Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sank är det, at wid de flesta dest» allmänna be» höfve s stunder, Rikets nödwändiga räddning, mer än Langens dä ägande werkeliga förmäga, at bertil pä sätt sorn stedt, bidraga, fatt wara gällande; men hwilken Rikets Inbyggare skulle nu ej willja fägna sig deröfwer at Riket, och dermed tillika äfven kan non, pa sädant sätt kunnat räddas: och at, sadan» nästan otroliga upoffringar til Riket oaktadt, under den HögsteS fortfarande nädiga hägn, samt kloka Författningars bestånd och efterlefnad, Werkct i denna stund upnätt den grad af loliänL och sjelfbeständ, som det ännu aldrig förut ägt.
Den önskan ar inom Svea Land kikasL allman som upriktig, at hädanefter Rikets allmänna nöd aldrig mer mätte kräfwa et Landen, ouudwikeliga biträde, utöfver den konä, som dä wcrkcligcn finnes i st^nciuelw ägo; men wär ofelbara pligt är, at ej för et kart
Fädernesland betaga all möjelighct til en sadan nödhjelp, om i en olyckelig stund, som Gud nådeligen afwände, densamma skulle för Rikets räddning finnas nödwandig.
Ändamälet af kananeus inrättning war i öfrigt ej allenast det allmännas, utan ock tillika hwarie enstrlld trefven och nyttig
Medborgares deraf til förwantande fördel pä mer än et sätt.
Om den otyg 29 - -26 lade winrmigSlystnaden och nedriga egennyttan, alltid fiender af stadga och säkerhet i Rikets Penninge-wäsende, skulle under en vinftränkt xudliLite as Lanc^uens tilständ L alla dest delar, pä ziffran kunna uträkna detta Werkö möjeliga förmäga och troliga ät gärd til äterwinnande och bibehållande af en någon gäng förlorad stadga i Rikets rörelser; sa befaras med stal, at de siesta hälsosamma anstallter i denna wägen, icks utan framgång blifwa motarbetade.
Af förberörda stäk och conlääerationer, finnée Lanco-Utstottet sig således fullkommeligen styrkt uti den öfwertygelfe at Lan^uens koliäits säkrast bibehålles, samt allman och enstilld fördel af detta Werk päliteligast befordras, enär de för Werkets nämnttttration, wid desi första inrättning wisligen fastställda, och genom mer an hundrade ära lycklig erfarenhet, stadgade grundförfattningar fä förblifwa orubbade, sädana som de uti r66g ärs Lanco-Ordning omstundeligen finnas intagna, uti Lanco-Utstottets Inttrwttion af är 1778 til obrottslig efterlefnad äberopaoe, samt uti 1779 ärs Riksdags - Besittt såsom gnindwalen för Lanea - Werkets koliätte^ ansedda.
Den pä et hedrande förtroende grundade aran, at ensamme fä försäkra sina Uetpeökive krineipaler, om deras Lanco-Werkö goda tilständ, hsr alltid warit beledsagad med den förbindelsen, at om Werket allven i allt öfrigt meddela sä fullständig uplysning, som med desi säkerhet och det allmännas nytta kunde förenäs.
Af de, wid 1778, 1786, 1789 och 1792 arens Riksdagar, ifrän dä warande Lanco - Utstotterna, til de Trenne Lelsieökivo Ständen afgifna Berättelser och upgifter, torde befinnas, at en sadan förbindelse, sä widt däwarande omständigheter det möjeligen kunnat medgifva, af dem icke bliswit uraktlåten. Närwarande Laneo-Utstött stall wisierligen icke underläta, at wid desi förrättnings sint, härutinnan söka fullgöra hwad thy äligger: och hwarwid denna NN 227 Ffrän be i^ekxeÄivs Ständen tik iWotketsi yttrande förwista fräga för Utftottet lemuar förnyad anledning, at uti desi upgister blifwa fä omständelig, som med de äberopade författningar möjeligen stär at förenas; under det otwifwelaktiga hopp, at om paliteligheten af desi försäkran, samt riktigheten af desi npgifter, icke blifwa misitrodda, efter et crhället oinskränkt förtroende, at enligt gifwen InttruÄivn efter bästa wett och samwete Uanco - förwaltningen öfwerfe och densamma för framtiden, hwad sielfwa werkställigheten angär, i det som nödiFt pröfwas, uti behörig ordning widare utstaka.
