Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke, att detta kan med något anspråk på tillförlitlighet bestämmas, utan att snarare man skulle kunna beräkna denna tid till omkring 30 år, men vare härmed huru som helst, så vill jag nu bevisa, att den summa af 250,000 r:dr, som Staten skulle ega rättighet att innehålla, är mera än tillräcklig att betäcka de kostnader, som skulle erfordras för alt sätta banan uti fullgodt skick, i fall den skulle vara så utsliten, som raan här gerna vill föreställa sig all den skulle komma att blifva.
Man måste nemi. taga i betraktande, att skenornas utslitna tillstånd och vidare obrukbarhet icke, såsom Hr af Harmens tyckts hafva ansett, är detsamma, utan att dessa skenor blott förlora så mycket i värde som åtgår för att betala omvalsningen, ty skenorna äro icke af gjutet jern utan af valsadi, och således blifver detta jero alltid ett kapital, som endast behöfver ökas med den procent, som åtgår för omvalsningskostnaden.
Till bestridande af denna kostnad och afbränning äro 250,000 r:dr mer än tillräckliga, del tilltror jag mig kunna försäkra.
Jag tror således, att denna säkerhet för banans underhållande och afträdande uti fullgodt skick år tillfyllestgörande, och att vidare föreskrift i detta hänseende är lindrigast 41* 644 Den 1 September. sagdt, obehöflig.
Slutligen får jag äfven erinra, att det lärer svårligen kunna antagas, att alla skenorna samtidigt skola vara alldeles utnötta, och då banans tillstånd skall genom årliga besigtningar utaf tillförordnade komissarier ulrönas, anser jag, såsom jag ofta haft äran nämna, alla ytterligare försigtighetsmått utan ändamål.
Stiernstedt:
Först ber jag alt få besvara de anmärkn:r man framställt emot mitt förra yttrande, deruti jag påstått, att Ulsk. icke vid upställandet af denna 3:dje punkt iakttagit den enl. praxis vanliga formen.
Gr:ne Mörner och Gyldenstolpe hafva sagt, att Utsk. icke haft skäl ali frångå sitt förra yttrande derföre alt ett Stånd har varit af skiljaktig mening med Ulsk., men härvid hafva dessa Hrr förglömt, att 2:ne
Stånd icke gillat Utsk:s framställning och uti detta förhållande borde Utsk. hafva funnit ett tillräckligt skäl för alt genom en inbjudning att instämma uti R. o. Ad:s beslut söka sammanjemka meningarne och åstadkomma ett R.
Ulsk. iiar icke haft någon skälig anledn. att tro, att R. o. Ad. skulle öfvergifva ett efter mogen öfverläggning fatladt beslut, och för alt förekomma den omständigheten att 2:ne
Stånd skulle stanna emot 2:ne, hade Utsk. bordt aflåta en inbjudning till de 2:ne Stånd, hvilka uti denna fråga tillika med R. o.
Ad. hufvudsakligen bifallit Utsk:s första utlåt., alt uti detta serskildta fall sig med sistnämnde Stånd förena.
Hvad åter sjelfva saken beträffar, så har man väl påstått, att många och stora svårigheter skulle möta ställandet af en sådan säkerhet som den ifrågavar:de, men jag har icke, åtminstone för min del, funnit dessa svårigheter förtjena något synnerligt afseende.
Lagerbjelkes förslag åsyftar endast, att uti beslutet skall inlagas en föreskrift om bolagets åläggande att ställa borgen för banans afträdande till Staten uli fullgodt skick, men huru denna säkerhet skall vara beskaffad samt sättet och tiden för densammas ställande har han föreslagit böra till Regeringens bedömande öfverlemnas, samt blott exempelvis upgifvit några bestämmelser, hvilka han i sådant hänseende ansett kunna vara tjenliga.
