Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s nästa sammanträde, för all granska detta föislag och öfvertyga sig om dess fördelar och brister. liefinnes det då att ett representationsförslag, grundadt på principen af allmänna val, och så väl uppgjord', sorn representationen kunnat detsamma tillvägabringa, likväl icke motsvarar behofvet, icke uppfyller de fordringar man gör derpå, eller Ständernes förhoppningar i allmänhet, då har man ytterligare anledningar att hoppas, alt kommande Ständers Coust.Utsk. skall söka att på andra grunder bygga ett antagligt förslag.
Det är således äfven öfvertygelsen om nyttan af att ett sådant förslag blir hvilande, som nu bestämmer min röst.
Jag måste dertill lägga min öfvertygelse om grundlagens rätta tolkning.
Det må vara att häfd kan göra sig gällande, som den siste talaren anförde, der man saknar tydlig lag; men så är icke förhållandet bär.
Vi hafva för oss 56 och 81 §§:n Reg.Ftn, hvilka, efter min förmening, innehålla alla de föreskrifter som behöfvas.
I dessa §§ omtalas icke att Ständerne kunna afslå ett Const.Utsk:s betänk., då det första gången till Stånden inkommer; men väl att hvarje
Stånd äger rätt att förklara hvad som utgör dess gemensamma tanke och få densamma hänvisad till Const.- Utskottet.
Man må säga att det är hardt alt antaga ett förslag, som man ogillar, för att detsamma till kommande Ständer öfverlemna.
Det är sanni; men då man ogillar grunden af allmänna val, så hemställer jag huru Const.Utsk. skall kunna uppgöra ett betänk, vid denna riksdag, sorn roan någonsin kan antaga; utan samma skäl, lill följd af hvilka a5a Den 21 April f. m. nian afslår delta betänk., skola ovillkorligen slå qvar för alla andra förslag, Const.Utk. må få hvilken ledning som helst för sina förundrade förslag.
Då jag icke allenast anser det vara mot grundlagen stridande, utan äfven onyttigt att afslå detta betänk., så återstår mig endast att förklara, del jag skulle önskat, att R. o. Ad. förklarat de af Gr.
Spens gjorda anmärkn:r mot ifrågavar. betänk, utgöra Ståndets gemensamma tanke samt återremitterat betänk., beledsagadt af berörde anmärkn:r.
För denna mening kommer jag att rösta, och skulle den undertryckas, så, oaktadt jag icke gillar oflanämnda betänk., kommer jag vid sådant förhållande att rösta för dess antagande.
Jag har begärt ordet endast för att i allmänhet tillkännagifva min opinion i detta ämne, oell anser mig så mycket mera skyldig dertill, som ina har den hedern att vara ledamot af förstärkta Const.- ID Utsk., dit möjligen denna sak blir hänvisad, och det måhända icke är ur vägen att på lörliand underrätta hvad min voteringssedel kommer att innehålla.
För att i korthet uttrycka min opinion, anhåller jag att få använda en liknelse.
Jag föreställer mig att fyra bröder, som bott åtskiljde, kommo öfverens att bo tillsammans och för sådant ändamål uppdrogo åt en byggmästare att uppgöra ritning till ett hus, der alla de fyra bröderne kunde inrymmas.
Om nu byggmästaren framlade en ritning, hvarigenom åt den yngste af bröderne skulle inrymmas hela den öfversta våningen, samt af den understa, och den andre brodern i ordningen erhöll den återstående ^ af det hela, men de öfrige bröderne endast erhöllo förhoppning att få göra besök i detta hus, så anser jag att de vanlottade bröderne hade skäl att förkasta ett sådant förslag och afvakta tillfället att få en mera opartisk byggmästare.
I denna liknelse har jag uttalat min opinion och det sätt hvarpå jag anser saken böra behandlas.
Jag har redan en gång förut tagit R. o. Adis uppmärksamhet i anspråk och yttrat mig öfver frågan i allmänhet; jag skall ej göra det mera; men det är en sak, hvarpå mina motståndare fästat särdeles vigt, och det är med anledn. deraf jag begärt ordet.
