Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror nemligen, att detta förslag icke är lämpligt, och hemställer lill Herr Hjerta, om det vore tjenligt, att då till exempel i följd af Ständernes beslut en ringa förändring skedde i en §. i ConcoursLagen eller SkogsOrdningen, hela dessa Förordningar skulle omtryckas, och i ingressen dertill utsättas, i hvilken §. förändringen endast egt rum.
Jag instämmer alldeles i deras tanka, som 011- 172 Dén i4 A11 gusti fe. tn. sk a Utlåtandets 'bifallande:
Jag inser ieke, hvartill det skulle tjena, alt uti Inledningen till hvarje Författning punktvis införa ämnena för hennes innehåll, emedan jag föreställer mig, att hvar och en, som skall tillämpa en författning, genomläser henne helt och hullet.
För öfrigt hyser jag den öfvertygelse, att det är vida bättre omtrycka hvarje ny Författning, som ändrar en gammal, än att låta Embetsman och Domare famla i ovisshet om hvad som ännu är gällande eller icke.
Om än Domare och Embetsman veta det, så, enär yngre Författningar åberopa de äldre, måste alla medföras, hvilket dessutom är svårt i anseende till det oviga format, hvari Författningssamlingen utgifves.
I Brödrariket deremot tryckes hon i Octav, såsom andra böcker vanligen pläga, och är derigenom vida lättare handterlig.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Stats- Lag- och EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande af L\ i cici ersk ape t och Adeln bifallit.
Föredrogs å nyo och bifölls Stats-och LagUtskottens den 23 sisth Julii nnderNto 57 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga, angående ersättning åt enskildta vid Dftn 1.4 Augusti e. m. 173 yppad brist lios Uppbördsman af Allmänna medel.
Företogs till pröfning BancoUtskoltets d. i5 sist!.
Julii under N:o 67 afgifne, samt den 10 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o ^5 förut meddeldle Betänkande om rättighet, alt i Rikets Ständers Bank belåna Tackjern.
Så besynnerligt det synes att afstyrka en åtgärd, hvilken bygger sig på den enkla princip, att man i Banken bör få belåna så väl den ena, som den andra varan, och ehuru mycket denna princip instämmer med ideen om Lånebank, finner jag det dock oförenligt med min öfvertygelse, alt bifalla lån på tackjern, på det sätt BancoUskottet föreslagit.
Örn denna belåningsrätt skall medgifvas med afseende å Bankens säkerhet, är den endast verkställbar på Stapelstadsvågarne, och ibland dem endast, der Stångjern upplägges, men om denna inskränkning åter iakttages, hemställer jag, huru mångå upplags-slällen kunde blifva, och örn någon allmän nytta, i anseende till dessas fåtalighet, stod att vinna.
Våra Uppstads vågar äro ej i det skick, att der upplagdt jern med nöjaktig säkerhet för Banken kan belånas, emedan de äro öfverlemna - *74 Den 14 Augusti e. m. de lill illa controllerade Vågförvaltare, och betydliga förluster för Banken voro deraf att befara.
Dessutom anser jag ofördelaktigt för Banken, att belåna tack jernet efter det pris, som Bergs- och KammarCollegierne årligen åsätta Kronans tionde tackjern, emedan hvar man vet, att desse Collegier ständigt höja priset, och att det betydligt öfversliger det Mäklare-Attesterne kunna innehålla; och det således är mycket möjligt, att det gångbara priset kan falla under fdelar af det för tiondetackjernet bestämda, hvarigenom ny förlust skulle Banken tillskyndas; men såsom den vigtigaste anmärkningen af alla får jag hemställa, om, då vi blott hafva en Lånebank, det blir någon vinst för rörelsen i allmänhet, att göra Banken till en lånerörelse för alla inländska rudimaterier.
