Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kari lätt inträffa, att priset faller derunder , och då uppslår en statsbrist i beräknade tillgångarna, oell som åter nu kommer att verka till minskning uti statsbristsumman.
Jag skulle deremot tro, att 5 r:dr 9.4 sk., högst 5 r:dr 32 sk., bör vara det pris, som lägges till grund för beräkningen.
Jag vill blott nämna, att den säkraste grunden för bestämmandet af detta pris är, om man går till - Den ao Maji. ni. baka och undersöker hvad priset varit under de sisla 10 åren. *s Gr. Gyldenstolpe:
Jeinle det jag förenar mig uti den gjorda anmärkningen, att den föreslagna beräkningen efter 6 r:dr skulle blifva alltför hög, anhåller jag att få göra en annan anmärkning.
Jag tror nemi. att Utskts beräkning af tunnornas antal är något högre, än dessa verkligen utgöra, såvida Utsk:s förslag otn beräkningen af den spanmålsskatt, som utgår från Öland, skulle komma att bifallas.
Ulsk. har upptagit, att densamma skulle utgöra 4°>5oo r:dr; men Utsk. har föreslagit alt den skulle minskas med den s. k. utmarksskatten, utgörande omkring 840 t:r; då blir ej beloppet 40,000 t:r, utan endast 3g,65o t:r.
Jag tror således, att Utsk. icke bör beräkna beloppet högre än till denna summa.
Hvad beträffar beloppet af antal tunnor, så följer det af sig sjelft, att detta bör rättas till hvad det bör vara , i enlighet med hvad den siste talaren yttrade; men priset är det, som egentligen är föremål för öfverläggningen, och derefter kommer denna summa alt ingå i beräkningen af inkomst-titeln.
3:dje p u n k t e n.
I afseende på spanmålens beräkn.- pris gäller här samma anmärkn., som i afseende å afradsspanmålen blifvit gjord, att den torde böra antagas till 5 r:dr 24 sk. eller högst 5 r:dr 32 sk.
Jag förenar mig med de värde talare, som yrkat på någon nedsättning i allmänhet af det beräknade priset å spanmålen.
Jag har dertill 2:ne skäl; först att jag icke känner att något godt år, som varit allmänt öfver liela landet, inträffat på i3 års tid sedan år 1827.
Detta har gjort, såsom jag föreställer mig, alt priset hållit sig något högre än det möjligen i framtiden skall komma att göra.
Det andra skälet är, att, i händelse R.
St. skulle vid denna riksdag gå ifrån del nuvar. sättet att bestämma tullen på spanmål, det kunde komma att bero på denna tulls belopp, huruvida man kunde beräkna ett större medelvärde de följande 5 åren än det 1111 föreslagna.
Jag tror derföre, att det är bättre att bålla sig till en lägre beräkning af priset än man behöfver.
Om den är för låg, så blifver följden deraf ett öfverskott på statsmedel, som kunde öfverlemnas till Regeringens disposition, och man hade ingen olägenhet deraf; om deremot beräkningen göres alltför hög, så uppkommer derigenom en statsbrist, hvilken förorsakar ledsamheter. 5:tc Den ao
Maj f. m. 5:le p u nkte n. Frih.
Jag ber atl få fästa Utskts uppmärksamhet derpå, att de contanta arrendemedlen, som upptogos i förra statsregkn till 42>2^9 *'!dr, äro rent af eventuella och måste successivc minskas i den mån arrendena komma att upphöra; ty då nu arrenden ej få utgå i contanta penningar, komma dessa contanta medel att försvinna.
De böra således icke beräknas att uppgå så nära till det nu caiculerade medelbeloppet af 42,26g r:dr, alt endast 26g r:dr i penningar af denna summa bör afgå, om man bar för afsigt att få in denna summa i statsverket.— Hvad beträffar spanmålen, så anhåller jag att, i afseende på beräkningen af dess värde, här få göra samma anmärkn., som jag gjort viel föregående punkterna, nemi. att den bör beräknas till 5 r:dr 24 sk. eller 5 r:dr 32 sk. tunnan.
