Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
L 0 Tilstapas härigenom en öfwer förmodan betydelig contant för StatEkerket, z:o Befrias Landshöfdingar och Domare för mycket beswär, och parter för onödig kostnad; samt Jägeri Staten, frän möjligheten at sära sina samweten.
Hwad som kraftigast upfordrat mig göra denna ödmjuka hemställning, är en liflig ätanka, af sistledne ärs behandling med Skogarne i Skaraborgs Län, dä snart sagdt, atla ätkommeliga Storwirksträd och afwen mindre wäzteblifwitfälde.
Frän Hofwa til Wennersborg, äfwenkom ä andra sidan Sjön Wenern frän Gullspäng til Ämäl och widare finnes näppligen nägonKrosian til - S10 Den 14 Augnst?. tilhörig
Park, som nu mera äger tilgäng pä anwändbart Skeppswirke, Säg eller Byggnadstimmer, swarande mot ortens mäst inskränkta tarfwor.
Denna ödeläggelse kommer deraf, at Swerige skulle förse Stor-Brittanien med dest ofantliga behof, oerhörda priser försäkrades för hwarje tum fyrflagne Bjelkar.
Sjö-Städerna utsände sina med mynt wäl försedde ombud öfwer allt; detza stegrade priserna för hwar andra :
Accorder träffades
Lil och med med dem, som ingen Skog ägde, och innan kort, moro wagarne omkring Wenern ä ömse sidor garnerade med höga staplar af Bjelkar, hwilka tilwäpte hela förledne winter.
Äsigtcn af denna wärkeliga förödelse til Kronans och cnffiltes oerfätteliga förlust af flere Tunnor Gulds wärde, nödgade mig härom underrätta en Ämbetsman, hwars pligt jag trodde wara tilse, at Skogarne icke förstördes, men som pä längre tid, intet swar arckom, ej eller nägon den ringaste anstalt förmärktes til hämmande af desia oblyge misibruk, skref jag ånyo och fick det swar, at dä jag ej upgifwit antalet af Bjelkarna och stället de blifwit tagne, kunde han sig ej dermed befatta, ehuru ömman. de det wore at sä illa tilgätt. Hwad Recognitions - Skogarne beträffar, äger jag ej nog kännedom för at inkomma med Förslag om deras förbättrade behandlings, sätt, men Den il Augusti. 911 men troi/ at den nu warande torde wara förnärmande pä Allmogens sida, och förringad i Kronans inkomst, behöfwer säledes granffning af de knnnoga och opartrsta.
Jäg för den äran öfwerlemna detta project til Högloft.
Ridderskapets och Adelns uplpsta bepröfwande, med ödmjuk hemställandet, om ej, enligt 89 §.
Regeringsformen, får lil Allmänna Oeconomie- och Beswärs - Utskottet förwisas. Remitterades til Allmänna Beswärs - och Oeconomie - Utskottet.
Friherre Uljerta, Kxel, det ämnejagtar mig den friheten at Högloft.
Ridderffapet och Adeln föredraga, är något delicat, emedan det rörcr det Högwördiga Präste - Ständet.
Men jag tror mig hafwa behandlat det pä et sätt, som ej stall kunna wara stötande, hwarken för det Ständets Ledamöter eller för nägon annan.
Derefter upläste Friherre ttjerta följande:
De ämnen jag i dag utbedt mig at wördsammast fä afhandla, äro wäl af den ömtäligaste natur; men dä jag blott efter Regerings, formens 89 §. önskar och föreställer, tror jag mig böra, sä godt jag förskär, marquera min öfwertygelse i följande ämnen, som til cn början blir wederlagen.
Af 912 Den 11 Augusti.
Af bäde Konunga-Bref och andre Resolutioner sinnes, at detza Wederlag, med dä svarande
Regerings goda minne/ och til ersättning för den Jord, som wid en strang Reduktion bortgädt, blifwit kemnade.
Hwaraf är klart, at de böra anses, såsom en wäl förwärfwad Agendom, uti hwarje innehafwarcs hand, och kunna säledes icke, utan deras egit begifwande borttagas.