I detta fall måste jag, hvad jag eljest högst ogerna gör, tillstyrka att Staten uppträder som förmyndare för enskilde, och icke inlockar näringsidkare i vidsträckte företag genom aspecter till lån, då varan icke betalas efter hvad egaren tycker den vara värd.
Jag känner personer, som, för att få deras säd bättre betald 1 Mars månad, uppskjuta försäljningen, och i stället upplåna penningar mot högre ränta, än som motsvarar vinsten på prisskillnaden.
Så skulle det äfven gå med tackjernsbelåningen.
I öfrigt är tackjernet i de orter, der det tillverkas, ansedt för så god pant, att penningar derpå icke bö - Den i4 Augusti c. ni. ra saknas.
Af alla dessa skäl tillstyrker jag afslag å förevarande Utlåtande.
Så vida Rikets Ständer ej vilja tillåta tackjernet blifva en exportvara, i hvilket fall jag gerna vill medgifva belåningsrätt, kan jag icke annat tro, än att långt ifrån alt en sådan belåningsrätt vore nyttig, skulle densamma blott blifva ett skadligt medel i köpmännernas bänder att uppstegra prisen.
Jag skulle ändock bifalla belåningsrätten, om jag ej vore fullkomligt öfvertygad, att
Bankens säkerhet derigenom äfventyrades, i händelse jernet belåntes på Uppstadsvåg.
Jag känner något när efter en 3o års erfarenhet tillståndet på Uppstadsvågarne, och är öfvertygad, att belåningen ovillkorligen skulle orsaka förlust intill nästa Riksdag, synnerligen då Utskottet föreslagit, alt belåna tackjernet till tvåtredjedelar af det pris, som Collegierna bestämt för försäljningen af Kronans tiondejern, ty följden skall blifva, att det odugliga jernet belånas med tvåtredjedelar af godt tackjerns värde, och då måste Banken ovilkorligen förlora.
Huru skall det controlleras, att Tackjernet duger?
Yågbetjeningen förstår sig ej på Tackjernets beskaffenhet, Magistraterne icke eller, och följden blir Bankens förlust.
Jag yrkar derföre afslag å Utlåtandet.
Om jag icke redan längesedan upphört att känna 176
Den ii Augusti e. rn. förundran öfter de motstridande satser jag häraf samma personer hörer .yrkas, så skulle jag verkligen i hög grad blifva förundrad, då jag bort de båda sista Talarne yrka afsiag å Utskottets Utlåtande, Man har bland annat sagt, ali Tackjerns-idkarne skulle vara föga belåtne med denna belåningsrält; och samma personer, som klandrat hvarje inblandning af Staten för att ordna näringarne, hafva yrkat en art af förmynderskap för Tack jer 11 snär ingen.
Den erfarenhet Utskottet inhedvtat, att Fullmägtige från TackjernsBergslagerne, Riksdag från Riksdag, yrkat denna bélåningsrätt, denna erfarenhet, säger jag, bestyrkt af den ton och de uttryck, hvari dessa klagomål blifvit framställda, uttryck som Utskottet icke kunnat gilla, ehuru det godkänt saken, har öfvertygat oss, att behöfvet varit verkligt.
Motionerna hafva också alltid framställt det så, och tyckts visa, attTackjernsBergslagerne allmänt trott, att deras enskilta intresse, för oss lika dyrbart som Stångjerns-idkarnes, skulle vinna af lånerättighetens beviljande; och så väl Herr Hjerta, som Herr Tham, torde ursäkta, om BancoUtskottet har mera förtroende till alla dessa Riksdagsmans från sjelfva Bergslngerne sammanstämmande yttranden om deras orters behof, än de åsigter nämnde Herrar i detta afseende kunna ega.
