Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. på handels- och sjöfartsfonden anvisat de behof, som i och för nya fyrar kunde uppkomma utöfver det beviljade anslaget på extra-statsreglertn, en underlåtenhet så mycket märkbarare, sorn härigenom de anvista bestämda utgifterna på handelsoch sjöfartsfonden komma att vida öfverstiga den tillgång, hvartill årsinkomsterna efter en nedsättning till 6§- proc. af tullbeloppet kunde beräknas.
Beträffande sjelfva omfånget af dispositionsrätten, så har Utsk. alldeles förbisett, att, enligt den utredning af nu var. handels- och sjöfartsfondens tillkomst och fölhållanden från dess första början till närvar, lid, som Utsk. i dess betänk. jVlo 4.16 sjelf lemnat, denna fond visserligen afsett ett allmännare föremål, nemi. handelns och sjöfartens befrämjande, men att den aldrig betraktats såsom ett vanligt statsanslag, utan såsom en dess särskildta föremål tillhörig egen tillgång.
Derföre hafva vanligen, ofia på R.
Sits egen begäran, handelssocieteterne och skeppsrederierne i Rikets förnämsta städer blifvit börda öfver de utgifter som anvisats å denna fond, och sedan 1800 års Reg.F. antogs, hafva aldrig R.
St. bestämt anslagen härå, hvilket dock ovillkorligen skulle hafva ägt rum, derest denna fond ägt egenskap af statsanslag.
Såsom bekant är, var det först vid 1823 års riksdag som fråga väcktes om denna fonds, jemte flera andras, underkastande R.
Sits revisorers granskning.
M:s nåd. skrifvelse af den 22 Jan. 182g med förslag till instruetion för R.
St:s revisorer, uti hvars 3 § stadgas, att räkenskaperna för de cassör och fonder, som dittills ej blifvit af R.
Sl:s revisorer granskade, skulle ingå uti rikshufvudboken från och med år 182g, yttrar K.
M. den föreslagna instruetionen vara grundad på förbehåll af den dispositionsrätt, K.
St:s StatsUtsk. och revisorer granskade.
Uti R.
St:s und. svar härå den 5 Febr. i83o säga de sig hafva pröfvat högstbemalda nåd. skrifvelse, utan att någon anmärkning blifvit af denna föranledd.
Dess innehåll var sålunda af R.
St. godkändt.
Ända dittills hade K. M. ensam, utan all slags mellankomst af R.
St., bestämt afgifterna till den dåvar. convojcassan, ett förhållande, hvars lämplighet, med afseende på det nära sambandet med tullafgilterna, jag ingalunda vill yrka; men uti skrifvelse af den 23 Febr. i835 ”anhålla” R.
St, på anförda skäl hos K. M. i underd., "att convojafgiften för alla utgående artiklar måtte helt och hållet upphöra, äfvensom att i stället för den hittills erlagda convojafgift å inkommande varor, som utgått olika för olika varor, eller dels med 5, dels med ro, dels med 18 proc. å tullbeloppet, denna afgift hädanefter under ofvannämnda benämning” (afgift till handels- och sjöfartsfonden! ”mätte, till en - Den 3o April e. ni. km hets och enkelhets närmande, blifva beräknad med 10 proc. å alla importartiklar.”
Häraf torde finnas, att likaså litel efter, sorn förevart närvar, statsskick, denna fond betraktats såsom ett vanligt statsanslag, hvilket också för den vigtiga gren af Rikets näringar, den är anslagen, skulle blifva en bligst vådlig innovation, dä derigenom de för handeln vigligaste utgifters bibehållande vid hvarje riksdag skulle underkastas vådan af undrade beslut, måhända bestämda af en rösts öfvervigt i ett förstärkt Statsutskott.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag örn återremiss af denna del af betänkandet.
Jag vill visserligen icke bestrida den ålerremiss, sorn Hr Rosenblad hegart, men utber mig att få fästa hans uppmärksamhet på det förhållande, som lian sjelf nämnt, att R.