Helt och hållet instämmande uti denna åsigt, ber jag att få anföra ännu ett sätt, hvarpå Staten skulle kunna erhålla denna enl. min tanke nödiga säkerhet, och det vore att ingen utbetalning till bolaget af den garanterade summan skedde under de 3:ne eller flera sista åren, utan att dessa summor för bolagets räkning reserverades samt först, sedan sig visat att bolaget i allo upfyllt dess förbindelser, till detsamma utbetalades, men i annat fall togos i beräkning vid den slulliga liqviden emellan bolaget och Staten.
Det är endast exempelvis upgifvet såsom ett af de många sått, hvarpå den ifrågasatta säkerheten kunde åstadkommas, men, såsom sagdt är, de närmare bestämmelserna i delta hänseende böra lämpligast åt K. M. öfverlemnas.
Jag anser således att R. o. Ad. bör vidblifva sitt förra beslut i ämnet och lill stöd för denna min åsigt begagnar jag mig af samma skäl, som den motsatta sidans talare anfört lill försvar för Ulsk:s förfarande alt vidblifva sitt Don 1 September. 645 första utlåt, nemi, alt man icke bör frånträda sitt mening, när icke bättre skäl för en motsatt mening blifvit framlagde.
Under bela denna diskussion bar icke ett enda nytt skäl blifvit tillagdt dem som förra gången här anfördes oell blefvo såväl då som nu vederlagde, hvarföre jag vördsamt tillstyrker R. o. Ad. att vidblifva sitt förra på ganska goda grunder fattade beslut.
Mig förefaller det vara temligen klart, att hvar och en som vill, att detta företag skall blifva i verkligheten utfördt, äfven bör bifalla den nu under öfverläggning varande 3:dje punkten af StatsUlsk:s förevar:de mern., och alt denna punkt bör afslås derföre att R. o. Ad. vid ett föregule tillfälle med en ganska knapp pluralitet fattade ett annat beslut, kan jag icke finna, åtminstone har icke jag något skäl dertill, då jag icke förra gången var härstädes närvarande.
Lemnande detta ä sido, får jag dessutom förklara, att jag har ett väsendligt skäl alt bifalla denna punkt, och det är, att den ifrågasatta säkerheten icke är möjlig att tillvägabringa.
Jag har visserligen iiöit berättas att några talare här upgifvit mer eller mindre konstlade sätt för denna säkerhets åstadkommande, men jag skulle stanna uti verklig tacksamhetsskuld hos dessa
Hrr, om de ville hafva den godheten alt framställa ett bestämdt förslag lill en borgesförbindelse, som skulle gälla för en tid af 40 år.
Detta är och förbi ifver för mig nära nog oförklarligt, och jag torde få speciell vända mig till Hr af Harmens med denna begäran, enär jag bort alt han ansett saken möjlig, och afseende måste fästas vid ett sådant yttrande af en ledamot, som är erkänd att ega en ganska stor affärsvana.
Några yttranden, som här blifvit fällda, tyckas antyda derpå, att man med fullkomlig tillförsigt och odeladl förtroende kan öfverlemna denna sak uti Regeringens händer.
Ingen kan i allmänhet hafva mer förtroende till Regeringen än jag, men uti detta speciella fall må det förlåtas mig om jag hyser ett och annat tvifvelsmål.
Man har sagt alt R.
Sits beslut uti denna fråga skulle utgöra ett föitroendevotum.
Icke kan det vara till Regeringen, ty den har uti denna sak icke gjort det ringaste.
Jag skulle snarare tro, att
Regeringen icke ser denna sak med så särdeles blida ögon, åtminstone skulle man kunna anse sig berättigad alt draga en sådan slutsats, då vi här hafva sett en af Konungens rådgifvare, hvilken icke yttrat ett enda ord under den flera dagars långa diskussion, detta ämne framkallat, sedan öfverläggningen slutligen blifvit afslutad och beslut fattadt, upsla och tillkännagifva, alt han för sin enskilta del helt och hållet reserverade sig emot beslutet, en tilldragelse som uti ett utländskt parlament skulle hafva väckt mera förvåning än jag här kan omtala.
