Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med aktning för de tankar, Som andre Ledamöter af det Höglofl.
Ståndet yttrat, Den ; Maj. lii anser jag mig skyldig att erinra följande:
De auctorer, som först framställt den, lika origtiga, som, utan upplyst granskning, lätt förvillande, sats, att ädla metalleine vore olämplige till mynt, och endast PappersSedlar dertill fullkomligen tjénlige, hafva sjelfve medgifvit det oumbärliga villkoret för deras lära, att Sedelstocken, en gång efter rigtig beräkningsgrund stadgad, älläng finge ökas; helst, för klarsynte, all» drig kunnat döljas, att förändrandet deraf ofelbart medlörer de efterränkligaste skakningar och vådligaste kränkning af ägande, rätten.
Desse författare hafva väl icke lika öppet medgifvit, att, om än nyssberörde villkor i verkställigheten vore tänkbart, kunde deras systeme ändock icke införas annorstädes, än i helt och hållet isolerade Stater, intill dess att alla handlande nationer på en gång antoge öfvertygelsen om Pappersmyntets företräde; men de hafva aldrig kunnat rimligen vederlägga denna oemotsägliga sanning.
Tvänne mägtiga hinder finnas såledés att undanrödja, innan det egentliga PappersSystemet kan antagas, nemligen: l:o
Att så ombyta menniskolynnet, att den maktägande icke skulle, vid stora oförsedda behof, genom bläck och papper skapa representanter af icke befintliga varor; och 2:0
Att bevisa alla handlande nationer, det de äga en säkrare och dyrbarare egendom i ett fjerdedels ark pap - Den 5 Maj. per med påskrift:
Säger 2 R:dr, än i 4* lod silfver, som, i kraft af sin natur och beskaffenhet, med eller utan prägel, allestädes ägt en föga differerande begärlighet, enligt den nu rådande fördom, sorn kallas allmänna opinionen.
Oin det fördrar bevisning, att dessa hinder aldrig kunnat häfvas, torde utan alla bevis medgifvas, att detta stQrverk icke kan verkställas under loppet af denna Riksdag, och det är nog fö t att inse det Riksens
Ständers anstalter till beredande af ett stadgadt myntväsende icke deruppå kunna grundas.
Mig synes, att detta egentliga PappersSystem står i nära förbindelse med den eviga freden, hvars möjlighet, den derföre ryktbare, Fransmannen Abbé de St.
Pierre bemödade sig att ådagalägga.
Om menniskornas lynnen kunnat förenäs att, utan magtens användande, alltid oryggligen följa det billiga och nyttiga, hade verlden, må hända, ägt att tacka honom för det mest välgörande af alla systemer.
I detta fall hade en aldrig ökad penningstock af papper kanske varit tänkbar; men också hans Systeme fordrade ett yiiikor, som beklagligtvis? hittills icke kunnat uppfyllas.
Jag nämner härvid icke det mindstä om det andra slaget af Papperssystemer, enligt hvilket Staters välmagt befordras genom ständigt förökande af sådana sedlar, som, lil.
Den 5 Maj. sorn, enligt lydelsen, föreställa silfver.
Detta Systeme hvilar på helt olika basis; och, enligt det samma, vill jag, i mathematisk slutföljd, bevisa, att krig äro af den mest välgörande egenskap för Staten; ty dessa alstra Riks.skuld, och den, Pappersmyntet.
Måtte detta Systeme kunna göras rätt öfvertygande.
Det skulle i högsta måtto vara tillfredsställande.
Utom den tillfälliga tröst det skulle skänka mig och andra gäldbundna, så kunde väl ej ens förmodas, att, om Lagstiftande Magten, endast genom anskaffad ymnig tillgång af lumpor, vore i tillfälle att bereda det
Allmännas Väl, en så lätt omsorg skulle blifva efterlåten.
Friherre Boije, Ludvig.•
Den personliga aktning jag hyser för båda de sista Talarne bör icke afhålla mig ifrån att förklara, det jag i bådas framställningar funnit stora irringar.
