Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ett folk vill äga den ovärderliga lyckan, att vara sjelfständigt och oberoende af andra Staters inflytande, så har det från urminnes tider varit betänkt på sitt försvar; och att detta försvar icke utan kostnad kan existera, är lätt funnit; ty nu mera går det icke an, att blott vapenföra män utgå, utan annan mundering, än sina hvardagskläder, utan annan beväpning, än sin yxa, lia m. m., och utan annan kost, än hvad han sjelf kan medföra; ett sådant försvar skall snart upphöra, och en fiende med bättre ordnade stridskrafter, skall snart segra.
Den tid, då Nationcrne icke gjorde sina fälttåg med dessa talrika massor, och krigskonsten ännu icke var hunnen till den vetenskapliga utbildning, som i vårt tidehvarf, behöfde icke eller en granne anstränga sig.
Den 3o September f. m. 187 Konung Carl XI ansåg, vid stiftelsen af Indelningsverket, indelta Armeen och några värfvade Regementer tillräckliga] till Sveriges försvar.
Men tiderna äro förändrade; en annan anda hos andra Nationer nödgar oss att äfven rätta oss efter dem; deras talrika härar fordra att vi äfven öka våra, och, genom Beväringens inrättande, hafva vi vunnit detta ändamål.
Men om behofvet fordrar, att flere af BeväringsClasserne skola utgå; så frågar jag, hvarifrån tillräckeligt Befäl kan erhållas till detta ökade antals inöfvande och anförande.
Man har redan funnit, att KrigsAkadetnien vid Carlberg icke kan fournera den nu varande Armeens behof med tillräckeligt Befäl; huru vilja vi då, i händelse af ett krig, anskaffa ett erforderligt antal Officerare, då dessutom afgången i krig är mycket större; ty icke allenast de, som falla för fiendens jern och bly, men ett strängare lefnadssätt, jemte uppoffringen af fredens beqvämligheter, och deraf följande sjukdomar, åstadkomma betydliga luckor uti Befälets antal; och som det icke är nog att endast vara utnämnd till Officer, nu för tiden, utan kunskaper och erfarenhet måste förenas, och under fredens lugn beredas, så uppfordras jag af känsla för vårt Fosterland, att tillstyrka de anslag, som detta vigtiga verk fordrar. i88 Den 3o September f. m. i:sta Punkten.
KrigsCollegium.
På sätt Utskottet i sitt sednare Utlåtande anmält, beror frågan om GeneralFältTygmäslare - lönens öfverflyttning på det beslut, som fattas öfver nästföljande punkt; och jag tager mig derföre friheten bos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vördsammast anhålla, om icke 2:dra Punkten i förevarande Utlåtande kunde först föredragas; då vi bäst blifva i tillfälle att på samma gång yttra oss öfver GeneralFältTygmästare-lönen.
Jag förenar mig med Herr Hjerta deruti, att a:dra punkten först måtte företagas.
Uppå framställd Proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att a:dra Punkten i Utskottets Utlåtande först skulle af Ridderskapet och Adeln afgöras, och första Punkten derefter till pröfning förekomma. 2:dra Punkten.
GeneralitetsStaten.
Grefve Brahe, Magnus, uppläste följande :
Vid reglerandet af Generalitetets löner, har Utskottet yttrat den tanka ”att inom militairen avancement i lön bör vara förknippad med avancement i befäl.”
Denna sanning kan ej bestridas, och deraf drages äfven den naturliga slutsats, att avancement i Befäl bör vara förknippad med avancement Den 3o September f. m. i lön.
Men mig synes, att Utskottets förslag ej tillfyllest innefattar ett sådant avancement i lön.
