Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton, Hugo: Då Hr Ribbing i sista eftermiddags plenum väckte denna sin motion, voro ganska få af R. o. Ad:s ledamöter ännu uppkomna, och detta var hufvudsakligen grunden, hvarföre jag begärde densamma på bordet; jag hade dertill äfven eLt annat motiv, som jag anhåller att nu få utveckla.
Jag anser nemi., att en deputation, som härifrån afgår, för att frambära Ståndets svar på någon framställning från ett annat Stånd, ej kan, efter min åsigt, i detta svar uttrycka något annat, än det som Ståndet beslutat, oell det i sådana ordalag som detta beslut till prof. blifvit fattadt.
•—- Jag har hört, att till dato praxis aldrig varit, att ett beslut, innehållande afslag eller läggande till handlingarna af en inom ett annat Stånd vackt fråga, blifvit detsamma tillkännagifvet genom någon deputation; och mig synes, att en sådan deputation ej ens skulle vara särdeles kärkommen, då dess ändamål endast vore att öfverlemna 4^8 D e ii 29 Februari f. m. ett så naket svar.
Ur Ribbing liar i ett särskildt förslag låtit oss få höra, luiru han ville hafva ett sådant svar affattadt, neli jag (einnar åt detta förslag all den aktning det föi tjenar; men innan detta förslag kan komina under pröfning, måste Siandet försl afgöra, 0111 dess heslut skall och får tillkänriagifvas på annat salt än genom ett prot.utdr.
Skulle Ståndet finna, att svaret fick innehålla något annat; så måste det återlemna» öppet åt. den, som skall anföra deputationen, att frambära hvad han anser med sin känsla mest öfverensstämmande, likväl alltid med bibehållen skyldighet att först underkasta sig Ståndets pröfning deruti. — Något af Ståndet a priori gillad! förslag kan således ej heller i det fallet antagas.
— För att nu komma till något slut, anhåller jag, att Hr Frih. och Landtm., förrän något svars-project kominer till bedömmande, måtte framställa den propos,, huruvida Ståndet finner det i allmänhet lämpligt, att någon deputation bör afsända.» med svar på den inbjudning, som från BondeSt. ankommit.
Det har redan af den värde motionären blifvit vederlagdi hvad Frih.
Cederström anfört deremot, att nemi. det skulle vara en reservation af Hr Ribbing mot R. o. Ad:s beslut i förra plenum; men en annan värd talare, Frih. Hamilton, har här visat, huru detta tillägg,— sorn jag rätteligen tror det bör anses till R. o. Ad:s beslut, — blifvit förvandladt lill en snrkskild motion, och det, örn jag icke bedrager mig, mot Hr Ribbing.» egen tanka.
Jag får först, med hänvisning lill 58 §:n Riksd.Ordn., äran upplysa R. o. Ad., att det finnes medgifven rättighet i grundlagen att göra tillägg vid justering äf prot. eller prot..uldr., hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.
Ett så beskafFadt tillägg var Hr Ribbings förslag; nu kan invändas, att Hr Ribbing bort, före prot.justeringen, hafva gjort detta tillägg, men att denna prot.justering skedde så helt och hållet främmande och obekant, för Ståndet och Hr Ribbing, emedan prot.utdr. var uppsatt och upplästes genast vid pleni början, så att Hr Ribbing haft svårt att höra, att det tillika var ett prot.utdr., sorn justerades — hvilket ock af Ridd.- Secret. längre fram tillkännagafs —; detta anser jag vara en ursägt för Hr Ribbing alt kunna, utan hinder af den gjorda justeringen, få sitt nu gjorda förslag under ventilation.
Efter detta raisonnement, och då således Hr Ribbing har en grundlagsenlig rättighet, att hans tillägg må komma under Husets consideralion; återstår att betrakta, huruvida det är lämpligt i sak eller icke, alt medelst en deputation aflemna svar på inbjudningen.
