Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Verkan af SpanntnåisDirections åtgärder klandras allmänt, såsom för landet mera skadande än gagnande; jag medgifver det äfven; låtoin oss undersöka ordsakerne.
Från 1818 års missväxt och derpå grundade uppköp, härledde sig egentligen SpannmålsDirections oförmånliga ställning; missväxten injagade oro och bekymmer hos de flesta Herrar Landshöfdingar, öfver en förestående hungersnöd , penningereqvisitioner ingingo, och behofvet för dem att uppköpa betydliga Spannmålspåster till förekommande af hungersnöd, afskildrades med så lifliga färgor, att de af denna Direction, ej kunde, ej borde afslås, synnerligast som landets välgång och önskan, voro deras enda åsigt.
Genom dessa ofantliga uppköp stegrades prisen än mer, fonden medtogs, och sluteiigen upptäcktes att faran ej var så nära, efter de flesta lagren voro oanvände, när nya grödan inbärgades, Nu frågar jag hvar och en opartisk; skulle Direction i Stockholm bättre kunna be-j 340 Deri i7 April /, «t. döma landets Economiska ställning, än Herrar Landshöfdingar, och bör man väl någonsin kunna tillskrifva administration skullden till SpannmålsDirectionens iråkade förlägenhet, då denna förlägenhet var en följd af administrationens ytterst visadeönskan, att uppfylla Nationens, genom sine Landshöfdingar framställde önskningar.
Directionsåtgärder vid Spannmålshandelen på Italien, kan jag ej bedöma, sedan Friherre
Fock försäkrar att utgången ännu ej är bestämdt afgjord; men hvad jag kan bedömma är, att denna Direction snart sagt varit mel - lan 2-,ne eldar, utan instruction och, således uiståndsatt, att blifva skyddad lör sina åtgärder genom ett troget uppfyllande af en sålunda föreskrefven bana.
En värd Talare har här yttrat, att hvad som är användbart i andra länder, bör äfven Vara de hos oss, och på den grund föreslagit
SpannmålsDirections fullkomliga upplösningj jag för min del kan icke inse att så alltid förhåller sig, och då Sveriges södra provincer kunna snart sagdt täfla med andra Europeiska länder i productions förmåga, kan på intet sätt norra delen göra det. jag vill ej upptaga Höglofl.
Ridderskapet* och Adelns tid med theoretiska betragtelser öfver detta förhållande, hvartill ämnet väl kunde föranleda, jag vill blott nämna, att jag anser det vådeligt, att helt och hållit öfverlemna åt slumpen, huru de norra Provincerne i händelse af missväxtår skola blifvit försedde med oumbärlig Span - Den 17 April f m. 341 ©ernsi, och mot billigt pris.
Till den ändan vågar jag föreslå följande:
Att om också SpannemålsDirection upplöses och dess Verk och Inrättningar komma att offenteligen försäljas, med undantag af de IVlagaziner, som anses nödige för Kronouppbörd?n, Garnizoner
&c att åtminstone det må finnas circa 200,000 Tunnor Spannemål till Disposition, i händelse af missväxt, hvilka kunna uppköpas och förvaras på följande sätt.
Om t. ex. i ett godt år, Administrationen bestämmer sitt pris till 5 R:dr Banco för Rågen, 3* ä 4 för Kornet samt 2 å för Hafran, och erbjuder possessionaterne i (te sädesrikare Provincerne, att köpa högst ^del af deras ungefära afkastning, mot följaude Vilkor.
Säden betalas contant, men skall af säljaren vårdas; äfven får den af honom disponeras mot vilkor och borgen, att när tillsägelse derom sker i Julii eller Augnsti skall Spannemålen inom medio af October samma år vara lefvererad, då i motsatt händelse uppköp sker för säljarnes risque.
Härigenom; blifver aldrig Spannemålen för gammal, eller illa vårdad; Magaziner undvikas i dessa Pror yincer och de nödlidande af missväxt funnes bröd mot billigt pris; då erfarenheten tyden ligt visar, att der missväxt inträffar, der blifö ver utan en sidan Barmhertighetsanstallt alltid hunger och dyr tid. / 343 Den 17 April f, m. N:o 8.
Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric-, * ' Utom de upplysande underrättelser, som dels af 1820, dels af 1822 års, Rikets Ständers Revisorers berättelser, rörande allmänna Magazinslnrättningen, kunnat hemtas, har jag under detta Riksmöte haft tillfälle afhöra åtskilige anmärkningar, mot icke blott allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, utan äfven emot sjelf va Inrättningens till varelse och, likaledes tagit kännedom af hvad i försvarsväg, under min frånvaro blifvit anfördt.