Riket igenom den olpckliga Styrelsen, kommit i sadan ställning som den närwarande, da allt hwad Fosterlandets barn äga at gifwa, icke förstär at fylla behofwen och dä en bögre Beffattning, än den som nu är, ätminstone icke länge kan utgä, är det wäl af Fäderneslandet icke för mycket fordrat, at de som hafwa nägot, hwilket med bestånd af deras wärdighet och begwämligbet, kan umbäras, med et gladt hjerta öfwerlemnas til ivart arma Fäderneslands hjelp.
Det gismes Pastoratcr, ehuru icke mänaa, sa swaga, at Kyrkoherden äfwen med bibehållande af Wederlaget, icke har nödig utkomst, och der mä Wederlaget snarare okas än borttagas, emedan hwarje Ämbetsman borde wara sä lönt, at han kan wara obekymrad för tarfligt bröd; men det gifwes, kanhända, en mängd Pastorats, der Wederlaget kan utan känning umbäras: såsom exempel mä det tillätas mig anföra, at af et Kongl.
Kammar-Colleqii Bref af är inoi finnes, at de ständiga Wederlagen uti Ärke-StifLet, upgä Lil öfwer izoo Tunnor; man finner Äf samma Bref, at Pastorm i Gefle Stads-och Walbo Den ri Angust?. 91A Walbo Församling, har ,78 Tunnor och at i allmänhet, de största och mest sädesbärande Pastorater hafwa de största Wederlagen.
Om denna gifmildhet, ät en mera lönt, än ät en mindre, med lika answar och Ämöetspligt, til äfwentyrs skulle härröt deraf, at det förlorade Landt-Gillet warit större wid et större Pastorat, an wib et mindre; spnes det icke bora werka emot styldigheten at gifwa Kronan stt igen, när Kronan det behöfwer och när det af innehafwaren kan umbäras, i synnerhet sedan de omständigheter, som föran le dt en sädan * Lilökning, blifwit förändrade.
Dä Kung den första gaf desia Nederlag för bsrtmistade landtgillen, wörö sannerligen en del Församlingar icke sä stora, ej heller hwarken de, eller Prästeqärdarne sä cultiverade, som de nu äro.
Hwad denne högstbemälte
Kung gaf säsom ersättning, kunde dä wara et behof, som det nu icke är, tp man kan taga för afgjordt, at bwart Pastorat, gansta fä undantagna, lemna ät Kyrkoherden, om icke et öfwerflödigt, dock et torftigt underhäll, utan at Kronan belastas med Wederlag; och säledes behöfwer den, som har 4, 5 til 600 Tunnors inkomst, alldraminst något sädant bredewid; hwarföre ocksä af äfwannemde izoo Tunnor jag wägar tycka en betydlig del Syannmäl, utan afsaknad för Pastorerna, til Kronan kunde ingä.
Om erfarenheten wisar fattigdom i flere Pastores Sterbhus, sä lärer icke deraf kunna tagas nägot skäl för Andra Bandet l77:s 115, 116. §14 Dm il.
Augusti. för Wedcrlagcts bibehällande, dä man finner, at äfmcn n utningen deraf icke räddat del tryckande behofwct Slöra Inkomster bidraga icke alltid til förmögenhet, nttri ofta til wällefnad, maklighet och ulswäfningar, det iverldsständelserna, utan tillälnpning, dageligcn bewisa; men jag kan ej heller tycka mig haswa förmärkt större gad menniffo-kärlek hos de Pastorer, som hösma Weder lag , än hos dem som stafwa inga.
Om ersättning för et bortlemnadt Wederlag finnes behöflig sa gifwcs bertil en gansta patriotisk utwäg dä wid snart sagd t swart enda Pastorat eller Kyrkoherde-Boställe pä landet, gifwas stora tilfällen til odlingar.
Hstru lätt är det icke, at snart deri Mom äterfä det ringa offer, som genom Wederlaget frambares i form af en Riks-Collert til den utblottade och ruinerade Statens Lasta.
Jag öfwerlemnar til Höglofl.
Ridderstapet, och Ätelns bedömmande, samt för öfrigt det Äre - och Högwördigste Presie-Standcts särskilta behjertande at foresta den Författning, at wid stwarje inträffande ledighet af et sädant Pastorat der Pastor utan We. derlagct, kan wara tilräckeligen lönt, det Hertil, och hittintils, störande Wederlaget, til Kronan indrages.