Då måste jag säga, att jag är af samma tanke med den siste talaren, derutinnan en-' dast nemi., att om deputationen blott skulle haft till föremål att meddela ett prot.utdr., innefattande ett afslag på inbjudningen, så hade det varit föga kärkommet, att icke Den 29 Februari f. m. 469 säga Iiögst olämpligt, alt vidtaga en sådan åtgärd; men då Ilr Ribbing bestämdt uppgifvit de ordalag, som den till deputationens anförande utsedde personen borde nyttja, och hvartill jag anser honom äga full rättighet alt göra förslag, sa kan jag icke annat än med honom instämma, så väl i rättigheten dertill, sorn i sjelfva principen att aflemna detta svar genom en deputation.
Hvad dernäst, och sist sjelfva de föreslagna ordalagen beträffar, så kan jag icke, lika med Frih. Boye, finna, att desamma innefatta något försök att courlisera BondeSt.; och jag finner i allo mera lämpligt, att en enskild ledamot uppstår och inför R. o. Ad.
Ijudeligen uppläser förslag till de ordalag, som deputationens anförare skall nyttja, än att en sådan fråga skulle remitteras till ett Exped.Utsk., som skulle utan någon ledning uppsätta förslag lill ett sådnnt tal; och i likhet med den praxis, sorn alltid ägt rum, åtminstone i fråga om lind. tal, att här en person uppstått och uppläst ett förslag härtill, anser jag det i allo lämpligt och riktigt, att R. o. Ad. ville taga llr Ribbings förslag under granskning, och dervid yttra sig, om de vilja göra en eller annan ändring af ett eller annat ord, sorn kunnat stöta Frih.
Boyes eller någon annans nog sensibla örhinnor.
Jag anhåller om propos. på Hr Ribbings förslag.
Det är väl ingenting ovanligt alt höra en framställning, sådan som den siste värde talarens, från samma håll.
Jag behöfver likväl icke vederlägga den, emedan talaren vederlagt sig sjelf.
Han har nemi. erkänt och bekant, att prot.utdr. är justeradt och derefter ånyo uppläst.
Någon ytterligare justering deraf lärer icke kunna komma i fråga.
Hvad den af Hr Ribbing väckta frågan beträffar, så har jag, med hänvisning till 5; §:n Riksd.Orcln., antydt den väg, pä hvilken lian kan få sin åsigt till BondeSt. framställd.
Jag ansåg det vara klart, att Hr Ribbing, såsom jurist, borde känna 53 §:n Riksd.Ordn., som förmår, att ingen må försöka genom ny öfverläggning upprifva ett beslut.
Orden lyda så: ’’Enär ett ämne slutligen skall af ”göras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, så ”framt någon Ståndets ledamot sådant åstundan.
Ej må nå”got mål till slutligt afgörande företagas, förrän Landtm, ”eller talmän törst inherntat, huruvida Ståndet anser öfver”lägguingen fulländad,” — det har skett — ”hvarefter ”propostn justerad framslälles.
Besvaras propostn med ja, "må väl erinringar i tjenliga ordalag göras, men ingen för"söka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.”
Nu är frågan tydligen och Ijudeligen afgjord genom R. o.
Ad:s svar på Landtm:* propos.
Uti påföljde plenum är justering verkställd af samma beslut.
Derefter uppstår Hr Ribbing och föreslår tili samma beslut en förändring, som han sedermera förvandlar till motion, hvilket den icke blifvit, Den ag Februari f. m. om ej Hr von Hartmansdorff begärt bans framställning på bordet, hvilket åter skedde derföre, att Hr von Hartmansdorff ej hade hört början af Hr Ribbing* yttrande; mendet faller af sig sjelf, att Hr Ribbing icke äger att, genom en sådan förvandling af sitt yttrande till motion, upprifva ett redan fattadt och justeradt beslut.
Jag anhåller derföre, alt Hr Frill, o. Landtm., som torde finna öfVerläggningen afvikande från hvad grundlagen bjuder, täcktes låta oss öfvergå till de ärenden, som hvila på bordet.
