Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad för öfrigt beträffar den siste värde Talarens yttrande rörande Hof-Cancelleren , så hemställer jag vördsamt, om icke Constitutions» Utskottets förslag i den delen kunde godkännas utan anmärkning.
Herr Rosenblad ; Enligt de af Ridderskapet och Adeln redan fattade beslut, inser jag med Herr Cederschjöld nödvändigheten deraf, att Stats-Rådet Ledamöters sammanräknade antal okas till 14; jag hemställer blott, om icke ziffertalet 6 för de Föredragande är öfverflödigt att utsättas.
Herr ejon Hartmansdorff; I afseende på antalet af Stats-Rådets Ledamöter bör man ihogkomma, att Högsta Domstolens Ledamöter icke äro flera än 13, ehuru man funnit tillräckligt, att i åtskilliga fall endast 4 äro närvarande.
Då nu icke mer än 4 Stats-Råds närvaro behöfves för Kongl. Mij:t, att fatta beslut i de Den 3 December c. m. 169 flesta mål, så synes ett antal af 13 Stats-Rådsledamöter redan vara nog stort.
Det är nödvändigt, att, så mycket som möjligt, åsyfta besparing vid den nya regleringen och att föreslå ända till 14 Stats-Råd , tyckes mig icke vara nödigt för Rikets tjenst.
Att bibehålla Stats Råds-ledamöternes antal vid 13, är alldeles omöjligt, om man icke vill, att antingen Konungen skall sättas ur ståad att kunna hålla StatsRåd under en resa, eller också Regeringen bär hemma blottställas att stadna inactivj tyen Suppleant är val det minsta som erfordras.
Med för öfrigt ali möjlig önskan att spara för Stats-Cassan , måste man likväl icke söka spara på bekostnad af ordningen och säkerheten i Regerings-ärendernas behandling.
Herr Gref ven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Rosenblads anmärkning , att ziffertalet 6 borde ur sednare momentet i 6:te §:n utgå, hvarigenom Redactionen komme att erhålla följande lydelse:
Bland de öfrige Stats-Räden &c. Ropades J a. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade , att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att Krigs-ärenderne borde föredragas af 2:ne Firvaltnings-Chefer , ansåg Herr Landt-Marskalken j i öfverensstämmelse med hvad några Ledamöter äfveu yrkat, sig böra hemställa, att 170 Den 3 December e. m.
Stats - Råds-Iedamöternes antal, som Constifu» tions-Utskottet j 5:te §.
Regerings-Formen bestämt till Tretton, måtte ökas till Fjorton, äfvensom att, i händelse detta af Ridderskapet och Adeln bifölls, det i 5:te §:n befintlige ordet Ellofva måtte förändras till Tolf, Bifölls.
Sedan Ridderskapet och Adeln bestämt Stats-Rådens antal till 14 , hemställer jag , om icke det Höglofl.
Ståndet skulle finna nödigt, att deras antal, hvilka böra hafva förvaltat Civilt Embete, bör vara 4 i stället för 3.
De civila Förvaltningsgrenarne utom Justitiae-väsende , för hvilket 2tne Ledamöter inom Stats-Rådet redan finnas, äro fyra, nemi. örikes-, Ecclesiastik-, Inrikes-och Drätsel-förvaltningarne.
Då man under dessa öfverläggningar yttrat betänkligheter mot föreningen af civila Krigs-ärenaer och Commandomål , hos en Föredragande, emedan en man troddes svårligen skola äga nog kännedom af dessa båda Militaire detai 1 ler , huru oumbärliga skola jcke då sakkunnige Suppleanter för hvardera af de Civila Förvaltningarne blifva ?
Ty är det svårt att finna en militaire, som äger nog kännedom af de militaira Kameral-ärenderna , för att kunna föredraga deni; så måtte det vara ännu värre att finna en Militair, som kunde förestå D "tsel-verket i det bela, eller någon annan af de civila förvaltningarne.