Jag vill erkänna, att det icke saknas anledn. till den anmärkn. i afseende på arrendemedlen, som Frih: Cederström gjort, för det fall att R.
St. skulle iakttaga den generositet mot arrendatorer, som jag vid denna riksdag sett ifrågasättas, nemi. att nedsätta arrendebeloppen och bevilja prolongation å arrendena utan förut verkställd auction: men då förhållandet i öfrigt med våra kungsgårdar och kronoarrenden är sådant, alt de äro tillkomna till större delen under den tid då gracer af kronojord i så hög grad gjorde sig gällande, då arrenden äfven af Kronan blefvo upplåtna, mot någon obetydlig afgift för innehafvarne; så måste dessa Kronans gårdar successive blifva lediga till år 1870, då jag tror att de sista arrenden komma att upphöra.
Vid den då anställande arrende-auclion tror jag man kan få fullkomlig ersättning för de förluster, man kan komma att göra genom arrendemedlens beräknande efter de nu föreslagna grunderna, och hyser derför den öfvertygelse, att man utan ali risk kan antaga den beräkning af spanmålen, som StatsUlsk. föreslagit; och då säger det sig sjelft, att denna spaninål kommer alt beräknas efter det pris, som blifvit faststäldt.
Spanmålen tror jag äfven snarare till qvantiteten ökas än minskas.
I denna punkt tror jag, att StatsUlsk. icke tillstyrkt annat än hvad rätt varit, emedan det skett i enlighet med hvad K. M. och Stats-cont. i detta afseende föreslagit.
Dessa medel böra väl kunna utgå till detta belopp, efter Stats-cont. sålunda beräknat dem.
Hvad åter sjelfva beloppet af spanmål angår, så tycker jag, att det icke borde tagas ett medium af de föregående åren, utan alt det borde bestämmas efter hvad arrendena r.u verkligen uppgå till, då icke alla arrendena blifva lägre än de för närvar, äro, utan troligen högre.
Jag tror derföre, att 7 H. i4 Den 20 Maj f. ni. nian bör beräkna spanmålen efter hvad arrendena verkligen gifva, när statsreglertn nppgöres, Hr Edenhjelm, Gillis:
Jag vill endast anmärka, att, i följd af den erfarenhet jag haft tillfälle att förvärfva vid de egendomar jag haft både i Östergöthland, i Westergöthland och i Småland, hvilka jag dels sjelf arrenderat dels utarrenderat, jag aldrig har fått beräkna, eller sjelf kunnat fordra en högre beräkning af arrende-spanmålen än till 5 r:dr tunnan; och jag tror, att R.
St. aldrig böra beräkna den högre. y:de punkten.
Hr Rosenblad: om någon nedsättning af prisen skulle komma i fråga, så tror jag, att det skulle blifva på kopparräntan; ty det är tvifvelaktigt, huruvida den kan komma att fortfarande utgå tili samma belopp, som hittills, särdeles vid vårt förnämsta kopparverk i Fahlun, i afseende hvarå det högligen förundrar mig, att vid denna riksdag ingen motion blifvit väckt om nedsättning i denna ränta efter det betydliga ras, som der sedan sista riksdag ägt rum. g:de punkten.
Det är i afseende på hammarskattsjern, jag tager mig friheten att yttra mig Detta har af StatsUtsk. blifvit för högt upptaget lill skeppundtalet.
Detta tror jag hafva skett derföre, att under loppet af de förflutna åren har en dubbel hammarskatt utgått, som efter 1825 års förordning utgjorts; jag tror, alt vid beräkningen af denna ränta till 70 å 80,000 r:dr, nämnda författning af StatsTJtsk. blifvit lagd till grund.
Hufvudfrågan ronde regler:n af skatten är öfverlemnad lill R. St., och Utsk. har ännu ej beslutat deröfver.
St. hafva ännu ej kunnat besluta deröfver, ty StatsUtsk. har ännu icke inkommit med sitt utlåt, men om närvar.