Till hvad Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström yttrat, torde det vara öfverflödigt att görn något tillägg; men jag vill blott fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en omständighet, sorn desse ledamöter icke vidrört, nemi. att R. o. Adis beslut afsåg blott alt lägga till handlingarna det ifrågavar. adressförslaget, utan afseende på förslagets innehåll, och utan att någon opinion uttrycktes, huruvida man i allmänhet ägde rättighet att afgifva adresser. R. o. Ad. beslöt nemi. endast, att Ståndet icke förenade sig om adressen.
Den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propostn justerades och kan således icke emot 58 §:n Riksd.Ordn. ändras, äfven om prot.utdr. rörtde det fattade beslutet ej vore justeradt.
Enligt 5y §:n Riksd.- Ordn. äger Ståndet visserligen alt meddela BondeSt. sitt beslut, antingen genom prot.utdr. eller genom deputation; men äfven om meddelandet sker genom deputation, kan dervid annat tillkännagifvande, än prot.utdr. innefattar, icke äga rum, emedan beslutet var omotiveradt.
Skulle vi nu antaga Hr Ribbings efter justeringen af R. o. Ad:s beslut framställda motion om deputation till BondeSt.; så skulle R. o.
Adis fattade beslut motiveras, hvilket vore att upprifva samma .beslut, och derföre afstyrker jag att taga densamma under öfverläggning.
Hr Ced ersch jöld, Pehr Gustaf:
Såvida ej något särskildt beslut af R. o. Ad. är fattadt om det sätt, hvarpå prot.utdr. skall meddelas BondeSt., och delta prot.utdr. tilläfventyrs ej redan är afgånget; skall jag ej hafva emot, att det meddelas BondeSt. genom deputation, emedan det är en regel i grammatikan, alt fråga och svar skall stå i samma casus; och då frågan är framställd genom deputation, torde aktningen för BondeSt. fordra att svaret lemnäs på samma sätt.
Likväl kan jag icke godkänna det af Hr Ribbing föreslagna sätt, hvarpå-deputationen skulle tolka R. o. Ad:s mening.
Vi skola komma ihåg, att BondeSt., så vidt jag minnes, beslöt, alt icke något tal skulle hållas, då förslaget öfverlemnades lill R. o. Ad.
Hvarföre skall då R. o. Ad. göra en ursägt, derföre att
Ståndet icke kunnat antaga BondeSl:s förslag?
Min mening är derföre, alt blott prot.- utdr. skall öfverlemnas till BondeSt., på samma sätt sora adi cssförslaget tillställdes oss.
— Föröfrigt innehöll Hr Rib - Den 29 Februari f. m. bings förslag en sak i förbigående, sorn kunde vara ganska betänklig, nemi. ett löfte af oss att vara omtänkte på ett förändradt representationssätt och fyrdelningens upphörande.
Jag finner det vara betänkligt att så bär inpromptu och stante pede gifva ett sådant löfte, innan ämnet är närmare ulredt.
Det kunde hända, att deputationen fick dementi af Ståndet, sedan det kommit i tillfälle att pröfva saken.
Jag är alltid rädd att gifva löften på förhand, och tveker bättre varn alt vänta, lil! dess man kan gifva bestämdt svar.
Det är blott mot den del af Gr.
Frölichs argumentation, som rörde mitt sista yttrande, sorn jag nu begärt att få nämna några ord.
Hr Grin tycktes komma lii. den slutsats, att jag skulle haft för afsigt att lemna den upplysning, att Hr Ribbings tillägg, emot hans vilja, blifvit förvandladt tili motion.
Något sådant har jag hvarken tänkt eller yttrat.
Hr Ribbing har sjelf förklarat tillägget för motion.
