Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. föreslagit, bifaller ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:co -i och för anskaffandet af i5,ooo gevär, voterar ia; den det ej vill, voterar neji Vinner nej, afslår R. o.
Ad. allt extra anslag i och för anskaffandet af gevär.
Mig synes, att volerrspropos:na icke kunna blifva andra än de, huruvida R. o. Ad. vill antaga StatsTJtsk:s ullåt. elier K.
M:s propos.; ty då Ståndet på den af Hr Gr. o.
Landtm, framställda propos. till bifall af Utsk:s tillstyrkande svarade nej, och vid den sedermera gjorda proposm örn bifall till K.
M:s förslag begärdes votering, är det emellan dessa båda meningar, som votering skall anställas.
Då ingen ledamot yttrat sig för bifall till StatsUtsk:s sednare utlåt.
N:o 291, utan meningarna varit delade endast emellan bifall till K. M:s propos. elier till StatsUtskls förra utlåt.
N:o 2o3, hvilket afstyrker allt anslag till gevär, skulle jag tro, helst den af Hr Gr. o. Landdtm. först framställda propos. 0111 bifall till utlåt.
Wto 291 blifvit med enhälligt nej besvarad, att contraproposm till bifall å K.
M:s propos. icke kan blifva annan, än bifall till utlåt.
3N:o 2o3.
Då Utsk:s utlåt.
1 sina mom. hela vägen varit bifallspropos., lärer icke ett omvändt förhållande nu kunna äga ruin; hvadan propos:na torde blifva dessa: deri, som bifaller Utsk:s tillstyrkande, voterar ja; den det det ej vill, voterar nej; vinner nej, anses K.. M:s propos. i denna del bifallen.
Då jag yrkat votering, och min afsigt är, att allt anslag till ifrågavar. ändamål skall afslås, anhåller jag, att proposma må blifva sådana, Hr Dalman föreslagit..
I annat fgll nödgas vi votera om contraproposm.
Den 3 November e. m. 43 Hr Lefren: Frih.
Cederström har, efter mitt förmenande, rätteligen sagt, att Utsk:s utlåt, bör tjena till ledning för proposma; men Frih. har glömt, att vi hafva 2:ne utlåtm.
Då likväl ingen talat för det sednare utlåt., utan man yttrat sig antingen för det förra eller för K. M:s nåd. propos., kan jag icke finna annat, än att Hr Dalman har rätt deruti, att afslag å utlåt.
N:o 2o3 bör blifva conlrapropos. till bifall af K.
M:s propos. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid uppgörandet af den nyss upplästa voter:spropos:n H. Ex. haft för afsigt atta ena sidan lemna tillfälle för dem, hvilka det önskade, att bifalla K.
M:s nåd. propos. i denna del och att, å den andra, bereda dem tillfälle, hvilka ej ville för det afsedda ändamålet bevilja något anslag, alt få uttrycka sjn mening.
Dä ingen yrkat bifall å Utsk:s förslag i utlåt.
Wto 291, trodde H. Ex., att denna voter:spropos. måtte vara den rätta.
Då jag finner denna sak vara för vigtig för att underkastas det höga spelet att antingen helt och hållet bifallas eller helt och hållet afslås, nödgas jag begära votering om contrapropostn.
Jag har icke kunnat fatta Hr
Dalmans yrkande vara något annat, än att 3:dje punkten af Utsk:s utlåt.
N:o 2o3, hvaruti Utsk. afstyrker allt anslag för gevärsfabrication, måtte blifva den ena proposm och bifall till K.
M:s nåd. propos. den andra.
Hvilkendera, meningen, som sättes i ja eller nej, torde vara hvarje annan lika likgiltigt som mig; och då ingen talat för bifall lill utlåt.
N:q 291, ser jag icke heller anledningen till Gr. v.
Fersens begäran örn votering om contraproposm, och anhåller derföre, att vi icke onödigtsvis må blifva belastade med en votering, som tjenar till intet.