St. vid föregående riksdagar öfverlerrrual ål K.
M. dispositionsrätten öfver denna fond.
För min del skulle jag tro, att deruti ligger' ett t>evis, att R.
St. kunna vid denna riksdag vidtaga föreskrifter i afseende på dispositionsrätten.
Att fonden i äldre lider icke varit underkastad revision känner jag visser ligen äfven; men just i den omständigheten, alt K.
M. ansett sig böra medgifva R.
St. rättighet att revidera denna cassa, ligger åtminstone i ruin tanke ett erkännande deraf, att denna fond ej kan betraktas annorlunda än såsom varande af enahanda beskaffenhet med andra statsmedr Is-cussor.
Pä alla dessa skal tror jag, att, nar R.
St:s särskildta beslut i dessa frågor ej varit sä klara och bestämda, att StatsUtsk. deraf kunnat hemta någon gifven och säker öfvertygelse om livad de respective PiiksSt:n önskat, Utsk. har förfarit rätt, då det begär t en förklaring öfver RiksStms beslut i detta afseende.
Deraf har äfven uppstått den påföljden i afseende på BorgareStts beslut, att, orri jag ej misstager mig, (hvilket torde upplysas, i händelse BorgareStrS prot.utdr. öfver denna fråga finnes tillgängligt och blifver för R. o. Ad. uppläst, ) BorgareSt. lärer hafva meddelat ett förtydligande öfver sitt förut fattade beslut, i följd hvaraf saken blifvit mycket klarare.
Jag bar blott velat meddela dessa upplysningar i anledn. af den siste värde talarens framställning, men vill för öfrigt ej bestrida återremiss, isynnerhet sorn jag anser, att redan det beslut, som Borgare,St. fattat, gifven anledn. till en förnyad handläggning af frågan.
Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Jag förenar mig i Hr Rosenblads begäran om återremiss, och ehuru det är möjligt att R.
St. kunna försöka att betaga K.
M. rättigheten att disponera denna fond, så är detta likväl annu icke afgjordt, och det är denna fråga, som R.
St. slutligen böra afgöra.
Hvad för öfrigt angår den saken, huruvida votering skall ske i förstärkt StatsUtsk. eller ej, så anser jag det tillhöra 4?s
Den 3o April e. m. nästa punkt, hvaröfver jag då torde få yttra mig.
Jag begär återreiniss på ifrågavar. punkt.
Jag vill endast tillägga i anledn. af Friherre Sprengtporten anförande, att i den händelse handels- och sjöfartsfonden i afseende på dispositionsrätten vore att anse såsom elt statsanslag, så hade R.
St. hort vid hvarje riksdag, allt ifrån år i Hor), hafva särskildt beviljat detta likasom alla andra statsanslag.
Nu är likväl förhållandet det, att vid ingen riksdag, ända till 182g, hafva R.
St. satt sådant i fråga, och vid de begge sista riksdagarna hafva de ej yttrat sig deröfver annorlunda, än att de godkänt K.
M:s dispositionsrätt.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja återremissen. R. o. Ad. fann för godt att återremittera den nu föredragna sednare delen af lista punkten. 2 punkten.
Hr Nordensköld: När R. o. Ad. hade under afgö rande Const.Ulskzs representationsförslag, så yttrade jag att Const.Utsk:s constitutionsvidriga förfarande troligen snart skulle blifva efterföljd t af de andra Utsk:n. Jag trodde ej, att jag så snart skulle blifva sannspådd.
Här är nu likväl tydligt och klart, att:
StatsUtsk. har afgifvit detta förslag till votering i en af 3 Stånd afgjord statsregleringsfråga, helt och hållet emot sina principalers beslut.
Ständerne äga att bestämma lullbevillningen, som med 10 proc:s tillökning ingår till Stats-cont. och ligger der såsom andra medel för Statens behof.
Men dispositionen af de 11) proc., som derifrån hållas handels- och sjöfartsfonden tillhanda, ar deremot en statsregleringsfråga, som enligt 3 Stånds beslut måste vara afgjord.
