Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är för Staten således vida nyttigare, att, då de ej äro skicklige, kunna med en mindre pension lå dem endtledigade, I anledning af hvad jag förut anfört, i afseende på formen, anhåller jag att vid det Betänkande, sorn StatsUtskottet afgifvit, i anledning af Konungens Nådiga Remiss rörande Landshofdingarnes pensions-rätt, få göra den anmärkning, att jag tror, att den reglering, hvarom jag talat, äfven bordt sträcka sig till dem; och jag hemställer, om ej den enda utväg, att ej bryta emot formen, vöre att StatsUtskottets betänkande angående Embetsmäns behof, att innan 70 års ålder taga afsked med oafkortad! åtnjutande af lönen, finge tillika med svaret på återremissen hvila, och att Ridderskapet och Adeln bifaller återremiss af Utskottets betänkanden angående Landshofdingarnes och Häradshöfdingarnes pensions-rätt, då raan vid deras återkomst i ett sammanhang kunde afgöra saken.
558 Den 11 Julii c. m.
Herr Gyllenheirn, Eric Gujlaf: Genom hvad Herrar Ehrenborg och von Hauswolff anfört, lärer redan finnas fullkomligen upplyst obilligheten deraf, att en Häradshöfding, sorn oaflåteligen på tjensten bör använda sin tiel ^ hälsa och krafter, skall under sin ålderdom sakna från Staten nödigt understöd och bergningi
Om honom nu skullfe tillerkännas pension efter sin lön, så finge häri itialles 70 R:dr; men detta lärer val icke väfä Riksens Ständers tanka att så vedergälla Embetsmän , som uppoffrat sig för det alhnäiinä.
Härådshöfdingarne äro Embetsman, sorn hafva sine inkomster egenteligen genom så kallade sportler och pappers-lösen, i närmaste likhet med LandsSeereterarne och LahdsKamererarne.
De böra således jemföras med desse i pension, oell jag anhåller vördsammast att, på samma sätt som är i fråga för dem och för Herrar Landshöfdingar, en underdånig hemställan från Riksens Ständer mätte ingå till Kongl.
Maj:t om upprättande af Särskild pensions reglering för Häradshöfdingar efter ofvannamnde grunder.
Hvad angår Herr vön Qvantens anmärkning, att Häradshöfdingar kuftna låta förrätta deras tjenster genom Yicärief, så ankommer sådant ej på deras välbehag, utan är en utväg sorn blott i vissa fäll och lör någon viss fid kail vara tillåten •, men Om det äritages deremot vara både instämmande med ordning och säkrast ledande till allmän båtnad, att Ordinarie Embetsman sjelfva j så länge de det förmå, fullgöra sina sysslor oell åligganden, synes i det motsatta förhållande
Den 11 Juli i e, m, Herr von
Qvanten framställt icke vara giltigt skäl, att utesluta Häradshöfdingarne från pensions-rätt.
Jag förenar mig således uti hvad Herrar Ehrenborg och von Hauswolff i ämnet omständeligare utvecklat och andragit.
Herr Ehrenborgh:
Herr von Qvanten ville upplysa mig om den författning, som berättigar Härädshöfdingar mera än andra att begagna tjenstledighet, och att genom Vicarier låta förrätta sin tjenst.
Väl har jag funnit i Lagen ett tillstånd för deni, att få begagna tjenstledighet, mert jag har ock funnit, att denna icke utan skäl och endast vid synnerliga omständigheter får åtnjutas.
Att annorlunda skett, har äfven jag anmärkt, och deruti föreslagit rättelse.
I anledning af Herr von Qvantens anmärkning, att
Häradshöfdingarne hafva så goda inkomster genom sina Vicarier, får jag hänvisa till hvad jäg förut yttrat, att om så är, är det ett missbruk} som fej bör komma uti beräkning vid frågan oin stiftandet af nya, eller vid en riktig tillämpning äf äldre författningar.
I afseende på hvad Herr vort Hauswolff yttrat, ätt, då en Häradshöfding sjelf kunde bestrida en del af tjensten och lönade en Vicarius för bestridandet af de befattningar iian ej sjelf kunde fullgöra, den förre icke borde kunna tvingas att lemna sin tjenst, derom skal! jag yttra mig i deri motion jag i anledning häraf utber mig få göra i frågan om skyldighet för Embetsman, som icke förmår förrätta sin tjenst, alt elfer en viss tids förlopp densamma lemna.