Ar och dag som förr ffrifwet star.
Efter befallning Kl. IckellLinZiuK Begärdes pä bordet.
Herr von Lcstulkrsnstsim, vsviä (ben aldre).
Med ali högaktning för Höglostiga II,nco-Utskottet, finner jag likwäl, at desi Betänkande blott innehåller en »vederläggning af Herr lVIgjorsn käolfis lVIemoria', men ej, efter min förmodan, upfyller ändamälet med Höglofiige Ridderskapets och Adelns llomiks, hwilken ä, syftade kännedom af hwad svin kunde blifwa uppenbart, och hwad som syntes böra hemligt hällas.
Frägan kan ej har wara om L-mgusns loliäitä.
Sa lange hwar och en får fin Lmeo-Sedcl lionoreraä, kan twifwclsmäl ej upkomma om den redbara konäsns tilracklighet, men dek wore för Riksens Stander nplysande och för L-mcaWerkct hedrande, om adagalaggdt blcfwe, hwilka biträden och upoffringar Ilanc^usn kunnat göra til Kongl. Maj:t och Kronan samt fä kallade publicos ulus:
Äfwen kunde wara skäl, at förlusterna upgäfwos och pä hwilka grunder asstrifningar blifwit bewilljade, med mera dylikt: och ar det öfwer sadana upgister jag för min del hade sörwäntat Höglostiga Usiico-UtfkottelS tilfiyrkande. »28 Herr von Lilsn^, ^obsn^scob.
I BancoOrdningen star, at Lan^uen osfenteligen bör wisa redo, och en sadan redowiSniiig kunna ju Riksens Grander ej pröfwa uran kännedom as Bangucns tilstand.
Friherre ve 6ser, Carl.
I fragan om Banguens konä kan jag för min del ej annat ali gilla hwad Banco.
Utskottet i sit betänkande föreflagit; men jag förenar mig med Herr Brokekkor 8cbul'2enk>sim deruti, at det ej kan wara jför Bananen skadeligt om Allmänheten underrättades om de upoffringar, asjkrisningar med mera, som til Kongl. Majus och Kronans samt det allmännaö nytta blifwit gjorda; i hwjlkek sall och da fragan ej ar om Bangusns sammansättning, utan om de tjenster och biträden den gjort, jag sinner mig böra lemna mit tilsryrkande.
Anmältes och mottogs en V-pm-nron frän det Wällosiiga Borgare, Ståndet, anförd af Herr Rådmannen d>lorä!in6, som förmälts, ak til Borgare-Ståndet blifwit ingjfwet en ansökning af Borgmästaren i Söderhamn Olok Himbreus a egna magnar, samt efter anmodan af Rådmännen derstädes Bsn^t Israel öäman och Lrie Lerx, samt TnllUntpekloren ^oban Wennberg, hwaruki anhalleS om befrielse fran ersättning til Riksens Ständers Landus för bristande Slang- och l^Isnusskänr jern, hwarä genom ^lkeisu^en josian kvliclss blulkmsns öfwade smek, til Lancolans erhållande, större ^rrelter blifwit ukgifna, .ni som sioarade mot beloppet af det i sädant ändamål i Söderhamns wag nedsatta jern; hwilken ansökning BorgareStandet förehaft och remiitersr til Banco - Utskottet, för at desi utlåtande deröfwer inhämta. ve^rnsrionen bcswarades och afträdd?. t-- 22Y Hans Lxcellencs Herr Grefwe» och Landt - Marskalken anmälte härefter ak en sadan ansökning äflveu blifwir kil Hanö LxLLllsncs inlemnad, hwilken ock i dag skulle Ridderskapct och Adeln föredragas.
Grefwe Märner, Larl Oabriel.
Såsom Ledamot af kanea-Utskottet fär sag den äran nämna, det UiskotretS tanka ej warit at halla hemligt något som Utskottet ansage möjeligen kunna uppenbaras. Slutet af Lanea - Utskottets krotocolls» Utdrag utwifar, al Utskottet i sin fluteliga berättelse til Riksens Ständer arnat i denna del upsylla Högloflige Ridderskapets och Adelns wänkan.