Af lullbevillningen kunna R.
St. anordna 10 proc. till ett, i5 proc. till ett annat och 20 proc. till ett tredje slatsutgifls-behof, hvilkas anordnande säkerligen måste tillhöra statsregleringen, och hvilka kunna användas till sådana behof som der förekomma.
Nu har likväl StatsUtsk., emot 3 Stånds beslut, velat tvinga oss att votera i förstärkt StatsUtsk. , ehuru 3 Stånds afgörande måtte vara definitivt, och i förstärkt StatsUtsk. veta vi väl förut huru det kommer alt gå.
Medium af anslaget till handels- och sjöfartsfonden har de sednare åren utgjort 3o4,534- r:dr.
Skulle!denna summa minskas till 6§ proc., utgjorde den 2o3,o23 r:dr och med Norriges årliga bidrag 37,083 ,, tillsammans årligen 240,106 r:dr; men som det nödvändiga årliga behofvet är 3i2,38o r:dr, så uppstår en brist af ej mindre än 72,275 r:dr, utom hvad som derutöfver i ovanligare fall erfordras i afseende å de tvänne förenade Rikenas handelsförhållanden till sjöss eller lands och ännu derutöfver till de beslutade båkbyggnader, Den 3o April e. ni. 4/9 som R. o. Ad., på BorgareSt:s inbjudning, nntagit böra utgå från denna fond.
Skulle nu i det förstärkta StatsUtsk. de i o proctn nedvoteras till 6-J proc. och de högst behöfliga anslag båkbyggnaderne m. in. fordra, som redan äro beslutade, bortvoleras, tyckes det mig häri ligga nog mycket gyckel emot Ulsk :s principaler RiksStm, hvartill likväl fråganär alltför allvarlig.
Jag anhåller derföre om återremiss, pä ilet Utsk. må borttaga voterts-proposm och ej tvinga Ii. o. Ad. att afslå densamma.
Äfven denna punkt delar sig i 2:ne frågor.
Den första afser sättet för handels- och sjöfartsafgiflens redovisning, och i afseende på hvad Ulsk. härom yttrat, finner jag ingen anledn. lill någon på sak inflytande anmärkning.
I afseende deremot å den andra frågan, eller Ulskts förfarande alt, tvertemot 3:ne RiksSt:s instämmande beslut rör:de afgiftens belopp, göra det 4;de Ståndets mening gällande i en votering i förstärkt StatsUtsk., måste jag pä det högsta ogilla detta förfarande såsom gr undlagsvidrigt.
En sådan votering emellan ett Stånds enskildla och frenne Stånds gemensamma beslut kan endast äga ruin i bevillningsfrägor.
Men icke är handels- och sjöfartsafgiften en bevillning?
Grundlagen bjuder i dess 82 §, att den skall ordagrannt tolkas, och bland de i densamma uppräknade bevillningar finnes icke någon, som heter afgift till handels- och sjöfartsfonden.
Men, säger man, denna afgift utgår jemte tullmedlen å en del tull underkastade varor, verkar sålunda på dessas beskattning och utgör derföre, såsom Utsk. säger, ostridigt lika med tullafgifterna en bevillningsafgift.
Men denna slutledning är först stridande mot grundlagens bokstaf, hvilken efter 82 §:n skall tjena till efterrättelse; ty icke omnämner den bland bevillningar afgifter vid varors in- eller utförsel, utan den omnämner sjö- och landlullsafgifter, och della hvarken är detsamma eller var det idet ögonblick, grundlagens bud nedskrefs; ty då, såsom allmänt bekant är, ulgineo många andra afgifter vid varors in- eller utförsel, än tullmedel.
Vidare strider det emot så väl alla föregående Ständers som sjelfva närvarande StatsUtsk:s oafbruten praxis.
Vore denna afgift en bevillning, så skulle den upphöra med det riksdagsår, då en ny densamma icke upptagande bevillning stadgats.