I den författning, Sorn härom skulle blifva gällande, borde ock be.
Den rr Jula c. m. stämmas vissa undantag, då Embetsman till någon del kunna förrätta sin tjenst, och få det öfriga besörjdt genom antaget och godkändt biträde, utan Statens gravation.
Men ehvad en sådan rätt anses tillkomma Häradshöfdingarne eller ej, bör det dock vara deras rättighet, att då de hellre vilja lemna ali befattning, än i en viss inon underkasta sig ansvaret lör tjenstens förvaltning, kunna på ålderdomen få en skälig pension och komma i lika cathegorie med andra Embetsman af lika vigt; och jag förenar mig i detta afseende gerna med hvad Herrar Gyllenheim och von Hauswolff anfört, att de kunna jemföras med Secreterare och Kamererare uti Collegierne.
Jag föreslog Assessorer, emedan jag trodde en större förmon åt Häradshöfdingarne derigenom beredas, hvartill jag ansåg dem berättigade.
Det år blott i an ledning af Herr von Qvantens anförande, som jag begärt ordet.
Jag skulle önska, att han ville, äfven som jag uppmanar honom att namngifva de
Håradshöfdingar som ådagalägga den försumlighet i tjenstens förvaltande, som han anfört, och jag trorej, att ett allmänt stadgande kan vidtagas för en hel Embetsmannacorps, för det att en eller annan genom Konungens
Nåd erhåller dispance.
Jag vet deremot, att inga Håradshöfdingar undandraga sig att föråtta sin tjenst, så långe kropps och sjåls förmögenheter sådant tillåta, om ej någon särdeles omständighet inträffar.
De åro ock de ende Embetsman, som ei Dm II Julii r, m. 581 ej åtnjuta någon semestre.
Således når de tje," na en lång tid af flere år, och då få permision för en angelägen resa, hade jag ej förmodat nå* got klander deröfver, och minst hade jag våntat mig att inom detta upplysta RiksStånd få afhöra en sådan skymfande anmärkning.
Håradshöfdingarnes måsta inkomster åro så sparsamt till—, tagne, att de bero på desse Embetsmåns enskil-, ta arbets-förmåga.
Den andra omständigheten, som af samma värde Talare blifvit anförd, år, att om en högre Pension bifölles, de skulle vara angelägne, att tråda ur tjensten.
Jag lemnar detta skål uti sitt värde, och finner samma grund till anmärkning gälla emot den öfriga PensionsStaten, samt vet ej hvarföre det icke skulle vara lika tillåtit för en Häradshöfding, som för en annan, att, når han tjent i vissa år, få tråda ur tjensten.
I öfrigt öfverlemnar jag detta ärende till Ridderskapets och Adelns milda bedömmande, och tror det icke vara Ridderskapets och Adelns mening, att nitiske Erobetsmån på sin ålderdom skola lemnäs utan bergning.
För att besvara Herr Ehrenborgs anmärkning, skulle jag med största nöje, om det stod i min magt, uppgifva den Författning, hvaruti det står, att Håradshöfdin gar få begagna vicarier.
Den måste finnas, efter så tillgått, och, om den icke finnes, år det ett bevis, att Lagen ej alltid år i helgd.
Herr Ehrenborg har vidare yttrat, att jng skulle hafva sagt, det de Håradshöldingar, som taga vt'
Ridd. o. Ail Pr. VI.
Band. §62 Den il Julii c, m. carler, kunde samla Capitaler.
Detta var ej min mening, ty, när man gör det i yngre åren, kan orsaken ej vara annan, ån att få en beqvåmare tjenstgöring.
I afseende på hvad Herr von Hauswolff anmärkt, tror jag ej att Grundlagen tillåter mig att personalisera eller att nämna de Häradshöfdingen som begagna vicarier, och jag tror ej att Herr von Hauswolff dermed skulle vara serdeles belåten.
Att så år, kan jag likväl försäkra, och om jag dermed kan göra Herr von Hauswolff någon tjenst, skall jag efter slutadt plenum uppfylla dess önskan.
Jag har ej sagt, att Håradshöfdingarne skulle taga afsked, för att få Pension, men jag tror, att andra väl skulle göra det, om de fingo Pensioner.
Deremot har jag just anmärkt, att i Håradshöfdingarnes tjenstgöring ligger ett tillfälle för dem att bereda sig Pension derigenom, att, då deras physique ej tillåter dem göra tjenst, de taga sig vicarier.