Det skulle blifva alltför vidlyftigt att nu ådagalägga alla de misstag, som jag anser ligga uti Herr Major Lilljehorns anförande.
Den som tror att det representativa myntet, P>ancoSedlarne, skulle behålla deras värde, sedan Banken icke mera ägde någon Silfverfond , är äfven så långt aflägse ifrån det sanna och rätta, som den, hvilken tror att hvarje förökning, äfven den måttliga, i det representativa myntet skulle för-’ sämra dess värde.
Den som tror sig göra Ridd. och Ad.
Prut. N:o 15. 16.
xi4 Den 5 Maj.
Nationen rikare derigenom att Banken ruineras, bedrar sig lika mycket, sorn den, hvilken, i sin omsorg för Bankens säkerhet, kunde glömma faran af att genom pen. ningbrist ruinera Näringarnes idkare, det t vill säga, massan af nationen.
Till dessa ytterligheter skulle man likväl till äfventyrs snart framkomma genom antagandet af de motsatta meningar, som desse Talare yttrat.
Af de Författare i Myntläran, som jag läst, har jag icke funnit någon enda, sorn icke antagit, ej allenast att till hvarje stor förökning i Allmänna Rörelsen fordras nödvändigt en förökning i RörelseCapital, utan äfven att mångfaldiga tillfällen gifvas, då RörelseCapitalet oundgängligen måste ökas, och äfven, utan fara för myntvärdet, kan ökas.
Vid eftersinnande af denna sista erinran befinner jag mig således, ehuru med den oinskränl^taste högaktning för Herr Grefve Lilliencrantz, uti valet blott emellan att antingen tro det jag icke förstått dess mening, eller ock att finna samma tne-' ning ligga i rak stridighet mot den klaraste och tydligaste sanning.
Ehuru mitt tal aldrig varit och aldrig skall blifva stäldt till personen, endast directe på ämnet, nödgas jag, då mitt namn nu blifvit nämndt, upp. lysa den värde
Led moten, sorn ogillat mitt anförande, det jag visserligen icke har den tanka, att Penningstocken aldrig bör ökas, då fråga är om redbart mynt.
Jag har tvärt - Den 5 Maj. om ofta repeterat den sanning, att redbara myntet, utom alla andra förmoner till Samhäilets bestånd och välmåga, utmärker sig genom den lyckliga egenskap att, utan all omsorg, sjelfmant öka sig i samma förhål-' lande som ökad production det erfordrar.
Hvad jag anfört om nödvändigheten att aldrig öka den efter sund pröfning en gång fixerade Penningstock, bör ensamt lämpas pä det Pappers systeme, sorn för evigt ute* sluter silfver från användbarhet såsom mynt; och när det äskas, åtager jag mig visa, att den ifrigaste författaren, som denna financi* ella sect kan uppvisa, sjelf såsom grundprincip yrkat Penningstockens oföränderligt liet.
Men måtte dessa PappersSystemer, lika bräckliga som det mynt, hvarom de handla, icke längre leda Högloil.
Ståndets uppmärksamhet från en båtande hänsigt å Samhällets sanna behof och välgång!
Om misstag be* redt den förlägenhet, som en hvar med smärta delar, så låtom oss lära af det framfarna, och icke mångdubbla det onda, hvars orsaker och verkningar ligga öppna för hvar och en som utan fördom vill skåda!
Om de mindre sakkunnige i landet äska åtgärder som skulle leda till deras och andra medborgares undergång, så är det icke denna röst som bör åtlydas, Den bör endast påminna oss om behofvet af % Den 5 Maj. kraftig hjelp, och vid valet af medlen dertill böra Rikets Representanter, utan inflytande af villomeningar, utveckla den mogna urskillning, som med skäl af dem väntas.
Herr LandtMarskalken frågade, Ola Ridderskapet och Adeln tillät Herr Lilljehorn att communicera sitt nu upplästa anförande' med de öfriga R.especliva Ständen, ehuru det samma ännu vore hvilande på Bordet.