N11 är det emedlertid ådagalagdt, att före år 1835 hafva R.
St. aldrig befattat sig med denna afgifts bestämmande och sistnämda år icke i den form, som bevillningsfrågor skola afgöras, och om denna afgift vore en bevillning, hade det ålegat StatsUtsk. att, vid emottagandet af Hr Kallings motion om dess upphörande, återsända densamma till behandling af Bevilln.Utsk., då den kunnat komma under pröfning i sammanhang med tullbevillningen, och ej dess belopp underkastas ändring, sedan RiksStm, med afseende Den 3o April e m. på dess närvarande förhållande, redan bestämt tullprocenterna.
Vidare får jag fästa uppmärksamheten derå, att i den händelse man skulle emot grundlagens bokstaf förklara denna algift för en bevillning, så blefve ovillkorliga följden den, att en sådan tydning äfven mäste tillämpas på alla andra algifter, sorn grunda sig på tullafgifternu, såsom städernes tolag, med flera af mindre omfattning, hvilka då samtligen skulle vid hvarje riksdag underkastas den behandling, grundlagen föreskriiver för bevillningsafgifter.
Ehuru icke på afgörandet af förevarande fråga omedelbart inflytande, anser jag mig dock böra omnämna, att om afgiften till handels- och sjöfartsfonden blefve nedsatt till 6| proc., sa, då relativa inkomsten icke under nästa riksdags qvinquenniuin kan beräknas till lika högt belopp sorn (ien under det sistförflutna utgjort, emedan tullen å flera varor nu blifvit nedsatt, och en så hög spanmålsimport salbin torde inträffa, samt ersättning genom tillåtelse till införsel af förut förbjudna varor icke är att vänta, skall ovillkorligen brist uppkomma för betäckandet af de utgifter, Utsk. sjelft upptagit.
På dessa grunder anhåller jag om återremiss.
Jag instämmer visserligen med Hr Rosenblad deruti-, att StatsUtsk. ej kunnat sakna all anleda. att sammanträda med Bevilln.Utsk. för att handlägga denna fråga, om icke af något annat skal, åtminstone derföre, att den står i ett fullkomligen jemförligt förhållande och ganska nära sammanhang med tullbevillningens bestämmande, hvilken fråga behandlas af Cevilln.Utsk. Om StatsUtsk. ej har gjort det, så har det skett dels derföre, att grundlagen ej ovillkorligen ålägger något Utsk. att begära sammanträde med annat IJtsk., dels derföre, att detta mål vid den föregående riksdagen blifvit behandladt af StatsXJtsk. allena, emedan motionen blifvit remitterad lill StatsUtsk. ensamt, på grund deraf att saken haft eå nära sammanhang med statsreglcringen, och slutligen derföre, att man ej genom en sådan åtgärd velat föranleda dröjsmål, sedan riksdagen redan blifvit så långt utsträckt.
Denna omständighet, alt StatsUtsk. icke sammanträdt med bevilln.Utsk. för att behandla frågan, kan föröfrigt ej förändra sakens natur; ty det är icke Utslcs namn, utan ämnets beskaffenhet, som algor, huru ett ärende bör behandlas.
StatsUtsk. har ej tillstyrkt nedsättning af handels-och sjöfartsfonden.
Detta är ett beslut, som af ett annat PiiksSt. blifvit vidtaget, och när i anledn. deraf skiljaktighet ägt rum emellan Riksson och frågorna blifvit sammanjemkade, så har man måst bedomina frågan efter dessegna beskaffenhet, och StatsUtsk. bar ej kunnat komma till någon annan öfvertygelse än alt alla Den 3o April e. ra. alla uTgifter, som R.
St. besluta, icke till enskilda corporationers fördel, såsom t. ex. tolagen för de städer, der tolag finnes, utan till allmänna statsbehof, såsom bär är i fråga, enar denna fond afser fredsförhållandenas upprätthållande genom aflöning åt diplomatiska agenter, åt consuler o. s. v., måste betraktas såsom bevillningar.