Det odelade nit för allmänna mälfärden, som nu sä klart framlyser uti det Högwördigste Ständets alla Handlingar, är en säker Borgen at äfwen härutinnan samma eftergrfwcnhct möter allmänhetens önstningar.
Af allmänna tidningar har man sedt, at redan ststl. tvär.
Den 11 August?. 916 tvär, en aktningswärd Ledamot af detta för en särdeles Fosterlands-kansta altid kända Ständ, öfwerlemnat til Statens hjelp det Wederlag, som åtföljer hans innehafwande Pastorat, med tttlngg at fortfara med detsamma; i händelse af transport til et annat, fast ock Wederlaget derwid more större än det han nu innehafwer.
Det lärer hwarken wara eller blifwa honom sörundt, at ensam novara en rättwis löfsäng, ärkansia och hedern för en sädan upoffring, dä cn sa allmän täflan wisar sig i alla Clatzer til den allmänna dristcns afhjelpande, sä längt möjeligt är.
Lika wördsamt har jag den äran föreställa Högloft.
Nidderskapet och Aveln at dä jag betragtar detta Hvgwördigste Ständets BiskopsLöner, de mästa äro ansenlige, och hederligt tiltagna; i stöd hwaraf jag wördsammeligen önskade, at enär en gäng det täckes den Högste Guden hädankalla en Biffopp, Fäderneslandet dä kunde fä den ljufwa hugswalelsen at kalla Biskoppö-lönen til sig, och derefter äldsta Dom-Prosten, i framtiden kunna Biskops - tjenste» förrätta, emedan Dom-Prostar lära innehaft den graden, innan de blefwo
Biskoppar och upnädde den förmänligare wärdigheten; men skulle sa hända at
Domprosteri-lägenheten more för mager, kunde ju af den första indrag, ningen en Lönetilökning arrangeras, utom hwad Församlingens ömma hjertelag derjemte för honom dicterade, de där alltid sätta wärde pä at wara genereusa.
Skulle detta agreeras.
Den 11 Augusti. blefwo bäve den andeliga och werldsliga tjensten i Riket förrättad med Stats-bushällmng och för bättre köp; och beträffande de för da warande Vicc-Biffoppen prpdelrga ock Kungliga Näde-betngelser; af Band, Craschaner Stjernor, som pläga merendels ätfölja Högwördigste Biffopps och Doetors - graden, är jag öfwcrtpgad at detta Ständs fficklighet likt alla an. dra Ständ, nogsamt förstär flika heders-tecken sig förwärfwa.
Som nu bertna 89 Z. til utvärtes bruk och följder gifwit anledning til detta mitt ödmjuka Memorial och det tillika är rigtadt pä framtida Biffopps - vacaneer, tror jag mig ej funnits för det Högwördigste
Ständer oangenäm hos hwilka jag wägert anhalla, at deras godhet och ljus singö Ipsa för menriiffomen och af Matthei ,5 , v. 4, gifwen sä warder Eder gifwit, i Resultatet fä glädja Stats - Utskottet.
Den bedagade wördnad jag bär för det Ständet lvm sä märkeligen kan hjelpa ost, blefwo nästan gränslös, om de bifalla detta, eller et annat och wisare satt, at hjelpa Riket, när ber i högsta nöden star, da alla med mig lika tänkande torde sorena sig om de största Läfsänger i sin sort samt högsta weder börliga ärkänsta i den e8gecon, om de nänsin kunde bli kända, hwilka bidragit ti! äswentprs at störta Riket i de swäraste osältheter; hwilka förorsaka at man nu gar i eftersockn, ho det är, och Högwördigste präste - Ständet.
Remitterades til Stats-Utffottet.
Herr Den 11 Augusti. gi7 Herr von lorns, ö-Ucbaöj, upläste et Dicmen til Protocollet, sä lydande:
Under en mild och rättwis Konung äro Rikets Lagstiftare i tilfälle, al med lätthet ätergifwa Foiket sine förlorade rättigheter; de arv i tilfälle at derigenom förekomma delia merendels förstörande revolutionaira brytningar, hwilkas ofäkra och fluteliga fördelar i en sen framtid, knappast kunna godtgöra mennistohägtets förluster och lidande.