BancoUtskottet har till grundsats antagit, att likasom man i vårt H a 11- Den i4 Augusti e. m. 177 handelssystem afvikit från den gamla grundsatsen , att genom stora privilegier och tvångslagar m, m. företrädesvis uppmuntra de näringar, som äro föremål för exporthandel, (ehuru inrikes handeln i alla länder i vigt mångdubbelt öfverstiger den yttre, ) så skulle man vid Bankens lånerörelse endast afse b vad som vore öfverensstämmande med naturen för en sådan, samt landets allmänna behof, och då vi funnit, att, under iakttagande af samma försigtighetsmått, Tackjern kan med lika liten våda belånas som Stångjern, hafva vi tillstyrkt denna belåning; ty sedan Tackjernsbandeln nu mera är lika fri, som Stångjernshandeln, och Tackjernet eger samma säkerhet, samma fasthet och samma oföränderlighet, som.
Stångjernet, har BancoUtskottet icke trott sig finna något hinder möta mer belåningen af den ena varan än af den andra, då samma försigtighetsmått blifvit föreskrifna att vidtagas för Tackjernet, som för Stångjernet.
Man har klandrat Utskottet, för det Utskottet tillstyrkt, att belåna Tackjernet efter tvåtredjedelar af tiondepriset.
Det Var just för att förhindra förlust för Banken, som Utskottet med afseende på olika Tackjernssorters olika värde stadgat belåningen olika, och inskränkt belåningstiden till endast 9 månader, ehuru belåningen å Stångjern kan utsträckas till 21 månader.
Herr Tham har framställt Bankens våda af att 38 II. 1 st 178 Den 14 Augusti e. m. belåna odugligt Tackjern, men jag bör påminna, att jernet belånas i mon af dess olika värde, oell jag tror, att uppsigten öfver odugligt Tackjern är lika sträng, sorn öfver odugligt Stångjern; och ehuru jag ej kan ega de anspråk på kännedom i denna sak, hvilka en längre erfarenhet bjuder, kan jag ej dela Herr Tharas farhågor, ty jag känner, att på vågarne finnas lika stränga controller mot odugligt Tackjern; och jag känner det så mycket mera, som jag ofta vistats uti ett hus, som var byggt af en AdvocatFiscal i Bergscollegium, och der grunden var lagd endast af såsom odugligt förbrutit Tackjern.
Man har tadlat, att Utskottet velat belåna Tackjernet på Upstadsvåg; men Utskottet bar också sagt, att belåningen skall ske med samma säkerhet, som för Stångjern, och i händelse det vöre sannt, att säkerhet icke kan vinnas på en Upstadsvåg, skulle ingen belåning der komma att ega rum; dock visa just de undersökningar Utskottet anställt, att en sådan säkerhet verkligen finnes.
Då jag nu visat, att Utskottets tillstyrkande är välgrundadt och stöd t på Tack jernsBergslagernas flere gånger förnyade högljudda begäran; då vi ej böra vara förmyndare för Rikets Bergslager; då rÖrelse-capitalet ej derigenom minskas på andra håll, och då en snar omsättning derigenom befordras, utan att Bankens säkerhet äfventyras; så kan jag ej annat än anhålla om bifall å Den i4 Augusti e. ra. *79 Utlåtandet, samt i händelse så skulle behöfvas, votering.
Friherre af Nordin„ Carl Johan:
Enär förhållandet är så olika i Bergslagerne, som jag nu finner, sedan jag hört en Talare yttra sig om Tackjernshandeln i en annaa Bergslag; torde det tillåtas mig med några ord upplysa förhållandet i de Bergslager jag närmare känner, och för hvilka Tackjernsbeläningen vore af största vigt, nemligen Westerbergs och Norbergs Bergslager, hvilka till en betydligare del hafva deras afsättning på Stockholm, Finland och de Norra Bruken.
I denna stund ligga på Stockholms Jernvåg omkring 18,000 Skeppund Tackjern, cch förliden vinter lågo der omkring 24,000 Skeppund, hvilka till två tredjedelar tillhörde tillverkarne sjelfva.
