Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den besparing af papper, som man velat åstadkomma derigenom, att det icke skulle behöfvas mer iin ett åttondels ark papper i st. f. ett helt ark, utgör ingen vinst för nationen, emedan papperet i alla fall åtgår för sjelfva expeditionen.
Då biläggningschartor begagnas, så blifver chartan blott en förstöringslapp, hvilken eljest blifver besparad.
Det vore väl i afseende på eoutrollerna öfver charteringen, om biläggningschartor aldrig användes, utom för alt fylla sifferbeloppet vid sådana expeditioner, der chartor skola biläggas i proportion af summan, och då faller äfven af sig sjelf, att när man tagit af skrifehartorne till expeditionens utskrift det högsta belopp, hvartill skrifchartor
Den 4 Januari e. m. 49 finnas tillverkade, så måste fyllnadcn tilläggas uti biläggningschartor.
Jag vill icke nu genast yttra mig i fråga om sjelfva controllerna, men anhåller att dessa punkter mätte såsom nu föredragna afgöras, ulan afseende pä hvad som följer; så att Ståndet besluter, att R.
St. böra hos K. M. i underd. anhålla, att skrifehartcBvaleurerna icke må inskränkas till tre, fyra och sex skiltingar, utan hädanefter såsom hittills finnas af alla valeurer, på del alt vederbör, verk neli myndigheter må kunna utfärda sina expeditioner på skrifchartor samt åläggas att alltid så giira och aldrig bilägga dem med chartor, emedan det måste öfverallt så tillställas, att chartor finnas tillgängliga för de myndigheter, som äro i behof att dem begagna.
Den författning af den 19 sistIidne Aug., som K.
M. utfärdat i afseende pä chartiesigill.papperets förfärdigande och stämpling, upplager visserligen de belopp för skrifehartorna, sorn Utsk. här föreslagit; men som K.
M. icke kan afse att controllen öfver chartaesigillataeuppbörden skall blifva förminskad, så skulle jag tro, att K.
M. icke eller kan hafva någonting emot att låta skrifchartor förfärdigas till alla hittills bestämda valeurer, på det att intet hinder för deras användande må möta.
Jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till ändring uti hvad Utsk. föreslagit, hvarigenom denna redaclion rör:de skrifchartorne kommer att uteslutas och beslutet i stället innehålla, att skrifchartor böra finnas såsom förut till alla valeurer.
Derjemte torde i slutmeningen, på sätt Utsk. föreslagit, orden ”skrifvas pä” böra utbytas emot orden ”förses med”.
Oaktadt hvad de tvenne sista talarne anfört, nödgas jag bekänna, alt jag för min del icke inser fördelarne af att i så vidsträckt män bibehålla skrifehartorna.
En vard talare har nämnt, att Ulsk:s förslag skulle medföra mycket besvär för öfverdomstolarne, derigenom att. man nödgades tillse, icke allenast huru vida chartonia vore rätt uträknade, ulan äfven att de voro rätt vidhäftade.
Svårigheten att tillse huruvida chartan är rätt uträknad måste i min tanka vara alldeles enahanda, antingen handlingen är bilagd med charta eller skrifven pä charta, och svårigheten att se om chartan är vidhäftad skriften eller icke, synes mig icke kunna vara större än att man af en högre embetsman kan begära dess lösning.
En olägenhet af biläggningschartau skulle, säger man, bestå deruti, alt den kan komma bort.
Det torde likväl icke kun na bestridas, alt då författningen bjuder, alt äfven bilägguingschartor skola påskrifvas, när de biläggas, att de äro använda till den och den handlingen, samt att charteringen icke gäller utan en sådan påskrift, sä måste det icke hafva någonting att betyda, om chartan kommer bort; ty sedan chartan en gång är päskrifven der handlingen inlemnas, sä är den maculerad, och kan icke till en annan expedition användas.
Jag torde få nämna, 6 H. 7 50 Den 4 Januari e. m. att den af Kammarrätten föreslagna hufvudprincipen för controllerna just ligger deruti, att chartorna skola vara biläggningschartor, pä det alt de måtte från handlingen skiljas och utgöra controll öfver chartaeafgiftens erläggande.
Om R. o. Ad. nu besluter, att handlingen skall skrifvas pä chartan, i st. f. att biläggas med charta, så skulle den eontrollen komma att alldeles försvinna.