I anledn. af den siste välde talarens yttrande får jag blott förklara, att jag redan tillkännagifva min åsigt i ämnet, att jag anser saken för vigtig för att genast votera emellan bifall till K.
M:s propos. och afslag derå helt och hållet, och att jag derföre anser nödigt att först votera 0111 contraproposm, emedan, om Stats Utsk:s sednare tillstyrkande blir contraprnpos. i bufvudvoteringen, man åtminstone erhåller något till nu ifrågavar. behof.
I anledn. häraf uppsattes och upplästes till justering följande voter:spropos:n:
Den, som yrkar till contrapropostn bifall å K. jVI s nåd. förslag om ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:co, i och för anskaffandet af i5,ooo gevär, voterar ja: den det cj vill, voterar nej; 44 Den 5 November e. m.
Vinner nej, kommer bifall till 3:dje punkten af SlatsUtsk;s utlåt.
N:o 2o3 att utgöra contraproposm.
Jag anser visserligen orik-’ tigt att votera om en contrapropos., som icke förqpledes af discussionen i hufvudsqken; men sedan Hr Gr. o. Landtm, tillåtit, att så får ske, anhåller jag blott att vid den upplästa nej-propos:n måtte göras detta tillägg: ”hvarigenom allt extra anslag till gevärs anskaffande afslås.
Uppå derefter framställd propos. godkändes den sednast upplästa voter:spropos:n med tillägg af orden: hvarigenom allt extra anslag till gevär afslås, efter orden: utlåt.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 65.
Nej — 32, Till följd häraf upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos:n; Den, som bifaller 3:dje punkten af StatsUtsk:s utlåt, N:o 291, voterar ja; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, bifaller R. o. Ad., på sätt K.
M. föreslagit, ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:ca i och för anskaffandet af 15,ooo gevär.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer; Ja — 18.
Nej — 64. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ij på aftonen.
Silfverstolpe«
Thorsdagen den 6 November 1834* Plenum kl. 10 f. m.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exned.Utsk. inkomna förslag till R.
N:o 188. ang:de förändrade grunder för fördelningen at Båtsmanshållet Rikets städer emellan; Den 6 November f m.
N:o 189. i fråga om priset å det krut, som från Kronans förråd utlemna*; N:o 190. i anleda, af verkställd granskning af de vid sista riksdag beviljade extra statsanslag för försvarsverket till lands saint till fullföljande af garnisonssjukhus och 2:dra Lifgardets easerns ombyggande; N:o 191. i anledn. af vackt fråga om rättighet för städernas embets- och tjenstemän att deltaga i Civilstatens pensionsinrätluing, m. rn.
Fortsattes pröfningen af ej mindre SlatsUtsk:s utlåt.
N:o 200 i anledn. af K.
M:s propos, örn statsverkets tillstånd och behof, i hvad densamma afser ett extra statsanslag af 3 millioner r:dr till försvarsverkets iståndsättande, allmänna arbeten m. m., än ock samma Utskrs, i anledning af återremjss af detta betänk., afgifna utlåt. ff;o 291. 4:de punkten.
StatsUtsk. har, vid besvarandet af återremissen å betänk.
N:o 2o3 i fråga om extra anslag till försvarsverkets iståndsättande m. m., bland annat vid 4;de punkten förnyat sitt afstyrkande å det af K.
M. begärda ytterligare bidrag för beväringsmanskapets beklädande, samt cle öfriga utgifter, hvilka genom KrigsCoIlegii Utredn:safdelning böra bestridas, och sådant utan lemnadt afseende åt de fullständiga och bevisande upplysningar för behofvens oundviklighet, som af H. Ex. Hr Gr.
Brahe och Hr Frih. Franc Sparre blifvit på detta rum meddelade.