Ständer komma att utlåta sig, på grund af den hemställan, sorn Rikets sednast församlade Ständer gjorde K. M.; så kan man icke påyrka, att denna skatt nu skall utgå till ett högre belopp, än under de förflutna åren, enär man med denna skattereglering icke egentligen åsyftar någon förökning i skattens hela belopp.
Då denna ränta vid sista slatsregler:n endast upptogs till 4äoo skepp:d, så kan jag icke bifalla, att den nu skulle upptagas till 7000 skepp:d — en tillökning, som förhåller sig till den förra summan nästan såsom 3 till 2; men att beräkna så högt, som nu skett, anser jag ej böra beviljas, såvida icke olika smiden böra beläggas med olika skatt.
Dertill kommer den frågan, huruvida de smiden, som hädanefter anläggas, skola beläggas med högre skatt, än de äldre.
Dervid förefaller det mig att, i händelse latitud gifves för smidesanläggningar, det ej vore skäl, att de smiden, sora i anledn. deraf blifva anlagda, skulle D c n ao Maj f. m. beläggas med liögre skatt än de äldre; emedan, i samma mån som friheten blifver större att anlägga smidet!, naturligtvis vinsten deraf skall blifva mindre.
Emedlertid beror detta på It.
St.; måhända linna de icke skäl alt bevilja en sådan förhöjning.
Så mycket tror jag mig likväl efter min åsigt kunna på förhand nämna, att större frihet i anläggningar hädanefter än hittills måste vara att förutse: har jag rätt deruti, så är det naturligt, att R.
St., i afseende på skatten, draga sig tillbaka på den position, som föregående Ständer haft, och icke beräkna skatten högre, än de gjort.
Båda dessa fel synas mig böra leda derhän, att StatsUtsk. icke bör beräkna skatten till det af detsamma föreslagna höga beloppet 7,000 skeppund.
Det är egentligen i anledn af det förhöjda priset å tionde-tackjernet från 5 r:dr 24 sk. till 6 rtdr skepp:t, som jag velat fästa Ulsk;s uppmärksamhet på, att man i Stats-contoret kan få reda på, att Stats-contoret ofta varit tvunget, att af blist på afsättning upplåta sitt tackjern af åtskilliga sorter till ett ringare pris än taxan för året bestämmer.
Visserligen har det försålt andra sorter för 1 1 rtdr och deröfver, men medelpriset tror jag icke går till fullt 6 r:dr.
Jag vet således intet skäl, hvarföre det skulle uppföras öfver det belopp, hvartill det vid sista slatsreglertn beräknades.
I afseende på hammarskattsjernet instämmer jag i hvad Hr Lagerhjelm yttrat.
Jemte det jag, hvad hammarskattsjernet beträffar, instämmer med Hr Lagerhjelm, tager jag mig friheten upplysa, att den sista tryckta berättelsen från Bergs-coll:m af år 183S uppger hela beloppet af den dubbla hammarskatten 6,000 skepp:d.
Jag skulle derföre tro, att den af Utsk föreslagna beräkning af 7,000 skepp:d är för hög; och med afseendeå K.
M:s nåd. propos. i detta ämne, tager jag mig friheten nämna, att hammarskatlsjernel uti densamma endast beräknas till 5,5oo skepp:d.
Hvad deremot beträffar den anmärkning, som Frih.
Cederström gjort, att beräkningen af priset på tiondetack jernet till 6 r:dr vore något för hög, så tror jag denna beräkning numera kunna utan våda antagas.
Tackjernet gäller nu 9 r:dr skepp:t och kanske derutöfver, och det är alldeles icke anledn. att förmoda, att 6 r:dr vöre för högt.
Elvad den anmärk:n vidkommer, som Hr Lagenhjelm gjort, i afseende derpå att hammarskattsjernet uti inkomstbetänk. skulle vara för högt beräknadt, anhåller jag få upplysa, att StatsUtsk. grundat denna beräkning påen uträkning, som Utsk. fått från Bergscollegium.