Då jag tror det vara öf - Den 3 December e, m. verensstämmande med principen af en god Sty. reise, att så litet som möjiigt inskränka Konungens val, i afseende på de personer han anser vara skicklige tili sine Rådgifvare:, kan jag icke eller instämma i det af Herr von Hartmansdorff framställda förslag.
Ty att bestämdt säga , att 4 bland Rådgifvarne böra hafva förvaltat civilt Embete, anser jag endast Vara ett onödigt band på Konungens förtroende i sitt val dertill, Herr von Hartmansdorff:
Beträffande det band på Konungens val och förtroende , hvaremot anmärkning blifvit gjord , så bör man ihågkomma , att det i vår nu gällande Grundlag redan finnes , för ett mindre antal Stats-Råds-Iedamöter.
När detta blifvit förökadt, så bör stadgandet om de civila Ledamöternas antal utvidgas i samma förhållande.
Endast derom är nu fråga.
Ty när man ansett Stats-Rådens antal böra vara 14, på det att Suppleanter skulle finnas för hvarje Förvaltnings-chef , så bör man äfven vidtaga stadganden , för att ä möjligaste måtto försäkra sig om, att desse Suppleanter skola känna de ärender, hvilka de möjligen komma att föredraga.
Det är derföre icke sagdt , att man skulle förminska de militaira Stats-Rådens antal , så att nödige Suppleanter fattades för Arméens eller Flottans ärender , för hvilka 2:ne Stats-Råd, eller ett för hvardera Förvaltnings - grenen , utom den föredragande Chefen, i alla fall vore, efter denna beräkning, att tillgå.
Den 3 December e. m. Herr Rosenblad:
Då hvarken hittills gäl lande Grundlagar, eller Constitutions-Utskottet, i dess nu afgiine förslag till ändringar deruti , bestämdt säga , att Stats-Ministern för Utrikes ärendeme bör vara en civil person , så anser jag än mindre nödvändigt, att 4 bland de StatsRåden, som icke förestå något
Departement, böra hafva förvaltat civilt Embete.
Det finnes lika litet någorstädes stadgadt > att Krigs-Ministern bör vara Militair.
Jag skulle derföre snarare tycka , att hela detta stadgande kunde utgå.
I det fallet bör åtminstone den förändring ske , att Hof-Cancelleren uteslutes från beräkningen.
Ty om ett Stats-Råd nödvändigt skall kallas Hof-Canceller, och vara Suppleant för Utrikes Ministern , så kunde ju härida , att en Militaire blef Ecclesiastik-Ministerns Suppleant o. s. v. Jag anser derför bast, att följande ordalydelse vidtoges :
Bland de öfrige Stats-Råden, utom Hof-Cancellereiij böra minst 2 hafva varit Militairer och 3 hafva förvaltat Civilt Embete.
Ändamålet med min framställning var icke, att vinna jemvigt emellan Militaira och Civila beställäingar, utan blott, att icke lägga något band på Konungens fria val.
Snarare borde man derföre äfven utesluta det närvarande Stadgandet , att de 3 öfrige Stats-Råden böra hafva varit Civile Embetsman, Grefve von Schwerin:
Jag instämmer så mycket häldre mad Herr Rosenblad deruti, att Den 3 December e. m.
173 intet band i detta fall bör läggas pl Konungens fria vilja, som jag tror , att Ridderskapet och Adeln icke bör gifva något efterdöme af pedanteri i ett Land, der hvarje Medborgare är skyldig , att en viss tid vara Militaire.
Då den Civila Herrn måste äga så mycken militairislt kunskap , att han i nödfall bör kunna 6uppleera en Militaire, bör man väl äfven supponera hos en Militaire så myken civilistisk kunskap , att han kan blifva skicklig till ett Civilt Embete.