Utsk. har deremot förklarat sig anse ifrågavar. behof af sådan beskaffenhet, att desamma "m ed ”ordinarie anslagen och genom deras kloka och hus”hållsaktiga användande småningom kunna fyllas och afhjelpas.
I händelse detta förklarande icke vore en tom phras, ditsatt i ändamål att, vid saknad af verkliga skäl och bevis, begagnas såsom en förevändning för det begärda anslagets afstyrkande, skulle detsamma innebära en förolämpning för administrationen, hvartill Utsk. saknat skäl.
Om Utsk. äger sig bekant, att oklokhet och misshushållning ägt runi vid användandet af de medel, hvilka hittintills blifvit för utrednings- och bekiädnadsbehofven anvisade, hade det varit Utsk:s pligt att sådant utmärka.
Dessa medels användande har inför Utsk. blifvit specifikt redovisadt; och då anmärkning deremot icke, mig veterligen, blifvit gjord eller (jag vågar påstå det) med något skäl kunnat göras, hade Utsk. ej bort låta sin fortsatta vägran af ytterligare anslag åtföljas af reflexioner, som uppå administrationen kasta en oförtjent skugga.
Härvid anser jag mig äfven upplysningsvis böra erinra, att af R.
H. St:s Revisorers är i832 afgifna berättelse, ang:de samma år verkställd granskning af statsver - Den 6 November f. m.
Itets samt andra af allm. medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, inhemtas, att icke den ringaste anmärkning dervid blifvit gjord mot de föregående årens räkenskaper för Utredmsafdelningen, hvaraf jag drager den bestämda slutsats, att Hrr Revisorer dervid icke funnit något att anmärka.
Hvarföre, vid sådant förevetande, StatsUtsk., i stället att anvisa medel för bestämda nya behof, endast rädt till klokt och hushållsaktigt användande af de ordinarie anslagen, då ingen misshushållning blifvit anmärkt, kan icke på annat, än det här ofvan angifna, sätt förklaras.
Det måste ännu en gång upprepas, att de af K.M. för utredningsbehofven äskade 139,000 r:dr icke afse bildandet af några persedelupplag, utan äro beräknade för bestämda och oundvikliga utgifter, så framt ärenden och bevärtsuianskapet skola i stridbart skick kunna vidmagthällas.
De summor, hvilka grund af fastställda passevojancecontract och beklädnadsstater skola till de värfvade reg:teroa årligen utbetalas af de ordinarie anslagen, till hvilka Utsk. hänvisar, tåla ingen afprutning, och alt af Regeringen fordra kraftfulla anstalter till betryggande af fosterlandets sjelfständighet, men förvägra de bebölliga anslagen till arme'en9 och bevärrsmanskapets beklädande och utredning, innebär en så uppenbar motsägelse, att densamma icke af någon verklig eller pretenderad penningeförlägenhet kan ursägtas.
Jag kan icke föreställa mig, att H. R. o.
Ad,, efter ett uppmärksamt öfvervägande af detta grannlaga förhållande, skall, med godkännande af StatsUtskts förslag, förvägra hvad sorn icke kan umbäras.
Jag anhåller således ödmjukast om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på afslag å denna 4;dc punkt i TJIskts nu förevar, betänk., samt om bifall till det extra anslag af 139,000 r:dr, som K.
M. nd dess nåd. propos. äskat för Utredmsafdelningen.
Skulle H. R. o.
Ad. antingen med eller utan votering afslå beviljandet af detta extra anslag, nödsakas jag, med den nära kännedom om behofvens angelägenhet, jag äger, min pligt och min öfvertygelse likmätigt, högtidligen nedlägga min reservation mot ett beslut, sora, sedan äfven de 54,ooo r:dr b:co årligt anslag, afsedt för bevärtsmanskapets beklädnadsbehof och af 2:ne Stånd beviljadt, genom en besynnerlig och på frågans utgång menligt inverkande tilldragelse vid voteringen derom i förstärkta StatsUtsk. gått förloradt, ovilkorligen måste dertill föranleda, att bevärtsmanskapet efter någon tids förlopp, i brist af beklädnad och utredning, icke kan till vapenöfning sammandragas.