Långtifrån att, här ämna uppträda såsom försvarare af
Directionens förvaltning eller af de felaktigheter, 60m finnas i sjelfva Inrättningens organisation, utber jag mig blott att få underställa Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, huruvida icke ytterligheten i öfvergången från ett systeme till ett annat af motsatt förhållande, stundom lägger ett frö till skadeligare följder, än dem mas velat hämma eller förebygga, och huruvida det rätta torde vara att söka undanrödja felaktigheterne i de Inrättningar vi äga, för att en gång vinna fullkomlighet och en grund för varagtighet, heldre än att, för några felagtigheter skull störta hela Inrättningen.
Om det tillätes mig att framställa huru j vårt land de mäst gagnande SockneMaga/.iner äro organiserade, så torde deraf kunna bevisas, att en sådan Inrättning, i stort för he* Deri i7 April f. m. 343 la Riket kan blifva lika verkställbar och lika gagnaRde.
Socknens hemmansägare insätta per helt mantal i a 2 Tunnor torr Spannemål och då hemmansbrukare, hvarefter annan, godtgjordt ägaren eller föffeträdaren för insatsen, inträda äfven de i lånerättigheten; en eller tvenne föreståndare väljas, sorn mot ett lämpeligt arfvode icke i Contant utan i Spannmål, emottaga och förvalta Förrådet; detta Förråd utlånas hvarje vår och, lånet åter insattes hvarje höst, eller inom årets slut, jemte ränta, äfven t Span* nemål, till olika belopp i olika Socknar, från 2 till och med 4 kappar per Tunna; andra Socknens Jordbrukare få äfven låna emot säker borgen, efter hvad tillgångarne medgifva; om ett sådant missväxtår intiäfiar, att omöjeligen lånet kan af Låntagaren inbetalas, måste likväl räntan, ovilkorligen årligen inlemnas.och sjelfva lånet löper med ny ränta, tills en meta gynnande skörd, för Socknens Innevånare bereder möjelighet att inbetala sin skuld , och den, utan sådan anledning tredskande lagsökes genast; igenom en så beskaffad förvaltning hafva sådane Magaziner, under tidens lopp, uppgådt till 3 å 4 gånger första insatsen och stundom har, efter Socknestämmo-beslut på öppen auction, någon del försäldts, till bestridande af allmänna byggnader och till besparande af contapta utgifter för delägarne; stundom har äfven, då förrådet uppgådt öfver hvad man ansedt lånebebofvet kräfva, ut. delningar blifvit beslutne emellan delägarne, Den 17 Jpril f, m. hvilke således, af denna inrättning haft flerfaldige förmoner, och aldrig förlust, och i en del Socknar har det framtida förutseende
Och prisvärda beslut tagits att, när förrådet uppgådt till så stort belopp, att det kunnat ägs bestånd, äfven med någon förlust af årlig ränta, halfva Förrådet icke mera utlånts, utan fått blifva qvarliggande till följande årets första användande, för möjeliga händelsen af en total missväxt, då låntagaren, långt ifrån att kunna inbetala sin skuld, torde sakoa tillgångar till eget bröd och i denna Magazins besparing finnér en tillflyckt i nödens stund.
En sådan Mag‘<z:nslnrättning lärer icke kunna anses, för någon skadande, då ingen är tvungen att sig deraf begagna.