Neji Herr Tham} Pehr, uppläste följande Vördsamma Memorial:
Sedan jag före Revolutionen 1772 före.' slagit flera Helgedagsts indragning, blefvo äfven en stor del deraf, samma år, af Högst, salig Konung Gustaf den 3:dje, indragne.
Vår nu varande tids behof af arbete och produeter, hvilket allt lättar vår Handelsbalance, gör att jag föreslår en vidare indragning af 5 Helgedagar:
Trettondedel, gen, Maritz Bebådelsedag, Christi Himmelsfärdsdag och Andra Dag Pingst samt Midsommarsdagen.
Förutan den otidiga och ofta öfverlastande vällefnad på berörde dagar, som gör oss dessa dagar till en ren förlust, Den 5 Maj. vinne vi, om de blifva arbetsföre, åtmindstone 2 Millioner årligen, eller nästan hela den stora Bevillningen.
Jag mins icke hvilka Kyrkomöten, eller Påfvar, som inrättat dessa dagar} det har jag för längesedan i mina tryckta Memorial ådagalagt} men det vet jag, att de äro uttryckligen emot Guds ord, då det heter:
Pä Sex dagar skall du göra ditt arbete, och på den Sjunde skall du hvila.
Herr Elgenstjerna, Wilhelm, hade inlemnät ett så lydande Vördsamt
I en tidpunkt, då så allmänt och med största skäl klagas öfver tryckande utlagor och penningbrist, torde det kunna anses orätt att fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på något annat än riksvårdande föremål} men, vid betraktande af skäl och motskäl, har jag funnit de förra så öfvervägande , att jag ej dragit i betänkande för några ögonblick utbedja mig detta upplysta Stånds uppmärksamhet, samt öfverseende med felaktigheterna i framställningen.
Vetenskaperna hafva i Sverige sedan längre tid tillbaka njutit skydd, uppmun - Den 5 Maj. rån och anseende; Också gafs en tid, då vi i förhållande agde flera namnkunniga Lärde, än kanske någon annan nation.
De sköna konsterna deremot tycktes bofästat sig i de mera tempererade delarne af Europa; och vårt Climats stränghet utestängt, om ej känslan derför, åtmindstone all lietydligare talang; Men äfven i detta fall skulle Sverige blifva kändt, och det var den store Sergel förbehållet att bland Konstälskare göra Svenska namnet ryktbart.
Det var honom förbehållet att åter upplifva den sanna goda smaken uti Sculpture och att, så till sägandes, helt och hållet omskapa den dittills rådande.
Det lyckades honom så fullkomligt, att Italiens nu varande störste Bildhuggare med beundran och tacksamhet nämna hans namn, hvilket ock bland Konstälskare af alla Europas verkligt cultiverade nationer blifvit ryktbart.
Sveriges Konungar hafva hedrat framlidne Hof-Intendenten Sergel med utmärkta nådebevis, och den upplysta delen af nationen har med glädje och tacksamhet sett den utmärkta förtjensten belönad.
Det är otvifvelaktjgt, att Sergels många förträffliga arbeten säkrast hos Efterverlden skola vittna om dess meriter; men jag tror också, att en nation, som bör vara stolt att hafva ägt en så stor
Man, är skyldig att lemna en tacksamhetsgärd åt (minnet af en af dess namnkunnigaste medlemmar.
Det är af denna anledning
Ijag vågar ödmjukast föreslå, om ej en minnesvård borde resas på Den 5 Maj.
Statens bekosnad åt denne odödlige man.
Skälet, hvarföre jag nu vågat väcka denna fråga, är, att för närvarande vistas uti Rom en af Sergels förträffligaste Elever, Kongl.
HofBildbuggaren Byström, hvars talang redan vann dess stora Lärmästares fullkomliga bifall, och äfven de namnkunnige Bildhuggares som nu finnas i Rom, och, som lofvar att kanske en dag upphinna sin Lärare.