Huruvida Hr Ribbing vill begagna sig a! den delen af samma argumentation, enligt hvilken hans motion skulle behandlas som ett tillägg till den föregående discussionen, och således, utan hinder af den försiggångna justeringen af prot.uldr., skulle kunna i sammanhang dermed blifva föremål för en ventilation, öfverlemna!1 jag till Hr Ribbing sjelf att yttra sig om.
Jag kan, för min del, icke finna, att Hr Ribbing felåt mot något grundtagsbud, derföre att han föreslagit att prot.uldr. måtte genom deputation öfverlemnas til! RondeSt.
Men annat är fråsan, huruvida detta sätt att svara BondeSt., är lagbehörigl, och annat, om tiel är Jämpligt.
När Landtm, har gifvit oss den propostn: samtycker R. o. Ad., att en deputation må afgå med prot.uldr., och vi fått besvara densamma med nej, så hafva vi kommit från allt behof att granska det af Hr Ribbing uppgifna förslag till tal, som deputationen skulle hålla till BondeSt.; och derföre anhåller jag, att Hr Frih. o.
Landtm, täcktes först framställa propos., huruvida deputation skall äga rum eiler ej.
Cederström ägde den förmågan att vederlägga sig sjelf, som Iir Frihtn behagat tilltro mig.
Det kan väl hända, att man någon gång talar i cirkel, men jag skall söka taga varning af Hr Frihts exempel.
Principfrågan har sedermera blifvit upptagen och besvarad af Frih. Boye, som kan läsa och förstå grundlagen lika väl sorn Frih.
Cederström; hvarföre jag förbigår att vidare yl t ra mig om den saken annorlunda, än för att besvara Hr Rosenblad, som påstod att Hr Ribbings tillägg kom för sent, emedan prot.utdr. redan var till justering uppläst.
Jag är öfvertygad, att Hr Ribbing sjelf kunde upptaga en omständighet lil! svar derpå, om han ej hindrades derifrån af en de'licatesse, som deremot icke äger rum hos mig, enär Den 2g F c b r u a r i f. ra. jag endast varit vittne till hvad som passerade.
Jag han nemi. upplysa, alt Hr Ribbing var en bland de af Frih. Boye, Fredr., uppgifne 7 ledamöter, hvilka anmält sig att tala, då Hr Frih. o. Landtm, gjorde propos. att lägga adresförslaget till handlingarna.
Jag är fullkomligen öfvertygad derom, att Hr Frih. o. Landtm, dermed ingalunda hade för afsigt att afskära Hr Ribbing dess yttranderätt.
Jag anför det blott såsom ett factum, hvaraf kan synas, att Hr Ribbing icke fick tillfälle att framställa sitt förslag, — soini allt fall ej innefattar annat än hvad 58 §:n Riksd.Ordn. medgifver — innan propostn att lägga adressen till handlingarna gjordes.
Då nu, sedan Hr Ribbing uppläst sitt förslag, Hr Frih. o.
Landtm, tillät, att prot.utdr. ännu en gång togs upp ad notitiam, så kan jag deruti icke finna annat än ett medgifvande af Hr Frih. o. Landtm., att prot.utdr. icke var till den grad definitivt justerad t, att icke tillägget kunde få göras.
Ribbings förslag till tillägg blifvit af en annan ledamot kalladt motion — hvilken åtgärd jag finnér hafva varit afsigtslös å Frih.
Hamiltons sida — måtte ej kunnat förändra naturen af Hr Ribbings yttrande och förvandla detsamma från tillägg till motion; inen herrarne torde besinna, att då Hr Ribbings tillämnade tillägg, dels derigenom att han ej fick tillfälle att yttra sig, och dels genom Hr von Hartmansdorffs afsigtslösa begäran om tilläggets bordläggning, blifvit ansedd såsom en motion; så hade Hr Ribbing ingen annan utväg att få sin mening ventilerad, än att taga den såsom en motion.