Jag frågar då, om det ej är billigt, alt tillverkarne få belåna denna Vara under en lid, när allmänna crediten är så hämmad, som den nu är hos oss, och i hvilket betänkliga förhållande den kommer ovedersägeligen att förblifva, intill dess vi få ett verkligt mynt.
Under sådant förhållande anser jag det för en verklig orättvisa, att icke understödja en näring, hvilken är 1 mina ögon lika förtjent af understöd, som någonsin Stångjernsnäringeri.
Det har blifvit anmärkt af en Talare, att Banken skulle risquera vid beläning å Tackjern, erne38 H, ‘a* i8o Den i4 Augusti e. m. dan vrakjern kuncle blifva belånt till samma pris som godt jern; det är visserligen sannt, att ett mindre godt Tackjern skulle kunna inblandas i ett större partie af god baskaffenhet; men då det är bestämdt att hvarje så kallad Tackjernsgös skall vara stämplad, är det icke allenast den, hvilken belånt jernet, ulan äfven tillverkaren, som får ersätta, om jernet är cassabelt.
Det är således ej för mycket vågadt, att belåna Tackjern till två tredjedelar af det pris, som Collegierna fastställa, ty om detLa är <7 R:dr, blir belåningspriset blott 6, och ehuru visserligen denna vara, mera än andra, är utsatt för fluctuation i pris, uppgår densamma icke till 33f procent inom t) månaders tid, som är den af Utskottet föreslagna belåningstiden.
Jag anhåller derföre om bifall å Utlåtandet.
Friherre Cederström, Jacob: Tvisten emellan Tackjernsegare och Stångjernsegare har varit långvarig, och utmärkt af en stor orättvisa mot de förra.
Vi hafva ändtligen kommit ifrån det våld, att vissa Bergslager voro slagne under vissa Bruk; dertill i främsta rummet verkade Finlands frånskiljande från Sverige, dåde hyttor, hvilkas Tackjern var anslaget til!
Finska Bruk, icke lämpligen kunde åläggas att upphöra 3ned Tackjernstillverkning.
Tackjernet är nu fritt i handeln inom landet, och jag hoppas, att det snart skall blifva fritt till
Den »4 Augusti e. rn. export, men då fråga är om beläning å detsamma , tror jag mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att, hvad Conlroil mot bedräglig vara beträffar, är pröfningen af Tackjern icke svårare, än pröfningen af Stångjern, och konsten att pröfva af Vågbeljeningen lätt lärd.
Det har blifvit yttradt, att belåningen af Tackjern liggande på Upstadsvåg ej skulle ega den säkerhet sorn vederborde; hvarföre är då Stångjern och andra jerneffecter, ehuru liggande på Upstadsvåg, ej ansedda såsom osäker pant för belåning?
Det har blifvit sagdt, att paulen är så god, att enskiltas penningar nog kunde erhållas; men om dessa enskiltas penningar funnos, beliöfde Bergslagerna ej söka allmänt lån-understöd.
Just derföre, alt förläggare Lill så allmänt nyttiga företag icke finnas i Landsorten, bör det allmänna förskjuta förlag dertill, enär full säkerhet för återbetalningen kan lemnäs.
Man har anfört, alt det af Collegierna åsatte pris på TioudeTackjern varit för högt; men de Ledamöter, sorn så yttrat sig, hafva ej styrkt, att det varit högre, än hvad som gällt mun och ♦ man emellan; och om sä varit, hade säkerligen också klagomål deröfver i vederbörlig. ordning inkommit.
Då ulan i allmänhet önskar, att näringarne måtte blifva fria, hör väl icke den ena näringen befordras på den andras bekostnad.
Jag tillstyrker derföre bifall å Utskottets Utlåtande, svri 7 %f i8a Den 14 Augusti e. m. nerligen, som Utskottet sällan plägar vara för mycket liberalt, Hans Excellence Herr Grefve Mörnerj [Adolph Göran:
Jag finnér mig vid detta tillfälle uti den obehagliga belägenhet, att ej kunna dela tänkesätt med personer, som jag så högeligen högaktar, och hvilkas tänkesätt jag så gerna annars ville dela.