På annat sätt har SlatsUtsk. ej kunnat betrakta saken, och det är på denna grund, Utsk. ställt voterts-propositionerna. flr Nordensköld har yttrat, att tullen visserligen är en bevillning, men att frågan om en viss proc. af tullinkomsterna skall användas för något Statens behof, är en fråga, som ensamt rör statsreglerrn och ej kan ikläda sig egenskap af bevillning.
Jag får underställa den varda talaren, huruvida icke derutinnan ligger ett misstag.
Här är visserligen icke fråga om, alt någon viss proc. af tullen skall utgå och användas lill handels- oell sjöfartsfondens behof, här är endast fråga om, att R.
St. skola åtaga sig en särskild afgift under namn af handels- och sjöfartsfond, oell att denna afgift skall utgå med io proc. af den tull, som R.
Här är således icke fråga om en statsreglering, utan om en bevillning, sorn R.
St. för ett statsändamål beslutat.
Man har ansett, att 6f proc., som äro föreslagna, skulle vara otillräckliga.
Det är alltför möjligt att så är, och jag liar ej haft tillfälle att granska, huruvida de utgifter, som R.
St. anslagit för handels- och sjöfartsfonden, äro tillräckliga; men dermed må vara huru som helst; jag har anledn., att tro, att calculen är ganska riklig, och för öfrigt har det ej berott af StatsUtsk. att bestämma huruvida den summa, som R.
St. beslutat, är för behofvet tillräcklig, utan endast att sammanjemka RiksSttns särskildta beslut.
Den anmärkn , som den värde talaren framställt, att dessa 6§ proc. ej skulle gifva tillgångar för fondens utgifter, tål likväl att närmare granska.
Den värde talaren utesluter alldeles ifrån tillgångarna en behållning af 600,000 r:dr, neli på denna behållning är likväl en stor del af beräkningen redan uppgjord.
Man har äfven talat om nödvändigheten för StatsUtsk. att Jemna uppmärksamhet deråt, att den föreslagna summan ej kunde räcka till uppbyggande af de fyrar och bakar, sorn R.
Jag får äfven i detta afseende fästa uppmärksamhet derpå, att det icke är StatsUlsk:s skyldighet att utpeka för R.
St., i hvad mån de beslut, som fattas, kunna vara ledande lill mer eller mindre verkställbarhet.
Efter de anvisningar, som blifvit gjorda på ifrågavar.
600,000 r:dr, återstå ännu 100,000 r:dr, på hvilka anvisning för fyrar och håkar alltför väl kari äga runi.
Då för öfrigt de värde talare, som här yttrat sig emot StatsUtskis utlåt., ej gått längre, än att begära en återremiss, så vill jag visserligen ej motsätta mig densamma.
Den stora tvisten, huruvida frågan är af Levillniugsnatur eller ej, 34 H. 61 D c n 3o A p r i I e. m. to de icke blifva föremål för någon votering, emedan, om jag ej misstager mig, BorgareSt. redan lärer hafva förenat sig i det be* skit, som är af de 2 öfriga Stånden vidtaget.
Skilnaden emellan B. o. Adis och PresteStts samt de 2 andra Ståndens beslut är ej någon annan, än den, att BorgareSt. ansett öfverskotlen böra ingå till ltiksg.cont., då deremot, på sätt jag förut nämnt, de öfriga RiksSt:n hafva anvisat summan till K.
M:s deposition, för handels- och sjöfartsfonden.
En värd talare har ansett, att fråga kunde uppstå att afslå all votering ock sammanjemkning i denna fiåga.
Jag tager mig friheten att fästa bans uppmärksamhet på, att detta är en ganska ömtålig fråga.
Om två Stånd anse en fråga vara af bevillningsnatur och hafva goda skäl för denna sats, så vore det svårt för dessa Stånd att afstå ifrån en sådan åsigt; ty möjligen skulle svårighet kunna möta vid afgifternas uppbärande.