Ilr Möllerhjelm tilläde derefter muntligen:
Man möter mig troligen med det inkast, att de medel kunna begagnas, hvilka innestå utaf de anslag, som vid sista riksdag beviljades och hvilka man beräknar utgöra omkring (300,000 r:dr.
Men förh Ilandet är sådant, att de in-* D e n 6 November f. m. 47 bestående medlen utgöra 416,8g3 r:dr, och äro alla afsedda för bestämda och gifna ändamål.
Contract äro nemi. afslutade på längre tider, och skulle man nu använda de derför beräknade medlen, funnes intet till de afslutade Öfverenskömmelsernas godtgörande.
Man har icke vågat påskynda anskaffningarna, på det man icke skulle åstadkomma förhöjningar i prisen, hvilket vi veta inträffa här i landet, i läll större leveranser på en gång skola afslutas och hastigt fullgöras, såsom det händer t. ex. med klädesprisen, hvilka vid ett tillfälle af större behof för armeen stego 5o 4>roc.
Det lärer troligen komma att anmärkas jemväl vid denna punct, alt de öfriga Stånden afslagit K. M:s propos.
Sådant är visserligen ganska illa och ledsamt; men jag anhåller dock, att R. o.
Ad. för sin del må besinna, att det ifrågavar. behofvet är stort och fullkomligt motsvarar den af K.
Uti sednaste plenum framställdes, bland andra anmärkningar, en dunkel phras af Hr Hjerta, hvilken i tryck lyder: ”Gick man härifrån till granskningen öfver medlens användande, hvad anda hade väl uppenbarat sig hos Styrelsen i ”denna punkt?
Ilade icke, vid Fassevolancefondens gyansk;’ning, ett förvaltande verk låtit utklippa de delar af raken”skaperna, som tillhörde den gamla fonden, blott för det ”revisorerna ej skulle få se dem.”
Jag ber att få lemna något ljus åt det mörker, som råder i denna plirås.
Det måste vara KrigsCol l:m, som påsyftas.
Det förhåller sig nemi. så med saken, att gamla Passevolancefonden var undantagen från revision, roen K. M. tillät, att 182g års uppbörd fick komma under granskning.
Detta nåd. tillstånd lemnades dock först genom K. brefvet d,- 27 Aug. 1831, hvarintill KrigsColhm fortsatt begagnat samma diarier och räkenskaper, som för den från revision undantagna tiden blifvit nyttjade; men då blef det nödigt att afskilja ailt, sorn hörde till 182g års uppbörd, hvilket ock skedde och hvarefter samma års räkenskaper, nied hvad dertill hörde, öfverlemnades till revisorerna.
Klippningen blef genast anmärkt i en tidning; och Colhrn blef apostropheradt nog af, då, om jag minnes rätt, det yttrades, att der måste vara stora klippare.
Delta torde vara nog till upplysning om den saken.
I afseende å den nu förevar, punkten fortfar jag att yrka bifall till K.
M:s nåd. propos:n. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Ehuru med föga hopp om framgång, vill jag ej med tystnad förbigå detta nya försök att, emot 3:ne Stånds bifall till StatsUtsk:s afstyrkande utlåt., söka förmå R. o. Ad. att anslå medel till det ifrågavar. ändamålet:
Af alla föremål synes det för Utredn:sde partementet minst brådskande att fylla.1
Hvad af dessa medel ar för beväringen påräknadt, är visserligen angeläget; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att, oaktadt detta Den G November f. m. trängande behof och fastän Styrelsen sedan i83o disponerat goo,ooo r:dr af extra anslagen till beklädnad, är ännu ingen enda mundering färdig.