Maj:t har i sin proposition förminskat antalet af Generaler ifrån 24 till 9, hvarigenom beredes en minskning i desse Embetsmäns nu ägande löningsstat af 60,000 R:dr, samt för GeneralFälttygmästaren, Chefen för Fortificationen och Ca vallerilnspecteuren föreslagit 5,5oo R:dr åt hvardea utom resepenningar; och Utskottet har nedsatt denna summa till 45oo R:dr, helst, efter Utskottets tanka, någon af dessa Generaler ej synes vara i behof af högre anslag till Fourage-medel, än de af Kongl. Maj:t för en CavalleriÖfverste föreslagne 600 R:dr, och taffefpenningarne äfven borde förminskas lill 900, i stället för de projecterade i5oo Riksdaler.
Jag nödgas, hvad nedsättningen i Fourage-medlen beträffar, upprepa hvad jag redan inom detta rum yttrat, men hvarå Utskottet ej fästat afseende, nemligen det olika förhållande, som framter sig emellan dem, hvilka äro pligtige inspectera 3 å 4 Regemente!' och derutöfver, under alla deras vapen-öfningar, och den, som det åligger, att endast exercera ett nära sitt hern stationeradt Regemente.
Hvad taffel-penningarne beträffar, skulle jag tro, att den representations-skyldighet, som åtföljer Generals-graden, och i hvilken ort som helst igo Den 3o September f. m. ej lian åsidosättas, gör de uppförde i5oo R:dr fullt ut behöflige.
Hvad jag nu haft^äran anföra rörande Cavalleri-, Artilleri- öfch Fortifications-Generalerne, gäller fullkomligt och med vidsträcktare tillämpning, i fråga om Lönerne för Fördelnings-Generalerne.
Utskottet har i sitt första Betänkande, på redan upprepade skäl, ansett dem böra uppföras till 6000 R:dr, Skjuts- och Fourage-medlen inberäknade, i stället för de af Kongl.
Maj:t föreslagne 7000 R:dr.
Men i det sednare Utlåtandet har Utskottet, med fästadt afseende å den jemnförelse, som blifvit gjord emellan Generals- och StatsRådslönerne, (hvarvid Utskottet trott sig ej kunna neka, att StatsRåds-Embetena dels äro af högre vigt, och dels för deras innehafvare medföra större lefnadskostnad), funnit lämpligt nedsätta de förut nedsatte 6000 R:dr till 55oo, för att derigenom försätta dessa Generaler i lika vilkor med Ca valleri-, Artilleri- och Fortilications-Generalerne.
Fullkomligen instämmande deri, att StatsRåds-Embetena såsom Råd åt Konungen, äro af högsta vigt, må det dock tillåtas mig den förmodan, att, vid inträffande krig, och då man måste möta fienden och söka afvärja dess anfall, samt förhindra dess företag, Generalen äfven är' af högsta vigt; och då jag till alla delar med - Den 3o September f. m. 191 gifver, att 5ooo R:dr äro ganska otillräckliga för ett StatsRåd, följer icke deraf, att 45oo skola vara tillräckliga för en Fördelnings-General.
Att StatsRåds-Lönen alltid ansetts för ringa, lärer hvar och en medgifva; och när så är, hvarföre då vid ny Löne-reglering taga till grund hvad som under 20 år varit allmänt erkändt otillräckligt?
Hvad vidare den sednaste nedsättningen angår, så, om ändamålet dermed endast åsyftade, att bringa alla Generals-löner till lika storlek, eller rättare, göra dem allesammans lika otillräckliga, hade sådant lika lätt och med mera skäl kunnat vinnas på det sätt, alt Fortifications-, Artillerioch Cavalleri-Generalernes löner med 5oo R:dr ökats till 5ooo, då samma paritet uppkommit.
Tre personer hade väl då fått tillökning, men 6 deremot undgått, alt å en redan nedprutad lön ytterligare vidkännas betydlig förminskning.
Jag anser mig derföre pligtig bestrida nedsältningen i de af Kongl. Maj:t för Generalitetet föreslagne löner, och hemställer, att den Kongl. Propositionen må antagas.
Herr Jnekar swärd, åugust:
Vid de flere fall, då frågor uppstått om ökade anslag, och blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjorda, har det åtminstone hitintills alltid varit sådane löner, hvilka ansetts för icp Den 3o September f. m. små.
