Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sina resor skall han skaffa sig kännedom om distriktets medicinskt topografiska beskaffenhet, folklynne och levnadssätt, allmogens boningshus, barnens fysiska fostran, allmänt bruk av huskurer.
Han skall rätta och motarbeta det skadliga.
Där bör han kunna påräkna kraftigt biträde av prästerskapet.
Han bör uppmärksamma beskaffenheten av allmogens dryck och födoämnen, särskilt vid inträffad missväxt, otjänlig väderlek, farsoter och annan skada.
Han skall då anmäla förhållandena till
landshövdingen för att genom hans åtgärd och allmänna kungörelser kunna avvända sånt som är ohälsosamt för innevånarna.
Föreskrifter vid inträffade allmännare sjuklighet och farsoter.
§ 9 Yppar sig någon allmännare sjukdom i distriktet åligger det prästerskapet att anmäla till landshövdingen och provinsialläkaren.
Kan sådan beskrivning ges att provinsialläkaren utan att infinna sig på plats, kan förordna tjänliga medel, översänder han dem till pastor med kronoposten.
Noggranna underrättelser hur medlen skall användas ges.
Pastor bör sedan lämna läkaren underrättelse om sjukdomens vidare förlopp, hur många som tillfrisknat eller dött.
Finner provinsialläkaren att sjukdomen är epidemisk, smittsam eller illa artad, bör han genast berätta för landshövdingen på vilkens förordnande han sedan beger sig till platsen, för att föranstalta om de sjuka och hur de friska undviker smitta.
Provinsialläkaren har vid dessa tillfällen att insända rapporter till Sundhets Kollegium kontinuerligt.
Han beskriver farsotens förlopp, vidtagna åtgärder och slutligen då den upphört, uppgift hur många som varit sjuka, dött eller tillfrisknat.
Prästerskapet skall hjälpa honom med upplysningar.
§ 10 Veneriska sjukdomar och den s k saltflussen skall han bemödas sig om att utröna uppkomst, symtom och bot.
Anteckningar förs om den smittades namn, ålder, vistelseort och symtom.
De svårast angripna förs till lasarett eller kurhus, och i mån av plats även de som är mindre angripna.
För dem som inte genast kan beredas plats på kurhus, ges instruktioner till pastor hur de skall behandlas.
Är de så många att de vanliga sjukhusplatserna inte räcker, skall provinsialläkaren tillsammans med landshövdingen föreslå anstalter och anmäla förhållandet till Sundhets Kollegium.
Prästerskapet åligger det sedan sådana botade hemkommit, tid efter annan underrätta sig om deras tillstånd och i händelse av nytt utbrott av sjukdomen anmäla dem till intagning på sjukhus.
Går inte det, skall pastor förmå sina församlingsbor, att hysa dessa personer och hålla dem avskilda från de friska tills plats finns på sjukhuset ..
Det åligger alla läkare, men främst provinsialläkaren, att försöka utröna varifrån smittan sprids, anmäla det hos prästerskapet och kronbetjäningen på landet och polisen i städerna.
De har ansvar för att vidta åtgärder, att misstänkt person inställer sig för besiktning hos läkaren.
Vägrar personen anmäls till befallningshavanden som vidtar lämpliga åtgärder.
§ 11 Medicinen betalades av dem som kunna, medan obemedlade med intyg från församlingen får sina medicinkostnader betalda av Medicinalfonden.
Dessa läkemedel bör användas med största hushållning.
Om skydds koppympningen § 12 Enligt reglementet från 1816 åligger det provinsialläkaren att ha noga tillsyn över skydds koppympningen.
Hos honom kan ymparna få råd och föreskrifter och även undervisning.
Han skall granska journalerna som tillställs honom av landshövdingen.
Därefter upprättar han en förteckning med församlingens namn, ymparens namn och antalet lyckade ympningar.