Fördelen af att nu derom fatta något beslut är ganska stor i anseende till kostnaderna: l.o Är i Rom tillgång på skicklige arbetare, sorn fås för mindre dagspenning och göra således för
Konstnären möjligt att för långt billigare pris der verkställa sitt arbete än här; 2:o Bli Iver transportkostnaden af ett redan färdigt arbete mycket minskad genom den högst betydliga skillnaden i vigt och volume mellan Marmorblocket och det redan fullkomnade arbetet; och vidare vinnes den stora fördelen, att under Modellens förfärdigande kunna derå få en den fullkomligaste granskning af en Canova och en Torvaldsen.
Om Rikets nu församlade
Stände■ skulle vid detta mitt vördsamma Memorial vilja fästa någon uppmärksamhet, vinnas härigenom t vänne betydande ändamål; En med Nationens heder högst öfverensstämmande minnesgärd åt en stor man , och en uppmuntran åt den verkligen högst ovanliga talang, som Herr Byström äger och sorn af 120 T)en 5 Maj. ofvannämnda båda stora bildhuggare fullkomligt erkännes.
I händelse Idöglofl.
-Ridderskapet och Adeln härvid värdes fästa någon uppmärksamhet, anhåller jag ödmjukast, att detta, mitt Memorial måtte varda till behörigt Ut. skott reinitceradt.
Friherre Silverhjelm, Göran Ulric, hade inlemnat följande, som upplästes, så lydande:
General LandtmäteriContoiret i Stockholm, som af Sveriges framfarne störste glorvördigste Konungar blifvit grundlagdt och skyddadt, är af högsta vigt för Rikets jordägare, då der förvaras chartor och beskrilningar olver de flesta hemmans ägorymder i Riket, till styrka för ägande rätten och reda vid förefallande rättegångar.
Genom Landtmäteri.Inrättningen gifves också samfälliga och blandade ägor den indelning och skepelse, att hvar glänne kan utan hinder af andra, sköta sin andel oell gifva den, till egen och allmän fördel, högsta grad af odling och förbättring.
Ett Verk, som har så mycken inflytel - Den 5 Maj. 12 1 se på allmänna hushållningen och landets uppodling, förtjenar, i min tanka, ail möjlig uppmuntran och att dess tjenstemän lern* nas nödtorftig utkomst.
Genom Kongl. Brefvet af den J9:de Jac nuari ig02 erhöll General.Landtmäteri-Contoiret sin särskildta stat.
Efter Riksens Ständers förordnande vid lglO års
Riksdag om en generel tillökning af 33j procent på CivilStaternes löner i Stochkolm, feck LandtmäteriContoiréts Embets och Tjenstemän af sådan förmon blifva delaktige^ men då 1812 års
Ständer för de större Verken anslogo vissa summor till lönförbättring, blef LandtmäteriContoiret förbigånget och glömdt, samt fecti ej någon tillökning.
Till undanrödjande förframtidenafsådana, flera gånger förut och sednast vid 1812 års Riksdag inträffade händelser, och på det detta, för Landet angelägna, Verks Emhets- och Tjenstemän icke må blifva förbigångne, då andra erhålla förbättrade löne.inkomster, synes säkraste utvägen vara, om på en gång förordnadt blef, ej allenast hurudant förhållandet vara bör emellan de Större Verkens Embets. och Tjenstemän samt LandtmateriContoirets, utan äfven att desse alltid skola åtnjuta lika löner med dem, som anses vara deras vederlikar pä andra ställen. 12 2 Den 5 Maj.
Brefvet af den l9:de Januari 1802 tillkännagifvcr , att QlverDirecteurcn vid Controll-Verket äro lika med LandtmäteriÖfverDirecteuren, sorn följaktligen äger samma värdighet med Kongl. HofRät. ternes Assessorer, och med dem har han jemväl nn lika lön, 6Sb| R:dr; men denna värdighet synes nog ringa för en embetsman med så vidsträckt detail, som styrelsen af Rikets Landtmäteri.