Jag hemställer, om det är hushållning att hafva förråden fyllda med inaterialier, underkastade förtäring af mott och mal, under det man jemrar sig, att landets nationalgarde icke kan beklädas, utan går klädt i trasor m. m.
I öfrigt ber jag att få besvara en anmärkning emot en nu ej närvar, talare, ang:de bortklippningen af åtskilliga Passevolancefondens räkenskapshandlingar.
Denna apostroph tror jag visst icke vara ämnad det förvaltande verket, sorn låtit verkställa klippningen, utan riktad emot Styrelsen, som vägrat granskningen af föregående årets räkenskaper, och derföre gjort den besynnerliga manövern nödig.
Ordet tactik har så ofta blifvit nämndt i våra discussioner, att det icke torde anses underligt, om ja6 här, der det är fråga om militäriska föremål, jemväl nyttjar detta ord.
Bland andra practiska utvägar, man här begagnar sig af, belinnes äfven den tactik att låtsa vara okunnig om, att de medel, hvarpå man nu vill anvisa, redan förut äro anslagna till bestämda ändamål och således icke kunna till andra disponeras.
Denna låtsade okunnighet uti förevar, fall besticker sig deruti, att de 4oo,ooo r:dr, hvilka man uppgifvit såsom befintliga, icke få användas till couranta ändamål, emedan Konungen då skulle bryta emot det vilkor, hvarunder desamma af sednare Ständer beviljades.
Om altså något eller allt utaf dessa medel användas för fyllnad af de årliga behofven, skulle samma talare, som nu yrkat en sådan disposition, i fall han vöre consequent i de grundsatser, han vid denna riksdag prononcerat, vid den nästk. framträda med en anledn. till anmärkning mot den föredragande, som contrasignerat ett beslut, hvarigenom medel, anslagna för behof i händelse af krig, blifvit anvisade till fyllande af årliga utgifter , och jag försäkrar, att, vid ett sådant förhållande, äfven jag skulle vara färdig att afgifva min anmärkn:sru!la. Jag frågar: är det väl rimligt, att samma personer påyrka åtgärder, hvilka de sedermera sjelfva blifva de första att klandra?
Det är angeläget att utmärka denna tvefaldighet i åsigter, detta sätt att under en verklig eller låtsad okunnighet framträda såsom allmänhetens upplysare, på det denna allmänhet icke må missledas af dem, som utsprida mörker, der ljus borde råda; ty det är tryckfrihetens sak att sprida ljus, icke att utkasta irrbloss till allmänhetens förvillande.
Det är verkligen ett särskildt sätt, hittills endast bekant genom Munchhausen, att nemi., då repet icke räcker till, skära af det uti den ena ändan för att skarfva vid det i den andra.
StatsUtsk. har adopterat denna method; men jag anhåller, Den 6 November f. m. att R. o. Ad. må ogilla densamma och bifalla K.
M:s preposition.
Jag är förekommen af Hr Lefren i afseende på de innestående medlen.
Hvad åter beträffar den anmärkta malätningen, kan Hr Dalman i det afseendet vara fullkomligt trygg, emedan förråden äro med ali omsorg upplagda på Skeppsholmen, der de, för.ytterligare visso, kunna af Hr Dalman tagas under skärskådan.
Man kan icke förfärdiga munderingarna, innan allt blifver anskaffadt, hvad dertill hörer; men sedan behöfver man icke frukta, att mått och mai komma att uppäta deni, ty oaktadt de ifrågavar. förråden åsyfta att utgöra beklädnad i händelse af ett krig, komma de likväl icke att ända till en sådan tid blifva qvarliggande orörda, utan de Omsättas i mån af det årliga behofvet.
För att emedlertid kunna göra dessa omsättningar, mäste medel inflyta, och anslag äro derföre nödvändiga.
Nu nödgas vår beväring slita, hvad den ordinarie armeen redan förut utnött, likasom stjufbam, hvilka få nöja sig med hvad de andra barnen aflagt.