Staten slipper således med en lön i stället för tvenne, och man behöfver ej inrätta en ny Pension, som ej af behofvet år mera påkallad.
Herr von Hauswolff-.
Jag utbeder mig tålamod och öfverseende af HÖgloflige Ridderskapet och Adeln, då jag ännu måste yttra ett par ord.
Jag och flere mine kamrater skola vara Herr von Qvanten mycket förbundne, om han kan framskaffa den Författning som berättigar oss att godtyckligt och då vi sjelfve behaga få begagna vicarier, om hvilken Författnings existance jag bekänner öppet mig vara okunnig; äfven skola vi stadna i enahanda erkånskla om Den li Julii e. m. 563 lian kan utverka en sådan rättighet för oss, när vi blifva sjuklige, eller hoglöse för ett mödosamt arbete.
Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln tycktes vilja i ett sammanhang pröfva Stats-Utskottets utlåtanden i frågan om tiden, då alla Civile Embets- och Tjenstemän borde få taga afsked, med oafkorrtadt åtnjutande af innehafvande lön, ansåg Herr LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke, på sått Friherre Cederström föreslagit, StatsUtskottets under N:ris i4a och 267 afgifne utlåtanden angående Embets- och Tjenstemåns behof, att före 70 års ålder taga afsked med tillgodonjutande af hela lönen, kunde tills vidare ytterligare hvila på bordet, samt deremot Utskottets under N:ris 272 och 270 meddeldte Betånkanden, angående Herrar Landshöfdingars och Håradshöfdingars Pensions - rått vid afskedstagande, hvilka båda för första gången till Ridderskapet och Adeln inkommit, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Bifölls, Föredrogs å nyo Stats Utskottets den 27 sistlidne Junii under N:o 270 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå LandsKamererarens, KammarRåtts.
#4 Dsn ii Julii e. m.
Rådets Å.
Ekelunds underdåniga ansökning om dess Perisions-rått vid afskedstagande?.
Friherre Cederjtrörn, Jaeob'.
I anledning af det nu uppläste Betänkandet skulle jag tro, att vid den fråga, sorn till StatsUtskottet varit remitterad om LandsKamereraren Ekelunds rättighet till Pension, motiverne för tillstyrkandet icke borde hafva varit de, som Utskottet uppfatta?, eller att han med skicklighet och nit förrättat »in tjenst, utan i stället att Iian varit i tjenst, med uttryckelig rättighet att vid 70 års ålder erhålla hela lönen såsom Pension, och att lian således ej kunde ingå uti den reglering, som vid ,3818 års Riksdag vidtogs, emedan den ej gålde för dem, som voro i tjenst under andra förhållanden.
Jag tror det ej med ordning öfverensstämma, att Riksens Ständer besluta regleringar, som på personer värka retroactivt.
StatsUtskotlet hade således bort motivera sitt tillstyrkande på denna omständighet.
I öfrigt har jag ej något skål att vara missnöjd, i afseende på sjelfva tillstyrkandet, ty det år billigt; det år blott rätts-grunden, som jag velat anmärka, och hemställer, om icke dylika frågor genom Kongl. Maj;t sålunda kunde afgöras.
Jag anhåller, att Betänkandet måtte fä återgå till StatsUtskottet, på det att i betraktande måtte tagas, om ej mo. tiverne böra undergå någon förändring.
Friherre af Nordin, Carl Joham Jag instämmer fullkomligen uti Friherre Cederström» ianka, att det ligger en obillighet deruti, att 1318 års Författning fått en retroactiv verkan,'
Den 11 Julli i. m. roen sådant är förhållandet, och så är den af Kongl. Maj:t ansedd.
Derjemte får jag upplysa. att i PresteStåndét en särskild motion är gjord rörande detta ämne, hvaröfver Utskottet inkommer med betänkande.
På denna grund tror jag, att man nu kan bifalla detta Betänkande, och nar det andra förekommer, fatta ett generel beslut i afseende på de Tjenstemän, som före 1818 voro i tjenst, och vid afskedstagandet innehafva samma Tjenste-befattning, som då Författningen utkom.
Herr Riben, Carl TVilhehn'.
Jag hemställer, om det icke, i anledning af det utaf Friherre af Nordin upplysta förhållande, vöre skäl att låta Betänkandet hvila för att afgöras i sammanhang med det sorn lärer vara att förvänta.