Han skall uttala sig om ymparens pålitlighet och skicklighet och nit under året, om någon gjort sig förtjänt av belöning i form av pengar eller medalj.
Skulle på någon ort ympningen vara försummad, försöker han själv rätta till förhållandet eller anmäla hos landshövdingen.
Han har ansvar för att friskt vaccin finns.
Detta får han genom att, när någon fått ympämne av honom och gjort en lyckad ympning, tas ympämne från det friska barnet.
Fungerar det inte får han rekvirera från Sundhets Kollegium.
Om barnmorskor § 13 Provinsialläkaren har ansvar för barnmorskorna både i städerna och på landet, att de är godkända och uppfyller sina skyldigheter.
Han skall med hjälp av landshövdingen försöka förmå församlingarna att anta och underhålla examinerade barnmorskor.
I församlingar där ännu inga examinerade barnmorskor finns, utan man använder sig av s k hjälperskor, skall han noga ha tillsyn över deras förhållande.
Om någon är så okunnig och oskicklig att det är risk för modern eller barnet bör han anmäla hos pastor och landshövdingen, så att den personen vid vite förbjuds att befatta sig med förlossningar.
Om tågande truppers sjukvård, allmänna sjukvårdsinrättningar, hospitaler och arrester.
§ 14 Då tågande trupper måste lämna sjukt manskap efter sig och man inte kan föra honom till närmaste lasarett ankommer det på provinsialläkaren efter landshövdingens order att sköta den sjuka.
§ 15 Provinsialläkaren skall vara ständig ledamot i de sjukhusinrättningar som finns i hans distrikt.
Han har även ansvar för arrestanters hälsa.
Om besiktnings förrättningar § 16 Då provinsialläkaren anmodas att uttala sig i medicinska frågor, skall han genast och med möjligaste fullständighet lämna sina upplysningar.
Gäller det döda kroppar skall han om inte hög grad av röta har angripit kroppen, öppna och undersöka kroppens inre.
Han skall följa förordningen av den 18 november 1818.
Han skall edligen bestyrka sina uttalanden.
För att kunna göra liköppningar behöver han särskilda instrument.
Landshövdingen bör genom kronobetjäningen anstalta att kroppen förs till ett lämpligt rum och att personer är till hands att biträda vid kroppens avklädande och hanterande.
De skall kunna vittna att det är rätt person och påteckna sina namn på protokollet.
§ 17 Provinsialläkaren förrättar inom sitt distrikt besiktningar av beväringsmanskapet.
§ 18 Han skall en gång om året, helst höstetid, undersöka apotek, om det finns inom hans område.
Det gäller att undersöka om läkemedlen är färska eller förfalskade, om förrådet är tillräckligt för ortens behov, beskaffenheten av lokalen, vikter och vågskålar, lärlingens uppförande och ålder, skicklighet och lärotid.
Protokoll insänds till Sundhets Kollegium.
Dessutom åligger det honom att vaka över, att apotekarna efterlever reglementet av den 11 augusti 1819, där de, enligt ed och plikt skall ordentligt betjäna allmänheten med goda och försvarliga mediciner och inte ta ut högre betalning än vad Medicinaltaxan utsätter.
Om något felas och inte efter tillsägelse rättas anmäls genast till Sundhets Kollegium.
§ 19 Om det finns mineralkällor i distriktet, som allmogen använder, men inte är med brunnsintendenter försedda, skall provinsialläkaren efter vetenskapliga grunder ta kännedom om vattnet.
Om boskapssjukdomar Vi har förutom de förut varande Veterinärskolor i huvudstaden låtit inrätta en vidsträcktare och fullkomligare anstalt för att utbilda kunniga djurläkare.
Vi har också givit befallning att utvägar skall skaffas för att förse varje län med åtminstone en sådan djurläkare.
Det åligger likväl provinsialläkaren, att på landshövdingens anmodan, gemensamt med djurläkaren författa rapporter och föreslå medel och anstalter, då farsoter bland djur uppträder.