Det är derföre ej nog, at hafwa brutit Spiran ur förtryckarens händer, at hafwa beredt ost tilfätten at nied en stigande nplysning kunna blifwa en fri och sjelfständig Nation; här fordras sädane Åtgärder af Rikets nu församlade Ständer, som lättar den fattigas bördor, som äterskänker mastan af Folket et Fädernesland, hwilket de pä längre tid ej ägt, dä de, under jämrens rop om bröd och hjelp försmägtat i elände
Det är icke med blotta ord, med löften om ställare tider, som detta Folk kan tilfredöställas.
Den redlige, den idoge Medborgaren har en rättmätig fordran af Staten, at kunna äga sin bergning, at icke genom tryckande utlagor betagas tilfälle at förtjena lifwets nödwändigaste behof.
Den tid torde kan hända nu wara kommen, dä äfwen de fattigare hafwa at förwänta rättwisa.
Representanter stall säkert behjerta deras lidande och aftorka de tärar som wäldet dem aftwingat.
Rikets närwarande belägenhet synes wäl icke gifwa mycket hopp til lindring i utlagorna.
Postlista felsteg hafwa förordsakat wär olycka, velden sä kallade Säkerhets-Acten, som är lyttn af mänga ansägs nödwändig för Konungen, til up rätt - 91?
Den 11 Augusti. rätthällande af Rikets Sjelfständighet och ära, har beredt en sadan osäkerhets at detta urgamla Rike warit nara sin uplösning och är annu i en ganska waldig författning.
Wi stafwa förlorat -.del af wara besittningar, wi äro belastade med alla de gamla skulder, som tilhörde det hela, som förr delades ak Finland och Pomern, och denna stu d är ferell med flera millioner Riksdaler En långt större Bewillnjngs-Summa an den som tilförene warit, mäste säledes utprätzas af wart stockade, utarmade, döende Fädernesland.
De fattiga stafwa nästan intet at gifwa och de ritare kunna icke ensamt belastas med hela tyngden af utgifterna, utan at snart blifwa fattiga. Hwem är Swenst och ser ej med bekymmer wär wädliga belägenhet?
Hwem anser ej som en helig pligt at upoffra alt til Fosterlandets räddning?
Den patriotisms, som altid utmärkt Swensta Folket, den enighet emellan Medborgare, som är sä nödwändig, om stora ändamäl stola winnås, lifwar wiflerligen allas sinnen, äfwen dä när fräga är om upoffringar för en gemensam Fosterbygd.
Det wore et brott at deruppå twifia.
En ädel täflan stall säkert upstä bland alla Ständ, at pä Fäderneslandets altare frambära de offer s>.mr Medborgerligheten fordrar; men da den Summan, som Staten behöfwer, är sä stor, at densamma icke ensamt genom beskattning kan utqä, ehuru billiga fördelningsgrunden än mä följas, är wäl högst nödwändigt, at alla rättwisa medel och tilgängar begagnas, för at werkställa indragningar.
Om nationens sällhet tiltog i samma män, som Statens Ämbetsmän ökades, skulle wi ofelbart - Den 11 Augusti 919 bart wara det lyckligaste Folk i Europa.
Wi hade dä redan för flera är sedan träffat rätta sattet til wär hjelp. Skulle äter, som erfarenheten besannar, Riket werkeligen kunna aga besiäno utan w.sta Ämbeten, lara desamma åtminstone, da ledigheter inträffa, böra afffaffas.
Alla de indragningar, som röra Civil-Ltaten, aro redan ifrägasatte, äfwensom flera Militaira-sysstor.
Jag far derföre blott tillägga: at omKonunga- o refwen til Stats sverket arén 17 ,2 och 1707 sattes i werkstallighet sä at Adels Fanan reduerades, upstod derigenom ingen wada för Fosterlandets förswar.
Hwarken Religionen, Staten eller Ständet ffulle något deraf lida, om Biskops Systlorna smäningom wid blifwande ledigheter indrogos; men dä frägan om desta senare ej annorlunda lärer kunna wäckas än pä sätt Regeringsformens
Li och r i 4 §.