Om, i stället för att hafva öfverlemnat Millioner till allmänna MagazinsDirectionens fria disposition, hvarmed denna styrelse, under olika tidepunkter, med mer eller mindre klokhet och under den, förmodeligen alltid ägande goda afsigten, att vilja uppehålla Spannemälspriserne och förskaffa sig föriåder till framdeles inträffande behofver, drifvit en likväl stundom illa beräknad och skadelig Spannemålshandel, Rikets fordna Ständer, jemte anslaget af en viss bestämd summa, hade gifvit
Directionen en ovilkorlig föreskrift att, vid gyndsamma skördar inom Riket uppköpa ett bestämdt qvantum af till ex. såsom Maximum, 150,000 tunnor torr Spannmål, såsom en nödig tillgång för möjeligen inträffande missväxter och krig; om detta för - Den 17 April f. m. råd, aldrig hade, emot contant vätderings beräkning, på credit utlemnats åt undsättningsbeböfvande, utan där nöden varit så stor att all tillgäng att Contant betala sitt behof saknsts, hade blifvit udånadt, mot återbetalning,. med lämpelig ränta i 'Spannemål och, aldrig förr än från Läns-Styrelsen anmälan blifvit gjord att Städernes Handlande förklarat sig icke kunna anskaffa Örtens behof, eller det, för bristande betalningsförmåga hotande svältet , påkallat Statens och Öfverhetens bistånd; Örn styrelsen öfver en sådan Magazins-inrättning icke hade varit förknippad med så stora Contanta extrafutgifter, utan försedd med bestämda föreskrifter i afseende på ali möjeiig besparing- om den summa, somvi representerande Papperslappar hade anslagits, blifvit åtminstone utan ränta lemnad, så hade icke denna, såsom nu, under de förflutna åren bebesvärat
Inrättningen och förökat de redan förfärligt höga priserne för nödstäidte undsättningStagare. _ Om styrelsen af denna Inrättning aldrig fått företaga sig annan Spanneinåle försäljning, än den redan nämnde och, öfverskottet af Maximi beloppet, sedan Kronans behållne
Spannemåls-räntor och räntan för undsättningslåD influtit, och detta, på öppen Auction, i de orter där sädén bäst betalas, hvarvid äfven de handlande kunnat förse sig med förråder, vågar jag tro att en så organiserad Magazins-inrättning icke skulle kunnat blifva förstörande, hvarken för sig sjelf och sine, till förvaltning eroottagne store tillgångar eller, för både euskildle Jordbrukare 346 Deri 17 April J. m. och handlande, hvilke nu, i sine Speculationsforetag befunnit sig i Concurrence med ett allmänt Verk, som kunnat göra och stundom gjordt stora och må hända onödiga uppoffringar.
Att döma af allmänna rösten, synes, man önska nu varande allmänna Magazinslnrättnings upphörande; men då jag tillika hört fö. reslås att hvarje län borde blifva en särskildt Magazinslnrättnin'g, anser jag för en pligt att söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på Nödvändigheten af någon Centralftyrelfe jör det hela, dels för emottagande och förvaltningen af Kronans behållne RänteSpannmål, dels för möjligen inträffande krig, missväxter och sådane oförväntade och olycklige natur-händelser, som, då år 1812, tre frostnätter midt i sommaren, öfver hela landet förstörde den, till mognad sig närmande, mäst lofvande vårsädsskörd, och då totala missväxter kunna komma att påkalla ett hastigt in~ förskrifvande af utländsk säd, öfverlemnar jag åt hvarje förutseende Nationens Representant att bedöma, i hvad belägenhet en läns styrelse, och sjelfva Rikets styrelse, skulle komma att sig befinna, om Städernes handlande, icke nog tidigt, eller i tillräcklig myckenhet kunde öfverallt anskaffa fulla behofvet, för af hunger förtvirlade folkmassor, ochmanmåicke af några, nu lyckligen inträffade förmonlige skördar, låta förleda sig att glömma de, från elima tet sig härledande svårigheter, li varmed
Den 17 April j\ m. jordbruket i vårt land stundom blifvit besväradt.
Långt ifrån den egenkärleken, att tro de försighetsmått, jag framlagt vara de bästa och mäst användbara, i händelse af en allmän MagazinsStyrelses reorganiserande, önskar jag att någon mera sakkunnig ledamot af detta Stånd, m'å söka fullkomna hvad i mitt förslag kunde finnas bristande, och vågar då tro, att man skall kunna sluteligen utfinna och i vårt land bibehålla en Magazinslnrättning, hvilken icke skall bereda allmän Jkada “Och Stålens fall, utan allmän nytta och Statens bestånd.
Om RiddenAapet och Adeln täckes dertill lemna dess bifall, torde detta mitt vördsamma anförande få, jemte de öfrige i detta ämne, till StatsUtskottet remitteras, och torde då äfven tillåtas, att ett, mitt föregående anförande, rörande nödvändigheten af att i Kronans Magaziner aldrig annan än torr säd 'emottages, får till samma Utskott medfölja.
Den 17 April e, nt.
Bilagor till PleniProtocolIet för ilen 17 April* eftermiddagen, N:& 1#
Grefve Gyllenborg, Johm Henning-.
Då jag icke anser det den 19 sistledne Mars fattade beslut i afseende på Hans Kongl. Höghet Kronprinsens regentskap, lägga hinder i vägen för en Constitutionseniigare behandling af den fråga, som, i Kongl.