Således är fragan nu ej annan än om Utskottet skulle göra alla möjeliga upgifter framdeles eller genast; och härwid får jag den äran tjlkännagifwa at Utskottet härifrån warit förhindradt genom flera wigtiga mål som det hast at afgöra eller hwilka blifwit lil dest utlakande hemskutna, och hwilka medtagit sa mycken tid, at de nu astundade upgifter icke hunnit upsökas och samlas.
Hans klxcellence Herr G re swen och Landt-Marskalken.
Uppå den af en Ledamot i V-mco Utskottet nu gifna uplySning, at
Utskottet ärnar inkomma med de äskade upgifter, får jag den aran proponera om Högloft.
Ridderskapet och Adeln i delta afseende aro nöjda med Lanea-Utskottets betänkande.
UplästeS ofwanförmälte af Borgmästaren lkambreus ä egna och fleras magnar ingisna ansökning.
Vs Ossr, 6arl.
Sjelfwa saken fyNcS mig ej af mycken betydenhet; mea ptXjuäicacer wa - re af gansta mvcken betydenhet; emedlertid föreslår jagj at denna ansökning rsmiuergs til Lanca Utstottek, at deröfver inkomma med sit utlåtande.
Häruppå gjordes proposition, hwilken bifölls.
Upropades och asgick under anförande af Grefwe kossa, ^rviä Lris, e»
Deputation för at hos de öfriga sselpegnve Standen tilkännagifwa Ridderstapcts och?ldelnö bcsiut, sa wal i sidstberörda ämne, som i frägan om det Hederwärda Bonde-Ståndets åstundan at deltaga i Langens förwaltning.
Föredrogs lag.
Utstottetö Betänkande af den xite Maji angående ändring uti 16.
Capitlct rz. §.
JordaBalken m. m.
Riksens ^oglofliga Ständers Lag - Utststts Betänkande, angående ändring uti i6:de Lap. rs. §. ^Iorda-Balken, med mera.
Lag-Utftottet anser den grundsatts, at alla AfHandlingar, flutna emellan behöriga personer om det, som Lagen til ägarens fria äikpotttion öfwerlemnat, böra efterlefwas och a ömse jidor til godo njutas, wara sä vflilljaktig isrän rättwisa och billighet, och utgöra et sä wigtigt stöd för att medborgerlig säkerhet, at rubbning deraf icke kan ffe utan försvagande gf Samhällets heligaste band.
Dä tillämpning häraf göres til stadgandet uti i6.
Cap. iZ. §.
Jorda - Balken, at köp bryter Legostämma, tror Ut-ffottet sig finna at, emot den xrincipe, som Lagen bade annars och äfwen uti de föregående §z. af samma Capitel följt, Fastighets ägarens magt kommit at blifwa destomera synbart utwidZad ulöfiver den gräns,, hwilken en med ^rrsn^ator Mer Landtbo förut ingängen afhandling rätteligen bör rnedgifwa, som den förre fatt et öppet och likasom af Lagen godkändt tilfallc at, medelst werkeligt elter latsadt uplätande af sin ägande rätt, i förra fallet täta Köparen til tredje mans försäng uphäsiva en öfverenskommelse, som säljaren sjelf icke sunde rubba, och k
Let sednare äter at antingen söka såmedelst rätta egen obetänksamhet och förhastande wik afhandlingens afstutande eller ock i otid draga winst af ^rrenäatorens ä egendomen nedlagda kostnad och werkställda förbättringar.
Med afseende sä wäl härci, som de flera utS Kongl. Majtts Nådiga Lroxolltion uptagna stäl, Har alltsä Lag-Utstottet sett sig söranlätet tilstyrka, at Köp icke mä bryta Legostämma; hwarjämte och som det ej eller kan förenas med billighet och den helgd ingängna afhandlingar böra aga, at Landtboes'eller Krrenäalors wilkorade rättigheter stola uphöra at wara gällande i den händelse, dä: ägaren blifwer huswill och tränger jord sin ä Landet eller huS i Staden sjelf nyttja; Utskottet hemställer, our icke nämnda §. mätte äfven L denna omständighet uphäswaS.