Cederström; Jag förbisåg, då jag gjorde min anmärkning om priset, att Stats-cont. hpplystj att under de Deu ao Maj f. m. sednare åren priset på tackjernet uppgått lill 6 r:dr per skepptd.
Jag har således intet emot, att detina summa der uppföres, och frånträder derföre, i afsende på tiondetackjernet, raina anmärkn:r mot priset.
Jag anhåller att få förena mig med Hr Lagerhjelm, synnerligen som vid de bruk inom Vestmanland, hvilka ej hafva fördelaktig rörelse, hnmmarskatts-jernpriset ligger till grund för Taxer:s-comite'ens bedömmande af deras prodnctionsvinst. i 5: d e punkten.
Jag beder om ursägt, för det att jag återkommer till en punkt, som redan är föredragen, nemi. om mantalspenningarna.
Der har blifvit föreslagen en nedsättning af 20,000 r:dr, i anledn. af den förändring med mantalspenningarna, som, enl.
Utsk:s förslag, skulle äga rum.
Jag drager väl icke i tvifvelsmål, alt StatsUtsk. har beräknat denna summa riktigt efter uppgifna förhållanden; men jag anser för en brist i SlatsUtsk:s framställning, att der icke finnes bestämdt uppgifvet, hvarpå Utsk. grundar sin öfvertygelse.
Det vill , alt
Stånden skola på god tro antaga dess förslagsberäkningar.
Om ett sådant föredragningssätt inför den ena Statsmakten, RiksStånden, är Utskotten tillständig!, det känner jag ieke så noga; men att det icke duger inför deu andra nemi.
Maj:t, det vet jag bestämdt.
Då StatsUtsk. tillkännagifvit, att dessa mantalspenningar äro i jemnt stigande, så har det icke kunnat vara annat än calculationsvis, som StatsUtsk. upptagit dess belopp; och jag tror, att hvar och en af R. o. Ad. äfvenså väl som StatsUstk. är i tillfälle att göra denna beräkning. i 7 :d e punkten.
I afseende på spanmålsprisel torde den af mig vid föregående punkten gjorda anmärkn. äfven här få gälla. i8:de punkten.
I afseende på det pris, hvartill spanmålen här blifvit beräknad, får jag endast åberopa de anmärkn:r, som förut blifvit gjorda rör:de spanmålens beräkning.
2o:de punkten.
Jemte det jag för min del instämmer i den åsigt, som Representanten i BondeSt. Zweigbergk framställt, att den ifrågavar. vacance-afgiften borde utgå till i5 r.‘dr per hemman, som den hittills utgjort allt ifrån år 180g, får jag tillika vid StatsUtsk:s betänkande erinra, att StatsUtsk. uppfört ifrågavar. knekterote-frihetsmedel bland de ordinarie, inkomsterna och således förvandlat dem lill ett slags grundskatt, och då raan vid denna
Den ao BI q j f. lii. riksdag synes vara särdeles angelägen om, alt åtminslone börja beträda banan att borttaga de s. k. ordinarie inkomsterna, så står det icke tillsammans med den princip, alt nu öka dem med en så betydlig summa som 28,000 r:dr.
Jag tror således, att om denna rotefrihetsafgift verkligen skall utgå efter den obilliga grund, som R.
St. vid sista riksdag lärer beslutat, det i allt fall är bättre, att dessa medel ingå såsom andra bevilln.mede! till Riksg.-cont., än att de perpetueras genom deras uppförande bland ordinarie intrader.
En annan anmärkn. anser jag ännu mera väsendtlig.
Den afser de ordalag som blifvit begagnade uti SlalsUtskts betänk., nemi. att, jemte det knekterotefrihets-medlen upphöra, nu ifrågavar. vacanceafgift må under titel r o t e f r i h e t s - a f g i f t af oroterad men ordinarie rotering underkastad jord uppföras, St c. Denna rubrik är verkligen både vådlig och förvillande.
Det är nemi. icke genom någon af R.