Slut ligen torde jag få fästa uppmärksamheten på K. M:s nåd. kungör, af d. 19 sistl. Aug., uli hvilken K. BI. yttrar följande: ”så hafva
Vi nu velat i nåder kungöra och förordna: att begagnandet af det, efter hittills brukliga tillverkningssätt förfärdigade, stämplade papper, hvarmed handlingar och skrifter böra, jemlikt gällande förordn. ang:de stämplade pappersafgifteu, förses, skall med innevarande års slut upphöra, och ifrån samma tid, eller ifrån och med början af nästinstundande år 1845, vid handlingars och skrifters chartering användas endast sådant stämpladl. papper, som är förfärdigadt, tryckt och afstiimpladt enligt här ofvan uppgifna, af Oss fastställda, förändrade sätt, och hvilket papper kommer att i vanlig ordning allmänheten tillhandahållas: hiläggningsehartorne lill alla hittills bestämda valeurer och skrifningschartorne med inskränkning till de, för domar, utslag och andra utgående expeditioner vid underdomstolar och landscancellier m. m. hufvudsakligen erforderlige, mindre valeurer af 3, 4 och G sk.; hvarförutan, med upphörande, jemväl från nästa års början, af den hittills åtskillige handelshus medgifna rättighet att erhålla sä kallad extra stämpling å deras i sådant afseende inlemnade vexlar, de som vexlar utfärda, skola äga att ifrån samma tid i CharUesigill.försäljningscontoret i Stockholm, äfvensom i landtränterierne, emot slämpelafgifts erläggande, utbekomma efter den nya methoden förfärdigade och stämplade blanketter lill vexlar: börande föröfrigt, efter 1845 års ingång och sä fort chartatsigill.redogörelsen för år 1844 hunnit afslulas, den uli landtränterierne och hos försäljningsmännen i orterne befintliga behållning af gammalt chartmsigill.papper till Vårt och Rikets Statscontor insändas. ” Utsk. har således icke gjort annat än uppställt detta förslag i full öfverensstämmelse med K.
M:s nåd. författning i ämnet.
Således skulle jag för min del tro, alt, sedan K. BL, med dea rätt K. BI. äger att bestämma dessa förhållanden, sålunda begagnat denna rättighet, det icke hade varit särdeles lämpligt af Utsk. att föreslå ett stadgande, som hade stätt i rak strid med K.
BI:s utgifna förordning.
Denna förordn. är utgifven i Aug. förlidne ar och kan således icke hafva varit påtänkt, när Kammarrättens förslag rör:de controllerna å charteringen ingafs; men äfven om det skulle vara af ungefärligen samma tid, så äro de begge två så färska, att det säkerligen icke har undfallit K. BI. vid kungörelsens utfärdande.
Jag får pä dessa grunder anhålla om bifall pä Utsk:s förslag, och hvad särskildt beträffar den sista punkten, som blifvit uppläst, eller att orden ”skrifvas på” måtte utbytas emot orden ”förses med,” så Den 4 Januari e. m.
5J följer det af sig sjelf, att ullrycket ”förses med” äfven kan iimefalla, all de skola ”skrifvas pä” stämpladt papper.
Uti den föreg:de 3:dje § föreskrifves hvilka handlingar, som böra skrifvas pä släinpiadt papper, och hvilka skola förses med biläggningscharlor.
Således kail ingen tvetydighet uppkomma genom orden ”förses med”, ty dermed mäste naturligtvis menas, att expeditionerna skola förses med charta pä sätt föreg:de §§ stadga.
Uti mitt förg:de yttrande anmärkte jag vis serligen icke, att Ut sk. icke har ställt det ifråga var. förslaget i harmoni med den författning om stämplade papperets tillverkning, som blifvit förlidne år af K.
M. utfärdad.
Det var i stället fråga 0111, huruvida tillämpningen af det förslag i ämnet, som Ulsk. framsta lii, vore ändamålsenlig, och det var i afseende derpå, som jag, då K. M. har af R.
St. begärt deras yttrande om de lämpligaste controllerna, trodde, alt R.
St. voro oförhindrade att i den delen föreslå hvad R.
St. kunde (inna tjenligt.
I detta hänseende föreföll det mig, och förefaller mig ännu, mindre ändamålsenligt alt bilägga expeditioner med chartor, än alt skrifva dem pä sådana.
