Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä ändamälet med en fri Bränwins-bränning icke kan syfta till annat, än att alla hushäll stola kunna förse sig sjclfwe och sine arbetare med det qvantum Bränwin, som wanan gjort till ett behof, och äfwcn dermed betjena köpare, som icke äga tilwerknings, rättighet; synes mig, att 50 högst 6o kannors rymd af Bränwins-pannan, skulle fullkomligt upfylla detsamma, hälst dä tiden blifwcr oinstränkt.
Största mäng, ben af Jordbrukare begagna icke större pannor; och 0- agtadt tillverkningen hittils endast under en korrt tid af äret warit tilläten, har likwäl ingen känbar brist Upkommit.
För min del skulle jag deremot tro, att den förcflagne pannerymd af 90 kannor skulle kunna gifwa anledning till en wida öfwer behofwet och ändawälet utwidgad Bränwins-tillverkning, som i mänga afseenden skulle blifwa stadlig.
I anledning häraf, fär jag ödmjukast underställa Eders Exccllence och Högloft.
Utskottet, huruwida den förestagne pannerymden af 90 kannor kunde inskränkas till högst 60, och förenar mig för öfrigt till alla delar med det af Utskottets Beredning afgifne »välgrundade Betänkande, med anhällan om Proposition härUppä.
W. bkisin§er.
Herr Handelsmannen 8tnbeck upläste ett skrifteligk anförande af följande innehäll.
Pä de stjäl och grunder, som jag k särskildt Memorial till detta Högloft.
Utstött ödmjukeligen anfört - 4?v
Den 14 September. fört, instämmer jag. till alla kelar med vek Halast.
Uiskottcts uplysta och wälgörante Betänkande, koek will jag icke hcnwa l.mnat oanmäld», att om nägon J^di, Vid i Samhället, wid detta Högloft. lUskottets bistat, bulle haima anledning wara missnöjd, är det i min tanka Bryggarc-Societetcn i Stockholm, som i afsigt, akt förr eller sednare äterfä en näring, som den för detta innehaft, torde hafwa gjort drygare och kostsammare förlag, än att den förtjcnsicn, som Societeten tillgodo njöt, under den korrta Arrende-tid, den sig af denna näring fick begagna, i den ringaste män deremot torde hafwa upgäkt.
Jag hemställer sälcdcs öd« mjukelkgcn hos det Högloft.
Utskottet, att som skadeersättning för desse Brpggare-Socieketcns inledde kostnader, i det Högloft.
Utskottets Betänkande, som till Högloft.
Skänderne afgär, mätte intaga-, det den De, stilleringS-afgift Bryggarc-Societetcn för detta till Staten erlagt med 4 skillingar x?r kanna, om icke helt och hället uphörde, ätminstone nedsatte- till 2 skillingar, hwarom jag pä det ödmjukaste anhäller, men dcräsk S detta mitt ödmjuka anförande Höglofliga U-skottek icke täcktes göra Höggunstigt afseende, detta mitt Memorial mätte dä fä wara Högloft- Utskottet- Betänkande till Högloft.
Ständernas klena fbljaktigt.
Stockholm ben zo Augusti 1809. 6. 8 isback.
Herr Lagmannen Lassis anförde mundtetigen: — — — — — — Uti första puncten as den afdelning, som angär Bränwins-brännings-rättigheten, är wäl föreslagit, att en fri bränning mä existera för Hemmansbrukare och större oskattlagde lägenheter eller utjordar ä landet, men jag saknar tiistäni» för Den 14 September. 411. för ägare af stattlagde qwarnar, att fä begagna sam» ma fbrmän.
Ehuru dctza som oftast icke innehafwa nägot Hemmansbruk, sä hafwa de dock alfid mycket bättre tilgäug pä säd, än de fleste Jordägare af smä Hemmansdelar, och rättigheten att bränna Bränwin synes mig cgcntcligen böra följa af Spanncmäls - till» gängen.