Vid de Militaire Ingenieurs- och Sjö* mätningsCorpserna, hvarunder lyda ett mindre antal embels- och tjenstemän, hafva Cheferne bade högre värdighet och större löner, än Chefen för Civila Landtmäteriet , som likväl har under sin uppsigt 500 personer, försedde med Kongl. Maj:ts nådigste fullmagter , och omkring 200 Extra Landtmätare och Auscultanter , som honom åligger stationera till tjenstgöring i Rikets provinser.
Konung Gustaf den IILdje insåg nyt* tan och nödvändigheten af ÖfverDirecteurens närvaro i Kongl.
KammarCollegio, och förordnade nu varande ÖlverDirecteuren, Herr Landshöfdingen och Commendeuren Friherre af Wetterstedt , till Ledamot derstädes år 1779- i hvilken egenskap han jemväl fortfor till år 1794, då han till Landshöfding öfver Upsala Län i nåder förordnades med bibehållande af ÖfverDirecteursembetet, Flere händelser vittna, att Landt - Den 5 Maj. 123 mäteriÖfverDirecteuren vore nyttig, till och med nödvändig, som Ledamot i Kongl.
KaramarCollegium vid Landtmäteri.måls afgörande, för att lemna upplysningar om målens rätta art och beskaffenhet, hvarför det äfven kan anses såsom riksgagneligt, om han dertill förordnades.
Chefen för Landtmäteriet och Justerings^ verket i Riket kunde rättvisligen förklaras för sjelfskrifven Ledamot i Kongl. Kammar.
Collegium , under benämning af General.
Birecteur, med lika tour och befordring.? rätt som KammarRåder, efter ålder i tjen. sten, och med dem alltid lika lön, för närvarande 1000 R:dr, samt dessutom för Chefskapet boställe i LandtmäteriContoirets hus.
Landtmäteri ÖfverInspectoren är lika med Kamrerare, enligt Kongl. It .■'solution den I3:de Mars lpåö, och hår nu 444 R.'drs lön, då Kamrerare i Kongl. KammarCoUegium, genom erhållen tillökning år 1812, njuta 5CV R:dr.
Denna person, som är ÖfverDirecteurens närmaste man och Contoirets förman, åligger, jemte oe göromål honom tillkomma inom Contoiret och vid inseendet öfver arbetet derstädes, att, dä ÖfverDireeteuren är sjuk eiler af laga förfall hindrad, dess syssla förrätta, enligt Kongl. Brefvet den 19 Januari 1802, samt är följaktligen att anse som Second.Chef. En så maktpåliggande, trägen och ansvarsfull syssla, sorn upptager en driftig mans hela tid och för. 124 Den 5
Maj. drar insigter ej allenast i Landtmäteriet, utan äfven i Cameral-Verket och dess Lagfaren, het, synes i parallel med Kamrerare ej rigtigt placerad, hvarför denne tjensteman med mycket skäl kunde uppflyttas till värdighet med Assessorer i HofRätterna, under benämning af ÖfverDirecteur, med dermed åtföljande befordringsrätt och lön, för närvarande 666j R:dr.
Landtmäteri Secreteraren är , jemlikt högstberörde Kongl. Bref, lika med Depar. tementsSecreterare i Kongl.
KrigsCollegiurn och njuter nu 333} Rrdrs årlig lön.
Denna syssla är mycket trägen , fordrar kunskaper och skicklighet, samt synes vid ett så vidlyftigt verk , som Landtmäteriet, skäligen kunna jemföras med Secreterare i Kongl. Collegierna och komma med dem i lika åtnjutande af lika befordringsrätt och lön, nu 400 R:dr.
Premier Ingenieuren har alltid varit lika med Secreterare och har äfven nu med honom lika lön 333} R:dr.
Till denna syssla fordras särdeles egenskaper och utmärkt skicklighet, hvarföre honom bör tilläggas lika förmåner med LandtmäteriSecreteraren, samt en lön af 400 R:dr.