Jag vet icke, hvarföre vi ej härutinnan kunna rätta oss efter andra Stater, såsom Rom, Grekland, England och Frankrike, eller hvarföre vi nödvändigt uti Students- och Facultets-förbållande vilja finna förebilden för Embetsmanna- och Stats-förhållandet.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade , om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr von Hartmansdorffs anmärkning, att bland de öfrige Stats-Råden Två minst borde hafva varit Militaire, och Fyra hafva förvaltat Civilt Embete.
Ropades N e j. Herr Grefven och Landt- Mar skalk er hemställde, 0111 Ridderskapet och Adeln godkände Herr Rosenblads och Grefve von Schwerins anmärkning , att alldeles icke något bestämdt stadgande i nyssnämnde afseende måtte finnas, samt att följakteligen orden : hvaraf minst Tre hora hafva förvaltat Civilt Embete j mätte utur <5:te §:n utgå. 174 Den 3 Decehiber e. m.
Ropades J a och N ej.
Jag vill blott ödmju kast hemställa, om icke bäst. vöre, att det linge förblifva vid hvad förut finnes stadgadt.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken förnyade den af honom sist gjorde proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln afslogs.
Herr Grefven och Landt.
- Marskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln instämde uti den vid ifrågavarande §. likaledes gjorde anmärkning, att från Hof-Cancellers-Embetet måtte skiljas de flera af Särskildta Utskottet omförmäite befattningar , och Särskildta Utskottets i detta afseende meddeldte Förslag således af Ridderskapet och Adeln gillas.
Grefve Löwenhjelm-.
Om Hof Cancellers"
Embetet har jag redan utförligen utvecklat min tanka.
Det enda jag torde böra tillägga sedan han blifvit framstälid, som lämpeligaste Suppleant åt Ministern för Utrikes Arenderne, är, att, då det ankommer på några få dagar, är det Cabinetts-Secreteraren, som är Ministerns naturliga Suppleant, och att, då Ministerns förfall innefattar betydligare tiderymd, suppleeras Ministern af ett Stats-Råd.
Så har alltid skett hittills , och sällan har Hof-Caneelleren fungerat för Ministern.
Att Hof-Cancelleren, såsom Den 3 December e. m. redan i förväg ägande kännedom af Utrikes Ärenderne , vore lämpligaste Suppleanten , kan icke såsom organisations grund antagas , då det, på sätt jag redan förmält, förhåller sig så, att han de jure äger ingen tillgång till sådan kännedom , och då en organisation förmodeligen ej bör fotas på sådant, som beror af det tillfälliga goda förhållandet Embetsman emellan.
Jag vill visserligen icke bestrida den siste värde Talarens kännedom om detta slags mål; likväl synes det mig underligt, att Konungen så ofta skall behöfva fatta beslut rörande utländska Magter, att han icke dertill skall hinna påkalla sina begge Rådgifvare i dessa mål.
Jag tror icke, att Kongl. Majit låter så öfverlöpa sig, och jag styrkes i denna tanke än mer deraf, att Kongl. Maj:t icke derom låtit afgifva något yttrande till Constifutions-Utskottet, vid pröfningen af Särskildta Utskottets Betänkande.
Constitutions - Utskottet har ansett Hof-Cancellerens tillvaro med samma Embetsbefattning som hittills, af myc. ken vigt, hufvudsakligen derföre, att Konungen då, vid öfverläggningar om ministeriella mål, blir omgifven af tvenne ansvarige Rådgifvare, hvilka alltid böra kunna skärskåda sakerna bättre än en och se deni ifrån flera sidor, helst hvar och en särskildt skulle kunna hafva ensidiga omdömen.
Ännu en fördel består deruti, att den, som skall suppléera Utrikes-Stats-Ministern, redan blifvit småningom initierad i Diplomatikens hemligheter, och behöfver icke komma helt okunnig till denna function, när Stats - Den 3 December e. m.
Ministern afgår eller är hindrad.
Jag hemställer derföre vördsamt, om icke Ridd. och Adeln skulle vilja instämma härutinnan med Constitutions-Utskottet.