Det blir så mycket lättare i framtiden för läkaren, då han vid Veterinärskolan kan få inhämta allmänna kunskaper och arbeta tillsammans med en kunnig djurläkare.
Om rapporter § 21 Provinsialläkaren skall varje år till Sundhets Kollegiet insända berättelse rörande ämbetsgöromålen och sundhetstillståndet i distriktet och om vad som för övrigt förefallit anmärkningsvärt.
Om biträde av Bataljonsläkare och medhjälpare § 22 Den 16 december 1817 beslöts att alla regementen skall vara försedda med legitimerade bataljonsläkare.
De skall vara stationerade i landsorten och då de inte är beordrade till tjänstgöring vid regementena, bistå allmänheten som på så sätt får tillgång till bekvämare sjukvård samt att provinsialläkaren får biträde i sina tjänstebefattningar.
Om farsot yppas, som fordrar snar åtgärd skall bataljonsläkaren i närmaste distrikt på anmodan av prästerskapet kunna lämna biträde.
Dessa bataljonsläkare skall vara kirurgie magistrar.
Resekostnader och ersättningar för förrättningar av alla slag § 23 Vid alla resor provinsialläkaren företar i tjänsten erhåller han skjuts och dagtraktamente enligt sjunde klassen i Kongl Resereglementet.
Räkningar med intyg från landshövdingeämbetet att miltalen stämmer inlämnas till Sundhets Kollegium och betalas av Medicinfonden.
När han av landshövdingen blivit beordrad att göra besiktningar erhåller han utom skjuts och dagtraktamente 1 riksdaler för besiktning av levande person och 3 riksdaler för besiktning av död person.
Då kemisk undersökning behövs för att utröna förgiftningar betalas apotekaren av den brottslige om medel finns.
Det är domstolen dit besiktningsrapporten blivit insänd, som beslutar.
Är den åklagade utan skuld betalar det allmänna.
För att provinsialläkaren inte skall riskera att gå miste om sin ersättning lämnar han ett exemplar till domstolen och ett till landshövdingen.
Om en tjänsteman, som genom berömlig uppmärksamhet, oförtrutenhet och ett noga uppfyllande av sina ämbetsskyldigheter och isynnerhet genom att vårda fattiga, utmärker sig vill Vi alltid se honom med välbehag.
Stockholm den 13 juni 1822 CARL JOHAN
Kungörelse angående förändring i vissa delar av hittills gällande föreskrifter om förpassning av varor vid transporter inrikes orter emellan.
Stockholm den 14 juni 1822 Vi är betänkta på att utfärda en ny författning om inrikes bevakning och förpassning.
Vi vill dock inte fördröja de förmåner, som genom ökad lätthet vid varutransporter inom riket kan vara för handel och näringar, därför ändras endast viss delar.
§ 1 Vid sjöfart på insjöar, floder och kanaler, som bereda gemenskap inrikes orter emellan, utan att Saltsjön befares och även alla landtransporter från en ort till en annan i riket, är endast vin, arrak, kaffe, mascovad-, terres-, tetepuder och krossat socker samt utländska tobaksblad underkastade förpassning.
Gäller då dessa varor transporteras i större mängder, 15 kannor vin, 100 skålpund kaffe, socker och tobak § 2 Det blir fritt att försända svenskt brännvin på Saltsjön från stad till annan inrikes ort.
Tillverkningsbevis skall medfölja.
Stockholm den 14 juni 1822 CARL JOHAN
Kungörelse angående sjöfarten på Danmark med öppna båtar och däckade mindre fartyg.
Stockholm den 14 juni 1822 För att försvåra lurendrejeri och tullsförsnillning genom farten på Danmark i öppna båtar förordnas följande:
1: o Varje svensk skeppare, som i Danmark lastar varor på öppen eller däckad båt under femton läster, för att föra dem till svensk, dansk eller norsk hamn, skall uppvisa ett intyg för svenska konsuln, vad han har i lasten.