Men dä Utskottet genom detta tilstyrkande icke kan anse sig hafva fyllt hela ändamalet med Kongl. Majtts
Nädiga kropolition, som äsyftar en sadan rättelse uti nuwarande Stadgar, at en Krrsnäator eller Landtbo blir tryggad ivid Åtnjutandet af de fördelar, han sig betingat, hwarigenom hogen för arrcnäsns ingående liswas, jordbruket i allmänhet upmuntraS, idogheten ökes och en mera lätt utwäg winnes til näring för dem, som icke hafwa räd at genom köp skaffa sig egna Landtbruk; sä bör Utstottet närmare utlaka sig öfwer dega ämnen och bestämma sä wäl
Jordägarens magt at pä ärrenäs »plata sin fastighet, som ock .^rrsnäatorsnL rättighet at begagna det derom ingängna LontraU.
LZL l c Sedan Utskottet funnit ej mindre, at all aflinge jord och fastighet, hwaröfwer Lagen rättwisiigen lemnat ägaren srehet at efter godtfinnande förordna, Mä med hwad willor som häldst för-arrenäeras, än ock , at sädana fastigheter, hwilka ej kunna stil as eller förpantas och hwarä innehafwaren sjelf blott njuter wilkorlig besittningsrätt, icke kunna annorlunda än med derefter lämpade beting til annor man öfwerlätas, i anledning hwaraf färskilldt stadgande om alla dessa icke tarfwas, blir således egenlelign föremålet för Utskottets upmarksamhet den flags fastighet, til hwilken ägarens rättighet, i hänseende til dess arfwingar, är pä et eller annat sätt inskränkt.
Under granskning af de härwid sig företeende omständigheter, har Utskottet wäl ä ena sidan funnit, det en mera widsträckt rättighet at pä längre tid uplata en sadan egendom at ^rrenäator, sannolikt skulle medföra wigtiga fördelar för jordbruket; men deremot ä den andra, at Utskottet, medelst tilstyrkta förändringar uti 16.
Cap. rZ. §.
Jorda-Balken, betagit arfwinge af dylik fastighet den enda möjeligheten, at genom salu deras göra sig skadeslös, i fall förre ägaren honom til försäng uplätit densamma ät ^rxenäator pä wilkor, som icke smara emot rätta tvärdet och afkastningen; hwarjämte Utskottet ansett arftagarens rättighet at efter förra ägarens död fä tilträda fbrwaltningen af egendomen, swärlig<m kunna honom fränkännas, hwilket dock inträffade, sä wida det blefwe tillätet at stuta ^rrenäo - LontraLb ej allenast pä längre tid än han lefwer, som det samina utgaf, utan ock pä go, 40 ä 50 är derutöfwer.
Fastän Utskottet hufwudsakeligeu af dessa skäl warit hiudradt tilstyrka et owilkorligt antagande af Kongl. Mastts
Nädiga proposition, har likwäl
Ut - ffottet ansett sin pligt fordra at förestå sädana utwägar, hwarigenom en /rvrenäator eller Landtbo, utan arfwingarnas alltför kännbara förlust, kan efter ägarens död hällas skadeslös för de odlingar och förbättringar, som han, under hopp at längre tid fä begagna den arrenderalle Egendomen, tiläfwentyrs dera werkställt.
Detta ändamäl tror Utskottet bäst winnås, om ^rrencle - Lontracket, som bör flnfteligen författas och af wittnen bestyrkas, förklaras stola hafva oryggelig beständ, sä lange jordegaren, hwilkcn detsamma utgifwit, lefver; Borgenärers rakt likväl förbehållen, pä sätt nedanföre nämneS; men da Jordägaren med döden afgatt, och hans arfvingar derom lemnat ^rrLnclatoreu eller Landtvocn beni,lig underrättelse, bör benna underrättelse anses såsom laglig upsägning och Landtbo eller Xrrenllunor derefter njuta fyra ars fardag, räknad fran ben stytt-- ningstid, som infaller näst efter det en dylik upftgning stedde.
Det har icke eller undfallit iftflotteJ at en gäldbunden Jordägare, ftm borrt - arrenllerat lin egendom, kunde dymedelst betaga Borgenärerna tilgäng til godtgörande af deras fordringar, sä wida icke de författningar widtagas, som pä en gäng flydda bade ^rreullators och Borgenärers rättigheter.