Jag för min del får fortfarande förklara, att jag anser det vara högst nödvändigt, att R.
St. noga tillse, det de icke för beviljandet af Statens garanti för förelaget upgöra några sådana stipulationer, att intet bolag derpå kan ingå, och alt man icke bör genom en föreskrift, så omöjlig alt efterkommas som den här ifrågavar:de, lemna frågans motståndare ett kärkommet medel 616
Den 1 September. i händerna att tillintetgöra hela företaget, hvarföre jag på det lif* ligaste anhåller om R. o. Ad:s bifall till den nu förevartde punkten.
Under en längre tid från riksdagen frånvarande, har jag icke varit i tillfälle att för R. o. Ad. uttrycka de betänkligheter, som jag måhända kunde hysa emot den nu beslutade statsutgiften, men den raskhet, för alt icke säga något värre, hvarmed man voterat en så ovanligt stor utgiftssumma, har gifvit mig nogsamt tillkänna, att framställningen af mina betänkligheter i frågan sannolikt icke hade rönt någon framgång.
Då sjelfva hnfvudfrågan nu icke är föremål för öfverläggningen, vill jag icke vidröra densamma, icke eller vill jag orda om det mindre lämpliga att tili denna stund använda sä betydliga medel för det föreslagna ändamålet, om jag också skulle kunna finna mig dertill upmanad då jag drager mig lill minnes mili nyss tillryggalagda, halsbrytande fätd emellan Wimmerby och Stockholm, på hvilken väg skyhöga berg tyckas nog tydligt påkalla R.
Jag vill såsåom sagdt är, icke vidröra dessa omständigheter, men hvad jag bestämdt önskar framhålla, det är alt vi med största försigtighet och noggrannhet böra gå lill väga, såsnart det är fråga om understöd frän Statens sida för dylika företag som del ifrägavat:de.
Vi känna alla litet hvar ganska väl, och hafva dessutom under denna riksdags lopp derom fått en daglig erfarenhet, med hvilken ytterlig noggrannhet man nagelfar alla frågor, sorn angå bidrag af statsmedel, huru obetydliga de än må vara, till understöd för något såsom nyttigt ansedt företag inom en kommun, provins o. s. v., och jag medgifver äfven ali det är representationens pligt att noga hushålla med Statens medel.
Med huru mycket större skäl böra vi då icke nu, dä del är fråga om en statsutgift pä flera milhr, med sorgfällighet tillse, alt denna utgift skall bära frukt och dertill räknar jag, alt nödiga garantier ställas derför, att
Staten efter den bestämda tidens förlopp får uti fullgodt skick emottaga en koramunikalionsinrältning, för hvars åstadkommande Statsverket under samma tid måst 'vidkännas så betydliga upoffringar.
Detta år för mig ett tillfyllestgörande skäl att yrka afslag å Utsk:s framställning i denna punkt och vidblifvande af R. o.
Adis förut i ämnet fattade beslut.
Jag har tagit mig friheten att ånyo begära ordet, enär jag af en ledamot inom huset blifvit dertill upmanad.
Hade dpnne ledamot varit närvar:de under den föreg:de diskussionen af denna fråga, skulle han säkerligen icke behöft begära den uplysning han nu gjort.
Gr. v. Rosen har sjelf npgifvit, att den summa, som skulle i delta fall för betryggande af Statens rätt erfordras, icke behöfde beräknas till högre belopp än omkring 250,000 r:dr, och jag får då fråga, om det anses vara så omöjligt att ställa säkerhet för en så jemförelsevis obetydlig summa?
Man har icke eller bestämdt yrkal, alt denna säkerhet skulle bestå uti borgen, utan är detta allt till K.
M:s eget höga godfinnande öfverlemnadt.