Hvad för öfrigt beträffar anmärkningen emot den befallning, man förmenar Styrelsen hafva gil vit KrigsColkin att vägra den omförmälda granskningen, får jag upplysa, att långt ifrån en så beskaffad befallning var det ett medgifvande af granskning, sorn Regeringen anbefallde och hvilket föranledde maniernentet med räkenskapsböckerna.
Jag skall icke tillåta mig annat omdöme i militärisk a frågor än det, som tillhör sunda förnuftet; men der detta är tillräckligt, skall jag också icke låta afskräcka mig från att yrka, hvad det anvisar mig vara rätt.
Uti frågor, der den medborgerliga känslan finner sig anslagen, der är det hvarje representants pligt att yttra sig.
För min del behöfver jag i denna sak endast svar på en fråga, för att derefter bestämma min röst.
Vi känna, att förstärkta StatsUtsk. afslagit begärda anslag till beväringen* beklädnad.
En aktad militär, som nu är i landsorten, Innhar gjort framställning, hurusom han förmärkt, att bevärtsynglingnrna gå med håg till utöfningen af sitt kall, dåde se sig snyggt och i likhet med armeen beklädda, men att hågen faller, då de vid sitt första inträde i det militäriska yrket finna sig beklädda med trasor.
Vidare hafva vi under hela riksdagen hört uttalas den sats som äfven jag gillar, att nemi. vårt försvar bör grundas på nationalbevaringen; men kan man väl härifrån skilja den önskan, alt beväringen icke genast må finna sig nedslagen till hågen af den usla drägt, hvari man kläder dein.
Jag har alltid trott, att det är statens ovilkorliga skyldighet att antingen bekläda beväringen, eller ock dertill gifva den ^penningar.
Men det är dock ett slikt behof, ^ 16 H. 7 r 5o Den 6 November f. m. hvartill medel nu vägras.
Här behöfves icke mer än blotta förnuftet och känslan af Svensk medborgare för att beklaga, att förstärkta Utsk. gifvit oss ett så innationelt beslut.
Men jag önskar, att misstaget må rättas.
Jag önskar, att i834 års
Ständer icke må glömma den angelagna urskillningen, att det icke är nog att hafva folk till att försvara oss med, utan dessa måste äfven kunna armeras och beklädas.
Må de, som förbise denna sanning, smickra sig sjelfva och utbasuna sitt nit; men den sansade allmänheten och efterverlden skola skarpt ogilla ett sådant förfarande.
Den upplysning, jag önskar och hvarom jag vänder mig till Hr Möllerhjelm eller den ledamot, som äger tillförlitlig kännedom i ämnet, består deri, huruvida de anslag, som här äro i fråga, kunna lemna utvägar till beväringens beklädnad?
Är förhållandet sådant, kan jag och, som jag hoppas, de flesta med mig icke vägra bifall dertill.
Säkerligen finnas flera andra skäl; men de ligga utom mitt omdöme, och jag vill derföre icke vidröra dem.
Jag tror mig kunna tillfredsställande besvara, hvad som blifvit emot mig anfördt.
Hr Lefre'11 har talat om en tactik att låtsa okunnighet derom, att medlen voro anvisade till bestämda ändamål, och har såsom exempel citerat, att de vid sista riksdagen anvisade extra anslag voro uttryckligen bestamda för ki igsbehof.
Jag ber om förlåtelse, om det i detta fall är Hr Lefren och icke jag, som misstagit sig.
Så vidt jag kan förstå R.
St:s skrifvelse vid sista riksdagen, ang:de extra statsregleringen, innehåller den ingen annan bestämd föreskrift, än att medlen skola användas till försvarsverkets i st å n ds ä 11 a n d e. Således hade Regeringen varit oförhindrad och haft för pligt att först iståndsätta, hvad som vore angelägnast, såsom beväringens vapen och beklädnad.