Herr Munck af Rosenskjöld: Såsom Ledamot af Constitutions-Utskottet har jag hufvudsakligen varit af samma tanka, som Grefve Löwenhjelm , att Hof-Cancelleren vore öfverflödig såsom biträde åt Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne.
Den farhågan, att Utrikes Mini., stern skulle komma att sakna en annan Rådgifvare bredvid sig, upphör då vi läse i en §. af våra Grundlagar, att ett StatsRåd skall vara närvarande vid ministeriella måls föredragning, då Hof-Cancelleren är hindrad.
Detta måste således äfven gälla, om ingen Hof-Canceller finnes.
I synnerhet är jag likväl rädd för, att Tryckfrihetens vårdare skall stå i sa nära relation med Utrikes Ministern, hvilket icke skulle inträffa med Ecclesiastik-förvaltnin. gens Chef, åt hvilken Särskildta Utskottet velat uppdraga denna vård.
Med Herr Grefve Löwenhjelm är jag dock ej af lika tanka, att intet protocoll skulle behöfva föras öfver ministeriella mål.
Protocoll bör visserligen föras öfver föredragningen af sådane mål, men dervid kan icke behöfva upptagas mera än det hufvudsakliga, samt sjelfva beslutet.
Om icke så sker , blir alltsammans en nullitet; och Constitutions-Utskottet skulle då icke kunna infordra något särskildt Protocoll öfver Utrikes ärenderne.
Jag instämmer med Särskildta Utskottet - Den 3 December e. m. ijj tet icke allenast deri, att Hof-Cancellerens befattning må upphöra , utan äfven deri, att namnet må upphöra, emedan jag alltid ansett en Minister för Utrikes ärenderne tillräcklig.
Jag har vid ett föregående tillfälle yttrat mig öfver den sällsamma förblandning, hvarigenom Hof-Cancellerens flerfaldiga och heterogena befattningar råkat mötas i en och samma Embetsmans hand.
Jag har sagt, att han i Cabinettet måste vara fullkomlig diplomat — i Tryckfrihefs-mål beböfver grundelig juridisk och vidsträckt litterair, ja vettenskaplig förmåga slutligen, i sin egenskap af Konungens ombud inför Riksens Ständer, mäste äga djupa inrikes Styrelse-åsigter.
Jag har yttrat, och icke blifvit motsagd, att detta är mer, än vanligen af en och samma Embetsman kan fordras, och att sällsynt förmåga hos en Hof-Canceller ej bevisar motsatsen.
Af den vändning discussionen nu tagit finner jag mig kallad , att något närmare afhandla Hof-Cacellerens belägenhet i afseende på dess diplomatiska befattning.
Den half-collegiala beskaffenheten af hans förhållande till Ståts-Ministern för Utrikes ärenderne är förkastelig , blott för det den ar collegial, en form , som man väl aldrig ansett användbar på högsta Instantien af detta Departement.
Än värre blir det, om ej den mäst ovanliga sammanstämmelse i meningar rå. der emellan Ministern och honom möjliga personliga hinder för harmoni dem emellan att förtiga.
Hof-Cancelleren skall Biclcl. o. Ad.
Band. 12 Den 3 December e. /». utöfva det ansvariga och svåra kall att, icke allenast då han påkallas, utan alltid öfvervara allt hvad emellan Konungen och Ministern, i diplomatisk väg, förekommer, och deröfver föra Protocoll, samt afgifva sin mening.
Jag tror mig vid ett annat stadium af discussionen ha sagt, att emot denna besynnerliga föreskrift har bom blifvit satt af den magt, för hvilken allt viker — ömöjeligheten; Men stundom kan HofCancelleren blifva tillkallad, att afgifva sin mening.
Denna måste han då yttra , och han har ingen sammanhängande kännedom af ärenderne.
— Ingen Utrikes mission ställer till honom en rapport.
Ingen sådan äger han magt att infordra.