Z. föreffrifwa, torde detta yt.rande blott säsom en allmän reflexion i sammanhang med det öfriga fä anses.
Olyckligt det Land,,der fäfängan blir buren af idogheten, der wista Ämbeten synas wara inrättade , endast för at med bequämlighet lefwa deraf; der Medborgerliga prineiper ofta icke betyda något annat än nitälskan för alla de förmäner/som ifrän fordna tidens okunnighet och egennytta upkommit och gätti arfinnom deClasser som dermed blifwit gynnade.
Denna teckning tilhör lyckligtwis ej wär närwarande ställning.
Jag framställer den blott, för at wisa, hwartil mistbruk fluteligen kunna leda, om de ej afffaffas, dä tilfällen dertil gifwas, utan wäda för Statens lugn.
Detta högtidliga löfte:
Fosterlandet skall räddas, torde knappast kunna upfyllas, om ej be - K20 Den 11 Augustt. besparingar pätänkas.
En allmänt tryckande nöd, wära pcnninge-löntagares r allmänhet knappa och otilräckcliga inkomster; alt synes bernisa crättwisan deraf, at wista Ämbetsmän, ritan nägra wigtiga göromål, stola äga Ettusende Tunnor Spannemäl och dcröfwer ärligen.
Kan sädant förenas med rättwisans alliuänna fordringar?
Och mäste icke et billigt mistnöjs uxstä, om en dylik ojämn fördelning af belöningar altid stall fortfara?
Jag wägar derföre yrka, at öfwerflödiga Ämbeten mä indragas och alla utwägar nyttjas, som minsta det allmennas utgifter.
Säsom ytterligare tilgäng at fylla Statens behof, kunde de 9590 Krono-Hemman, som ännu finnas, igenom anstälde Auctioner til Skatte försäljas, och dä samma ränta bibehälles, blefwe det Capital, som inflöt, en ren winst för Stats-Castan.
Detta lärer likwäl icke annorlunda kunna werkställas, än at nu warande äboer först finge en wist prescriptionstid sig förelagd, inom hwilken de borde fä begagna de Författningar, som tillägga dem rättighet at e. mot wista ärs ränta, fä lösa fina Hemman til Skatte.
Om sädane Kungs - och Ladugärdar, som tilhöra Nationen, äfwensom andra Krono - Lägenheten föryttrades ti!
Skatte, skulle icke allenast en betydlig Summa inflyta Lil StatsCastan , utan ock en National winst derigenom erhällas; at Lenna jord, dä den komme r flera Den 11 Augusts. 9L1 flera enffiltas hander, ofelbart upbragtes Lil en wida stone afkastning, och mänga öde-falt blef wo odlade.
Myckel wore ytterligare at anmärka wid frägan om be spaningar, mänga Spstlor kunde upräknas, uppå hwars indragning
Slaten i flera af eenden skulle winna, men mitt ändamäl är blott, at wäcka allmänna upmärksamheten pä vesta wigtiga ämnen, sa at män af högre uplysnillg och insigt deröfwer mä meddela sina tankar Af Stats - Utskottet torde kunna infordras et utförligt Förslag och en fullständig upgift uppä alla de Werk som skulle kunna umbäras, äfwensom de Ämbeten hwilka genast eller succs8k-i vc och dä vacancer inträffa, böra indragas, samt en utarbetad Plan til försäljande af Kronojorden och Kronans öfriga Lägenheter.
Ledd af den warmaste tilgifwenhet för tvär wördade Konung, af kärlek til Fosterlandet och öfwertygelse om nödwändigheten af alla möjeliga besparingar, hemställer jag til Högloft.
Ridderffapet och Adelns uplysta pröfning desta anmärkningar, och anhäller at detta Memorial mä fä remitteras til Stats - Utskottet.
Remitterades til Stats-Utskottet.
Herr vvn 8cbLnt2, livar ?reäric (^adriel, upläste följande
Dictamen: Sedan Herr Presidenten Grefwe ?088-, utr Memorial den 23 nästledne Julii förestält nöd wän - 922 Dcn il AngujN. wändigheten af förbättrade Löner för Hof-Nätterne, samt upgijwit projett härtil, anser )ag mig böra, med den kännedom, jag härutinnan ager andraga följande:
Nog är allmänt känt, at penninge-löntagaren är lidande, men ratta förhällandet emot Jndelmngshafwaren, kännes af, fä, äfwcnsom huru omöjeligt det ar för Civile Ämbetsmannen, i synnerhet uti Hof Rätterne, at utom tjenste» kunna förtjena något, dä all tid mäste upoffras för kjellstens skull och HoflRätternes wigtlga wärf, om de rätteligen stola stötas, ej tälanägon bisyssla.