Denna sak är att Utsk., efter deras åsigt, förfarit grundlagsvidrigt att inrymma särskildta districler åt städerna Jag ber dervid att få anmärka hvad en talare, ja flere före mig, sagt, men som icke blifvit vederlagdt, att nemi. det ingalunda står i strid med antagandet af principen om allmän valrätt att dela distrieten huru man vill, så fort valet inom districtet sker samfäldt och icke med afseende på olika classen.
Man har åberopat som inconseqvent Utsk:s förfarande i dess förslager i mein.
N:o 38 och meni.
Man har uppläst vissa strofer och äfven jag anhåller alt få uppläsa desamma för alt deraf draga helt andra slutsatser.
Utsk. sä - Den 21 April f. m. a53 ger: ”men fullkomligen kunde deras större rikedom icke beröfvas sin omedelbara verkan på valen annorlunda, än genom en sådan regel, som den äfvenledes i mein.
N:o 38 antagna, alt valmännens antal skulle bestämmas efter folkmängden
Om denna regel, såsom Utsk. bär nedan föreslår, frånlrädes” etc.
I dissa ord skulle då ligga ett frånträdande af den princip, Utsk. förut hyllat oell sorn i förstärkt Coust.Utsk. blifvit bifallen; men jag ber att man mätte besinna, att bär gäller fl anträdandet icke den allmänna valprincipen, utan rösträttens bestämmande efter folkmängden, sorn först föreslogs, men som i sednare mein. förändrades till folkmängdens förmögenhet och skattebelopp.
Det är härutinnan Utsk. förändrat sin mening, men icke i någonting annat.
Vidare liar man uppläst Ut-k:s förklarande i N:o 38, hvarföre Utsk. då icke föreslagit särskildta valdislrict för städerna.
Utsk. har i sitt sednare mein. sagt, alt Utsk. nu som di vidhöll den mening, alt BorgareSl. och städerna icke till fördel för det allmänna bibeliölle särskild valrätt och sin särskilda rätt alt skicka representant; men för att gå ett Stånds önskningar till mötes i afseende på införandet af d irect valrätt, så bar man låtit den förra åsigten vika för att vinna denna fördel, och det måtte nu vara alldeles subjectivt att bedomina huruledes Utsk. härutinnan bandlat rätt eller orätt.
För min del tillhör jag dem, som tro att Utsk. bandlat orätt, betraktadt ifrån nyttans synpunkt, men emot lagligheten bar Utrk. icke brutit.
Jag talar i detta afseende icke tili egen sak, ty då detta beslut fattades, var jag ännu ej ledamot af Consl.Utsk.; men jag bar ej kunnat åhöra den allmänna utgångspunkt, som henderne till detta förslag begagnat, att nemi. det vore olagligt, utan alt inlåta mig i svaromål deröfver, ty jag kan ej öfvertygas derom, då Utsk. aldrig sagt att inom valdistricten skall väljas stånds- eller classvis.
Jag medgifver alt majoriteten inom stadsdistricten är gifven af borgerskapet, och att resultatet blefve det, att BoigareStts ledamöter kunna bestämma valen; men det oaktadt bar Utsk. ej upphäft det i förstärkta Utsk. fattade beslutet, tolkadt efter orden, och således ej heller galt utöfver sina rättigheter.
Man har vidare sagt, all i mein.
N:o 67, deri voter:s-propns:ne föreslogos, bade Utsk, raisonnementsvis anfört, att ändamålet vore att förenkla utarbetningen af representationsförslaget.
Detta är en sanning; men jag jäfvar den slutsats man deraf drager, som skulle icke dessa voter:s-propos:r vara bindande i hufvudsaken, emedan hvad Utsk. resonerar icke leder till bestämdt beslut, utan såvida det finnes intaget i sjelfva voteris-propostn.