Om en anmärkningsrulle här skulle komma i fråga, vore den för det sådant blifvit uraktlåtet, visserligen icke för motsatsen.
Hr Lefren har vidare sagt, att det ifrågavar. anslaget åsyftade att fylla ärliga behof, då det andra afsåge reservupplag.
Det har således helt naivt undfallit
Hr Lefre'n, att oaktadt anslagen, dåde begärdes, kallades extra och blott fordrades för en gång, var meningen likväl att låta oss få behålla dem såsom ständiga och ärliga, alldeles som det gått med de 70,000 r:dr för arm ehns materiel.
För min del tror jag det vara angelägnare att fylla hehof, som äro för handen, än sådana, som komma i en oviss framtid, och det faller Regeringen till last, att den sparat sin framställning örn det oundgängliga, till dess folket vore urståndsatt att gifva något dertill, i anseende till det myckna, det förut gifvit till, om ej alldeles öfverflödiga, åtminstone mindre angelägna ändamål.
Hr Lefren har talat om de irrbloss, publiciteten skulle kringsprida, och de upplysningar, den undandolde.
Jag förmodar, att Hr Lef - Den 6 No veml) er f. m. 5i rens upplysningar visserligen icke blifva gömda för allmänheten, men förmodar då ock, att min upplysning derom, att Hr Lefren misstagit sig, jemväl kommer att stå bredvid.
Jag begriper ej, huru man kan fordra en enklare bevisning öfver Styrelsens sätt alt hushålla än den, som blifvit ådagalagd på detta rum, i StatsUtsk. och af vissa talare i de andra Stånden.
Det är väl sannt, att manga specialiteter här ej blifvit framdragna; men folket frågar ej derefter.
När det ser den ena millionen efter den “ändra öka krigsbudgetten, och försvarsverket likväl riksdag från riksdag framstå lies i ett allt mer och mer uselt skick, kan ingen öfvertygas att en riktig plan och hushållning äger rum.
Eller var det
Väl möjligt för sista Ständer att tänka sig, att, då de gåfvo 70,000 r:dr årligen till ordinarie och nära 3 millioner till extra ordinarie militärbehof, vi fyra år derefter skulle få böra dessa bedröfliga målningar öfver beskaffenheten af våra vapenförråd och vår bevärings beklädnad, hvilkas framtvingande Frih.
Boye i sista plenum så hardt klandrat, då han föga bättre än såsom
Rikets fiender och förrädare bedömt dem, som han förmenat hafva föranledt framställningen af denna mörka tafla.
För min del finner jag likväl denna framställning ingalunda af honom eller någon annan påkallad, ty ingen hade hvarken då eller nu bestridt behofvet af vapen och beklädnad, utan endast behofvet af extra anslag dertill.
I öfrigt ogillar jag, att Utsk. icke Uppfyllt BondeStcs fordran att erhålla upplysning om våra förråds tillstånd.
Jag är öfvertygad, att detta i alla fall är kändt af utländningen, och jag vet således ej, hvarföre folkets representanter skulle sväfva i okunnighet derom.
När man på utländska diplomaters skrifbord sett chartor öfver vår skärgård; när man sett utskickade från grannriket få undersöka våra varf, och chronometer-expeditioner pejla våra kusters farvatten, så hemställer jag, om icke detta bevisar, att man börjar inse, huru litet hemlighetssystemet lönade mödan i detta som i allt annat.
— Hr Möllerhjelm hav misstagit sig, om han tror min anmärkning riktad mot hans förvaltning eller vården om förråden.
Min öfvertygelse är tvärtom, att de af Hr Möllerhjelm vårdas ganska väl; så har jag åtminstone hört personer, med kännedom härom, säga.
Jag vet ganska väl, att Hr Möllerhjelm icke är den, som disponerar medlen, och det är blott emot dessa dispositioner jag riktat mitt klander; påstående deremot, att de i förråden befintliga roaterialier måtte användas till beväringens beklädnad.