Detta tror jag vara lill öfverflöd utred t för alla dem , sorn vilja förstå saken.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, har framställt den frågan, huruvida prot.utdr. vore afsändt, dertill jag icke kan lemna bestämdt svar; men jag förmodar, att det ännu icke afgått, enär på bordet livilar motion, huruvida svaret skall ineddelas BondeSt. genom deputation eller blott medelst öfverlemnande af prot.utdr.
Att Hr Ribbings tillägg, såsom Hr Cederschjöld förmodat, innehåller en ursägt för det
Ståndet ej antagit inbjudningen, kan jag ej finna; det innehåller motiver, hvarföre R. o. Ad., med afseende synnerligast på formen och omöjligheten att inom samtlige Stånden tillvägabringa lämpliga rättelser i redactionen, icke kunnat instämma deruti.
Att ett sådant förklarande bör afgifvas, instämmer fullkomligen med min åsigt af saken.
Att för resten den värde ledamoten yttrat sig conservativt för bibehållande af fyrdelningen i Representationen, är för mig ingenting nytt; men det är en anleda, för mig att beklaga, att han fått den plats , hvilken han för öfrigt så värdigt bekläder i Const.Utsk.
Jag anhåller om propos. till antagande af Hr Ribbings förslag eller tillägg — lika godt hvad namn det får.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ehuru han i allmän - 13en ig Februari f. m. mänhet ej fann lämpligt att ingå i några yttranden inför It. o. Ad., i afseende på de erinringar eliel' tillvitelser, sopi göras emot lians salt att föredraga ärendena och framställa propostr, ansåg linn sig likväl icke kunna undgå, vid detta tillfälle, då det vore fråga om alt lian skulle hafva alskulit någon ledamot sin yttrande-ratt, att återkalla i II. o. Ad:s minne, huru i sista plenum, sedan diseussionen räckt länge och klockan var öfver 3, han til! R o. Ad. först framställt propos., onf Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, hvilken propos. blifvit med ja besvarad, ulan att någon dervid gjort erinran.
Derefter först hade piopos. i sjelfva saken blifvit framställd.
Då detta vore iakttaget, kunde han icke (inna sig hafva hädt någons yttrande-rätt för nära.
Om den värde ledamoten anmält sig förut att få ordet, och Landtm, underlåtit att uppropa honom, hade han likväl, då propos. gjordes huruvida öfåei läggningen vore fulländad, ägt full rätt och fullt tillfälle- att begära ordet och fortsätta öfverläggningen efter behag.
I anleda, af Hr Frih. o. Landtm:* sednaste framställning, sorn jag för min del icke skulle hafva velat föran led t, får jag tillkännagifva, att jag icke kan instämma uti densamma.
Jag tror nemi., att då en ledamot begärt att få yttra sig, han icke bör förhindras derifrån genom propos.
Från Landtm:* sida, om Ståndet anser Öfverläggningen fulländad.
Jag kunde visserligen hafva satt R. o. Adis tålamod på prof, men jag ansåg mig ej böra göra det, då jag fann tiden vara sä långt framskriden.
En ledamot af Ståndet hade dessutom föreslagit diseussionens fortsättande på eftermiddagen.
Hr Cederschjöld har medgifvit, att jag haft rättighet att framställa mitt förslag, men trott att detsamma innefattade en ursägt för det R. o. Ad. ej antog BondeSUs inbjudning.
Det är blott detta jag velat genmäla, ty min mening är ej att förlänga diseussionen; och jag får då förklara, att det svar jag föreslagit böra lemnäs Hederv. BondeSt., ingalunda innefattar någon ursägt, utan endast ett uttryck af de förhoppningar vi fästa vid framtiden, i afseende på nödiga och nyttiga reformer; och en sådan framställning torde vara mig, likaväl som mina motståndare, tillåten.
Man har på f. m. velat utestänga oss från att framkomma med några yttranden inför thronen; men nu är det ju blott fråga om ett svar till bönderna.