Del är i min tanke en stor skillnad emellan expeditioner, som lill embetsverk*!) ingifvas, hvilkas charlot' der controlleras, och sådana expeditioner, som ifrån embelsverken utgå, hvilka man väl icke vill ifrågasätta, alt det skall af de enskilda controlleras, alt desamma blifva behörigen försedda med chartor.
Man kan icke begära, alt den enskilda parten skall uppslå såsom controllant pä embetsverkcn.
Detta skulle likväl blifva förhållandet, om någon controll här skulle existera.
Det har blifvit sagdt, alt ehartan maculeras genom päskrifningen, att den tillhör någon viss handling, och att det derföre icke låg någon vigt på om ehartan blef skild ifrån handlingen.
Detta är visserligen sant; men dä ehartan icke (innes på handlingen, måste man öfvertyga sig om, att en sådan charta någonsin funnits derpå.
Det märke efter munlack eller dylikt, som linnes pä papperet, kan visserligen gifva auledn. till förmodan, alt en charta der sulit; men det säkraste beviset, att charta verkligen funnits och finnes, är, alt sjelfva handlingen är på charta skrifven, och den bästa vissheten vinnes således genom det nuvar. stadgandet, alL i hofrällerna och embetsverkeu expeditionerna skola pä stämpladt papper skrifvas.
Att bilägga den med cn charla medför den osäkerheten, alt ehartan kan skiljas derifrån.
Man kan visserligen förutsätta, att dä expeditioner öfverlemnas till vederbörlig underskrift, ehartan skall der linnas och genom påskrift vara maculerad ; men det kan äfven möjligen hända, att sådant icke inträffar.
Om ehartan fästes med sigill, såsom det sker pä liera ställen, så sättes icke ehartan pä handlingen förr än sigillet är anbixigdt, och dä skall controllen ligga hos vaktmästaren inom verket, hvilken äfvenledes ombesörjer detta sigills vidhäftande.
Man bar visserligen här åberopat
Kammarrättens tillstyrkande af biläggningschartors begagnande; men jag torde få narn - 52 Den 4 Januari e. m. na hvad sorn blifvit för mig uppgifvet, att man i andra länder har ansett den bästa conlrolleu och den största säkerheten vinnas derigenom, att handlingar, som från embelsverken utgå, skola, så vidt möjligt är, skrifvas på chartorna.
Detta är t. ex. förhållandet inom Finland.
Jag vet icke huruvida erfarenheten der har gifvit någon visshet om att detta varit mindre förmånligt.
Vår erfarenhet här i Sverige är den, att det. mesta underslef vet sker med biläggningschartorne.
Jag skulle icke ens tro, att man kan bevisa något underslef hafva ägt rum med sådana expeditioner, som varit skrifna på chartor.
Således tror jag det varn ett misstag att vilja utvidga biläggningschartornas användande.
Jag begärde ordet i nnlcdn. af Gr.
Cronbjelms yttrande, att ibland de controllcr, sorn af Kammarrätten varit föreslagne, äfven är den, att biläggningscharlorna skiljas ifrån acterna och insändas till Kammarrätten, jemte förteckning pä de handlingar, lill hvilka de höra, ali således Kammarrätten får tillfälle att se, hvilka handlingar, som varit charterade.
Jag hemställer, mine Hrr, om ägaren till handlingen kan åläggas att medgifva, det man tager bort chartan ifrån den handling honom tillhör.
Det kan hända, alt samma ägare behöfver presentera handlingen vid domstol eller annan embetsmyndighet, hvilken i sin ordning icke vill emottaga handlingen ulan charta.
Den måste då ånyo dermed beläggas.
Denna controll genom charlornas insändande till Kammarrätten, sedan de blifvit skilda ifrån de köpebref och andra handlingar, hvilka de blifvit bilagda, är således i min öfvertygelse alldeles felaktigt upplänkt, och skulle leda till ofantliga oordningar.
Jag skall gä så långt, mina Hrr, att jag påslår, ali alla sådana papper, hvilka efter charlaesigill.förordn. skola med chartor biläggas, då de presenteras till utsökning, borde, för att vara gällande lill utmätning, vara skrifna pä slnmpladt papper.
Då skulle man slippa att bilägga dem och dä vore charlasigill. för sådana papper ganska säker och uppbörden skulle inflyta lill mycket högre belopp.
Det är således endast och allenast papperets storlek, sorn här ligger till grund för alltsammans.