Utskottet har alltså aktat nödigt söreslä, at det emellan Jordägare och a^rrenllator eller Landtbo stulna /rrrenäe - tkontraök skall sidst inom samma tid, som Utskottet tilstyrkt i afseende pä Uybudstagande ä ingänget köp, inför Ratten upwisas, der osftnteli en upläsas och uti Intecknings - krotocollet til hela innehållet intagas, hwilken inteckning bör hwart tionde är förnyas, som i 7. Cap. 2. Z.
RättegangsBalken sägs.
Sä wäll de Borgenärer, hwilka lätit sina fordringar intecknas uti en korrt - arrenäer»ll 30 2?4 !>,">».',.7.'. -- Egendom förr, än Arrende - LontraÄet wid Ritten til Inteckning upwises, som ock ve, hwilke enligt allmänna Lagen och särskilda Författningar sraluchr desta njuta före nade s-rätt til betalning, aga at utan hinder af samma LontraÄ utsöka sina fordring rr och läta Egendomen gä i mat, pä satt som om annan pantsatt jord stadgadt ar.
De Borgenärer, hwilke antingen wid samma Ting, dä LontraÄet intecknas, eller inom natt och ar derefter deras fordringar lata inteckna eller Arrende - ashandlingen genom stamning klandra, torde, i afseende pä Arrendators eller Landtboes anspråk ä Fastighetens bibehållande, böra njuta enahanda ratt, dock med iakttagande af Borgenärernas inbördes företräde til betalning ester Lag och Inteckningarnas alder; hwaremot ater ej allenast de Borgenärer, hwilke äga ointecknade fordringar och icke inom nämnda tid efter Lontraästs intecknande utsöka de samma ella- Fenorn stämning deras rätt förmera, utan ock sädane, som erhälla inteckning efter nämnda tids förlopp, ingalunda böra med egendomen fä widtaga sädana steg, som til rubbning uti Arrende - Lontraölets bestånd föranleda.
I följe häraf och fa wida detta Lag - Utstottets Betänkande winner bifall, torde, med uteslutande af sidsta klomentet uti 6. Z. i6.
Eap. Jorda - Balken, i., 2., z. och lZ.
HZ. af samma Capitel och Balk böra salunda förändras: §. i.
Nu will Jordägare Hemman sit til Landsbo eller Arrendator upläta; sörene sig tä om wilkoren, som böra stristeliga författas och i wittnens närwaro godkännas.
Oswerenskommelsen stall, af wederbörande understrrfwen, inom then tid för upbud u i 4.
Cap. i. §. thenna Balk utsatt är, wid Härads-Tin» 2Z5 get inteckna^?.
Förnye ock inteckningen såsom uti 7. Cap. 2. §.
RattegängS-Balken sägs. Z. 2.
Är jorden sadan, at ägaren kunnat om then ester godtycke» fit förordna, stände afhandlingen fast; men warder om then jord afflutadt, som ägaren icke ma i tellamente borrtgifwa, och ester jordägarens död fyra är eller flera pä gif ostämma återstå, äge dock Landtbo ener Arrendator icke magt ä Hemmanet qwapllta öfwer fyra är, räknade frän den flyttnings-dag, som infa^er näst efter thel jordägarens död Landtbo eller Arrendator bcwifligen kunbgjvrd blifwit.
Finnes then jord intccknad, som Jordägare til Landtbo eller Arrendator upläter, äge inteckningen thefl lagliga werkan, äntä Landtboes eller Arrendators afhandling intecknas. 2°lfwen mage Jordägares öfrige Borgenärer inom natt och är frän then dag, Landtbo eller Arrendator sin rätt inteckna latit, utan hinder häraf, theras fordringar utsöka, för them taga inteckning, eller genom stämning theras rätt förwara.
Försummas thekta, blifwe afhandlingen fastständande, dock gälle hwad om
Borgenärers inbördes företrädes rätt til betalning särstilldt stadgadt är. §. 15.
Then jord, til hwilken man icke hästner oinskränkt ägande rätt, mä e) nogor längre an för tid borrt - arrendera, Hwitket dock allt, jämte nägra Ledamöters särskilldta yttranden Lii Riksens Hölofliga Ständers wi - dare pröfning wördsammast understalleS.