Viri detta tillfälle åter förekommer formerandet af en alldeles ny Stat af icke obetydligt belopp, och det torde då vara en de skattdragandes allmänna fordran, att nyttan och behofvet deraf först undersökas.
Jag anhåller derföre, att få upptaga de skäl Utskottet framlagt för sitt förslag.
Utskottet har hufvudsakligen stödt sig vid, att 1696 års IndelningsVerk Upptar en GeneralitetsStat sådan som den nu föreslagna, och söker deraf leda sig till den slutsats, att alla tiders erfarenhet visar en sådan stat behöflig.
Jag deremot skulle tro, att enär Armeen i i34 år kunnat undvara ett sådant Generalitet, utgör det just ett bevis, attalia tiders erfarenhet icke fordrar ett sådant.
Jag skulle dessutom tro, att jemförelsen emellan våra militära förhållanden år 1696 och nu, visar en alltför påtaglig olikhet, för att af det förra kunna hemta något stöd för de inrättningar, som nu böra vidtagas.
Yi hade då fästningar, garnisoner och General-Gouvernementer, vidt skilda från centern af Riket.
Nu, tillbakaträngda inom måhända lyckligare gränsor, måste vi helt och hållet ställa oss på defensif fot, i stället att vi då kunde handla lika olfensift, som någon annan Makt i Europa.
Det är derföre, i min tanka, efter dessa förändrade förhållanden vi måste lämpa oss.
Man har. vidare påstått nyttan af ett Generalilets-befäl ligga deruti, att Mönstringar - Den 3o September f. m. gar och Inspectioner nied Armeen må kunna ordentligt förrättas.
Jag för min del tror att Armeen icke eller under den förflutna tiden saknat dessa.
I fordna dagar, när Öfverstarne ännu voro bibehållna vid deras, fulla verksamhet, saknades ingalunda Inspectioner och Mönstringar vid Regementerne.
Man såg ofta nog, att en Landshöfdinge, sorn förut varit Militär, af Konungen utnämndes till Mönsterherre, utan att deraf förspordes någon olägenhet.
Således, oaktadt behofvet af mönstringar, tror jag, att man kunde få dem för mycket bättre köp, än en särskild GeneralitelsStat.
Alanhar äfven påstått, att enbet i exercisen skulle uppkomma genom denna inrättning.
Jag tror, alt denna enhet vinnes bäst, genom ändamålsenligt skrifna reglementen, som väl hapdhafvas.
Här har äfven blifvit yttradt, att Generalerne, utom deras vidsträckta befattning med troupperne, skulle få sig uppdragen tillsynen öfver fästningar och förråder.
Jag deremot anser, att detta lindrigast sagdt, är en alltför tidig omtanka, då vi för närvarande hvarken äga fästningar eller förråder.
— Det visar sig derjemte, att alia andra Stater med ett långt lyckligare läge och vida större rikedom än \i, ordna deras Militär på en freds- och en krigsfot.
De reducera nästan utan undantag sin MilitärStat, under det vi ständigt blott tänka på att öka den; men hvaremot 43 H. i3 194 Ben 3o September f. ro. jag, med kännedom om landets förmåga, helt och hållet får protestera.
Det är icke rätt, livar som helst, att skapa flere Sinecurer i ett samhälle, än de, som redan finnas; och så, må det förlåtas mig, anser jag vårt Generalitet under fredstid.
Vår armé utgör till sin natur egentligen en landlbrukande milis, hvars tjenstskyldighet hör motsvara dess aflöning; men här skulle uppkomma en stor disproportion emellan Ge-» neralens lön, och den tjenst han under fred kunde göra åt Staten.
Jag tror mig sålunda hafva npptagit alla de skäl StatsUlskotlet begagnat för sitt förslag, och tror mig till och med hafva vederlagt dem, hvarföre jag önskar proposition till afslag å Utlåtandet.