Det är ett gifvet factum, att när jag måste skrifva handlingen på chartan, så lärer det ej vara möjligt att någon försnillning kan äga rum.
Dä behöfver icke
Kammarrättens revisorer fråga efter alt controllera charteringen, ty controllen har gjort sig sjelf i förväg, och der behöfver man således icke ålägga domaren att upprätta förteckning öfver handlingar, som beläggas med chartor.
Dessa förteckningar, insända till Kammarrätten, innebära icke någon säker controll, ty ingen kan veta om icke dubbelt så mänga chartor, som de uppgifne, bort vara bilagda inom de domsto lars och embetsmyndigheters territorier, derifrån expeditionerna utgått.
Om en ocharterad expedition blifvit utfärdad, så upp tages den naturligtvis icke pä den förteckning, som afgår till Kammarrätten, och delta kan således icke controlleras, derest - Den 4 Januari e. m. 53 icke händelsen gör, att någon handling inkommer, som saknas på den till Kammarrätten insända förteckning.
Då finner man, att der är en handling uteglömd, och då sky lies det på, att det härledt sig af glömska och misskrifning.
Nej, mina Hrr, den enklaste åtgärden och den enda åtgärden, som medför en riktig controll emot charlteförsnillning, är att handlingen skrifves pä stämpladt papper.
Jag är fullt öfvertygad derom, att om de tvenne ledamöter, som sist yttrade sig, skulle till sin fullständiga kännedom af ämnets nuvar. ståndpunkt hafva lågt kännedom om Utsk:s betänk., äfvensom om Kammarrättens förslag och Utsk:s i anleda, deraf afgifna tillstyrkande, så hade dessa anmarkn:r in totum et tanlum uteblifvit; men då allesammans finnas vederlagda längre fram i Ulsk:s betänk., så skall jag endast några få ögonblick taga mig friheteu uppehålla R. o. Ad. med besvarande af någre ibland dessa anmärku:r.
Den förste värde talaren behagade vid detta tillfälle gifva med sig till hälften, nemi. i sä måtto, att han sade, att det kunde väl gå au att hafva biläggningschartor för sådana handlingar, som till auctoritelerna iulemnades, emedan auclorilelerua controllera om elianor pä deni finnas, men att det icke gick an hafva biläggningschartor på sådana handlingar, som till parter utaf ämbetsverken ulgifvas, emedan det då kunde vara möjligt att desse handlingar icke blefvo med charta belagda.
Hvad underdomstolarnc beträffar, så kan icke detta skäl användas, tydå Utsk., visserligen i någon män afvikande ifrån K.
Kammarrättens förslag, likväl tillstyrkt, alt underdomslolarnes charlor skulle såsom utgörande controll afsändas till en annan auetoritet, så kan det icke hända, om controlleu riktigt iakttages, på sätt jag längre fram skall visa, att dessa handlingar blifva utan chartor.
Beträffande öfverdoinstolarnes utgående expeditioner, så torde det icke vara för mycket begärt i våra tider och med den tillit, som vi mäste hafva till ledamöterna i våra öfverdomstolar, och då man vet, att föreskrifterna fordra ett visst antal ledamöter för att rätten skall vara domför, att alla dessa ledamöter vid sin underskrift borde kunna controllera att chartan vore bilagd och handlingen vidhäftad.
Jag får ännu en gång förnya hvad jag nyss anfört, alt conlrollen ligger just deri, att chartonia skola vara lösa, och alt man såsom controll insänder charlome lill en annan auetoritet.
Man har sagt, att det äfven skulle kunna hända, alt de personer i en öfverdomstol, som underskrefvo en utgående expedition, skulle kunna förbise huruvida chartan vore maculerad eller icke; men om af så många personer, som underskrifva en utgående expedition i öfverrätt, en eller tvenne icke skulle observera att chartan icke vore maculerad, sä är det likväl icke rimligt, att alla de personer, som underskrifva en sådan expedition ifrån öfverrätten, icke skulle se om chartan vore maculerad eller icke.
Jag hemställer till R. o. Ad., om vi icke kunna hafva till dessa ledamöter det för - 54 Den 4 Januari, e. m. troende, att om de underskrifva en handling in collegio, någon, af dem skall finnas, som ser om handlingen är maculerad eller icke.
Jag anser således, att denna anmärkn. helt och hållet förfaller.