Och 0111 man blott håller sig till de voterts-propostr, sorn i förstärkta Const.Utsk. äro bifallne, så synes af dem alt deri ej omtalas ett enda ord rörtde något visst ändamål, utan bar man således ingenting annat alt göra än alf stride hålla sig lill ordalydelsen.
Samme talare har öppet förklarat a54 Den ai April f. m. att ilet var ett förbiseende af honora, att dessa voter.’s-propos:r blifvit bifallna: detta må vara, men det återstår då ej annat för den värde talaren, un att sörja deröfver, — jag gör det icke.
Det återstår mig nu blott att upptaga några anmärkntr, riktade emot mig personligen i anledn. af hvad jag yttrade i förra plenum.
Hr Lefren har citerat ett uttryck af mig, deruti jag cuthegoriskt skulle hafva påstått, att den som vill förkasta detta Utskts förslag, han vill icke någon representationsreform.
Jag medgifver att detta uttryck varit för bestämdt; men jag hänvisar till milt yttrande i förra plenum, utan att nu upprepa hvad jag då sade; och med föranledande af det sätt, hvarpå jag ansåg denna sak nu af majoriteten behandlas, var det som jag fällde det anmärkta uttrycket.
Jag tillstår att jag hade bort säga: det vill synas som etc., och denna modification i uttrycket vill jag gerna göra, men ej heller något mera.— Frih.
Boye har anmärkt, att jag sökt indraga honom personligen på debattens fält och det i sårande afsigt.
Frih:n säger sig sjelf icke hafva hört mitt anförande och detta förklarar hans misstag, ty jag har aldrig, hvarken directe eller indirecle, angripit honom.
Jag har blott citerat
Frihms för 26 år sedan afgifna yttrande som bevis på mitt påstående, att redan då funnos röster, som kraftfullt uttalade behofvet afen representationsförändring.
Det är sannt som Frihtn säger, att jag då blott var ett litet barn; men destomindre har det någonsin kunnat vara min mening att nu såra en gammal man, och destomindre borde Hr Frilen äfven hafva antagit en sådan afsigt.
Gr. Frölich, David: Sedan Gr.
Hamilton idag yttrat sig i likstämmighet med de åsigler jag förfäktat i förra plenum, på ett, i min tanke, så tillfredsställande oell klokt sätt, alt jag hoppas att det verkat på öfvertygelsen hos flera och hos mången som icke funnit sig öfvertygad af hvad jag sade, så kunde jag gerna inskränka mitt yttrande till några ganska få ord.
Ja, mine herrar! jag borde måhända också i en så allvarsam sak som denna, hvaröfver debatten fortgår på 3:dje dagen, icke bry mig om de personliga anfall, som mot mig blifvit gjorda; men jag har så många gånger, isynnerhet vid denna riksdag, erfarit, att flere personer inora detta Hus, stundom utan särdeles uppmärksamhet på sjelfva frågan, låta sitt omdöme vid den slutliga voteringen bero på, huruvida de anse de talare, söm förfäktat den ena eller andra saken, hafva kunnat till slut stå bi, eller huruvida de blifvit under argumentationen knäckta, med ett ord, att om en ledamot ansetts knäckt i argumentationen, så har han ock ansetts hafva orätt i den sak han förfäktat.
Det är derföre, och emedan jag tycker mig förmärka, att hvarje minut, sorn denna discussion fortgått, förvärfvat åt den åsigt Den □! April {.
m. jng i frågan hyser en och annan ny ledamot, det är derföre, säger jag, sorn det icke loide vara så onyttigt att svara IIr Lefren en liten smula så väl på hvad lian yttrat i sak, som på hvad han riktat till 2:ne härvarande personer.
Den ene af dessa har redan besvarat
Hr Lefréns anmärka, och jag har för öfrigt med Hr Gripenstedt, sorn nyss svarat Hr Lefrén, ingenting annat gemensamt i detta fall, än att, sora vi äro af samma tanke så i sak sorn form, så hafva vi begge fått smaka af Hr Lefre'ns skolpinne.
Hr Lefre'n har, som bekant är, mycket sysselsatt sig med ynglingars uppfostran, och det är således ganska naturligt att han med en viss ömhet följer tillgöranden och yttranden af dem, hvilkas uppfostran varit honom uppdragen.
Vi hafva hört honom i dag yttra sig på ett sätt, som synes gifva anledn. förmoda, att den talent, som Hr Gripenstedt ådagalagt, till en del hade sitt ursprung ifrån den undervisning han af en sådan mästare i talekonsten, som Hr Lefrén, fått.
Jag beklagar blott, hvad mig sjelf angår, att jag numera är så gammal vorden, att om jag också hade tillfälle att slå under samma förträffliga inspeelion, hvilket jag likvisst icke har, så är nu åtminstone den tiden förfluten för mig, att kunna göra mig den lill godo och fromma.
Jag får afven säga, att om det ingått i undervisningen i afseende på huru man skall yttra sig, att dervid så gå tillväga som Hr Lefrén i dag exempelvis ådagalagt, så bade jag icke, äfven om jag varit hans discipel, kunnat taga efterdöme deraf.
Det må val vara ganska oratoriskt, att med den ena handen peka på hedenhös och med den andra på lännstenarna vid Riddarhustorget, men för min del anser jag en sådan oratorisk form icke för mången vara öfvertygande.
Det må äfven höra till del rätta sättet att behandla frågor, att lösrycka vissa ord uren talares dictamen och deremot göra anmärkmr; så har Hr Lefrén behagat förfara emot mig.
Han har ur ett mitt yttrande uttagit ordet försåtligt, under förklarande att ett sådant uttryck, ej borde begagnas ens af den, som har rännstenen till sin lägerstad, och ännu mycket mindre af någon ledamot af detta Hus och inom detta Hus.
Jag bekänner att jag icke minnes att jag nyttjat detta ord; jag har derom frågat åtskillige personer, som sitta här omkring mig; jag har frågat Hr Ridd.Secreltn, men alla dem, jag tillsport härom, hafva förklarat att de ej kunna sig sådant erinra.
Det är således förlåtligt, 0111 jag ej heller kommer ihåg att jag fullt detta ord; men hvad jng säkert minnes, är, alt jag icke sade det så, eller i den mening, alt jag {gjort mig förtjent af dylika kraftyttringar, sorn dem hvarpå Hr Lefren gifvit R. o. Ad. ett så eclatant prof.
Har jag begagnat detta ord, så var det säkerligen på det sätt, att, då jag i förra plenum sökte vederlägga Frih.
Hamilton, hvilken önskade att Ståndet vid denna riksdag ville låta represenlationsföi ändringsförslaget blifva hvilanda till nästa riksdag för att då afsläs, jag lill honom hemställde, 25G Dtn 11 A p r i 1 f. m. om ej, ehuruväl jag hände Frili:ns renn afsigter, det likväl skulle kunna anses försåtligt att så behandla saken.
Möjligtvis
Ilar jag sålunda nyttjat delta ord oell anhåller alt få veta om det är ett ibland det», sorn böra utstrykas utur Svenska språkets ordbok, eller ur den ordbok, sorn man måste rätta sig efter på Riddarhuset.
Jag anhåller att de ledamöter, hvilka aro så noga på ord, ville uppgöra en ordbok, som bär (inge följas; men intilldess att denar gifven, anser jag mig berättigad att nyttja de ord, sorn finnas i vårt språk.
Hr Lefren har insinuerat (jag säger ined llit insinuerat; har jag orätt, det må Ståndet bedomina;) att jag nu först velat gifva BorgareSt. rättigheten att anses såsom ett privilegieradt Stånd, sedan jag funnit detta Stånds yttrande i denna fråga vara emot min önskan.
Härvid äro likväl (vänne stora misstag begångna, nemi. först deruti, som skulle jag önskat att detta betänk, bifölles.
Jag yttrade likvisst, icke blott då representationsfrågan första gången var före, utan gaf äfven i sisla plenum tillkänna, att, ehuru jag gillar principen af allmänna val, jag dock högligen för resten ogillade just del ta Utsk:s betänk.
Det kan således icke vara ifrån någon förkärlek för detta betänk., hvarvid jag icke lagt någon band, som jag skulle hafva lust att skänka BorgareSt. några privilegier.
Jag har blott sagt att jag trott BorgareSt. vara ett af de privilegierade Stånden, hvartill jag ber att få förklara orsaken.
Jag tror att BorgareSt. kan sägas vara ett privilegieradt Stånd, emedan städernes natur hvilar på privilegier, och det är endast på denna natur af privilegier som städernes innevånare och egentligen dess borgare hafva representationsrätt.
Jag har för resten ej talat om några privilegier.
Hr Lefre'n har riktigt försökt, af livad orsak känner jag icke, måhända för att afleda uppmärksamheten ifrån ämnet, ehuru jag visserligen icke vill påstå något sådant, han har, säger jag, riktigt sökt inleda oss alt tala 0111 privilegier, då han velat kalla BondeSt. privilegieradt derföre att nämndemännen vid häradsrätterna äro bönder, och I]r Lefre'n har sagt, alt om hus honom någonsin en känsla af afund kunde uppstå, så skulle lian afundas ett sådant Bonde.Slts privilegium.
Detta allt bevisar huru nödigt det är, men tillika huru svårt, 0111 ej alldeles omöjligt, att följa en man, Ilvars talareföl måga är så stor och sorn vill utbilda andras talarefönnågor, som ena stunden förklarar nödvändigheten af att med lugn och sans gå till väga och den andra omtalar sitt eget behof att yttra sig med värma, denna vexlande temperatur af lugn och värma, som lemnar en latitud åt hans egen oratoriska förmåga, icke mindre vidsträckt än den mellan himlahvalfvet och Riddarhustorgets rännstenar; herrarne torde (inna, säger jag, huru svårt det är att nödgas taga reda på det ämne, hvarom han talar.
Då Hr Lefren första gången yttrade sig i denna fråga, begärde - Den 21 April f. m. 25j gärde han bestämdt afslag å detta betänk.; föremålet för mitt dictamen i förra plenum var åter endast att bedja alla andra ledamöter af detta
Hus besinna hvart det skulle leda att på sådant sätt tillintetgöra den allmänna valprincipen.
Jag har ingalunda instämt med dem som begärt bifall till detta betänk., utan med dem, sorn ansett det vara rätt att rälta hvad man kunde medelst anmärkn;r och dessas försändande till Const.Utsk.
Jag förklarade att jag instämde nied Gr.
Spens, äfvensom i hvad Hr Lefre'11 yttrat om det orätta att låta städerne välja för sig sjelfva.
Jag harsåledes gifvit tillkänna, att It. o. Ad., i sin ifver att afslå detta förslag, borde besinna följden deraf, som blefve ingen annan än ett sönderbrytande af det machineri, hvarmed vi kunna arbeta på en representationsreform, och jag har gått så långt, att jag ansett att ruan borde så handla, åtminstone för att salivera apparencerna, äfven örn detta icke skedde med afsigt att bifalla hvad i oförbätlradt skick kotmne ifrån Const.Utsk. tillbaka.
I detta ligger väl ej någon hotelse, skulle jag tro.
— En ledamot, sorn fick ordet efter mig i förra plenum, begagnade den latinska sentensen: ’JJle,clere si nequeo superos acherontn movebo.JJ Må det tillåtas mig säga, att jag tagit upp dm lyran, som han sandt mig, och att jag vid ett annat tilllälle helt amicalt kan gifva honom den tillbaka, dä vi kunna fortsätta discussionen äfven på latin örn han så behagar, ty jag liar ännu något qvar af den fordna vänskapen, då vi talade latin tillsammans.
N11 anhåller jag att få fästa uppmärksamheten å hvad Ilr Lagerhjelm anfört.
Ilan öppnade discussionen öfver denna fråga, under yrkande att R. o. Ad. måtte förklara betänk. oantagligt, oell har nu förklarat att i den ordställningen såsom gemensam tanke, efter hans förmenande, icke låg något hinder för Const.Utsk. att vidare, på de skäl, som förekomma, utarbeta ett nytt förslag.
Det måste likväl då vara klart, ntt han också genom sitt tillstyrkande till en sådan gemensam tanke anser alt hans ståndsbröder icke böra bidraga till alt få Const.Utsk. att göra några ändringar i sjelfva saken, utan m. e. o. att han och hans ståndsbröder böra nedlägga sin talan.
Jag yttrade vid förra tillfället, att jag ansåg detta vara oklokt af atile skäl, förstemedan det är svårt att veta hvad man vid eu kommande riksdag vill göra — Af en röst i salen ropades: proposition.
Frölich hemställde till Hr Landtm., om HrGrefven hade ordet, oaktadt Hr Rosenblad ropade på propos.; efter en kort stunds tystnad fortfor derefter Gr.
Frölich; Jag tior dernäst att det ej vore klokt 34 H. 33 258 D c n 21 April f. m. all nedlägga sin talan derföre att det komme möjligen att anses sorn ett lättsinnigt handlingssätt, och det vådligaste af allt anser jag det vara, att ett Stand visar sig handla af lättsinne.
Jag ber alt herrarne icke ville illa upptaga delta uttryck; jag har ej förebrått herrarne någon lättsinnighet, utan endast varnat för begåendet af en handling, sorn kan stämplas som lättsinnighet.
Att afslå ett betänk, då nian har tillfälle att deruti få rättelser, det mätte jag säga utvisar lättsinnighet eller likgiltighet — hvilket man behagar— för sjelfva saken.
Skall den af Hr Lagerhjelm nyttjade termen oantagligt betyda detsamma som att återförvisa betänk, lill Coust.TJtsk., sa vet jag ej hvarföre just Hr Lagerhjelm valt en sådan term.
Jag kan ej förmoda alt lian med sin väl kända rättframhet velat begagna denna term, om ej för att närma sig de beslut, sorn i aine andra Stånd äro fattade.
Jag ber tillika alt lå lemna en upplysning, för hvars riktighet jag likväl icke vill ansvara, att nemi.
BorgareSl;s beslut vore ungefär sådant, att nämnde Stånd väl förklarat förslaget oantagligt, men med det lilla tillägget: för närvarande; d. v. s. att i morgon eller öfvermorgon kan det blifva antagligt, ifall det då förekommer, med ett ord, att delta beslut innefattar ett uppskof, ett läggande på bordet, och då tvcker jag att man borde göra hvad göras kan för att bereda något antagligt i framtiden, ty nu kunna vi ej besluta: att tala om hvad vi skola göra en kommande riksdag, derom har jag ej velat yttra något, ihägkommande ett Engelskt ordspråk, som i Svensk öfversättning lyder: attingen klok man talar om hvad han ämnar göra framdeles, utan handlar när tider blir, Det är denna grundsats jag sökt att följa, så vidt jag kunnat, och som jag i denna vigtiga fråga ansett vara den rätta regeln för att handla såsom grundlagen föreskrifver, för atti möjligaste måtto raffinera det förslag, som är under utarbetning, för att sedan lenina derhän hvilken utgången må blifva.
Jag ålerförnyar, sedan en värd ledamot, Gr.
Hamilton, förenat sig i mina åsigter, min anhållan att få propus, på äterremiss af detta förslag med den gemensamma tanke, att R. o. Ad. instämmer i de anmärkn;r, som Gr.
Spens deremot gjort.
Det är blott ang:de ett af de sakförhållanden, hvilka idag här blifvit vidrörda, som jag anhåller att få upptaga R. o. Ad;s tid.
Sedan skall jag sysselsätta mig nied formfrågorna.
Man har omtalat Utsk:s åtgärd i afseende på i i/j §!n, och det är i anledn. deraf jag uppträder.
Möjligtvis skulle, till följd af hvad Frih.
Boye omförmält, åtskillige kunna fatta det begrepp, att Const.- Utsk. föreslagit borttagandet af privilegier.
För min del bar jag aldrig erfarit något sådant, och dtn reservation jag jemte flera andra emot Const.Utsk. afgifvit, hade i detta fall blifvit helt annorlunda.
Det har varit fråga derom inom Den a i April f. ra. Cnnst.Ulsk., och delta Utsk. liar förslagit Ständerna, att borttaga 114 §:n Reg.F:n, som angår sättet luiru privilegier skola i vart land andras.
Så vidt jag vet funnos alla privilegierna innan ii4 §m tillkom, och efter borttagande deraf skulle de stå orubbade qvar såsom lag till dess de möjligen sjelfve blefvo borttagna.
Den fråga, som nu ar före, rörer sältet huru en sådan lagförändring skall ske, när dess tid en gång kommer.
Jag öfvergår nu till frågan om hvilket resultat efter denna långvariga debatt möjligtvis skall kunna uppstå.
Egentligen
Ö slags frågor synas mig hafva varit yrkade, nemi. först Dr Lagerhjelius m. fl;s framställning att betänk, vore oantagligt; derefter Frih. Cederströms, att betänk, hade några af honom uppgifna sådana fel, att innan de vörö afliulpna, kunde R. o. Ad. sig dermed icke vidare befatta, hvarföre betänk, i och för detta afhjelpande borde till Utsk. återförvisas, — sådan har jag åtminstone uppfattat Frih.
Cederströms mening hafva varit, — oell sist de många anmärka:!', som af flera talare jemte mig blifvit gjorda mot särskilda delar of betänk.
Anmärknir af den sistnämnda ai ten kunna ej godkännas utan debatt öfver §§, och just denna tyckes Hr Lagerhjelm m. fl. vilja undvika.
Frågan om huruvida propos. kan göras eller icke göras ä det af Hr Lagerhjelm tn. fl. gjorda förslag, förmodar jag att vi få af Hr Frih. o. Landtm, besvarad, och jag anser mig således icke böra gå detta yttrande i förväg.
Jag har inom Const.- Ulsk. i allmänhet delat den tanken, att ett Stånd kan förklara ett Const.Utskts förslag lill grundlagsändring vara oantagligt.
En hel annan fråga är huruvida något ändamål härmed kan vinnas, sedan förstärkta Const.Utsk. yttrat sig i ämnet, och derigenom ett betänk, är oundvikligt.
Const.- Utsk. kan här icke betagas hvarken rättighet eller skyldighet alt inkomma med nytt förslag på den grund, som af förstärkta Const.Utsk. blifvit lagd. jVu vill Hr Lagerhjelm att Utsk:s förslag skall förklaras oantagligt, utan att i R. o. Ad:s gemensamma tanke upptaga hvad Ståndet deri ogillat.
Sedan R. o. Ad. genom votering yttrat en sådan gemensam tanke, vore discussionen alldeles icke slutad, utan lika väl öppet för en hvar, som gjorde anmärkn:r i sak, att sedan få dem pröfvade och begära att de såsom gemensam tanke skulle följa med.
Således, tvertemot livad man skulle tro, komme man just genom detta förfarande till en ^-debatt.
Detta skulle dock kunna medföra den besynnerliga verkan, att om sedermera anmärknlna mot §jj‘na hvar för sig afslogos, hade R. o. Ad. fattat ett beslut en hloc, som genom detaljbesluten blefve vederlagdt.
Dernäst förekommer Frih.
Jag delar ej den tanken, att Ulsk:s ledamöter hafva förfarit grundlagsvidrigt; men jag linner icke något orätt i, om R. o. Ad.
Den 21 April f. m. framställer den gemensamma tanken, som Hr Frihrn äskat, sä väl sorn någon annan; ty derigenom liar R. o. Ad. åtminstone bragt saken en smula närmare sitt mål än dea varit förut.
Ståndet har derigenom satt