Grefve Brahe har ansett äfven de af Utskottet projeclerade löner för små, och anfört såsom skal, att en General, då han går ut i krig, är nödsakad göra större depenser, än ett StatsRåd.
Jag är ledsen, att icke kunna dela denna åsigt; men jag begär blott få fästa uppmärksamheten derpå, att en General, då han commenderas ut i krig, erhåller ett ganska betydligt fälttractamente och då säkert har vida större inkomster, än ett StatsRåd.
Jag anhåller tillika, sedan jag visat, att behof icke förefinnes af något särskildt Generalitet, få med några ord yttra min öfvertygelse, att det vore rent Den 3o September f. m. jg5 af skadeligt, synnerligast då här är fråga om regleringen af Arrnéens löner, och en så betydlig stimma bortslösas, sorn kunde bättre användas.
Jag nödgas härvid vidröra Öfverstarnes aflöning, ehuru den först förekommer i io.*de Punkten; och då min orubbeliga öfvertygelse är, att Öfverstarne borde vara de högsta Mili tiir-Ch e fe t na inom Armeen under fredstid, och jemte deras gamla tjenstebefattning äfven återfå de gamla Öfverste-lönerna till deras fulla odelade belopp, så anser jag, att om aflöningen för Generalsbefälet, sådan StatsUtskottet föreslagit den, bifalles, det vara i Iiög grad skadligt för Armeen.
Utskottet föreslår för en Öfverste 3,4oo R:dr Banco i lön, och ehuru jag icke är ibland dem, som yrka tillökning i lönerna i allmänhet, får jag öppet förklara, att jag finner denna summa alltför liten, med afseende å den tjenstebefattning jag anser Öfversten böra äga.— Jag tror således, att StatsUtskottet helt och hållet uppoffrat
Öfverstarnas billiga anspråk blott för den högfärden eller fåfängan, ätt på papperet äga ett Generalitet.
Jag* tror, att om ett sådant Generalitet inrättas i vårt land, så skall, under betraktande af Armeens spridda läge, någon annan följd deraf icke kunna uppstå, än att alla expeditioner derigenom skola komma att gå omvägar, samt blifva försölade och fördröjda, utan någon den ringaste nytta deraf, att 43 II. i3* ig6
Den 3o September f. m.
Öfverstarna blifvit nedsatta under hvad de varit och bordt vara, de förnämsta personerne vid Corpsen.
Då Öfversten förut kunde directe communicera sig med StatsSecreterarne, Collegier och Kongl. Maj:t sjelf, tror jag, alt tjensten derpå vann, både i enkelhet, hastighet och ordning.
Nu deremot är Öfversten i alla dessa fall beroende af sin BrigadChef.
Ehuru jag icke kan citera någon händelse, då en BrigadGeneral satt sig emot Öfverstens billiga fordringar, kan likväl sådant, med kännedom af menskliga lynnet, väl inträffa, och Öfversten derigenom blifva underkastad chikanér.
Dessutom har genom denna inrättning Öfversten blifvit satt i en absolut nödvändighet, att i tjensten göra depenser, för Generalens skull.
Han är åtminstone tvungen, att vid mönstringar ge en middag för GeneralMönsterherrn.
Detta kunde han förr utan svårighet göra, då han Var väl lönt; men nu får del måhända ofta ske på Ofli— cersCorpsens bekostnad.
Han får dessutom, för att visa sin aktning för GeneralMönsterherrn, sitta af sin egen häst, eller också skall den resande Generalen nödgas emottaga Regementet till fots.
I fordna dagar, dem jag så lifligt önskar kunna återkalla, både hos de äldre, som känna förhållandet, och hos de yngre, bodde Öfverstarne alltid inom Regementets stånd, och hade ständigt hos sig en mängd unga Officerare, hvilkas uppfostran de gjorde.
De gåfvo der - ■i Den 3o S e p te in b e r f. in. >97 jemte icke sällan efterdöme af de största agronomer i Provincen, hvilket verkade på landtbrukets bättre skötsel.