Såsom delegare uti egendom, belägen i en ort, der Tackjern i betydlighet tillverkas, tror jag mig höra gifva tillkänna, att jag ej ansett belåningen af Tackjern nyttig.
Jag har funnit, att Bergmansskogarne redan alltför mycket anlitas, och jag tror, att tillfälle till Tackjernets beläning skulle öka vådan deraf; samt att hvarje sätt att uppbringa Tackjernspriserna utöfver de gångbara, bidrager att uppdrifva den momentela tillverkningen, hvilken öfverproduction skapar förluster för en framtid.
Jag har derföre ansett det vara bäst, att tillverkningen går såsom hitintills, då Bergsmännen sannerligen icke lida.
Det har blifvit sagt, att TiondeTackjernets pris ej kan sättas öfver det gångbara priset; men att detta ej alltid inträffar, vet jag bäst af erfarenheten, som flere år betalt Tackjern in natura, emedan jag ej funnit min uträkning vid att lösa det.
Hvad åter beträffar, att här på Stockholms
Våg skall ligga en sådan mängd Tackjern för de Norra Brukens räkning; så är det besynnerligt, att dessa Bruksegare ic - Den 14 Augusti e. m: i83 ke, såsom andra vanligen göra, gifva förskott på tillverkningen, och derigenom försäkra sig om Tackjernet, till skäligt pris.
Jag öfverlemna!- åt Ridderskapet och Adeln att fatta, hvad beslut som anses nyttigt, men jag har funnit min pligt vara att gifva de upplysningar jag eger i afseende på det närvarande förhållandet i den ort jag kunner.
Ilvad åter angår de inkomna och förnyade ansökningar om rättighet till Tackjerns beläning, så tror jag, att man sällan gör Allmogen större otjenst, än då man skaffar den utväg att låna, ty den räknar allt för mycket på ögonblickets fördelar, utan att betänka olägenheterna för framtiden; och lättheten alt åtkomma penningar, som man ej genom arbete förljenal, orsakar ofta en ökad förbrukning, utan att man tänker på att återbetala hvad man lånat.
Jag lemnar i sitt värde anecdoten om det Stenhus, som endast af förbrutit jern var uppbygdt; men den, som läser våra JernvräksFörordningar, skall finna, att Vågbetjeningen ej är skyldig känna Tackjernets mer och mindre godhet, ulan endast alt efterse, om hvarje hel gös är stämplad eller icke.
Godsegaren är väl ansvarig för jernels beskaffenhet, men den godsegare, som belånt en dålig vara, har vanligtvis ingenting att ansvara med.
Alt odugligt Tackjern finues i handeln, det får den, som köper Tackjern, rätt ofta erfara, i84 Den i4 Augusti e. ra. peli stämpeln är visserligen bra att lia, så^ sorn ett skräckmedel, att icke varan alltför oblygt förfalskas, men sällan eller aldrig vin-? per nian någonting på ersättningsprocesser för dålig vara.
Jag liar ej sagt, att Tion^ dejernet nu har ett origtigt pris, utan endast att proportionen af två tredjedelar utaf dess värde i beläningspris vore för högt; ty skall beläning ske, bör det ej vara öfver hälften.
Det är ett misstag att påstå, det Tiondejernet aldrig varit åsatt ett pris högre, än det gångbara.
Klagomål inkomma derföre icke, utan om man lemnar sitt Tiondejern häldre in natura.
Många gånger hafva Collegierna fått nedsätta deras pris; sådant kan jag bäst vittna, som i 3o år besökt Hindersmässo marknad, der betydlig TiondeTackjerns-auction årligen hålles.