Att Panncrymden bör fbrblifwa efter 1820 ärS Förordning, anser jag äfwen i allmänhet nyttigt, hälst ben mindre
Hemmansbrukare sämcdelst undgär all olägenhet af Bränwins-redstapens förändring, hwilken al, drig utan betydlig kostnad kan wcrkställas, men att ingen panna mä fä hädanefter innehälla mer än 90 kannor finner jag icke wara lika billigt, ty derigenom skulle bädc de Skädcrncs Jnnewänare, hwilka tiläfwen» tyrs kunna komma att Arrendera de andras Brän» nings-rättighct, samt större Potzcssionater förlora i jämförelse med andre, och Kronan fär mindre inkomst, än i händelse en högre drifwen Bränwins-brännig emot i mohn derefter höjde afgifter blcfwc tilläten.
Min mening är derföre, att ben, som ästundar bränna med större redskap, än af gv kannors rymd, stall w-.d ärliga Taxeringen anmäla sig om tilständ dertill, hwilket icke bör honom förmenas, men hans afgift för brännings-rättighctcn blifwa höjd till en emot den pan» nerymd han begär sä nyttja swarande proportion — Wid 5:te puncten nödgas jag erindra, det jag aldeles icke instämmer deruti, att Stockholm, Götheborg och Carlscrona skulle frän rättighet till Bränwinsbränning undantagas, emedan jag anser dctze Städer böra wederfaras lika rättwisa med alla öfrige orter i Ri. 412 Den 14 September.
Kiket, och jag kror Kronans rätt akt derstädes hafw» allmänna Bränncrier ganska wäl kunna förenäs med Jnwänarnes att idka enffilt husbehofs-bränning.
— Herr Borgmästaren I^inäström: angäcnde inskränkningen af krogar pä Landet, samt BränwinSförsälgning derstädes, förenar jag mig med hwab Herr Dockor kaxe och Herr Prosten le rvin derom anfört.
Utskottets Ledamöter behaga kasta en blick pä 6:te och 7:de HZ uti Kongl. Förordningen den is Junii 1800 angäcnde tillverkning» transport och försäljning af Bränwin, sä skall snart befinnas, att deftc HZ pä det strängaste förbjuda allt lönn-krögeri äfwensom obehörig Bränwins-försäljning uppä näringsställcn ä Landet, och jag anser för min del en sadan försäljning hädanefter icke böra blifwa mera lofs tzlfwcn, än hittilS.
Eljest spncs mig, att dä hwarje individu uti Städerne nu lemnäs rättighet att bränna, tvore det bäde för Stads-boernes winning mera förmänligt, och till Ankommande af eldswäda, för allmänna tlyggheten bättre, om flere Innewänare i hwarje Stad, ätminstone i de smärre, fingo sammansätta sig, och ensamme, emot cn wist afgift tillverka Bränwin för hela stadens behof.
Beträffande Bräowins-bränningcn i Stockholm, Götheborg och Carlscrona instämmer jag med Herr Lagmannen LlLKIö Herr Doctor kaxe: genom frigifwande af BräntvinS-försäljning ä skattlagdt krogar kan witzcrligen icke lönn-krbgeri förckommas, den enda utwäg dertill kan blifwa en allmän kontroll och rättighet för hwar och en att göra bestag.
Herr Den 14 September. 41 z Herr Handelsmannen facklon: med Herr Borgmästaren WiS-ariris tiss Utskottets Be^cdningsProtocoll afgifne serskildta mening, förenar jag mig; och att Regalt Bränneri skulle anläggas i Carlscrona, anser jag högst skadligt bäde för Kronan och Staden.
Erfarenheten har »visat, att dett Krono-Bränneri, som förr warit där, icke burit 6g.
För Flottans behof karr ett sädant B änneri icke wara af nöden, tp FlottanS förnödenhet uphandlas pä Auction, och K onan har nu rättighet att köpa sitt erforderliga Dränwrns» sörröd gf hwem som hälst.
Herr Borgmästaren l.anäZrev:
Jag är af lika tanka med Herr Lagmannen Zckkle, utom hwad angör friheten att begagna större B-än wilis - redskap ärr för yo kannor, uti hwilkcn omständighet, sä wäl som allt hwad eljest icke emot Herr Lagmannens mening strider, jag bifaller Betänkandet.
Herr töfwerste-Kammar-Junkaren Friherre hamilton: Säsom Ordförande i Beredningen, och tillika den ä hwarS votum Betänkandet tiss större delen är grundadt, för jag äran hoS Eders Excellcnce och Högloft.