Norrköping den 5.
Maji igoo. Pä Ledamöternas af Pä Ledamöternas af Högloi.
Rivderffapets och Högm.
Preste - Ståndets Adelns magnar magnar Lunge. ketrus Anneli.
PL Ledamöternas af Pä Ledamöternas af Walloch Borgare-SrändetS Hederw.
Bonde-Ständets magnar magnar ^äolxlr Dillanäer. stonas stacob>8koir.
O b-Ieäenstjerns Ulskottctö Lscrslsrars, Begärdes pä bordet.
Uppå gjord och bifallen propostcion skulls följande hermid fogade särskilldta yttranden sä mål som et i dag af Herr Lillverlprrrs, -Vran Imsc, ingifivct Oi^ameo j detta amne afwen blifva hwilande pä bordet.
Utdrag af ?rotoco//er»a, hallna wid Riksens Hoglofliga Ständers
Lag lltffotts
Sammanträden följande dagar ar 1800.
April» S. D. Uolastes Herr Borgmästaren^ k^oräströms fkrifreliga anförande af följande innehall:
Ar besittnings-- räiken, säfom blott under lagfartstiden osäker, af påföljd för jordbruket, sä mycket mer den ständiga owitzheten om legostammas bestånd, enär den genom köp, merkcllgt eller ej, kan hafwaö ä Ägarens sida, men icke ä ^rrenäarorsns; hwarigenoni den förre har nog fritt lil tälle Mija sig ifrån et, genom tidernas skiften, för honom minore förmånligt ärrenäs, som icke är öppet för hen sednare i lika omständigheter;, hwilken dock, fäs 2Z7 som manligen mindre förmögen och närande medlem, äger rätt til, om icke mer, atmindsione lika skydd af Lag.
Then npva fa manga och starka skal Allernadigst förcflagna ändring i 16.
Jorda-Balken är er ytterligare wedermale af Kongl. Mastts
Nådiga omtanka för åkerbrukets uphjelpande och förbättring, sakraste qrrmdwaien ti!
Rikets sannskyldigaste wäi och basta, och lärer en hivar infe rättwifan och wigkcn häraf, j det husmudfakeiiga, men wid underdåniga utlakandet, om de undantag härivid böra aga rum och om utfälkan» det af längsta tid för Fastighets. grrenäsn, uti hwilka omständigheter Kongl.
Mahr icke eller tyckes hafwa stad» gat betz nådiga tanka, ulan öfwerlemnac til Standens yogare underdåniga förestående, fordras en mera Kwerläggning, med bibehållande sa mål af hufwudföremälet, Jordbruket i det hela, som af en hwars enskillda och särskiilda i Lag stadgade rättigheter.
Ibland jord of olika äispc>stkmr>s-ratt för Jnnehafwaren ar äfmen arfmejord a landet, som wäl kan säljas och förpankas, men icke borrtskänkas, hwadan jag trott sä beskaffade Egendomar icke eller böra sakna all ripmarksamhet wid undantag af kegostämmas owilkorliga bestånd eller akmindstone wid stadgandet af bestämningen för »rrenäs-tiden.
Wid salu eller förpantning af sadan jord ar i Lag
Bördemans rätt bibehållen, men utstrackes längsta stämmodag, ju närmare en mans alder, desto mer sättes Innehafware» i ulftand at betaga akmindstone närmaste arfwinge dest bördesrätt genom et obetydligt utsättande ärrenäs-belopp, som icke eller kunde nekas Jnnehafwaren at för flera ar ester fin lifstid, medan han leswer, upbära och cjuiusri, i hwiiket fall börden endast wore clumerigus, da jag wäl hade rättigheten, men K«nom en sadan föregången erkus blifwic ucur stand satt komma uti wepkellHa achMgMt^ fgube föll M lsy» LZ8 I afseende harpa och da Kongs. Maj:t i sörsta prnpofiimnen nädigst förklarat sig wittja bibehålla urgamla helgdm as bordesrätten, hemstattes i all ödmjukhet, om icke Herr Grefwe», ?rcstäsmen och Ommenäeuren, samt Herrar Ledamöterne täcktes lisspsLLivs
Sta ^dens widare godtfinnande öfwerlemna i underdånighet anhålla at, jämte sädana Egendomar, hwarcil blott besittnings, rätten äges, afwen arfwejorden a Landet ma undantagas ifrån öswerenskommen stämmokids owitkorliga bestånd, i följe hwaraf ascrädet ifrän sadan srrenä-raä Fastighet skulle ske ester laga fardag, Landtbom eller ^rrsnclskorsn öppet lamnadt, i thy fall til godo njuta hivad samma i;.