2: o Möter han på resan kust- eller skärgårdsbevakning skall han vid vite av 250 riksdalers böter, ta bevakningen ombord och visa sina fartygs och lasthandlingar.
Har han inte dessa handlingar, införs han till närmaste sjötullkammare och ställs till svars inför sjötullrätten.
3: o Lossar han lasten i Danmark eller Norge skall han med påföljd av 500 riksdaler i böter förse sig med bevis av tullen på lossningsorten 4: o Vid återkomsten till hemorten skall han inställa sig vid sjötullkammaren och redogöra för sin resa.
Kungörelse angående revision av Stats- Banco och Riksgäldsverken, samt av räkenskaperna för de under Kammar Kollegie och Allmänna Magasins Direktionens förvaltning ställda fonder.
Stockholm den 14 juni 1822 Revisorerna skall infinna sig i Stockholm den 15 september.
Stockholm den 14 juni 1822
Kungörelse att den, under Kongl Maj: ts frånvaro, i nåder tillförordnade regering kommer att upphöra.
Stockholm den 28 juli 1822 Sedan Vi nu lyckligen anlänt till huvudstaden efter Vår resa i Konungariket Norge samt Västra delarna av Riket upphör den under Vår frånvaro tillförordnade regeringen.
Stockholm den 28 juli 1822 CARL JOHAN
Kungörelse angående upphävandet av det genom Kongl Kungörelsen den 30 april 1817 stadgade förbudet mot försäljning och förtäring av tillrett kaffe på källare, värdshus, spiskvarter, kaffehus, krogar och andra allmänna ställen, även vid marknader och auktioner i städer och på landet.
Stockholm den 5 september 1822 På förekomna skäl har Vi funnit att Vi kan upphäva kaffeförbudet från 30 april 1817.
Stockholm den 5 september 1822
Instruktion för Beklädnads Direktionen vid de indelta Infanteri Regementena.
Stockholm den 11 juni 1822.
För att få samstämmighet och ordning i behandling av ärenden som rör beklädnad vid infanteri regementena förordnas följande för dess direktioner:
§ 1 Vid varje infanteri regemente skall finnas en beklädnads direktion, bestående av landshövdingen i länet, regementets chef, två kaptener, samt två rotehållare.
Kvartersmästaren skall var närvarande för att kunna lämna upplysningar.
§ 3 Direktionen sammanträder på ordförandes kallelse, så ofta ärendena fordra.
Beslut får inte tas om inte ordföranden och minst 3 ledamöter är samlade.
Alla anvisningar skall underskrivas av ordföraren och två ledamöter.
§ 4 Utan särskilt arvode biträder regementsauditören med att skriva protokoll och brev.
§ 5 Regementskvartersmästare skall motta alla beklädningsämnen och persedlar och under ersättningsansvar skydda dem från mal och annan skada, då de förvaras i reserv i trossbodar eller annan tjänlig lägenhet.
§ 6 I beklädnads direktionens förvaltning ingår i fredstid 1o Kongl Maj: ts årliga bidrag till munderingens underhåll med 1 / 6 för varje persedel, nämligen huvudbonad, halsduk, jacka, skärp, byxor, stövletter, linnebyxor, ett par skor, ett par strumpor samt en skjorta.
2: o Rotehållarens avgifter.
3: o Slitningspengar, som utgått om soldaten är i tjänst en månad.1 huvudbonad, 1 jacka, 1 skärp, 2 halsdukar, 2 par klädesbyxor, 2 par halvklädesstövletter, 4 skjortor, 4 par strumpor och 4 par skor.
Persedlarna skall räcka 2 år vid daglig användning.
4: o Slitpengar på grund av nötning under marsch.
5: o Ersättningar för tillfälliga förluster.