Utskottet anhälla om tissätelse akt söka »vederlägga de anmärkningar deremot, som hittils blifwit framställde, sä widt de samma skilja stg ifrän min Lfwertpgelse.
Hwad först angär Herr Borgmästaren VViQorrns till Beredningens Protocoll den i6:de r denna mänad anförde särskilda mening, sä smickrar jag mig med den förhoppning att ben samma skall finnas genom Betänkandet sä wederlagd, att jag härwid ej behöfwer att nu mera nägot tillägga.
Be-. §14 Den 14 September.
Beträffande dernäst Herr Auditeuren KömxZ tvid samma dags Protocoll bilagde Betänkande, sä är jag wäl längt ifrän at bestrida den grundsats, att det i alla tider warit Swensta ZolketS urgamla rättighet att sjelf förädla de producter det med flit och möda ur egen jord framalstrar, utan jag anser twärtom denna satts just utgöra Lasts för Beredningens utlätanbe.
Men häraf kan jag ej fin» na den följd böra dragas, att afgiftcn för BränwinSbrännings-rättighetcn bör utgöra en koppskatt, och fastän denna fräga egentligen spnes tilhöra BewillningsUtskottet, sä kan jag likwäl ingalunda afstä frän min Lfwcrtygelsc om skadlighetcn af en sädan afgift.
Projcctet derom är först framstäldt i Herr jöfwerstc-Licutenantcn Lcbmitterlöws Memorial, men sedermera af Herr Commercc-Rädet
Lrimrlleölä uti desi sörsta anförande i ämnet wedcrlagdt med akl dea wigt och fullständighet, som kan erfordras, och den deruti intagne calcul utwisar, att genom en personel afgift, skulle swärligcn mera kunna inbringas till Stats-Werkct, än 150,000 Riksdaler Banco om äret, dä deremot afgiftcn af Hemmannen ärligen tilskpndar Kronan en Inkomst af minst 260,000 Riksdaler samma mpnt.
Herr Auditeurens förslag uti grdjc slutföljden tvid lista rcglan, att Brännan mä emot lindrig Tull utföras kill Utrikes Orter, kan wäl hofwa sin nytta i sä goda är, att Spanncmälcn faller till underpris, till exempel när Rägcn kostar 5 R:dr.
Banco eller mindre
xsr tunna, men uti härda är och i spnnerhet om krig tillika inträffar, skulle en tillätclse af Bränwins-utförsel hafwa de olyckligastc följder för allmänheten.
Hnruwida e» sädan tillätelse bör kunna för i är anselämplig att tilstyrka, wägar jag ödmjukeligen inncflutcr » i Hög - Den 14 September. 41Z k Högloft.
Utskottets behjertande, jemte den anmärkningen, att mädan af underpris för Spanremälen spneS nu wara stor bäde i anseende till den ymniga ärswäxten och Jordbrukares genom kriget utblottade tiliständ.
Uti 2:dra Regelns 2:dra slutföljd yrkar Herr Audikeuren widare, att panneryMen bör blifwa enahanda, i fall ägaren under egit bruk brukar 10 mantal, eller -xidels.
Deraf följer, att anstngen skulle en större panna blifwa pä hwarje Hemmansdel, eller ock skulle den som ej har lägenhet att förskaffa sig en panna till witz rymd blifwa utan rättighet att bränna.
I förra fallet blifwer bränningen ej mera swarande emot dest ändamäl, som är husbehof; ty ben mindre Jordbrukaren skulle sälja betydliga partier och den stör, re Potzesston tten, som har mä'iga arbetare, kunde nödgas köpa D'ä'iwin till sitt behof; i sednare fallet were den ä alla Hemman till lika belopp stadgade arrcnbe-afgiften till Kronan en uppenbar orättwisa.
Deremot anser jag den i 2:dra Z af iZoo ärs Kongl.
Förordning utsatte pannerymd just wara rätta proportionen, och ingen Jordägare bör drifwa Dränwiasbränningcn högre än med 90 kannors panna, säsom fullkomligen tilräcklig för det widsträcktaste husbehof, hälst när bränningen tillätes för alla ärstider; härigenom winner Jordbrukaren ock den förmäncn att fä bc« hälla sin förra redskap oförändrad.