När Öfverstarne sjelfve skötte sina Boställen, ansåg äfven det öfriga Befälet för en heder'och en skyldighet att fortgå i samma fotspår.
Jag tror också icke, att sjelfva arméen varit sämre skött i fordna dagar, ari nu.
Det är visserligen sant, Natt genom det tillstånd, hvari allt för närvarande befinner sig, att så många Generaler innehafva Öfverste-indelningar, är det svårt, om icke omöjligt, åtminstone utan Högsta Maktens otvungna medverkan, tillvägabringa på en gång den återgång, som jag åtminstone för min del skulle önska, men likväl tror jag, att en början både bör och kan göras.
Yi se i delta afseende redan, att tvänne Öfversteindelningar äro lediga, nemligen vid Westmanlands ochJönköpingsRegementen.
Hvarföre då icke återlemna dem till Öfverstarna.
Jag vågar väl icke yttra denna satts, för att få den framförd såsom en önskan från Ständerna, ty jag tror det vore oformligt.
Men vi hafva likväl sett, att sådana exempel finnas, då, om jag ej misstager mig, General Stjerncrona nyligen återgått lill RegementsBefälet öfver Skånska Husarerna.
För att i en resumé framställa hvad jag här ofvan anfört, får jag således yttra den önskan, att hela förslaget måtte förfal - Den 3q September f. ro. la.
Jag tror, att man sedermera skulle vida lättare återkomma till ordning i det öfriga, endast Öfverstarne, såsom sjelfva nyckeln till Indelningsverket, fingo återgå till sina fordna vilkor.
Indelningsverket måhända mera passande för vårt land nu, än den tiden det inrättades.
Jag önskar derföre, att man måtte kunna komma tillbaka till dess ursprungliga skick, och såsom första vilkoret derför, anhåller jag om proposition till afslag å Utlåtandet, öfvertygad, att om det bifalles, endast större svårigheter skola uppstå vid Löne-regleringen för hela Armeen.
Herr RosenquistFredrik Leonhard'.
Första gången denna fråga i Ståndet förevar, bestred jag ett Generalitets upprättande på Stat, hufvudsakligen på den grund, alt jag icke fann några särskilda Generaler beböfliga, utan ansåg RegementsCheferne böra vara de högsta Befälhafvarne.
Utskottet har likväl, utan att på minsta sätt visa nyttan och nödvändigheten deraf, uppfört på Stat lönerne för ett Generalitet till icke mindre belopp än i oi, r o3 R:dr årligen.
Utskottet har, såsom stöd härföre, åberopat hvad det anfört i sitt förra Betänkande;’ men då Utskottet i det åberopade Betänkandet inga skäl anfört, hade
Utskottet gerna kunnat spara en sådan kraftyttring.
Aldrig måtte det väl kunna vara Utskottets mening, att dess blotta tanka skall blifva Den 3o September f. rn. igg upptagen, såsom ett skäl; ty om man kan tänka det mest orimliga i verlden, utan att någon mäktar förbjuda det, bör man likväl icke göra anspråk pä, att andra skola känna, mindre kunna antaga dessa tankar såsom skäl.
Jag bestrider en ny GeneralsStats upprättande, heldst, utom alla andra olägeubeter, man derigenom äfven skulle komma i förlägenhet, att skaffa Armeer åt en sådan General-skara.
Grefve Possej j4rvid\
Jag skall söka undvika alt yttra mig öfver behofvet,- i militäriskt afseende, af ett särskildt Generalitet, ty jag saknar dertill erforderliga insigter.
Jag skall blott fästa mig vid de omständigheter, dem jag kan åse, utan att begå misstag.
- Om vi nu kunde återgå till Indelningsverket, sådant det var vid sitt första upprättande, och hvarje Regementschef, lika med hvad då bestämdes, erhålla lön motsvarande Landshöfdingens, eller 5oo R:dr efter Kronovärdie, då skulle äfven jag tro, alt RegementsChefs-platserne borde utgöra gränsen för de högsta militära förhoppningar; men dertill fordras icke blott upphäfvandet af Armeens nya organisation, utan äfven att Staten återger till Indelningsverket, hvad den derifrån borttagit, och särskildt aflönar allt det Befäl, som fordras för Beväringens vapenöfningar.