Om t. ex. två Stånd hafva ansett, att denna afgift bör utgå såsom en bevillning endast under det villkor, att deras yttrade mening i afseende på medlens disposition må gora sig gällande, så kunde det medföra obehagligheter, att utan afseende derpå låta afgiften fortfara.
Jag får således för min del tillstyrka att låta saken på ett enkelt och naturligt sätt utreda sig; och efter hvad jag förmodar, bör ingen svårighet uppstå för sjelfva saken, äfven om det skulle inträffa att i förstärkt StatsUtsk. afgiften blefve nedsatt till 6-| procent. flr Nordensköld:
Jag bar af Frill.
Sprengtportens yttrande ej blifvit öfvertygad, att de 10 procm skulle vara af bevillningsnatur.
De ingå nu till Stats-cont. och komma derifrån Gonvojcommissariatet tillhanda.
De hafva sedan längre tid tillbaka blifvit så behandlade och aldrig ansetts vara af bevillningsnatur.
Jag kan ej inse annat än att de aro att betrakta rent af såsom statsanslag och tror derföre ej att någon votering om dem bör äga rum, sedan tre
Stånd stannat i samma beslut.
Sprengtporten bar anfört, att då tvänne andra Stånd beslutat en sådan votering, så böra vi villfara den och ej sätta oss deremot, helst det kunde illa anses, eller något dylikt, om jag ej misshört mig.
Jag kan ej gilla att man alltid här omtalar att detta Stånd bör villfara tvänne andra Stånds mening eller vilja.
Äfven detta bör hafva en gräns, helst dessa Stånd ej visat någon benägenhet att villfara våra önskningar.
Hvad som är rätt bör dessutom ske, men hvad som är orätt, icke ske.
Sprengtporten omnämnt de särskilda tillgångar, som handels- och sjöfartsfonden äger för att uppfylla sina förbindelser, vill jag blott erinra, att Frih:n ej uppgifvit alla de förbindelser, som denna fond äger.
Föröfrigt kunde jag visserligen tillägga något ytterligare, men då Hr Frih:n icke upptagit den jemförelse jag
Den 3o April e. m. 485 gjort emellan de afgifter, hvilka utgå till handels- och sjöfartsfonden, och dem, hvilka, likasom dessa, erläggas på samma gång med tullen å vissa varor, såsom t. ex. tolag och dylikt, så gifver detta så mycket mera styrka åt hvad jag anfört, att de afgifter, hvilka erläggas på samma gång sorn tullen, icke derföre äro af bevillningsnatur, då de ej stå nämnda ibland bevillningsartiklarna i grundlagen.
Om den siste värde talaren behagat fasta något mera uppmärksamhet vid mitt yttrande, eller om det hade lyckats mig å min sida att framställa det tydligare, så att han måhända kunnat bättre uppfatta detsamma, så hade han ej gjort den aninärkn:n, att jag ej upptagit och vederlagt hans jemförelse emellan tolag- och convojmedel.
Jag ingick i en ganska vidlyftig deduction, för alt visa skilnaden dem emellan, och får nu blott åberopa denna deduction, under förklarande, att jag anser lika vådligt, att K. M., på grund af bestämda sladganden, äger rättighet att fastställa afgifter till särskilda communers fromma, som jag anser oriktigt, alt convojafgifler kunna ställas i någon jemförlighet med öfriga statsanslag.
Gr. Frölich, David; Frih. Sprengtporten, såsom medlem af StatsUtsk., har förklarat sig ej hafva något emot, att denna fråga återremitteras.
Jag åter kan ej fatta nyttan eller nödvändigheten af en återremiss på grund af de anmärkn:r, som Hrr Rosenblad och Nordensköld gjort, hvilket isynnerhet gäller om hvad den sistnämnde framställt.
Hr Nordensköld synes förmoda, att det finnes en intrad för Staten under namn af statsanslag, som således skulle vara någonting annat eller midtemellan de ordinarie inkomsterna och hevillningen.