Men dä jag anser Skäderne berättigade att bränna endast för teraS jord, sä kan jag ej föreställa mig, att nägon individ» derstädes kan behöfwa större Bränwins-pann', än 92 kannor, och i det fallet önskar jag ändring af nytz äberopade Förordning, af hwilkcn icke Stalsboerne i allmänhet, utan blott enskiltc emporativner kunna hämta winning, hwilkct tydcligen ädagaläggcs genom flere af de 4^6
Den 14 September. de till Wällofl. Borgare,Stänbet inkomne och hit remitterade Memorialen Hivad irsta flutfblgden tvid z:dje regeln inyehäller, nemligen att här liksom i England ett medelpris borde stadgas pä Spanncmälen, och när säden häller sig tvid eller under detta pris, Utländsk säd ej annorlunda, än emot en dryg Tull införas, kan jag ej anse lämpligt, ty Swerigcs cultur är oändeligen mindre updrifwen, än Englands, och i synnerhet är Siverigcs Spanncmäls-behof under krigstider i proportion wida större, än förstnämnde Rikes, hwilkct genom betz widsträckta Sjbmagt är i ständ att styra sin handel ä Utrikes Orter efter behag: dä deremot Swerige icke äger den magt, som dertill erfordras; följaktcligen skall eli witzt ursatt pris ä Spanncmälen, witzt icke, ätminstonc ej under krig i Swerige kunna hällas.
Ut! 2:dra punctcn tvid samma regel tilstyrkcS en allmänt fri utförsel af Säd, men efter min tanka bör sädant styras af Regeringen efter förcgängen rädplägning i SkatsRädct; ty tvid mänga tilfällen kan denna utskeppning blifwa wädlig för Swerigcs wälfärd, och bör derföre rj bewiljas för beständigt, utan blott pä witz utsatt tid i sönder.
Widare är uti s:te puncten fbrcflagit, att Bagare, Bryggare - och Slagtare-Socictekerna i Stockholm och Götheborg borde fä emot witz afgift Lä. ensamme bestrida Husbehofs bränningen; men utom det jag till alla delar äberopar Beredningens Betänkande, angäende förbud för enskilte att i detza Städer bränna B'änwin, sä fär jag tillika förklara, att allt som har nägon likhet med corporationer strider pä dek högsta emot min öfvertygelse.
Stliteligen hemställer Herr Aubiteuren om icke allmänna Magajins-Jnrättningen bör simplifieraS, och före - Den 14 September. 417 sbrcslär säsom utwäg dertill, akt Jordebok^ och Hem» mantals-Räntorne mätte fbrwandlas till en enda Persedel , hwilken pä de fleste ställen skulle bestä uti Span» Ncmäl och aflemnas till Krono - Magazincrne, m. M.
Detta är ej sä alldeles enligt med min tanka, tp ivid mitzwäxtär, dä Kronans Magaziner framför alla öfrige tillfällen, böra öpnas till de nödlidandes biträde, torde de fleste skattskyldig- wara i behof af att med penningar lösa den Spannemäl de skola lefwerera.
Erfarenheten wisar, att oftast wid ett enda mitzwäxtär ganska fä Räntegifware nfbbrdat deras utlagor ia natura, och i händelse flere swärn är efter hwarandra komma att inträffa, kunde en sädan fkpldighet blifwa odräglig, ja kanske omöjlig att fullgöra.
Ätminstone skulle detta FbrflagS antagande owedersägeligen förord» saka ännu större brist än eljest ä de orter, där initz» wäxt inträffar.
Herr Majoren von 8teiserr>:
Utan att wik» sa afbryta Herr Baronens uplysande anförande, wä» gar jag likwäl göra ett inkast emot hwad nu nämn» des om swärigheten att wid mitzwäxt-är kunna Utgifwa Ränte-Spannemälen in natura, tp jag förmodar, att de fleste Räntegifware wäl äga förmöga att utgöra denna kontribution om de wilja, men deras egit intcrctze förmär dem att häldre betala den samma om hösten med penningar efter K»-ono-wärdi, och sedan vin währcn sälja sin Spannemäl med flere Riksdalers winst pä tunnan.