Konung den ii:te känd för sin strän ga hushållning och känd för en bland de wisaste Styresmän, detta Rike fordom ägt, insäg nödwandrgbeten deraf at tjenstemän sä löntes, at de kunde wara oberoende af det inflytande, behofwen owilkorligen medföra.
Denne Konung upräktade i!><i6 en Stat, hwilkcn til större delen hittills blifwit följd, eller tjent säsom grund wid Ämbetsmännens aflöning.
Denna 'stat war icke knapp, ty enligt den, war för Swea Hof-Rätt upförd aflöning, til en vice President 1500 D lr, 5 Ledamöter 1000 D:lr hwardera, 6 Ledamöter med hwardera 900 D.sir; en Secreterare med lika Lön; en Fiscal 7-0 D:lr; 2 Notarier hwardera 500 D:lr; en Actuarie 400 D:lr och 4 HandlingsSkrifware hwardera ?co D:lr, alt Silfwermynt.
Om denna Lön blifwit indelt efter Krono-wärdiet, 2 D lr 8 öre Silfwermynt för en Tunna Säd, eller den tidens pris pä Spannemäl och andre matwaror ägt beständ, hade Ämbetsmännen efter nämnde Stat wisserligen warit wäl lönte, enär en Ledamot af första Classen kunnat räkna - Den 11 Augusti. 92Z na pä 444, och en Ledamot af andra Classen pä 4oo Tunner Spannemäl; hwaremot HofRättsRädernes nu innehafwande 600 Rd. ej swara emot mera än 75 och Assessorenes 4oo Rd. emot 60 Tunnor.
Deremot hafwa Jndelsninqshafwarnes inkomster stigit ined hwarje är.
Om doros tjenstgöring för Staten ökats i samma män känner jag ej: men at Hof-Rättcrnes arbete ökats, i den män lönen blifwit sämre, kan bewrsas.
Förklarade Nädiga walbehag af Regenten för must t arbete, har hittils warit enda belöningen för wca Hof-Rätt, som hoppats, at de n tist t frnlgorde pligterna ätminstone förtjent belönas med sorgfritt uppehälle.
Förste grunden för Hof-Rätternes aflöning har egenteligen warit Lagmans - och Häradshöfdinge Räntan, eller Rökpenningarne.
Genom Kongl. BrefweL den 24 Mars 1718 ärhöll HofRatten til aflöning, 1:0 Kronans andel af Sakören. 2 0
En procent af Testamenten.
A.o En procent af alla Arfffiften och Inventarier. 4w 16 öre procent af alla inprotocollerade skulder.
En procent af l':rctL b:o Lag mans- och Häradshöfdinge-penningarne, och 7:0 Förhöjningen ä Expeditions Lösen.
Desse Medel stodo under Hof-Rätternes egen disposition och de skulle dermed aflöna sig, Betjening, samt underlydande Lagmän och Haradshöfdingar; HofRätternes Ledamöter wörö äfwcn berättigade, at sins emellan dela ärliga öfwerskottet, sedan aflöningen efter Staten utgatt.
Denna ärliga behållning wäckte wederbörandes begär, och HofRätterne mistade alla sina inkomster, til och med b-4 Den 11 Augusti. de "ooo D:lr Kopparmynt, hwilka Banqucn ärligen betalte såsom arfwode för Swea Hof-Rarts eustilta befattning med Banco - ärender.
HofRätterne blefwo upförde til Lön pä Rikets Stat, men i män af 1696 ars Stat och myntets valeur wida mindre, ty efter myntsorten ingy, war Rirsdalern beräknad til 2 D.lr Silfwermynt; säledes hade vice-Presidenlen 750 Rd: de första Ledamöterne 5oo, och de andre 46o Rd.
Man sökte wäl genom Förordningen den 24 Januarii 177?, öfwertyga Ämbetsmännen, at 1776 ars Riksdaler ^ n D Ir Silfwermynt war lika god med 1696 ärS; men ingen som ägde tanke-förmäga kunde öfwertygas; dock mäste man tro hwad som ej war troligt, ätminstone tiga med wantron.