Maj;ts nådiga skrifvelse innefattas, nödgas jag, som ej har något att erindra emot saken, utan blott emot sättet, huru den afgjordes, yttra min reservation.
Jag hade gifvit något yttrande i frågan och Grundlagens föreskrift, att nemligen propositionen skulle ställas på Betänkandet, till bifall eller afslag, således icke kunde äga rum, att, i saknad af allt yttrande, och då flere, i anledning af gjorde anmärkningar, begärt återremiss af betänkandet, att propositionen naturligtvis, skulle göras till återremiss på vanligt sätt af betänkandet, i ändamål att af ConstitutionsUtskottet erhålla ett yttrande i ett nytt betänkande, sorn, jemnlikt Grundlagen, allena kan ligga tili grund för ett afgörande beslut och då jag an~ sedt, det ConstitutionsUtskottet bordt tillför - Den 17 April e. m. ?>49 bindas att afgifva ett nytt Betänkande, hade jag förmodat att det så mycket häldre, kunnat undanrödja hinder för den allmännare önskan att bifalla hvad som blifvit föreslagit, som sjelfva föreslåendet förutsätter möjlighet att det constitutionseniigt kunnat ske.
Då först sedan ett sådant betänkande till RiksStånden inkommit, synes mig, att fråga borde blifva, om det hufvudsakliga afgörandet; efter sig då företeende förhållande och otti ConstitutionsUtskottet, antingen tillstyrkt hvad Konungens nådiga skrifvelse innehåller, eller blott, att frågan, i anseende till beskaffenheten kunde nu till afgörande förekomma torde med afseende på det allmännare medgifvande af ändamålet, det hafva befunnits mindre betänkligt att bifalla ett betänkande, om det ock varit mindre behörigt, än att bifalla frågan, utan något betänkande derom; men, då delta sednare nu är fallet, och jag anser det vara, ett för framtiden, ganska vådeligt prejudicat, som nu förmodehgen första gången inträffadt, att proposition blifvit gjord till bifall af Konungens nådiga skrifvelse, utan samband med ett Utskotts betänkande och sorn icke synes mig vara förenligt med föreskrifterne i 56 §.
Regeringsformen och 44 §.
Riksdagsordningen, så anser jag mig vara föranlåten, icke i anseende till saken, utan afgörande sättet, vördsamligeö deremot yttra min reservation. * 35<J
Den 17 April e. m'.
Herr Treffenberg, Curry Gabriel; Då Högloflige Ridderskapet och Adeln beslöt i detta ämne var jag icke i tillfälle att få anmäla min reservation deremot, hvarföre jag nu får äran tillkännagifva densamma» Jag ogillar, icke allenast formen under hvilken denna fråga blifvit behandlad, såsom efter min tanka varande ett högst menligt prer judicat, för tilläfventyrs flerfalldige öfverraskande methamorphoser af Grundlagarne; utan äfven beslutet i hufvudsaken, då det icke utsträcker sig till öfverlemnandet af full beslutande röst, åt en Furste, 6om i sanning förtjsnar ett dylikt förtroende, så genom dess ädla tänkesätt, som kända kunskaper och manliga väsende.
Att jag helt och hållet reserverar mig emot ett beslut, hvarigenom 3, 106 och 107 §. §. i Regeringsformen, så äfventyrligt för Sveriges constitutionella Statsforms bestånd amalgameras, och hvarigenom Sveriges och Norriges Kronprins Ozcar, möjligen en gång kunde komma att öfverröstas at någre ansvarige Rådgifvare, är enligt dt-n anda hvarmed jag besvurit Fäderneslandets.
Grundlagar, samt en undersåtlig grannlagenhet som ingen bör kunna misstyda.
Den 17 April c. mi N:o 3.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Sedan Grefve von Platen, uti ett förträffligt anförande den 1 Mars, redan besvarat det väsendtligaste af den critiska tafla öfver Ministärens förhållande, som Friherre Anckarsvärd, vid tillfälle af en motion om Minister Statens inskränkning uppgjordt, skulle jag icke vidare uppehålla Höglofl.
Ridderskapet och Adeln med detta ämne, om icke det nu justerade Friherre
Ankarsvärds anförande utgjorde en fortsättning 'af samma sak, och om icke denna afhandling, långt före detta, utan föregången justering, blifvit uti en allmän Tidning införd.
Då samma anförande innefattar frågor, som blifva ej blott uf en administrativ men af en constitutionell natur, påkallar den en närmare undersökning.