Herr Friherre hamilton t Witzerligen kan detta gälla om SädcSorterne i Riket, Men jag försäkrat, att i flere Landskapet, säsom Nerike, Wermeland, Dahlsland, Bohuslän och de norra Orterne kunna fä Räntegifware wid mitzwäxt-är erlägga - deras Utskplder i Spannemäl.
Tredje Band. N:o 54, ZZ.
Herr 418 Den 14 September.
Herr Baron och äfwerste Kammar-Junkaren fortfor widare: Herr Prosten IJevirm i dag uppläste
Dictamen lcmnar jag fullkomligen i sitt wärde, och jag hemställer detsamma helt och hället till Högloft.
Utskottets bepröfwandc, men jag mäste tillstä, att min Lfwertpgclsc icke derigenom blifwit ändrad, utan tror mig böra fdrblifwa tvid den princip, attingen annan än rätter Jordägare stall fä tillwerka Bränwin; tp om Torpare i allmänhet fä sädan förmän, kommer först och främst skogen att medtagas, hwitkcn ej tillhör dem utan deras Husbönder.
Dessutom äro Torpare hwarken för det närwarande utestängde frän all rätt till Bränwins-bränning, eller bör den hädanefter blifwa dem förment, sä framt Husbonden lcmnar dertill sitt samtycke, och pannerymden icke ä hans ägmdvm Lfwcrstigcr den stadgado mättstocken, men en författning, som expre8 tillät Torpare denna förmän och bestämde witz pannerymd för dem, skulle icke tjena till nägot, ty om Egendoms - Herren tilläter sine Torpare att bränna, sä kan det nu ste, och i annat fall kan han uppsäga alla dem frän Torpen, som wilja bränna, samt icke antaga andra, än dem, hwilka afsäga sig rätt dertill.
Skola alla Jnhyscshion och andre lösa personer ä Landet fä idka bränning, sä skulle otaliga mitzbriik med Tränwins-försälgning föeöfwas och Controllcn deröfwer blifwa nästan omöjlig.
De ende personer utan Jordbruk, hwilka synas äga nägon rätt härtill äro Qwarn-ägarc och Mjölnare; Hwad de förre angär, sä hafwa de wäl ingen steg och egen wedtillgäng, men i anseende till deras tillgäng pä Spanncmäl, är jag icke emot att de fä idka sä stor bränning, som emot behofwct för deras hushäll kan smara, men privates Mjölnare kunna ej considereras annorlunda, än som Tjenstehjon, och deras tillständ att bränna mäste säledes böra bero pä öfwer enS-> - Den 14 September.
419 rnskommelse med Husbonden, dä hon tillika posstderar Jordbruk.
Nägrc Bruk och Bcrgwerk utan Jord finnas ej, sä widt jag känner, i Swerige, men fastän mänga sädane äro gansta smä hemmansdelar, kan jag likwäl ej inse orsaken, ywarföre desjc stulle fä bränna mcd större pannor, än sou, swara emot jorden, ty Dränwins-bränningcn är ostridigt grundad p,ä Äkcrbruket, hwarcmot
Bergs - handteringcn utgör ett helt annat yrke, och hwarken Bruks-Patroncr eller Manufacturister pä Landet böra efter .min tanka fä idker större bränning, än som kan swara emot deras Jordbruk, sä framt man icke will inblanda en hufwudnä» ring uti en annan.
Herr Prosten IJevin8 i öfrigt wäckte fräga, hwilkcn uti Herr
Doctor b^sxes anförande blifwit ytterligare motiverad, nemligen angäende instränkniirg af Krogar och förbud as Bräuwins - försälgning derstädes , är wiflcrligen ett wigtigt förcmät för Högloft.
Utstottcts upmärksamhet.
Det är längt frän min och förmodcligcn hela Utstottcts afsigt att wilja befordra osedlighet; men juft det exempel Herr Dockor kaxe uppgifwit om liderlighet och utswäfningar pä Gäftgiftvaregärdar, synes mig styrka hwad Beredningen i denna del anfört, och hwilket jag äbcrvpar?
och dä «) allenast försälgning i hemlighet, utan ock ett uppenbart gäckande af förbuden häremot, ej kunnat hindras genom Kongl. Förordningen den is Junii iZoo, sä frägar jag med stöl:
Genom hwad författning stall en säban oloflig försälgning kunna helt och hällit fbrckommas?