För öfrigt har man gjort den anmärkn., att om man skiljer chartan ifrån sjelfva handlingen, så skulle ägaren möjligen dertill vilja neka sitt samtycke, emedan handlingen, såsom man säger, icke vore legal, när den vid ett annat tillfälle skulle af ägaren produceras.
Afven denna anmärkn. hade förfallit om de värde ledamöterne tagit kännedom af Kammarrättens förslag och Utsk:s i anledn. deraf gjorda tillstyrkande, ty deraf synes tydligen, att icke allenast chartan skulle påskrifvas, att den hörde till handlingen, utan att den person, som utfärdar handlingen, skulle derpå teckna, att en sådan charta funnits dervid bilagd, genom hvilken påskrift handlingen är ett fullkomligen legalt document.
Man har sagt, att hela denna anstalt med controll, derigenom att förteckningen insändes till Kammarrätten, icke tjenade till någonting, derföre att chartan kan vara ganska riktigt uträknad för de mål, som på förteckningen finnas uppförda, men att det går an att låta lili att på förteckningen uppföra åtskilliga handlingar, hvarigenom dessa charlor komma att insparas.
Afven inom Utsk. har den åsigten gjort sig gällande, att dessa förteckningar icke utgöra en fullständig controll.
Utsk. har derföre icke fästat sig vid Kammarrättens förslag i den frågan, utan i stället föreslagit en annan controll, hvarigenom det blir alldeles omöjligt alt några handlingar kunna undgå chartaebeläggning.
Slutligen har man sagt, att hela frågan reducerar sig till den lumpna besparingen af sjelfva papperet.
Jag ber om ursäkt, att jag mäste bestrida detta argument.
Det har icke inom Utsk. varit fråga om en sä ringa omständighet, sorn sjelfva, papperet, utan sjelfva hufvudprincipen, i hvilken Utsk. instämmer med Kammarrätten, är just den, att controllen ligger deruti, att man kan skilja chartan ifrån handlingen.
För öfrigt torde det vara så mycket mera öfverflödigt för mig att ingå i något försvar för denna af Kammarrätten yitsordade controll— princip, som Kammarrättens egen chef är närvarande, och då lian i denna del utan reservation biträdt Kammarrättens utlåt., sä torde han icke kunna underlåta att här lemna de upplysningar, som R. o. Ad. af honom kan begära, men hvilka, kommande ifrån mig, sorn mäste vara mindre initierad i ämnet, icke kunna äga deri grundlighet, som R. o. Ad. har rätt att fordra.
Tvenne gånger har jag i detta ämne till K. M. i und. yttrat mig, dels såsom Fullmäktig i Banken, under hvars inseende charlome tillverkas vid Tumba pappersbruk, och dels såsom President i Kammarrätten, hvarest Kronans inkomster controlleras.
Såsom Bancofullm. ansåg jag mig icke tillständigt att i det afseende, hvarom nu fråga är, yttra något annat, än blott det, att i samma mån, som skrifchartor kunna ersättas genom bilägguingscharlor, blifver - Den 4 Januari e. m. 55 tillverkningskostnaden ringare än eljest.
Men som Banken blott är tillverkare, så hade Fullmäktige ej att yttra, huruvida handlingars skrifvande på charta eller deras beläggande dermed borde föredragas, i hänseende till controllen att charta verkeligen begagnades.
Sedan K. M., utan Kammarrättens hörande, förklarat hvilka skrifnings- och biläggningschartor skulle finnas, förekom i Kammarrätten frågan, huruledes controllerna skulle uppgöras, så att chartor verkligen blefve använda och Kronan följaktligen finge påräknad inkomst.
Kammarrätten har icke åsyftat att biläggningschartor alltid skulle begagnas, utan, väsendtligen öfverensstämmande med den mening, som Gr.
Mörner till en del och äfven Frih.
Cederström yttrat, ansåg
Kammarrätten dem böra användas i sådana fall, då chartaebeloppet öfverstege de skrifchartaevaleurer, som finnas att tillgå.
Eljest skulle hädanefter hända hvad man hittills sett inträffa med skuldsedlar och andra dylika handlingar, att en hel knippa af stämplade pappersark tomma och blanka funnes dervid häftade.
Till yttermera visso torde jag för upplysning om dessa förhållanden få uppläsa några stycken ur Kammarrättens und. utlåtande, hvilket var af den 16 Febr. 1844 och således ett halft är äldre än den K. författn., som här blifvit åberopad.
Före denna upplysning torde det tillätas mig anmärka, alt ehuru det visserligen är K.