Jag nödgas derföre blifva vidlyftig och jag anhåller om Höglofl.
Men om å enasidan, de Embetsmän Konungen täckes nyttja till sina rådgifvare, aldrig böra eller kunna undandraga sig den ansvarighet inför nationen, som Grundlagen dem ålagt, är det å den andra sidan deras rätt, att icke på obestämda eller obehöriga anklagelser dömmas och att vid ärendenas behandling och Jagens tilllämpning, icke finna fordringar uppställas, som äro antingen omöjliga, eller sorn det vore lagstridigt, att efterkomma. 352 Den 17 April e. m.
Deji benämning af Ministrar, Friherre
Anckarsvärd nyttjat blir genast, igenom det sätt på hvilket den blifvit framställd, ett slags constitutionel fråga.
De exempel den värde Talaren anfört, bevisa endast att denna benämning blifvit för beqvämiigheten och kortheten skull använd.
I detta afseende tror jag den icke olämplig och vet ej att något inconstitutionelt ligger deri.
Men då man sedermera, utaf de
Embetsmän som blifvit iobegripne under denna titel, fordrat en verkningsförmåga, som går utöfver den af lagen utstakade gräns} då man uti StatsRådets åligganden velat finna en likhet med Engelska och Franska Ministérernes befattning; då har man glömt hvad 4 § af Regeringsformen bjuder, att Konungen äger allena styra Riket, att han dervid endast är förbunden att inhämta under rätteljer och råd af eli StatsRåd och att då enligt 9 §. dessa äro förbundne att fina meningar yttra och förklara, är det Konungen dock Jör behållit att allena beful a; mari har glömt att detta Gi undlagens stadgande fullkomligen instämmer med Svenska menighetens önskan och tänkesätt, sorn alltid häldre skall styras af en Konung, än af hvilka Embetsmän som heidst och man har sluteligen glömt, att denna Konung är Carl Johan, att inför Honom torde det vara ej allenast förlåtligt, men pligtenligt, om vid yttrandet af olika meningar man hkväl misstror 6ina egna insigter, och orti med vördnad för det beslut, hvars rigtighet man Icke genast insett, man likväl icke tror sig hafva förlorat förtroeiidet elier varit ©nyttig, fastän - Den 17 April e, m. än den tanka man framstäldt icke vunnit afseende.
Härmed tror jag mig också hafva besvarat de påståenden ? som indirecte af Friherre Anckarsvärd, som direete uti åtskilliga tryckta alhandlingar blifvit gjorde, att en Ledamot af StatsRädet, derföre att hans mening icke blifvit'gällande, skulle genast lemna sin plats.
Må man betänka hvilka följderne häraf skulle blifva; huru de flesta ämnen kunna under olika synpunkter betraktas; huru uti inånga fall grunderne för omdömet äfven i theorien äro oafgjorde; huru tankan, att vid afgifvandet af ett enkelt råd, ett afgörande steg skulle deruppå följa, torde många gånger hindra eller aflägsna invändningar 60m annars, ehuru do möjligtvis i^ke åstadkommit någon förändring i beslutet likväl tjent att utreda och närmare bestämma begreppen-, må man öfverväga allt detta, tillika med de följder för ärendemas gång, hvilka igenom täta ombyten af Embetstnän skulle uppkomma, och man skall snart finna, att den lära hvars olägenheter jag blott j korthet vidrört, icke är lämplig annat än för dessa sällsynta och vigtiga fall, då Statens välfärd eller lagens helgd vore i fråga, och att den nuance, som 9 §. i RegeringsFormeQ innehåller, också utmärker att sådan varit lagstiftarens afsigt.
En annan tydning kan icke heller hafva några förmåner för andra, än dem, sorn med otålighet tro sig vara bortskymde af personer, hvars platser de, måhända med skäl, förmoda sig bättre kunna uppfylla.
Bil, till Ridd. o. Ad.
Pr. lil Band, Den r?
Men ifrån benämningen har Friherre Anckarsvärd kommit -till handlingarne och skyllt Minisléren för en i^rårig overkamhet.