H, förmar om städjaö äcersaende och bewiSlig stadas ersättning.
Med sädant undantag af'en hwars rättighet fritt göra och lata til full ägande- och äiipolnions-rätt inne, halwande egendom, och med den naturliga princips, at sag icke kan til annan uplaka, hwad jag ej siels innehar, bör derföre icke köp bryta legostämma i alla andra händelser, häldst nagons werkeliga ratt icke kränkes genom hwad stags Landtbo-6c>mraA som häldst; dock som någon gräns bör sättas, at genom, under lang tiderymd, förefallande flera tilsälligheter, rätta ägaren icke mä komina i okunnighet eller owifihet, eller lemna en mindre wälsinnad eXrisnäriar kilfällc til twistigheters upkastande, som kunde orsaka hwarsehanda oredor och rättegångar, hwilka at förekomma är e» Lags owilkorliga pligt, och Lo ars afkastning i det närmaste lärer inträffa med e» egendoms eller dera nedlaggda arbetes warde; iO ar äfwen wid hwarje ärrenäs tyckes wara tilräckeligt för betydeligare och kostsammare förbättring, med den odling af en Landtbo kan wara at wäuta; alitsa dristar jag framföra min tanka, at til Kongl. Maj:ks nadigsta godtfinnande vfwerlcmna för längsta stammotid utsätta
;o. ar, etter den kil zo ar, uppå skäl anförda äro, inskränka^ och ac ijiätt henna bestämniugsrid unh«uca^eH 2ZD ker och stafsen, hwilka afse icke nytta och afkastning, utan prakt och nöje.
Och blifwer ^rrsnststorens egen sak eisse, det en til brukning anbuden Egendom icke är beswärad med sådana gr,vstionsr> hwilkaS ratt osörkränkta framför allt bibehållas, at derest han sjelf ej will eller gitter fad-nt gälda, med bibehållande af lika förmånsrätt tiedje man dritwer Egendomen til exscu ion, i hwilken händelse srrenäsr förfaller, och Landtbom har at skylla sig sjelf, som sig ej bättre förelag, »är Lagen honom bertil räder och föranleder' men skeende imeckningar esker orren ietiden, eller rättare OmrrsQeis upwisande 06) inprorocollersnäe wid Tinget, torde icke fa ur pantén sökas förr än stämmodag är ute, allt af reciprc^us skäl, at sknidiq försigtighet fordrar sig om föregående sLbus underrätta, dä tid til företeendet wid
Domstolen sing- ankomma pa eget behag och answar, sedan derifrån skalle härflyta betalningsrättighetcn för alla Egendomen åtföljande grsvLiioncr.
Den 22.
April. S. D. Herr Häradshöfdingen äVolell yttrade sig salunda:
Med bifall i öfrigt cil Herr HofRäns-Ridet ^äleibranäls nu mera af Lag-Ucskottet jämkade förslag til ändring uti ,6. Cap. is. K. Jorda - Balken , anser jag mig likwäl köranläten emotsäga det i de» del, som rörer Borgenärers rättighet.
Intet skäl har jag funnit kil twekan derom, at ju fordringsägare, som redan finnas och hwilke antingen för eller wid det Ting, dä ärrenäs-Oontrskksr kil inprokoeolleronäs uptes, förmura deras fordran genom laga inteckning, böra njuta företräde til betalning utur Fastigheten, utan hinder af /Vrrenäsrors pretention, hwilken i detta fall bör anses mindre än de förras.
Men da frägan mandes pä sedermera cilkomna
Län eller ock fadana, som, ehuru förr gifna, likwäl ej blifwit intecknade, får, i min öswerty - gelfe, fåken en hest annan beskaffenhet.