Hvad för öfrigt angar det mot mig riktade yttrandet ang:de mina juridiska insigtor, och det sammanhang de skulle kunna äga med min förmåga att tillämpa grundlagarna; så har jag förut förklarat Frih.
Cederström, att jag ingalunda med honom vill inlåta mig i någon grundlagstolkning.
För alla de cirklar, sora dragas bredvid och om2 II. 6o
Den 29 F # b r n » r i f. m. kring våra grundlags-§jj:r , ser oell förstår man nog ändå, att Hr Frilitn är medelpunkten.
Jag hade ur flera skäl önskat undvika att deltaga i denna diseussion , men kan dock icke underlåta att yttra några ord, i anledn. af åtskilligt, som fäslat min uppmärksamhet.
En talare rnidtöfver har tyckt, att öfverläggningen (orra gången ejvar tillräckligt lång rörtde detta ämne, och har sökt att ersätta bristen.
Han har klagat deröfver, all Landtmtn underlåtit uppropa några, som anmält sig att tala.
Jag befann mig älven bland de sålunda förbigångne; men jag lackar Landtm, för den propus, han framställde, nemi.: om Ståndet ansåg öfverliiggningen fulländad, ty derigenom slapp jag alt lala, och R. o. Ad. att höra mera 0111 ett redan uttömdt ämne.
En öfverläggning, så öfverflödig som denna synes mig, kommer mig att tänka på eli yttrande af en utmärkt författa! e, hvilken säger: alt den liva lidens anda går derpå lil, att så noga justera loden och hjulen i slalsmachinen, alt hon sjelf aldrig kommer i gång.
Då endast 1 motionsdagar återstå, torde något hvar finna oiämptighelen deraf all nu upptaga tiden med öfverläggning»!’ öfver ämnen, hvilka, 0111 jag så får säga, redan äro utlröskade.
Jag anhaller derföre, alt vi, så fort som möjligt, måtte komma till votering Hr Frih o. Landtm, frågade, om R. o. Ad. ansåg öfver lägg ningen fulländad.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att en deputation borde tili BondeSt. öfverföra R. o. Ad:s beslut, i afseende på BondeSt:s inbjudning af den i5 dennes.
Landtm, i anledn. häraf yttrade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Hr Rosenqvist votering.
Landtm, lillkännagaf, alt plenum lomme att försättas på efterniidd. kl. 6.
Upplästes till justering och godkändes följande voleringspropos. :
Den sorn anser, att en deputation af R. o. Ad. bör till Hederv.
RondeSt. öfverföra R. o. Ad:s beslpt, i afseende på Hederv.
BondeSlts inbjudning af den i5 Febr. i84«>j voterar p; den det ej vill, voterar nej; Den 2g Februari f. m.
475 Vinner nej, kommer ingen deputation i ofvannämnda ändamål att afgå.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna Lafva utfallit, som följer Ja — 10a.
Nej — 13J.
Hr Munck a f Rosen scb ö Id , Nits Rudolph:
Jag anser mig böra öppet förklara, alt jag icke deltagit i voteringen; ty hafva vi ej ansett uppfyllandet af BondeSlrs till oss framställda önskan gagnelig! för fäderneslandet och således kunnat bifalla den i sak, anser jag, åtminstone för min del, ingen belåtenhet kunna vinnas med att vi fästa oss vid tomina former, som ungefär kan vara lika som att spisa folk med skuggor.
Remitterades tili Ridd.Utsk. Gr.
Horns, Glaes Fredr., den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion med delgifvande till Ridd.Utsk. af Cons!.Ulsk:s mern.
StalsUtskts den 22 och 26 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 5, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse om anvisande af ett särskildt anslag till vntten-communicalioner och andia allmänna arbeten år iSjo Hr von Hartmansdorff, Äng.:
SlatsUtsk:s nu föredragna betänk, är visserligen i fbrmelt hänseende rikligt.
Hvad sjelfva saken äler angår, så torde, med hänseende till de högst nödiga och nyttiga förelag, för hvilka det ifrågavar. anslaget är afsedt, R. o. Ad. finna det ledande till skadliga följder.