Förhållandet med det Betänkande jag omtalat är, att Utskottet afslagit motionen.
Om Ridderskapet och Adeln nu låter detta Betänkande hvila, och sedan bifaller det andra, blifver LandsKammereraren i Westerås lidande, emot hvad Utskottet tillstyrkt, hvilket väl vore en grym orättvisa, enär ifrågavarande person redan år 1818 var circa 69 år gammal, och då redan hade tjent i nära.4g år.
Då frågan redan är väckt 0111 ändring uti det ifrågavarande Riksens Ständers beslut, hvilket genom ett fel uti expeditionssättet tillkommit, och Utskottet deröfver redan fattat sitt beslut, så kamma Riksens
Ständer i tillfälle att dervid göra den rättelse, sorn §66 Den n Julii c, m. kan vara billig.
I sådan händelse har jag ej mera någon anledning att begära återiremiss, ritari anser det vara tillräckligt, att mitt yttrande får anses som en reservation i afseende på motiverne.
Af denna anledning tillstyrker jag att Betänkandet måtte bifallas.
Herr Montgommerie, Gujiaf:
Jag delar med Friherre Cederström samma tanka, och anser så mycket betänkligare att gilla de af Utskottet i förevarande Belänkande framställde motiver, som derigenom skulle uppkomma ett prasjiu dicat, hvilket kunde blifva en orsak till flere Författningars vidtagande med retroactiv verkan.
Af sjdan anledning tillstyrker jag vördsamt åter* remiss.
Herr Grefven och LcmdtMarJkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg
Statsutskottets utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återför^ förvisas.
Ropades Ne;.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af be-* rörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Företogs till pröfning Sfats-Utskottens den 27 sistlidne Junii under N;o 274 afgifne, samt Den xi Julii e, m, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om pension åt framlidne RiksRådet Grefve Liljeerantz’s Dotter, Friherrinnan Tornerhjelm.
Jag har vid åtskilliga tillfållen, då det varit fråga om att öka Stålens utgifter, gjort erindringar deremot ; men vid ett sådant förhållande som det närvarande, då det år fråga om att Riksens Stånder skola erkänna en förtjent Embetsmans nit, genom en välgerning mot hans behöfvande dotter, så synes man ej böra vara så sparsam, som StatsUtskottet varit.
Om jag ej orätt fattat Utskottets Betänkande, har det nedsatt den föreslagne Pensionen från 5oo till s5o Riksdaler.
Jag underställer Ridderskapet och Adeln, om det icke vore en billig och rättvis erkänsla för framlidne RiksRådet Grefve Liljencranfz’s förtjenster, att åt dess dotter bevilja den ifrågavarande Pension till sitt fulla belopp utan af» drag.
Herr Grejven och Län dt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Utlåtande böra, i anledning af Herr von Hartmansdorff dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grej ven och Landt pen ix Julli c. ut.
Marskalken gjorde proposition till bifall af berörde Utlåtande.
Ropades älven Ja och Nej.
Man torde böra betrakta, huruvida den man, hvars dotter år i fråga till erhållande af pension, gagnade Fäderneslandet eiler icke, innan man fattar sitt beslut.
Jag förmodar, att ingen bör hafva glömt den stora erkånsla Riket år honom skyldig för hvad han gjort vid Realisationen 1776.
Jag tror det således vara skål, att understödja en dess afkomling, som år i fattigdom.
Det år vål möjligt, att hon har rika slågtingar, som kunna understödja henne, men jag hemställer till hvar och en, om icke oftast det bröd, som man erhåller af slågtingar, år hårdt och tungt.
Jag tror det alltid vara råttvist att belöna store mån, åf« ven i deras efterkommande, då desse genom olyckliga förhållanden nödgas påkalla Statens biträde.
Jag instämmer således med Herr von Hartmansdorff i begäran om återremiss.
Den 4 Juli f. m. 301 Upplästes ett af Hr Westerstrand, Carl Adil, inlemnadt mera. af följande lydelse:
Dä jas, lill följd af min innehafvande Regislrators-befattning i K.
Fmans-Depl:ls expedition, är förhindrad att i Stats-Utsk:t tjenslgöra såsom suppleant, hvartill jag af Högloft. It. o. Ad:s Hrr Elektorer blifvit utsedd, (år jag, på grund af 23:de §:n Hiddarb. -Ordningen, härmedelst ifrågav:de suppleantsplats vördsamt mig afsäga.