Sådana förluster skall alltid anmälas och undersökning vid Krigs Rätt bestyrkas.
§ 8 Medel som inkommer skall insättas i närmaste lantränteri och utlåning av dessa medel, får inte under några omständigheter ske.
Pengar utbetalas vid behov och efter direktionens anvisningar.
Direktionen bör tillse att de genom omtänksam hushållning besörjs, att regementet är försett med två fullt brukbara munderingar, varav den bäst bevarade förvaras på rotarna i kistor och den andra är överlämnad till soldatens vård för att kunna användas vid mindre kommenderingar.
Direktionen skall så småningom försöka förse soldaten att vid mönstring till krig få 4 skjortor, 4 par strumpor, och lika många par skor med lösa sulor.
§ 10 Regementschefen skall tillkännagiva inför direktionen vilka behov som finns och ha ensamt ansvar för verkställigheten av deras beslut.
§ 11 Beklädnads persedlarna för manskapet bör vara till beståndsdelar och form överensstämmande med fastställda prov.
Saknas dessa rekvireras de från Krigs Kollegium.
Vadmal kan användas om det inte blir dyrare än kläde, vilket direktionen noga bör pröva.
§ 12 För att vinna likhet och billigaste pris, bör upphandlingarna ske i stora partier och på offentliga auktioner.
Dessa tillfällen annonseras minst 6 veckor i förväg i Post- och Inrikes Tidningar och uppläses från predikstolen.
Anbud lämnas med slutna sedlar, som vid auktionens slut öppnas.
Sedan meddelas persedelbeloppen, leveranstiden, och betalningsvillkoren och modellen på kläderna.
§ 15 Skulle för beredande av nedsatt pris någon gång förskott behöva utbetalas, skall direktionen noga tillse att det finns borgen för förskottssumman.
Direktionen är ansvarig för eventuell förlust.
§ 16 När persedlarna levereras skall de granskas av en ledamot av direktionen och kvartersmästaren, att de stämmer med provet.
De får söka biträde av sakkunnig person.
§ 17 Sömnaden av munderingar bör helst ske kompanivis av därtill övade soldater.
De skall se till att klädet krymps väl och att modellen stämmer, vara rymlig och för minsta storleken ha tillägg i sömmarna.
Ojävig skräddare skall tillsammans med en kompaniofficer ange bevis på arbetslönerna.
§ 18 Då några persedlar är slitna eller obrukbara i tjänst lämnas de till soldatens fria disposition.
Nu saknas monderingspersedlar i rotekistan och denna brist ersätts genast av direktionen.
§ 19 Persedlar av den bättre eller rotekistemonderingen som genom olyckshändelse eller rymning förloras, skall direktionen genast ersätta antingen in natura från Kronans Reservlager eller efter länets
markegångstaxa.
Undersökningen skall visa att ingen kan anses ansvarig eller att tillgång på betalning saknas.
§ 20 Soldat som avskedas får om han haft mössan i 6 år, jacka och skärp i 3, klädesbyxorna i 2, linnebyxor, svarta och vita stövletter i 1 år och skjortor, strumpor och skor under 1 möte erhålla persedlarna som sin tillhörighet.
Är han kasserad för vanfrejd eller liderlighet får han inte denna förmån.
§ 21 Regementsbefälet skall två gånger om året efterse hur rotekistan vårdas och hur soldaten förfar med sina kläder.
§ 22 Vid avmarsch till övningsområde i fredstid får inte den bättre monderingen medtagas § 23 Vid uppbrott till fälttjänstgöring skall den bättre monderingen avmönstras för den del av regementet, som avgår till krigsorten.
§ 24 Saknas några persedlar och inte kan ersättas eller utbytas, ombesörjer Fältförvaltningen detta och påför beklädnads direktionen kostnaden.
§ 25 Efter slutat fälttåg skall monderningen mönstras och det, som kan i brukbart stånd återställas.