Orsaken, hvarföre K.
M. begärt ett sådant särskildt anslag, är den, alt R.
St. vid förra riksdagen, i afseende härpå, icke förklarade, på sätt som vanligen sker, att anslaget skulle fortgå intill dess ny statsreglering vid denna riksdag blefve uppgjord.
Om så skett, hade för innevar. år fråga 0111 anslag icke behöft väckas,- enär det, som gällde för 18ig, äfven kommit att gälla för 1840.
Ulan det är i följd deraf alt årtalet 1839 utsattes, som anslaget nu måst begäras, så framt de arbeterf, hvartill det användes, skola kunna fortsättas under år t84o.
Utsk. har ganska riktigt anmärkt, att en summa af 23,245 r:dr 23 sk. 9 rtst. finnes att tillgå på det anslag R.
St. vid nästlidne riksdag till ifrägavar. ändamål anvisat, derföre att vederbör, menigheter icke fullgjort de villkor, hvarförutan medlen ej få lyftas.
Men den som betänker, huru svårt det är att öfvertyga menigheter otn hvad som leder till deras egen nytta, den inser äfven, huru lätt det händer, att ett beräknadt företag mäste uppskjutas ett eller annat år, intilldess vederbör, sjelfve hunnit stadga sin öfvertygelse om företagens nytta.
Den a g Februari f. m.
Hvad ifrågavar. företag lili Wermland helfri (Får, så är det mig genom enskild underrättelse bekant, nit meningen lärer vara, att linder Fästings marknad i Christinehamn uppgöra öfverenskommelse om fullgörande af hvad som er fordras för medlens lyftning, hvarom Wermländningarne, i sådant fall, ieke lära underlåta att anmäla sig.
Om så sker, försvinner större delen af den behållning StatsUtsk. påräknat.
För min del skulle jag anse lämpligt, att, i de fall, då ingen täflan uppslår emellan menigheter om erhållande af dylika medel, R.
St. bestämde en viss praescriptionstid , inom hvilken vederbör, skulle anmäla sig till medlens lyftning, och att, då flera menigheter önskade erhålla samma bidrag, företrädet dem emellan gåfves åt den, sorn proportionaliter bidroge mest af egna tillgångar.
Om nu den befintliga behållningen skulle komma att upptagas af Wermländningarne, så saknades medel för arbeten af samma beskaffenhet under detta år i andra landskap.
Då härtill kommer, alt de arbetsplaner, hvilka vanligtvis uppgöras i början af året, nu icke kunna uppgöras, förrän kändt är hvilka tillgångar som uro att påräkna, och då vi redan oro i slutet af Februari, så torde R. o. Ad. finna, huru angeläget det är, att anslaget så fort som möjligt beviljas.
För framtiden böra, lill förekommande af uppehåll med arbetet , dylika anslag alltid utgå ifrån det en statsreglering slutas intilldess en ny vidtager.
Sedan Sverige upphört att vara en genom krig eröfrande makt, kan nytt land icke på bättre sätt förvärfvas, än ge nom uttappning af sjöar, kärr och måssar, för hvilka intet blod behöfver flyta och hvilka ej äro. svåra att bibehålla.
För dem, som önska att framför allt se på cassakistan, är här intet att befara; ty om det säges, att ifrågavar. medel väl må disponeras till de afsedda ändamålen, men med förbehåll alt penningarna ej få lyftas, med mindre menigheterna fullgjort hvad sorn dertill erfordras, sfi kan icke ett enda öre äfventyras.
Om nu penningarna fördenskull blifva qvarliggande i cassakistan, så är det samma förhållande, sorn 0111 R. o. Ad. genast sade nej.
Frågan är således blott huruvida penningarna må kunna användas.
Jag anhåller, att R. b. Ad. ville återremittera detta betänk. med de anmärkn:r jag dervid nu gjort.