Jag liar äfven trott mig ega någon kännedom om tillgången af Tackjern , men jag har icke någonsin hört, att 20,000 Sk:pd legat på Stockholms våg, Om jag hade erhållna officiela Documenter med mig, skulle jag visa, att det vanliga qvantum icke öfverstiger 7 å 8,000 Skrpd, och jag vet ej, hvarföre det i närvarande ögonblick skulle hafva blifvit så för hö jd t, om icke någon hastig stor blåsning inträffat.
Om beläning skall ske, bör det blott blifva lill hälften af hvad Collegierna såsom Tiondepris fastställt, och endast på Stapelstads-, ej på Upstadsvåg.
Då de unga Bergslager, blott de nordliga, som blifvit nämnde, kun - na vara i behof af denna belåning, emedan man i de Vestra Bergslagerna snarare ofta har brist på Tackjern, så bör beläningsrätten inskränkas till Stockholm, Gefle och Götheborg.
Jag bär, då denna sak förra gången förevar, redan yttrat min mening till bifall å Utskottets Utlåtande.
Men i anledning af den discussion, som nu uppkommit, och sedan män med mera sakkännedom yttrat sig, vill jag blott bifoga en anmärkning.
Jag har förr yttrat min farhåga för den öfvervigt, som BruksPatronerne hafva nästan öfverallt, äfven hos Styrelsen.
Det fägnar mig således att nu finna, det röster bland Konungens Rådgifvare höjas äfven för andra delar af Jernhandteringen än Stångjernstill verkningen.
Jag hembär Friherre af Nordin min aktning för del sätt, hvarpå lian här i denna fråga yttrat sig, och får tillägga, att tvenne BruksPatroner i Utskottet, nemligen Friherre Reutersköld och Hr Hisinger yttrat sig på samma sätt.
Herr Rosenblad: Efter Herr von Hart-, mansdorffs yttrande har jag ej mera att tillägga, än att den strid, hvarom Friherre Cederström talat, lär vara slut, när vi sett bär och i Utskottet stora Stångjerns-idkare tala för {ika fördelar åt deras Tackjernsidkande bröder. i86 Den >4 Augusti e. in. Herr Hjerta:
Jag har den olyckan att hvarken vara Stångjerns- eller Tackjernsegare, men jag går ut från den grundsats, att om Tackjernet skall betraktas såsom pant, är det en dålig pant.
Om åter frågan skall betraktas i sammanhang med den öfriga belåningen, så är just nu det ögonblick inne, då man arbetar på att komma ifrån ett oriktigt undsättningssystem, till ordning , och jag trodde ej, att tiden då vore lämplig, att inkalla nya lånesökande.
Jag har ej funnit dessa satser på ett öfvertygande sätt bestridde, och jag hyser den farhåga, att Tackjernet blir en pant, hvaruppå Banken gör förluster; men jag skulle ändock ej afse den saken, om jag ansåg åtgärden medföra en stor allmän fördel.
Friherre af Nordin har anfört en satts, som gifver styrka åt min mening, eller att Tackjernet åtminstone borde vara upplagdt på Stapelstadsvåg.
Då han upplyst, att Tackjern finnes på Stockholms våg upplagdt, visar det, att det ej mätte vara grundlöst, att ingen stor vinst är alt hemta.
Det jern, som ligger, är säkert till ganska stor del belånadt hos enskilta.
Hela vinsten är skilnaden emellan den enskilta räntan och Bankens.
Jag frågar, om det är ögonblicket, då man vill höja denna ränta, då BancoUtskottets Betänkanden föreslagit, alt den må höjas; om, säger jag, det då är liden att införa nya låntagare i Banken.
Jag skulle tro, attoni den grundsats stadgas, att alla varor få be - Den i4 Augusti e. m. 187 lånas, hommer denna vara äfven att belånas; men om denna idee ej erkännes, utan man vill fortfara med undsättningssystemet, huru skall det då se ut, att inkalla en hel näring, ty då vi eftersträfva att erhålla si 1 frets förhållande till sedelstocken, som 5 till 8, skulle det likväl kunna hända genom krig, att här kunde komma att belånas så mycket Tackjern, att denna proportion undanrycktes.