Att sädant icke kan ste genom instränkning af nu befintelige Näringsställen, lärer ej behbfwa bcwisas, men att det kan biifwa, sä widk menstliga ofullkomligheten tilläter, werkställbart getrom en mättelig minutering ä witza ställen, och en allmän - 4sc» Den 14 September. män kontroll «f hwem som hälst pä alla andra, är hwad jag förmodar, och Beredningers öfriga Ledamö» ler ansett stg böra uti Betänkandet tillkännagifwa.
Herr Baronen uppläste härefter 6 och 7 §§ 1 Nytz äbe> opade Kongl. Förordning, angäcnde ett allmänt förbud af Dränwins försäljande i minut; och fullfölgde sitt anförande fölunda:
Sedan jag nn trott mig hafwa hewifat omöjligheten att kunna med vog allvarsamhet handhafwa fbibud emot Bränwinsminutering, för jag beglwa mig till besivarande af Herr Bruks - Patronen kstilwZers anmärkning , hwil» ken jag anser wara en fölgd af nägcn orätt fattad expression i Betänkandet, ty meningen dermed war endast att tilläta 90 kannors Bränwinspanna, när fem mantal äro sammanflagne under ett bruk, alldeles pä sätt iZoo ärs Förordning utstakar, enligt hwilkcn pannerymden för all Jord ä Landet oek hädanefter ansetts böra firblifwa, sä att ä helt Hemman större panna än 50 kannors, ej skulle blifwa tilläten.
Jag förmodar derföre Beredningens mening wara alldeles instämmande med Herr D: ukS-Patroncns, hwitfelt säledes torde komma att förfalla.
Herr Handelsmannen Ltsbecks
Diktamen tjenar till ytterligare bestyrkande af Betänkandet och lärer sälcdeS ej af mig böra nu uppiagas; men vidkommande de munteliga yttranden till denna dagens Pio» tocoll och först Herr Lagmannen Ltäksis, sä har jag e) annat att swara ä Förslaget om tillständ för Qwarnegare att bränna, än hwad jag i anledning af Herr Prosten IvlvinZ anförande, redan sagt.
Att högre än 90 kannors pär nerymd skulle för nägon tillätas, kore, efter min tanka, ofelbart en öpaad utw^g för Spcculanten att kunna förskaffa sig ett stags Mono» poli» Den 14 September. 42L pokinm, och dä kan bönningen icke eller blifwa drif, rren blott för husbehof.
Herr Lagmannens erinran emot Betänkandets s:te punct, om bränningen i Stock, holm, Götheborg och Carlscrona, önskade jag mätte, j fall Högloft.
Utskottets pluralitet skulle förkasta Be, redningens Project, blifwa pä det sätt bifallen, att Allmänna MagazinL-Direciioiilii mätte fä rättighet att jemte enskilte i Stockholm, Götheborg och Carlscrona , bränna Bränwin; men jag ffullc för min del oändeligen häldre se, att Beredningens projcct mätte antagas. — — — — — — — — — Herr Borgmästaren I.instströms yrkande, atk flere Jnnewänare i hwarje
Stad ffullc fä sammansätta sig att drifwa B änwins-bränning, anser jag spft» till inrättning af corporationer, för att drifwa ett Monppollum, hwilket strider bäde emot 6o:de § k Rcgcrings-Formen och min enffilta bfwerrpgelse.
Herr Prosten I^iHn:
För att förklara mig öfwer en del af Herr Baron lstamiltons swar pä mitt Dictamcn, fär jag tillkännagifwa, alt min mening ingalunda warit, dct Sta t-Torpare, Inhyseshjon och dylikt löst folk skulle fä bränna Bränwin, utan mirr tanka war , att Bruks - Patroner, Ständs-Personer utan Jordbruk och andre fäderne, hwilka äga röster tvid Prästwal, ffullc fä begagna denna förmon i mät» af deras Doteringsrätt wid nyssnämnde wal.
, (/ > Herr Auditeuren kör-.jF: Som jag trodk mig finna, bet Herr Baron hamilton orätt fattat mitt §br. 422 Dcn 14 September.