Hvad säger jag: han har ej ringaste magt eller befäl i Cabinettet.
Han kan de jure icke befalla") en Cabinets - Secreterare skära en penna och sätta den på papper.
Hvad tanka kan han således afgifva, innan han inhämtat ärendernas tillstånd, hvilket kan fordra flere dagars, ja veckors läsning.
Jag hoppas, att jag i denna upplysta församling ej mötes med motskäl , hämtade af närvarande personliga förhållanden , och håller mig derföre försäkrad , att det1 vore öfverflödigt upprepa, huru såsom på personligheter grundade tillfälligheter icke i argumentsväg väga det allraminsta, då frågan är om permanenta organisationer, der man icke får söka hvad som med jämkning kan gå, utan hvad som, i stöd af inrättningen, alltid muste gå.
Men är nu Hof-Cancellers-Embetet genom ofvannämnde förhållande förlamadt i de flesta diplomatiska fall , så är det deremot tröstande för dem , sorn älska sönderdel - Den 3 December e, m. *79 ning , och hvad de kalla jämnvigt, att Hof-Cancelleren i en , stundom icke ovigtig diplomatisk befattning äger att förlama Cabinettet, i thy att han i sitt lilla, annars anspråkslösa departement sitter och besörjer, helt sjelfständigt, alla notificationer, tractater Jratificationer och allt hvad som utgör departementets formalitetsfördelning — specielt allt, som innebär titula' turer.
Att likväl allt detta kan vara af mycken betydenhet för Urikes Ärendena, och inveckla dem i mycket bryderi , behöfver väl ej deduceras.
Jag säde nyss, att de gifvas, som kalla sådant osammanhang jämn-vigt.
Må göra , blott jag får kalla jämnvigt också , och behörig krafternes fördelning , att spänna en hast framför åkdonet och en bakut , och låta dem draga åt hvar sitt håll.
Den vagnen står visst i jemnvigt, ty han kommer icke ur fläcken.
Allt detta hörer till lemningar af fordna tillfälligtvis tillkomne inrättningar.
Jag mins, då Vi hade ett Departement för främmande angelägenheterne , som för dessa angelägenheter
Var fullkomligt främmande, ty det sysselsatte sig blott med Pommern , St.
Barthelemy och Barbareskerne.
Då var Hof-Cancelleren rätta Utrikes Ministern.
Jag vill ej vidlyftigt fördjupa mig i detta Embetes historia.
Allt nog, att hvar och en, som vill, kan öfvertyga sig, att detta Embete, såsom det först uppgjordes och såsom det nu är, äro två ting , som med hvarandra icke ha att skaffa.
Men så har det ofta gått, nemi. att vi begagnat benämnelser till allt annat, än hvad de äro egnade att betyda , och af ålder betydt.
— Deraf har förvirring i de i8o Den 3 December e. m. dervid fästade begrepp varit en nödvändig följd.
— En värd Ledamot bär yrkat, att Hof-Canceiierens befattningar matte lemnäs orubbade.
Jag förenar mig med honom i hans begagnade pluralis, ty sannerligen äro icke dessa befattningar mänga, jag förenar mig ock med honom deruti, att de måga förblifva orubbade; men skiljer mig deri, att jag lifligen önskar, det de måtte åtskiijas och fördelas till rätter man, och Hot-Canceiiers-Embetet afskaffäs, pä det skäl, att allt, hvad Hof - Cancelleren nu gör, är idel sådant, som borde tillhöra andra Diplomatiska befattningen, Utrikes Ministern — inseendet öfver Tryckerierne, Ecclesiastik-expeditionen— och Kongl, communicationerne med Ständerne, den Departements-Chef målet tillhör, eller in dubio_, högsta Embetsmannen i Rådet.
En värd Talare har ansett HofCancelleren sjelfskrifven och lämpligaste Suppleant åt Stats-Ministern.