M. sedan år 1809 utfärdad författning bestämdt hvilken jord, som är ordin, rotering underkastad.
Detta beror på uråldriga författningar, utkommna på 1600- och tyoo-talen, men hvilkas tillämplighet jag jäfvar.
Jag är nemi. af den tanke, att all jord, som icke före år 1809 var belagd med ordin, rotering, icke heller nu kan en sådan rotering påläggas, jorden må vara af hvilken natur som helst, med mindre att K. M. och R.
St. derom bestämdt besluta.
Mig förefaller åtminstone orimligt, att t. ex. ett utsockne-frälsehemman (jag väljer med afsigt detta exempel, emedan tvisten om utsockne-frälsets oldin, rotering fortfarande pågår) hvars innehafvare köpt eller tagit detta hemman i arf med rotefrihets-afgift af 1 r;dr per hemman, till följd af SlalsUtskts betänk., i händelse det blefve ett R.
St:s beslut, skulle påläggas en vacance-afgift af 58 å 60 r:dr, d. v. s. se sin egendoms värde minskadt med ett capital af omkring i,5oo rtdf b:co. 80 §tn Reg.Ftn synes likväl kunna hindra ett så våldsamt ingrepp i äganderätten.
Man har ofta inom detta Hus yrkat, att det vore obilligt att borttaga grundskatten, emedan då innehafvaren köpt hemmanen med skyldighet att erlägga denna skatt, den således endast vore en ränta som vore i köpet beräknad.
Jag hemställer då, mine herrar! huruvida det står tillsammans med denna theori alt pålägga en dylik ränta, och om detta icke är hundradefallt obilligare af Staten, än att borttaga eller efterskänka den.
Jag föreställer mig, ali dessa mina anmärkntr förtjena StatsUlsk;s uppmärksamhet och anhåller på denna grund 0111 återremiss af betänkandet.
Finner StatsUlsk. denna rubrik böra fortfara och knekterotefrihets-medlen böra bland de ordin, skatterna upptagas, så anhåller jag, åtminstone för min del, alt få föreslå följande tillägg uti rubriken, nemi.:
Rotefrihetsafgift af o rotel'ad men i öfverensstämmelse med 80 §:n Reg.Ftn rotering underkastad jord.
Då kommer denna afgift åtminslone att inskränkas dels till den jord, Den ?.o
Maj f. m. som före år 180g var roterad, men sorn sedermera icke in natura utgjort sin rotering, dels till sådan jord, som, i öfverensstämmelse med K.
St:s beslut, hädanefter kuude komma alt roteras, utan att en sådan rotering in natura utgöra.
Jag anhåller således om återremiss af betänkandet.
Det kan icke vara den siste värde talaren obekant, hvad han sjelf såsom riksdagsman bör veta R.
St. hafva beslutat, nemi. att roter.skyldig oroterad jord skall roteras och beläggas med ordinarie rotering, efter naturen på jorden.
Det är K. M:s och R.
St:s sammanstämmande beslut vid 1828 års riksdag.
Nu innehåller 80 §:n Reg.Fm, att ingen ny eller tillökad rotering kan, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslöt, tillkomma; ilen ifrågavar. roteringen har genom K. M:s och R.
St:s sammanstämmande beslut tillkommit.
Den värde ledamotens förslag innefattar ett försök att än ytterligare skada oss ett särskildt slag af privilegierad jord, d. v. s., att en del af frälsejorden i Halland skulle få erlägga rotefrihetsafgift, i stället för att beläggas med ordinarie rotering.
Från ordin, rotering finnes, efter K. M:s och R.
St:s beslut, inga andra hemman undantagna än säterier och bergsmanshemman; dock så att dessa sednare bibehålla sin frihet från ordin. rotering endast så länge de fortfara att idka bergsmansrörelse — det är att drifva tackjernsblåsning — ty upphöra de dermed, så äro de underkastade att ingå i ordin, rotering.
Jag kan således icke annat än finna, såväl atlSfatsUtsk. haft rätt i saken, som att den rubrik.