Jag ber dessutom alt få fästa Hrrmes Den i September. 647 upmärksamhet på den besynnerliga omständigheten, att StatsUtsk. såsom motiv för dess tillstyrkande, alt R. o. Ad:s beslut i denna del af frågan malte få förfalla, anfört ”att det ovilkorliga åläggandet af en sådan skyldighet sannolikt skulle helt och hållet motverka bildandet af ett bolag etc.”, men att en ledamot af detta hus, som mäste anses hafva den största sakkännedomen i detta fall, upträder och säger: ”att 250,000 r:dr__vore fullt tillräckliga för banans försättande uti fullgodt skick”.
Ar det väl då rimligt att påstå, alt ett stadgande om säkerhets ställande för denna summa skulle helt och hållet motverka bildandet af eli bolag föranläggningens utförande?
Eller bör man sälta ifråga, att Regeringen, åt hvilken det närmare reglerandet af denna sak skulle updragas, kunde begära att bolaget skulle ställa större säkerhet ån som för betryggande af Statens rätt behöfdes?
Således inses lätteligen, alt SialsUlsk:s motiv för afstyrkande af R o. Ad:s beslut till all kraft och verkan förfallit just genom del yttrande Gr. v. Rosen här afgifvit.
På ungefär lika lösa grunder hvila alla de öftiga skäl man sökt andraga för att öfvertala R. o. Ad. att öfvergifva sitt förra beslut, hvars vidblifvande jag ännu en gång vördsamt tillstyrker.
Jag skall så vidt möjligt är, söka att undvika eli återuprepande af hvad i delta ämne förut blifvit yttradl under 2:ne dagars diskussion.
Den föreskrift om säkerhets ställande för bolagets förpligtelse att till Staten afträda banan uti fullgodt skick anser jag iuclusive ligga uti det redan af 3:ne
Stånd sammanstämmande fattade beslut, ”att ål K.
M. updraga att vidtaga de ytterligare förfoganden etc”.
Således anser jag alla vidare detaljerade föreskrifter öfverflödiga och endast utgöra eli återuprepande af samma sak med andra ordalag.
Skulle R. o. Ad. icke frångå sitt förra beslut, att säkerhet skulle af bolaget ställas specielt för det fall, som afser jernvägens slutliga öfverlemnande lill Staten uti fullgodt skick, men icke eller stadga något om hvaruti denna säkerhet skulle bestå, utan öfverlemna bestämmandet häraf åt K. M., så frågar jag, om icke ett sådant beslut skulle blifva en tavtologi, när man sedan i allmänhet beslutar, att åt K. 51. öfverlemna vidtagandet af öfriga erforderliga åtgärder i afseende å ifrågavande företag.
Ett sådant sätt att besluta anser jag vara högst oriktigt och vill derföre biträda den mening som yrkal bifall till denna 3:dje punkt af Utsk:s mern.
Lagerbjelkes förslag så ifrigt af motsidan understöddes, så föreställde jag mig, att man ville vinna någonting annat än hvad Ständerne redan i ämnet beslutat.
Lagerbjelke har väl i dag förklarat sig hysa den mening, att den föreslagna säkerheten icke torde bestå uti någonting annat, än att bolaget vid slutet af oktroytiden skulle ställa säkerhet för banans afträdande uti fullgodt skick, men denna sin mening har Gr:n icke bestämdt uttryckt uti det förelagda stadgandet, hvilket också derföre kan på mångahanda sätt tydas.
Flera sådana olika tydningar åro lätta alt upgifva. 51enar man t. ex. den säkerhet, som Gr.
Lagerbjelke och en annan talare i dag vid - m
Den 1 September. lört?
Eller menar man att K.
M. skulle ålägga bolaget att, då oktroytidens slut nalkades, nedsätta kontanta penningar?
Eller menar man att hvarje aktieegare skulle låta inteckna sin egendom till det belopp, som för en sådan säkerhet ansågs erforderligt?