Brister ersätts ur reservlagret och lagningskostnaden ersätts.
§ 26 När beklädnads direktionen skall sända persedlar till kommenderingar sker det med minsta kostnad för allmogen.
§ 28 Då det med omsorgsfull hushållning inte är förenligt att upplägga munderingar för vakanser på rotarna, vilka efter en tid genom inträffade modellförändringar kan bli onyttiga, skall det vara direktionen tillåtet att indraga dem.
Dock måste det i depåer alltid finnas persedlar till användande om rekrytering skulle anbefallas.
§ 30 Beklädnadsdirektionerna får inte utsträcka sina kostnader utöver vad de fått för underhållet och är absolut förbjudna att uppta lån.
§ 31 Räkenskap för såväl medel som persedlar skall senast 1 juli inlämnas till Krigs Kollegium och om generalmönstring inträffar, en månad därefter.
§ 32 Vi generalmönstringar har roteägarna rätt att delta och företa granskning.
Anmärkningar ställs till generalmönster herren.
§ 33 Den kontanta redogörelsen upptar alla penningrörelser som varit under året.
§ 34 Där rotehållare eller soldater erlägga beklädnadsbidrag efter andra grunder än sjättedels avgiften skall uträkningar styrka beloppet.
§ 37 Till verifikationerna i persedel redogörelsen biläggs avskrivningarna.
§ 38 Skulle tillfälliga eller lokala omständigheter medföra betydliga hinder i iakttagande av denna instruktion, anmäler direktionen sådant hos Krigs Kollegium.
Kungörelse angående upphävandet av förbudet mot tröskslagors nyttjande av ek.
Stockholm den 6 maj 1822 Förbudet i Kongl Förordningen av den 1 augusti 1805, att upprycka ekar med rot för att använda till tröskslagor, kommer att upphöra.
Dock är det fortfarande förbjudet att rycka upp unga ekar med roten.
Stockholm den 6 maj 1822 SALOMON LÖFVENSKIÖLD
Kungörelse angående upphörande av nederlagsränta för salt.
Stockholm den 22 maj 1822 Förklaring till Förordningen om Nederlag av den 5 maj 1813.
Salt skall vara befriat från nederlagsränta.
Stockholm den 22 maj 1822 C af KLINTBERG
Universal angående verkställighet av utslag, varigenom Gäldenär blivit dömd till arbete i stället för bysättning.
Stockholm den 3 juni 1822 I Skrivelse från 16 december 1820 förklaras att gäldenär som saknar tillgångar att betala sin skuld inte bör dömas till arbete.
Exekutor bör istället sätta honom i bysättning.
Den som redan är i arbete hos fordringsägaren, men vill lämna arbetet, bör tillåtas det med villkor att han träder i bysättningshäkte.
Så snart en eller flera av den till arbete avförde gäldenärens övriga fordringsägare påstå hans besättning, handräckning genast lämnas, även om han inte hunnit arbeta av skulden hos den förste.
Kongl Maj: t har inte bifallit de två första omständigheterna men däremot att en gäldenär som blivit ålagd att uträtta enskilt arbete hos borgenär, en annan fordringsägare inte kan göra sin rätt till bysättning gällande.
Stockholm den 3 juni H A v STROKIRCH
Kungörelse angående tillåtelse att till förbrukning här i riket införa Bourgogne vin.
Stockholm den 5 juni 1822 Införsel av Bourgogne vin är för närvarande förbjudet, men bör hädanefter kunna för förbrukning i riket tillåtas mot samma tull som för övriga franska viner.
Stockholm den 5 juni 1822 C af KLINTBERG
Kungörelse angående ändring i 2 § av Kongl Förordningen, den 20 juni 1820, om Lots- och Båtinrättningarna i riket.