Utsk. föreslagit, nemi.:
Rotefrihetsafgift för oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, är riktig; ty begge delarne äro med Konungens och R.
St:s beslut fullt öfverensstämmande.
Hr Dalman kan göra sig underrättad om, att K. M. och R.
St. icke allenast enstämmigt hafva beslutat, att sådant skall ske, utan äfven disponerat dessa rolefrihels-afgifter lill ersättning för sådana eapellans-boställens roteringar, hvilkas ordin, rotering icke kunnat öfverflytlas på annan jord.
Jag öfverlemna!- med fullt förtroende åt StalsUtsk. att undersöka, huruvida ett sådant R.
St:s beslut finnes, som Frih.
För min del vet jag visserligen, alt Regeringen så velat tolka en inellanmening uti en af R.
St. vid 182^ års riksdag till Regeringen »flåten skrifvelse, — hvilket misstag likväl vid 1828—18J0 arens riksdag blifvit rätladt; men jag anser denna tolkning vara alldeles oriktig, och jag bestrider således tills vidare, att ett sådant till iaga påföljd verkande beslut är af R.
St. faltadt.
I slik händelse hade det icke varit möjligt, att ju ej de många tvister, som vid nästan alla riksdagar förekommit ang:de ruter.skyldigheten, långt för detta hade varit af-i Den 20 Maj f. m. ut skurna.
De fortgå likväl ännu, och jag kan icke annat än för min enskilda del anse det stå i strid med R.
St:s beslut, att ordinarie i stallet för extra roteringeu blifvit ålagd t. ex. provinsen Halland, hvilket dock ej hör till detta ämne och således icke nu behöfver af mig utvecklas.
För öfrigt har det ej varit mig främmande, att Frih.
Cederström, som visat sig så ifrig att förekomma, att den skattdragande icke skulle få någon lindring i sina bördor, nu med lika ifver yrkar, alt dess skatter skola blifva tillök ta,—ehuru detta står i rak strid mot Friherrens princip, att grundskatten icke kan borttagas från den jord, sorn med en sådan ar köpt eller ärfd, emedan den är en deri intecknad ränta,— då lian deremot nu påstår, att all jord af lika natur bor åläggas lika beskattning, ehuru den ene har köpt sin jord, utan grundskatt eller rotering, och den andre, med densamma.
I afseende på den siste talarens till mig directe gjorda framställning, får jag hänvisa honom att genomläsa mina vid 1828 och i834 årens riksdagar väckta motioner i ämnet; och finnér han deraf, att jag tillstyrkt någon annan förändring, än alt de, som derigenom blefvo lidande, skulle få full ersättning, så må han hafva rätt.
I annan händelse lärer hans framställning vara ogrundad. 2 7: d e punkten.
Jag ber om ursägt, att jag kommer tillbaka till den 25 punkten.
Der förekommer ett förslag till en statsutgift af 10,000 r:dr, som skulle tilläggas hvad å 4:de hufvudtiteln för lots- och båk-inrättningar redan finnes uppfördt.
Jag anhåller, att Utsk. vill skilja detta från inkomst-betänk, och uppföra det bland utgifterna å 4:de hufvudtiteln. 3 4: d e punkten.
Denna afgift är visserligen af StatsUtsk. upptagen till samma belopp, som uti K.
Alis nåd. propos.; men då man jemfor detta belopp med hvad som verkligen influtit under åren 1833 och 1807 i medeltal, så befinnes detta utgöra endast 536,160 r:dr.
Jag skulle således, för min del, tro, altman icke hör beräkna bräonvinsafgifterna högre hädanefter, än hittills, och att det alltså ej är skäl att höja denna afgift utöfver hvad hon i medeltal för de sista 5 åren utgjort.