Landtmäteri Fiscalen hade, enligt Kongl. Brefvet den 31 Mars 1786 , en lön af QCO R:dr, och lika befordringsrätt med KonglHofRätternes vice AdvocatFiscaler; men då Den 5 Maj. 13 5 Finland afträddes till Ryssland, försvann löne-londen, som togs af Finska Procentmedlen, och sysslan, såsom dä vacant, hat sedermera måst bestridas af en ingenieur.
Denna Fiscals.syssla är högst nödvändig, om ordning skall bibehållas vid den vidlyftiga Landtmäteristaten, och om en behörigt skicklig person skall dertill erhållas, bör han, efter ålder i tjensten , vara lika med Contoirets Secreterare och Premier Ingenieur, samt torde kunna tilläggas lika tour med Kongl. Collegiernes AdvocatFiscaler, samt lika lön, nu 55o R:dr.
För närvarande åtnjuta Contoirets Regi. strator och 6 af Jngenieurerna 200 R:dr i årlig lön; men den sjette och yngste Ingenieuren har 133} R:dr.
Registrators . och Actuarie - göromålen vid Contoiret bestridas afen och samma person, hvilken alltid måste vara tillstädes och har ganska trägen tjenstgöring.
Denne tjenstman kan lämpligast jemföras till värdighet och lön med Referendarien i Kongl. KarnmarCollegium, som nu innehar 350 R:dr.
Två Ingenieurs.sysslor vid Contoiret kunde äga lika tour och lön med Registratorn, för att dermed uppmuntra de äldsta och flitigaste af.
Ingenieurerna.
Fyra Ingenieurs-tjenster projecteras tilf lika tour och lön med Kongl. KammarCol - T «n Den 5 Maj. leg ti Notarier och Kammarförvalter, hvilka liw imri hafva 226 R:dr.
Canzlist har ej förut beståtts på staten, men synes högst nödvändig, och kunde fä blifva likyi med sädana Tjenstemän vid andra Verk, celi undfå i lön 200 R:dr, En Vaktmästare har nu i lön 66|- R:dr, men, såsom ensam betjenande, kunde dess lön blifva 100 R.‘dr. 1 fall vid nu påstående Riksmöte någon allmän förbättring af Embetsmännens löningsvilkor skulle beviljas, torde vara lika billigt, att General LandtmäteriContoirets här ofvanföre projecterade
Stat äfvenledes fick till godo njuta en i anseende till andra Verk proportionerad förhöjning.
Om detta vördsamma Memorial vinner Eders Kxcellences och Höglofl.
Ridderskapets och Adelns benägna afseende, an.hålles att det måtte med de öfriga RiksStånden cornmuniceras, och sedan, i händelse af allmänt bifall, t i i i StatsUtskottet remitteras.
Remitterades till StatsUtskottet, och blef det författaren tillåtet att sitt Memorial med de öfriga Rc-spectiva Stånden communicera.
Banken öppnar, som man vet, hvar Thorsdag för Allmänheten sitt Silfverförräd, och utvexlar till hvarje Sökande 12 sk:r, till ett sammanräknade belopp af vid pass 200
R:dr, som gör för hela året mindst 10,000 R:dr Specie.
Om nu detta Silfver, emedan det består endast af småmynt, värderas blott -j högre än Sedlar, så uppkommer dock för Banken en årlig förlust af o,335y R:dr, utom den öfriga kostnad, som han i och för vexltngen får vidkännas.
Men en Vexling, hvarigenom banken lider en säker förlust, och det Allmänna följaktligen en motsvarande skada, synes af Höglofl.
Stan. der ej längre böra kunna tillåtas; utan den författning, som ovilkorligen bjuder vexling, nu mera böra upphäfvas.
Detta tyckes vara så mycket angelägnare, som cn slik uppoffring, långt ifrån att på något sätt befästa Bankens Credit, snarare bör i sjelfva verket, och enligt sin princip, bidraga att förringa den samma.
Dessutom har denna vexling, i anseende till summans litenhet, för mycket utseende af en Barnlek, för att höfvas Sveriges Rikes Bank; och det synes ej heller Riksens Ständer värdigt att på sådant sätt söka illudera en gammal författning, som, genom tidernas förändrade skick, nu mera blifvit skadlig, då det står i deras magt att upphäfva den.