Hvad jag härofvan sagt, har nogsamt bevist , att han, genom de jure ägande kännedom af cmte-acta_, icke dertill är i ringaste mohn mera qvalificerad, än hvarje annan Ledamot af Stats-Rådet; också har det sällan handt, att han blifvit utsedd till detta Vicariat.
Är detta långt, må han, lika gerna som ett Stats-Råd , dertill visserligen kallas, emedan Cabinetts-Secreteraren icke äger nog upphöjd rang , att på längd förestå relationerne med diplomatiska Corpsen.
Men på kortare, tid är denne utan tvifvel den rätta Suppleanten.
Han känner ärenderne i deras sammanhängande kedja.
Ja han betyder mer i Departementet , än det kanske är alia inom detta Stånd Den 3 December e. m, bekant.
Jag förmår icke neka mig den tillfredsställelsen , att omtala åter en liten Status in Stain.
Cabinetts-Secreteraren, mine Herrar, äc Cabinettets rätta Chef.
Han är anbefaid att, jemte sina underlydande Tjenstemän , gä StatsMinistern med Utrikes Correspondaneen tillhanda, men han står omedelbart under Kongl. Maj:t, och han äger till och att directe inför Konungen , äfven Där Stats-Ministern icke är tillstädes , samt i alla fall sjelfständigt och på eget ansvar föredraga om Minister-statens aflöning, och om allt hvad till förvaltning af diplomatiska anslaget hörer.
Så lyder åtminstone hans Instruction , och när jag talar om organisation, talar jag om — organisation — ej om Praxis.
Således åter här ett vedermäle af sönderdelning och - - jämnvigt.
Jag förklarar mig åter för Särskildta Ufskottets förslag i ämnet, och förnyar min anhållan om Proposition derå.
När Hof-Can cellers-Embetet sä viii uti Särskildta Utskottets Betänkande, som äfven uti Constitutions-Utskot. tets Förslag ar bibehållet, lärer någon fråga om dess upphörande nu icke formenligt kunna uppstå.
När Särskildta Utskottet icke dervid gjort någon anmärkning , tror jag icke eller något hinder finnas, att Hof-Cancelleren kan fortsätta samma befattning , som hittills, att i sin person förena Suppleantskap åt Utrikes Ministern, samt den nödvändiga uppsigten på Tidningar och Periodiska skrifter med afseende pä förhållandet till främmande Makter, äfvensom rättigheten till deras indragning.
Denna rättighet
Den 3 December e. m. synes böra innehafvas antingen af Utrikes Ministern eller dess Suppleant.
Att Öfverlåta den ät Chefen för Ecclesiastik-ärenderne, torde icke vara förenligt med dess kall.
J30 instämmer således helt och hållet uti hvad Grefve Löwenhjelm äfvensom Särskildta Utskottet yttrat om Hof-Cancellers-Embetet, emedan jag anser detta vara det enda förenliga med principen.
Till hvad jag förut anfört såsom skäl för Hof-Cancellers-Embetets bibehållande, får jag vördsamt tillägga några ord rörande hans befattning med Tryckfrihetsmål.
Jag tror det vara nyttigt, att en är Åklagare, en annan åter Föredragande i dessa Mål, Om nu Hof*Cancelleren skulle förlora ali befattning dermed, och Ecclesiastik-Ministern blifva både Åklagare och Föredragande, så kunde han måhända ofta missledas af det första intrycket, hvilket deremot måste betydligen försvagas, då det skall öfverflyttas på andra.
Behandlingen i Stats-Rådet skall derföre troligen blifva mera lugn och moderat, då anmärk, ningen göres af Hof-Cancelleren samt sedermera pröfvas och föredrages af EcclesiastikMinistern.
Jag vågar derföre förnya min anhållan om detta Embetes bibehållande, Grefve Löwenhjelm:
Det skäl den siste värde Talaren anfört, kan ingalunda verka på min öfvertygelse.
Han tror, att om Hof-Can celleren sjelf föredrager Tryckfrihets-målen , skola de behandlas med mera passion.