Ehuru man ej kan yttra något ang:de det belopp, hvartill ifrågavar. afgift uti betänk, är upptagen, förrän betänk, om brännvinsbränningen, hvilket nu är under Utsk:s bearbetning blifvit bifallet; så ber jag i alla fall att få reservera mig häremot, synnerligen som jag är ledamot af ett Utsk., hvarest motioner i detta ämne äro under bearbetning, och anser, alt om dessa motioner vinna önskad framgång, någon minskning i samma belopp torde vara att emotse. 112 Den ao Maj f, m.
Hr Frih. o. Landtm, hemställda, om R. o.
Ad. ansåg de vid StatsUtsk:s utlåt.
N:o 64 gjorda anmärkningar föranleda dess återremitterande.
Ropade ja. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl J till 3 e. m.
Onsdagen den 20 Maj i84o.
Frih. Cederström, Jacob: Sedan R. o. Ad. under f. m. plenum återremitterat StatsUtsk:s utlåt.
N;o 64, angrde beräkningen af statsverkets inkomster; så synes mig, attalia bilagorna eller utsk:s-utlåt:n under samma nummer med litt. från och med A till och med K måtte åtfölja återremissen.
I annan händelse och derest dessa bilagor skulle blifva särskildt föredragna, kommer jag att genast, utan föregången diseussioti, vid föredragning af utlåt.
A begära votering, och att utlåt, enligt 56 §:n Reg.Fm må framställas till bifall eller afslag.
Om då contra-proposm blir bifallen, skulle deraf följa, enär Ulsk. tillstyrkt afslag å motionen, att motionen står qvar såsom bifallen; men ett sådant förhållande är icke med formerna öfverensstämmande och lärer icke af Hr Frih. o. Landtm, kunna bifallas.
Såvida dessa betänk:n skola återremitteras, måste någon anmärkn. vid hvarje betänkandes innehåll hafva förekommit.
I annat fall äger Utsk. ingen grund för detsammas förnyade pröfning; men det är endast för en förnyad pröfning, som återremiss kan komma i fråga, och följaktligen kan återremiss icke äga rum af sådan anledn., som Frih.
Jag skulle vara af fullkomligen enahanda tanke med den siste värde talaren, derest de ifråga var. utlåtandena voro särskildta betänk:n; men då de äro upptagna under samma nummer med hufvudbetänkandet, och detta är återremitteradt, kan jag icke se, att annan åtgärd med dem lagligen kan äga rum, än återremiss.
Jag bär redan anlydt resultatet af ett annat behandlingssätt.
Jag kommer nemi. att begäravotering öfver utlåt.
A, Den 20 Maj e. m. och all detsamma må framställas till bifall eller afslag.
Afslås då betänk., som tillstyrker afslag å motionen, så är ju motionen Infallen.
Bifalles åter betänk., så är väl motionen afslagen ; men i begge fallen är frågan, som betänk, afhandla!', afgjord, ehuru samma fråga, till följd af ålerremissen å hufvudbetänk.
, sorn bland inkomsterna upplager heminantalsränlan , ännu beroi' på SlatsUtskls och följaktligen äfven på Ståndets pröfning.
Fiågan synes då blifva livilketdera af R. o. Ad:s beslut, det som fattades i f. m. öfver hufvudbetank. , eller de sorn nu blifva fattade öfver de subsumerade utlåtandena, i händelse de sednare besluten blifva i strid med det förra, skall äga mera kraft.
Dessa särskildta betänk:n äga nemi. sådant sammanhang med det återremitterade' ut låt , att de blott till följd af den beslutade återremissen af hufvudbetänk. böra till
Disk. återgå, hvilket påstående jag således vidblifver.
Giv Horn:
Om man skulle så förstå saken, som Frih.
Cederström framställt förhållandet, så skulle följden af voteringens utgång, i enlighet med Friherrens votum, blifva den, att StatsUtsk. funne sig, jemlikt ett sådant R. o. Ad:s beslut, böra närmare öfverväga, om icke hemmantalsräntan lill vissa delar borde försvinna; och vid sådant förhållande är det likgiltigt, om betänk, afslås eller återremitteras.
Då fråga under förmiddagen uppstod, huruvida på en gång skulle afhandlas både hufvudbetänk.