I Stats - Werkels nu warande stick torde mänga swarigheter raol a, dä fräga upstär bwarest Medel stola tagas til Lönernas förbättrande.
Af sadan orsak tror jag n-'g böra wända upmärksamhcten derpä, at Justitie-Statens aflöning, säsom jag redan nämnt, förnemligast grundar sig pä Lagmans - och HäradshöfdingeRäntan, hwilken, enligt Norrköpings Besiut 1604 borde utgöras af alla som i Häradet och Lagsagan bodde; men hwarifrän dock sedermera ätstilliga blifwit befriade, ehuru de njutit lika rätt lil
Domstolarnes ätgärder och oftast pretendera at fä sine ärender först afhulpne.
Ränta utgjordes redan iv8o med 13 öre Silfwermynt af bwarje rök, dä penningestocken war 0- jämförligt mindre än nu, och Skatten följaktligen mera betungande i penningar än i waror.
Det är genom denna/elagtige taxation, som Kronans inkomster til Ämbetsmännens aflöning för - Den ii Augusti. 025 blifwit lika , och de altid lika lidande.
Om detta rcttas pä det sätt, at Rökpenningarne förwandlas til Spannemäl efter gamla Krono-wärdiet, är hela swärigheten häfwen.
I Sweriges nu upodlade skick lärer det ej blifwa mera betungande för Swensta Jnwänarne at betala Lagmans - och Haradshöfdinge-Räntan i Spannemal, än det frän uräldriga tider warit för Finsta Jnbyggarne.
Pä sädant sätt kunde äf, wen Iujritiä-Staten fä sin lön fasistäld i Spannemäl och derigenom warda stild fran conjuncturcns oblida nycker.
Det stall otwifwclagtigt blifwa lika obehagcligt för Räntegifwaren, at wid Ränte-lefwereringen blottställas för Löntagarnes infall,- ofta beroende af Speculation at updrifwa Lönen til cn orimmelig penning, sein det mäste wara vbehageligt för cn redlig
Ämbetsman at sjelf bestyra om lönens indrifwande.
Den bästa principe torde derföre wara den, at alla Näntorne upbäres för Kronans rakning, och at Kronan astoner
Ämbetsmännen med sädant contant mynt, som i Kronans upbörd gäller efter ärets^ Markegängs-pris i det
Län eller Stad, der Ämbetsmannen utöfwer sin tjenst.
Om nu äfwcn den säkallade Justitiä - Stats procenten uphöjdes ifrän ^ lil ; eller i hel, samt andre af de i 17,8 ärs Konunga-Bref upräknade afgiftcr, hwaribland mä nämnas procenten af Testamenten och Sido-arf, hwilken nu mera i Bewillningen ingär til Riksgälds - Fonden, up - ZS6 Den 11 Augusti. uplifwas och anwandas til deras bestämda ändamål, hwarifrän de, oagtadt mänga Konunga - och Ständers försäkringar, blifwil, til ScatsWerkets stora fördel och Justitia- Werkcts vförtjcnta lidande, dragne, flulle witzerligen tilgängar til bättre aflöningar ej saknas.
AL bygga en kilkommande förbättrad aflöning pä framgcna indragningar inom CivileStaten torde kanske wara mindre wal beräknadt.
Jag känner cj, burn det kan förenas med arbetet i andre Hof-Rättcr och Rikets Collegier; men at det ej later sig göra i Swea Hof-Rätt, derom är jag öfwcrtygad.
Nedan är I695 wörö i?
Ledamöter i denne Hof-Rätt.
Hwar och en wet, at Rättegängarne den tiden, bwarken wörö sä mänga eller widlyftiga, som de sedermera blifwit.
I den män uplysning och hyfsning stigit, i samma mon synes Rättegängarne hafwa tiltagit.
Af uprärtads noggranne förteckningar, dem jag will upwga, om sä ästundas, stär at inhemta, at de til HofRatten inkomne och afgjorde mäl med hwarjs är tiltagit, sä at instämde samt wädjade mäl ifrän 17Z7 til och med L802, stigit ifrän 76 til Z69.