Mångfalldiga nyanser gifvas sålunda uti sättet för en sådan säkerhets ställande, men jag anser, att når R.
St. besluta ett stadgande uti ett så vigtigt ämne sora detta, bör R.
St:s mening äfven vara i beslutet bestämdt uttryckt.
Dä således detta stadgande är lill sin ordalydelse obestämdt och underkastadt flerfaldiga tydningar, samt för öfrigt obehöflig!, får jag för min del afstyrka R. o. Ad. ali vidblifva sitt förra beslut derom, och deremot anhålla om bifall lill
Utslcs hemställan uti den nu förevar:de punkten af mern.
De skäl man anfört för att förmå R. o. Ad. att frånträda sitt en gång i denna fråga fattade beslut, kunna enl min upfattning reduceras till 3:ne nemi. 1) omöjligheten att efterkomma ett stadgande om säkerhets ställande för en så lång lideryröd som 40 år; 2) obehöflighelen af ett sådant stadgande, enär tillräcklig säkerhet är Staten genom andra föreskrifter beredd: och slutligen 3) att vidtagandet af ett sådant mått och steg redan innefattades uti Ständernas beslut, att till K.
M. öfverlemna meddelandet af de ytterligare föreskrifter, som kunde i afseende å delta företag finnas nödiga.
Hvad det första skälet beträffar, hafva flere talare före mig så fullständigt ådagalagt, ali detta skäl saknar all giltighet, enär mångfalldiga sätt hafva blifvit upgifna för möjligheten att åstadkomma den föreslagna säkerheten.
Till stöd för det andra skälet, eller obehöfligheten af det ifrågasatta stadgandet, har man anfört, att Staten hade en tillräcklig säkerhet tili innehållandet af det sista årets garanterade summa, men jag ber härvid att få anmärka, att denna summa kan blifva så ringa, att den blir otillräcklig alt ersätta den förlust som drabbar
Staten genom nödvändigheten att efter banans bekommande bekosta densamma en betydligare reparation.
Jag vill icke påstå, att delta företag har så lysande utsigler för sig, men någon omöjlighet är det icke alf så kan inträffa, och då blifver den omtalade säkerheten af noll och intet värde.
Hvad slutligen det sista skälet vidkommer, eller att det föreslagna stadgandet vore öfverflödigt, i anseende till den af Utsk. i slutet af dess första utlåt, i ämnet föreslagna underd. skrifvelse!) lill K. M., så får jag medgifva, alt frågan om bolagets förpligtande alt ställa säkerhet för fullgörandet af dess förbindelser verkligen kunde subsumeras under de ytterligare föreskrifter, hvilka R.
St. åt K.
M. öfverlemnat att meddela, men jag får likväl hemställa, om icke denna fråga numera kommit uti ett förändradt skick just derigenom att ett Stånd eller R. o. Ad. bestämdt yrkat, alt en sådan säkerhet borde af bolaget ställas.
Skulle nu detta yrkande af R. o. Ad. öfvergifvas och intet annat RiksStånd detsamma uptaga, så är del föga troligt, att Regeringen skulle meddela en föreskrift, som af representationen ansetts vara obehöflig.
Isynnerhet befa - Den 1 September. 649 rar jag, att den person, som skulle komma att inför K.
M. föredraga denna fråga, och hvars obrollsliga iakttagande af hvad statsmakterna komme att i ämnet besluta, Frih.
Gederström så varmt lofordal, skulle mycket draga i betänklighet alt föreslå ett stadgande, hvarom fråga väl blifvit inom RiksStrn väckt, men hvilket icke funnit tillräckligt afseende.
Således anser jag det vara högst nödvändigt att Ständerna i denna del af frågan uttala en bestämd åsigt, och då jag anser det föreslagna stadgandet vara för betryggande af Statens rätt af ganska stor vigt, får jag vördsamt anhålla, att R. o.