Jag känner för min del inga andra statsinkomster, än de ordinarie och hevillningen.
Om nu så är, och Hr Nordensköld säger, att det icke är bevillning, så skulle väl — ifall det icke finnes en 3:dje inkomst, hvilken jag åtminstone aldrig hört omtalas, — convojafgiften eller afgiften till handels- och sjöfartsfonden vara ett ordinarie statsanslag.
Att så icke är, är likväl alldeles påtagligt, och således måste väl denna afgift ändock vara en bevillning, så framt icke den värde talaren kan närmare utveckla grunderna för sitt påstående, att den är ett ordinarie Statsanslag.
Om betänk, med denna anmärkn. skulle blifva återremilteradt till Stats,Utsk., så, ehuru jag väl ej tror att det skulle förvilla Utsk., efter Frih.
Sprengtporten här motsagt Hr Nordenskölds mening, så inser jag likväl ej hvartill en sådan återremiss skulle tjena.
Hvad Hr Rosenblad talat om tolag, har Frih.
Sprengtporten redan besvarat.
Denna afgift är visserligen i det afseendet analog med convojafgiften, alt den uppbäres på samma gång och till en viss proc. af tullmedlen; men dervid förefinnes den stora skilnaden, att densamma ej ingår ' 484 Den 3o April e. m. till statscassan, utan till locala corporationer.
Således bnltar liknelsen i den del, der den just borde gälla.
Jag skulle således tro, att 14. o. Ad. kunde bespara sitt cancelli att utskrifva dessa anmärkn:r, emedan StalsUtsk. på dem troligen icke kommer att fasta något afseende.
Till svar på Gr.
Fröliclis fråga bör jag nämna, att min enkla mening är den, att då en tulluf— gift utaf 110 r:dr ingår, så äro dessa no r:dr en bevillning, mpn då sedermera io rtdr af den ingångna summan hållas tillhanda för handels- och sjöfartsfonden, som äger rätt att begära deln när de behöfvas, så är detta ett statsanslag, beräknadl såsom sådant, hvaröfver numera ingen votering i förstärkt StatsUtsk. kan äga rum under någon synpunkt.
Om ej ett sådant, anslag finnes till de gifna beholven för hela consulad-verket och de mångfalldiga utgifter för fredsverket, som tillhöra handels-och sjöfartsfonden, så skulle detta kunna lända till en oersättlig skada för Riket; och om det fallit ett
Stånd in att borttaga hvarje anslag eller proc.-beräkning lill handelsfonden, så skulle det förstärkta StalsUtsk., vid anställd votering deröfver, väl kunnat skänka de handlande en stor gåfva, men också alldeles binda händerna på Regeringen.
Det är på denna grund jag anser att 3 Stånds afgörande i denna fråga äfven är R.
St:s fasta och oryggliga beslut.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att den delen af 2:dra punkten, hvarom yttrandet började sidan 5 och angick sättet för afgiftens levererande, icke å R. o. Ad:s sida erfordrade annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Hvad den öfriga delen afUtskrs yttrande öfver 2 punkten angick eller öfver frågan om afgiftens belopp, så fann R. o. Ad. den böra till Utsk. återremitteras.
Jag har anmärkt, att både uti föregående punkt och i den nu under öfverläggning varande har icke propos. i enlighet med 56 §:n Reg.- F
Ånyo föredrogs StalsUtsk:s den i4 och 28 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 4^7> i anledn. af återremiss å mern.
N:o 428. R. o. Ad. fann detta mål böra punktvis föredragas.
1 punkten.
Jag skulle visserligen önskat att Utsk. hade låtit sina ord falla litet klarare och tydligare, men dä jag tror mig böra uppfatta dem så, att förbehåll derigenom är gjordt för alla de händelser, der Ståndet fattat sitt Den 3o April e. m. 485 beslut, så anser jnq mig för denna händelse icke behöfva ali begära återremiss.
U1 sk:s yttrande i r punkten blef af R. o. Ad. godkändt. 2 punkten.