Hr Edelstam, Gustaf Jacob, bade ingifvit ett mern., som nu upplästes och lydde sålunda:
Som min tjenstgiiring såsom adjungerad ledamot i K.
Svea Hofrätt lenmar löga tid öfrig för andra göromål, finnér jag mig nödsakad att härmed vördsamligen afsäga mig det uppdrag att vara suppleant i Banko-l'tsk:t, hvarmed R. o. Ad. behagat hedra mig.
Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Ståndets Hrr Elektorer att utse en suppleant i StatsUtsk:t efter Hr Westerstrand, en suppleant i Banko-Utsk:t efter Hr Edelstam, en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Frih.
Gederström och en ledamot i Riddarh.-litsk:t efter Hr Lind af Hageby.
Hrr Elektorers lista vid val af ytterligare sex suppleanter i Bevilln.-Utsk:t; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde följande: N:o 1703.
Hr Blomcreutz, fullm.
Gr. Posse, Knut; » 41.
Frih. Wrangel, fullm.
Leijonhufvud, Sten Erik Gabriel; » 400.
» Bergenstråhle, fullm.
Hr Törnebladh, Gustaf; » 1092.
Hr Leijonmark, Evald Gustaf; » 291.
Hr De Geer, lullm.
Leijonhufvud, Axel Hjalmar; » 1295.
Hr von Schantz, Malcolm Gustaf. Frih.
På föredragningslistan finnes först uppförd en inbjudning från Borgare-St. att biträda nämnda Stånds beslut öfver åtskilliga delar af Ekon.-Utsk:ls Betänk.
N:o 119, i ani. af väckta motioner om ändring i förlättmne ang:de handels- och näringsrätt; men då några prot.-utdrag frän de ölriga Stånden icke ännu ankommit, utvisande de beslut, som derstädes blifvit fattade, så att ovisst är, huruvida icke de delar af Betänk:!, hvarå inbjudningen har afseende, redan blifvit genom tre Stånds sammanstämmande beslut afgjorda, får jag vördsamt 302 Den 4 Juli f. m. hemställ», »tt R. o. Ad. behagade uppskjuta behandlingen af ifrågav:de inbjudning till dess prot.-utdrag från Preste- och Bonde-St:n ankommit.
ITr Gr. o. Landtm, förmälte, alt Frih.
Alströmer hade föreslagit, att behandlingen at VäHofi. Borgare-St:ts prnt.-utdrag N:o 334, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Ståndon att biträda Borgare-St:ts beslut öfver åtskilliga delar af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 119, i ani. af väckta motioner om ändring i förlättningarne ang:de handels- och näringsrätt, skulle uppskjutas, till dess underrättelse om Preste- och Bonde-Sl:ns derom fattade beslut ankommit; och hemställde Hr Gr. o. Landm., huruvida lt. o. Ad. behagade härtill lemna bifall.
En nyligen verkställd tillförlitlig kalkyl öfver å ena sidan Slats-verkets tillgångar och å andra sidan de anslagshelopp, som dels redan blifvit af R.
Sl:r beviljade och dels komma alt af Utsk:t behandlas, visar alt, sedan nu hoppet om bränvinsskattens höjande försvunnit, det blir nödvändigt att de 5 millionerna af bankovinsten utan några inskränkningar öfverlemnas till Riksgälds-kontoret, för att användas till Statsverkets behof.
Det är bekant att R. o.
Ad. och Borgare-St:t beslutat att dessa 5 millioner skulle öfverlemnas till Riksgälds-kontoret. hvaremot Bonde-Sl:t beslutat, i enlighet med Banko-Utsk:ts förslag, att dessa penningar skulle användas till att uppköpa obligationer, svnnerligast jernvägsobligationer.
Preste-St:t har visserligen beslutat att penningarne skulle öfverlemnas lill Riksgälds-kontoret, men med det förbehåll att de skulle användas tdl fortsättning af statens jernvägsbyggnader.
I)å jag nu icke ser någon annan utväg för att komma till en nöjaktig lösning af denna fråga, än att inbjuda Preste-St:t att förena sig med R. o. Ad. samt Borgare-St:t i det beslut, som dessa Stånd fattat, så får jag anhålla att en sådan inbjudning måtte aflåtas.
Cronstedt' förslag måtte få hvila på bordet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Gr.
Cronstedts ifrågav:de förslag komme att hvila på bordet.