Ad. måtte vidblifva sitt förra i ämnet fattade välbetänkta beslut.
Jag får på förhand bedja om ursäkt, ifall jag orätt upfaltat en del af Hr Rosensvärds nyss afgifna yttrande.
Såsom jag tyckte mig höra, frågade Hr Rosensvärd huru det skulle gå med säkerheten, derest bolagets affärer skulle blifva så goda, att under de sista åren något bidrag från Statens sida icke skulle komma i fråga.
Det är sannt att ingenting finnes alt i sådant fall innehålla, för att försätta jernbanan uti fullgodt skick, men jag hemställer till hvar och en, om icke Staten då skulle komma alt befinna sig uti den aldra lyckligaste belägenhet.
Den har ingenting tillskjutit och får jernbanan ulan lösen, denna jernbana, som inbringar så mycket, att något bidrag från Staten icke kommer i fråga.
Jag skulle tro, alt något hvar ville emottaga en anstalt eller en inrättning, som gaf en så riklig afkastning, och detta skäl anser jag icke böra förorsaka R. o.
Ad. någon betänklighet alt bifalla punkten.
För att besvara Gr.
Gyldenstolpes emot mitt förra yttrande riktade anmärkt]., anser jag mig endast behöfva hänvisa på de ytterligheter, lill hvilka motsidans talare älska alt gå.
Gyldenstolpe har nemi. sagt, att Staten uti det af mig upgifna fall skulle få banan för intet och att delta vore det aldra bästa, men jag ber all härvid få erinra, alt jag aldrig sagt, att Staten icke skulle komma att behöfva tillskjuta medel för alt den garanterade summan skulle till fullo utgå, utan att mitt yttrande var det, att Staten under de sista åren kanske skulle komma att utbetala mindre än förut, och att i sådant fall den omtalade säkerheten vore ringa.
Den siste värde talaren har uti sitt första yttrande sagt, att frågan om öfverlemnande! åt K. M., att meddela de ytterligare föreskrifter, som kunde finnas nödiga till företagets befrämjande och betryggande af Statens rätt dervid, skulle hafva kommit uti förändradt skick, derigenom alt R. o. Ad. bragt å bane en serskild fråga om säkerhets ställande för banans afträdande uti fullgodt skick.
Att så är förhållandet kan jag icke inse.
Detta tillägg har endast ett Stånd föreslagit och det blifver troligtvis icke R.
St:s beslut, men i alla fall slår det K.
M. öppet alt bedöma hvad i sådant hänseende är nödigt och nyttigt.
Hvad åter det påslåendet vidkommer, att någon säkerhet för 650 Den 1 September.
Staten icke skulle finnas, derest jernvägen skulle komma alt under de sista åren gifva en så riklig inkomst, att något tillskott från Statens sida icke skulle blifva erforderligt, så kan jag alldeles icke godkänna ett sådant påstående.
Det står uttryckligen uti beslutet stadgadt, att någon utdelning å jernvägsaktierna icke får ega rum, förr än genom verkställd besigtning blifvit utrönt att bolaget fullgjort sina förbindelser i fråga om jernvägens lindel håll och ändamålsenliga skick.
Således, ehvad det belopp, som skulle utdelas på aktierna, tillkommit genom jernvägens egen afkastning eller genom tillskott från Staten, så hafva likväl R.
St. genom nyssnämnde stadgande tillförsäkrat
Staten rätt ätt så lill sågandes lägga vantarne på detsamma ända till dess utredt blifvit all banan är uti fullgodt skick.
Skulle nu det lyckliga förhållande inträffa, att Staten får denna sin säkerhet uti bolagets egna penningar, så vore ju detta så mycket bättre.
Jag vill icke vidare uptaga R. o. Ad:s lid, utan ber endast alt få anhålla det Hr Riddarh.Sekret, behagade meddela Ståndet det beslut, BorgareSl. i denna fråga fattat, enär jag förmodar att prot.uldr. derom hit ankommit.