De summor, soia härtill skulle erfordras, gå lik - 200 Den 3o September f. tn. väl längt utöfver de förhöjningar, hvilka nu äro eller varit i fråga.
Orri man skulle, utan att Staten lemnar ett sådant bidrag, säga, att RegementsCbeferne skola återfå sina förra indelningar, så skulle man i och med detsamma borttaga ali möjlighet att förbättra det lägre Befälets löner.
I Kongl. Maj:ts Förslag, att reducera Generalernes antal från 24 till 9, finner jag ett stort steg redan gjordt till lönernes återförande till livad de voro enligt Indelningsverket.
Hvad åter beloppet af Generals-lönerna angår, så finner jag väl ganska naturligt, att Grefve Brahe, sorn tillstyrkt Konungens Proposition, äfven tillstyrker samma sak bos Rikets Ständer, ty vid båda tillfällen bar han följt sin öfvertygelse.
Jag vill icke eller bestrida Grefve Brahes yttrande, att Generaiitetets befattningar blifva af helt annan egenskap än de härvarande Generalernes, samt att det förutsätter vida större kostnader att bo inom distr!etet; jag vill, säger jag, icke bestrida, att ju en summa af 7000 R:dr icke Öfverstiger, hvad härtill kan antagas åtgå; men det är icke nu det första tillfället, då man icke får fästa sig blott vid hvad som borde vara, utan hvad som kan vara.
StatsUtskottet har härutinnan gått en billig medelväg, och jag önskar bifall till dess första Betänkande i denna punkt.
Utskottet har i dess sednare Utlåtande yttrat, att en Generals-lön icke bör upp - Den 3o September f. m. 201 tygas lill samina belopp, som ett SlatsRåds
Ion, emedan den sednares befattning är vigtigare.
Detta tror äfven jag; men man bör icke åsidosätta, att uti Generalslönen äro inberäknade 1000 R:dr resemedel, och 600 R:dr Fourage-penningar.
Dessa summor åtgå äfven, hvilket förutsätter verkliga omkostnader i oell för de uppgifna ändamålen.
Återstå således 4^00 R:dr, Taffel-penningarne inbegripna.
StatsRådets lön deremot utgör fiooo R:dr med taffel-penningar, och skillnaden blir ändock 1600 R:dr.
För min del skulle jag önska, då jag ser, att denria sak ändock icke kan aflöpa utan votering, att Ja-propositionen får blifva på StatsUlskottets första Betänkande, och Nej-propositionen på de emot mig talandes förslag.
Herr Boij_, Johan Fredrik:
I anledning af Herr Anckarsvärds förslag om afslag å Utlåtandet, anhåller jag få anföra, att man, för att inse den föreslagna nya AflöningsStatens nytta eller tvärtom, äfven måste beräkna hela den närvarande AflöningsStnten till Generalerna.
Troligen kommer icke det af Utskottet projecterade anslag alt tillfalla några Generaler i vår tid, då fjorton eller femton år åtgå, innan det kan sättas i verkställighet.
Det har således vid uppgörandet deraf mera varit fråga om Armeens löne-förbättring, än om Generalernes fördel.
Man har mycket talat om en krigs- och en freds-fot.
Jag har i 202 Den 3o September f. m. hast här uppgjort en calcyl, huru Iönerne skola komma att utgå, sedan en gång den föreslagna Lönings-Staten blifvit antagen, och jag anhåller att här få genomgå densamma.
Efter delta förslag skulle en Capitain erhålla 85o R:dr B:co i lön.
Accorrlet till denna tjenst utgör ungefär 3ooo E:dr, och räntan derpå 200, hvarjemte dels genom för hög uppskattning, och 'dels derigenom, att anslagen ej utgå, tillkomma 200 R:dr.