Remitterades till BancoUtskottet. 128 Den 5 Maj.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus, hade inlemnat följande, sorn upplästes, sä lydande Ödmjuka Memorial!
Igenom de, vid 1812 års Riksdag, antagna Värderingsgrunder för, då beslutade, nya Bankolån ä Fastigheter, hafva Landtbiuksidkare lått erfara deras vanliga missöde, att blifva alltför mycket vanlottade, Enligt Författningarna af åren 1739» 1732, 1/57 och 1770, om dä tillåtna Bancolån, skulle så väl Stads, som Landt-egendomär värderas efter de i berörde Författningar föieskritne methoder, och k^unde , minast hälften, af Egendomens således utrönta värde erhållas i lån.
Men efter 1812 åis Författning, får man ä en Stadsegendom låna halfva dess Brand-försäkrings-summa (dock ej öfver SOOO R:dr såsom Maximum]; då Lån å Landtegendomar skola bestämmas efter deras Hemmans.räntor, uträknade per medium af 10 års Markegångs.pris.
Detta slår så ut: att då man möjligen kan få låna halfva värdet af en Stadsegendom, ty det händer ej sällan att man köper en sådan för dess Barandförsäkrings-summa j har i dessa dagar icke större
Lån än 1560 R:dr kunnat erhållas å en ograverad Säteri- och Frälse, egendom, af 2 och | Mantal, med nästan öfverflödig ny åbyggnad, belägen i god Sädesort, och hvilken, till Bevillnings er - lik Den 5 Maj, i 29 läggande, Sr värderad till 24,650R:dr.
Det vill säga: ä en Stadsegendom kan lån er* hällas till 50 procent af dess värde, men å en Landtegendom allenast obetydligt öfver sex.
En så högst betydlig skillnad 1 forma* lier, som således äger rum emellan Med* borgare, hvilka böra njuta lika rättigheter, fordrar visserligen rättelse 5 Och får jag derföre hos Eders Excellence och Högloft* Ridderskapet och Adeln ödmjukligen anhålla, att detta ärende måtte blifva till Höglofl.
BancoUtskottet öfverlemnadt, för att
Uppgifva andra och med billighet öfverens-: stämmande grunder till Banco.lån.
Utskot» tet torde dervid finna till säkraste ledning för sig de ofvanåberopade Författningar* allenast Spanmåls-priserne m. m, något när* mare iämpas till närvarande tider* Remitterades till BancoUtskottet.
Herr Heykensköld, Dettlof, förmälte frå* gatt om LåneReglementets förändring redan hafva förevarit hos BancoUtskottet, och att Utskottet funnit grunderna för detsamma böra jemkas.
Detta Oaktadt skulle Herr Berghman^ Memorial till BancoUtskottet remitteras.
N;o 17. lS.
Den 5 Maj• Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar Bänkman att nästföljande dag sammanträda, för att utse en Elector efter Hans Excellence Herr Grefve Ruuth, hvilken blifvit vald till Le. damot i det särskildta Utskottet.
Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofliga Ridderskapets och Adelns Plenum den 5:te
Maj i8Jo. S. D. Tvänne LagUtskottets den 27-’de April på Bordet lagda Memorial — det ena af den litte April, angående yrkad skärpning i straffet för tjufvär, och förändring uti sättet till fångars förande —• det andra af den lgtde April, rörande yrkad ändring uti Kongl. Majrts Nådiga Kungörelse, den 2g:de Mars l8ll, angående vederbörandes åliggande att lemna Presterskapet del af UnderDomstolarnes Utslag om dem, som för Lagbrott blifvit tilltalade och sakfall de elier under framtiden ställde; blek. vo å nyo föredragne, och, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, jemte desamma, till Utskottets vidare handläggning förviste.
S. D. F öredrogos å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 27.'de April på Bordet lagda Den 5 Maj.