För att med fada i detalj vederlägga detta Friherre Anckarsvärd? påstående, behöfde jag endast hänvisa honom till de vid början af hvarje Riksmöte till Rikets Ständer aflåtne berättelser öfver hvad sig i Riksstyrelsen tilldragit, till den berättelse som vår nuvarande Konung år 1812 vid RiksStyrelsens återlemnade till Konung Carl XIII afgaf, till den Hans Excellence Grefve von Engeström, öfver utrikes ärendernes ställning år 1813 aflemnade, till de af Kongl. LandtbruksAcademien årligen afgifne berättelser m. fl. officiella handlingar samt allmänt kände författningar eller åtgärder, och Friherre Anckarsvärd skulle nödgas erkänna att Regeringen, under ofta ganska brydsamma omständigheter, med uppmärksamhet sökt begagna hvarje fördelaktig utsigt, med omsorg sökt undvika hotande vådor eller olägenheter.
För att bevisa detta skulle jag endast behöfva atfufur nämnde handlingar och utaf de mäst kända och obestridliga händelser, hvilka dessa senare åren sig tilldragit, uppgöra taflan öfver Sveriges bel genhet 18^9 och hvad den är nut
Men detta vidlyftiga arbete skulle allt för mycket upptaga eder tid mine Herrar och upprepandet af allmänt kända förhållanden skulle trötta edert tål-.mod Jag tror mig deremot, uti beskaffenheten af de utlåtanden Friherre Anckarsvärd förebrått Ministeren, hafva en ge. nare väg till besvarande af hans anmärkningar.
När én gång häfdatecknaren, under gransk.
April e. m, 355 ningen af närvarande Riksdagsgöromål skall finna, att vid ett af de strängaste anfall, emot Ministéren, de förebråelser man gjort densam- - ma icke gingo ut på annat, än att nationalrepresentationen icke blifvit förändrad; att Grundlagarne icke utgöra ett ämne för allmänna undervisningen vid Skolorne; att förslaget till en ny lagbok icke äonu blifvit fulländadt; att Betänkandet om Styrelseverkens organisation vore blott ett Comitéefoster; att Statsförfattningen icke understödjes af Juryinrättningar, municipslinstitutioner och verklig nationalarmering; att det icke skulle gifvas någon gräns för tillväxten af den stående hären af Domare, Administratörer och Soldater; att Ministé.; ren är skuld till de financiella oredorne; att den bordt förekomma förblandningen af Sta«i tens skuld med Statens mynt; att den vållat
Discontcatastrophen genom assignationernes emottagande i uppbörden som mynt; att Financeprojectet blifvit öfverlemnat utan bestämdt godkännande af dess grunder, att emellan Sockneboer och Pastorer aftal icke blifvit beredda om bestämda lönevilkor; att sedan 1S10 ingenting blifvit gjordt för näringsfriheten, att ändteligen Ministéren skall beredt eller understödt hvad Friherre Anckarsvärd kallar, det olyckliga företaget Götha Canal, m. m. dylikt, då säger jag skall visserligen Häldatecknaren, vid ögnandet på dessa anklagelsepuncter, småleende fråga, om man icke hade annat att förebrå denna Ministére, om densamma ägde rättighet att med sitt inflytande afgöra alla dessa ämnen, om det vew 556
Den ly April e, m. keligen varit nyttigt att en del af dessa förändringar blifvit tiilvägabragte, oin hvad man anfört rörande vissa brister verkeligen öfverensstämde med rätta förhållandet, om det var billigt att tillskrifva Ministéren händelser som han dels icke bordt förese, delsicke utan kränkning af Grundlagen kunnat förekomma?
Då man nu så lätteligen förebrår Ministéren^ att Representationsförändringen icke ägt rum, med hvad skäl har man väl gifvit sig rättigheten att tadla föregående Ständers beslut, med hvad i skäl har man bevisat att en sådan förändring verkligen är nyttig och nödig?
Har man då förgätit att Sverige ensamt ibland Europas nationer, har ett sjelfständigt och oberoende BonJ deStånd, att en representationsförändring troligen icke kan med någon fullständighet göras, utan att detta Stånd skulle undergå en omskapning, eller sammansmältning som skulle upplösa de urgamla former, hvilka hittills utgjordt kärnan af vår nationalkraft? att med detsamma Samhället skulle skakas uti sina grundvalar; att jättet huru en representationsförändring skulle tillvägabringas och grunderne hvarefter den nya representationen skulle bildas, möta båda delarne lika stora svårigheter; att verkställigheten af det ena och andra skulle lika sätta i fråga allas rättigheter och allas säkerhet?
Jag har fordom, såsom, medlem af ConstitutionsUtskottet haft uppdrag att uppsätta det Betänkande, som Utskottet rörande detta ämne 1810 om våren afgaf och just detta arbete, har mera än något annat öfvertygat mig om svårigheterne och vådan af sjelfva Den 17 April e. m. 357 saken