Jag finnér ej, att det står i sammanhang med de anstalter man nu vill vidtaga till ordnings vinnande för Banken.
Det har funnits tider, då med Bankens medel icke allenast tackjern, utan äfven roster och malmlager belånades, men det skedde, då Banken hade Contoir i orterne, i Fahlun och Götheborg, eller omkring 1690-talet.
Dessa Contoir voro af helt annan natur, än Banker som göra mynt.
De försågös med liten fond från Banken, lånte upp penningar i orterne, och lånte ut dem äfven på råa ämnen, såsom roster, malm m. m.
Men de belånte till gångbar ränta; skulle Tackjernsegare finna sig deruti, när Banken har penningar att utlemna, att betala gångbar ränta, hvarföre skulle sådant nekas dem?
Men det är ej det, som de Herrarne vilja; de vilja hafva samma förmoner, som Stångjernsegare, eller 3 procents ränta; då är ej den ädelhet så i88 Den 14 Augusti e. in. mycket alt rosa, att en man, som njuter en förmon för sig, äfven vill låta andra njuta den.
Måtte de Herrar, som vilja hafva slut på penningevingleriet, besinna af hvilken utsträckning denna nya lånerörelse lomme att bli.
Stångjernet belånas ofta ej på längre tid, än 2 månader; Tackjernet, är det sagt, skulle belånas på g månader; sådant låter göra sig under nuvarande förhållanden; men osäkert är, om det alltid låter sig göra, enär Bankens vexlingsskyldigliet vidtager.
Emedlerlid få vi, i Tackjernsegarnes medgifna belåningsrätt, en ny fiende mot införandet af ordning i Bankens förhållanden.
Få vi sedan Spannmålsbodarne ställde i paritet med Jernvågarne, så får man Vänta länge på ordningens återställande.
Jag anser denna fråga böra hvila, intill dess Ständerne afgjort, om det skall blifva förändring i Myntets och Bankens förhållanden.
Blir ingen förändring utaf, och ingen ordning att hoppas, må då belånas, hvad som kan belånas, på det att det måtte gå omkull, och gå omkull ju förr dess heldre.
För min del har jag, så vida Ridderskapet och Adeln det för öfrigt tillåter, ingenting emot, att frågan får hvila så länge, sorn Grefve von Schwerin yrkat.
Den >4 Augusti e. m. Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, att BancoUtskottets
Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, kunde sådant, oaktadt öfverläggning i ämnet redan egt rum, jemlikt 49 §•
Riksdagsordningen, likväl icke förvägras; och komme i följd deraf berörde Utlåtande att ytterligare förblifva hvilande.
In fidem Protocnlli, O. J.
Måndagen den i 7 Augusti 182 <j.
Företog Högloflige Ridderskapet och Adeln val af 8 Suppleanter i Förstärkta StatsUtskoltet, hvilka skulle äga, att, sedan de af Ridderskapet och Adeln redan utsedde sex Suppleanter uti Förstärkta StalsUlskottet ingått, derefter, i nion af behofvet, hvar för sig, efter antalet af de fleste rösterne,. uti nämnde Utskott inträda; och befunnos, igo Den 17 Augusti f. m. efter valförrättningens slut klockan ett quart till 12 förmiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 35o.
Friherre von Schulzenheim, Conrad, Theodor, 87 röster. — 1925.
Herr Ehrengranat; Full mägtig Herr Blomstedt, Christian Jacob, 87 — — 2013. B. Herr Rosenblad, Bern hard, 87 — — 2299, Herr von Beskow, Bern hard, 87 —■ —• 176.
Hern Schulman; Fullmägtig Herr Mörner, Christer, 8ö — — i543.
Herr Hederstjerna, Er land, 86 — — 2181.
HerrafSegerström;Full mägtig Herr Lagerheim, Eric Julius, . • 86 —i ■— 2203.