Föredrogs ånyo Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 27 sistl Juni och 1 dennes hordlagde Betänk.
N:o 4, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
Då nu till behandling förekommer Sammansatta Bevilln.-, Lag-samt Allin. Besv.-o. Ekon.- Den 4 Juli f. m. 303 Ufsk:ts Betänk.
N:o 4, jemte dervid fogadt författningsförslag, hemställer jag att föredragningen måtte ske punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afseende hvarå särskilda hemställanden i Belänk:t förekomma, dessa hemställanden, allt elter deras beskaffenhet, företagas lill afgörande antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraftextens pröfning, dels ock att de §§, hvilka icke blifvit till innehållet af Utsk:t förändrade, utan vore alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande förordningen, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under föredragningen endast anmälas; äfvensom alt, för den händelse en del af §§:na i förordningsförslaget komme att, på grund af gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitteras, men en annan del bifölles, Utsk:t måtte lemnäs öppen rätt att vid förslagets förnyade granskning föreslå de jemkningar i redaktionen af de godkända §§:na, som kunna finnas behöfliga till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:na kunna komma att undergå.
Jag anhåller om Hr Grins o.
Landtmilis propos. på denna min hemställan.
Hr Gr. o. Landtm, förmälte, alt Frih. af Ugglas hade föreslagit, att lörevide Betänk, jemte dervid fogade förfatlnings-lörslag skulle föredragas punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afseende hvarå särskilda hemställanden i Betänkit lörekommo, dessa hemställandet), allt efter deras beskaffenhet, företoges lill afgörande antingen löre eller i sammanhang med sjelfva paragraf-textens pröfning, dels ock att de §§, hvilka icke blifvit till innehållet af Utskit förändrade, utan voro alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande förordningen, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under lörcdragninsen endast anmältes; äfvensom att B. o. Ad. skulle besluta, alt för den händelse en del af §§:ne i Förordninss-förslaget komme att, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskit återremitteras, men en annan del bifölles, Utskit skulle lemnäs öppen rätt att vid förslaeets förnyade granskning föreslå de jemkningar i redaktionen af de godkända §§:ne, som torde finnas behöllige till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne kunde komma att undergå; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits.
§ I Utskits hemställan.
Hr von Koch, Nils Samueli Utskit har afstvrkt det förslag, jag framställt, att bränvin icke må till mindre belopp än 30 kannor säljas af annan än den, som enliet §§ma 2 och 4 dertill är berättigad.
Jag måste bekänna, att jag icke kan finna, 304 Den 4 Juli f. m. att Utsk:t anfört tillräckligt giltiga skäl för detta sitt förfarande.
Utskrt säger, att genom mitt förslag missbruken endast i ringa män skulle försväras, och erkänner således indirekt, att de dock i någon män skulle försvåras.
Enligt min tanke bör man göra allt hvad man kan för att söka förekomma sådana missbruk.
Återstår att se till, om de olägenheter, som Utsk:t ansett mitt förslag skola medföra, hro så stora, att man derför bör uppoffra de lördelar, som kunna vinnas.
Enligt min tanke bör man bålla ögonen på dem, som sälja bränvin, och icke, såsom Utsk:t vill, vaka öfver dem, som köpa denna vara.
Detta kan jag icke gilla, icke ens om det sker för det goda ändamålet att minska bränvinssupandet.
Stadganden i den rigtningen skulle blifva alltför inqvisitoriska och vexatoriska, mer ingripa i den personliga friheten, än man kan medgifva.
Med afseende på de 30 kannorna, säger Utsk:t, att betydliga olägenheter skulle förorsakas alla dem, hvilka, boende på landet långt ifrån utskänknings- och minuthandelsställen, ej förmådde på en gång köpa 30 kannor.
Detta skäl tror jag ej vara af någon vigt, ty för den, som kan köpa 15 kannor, kan det göra ungefär detsamma, om han får köpa 30 på en gång.
Konsumenter i något större skala, af emellan 15—30 kannor, må för öfrigt lika väl underkastas olägenheten att köpa af minutören och betala min:s-afgilt, som de hvilka konsumera under 15, t. ex. 12 å 14 kannor.
Enligt den erfarenhet, jag haft på landet, tror jag, att man slår sig ganska bra ut vid superiets utrotande, om man har någorlunda långt till sådana ställen, der bränvinsförsäljning idkas.
Jag har nemi. under tio år haft en egendom i Östergöthland.