M:s sak att bestämma hvilka handlingar, som böra skrifvas på chartor, och hvilka som böra förses med biläggningschartor; likväl och då Konungen till R.
St. öfverlemnar att yttra sig om controllerna, lärer intet hinder vara för U.
St. att yttra sig äfven om chartaiheloppen, såvida controllerna deraf beror.
Afven om en dylik nådig skrifvelse icke ankommit, hade R.
St. kunnat begära ändring så väl i denna, som i hvarje annan af K.
Kammarrättens yttrande lyder pä ett ställe sålunda: ”Med visshet torde det kunna antagas, att i alla de fall, der chartmafgiften är bestämd efter arktalet af en handling, såsom för rätlegångsskrifter och för åtskils liga frän emhetsmyndigheterne utgående expeditioner, något annat medel mot chartaeförsnillning icke torde erfordras, än det som redan ligger uti de böter, hvarmed förbrytelser af detta slag äro belagde, emedan chartsebeloppet här är så obetydligt, att icke antagas bör, det någon skulle genom detsammas undanhållande vilja blottställa sig för äfventyret att fä plikta mångdubbelt emot den försnillade chartans värde.
Något missbruk eller underslef i afseende på charteringen af de skuldfordringsbevis, som hos vederbör, executorer till lagsökning företes, torde ej eller böra befaras, enär, utom den säkerhet för charteringens behöriga verkställande, som genom executorns tillsyn derå bör vinnas, så beskaffade skuldfordringsbevis sedermera allemnas till utmätningsmannen, hvilken det, lika med hvar och en annan tjensteman, åligger att, i hvad på honom ankommer, vaka öfver ehart, sigill.förordningens efterlefnad.” Derefter: ”Der tillfälle till charta:försnillning äger rum, och der särskilde controller emot missbruk och underslef vid charteringen synas af 50 Den 4 Januari e. m. hehofvct påkallade, tror Kammarrätten egentligen vara för handen vid inteckning af skuldebref och andra handlingar, som i domstolarnes inteckningsprotocoll intagas, samt vid lagfarter å fastighetsköp så i stiiderne, som på landet, äfvensom vid bouppteckningar, hvilka till underdomstolar ingifvas, enär chartaeafgiften ä skuldsedlar samlå köpe- och fastebref, såsom fastställd att utgå i förhållande till beloppet af skuldsumman eller köpeskillingen, samt å bouppteckningar i förhållande till boets behållning, ofta är ganska betydlig; och då biläggningschartor merendels till dessa slags handlingar begagnas, så ligger häruti en möjlighet att kunna underlåta charteringen, på samma gång som upptäckten deraf blifver genom handlingens aflemnande i den enskildes värjo försvårad och nära nog omöjlig”.
Jag erkänner visserligen, att controllen är säkrast, dä bandlingen är skrifven på chartan, men jag tror också, att samma controll, enligt det förslag Utsk. har gjort och som är en följd af K.
Kammarrättens i ämnet afgifne und. utlåt.
, skall kunna vinnas.
Ett ytterligare skäl för Utsk:s förslag i denna del var, att
Utsk. ansåg det böra blifva en lättnad för allmänheten och för alla, som afslutade köpealfärer m. m., att kunna skrifva sjelfva handlingarne på vanligt papper samt sedan bilägga den med nödige charlor.
Skulle nu en sådan författning blifva gällande, att man ovillkorligen måste skrifva handlingarne på chartan, så blifver naturligtvis första villkoret, att förskaffa sig de erforderlige chartorne, hvilka åter blott finnas att tillgå i landtränterierne och bos vissa personer, och således många, ofta ganska vigtiga affärer icke kunna afslulas i brist på nödig charta.
Utom de skäl, som af Gr.
Cronhjelm redan blifvit anförde och hvaruti jag instämmer, anser jag hvad jag haft äran anföra vara ett ytterligare skäl att bifalla Utsk:s förslag i denna del.
Utan att inlåta mig i upptagande af några yttranden af Gr.
Cronhjelm, i anledn. af hvad jag skulle hafva sagt, hvilket jag tror säkrast kommer att finnas i prot., vill jag blott -förklara, att hvad jag här andragit endast har afseende på de 2 §§, som äro i fråga, d. v. s. på expeditioner, som från embetsverken utgifvas; men alldeles icke på handlingar, som af enskilde personer skrifvas.