Förssag , att ctt witzt medelpris mätte stadgas för Span» nemäsen, sä för jag utbedja mig att uppläsa ben punct i mitt Betänkande, sam handlar derom. Hwilkcn uppläsning
Herr Auditcuren wcrkställde, och tilläde sedermera munteligen:
Min mening är alldeles icke att sätta en norm för köpare och säljare, utan blott att giftpa en regel fdr Finaner-ministern.
Herr Friherre lstamiifcm - Sedan )ag fätt denna uvpkpsniiig, sä erkänner jag wisterligen rlgtighelen af Herr Auditeurens projcct härutinnan, men för min del tror jag, att bestämmandet af ett sädant medelpris cj bör förcfläs, förr än Utskottet. kommer ! tillfälle, att aflemna ctt Förslag till Författning t detta ämne, — — —. — . k?x ?rc>toco!!c> tl.
Rosbeck, Transumk af Prokocollet, hället uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Bcswärs och Cconomic - UtskottS Beredning den s Augusti 1809.
Bryngel kric^sor, frän Elfsborgs
Län begärde ordck, och uppläste följande: Till Protocollet.
Innan Högloft.
Utskottet täger nägok Beslut i ben nu roäcktc fräga om en widsträcktare Bränwins brän - Den 14 September. 42Z bränning, än efter hittills gällande Lagar warit tilläten , i sammanhang hwarmcd de wilkor eller den afgift äfwcn torde komma att bestämmas , hwaremot en födan rättighet mä begagnas, anser jag mig böra fullgöra det uppdrag ätfkillige af mitt Ständs Medlemmar mig anförtrott, eller att till Högloft.
Utskottets uplysta bcdömmande öfwerlcmna, om icke en del af Bohus Län , nemligen Tunge, Sotenäs, Sörbyggdens, Qville, Tanums, Wädtle, Bullarens och Stängenäs > Härader samt Ryr och Bäfwe Socknar af Lane Härad. mä fä, undantagas frän det öfriga af Riket, hwarS Jnnewänare öslunda ofroannämnde tillwerkningsfrihet. Wid flere föregångne Riksdagar har denna trakt af Bohus
Län yrkat befrielse frän afgift för Bränwins-Lränningen emot det
Hemmansägarne afsagt sig sll rätt att denna tillwcrkning utbfwa.
Denna afsägelse önska de äfwen wid närwarande tillfälle, att offentcligcn fä framställa och de grunda den samma uppä följande skäl, nemligen: att ofwannämnde Härader äro den swagaste ort i Riket; Äkerbruket derstädes är sä högst obctodligt, att när Sillfängstcn (Ortens enda egcntcliga näringsfäng) mitzlyckas, befinna stg Inwänarnc utan tillfälle till bergning och utkomst.
Ärligen mäste de köpa större delen af ben Spannemäl, hwaraf de skola hämta deras föda', och mänga bland den fattigare Allmogen gifwas, som af brist pä medel att kunna sig den förskaffa, äta barkbröd och annan otjenlig spis.
Det är altsä en oemotsäglig sanning, att berörde
Ort omöjeligcn kan producera det Spannemäls-förräd, som äfgär till Jnwänarnes tarfliga uppehälle.
När detta är gifwit, tyckes det icke wara lämpligt att tilläta Bränrvlns-bränningen, bär en dylik Spannemälsbrist alltid 424 Den 14 September. är att befara.
Mm utom detze omständigheter, som icke nägon tid stä akt förändra, hafwa olyckliga händelser de sednare ören inträffat, som härwid förtjena största upmärksamhet.
Det är Landkunnigt, att Sillfisket ärligen blifwit mycket fbrminskadt och sistlcdik är alldeles uteblifwit.
Lika säkert är det mihöde, som -fwergätt
Orten genom misswäxt och deraf härrörande elände.
Oä nu krigets olyckor tilläggas, hwilka för Lenna Gränseort i synnerhet warit och ännu äro tryckande, hwaraf äfwcn händt, att Hemman räkat i Ldesmäl, st ll det ej finnas underligt om denna ivanlottade Orts Inbyggare undandraga sig deltagande i en Inrättning, som pä intet sätt kan wara dem Nyttig.