas.
Under årens lopp, har Gillet, jemte årliga, fullständiga redovisningar, som undergått behörig granskning, tid efter annan, pligtenligt ingått med underd. anmälan till K. M. i afseende på de ekonomiska ämnen, som tillhöra dess förvaltning, likasom i flerfaldiga andra Ilospitals-administrativa grenar, som kraft enahanda anmälanden: i följd deraf, och då tydligen sig visat, att den arithmetiska siffran i utgifts- och inkomstväg icke ville förändras till fördel för denna sednare, nödgades denna Öfverstyrelse sistlidit år ingå till K.
M. med underd. begäran, att, i afseende på 1848 och 1849 årens förluster, i behöfliga inkomster åtminstone, erhålla en understödssumma af 14,000 r:dr b:co — densamma Ilr af Sillén omnämnt, — måtte för de ytterst nödiga utgifterne blifva styrelsen förskjuten.
K. M. har också, med inseende af delta förskotts behöflighet lålit anordna nämnde förskott; men då styrelsen sedan erfarit att återbetalningen deraf blefve, med dess fortfarande osäkra tillgångar svår och måhända omöjlig, hemställde densamma derföre i underd:het, att detta förskott måtte fä afskrifvas och således icke förminska de tillgångar, som successive komma att till denna förvaltning ingå. K. M. har uti Dess härvarande nåd. skrifvelse till R.
St. i följd af OrdensGillets gjorde underd. hemställan föreslagit att R.
St. mätte, för Hospitalsvärdens behof anslå ett årligt förslagsanslag af 25,000 r:dr b:co, och om ett sådant anslag beviljades, kan af erfarenheten slutas, att dess anlitande icke alltid behöfves, enär en högre inkomst kan igenom markegångsprisens stegring temporärt tillskyndas hospitalsfonden.
Jag hemställer således alt SlatsUlsk. mätte benäget taga i betraktande vigten af detta förslagsanslag; det är, för så vidt denna förvaltning- och allt hvad deraf beror skall kunna fortgå, vare sig under nuvande styrelse eller under hvilken annan som hälst, lika nödvändigt, ty då utgifterna kräfva ett fullgörande, som inkomsternas otillräcklighet förnekar, måste ifrågavar., Staten och samhället tillhörande, inrättning ej kunna beslå.
Beträffande den personliga vården om de sinnessjuke vid Hospitalerne har såväl denna, som den ekonomiska, sin beslutande styrelse fästad i hufvudstaden, hvadan dess ledamöter icke äro i tillfälle att genom reguliera allmännare inspectioner personligen undersöka verkningar af deras beslut, ett förhållande, som äfven skulle inträffa, om K.
Sundhets-colbm utgjorde denna styrelse, hvilket af en ledamot här föreslagits.
Dessa beslut, som efter mitt begrepp alltid grunda sig på en föregången noggrann pröfning af de vitsord ägande handlingar och anmälanden, som föranleda dem, utföras 202 Den 30 April. af vid Ilospitalerne verkande upmärksamma
Direktioner, läkare och syssloman, hvilka dels äro boende ä Hospitalerne dels i närheten af desamma, hvarjemte de äro båda berättigade och pligtige, att till öfverstyrelsen upgifva och anmäla verkningarne af de sålunda fattade besluten äfvensom Hospitalernes öfriga vigtiga omsorg kräfvande angelägenheter.
Vid de flesta Hospitalerne behöfvas visserligen förbättringar i byggnader jemte deras utvidgande; af de skrivelser, som åtfölja den K. proposrn, inhämtas imedlertid att medelst den värd och omsorg som egnats Hospitalerne i Sverige, åtskillige af dem gjort ett stort steg till förbättring, serdeles der, utrymmet icke förnekar en mera systematisk behandling af de beklagansvärda varelser der hysas.
Vi bafve, på sätt en föreg:de talare citerat, Wadstena Hospital, med sin direkt., som med upmärksamhet följer förvaltningen och vården på stället; vid detta Hospital har funnits en utmärkt skicklig, numera bortgången, läkare och honom har efterträdt en annan, vid namn Hjertstedt, som genom utrikes resor inhemtat den värdefulla skatt af uplysningar örn framstegen i omsorgen om sinnessjukes skötsel och behandling, som en djupare inlänkl omvårdnad kunnat i andra länder åstadkomma.
Genom hans medverkan, direktms upmärksamhet samt Ofverstyrelsens pligtenliga behjertande af de framställda förbältringsförslagen, har Wadstena hospital, icke allenast framskridit i afseende på förbättringar, utan nått en ståndpunkt till den grad förtjenstfull, att det anföres af dem, som sett de bättre sa beskaffade inrättningar utomlands såsom jemförligt med dessa.
Byggnaderne derstädes äro visserligen icke så systematiskt formade de borde vara; men hvad är att göra med uråldriga byggnader annat än att i möjligaste måtto förbättra deras konstruktion, då man ej kan nedrifva dem och bygga andra i deras ställe, svarande mot dermed afsedda ändamål, och dertill hafva vi emedlertid icke råd.
Att deremot förbättra inom de former, som linnas, dertill kunna såsom jag hoppas, tillgångar erhållas.
Den sista berättelse, som ifrån sistnämnda läkare ingått till Hospitalernas Öfverstyrelse, innefattar så mycken uplysning, så mycken humanitet i åsigter och scientifik kännedom om de afhandlade ämnena, att den hos OrdensGillet väckt, icke förundran, men den största tillfredsställelse.