Men då Deri 3 December e. m. 183 han i alla fall måste anmäla en skedd indragning, och öfvervara ärendets föredragning i Stats-Rådet, kommer han ju i alla fall att deröfver yttra sig-
Att en annan föredrager rnålet, ändrar ingenting häruti; ty allt det intryck hans mening skulle göra , kan han ändå åstadkomma.
En annan anmärkning har blifvit gjord under förra debatten i ämnet, nemligen att Hof-Cancelleren, i anseende till den befattning han har med Utrikes Ärenderne, är så mycket mera qualificerad att äfven taga befattning med indragning af Tidningar.
Men jag tror mig ha bevist, att Hof-Cancelleren de juie icke har fullständig kännedom af Utrikes relationerne, än mindre direct befattning med Utrikes Departementet.
Derjemte ha vi hittills sett, att af lo indragningar knappt en ä två härrört af yttre Politiske anledningar.
På sådan grund anser jag nämnde anmärkning fullkomligen vederlagd af förhållandet.
Vid Herr Cederschjölds yttrande anser jag mig böra erinra , att Justitiae-Cancelleren blir på en gång båbe Åklagare och Föredragande, För öfrigt: beträffande Hof-Cancellerens befattning med Tryckfrihets-mål, anser jag mig böra göra den anmärkning, att jag för min del skulle önska, det Utrikes Ministern ej hade genaste vägen till den: som äger indragnings-makten.
Jag skulle deremot gerna se den längre omväg, som upp komme, om denna makt blef öfverläten åt Ecdesiastik-Ministern, 184 Den 3 December e. m, Herr von Hartmansdorff'.
I afseende pä Herr Cederschjöld» anmärkning, att Hof-Cancelleren till följe af sin kännedom af politiken bör hafva befattningen med Tidningars indragning ; har jag förut anmärkt, att Hof-Cancelleren icke bör kunna verkställa någon Tidnings-indragning för politiska yttranden, utan att förut hafva rådfort sig med Utrikes Ministern, emedan det eljest kan hända , att Hof-Cancelleren misstoge
Sig och indroge hvad som med flit , och Utrikes Ministerns goda minne, blifvit yrtradt om främmande Makter och våra förhållanden till dem.
I anledning af Herr Munck af Rosenskjölds anmärkning, att Justitias-Cancelleren är sjelf både Åklagare och Föredragande, vill jag blott erinra, att han aldrig kunde komma att föredraga något mål, hvari han sjelf varit åklagare, emedan det nödvändigt måste gå Domstols-vägen, och afdömas i Högsta Domstolen.
Det kunde således endast i Nådeväg komma till Stats-Rådet: och alla Nåde-ansökningar skola ju af Revisions-Secreterarne föredragas.
Beträffande hvad Grefve Löwenhjelm yttrat, att Hof-Cancelleren i alla fall, såsom närvarande i Stats-Rådet vid ett Tryckfrihetsmåls föredragning , kan göra sin åsigt gällande, får jag derutinnan åberopa den för mig angenäma erfarenhet jag haft tillfälle att göra såsom Ledamot af Constitutions - Utskottet, att nemi.
Stats-Secreteraren mer än en gång yttrat
Sig emot Hof-Cancelleren rörande Tidningars indragning.
Detta är ett så vackert exempel % Den 3 December e. m. i85 att jag lifligt skalle önska att det kunde göras mera kändt af Svenska Allmänheten.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti hvad Särskildta Utskottet, rörande Hof-Cancellers - Embetets beskaffenhet och verksamhet tillstyrkt.
Herr Cederschjöld: Den Proposition Herr Grefven och Landt - Marskalken nu framställt, innefattar en ny Motion, som skulle remitteras till CoDStitutions-Utskottet.
Jag tror icke, att något Riks-Stånd lagligen äger rätt att af-, tvinga Utskottet ett Grundlags-Förslag, som strider emot dess öfvertygelse.