Vidare har en Capitain afgifter till PeusionsStaten, lill Regementets MusikCassa, och till vanliga onera, deni jag icke beräknar för högt till 5o R:dr B:co.
Sålunela uppkommer ett afdrag af /[5o R:dr, och verkliga behållningen blir 4°o- Jflg får äran fråga, om icke delta må kallas fredsfot.
Hvad RegementsCbeferne beträffar, så har Utskottet bestämt deras lön lill 3/}oo R:dr.
Räntan på deras accord utgör ungefärligen 600 R:dr.
Genom andra vanliga utgifter, och derigenom att det nya anslaget icke genast kan taga sin början, måste man ytterligare afräkna 400 R*dr.
Arliga behållningen för en Indeldt Regementschef utgör således 2400 R:dr, och det förmodar jag äfven kan kallas fredsfot.
Calculen på de allmänna utgifterna för regleringen slår så ut, att Utskottet beräknat dem till 114,000 R:dr.
Det är sant; men deraf mäste likväl beräknas afgå det, som nu deraf användes inom Militären.
Jag nämner detta, för alt komma till det resultat, att kunna visa, huru myc - Den 3o
Sep tern b ex- f. in. 203 ket mera Staten kommer att betala, i fall Betänkandet antages, än den gjort förut.
Då utgör det rena anslaget 48,000 R:dr.
Corporals-tunnan, som icke på ett pär år kommer att utgå, belöper sig till 28,600 R:dr årligen, och anslaget till Generalerne 37,5oo, eller tillsammans 1 i/f.ooo, hvaraf afgå a5,ooo R:dr, sorn nu ingå på beklädnadens Conto, och 25,000 R:dr besparas, som Rotehåliarne förut fått utgifva, och 28,5oo utgöra Corporals-tunnan.
Då återstår en summa af 35,000 R:dr B:co, hvilken utgör måhända en tredjedel af räntan på Riksdags-kostnaderne.
Skulle nu den ifrågavarande fonden för Generalerne indragas, så blir intet tillskott från Staten i fråga, utan allt tages inom Militärens eget område.
Derföre bör, enligt min tanka, anslaget för Generalitelet tagas i beräkning.
Grefve Björnstjernaj Magnus:
När jag 1111 vågar taga ordet, för att försvara Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition i denna punkt, och bestrida de af Utskottet föreslagna nedsättningar, samt ännu mera den af en och annan föreslagna tbtala indragning af Generalilelets löner, får jag bedja Ridderskapet och Adeln benäget ihågkomma, att jag icke talar hvarken i min enskilda eller de nuvarande Gefteralernes sak; ty hvad oss personligen beträffar, kan det vara oss likgiltigt, huru många Generaler hädanefter komma att blifva, och lika likgiltigt i af - Den 3o September f. m. spende pä lönen, emedan vi redan åtnjuta indelningar, soin fullkomligt motsvara de föreslagna lönerna.
Jag talar således, med undantag af Generalernes, för liela den öfriga Armeens intresse; först och främst för Öfverstarnes, och sedan utföre hela vägen; ty det är ett gammalt, men sannt ordspråk, som säger, att det är ingen så dålig Corporal, som icke önskar sig att en gång blifva General.
Genom den besynnerliga uppställning, som 3:dje HufvudTiteln fått, skulle män möjligen kunna tro, att fråga vore om en ny Stats upprättande åt Generalitetet.
Förhållandet är likväl alldeles motsatt; ty det Svenska Generalitetet, som nu har en sammanräknad aflöning af 114,000 R:dr, skulle, enligt
Utskottets förslag blifva nedsatt till sammanräknade 02,000 R:dr.
Sålunda uppstår en indragning af 62,000 R:dr; hvilket är alldeles motsatsen af en ny Stat.
Jag nödgas här måhända gå något tillbaka, och göra en historik, huru de nuvarande FördelningsGeneraler tillkommit.