I anledn. häraf uplästes ett fiån BorgareSt. ankommet prot.- utdr.
N:o 428, innehållande att vid denna dag skedd föredragning af StatsUtsk:s mern.
N:o 351, 4:de punkten af detta mein. blifvit lagd tili handlingarne samt BorgareSl. antagit hvad Utsk. i öfrigt uti samma mern. hemställt oell föreslagit.
Under liela denna långa diskussion liar jag icke lyckats finna några verkliga skäl anförda derför, att R. o. Ad. skulle frångå sitt förra efter mogen pröfning fattade beslut i frågan.
Visserligen hafva flera inkast blifvit gjorda i afseende på möjligheten af en sådan säkerhets ställande, men dessa inkast hafva varit så beskaffade, att de enl. mitt förmenande uphåfva hvarandra.
Än har man sagt, att ett förbehåll i den föreslagna syftningen skulle göra bildandet af ett bolag omöjligt, och än att en sådan säkerhet vore lätt att åstadkomma genom innehållandet af de sista årens aktieutdelning.
Med ett ord, alla dessa invändningar förefalla mig endast vara förevändningar att undslippa det der besvärliga stadgandet, som nu är i fråga, och detta förfarande sätter kronan på det bemödande, som den föreslagna jernvägsanläggningens vänner såväl i dag sora under de föreg:de dagarne ådagalagt, att få Statens garanti så stor och vidsträckt som möjligt, men att i möjligaste måtto undanrödja alla de garantier för bolagets fullgörande af dess förbindelser man sökt åstadkomma.
Sådan har början af denna frågas behandling varit och sådant blir äfven slutet.
Eli dylikt förfaringssätt måste jag på det högsta ogilla, hvarföre jag förenar mig med Gr.
Lagerbjelke och yrkar afslag å Utsk:s hemställan i denna punkt samt vidblifvande af R. o. Ad:s förra beslut i detta hänseende.
Den siste värde talaren har påstått, att jernvägsanläggningens vänner under diskussionen i denna fråga Den 1 September.
651 endast afsell bolagets bästa och deremot förbisett Statens.
Jag medgifver icke att jag låtit ett sådant bemödande falla mig till last och får uttryckligen förklara, alt jag anser de garantier, som R.
St. upställt för det blifvande jernvägsbolagets upfyllande af dess förbindelser vara för betryggande af Statens rätt fullt tillräckliga, samt att den ersättning, Staten bekommer, då den efter 40 år får utan lösen emottaga denna bana, fulleligen motsvarar de bidrag, Staten under nämnde tid möjligen kan komma alt erlägga.
Min afsigt har icke varit att, om jag så får uttrycka mig, lura Staten, och sådana insinuationer får jag en gång för alla tillbakavisa.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Fl. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, framställde att i afseende på förevartde punkt blifvit yrkadt å ena sidan af flere talare, dels enkelt bifall till Ulskts tillstyrkande, dels att R. o. Ad. med godkännande af Ulskts tillstyrkande måtte frånträda sitt förut i ämnet fattade beslut, och ä andra sidan äfven af flere ledamöter, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, måtte afslå Utsk:s tillstyrkande.
Propos. till bifall å Utskts tillstyrkande uti 3:dje punkten blef härefter framställd och besvarad med ja och nej, och då sedermera Fl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att svaren varit så delade att han ansåg nödigt att framställa förnyad propos., begärde Gr.
Lagerbjelke votering.
Uplästes till justering och godkändes följande volerrspropos.:
Den, som bifaller StatsUtskrs tillstyrkande i 3:dje punkten af dess mern.
N:o 351, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej, vinner nej, afslås Utskrs berörde tillstyrkande och vidblifver R. o. Ad. sitt i ämnet förut fattade beslut.
Vid voteringens slut befanns, att rösterne utfallit som följer: