Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förebråelse för inkonseqvens,hvilken Hr Gripenstedt gifvit oss, tror jag vara temligen lätt att försvara sig emot, då man nemligen besinnar, alt vi endast talat om att anskaffa penningar, för så godt pris som möjligt, och att hvarken vårt eller någon annans förstånd lärer räcka till alt förutsäga, hvilka penningepriser, som vid nästa riksdag kunna komma att ega rum, emedan de, oaktadt nuvarande förmånliga förhållanden, kunna blifva ganska dyra innan nästkommande Ständer sammanträda.
Raab har 330 Den 7 November. visserligen upgifvit, att det skulle vara vådligt att bestämma något maximum på kostnadpn, emedan kapitalisterna i sådant fall skulle hälla sig tillbaka, intill dess Fnllmige medgifva allt hvad af dem medgifvas kan; men om Frill.
Raab deruti hade rätt, skulle samma olägenhet inträffa, äfven om samma stadgande bortloges.
Ty lålom oss föreställa oss, alt R.
St. besluta att Fullm:ge skola medelst lån anskaffa 5 milhr R:dr, samt alt Ständerna anslå 250,000 R:dr lill ränte- och kapital-liqvider, då veta ju dessa kapitalister, som Frih.
Raab fruktar skulle sammansätta sig, ali Pullunge hafva all rätt att använda berörde 250,000 R:dr, och då lära de väl icke lemna saken förr än de veta, att nämnde summa får åtgå endast lill räntor.
Nu är det väl gifvet, alt Ständerna, då de vid denna Riksdag beslutat att till påkostande at jernvägars anläggning uplåna t. ex. 5 milhr, äfven afsett att, i och för denna upplåning, bekosta 5 milhr, i fall de kunna erhållas på så drägliga vilkor, att 200,000 R:dr verkligen räcka, icke blott till räntor, utan äfven lill kapitalets afbetalning under ett beräkneligt antal år; men ingalunda har mati ansett så angeläget att anskaffa penningar lill jernvägars anläggning, att det bör ske conte qu’il cöute.
Vi böra ihågkomma, alt vi vid detta tillfälle börja en aldeles ny bana i finauciell afseende, och ehuru den kan komma att myckel höja Statens krafter, är den dock en bana, som i och för sig sjelf är ganska farlig, om den missbrukas, och mot hvilken en stor del af nationen och ett helt Riksstånd hysa stora betänkligheter.
Det är derföre icke ulan stor vigt, att man vid beslutens fattande visar sig gå med den betänksamhet tillväga, att man väl vill gå vägen, men endast då den leder till ett mål, som kan upnås ulan upoffringar, som öfverstiga den påräknade vinsten.
Jag får således äfven ur denna synpunkt tillstyrka bifall till mitt förslag.
För min del anser jag 5} proc:s anslag till kapital-afbetaluingar och ränle-liqvider icke vara för högt tilltaget, utan önskar Ivertom, att R. o.
Ad. måtte, i detta fall, godkänna Ulsk:s förslag.
Det säges, från motsatta sidan, att man icke skall för mycket betunga den närmaste framtiden, utan låta dem betala, som få skörda mesta vinsten af jernvägsanlåggningarue.
Detta yttrande förutsätter naturligtvis, att nämnde anläggningar skola lyckas.
Då må det vara sanni och riktigt; men om de misslyckas, hvarföre skola våra efterkommande då umgälla vårjernvägsfeber?
Vi böra väl sjelfva betala våra medikamenter.
Det är derföre jag förut yrkat, att man icke skulle göra några statslån och dermed betunga framtiden, utan att man sjelf borde betala med de medel, hvilka för detta ändamål vore tillgängliga.
Kunde man icke göra det, borde man åtminstone1, betala så mycket, och ej så litet, som möjligt för sin egen obetänksamhet, samt sålunda icke hvälfva hennes följder på efterkommande.
Hvad för öfrigt denna punkt beträffar, instämmer jag med Hr Bildt.
Jag tror icke, att R. o. Ad., eller något annat Stånd, bör åt Pullunge i Riksg:s-Kont. öfverlemna, alt till hvad pris som helst anskaffa penningar till jernvägars anläggande; ty dermed står icke ör lifvet, såsom man säger.
Vöre här fråga om att uplåna pen - Den 7 November.
331 ningar för att uprätthålla rikets sjelfständighet mot fiender: då måste man naturligtvis betala hvad som erfordrades.
Men när frågan icke är derom, utan blott om ett tillfälligt hugskotts tillfredsställande, är det icke skäl alt gifva en så vidsträckt frihet åt Fullm:ge.
Vidkommande 2:dra mom. i förevartde punkt, anhåller jag, att R. o. Ad. malte, i öfverensstämmelse med sitt beslut i en annan författning, ändra ordet ”bestämmelser” till föreskrifter.
Mörner, Carl Göran Dellof: Hvad ifrågavar:de punkt angår, kan jag icke annat finna, än att den vinner i bestämdhet och tydlighet genom det af Gr.
Lagerbjelke framställda förslag, ehuru jag icke kan underlåta att erkänna, det jag icke tror ali all säkerhet dermed vinnes.
Ulsk:s förslag går nemi. ut på att ett årligt anslag till ränte- och kapital-liqvider skall afsättas, svarande emot 5 proc. af det belopp, som uplånas, Om man nu antager att det är fråga om ett större lån, som icke på en gång behöfver uptagas, ulan som endast successivt skall komma till användning, och således blott successivt behöfver uptagas, så, enär Riksg:s-Kont. har hela den anvisade summan lill sin disposition, kan lånet uptagas till vida högre kapital-rabatt, än som blifvit förespeglad.
Antaga vi det exempel, som blifvit anfördt, eller att Staten behöfde uplåna 5 milin-, hvilka kostade honom 5 proc., och som således gör 250,000 R:dr, så skulle, om första året endast en mill, behöfde uptagas, en ganska ansenlig kapital-rabatt kunna medgifvas, och delta vore icke förekommet genom förslaget.
Visserligen kunde något vara vunnet dermed, men icke allt-.
Man måste likväl i en sådan fråga, som denna, alltid komma derhän, att man tror att de personer, åt hvilka updraget är anförtrodt, handla klokt och förståndigt, och deruti ligger i sjelfva verket den bästa och enda regeln.
Icke skulle man inom en annan representant-församling anse det vara billigt och försigtigt att på förhand tillkännagifva, huru lågt de, som kunna ega anspråk, böra spänna sin båge, för att tvinga dem att gå in på de vilkor, som föreskrifvas; men med den osäkerhet, som här f. nf. tåder ang:de
Dyttan af så beskaffade saker, sorn de nu ifrågavar:de, och med den åsigt, som Ulsk:s förslag innehåller, att R.
St. skola med treårigt förutseende kunna bedöma de förhållanden, som under mellanliden kunna inträffa, torde det vara nödvändigt att stadga sådana restriktiva föreskrifter, som här blifvit föreslagne.
Den misstydning af ifrågavar:de förslag, som den siste värde talaren trott sig finna af ordalagen, tror jag förfaller, om man med dem jemför stadgandet i 56:te §:n R.F. Häraf är klart, att Fullm:ge måste beräkna den årliga räntan, som af Utsk. blifvit föreslagen till 51 proc., efter hvad som är uplånt, ty i annat fall skulle ju inträffa, att Fullm:ge för den summa, som utgjorde deficit i det belopp, hvilket skulle uplånas, icke egde något att betala med, och då skulle Fullm:ge, enl. min upfattning, kunna, på sätt lagen föreskrifver, ställas till ansvar.
Hvad beträffar den anmärkn., Hr von Hartmansdorff gjort, i afseende på ordet ”bestämmelser”, så erkänner jag alt han mer än både jag och de fleste af detta
Stånds ledamöter är kompetent do - 332 Den 7 November. mare i fråga om lagstil; men i detta fall tror jag alt någon ändring icke bör komma i fråga, enär SiatsUtsk. i sitt Utlåt.
JV2 272 användt samma ordalag, och der jemväl nyttjat del ifrågavande ordet.
Då det emellertid blott gäller förändringen af ett ord, har jag naturligtvis ingenting emot hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, blott man i hufvudsaken bibehåller hvad Utsk. föreslagit, eller alt kapitalrabatten och räntan må kunna lämpas efter gällande penningeförhållanden.
Ordalagen i Utsk:s förslag äro kanhända icke så väl valda; della vill jag icke bestrida; men jag tror att det i sjelfva verket kan vara likgiltigt, om här står ”bestämmelser” eller något annat, då man i hufvudsaken är öfverens.
Man har yttrat alt en stor inkonseqvens här blifvit begången af dem, som å ena sidan yrkat, att en sådan förändring, som Gr.
Lagerbjelke föreslagit, borde vidtagas, och å den andra förordat bifall till föreg:de mom.
.lag ber, med afseende härå, att få nämna, det jag i grundsatsen gillar den åsigten, alt det är klokare alt lemna Fullm:ge fullkomligt fria händer i afseende på uplåningen af penningar; men om jag äfven erkänner delta, så måste jag dock i afseende på tillämpningen erkänna, alt det för ögonblicket är klokast, att i lagen införa någon restriktion; hvartill kommer hvad af en föreg:de talare redan blifvit omnärandt, att i ett annat Stånd blifvit, såsom oeflergifligt vilkor för fondsystemets införande, upställd en limiterad lid för amorteringen; och då det derjemte måste medgifvas att man på det sätt, sorn här blifvit föreslaget, icke skadar saken, och Fullm:ge ega tillräckligt många sätt att bestämma, på hvilka vilkor penningar skola, uptagas, tror jag alt Gr.
Lagerbjelkes förslag npfyller allt hvad man kan önska, nemi. frihet för Fullm:ge och på samma gång trygghet för missbruk af en alltför mycket utsträckt kapital-rabatt.
Det är gifvet, att långifvarne bär icke kunna sammansätta sig såsom de utländska kapitalisterna gjort; ty till att börja med, förekommer icke här (lere hundra milhr, och för det andra, är sättet helt olika för dessa låns uptagande, I utlandet är det Regeringarne, som genom sina Ministrar negotiera med bankirerna, och upgöra med dem de mest fördelaktiga vilkor för Staten, och sedan representationen derstädes lemnat Regeringen fullmakt, har hon ingenting med saken vidare att skaffa.
Här återigen kommer en delegation af R. St., nemi.
Fullm:ge i Riksg:s-Kont:t, att uptaga lånen, hvilket sker genom tillkännagifvande i allmänna tidningarne, alt lån på de eller de vilkoren uplagas för Statens räkning.
Det blir således här icke möjligt för kapitalisterna, alt i massa sätta sig emot Fullmige, så snart vilkoren äro sådana, att de kunna antagas.
I vårt land finnes för öfrigt icke några så predominerande bankirer, alt de kunna bestämma penninge-tillgången, allrahelst när blott fråga är om 5 milhr.
Jag tror således, att de yttrade farhågorna i detta afseende icke nu böra tagas i betraktande, och jag vågar fördenskull vördsamt fortfara i min anhållan om bifall till det af Gr.
Lagerbjelke föreslagna amendementet.
Jag har begärt ordet för att uttrycka mitt gillande af de anmärkn:r, Gr. Mörner framställt, och skulle inskränkt Den 7 November. 333 mig lill all med honom instämma, så framt han ej hade blifvit gensagd af Hr Bildt.
Mörner har sagt, alt för första arel, således för 1855, en summa af 250,000 R:dr skulle anvisas för att utgöra fond för ränle- och kapital-liqviderna på de 5 milkr, som skulle uplånas; derigenom inflyter redan på förhand elt större belopp för räntor och amortering, än som för dessa ändamål behöfves, hvilket större belopp underlättar möjligheten att göra stora eftergifter i de kapitaler, som mottagas, utan att Fullm:ge derföre skulle behöfva öfverskrida den föreskrift, som Gr.
Lagerbjelke vill hafva införd.
Jag ber alt med ett exempel få tydliggöra detta påstående.
Tre års anslag till räntor och amortering å 5 milkr gör 250,000 R:dr.
Posito att år 1855 icke behöfde uplånas mer än en mill., 1856 två och 1857 två milkr, så åtgå lill räntor och amortering af dessa 5 milkr 230,000 R:dr, och således upstår elt öfverskott på lie år af 20,000 R:c!r, hvilket skulle kunna användas, icke för alt lemnäs i stället för kapital-rabatt, utan för att göra lånet så fördelaktigt som möjligt i långifvarens intresse.
Man skulle nemi. kunna lemna honom en ganska betydlig kapital-rabatt, och derigenom blefve ju den föreskrift paralyserad, som Gr.
Lagerbjelke föreslagit, och hvilken man ansett tillfyllestgörande, för ali icke Pullunge skola kunna öfverskrida en viss kapital-rabatt.
Lagerbjelke nödvändigt, att något stadgande i detta afseende finnes, hvarföre icke då rent af säga: ”90 proc. är den summa, som ni egen att taga emot 4 proc , eller också motsvarande kapital-rabatt emot en lägre ränta.”
Jag tror alt det vore vida bättre, att omaskeradt lägga fram hvad man menar, då det i alla fall icke blir riktigt uttryckt.
Detta är skälet hvarföre jag för min del röstar emot Gr.
Raab har, enl. milt förmenande, i sin bevisning förgätit först och främst, alt ifrågavar:de mom. föreskrifver, att en summa, motsvarande 5 proc. af det belopp, som skall uplånas, bör anslås till räntor och kapitalets amortering.
Men dermed är icke sagdt, alt detta anslag skall börja att utgå till större belopp än efter hvad som blifvit uplånadt, så att, när Riksg:sKont:s Reghte en gång kommer att skrifvas, det genom delta förslag icke är förhindradt, alt denna summa kommer att utgå i förhållande till det uplånade kapitalet.
Deraf följer ej att, om Ständerna t. ex. besluta att fem mill:r skola uplånas, 250,000 R:dr skola utgå från det ögonblick, första uplåningen sker, vid hvilket förhållande, och om Rikg:s-Kont:s Reghte varder upgjordt i öfverensstämmelse dermed, hela denna betänklighet kommer att försvinna.
Men äfven i annat fall blir faran icke så stor, emedan Fullm:ge ovilkorligen mäste ställa så lill, alt penningarne räcka till icke allenast för den första milhn, utan äfven för den sista.
Ifall Pullunge, på sätt man här föreställer sig, hade slösat med den första milhn, beklagar jag dem verkligen, när de skulle anskaffa den sista.
Landtm, att, i afseende på ifrågavar:de morn., blifvit yrkadt af Gr. 334 Den 7 November.
Lagerbjelke, atl det anslag, sora skall upföras på slat till ränta och amortering för uplagna lån, må bestämmas till 5, i st. f. proc., samt att, i st. f. de i l:sta morrat förekommande orden ”så att lånet må kunna vara återbetaldt under en tidrymd af högst 40 år”, måtte införas ”så att minst en half proc. å den föreskrifna lånesnmman årligen må kunna användas lill lånets återbetalande”; af Hr von Hartmansdorff, att, med bifall till sistnämnde förändring, Ulskts förslag i öfrigt malte bifallas, dock sä, att i sednare mourat infördes ordet ”föreskrifter” i st. f. bestämmelser.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag instämmer, hvad sednare punkten beträffar, med Hr Bildt.
Landtm, erinrade, att Hr Bildt hade instämt med Gr. Lagerbjelke.
Ja, då instämmer, äfven jag med Gr.
Det är i afseende på sednare morn., som jag in genting har emot, att förena mig med Hr von Hartmansdorff, oell jag gör det nu desto hellre, som lian haft godheten redan förut förena sig med mig beträffande det första morn.
Landtm, framställde vidare, att Frih.
Raab instämt med Gr.
Lagerbjelke, i fråga om anslagets belopp, men ansett sednare delen af l:sta mourat, från och med orden ”så att lånet må kunna”, böra uteslutas; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, först, i fråga om det anslag, som borde upföras på Rikets stat för ränta och amortissement, hemställde om R. o. Ad. bi folie Utsk:s förslag, att detsamma må bestämmas till 5J proc. å det belopp, som skall uplånas.
Härvid ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge anslaget böra bestämmas till 5 proc. af oplånings-beloppet, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit
Då nu Hr Gr. o. Landtm, såsom föremål för beslut framställde antagandet af lista'hnotms redaktion, samt alt dervid ifrågakomme, dels Utsk:s förslag med införande af 5 i st. f. proc., dels Gr.
Lagerbjelkes förslag, hvarenligt, i st. f. orden ”så att lånet må kunna vara återbetaldt under en tidrymd af högst 40 år”, skulle införas ”så att minst en half proc. å den föreskrifna låoesumman årligen må kunna användas lill lånets återbetalande”, och dels Frih. Raabs förslag, som afsåg uteslutande af nyssnämnde mening, så att momentet skulle slutas med ordet ”uplånas”; anmälcTe sig och yttrade Frih.
Min mening var icke att punkten skulle stanna der, ulan att det^eflerföljande skulle hänga dermed tillsammans.
Den 7 Nov ernber. 335 Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt lian bade misstagit sig om Frill, Raabs mening, samt hemställde nu om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag till redaktion, med den förändring, att 5 i st. f. 5£ proc. infördes.
De härefter till antagande af Gr.
Lagerbjelkes och Frill.
Raabs förslag framställde propos-.ne besvarades med blandade
Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle Gr.
Lagerbjelkes förslag, samt, efter denna proposis besvarande med starka
Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade del lian ansåg
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. utan förändring bifölle 2:dra mom:t enl.
Ulsk:s förslag, hvarvid ropades Ja och Nej; hvarpå propos. till antagande af detta morn., med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring, att i st. f. ordet ”bestämmelser” skulle införas ”föreskrifter”, framställdes, och sedan rösterne härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. S, 9 och 40:de mom:ne.
Utsk:s i afseende på dessa mom:r afgifne yttranden lades till handlingarne.
1 fråga om Utsk:s härefter förekommande hemställan, angide anhållan om K.
Alis Nåd. fastställelse å R.
Slas beslut rör:de de ifrågavande lånen, yttrade sig Hr Bildt:
Delta morn., som i Utsk:s förra förslag hade föl jande lydelse: ”alt R.
St. måtte i underd:het anhålla om K. M:s Nåd, fastställelse å de beslut, som af R.
St. varda meddelade, ang:de kapital- och ränte-liqvideroa för oftanämnda lån, jemte dermed sammanhängande frågor”, har af R. o.
Ad. samt Preste- och BorgareSl:n blifvit ålerremitleradt, med anmärkn., hvad R. o. Ad., samt PresteSt. beträffar, att K.
M:s sanktion skulle omfatta allt hvad som egde gemenskap med fondsystemets grund, och hvad BorgareSt. vidkommer, att redaktionen vore otydlig, och att man icke så noga kunde veta hvad söm menades med orden: ”jemte dermed sammanhängande frågor.”
Då denna fråga behandlades inom Utsk., ansåg Riksg:s--afdeln:n, att man skulle gå Ständernas önskan mest lill mötes, oin man förändrade redaktionen till följande lydelse: ”att R.
St. måtte i underddiet anhålla om K. M:s Nått. fastställelse å de beslut, som af R.
St. varda för oftanämnda lån meddelade”, emedan R. o. Ad., samt PresteSt. derigenom finge sina åsigter godkända, eller att K.
JVI:s sanktion sknlle omfatta hela- fondsystemet, och BorgareSt. äfven i så målto finge sin mening gillad, som dermed all otydlighet försvann ur uttrycket: ”jemte dermed sammanhängande frågor.”
Detta förslag ansågs lämpligast, isynnerhet sopa StatsUtsk. föreslagit, i slutet af 7:de punkten, att de i 4:de och 5:le punkterna meddelade föreskrifter, ang:de räntans belopp och obligationernas valörer, samt förhållandet emellan statsanslaget och låne - 336 Den 7 November. summan, endast skola tillämpas pä det för jernvägars anläggande vid denna Riksdag beviljade anslag.
Förslaget öfverensslämmer således icke allenast med hvad R. o. Ad., samt PresteSt. i sina återremisser uttalat, ulan äfven med BorgareScs åsigt, och det är fördenskull vida bättre, än del förslag, som StatsUtsk. upgjort, eller att K.
M:s sanktion endast skulle omfatta föreskrifterna, ang:de kapitaloch ränte-liqviderna.
På grund häraf anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på bifall till den af Riksg:s-afde!n:n föreslagna redaktionen af ifrågavande punkt, hvilken redaktion återfinnes i den af mig vid detta Betänk, fogade reservation.
Jag har redan, då l:sta punkten af ifrå gavande förslag föredrogs, yttrat, alt den delaktighet, som man velat lemna K. M. i afseende på frågor, hvilka röra fondsystemet, icke vore nöjaktig på det sätt Utsk. föreslagit. D. o. Ad. har redan vid ett förcgule tillfälle uttalat den mening, alt Konungens sanktion skulle erfordras i afseende å sjelfva ändamålet, hvartill statslånen borde användas.
Såsom det nu är ställdt, skulle endast och allenast den moraliska ansvarigheten för kapital- och ränte-liqvider delas af K. M., men alldeles icke i afseende på den nytta, som för landet derigenom kunde upkomma.
Jag tror, att den redaktion, som af Riksg:s-afde!n:n blifvit npgjord, och af den siste värde talaren förordad, är fullkomligt tillfredsställande, emedan deruti innefattas, icke allenast skyldigheterna från Statens sida, ulan äfven en pröfning af de ändamål, hvartill lånen skola användas.
Jag får fördenskull förena mig med Hr Bildt uti hans anhållan, att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s förslag, antaga det af Riksg:s-afdeln:n upgjorda, som finnes infördt uti Hr Bildts reservation.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om R. o. Ad. hifölle Utsk:s förevar:de hemställan, ropades Nej, hvarpå R. o. Ad. i denna del biföll Riksg:s-afdeln:s, uti Hr Bildts, Utsk:s Betänk, bifogade, reservation uplagne, förslag.
Föredrogs och bifölls Exped.Utsk:s den 3 dennes f. m. på bordet lagda Mern. 13, ang:de medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid Ulsk:s Kansli.
M 531, innehållande inbjudning till instämmande i nämnde RiksStånds beslut vid föredragningen af StatsUlsk:s Utlåt, jyi 330, i fråga om anslag till Baggens-Stäkets upreDsning.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskm inkomne Betänkm: M Den 8 November. 337 JYs 29, i anleda, af väckte frågor om förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i Riket; JYs 30, i anledn. af väckte förslag till ändringar och tillägg uti de om skiftesverket i Riket gällande föreskrifter; samt JYi 31, i anledn. af väckt fråga om förbud för Landtmätare, dels all pä en gång innehafva förordnande till mera än en förrättning, samt dels att för skiljo-liniers utstakning beräkna arfvode.
Uplästes till justering och godkändes ett från Exped.Ulsk. under
JYs 180 afgifvet förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de de i Regerings-Formens 63:dje § föreskrifne kreditivsummor.
Anmäldes till justering, men begärdes på bordet, nedannämude från Exped.Ulsk. ankomne förslag till R.
St:rs underd. skrivelser lill K. M.: ’ JYs 181, ang:de utfärdande af ny skol-ordning m. ra.; och JYs 182, ang:de förändring i stängsel-skyldigheten.
Ad. åtskiljdes kl. £ 10 på aftonen.
Onsdagen den 8 November 1854.
Justerades 3 prot.-utdr. för den 7 dennes.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter; och befunnos dertill utsedde i Sta ts-Utskotlet: att inträda under den ordinarie ledamoten JV2 279, Frih. Wrangel af Sansis, Fullm.
Cederström, Rudolf, beviljade irenne veckors ledighet från och med den 9 Nov.; JYs 255, Frih. Falkenberg, Conrad Gabriel; 14 H. 22 338 Den 8 November. att inträda under den ordinarie ledamoten M 778, Hr Leijonancker, Fredrik Wilh. Erik Carl, beviljade 14 dagars ledighet från och med den 8 Nov.; M 2,145.
A. Hr al Nordin, Fullm.
Ekon.Utskottet: efter JM 2,187.
Hr von Kosbotb, Fullm.
Hr Munck, Carl Jakob; JM 137.
Gr. von Rosen, Reinhold.
Expedition s-Utskottet: efter JM 478.
Hr Printzensköld, Carl; JM 302.
Alströmer, Carl Jonas Oscar; att inträda under den ordinarie ledamoten M 279, Frih. Wrangel af Sansis, Fullm.
Cederström, Rudolf, beviljade trenne veckors ledighet från och med den 9 Nov.; JM 2,282.
Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Serskildta Utsk. efter JM 655, Hr Gyllenadler, Fullrn.
Mörner, Axel Edvard Knut; och befanns dertill hafva blifvit ulsedd: M 2,142.
Hr Liljensparre, Fullm.
Hr Tersmeden, Pehr Reinhold.
Föredrogs Exped.Utsk:s, under JM 181 afgifna, den 7 dennes bordlagda Förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de utfärdande af ny skol-ordning m. ra.
Det ifrågavar:de förslaget är icke oriktigt, i afseende på hvad som begäres eller föreslås för framtiden, men åberopandet af R.
St:rs förra yttranden, i deras underd. skrifvelse af den 30 Juli 1851, är felaktigt.
Dervid vill jag göra anmärkmr, äfvensom vid en olikhet mellan Ekon.Utsk:s Betänk, och Exped.Utsk:s förslag.
Berörde skrifvelse är afgifven i annan mening, än den jag hyllar.
Således är det icke för att få mina önskningar gällande, som jag gör mina anmärkmr, utab det sker derföre, att R.
St. måtte åberopa sina ord, sådana de verkligen voro, äfven om deras syftning går mig emot.
I Exped.UlSk:s förslag slår, att R.
St. i underd. skrifvelse år 1851 anhöllo att ”genom den blifvande skolorduingen tillfälle måtte för dem, hvilkas målsmän sådant önska, varda beredt att i latinska språket så tidigt njuta undervisning, att denna verkligen må kunna Utöf\a sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande inflytelse”; men den åberopade underd. skrifvelsen säger ”för dem, hvilkas målsmän det åstunda.”
Vidare förekommer i Utsk:s förslag: ”R.
St. yttrade dervid tillika, alt, för införande af detta läroämne, i skolans första stadium, möta svårigheter, enär de för de tvänne bild - Den 8 November. 339 ningslinierna gemensamma fasta klasserna vore af stor vigt, oell den dermed afsedda verkan kunde störas genom införandet af ett läroämne, som icke vore för alla lärjungarne gemensamt.”