Stockholm den 10 juni 1822 Alla från Öland kommande öppna båtar, som kommer från öppen sjö, är följaktligen enligt förordningarna av den 20 juni 1820 om Lots- och Båtinrättningar, skyldiga att ta ombord lots till nästa ombyte.
Denna skyldighet upphör.
Stockholm den 10 juni 1822 VICTOR von STEDINGK
Kungörelse angående handeln mellan Sverige och fasta landet av Södra Amerika.
Stockholm den 18 juni 1822 Det är Våra undersåtar obetaget att driva handel på alla orter på fasta landet av Södra Amerika.
För att uppmuntra handeln skall den minskning av tull, som kallas Västindisk lindring, utsträckas till varor av Sydameriskanskt ursprung, som införs till Sverige med svenska fartyg.
Även sydamerikanska båtar från hamnar där svenska fartyg mottas och behandlas vänskapligt, får inlöpa i svenska hamnar med lovgivna varor, producerade på fasta landet i Sydamerika och uppköpa returladdningar.
Stockholm den 18 juni 1822 C af KLINTBERG
Universal angående rättighet för brottmåls- och extra domare, att vid rannsakningars förrättande av häktade personer, beräkna dagtraktamente för expeditionsdagar.
Stockholm den 20 juni 1822 Kongl Maj: t har förordnat att extra domare i brottmål har rätt till traktamente för två expeditionsdagar för varje förrättning och resa till och från tingsstället.
Stockholm den 20 juni 1822 H A v STROKIRCH
Kungörelse angående tillåten utförsel av sådana kanoner och andra artilleripjäser samt kulor, som vid gjutningen misslyckats eller såsom för försvarsverket obrukbara och kasserade.
Stockholm den 25 juni 1822 Misslyckade och kasserade kanoner och kulor utgör en opåräknad tillgång på tackjärn och får säljas utrikes mot erläggande av 5 % tull på värdet om de färdas med svenska fartyg och 10 % om de utförs på utländska fartyg.
Stockholm den 25 juni 1822 C af KLINTBERG
Kungörelse angående åtskilliga förändringar och tillägg i förra Författningar och föreskrifter rörande kompetens och förslags upprättande till lediga läkarsysslor och tjänster.
Stockholm den 27 juni 1822 1.o Sökande till kemi och farmasie samt historie naturalis professors sysslor behöver inte vara kirurgie magistrar utan examinerade och godkända medicine licentiater eller doktorer.
2: o Att sökande till professors- eller adjunktssysslor vid Institutet bör före förslagets upprättande försvara teser eller avhandling på svenska språket i ämne de själva väljer och inför publik hålla föreläsning i något ämne som tillhör deras vetenskap.
3: o Samma kompetens som fordras till ordinarie brigadläkarsysslor i armén skall gälla även för blivande fältläkare för Stockholms garnison och sökande till överfältläkare vid örlogs- och arméns flotta.
5: o För kompetens till sekreterare inom Sundhets Kollegiet fordras inte längre medicine doktorsexamen, utan Kollegiet utser den som är mest skicklig.
6: o Vid beräkning av tjänsteår för sökande till militära eller civila läkartjänster gäller alla år de varit förordnade vid armén, militära eller civila sjukhus, provinsialläkares biträde, underläkare vid Serafimerlasarettet, stadd på utrikes resor för att förkovra sig.
Ingen tid före deras kirurgi magisterexamen får räknas.
7: o Transportsökande äger inte företräde framför andra.
8: o Ansöknings tiden beräknas till 30 dagar och kungörelsen om den lediga tjänsten skall införas 3 gånger i Post- och Inrikes tidning.
För professors och adjunkts tjänster vid Sundhets Kollegiet gäller ansökningstiden 56 dagar.
9: o Att sedan förslagen blivit uppsatta på tavlan i Kollegie ämbetshus, bör den som är missnöjd insända besvär inom 30 dagar.
Stockholm ut supra C E v WEIGEL