Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det var en tillfällighet blott, som vallade under Örebro Riksdag, att den af trenne Riksstånd beslutade önskan om förbud mot införsel af bränvin, och om jag icke irrar, jemväl af rnmm— sedan inskränkning i bränvinsbränningen blifvit besluten, sedan man förklarat den ymniga tillgången på bränvin vara hufvudorsaken till det öfverhand tagande fylleriet ; sedan Nationen åtagit sig en hemmansafgift för rättigheten att bränna , en panne-afgift för brännings-rättighetens utöfning, en consumtions-afgift för rättigheten att förtära egen tillverkning _ om det var en tillfällighet blott att denna Ständernas önskan icke blef upptagen i Bevillningsutskottets första redaction af stadgan om bränvins-bränning; om det var en tillfällighet blott att det Protocoll som innehöll Bonde - Den 5 Juli» /. m, 1Q3 BondeStåndets tanka i denna fråga, icke var enligt med det beslut, som BondeStåndet verkeligen fattat, hvilket sluleligen genom min åtgärd blef upplyst, torde likväl Friherre Wirsén medgifva, att då sedan så stora bränvinsposler blifvit till införsel tillatne; då för en del af dessa poster åtinindstone, särskildta tillståndsbref blifvit utfärdade; da dessa särskildta tillståndsbref naturligtvis tillskyndat dem som erhöllo dem en särskild och betydande vinning; då det är allmänt bekant, att för en af dessa vinsten var till den grad betydande, att han kunde dela med sig 5,000 R:d. tili Stora Barnhuset — det icke hade trutit ämne till mörkare färgläggning, om man hade velat säga mera, än man, enligt af Riksens Ständer erhållen uttrycklig befallning, nödvändigt borde säga.
Emot den af mig gjorda anmärkning, ött Riksens Ständer, då de först sammanträdde , saknade sådana upplysningar, som deras Utskott nödvändigt behöfde, för att kunna afgifva tillfredsställande svar uppå de dem förelagda frågor, svarar Friherre Wärsén att de ”underrättelser, som afFolkets "'från alla landsändar samlade Fullmägttges "'förenade upplysning, patriotism och sakkännedom kunde med trygghet påräknas, 'voro af'för mycken vigt, att planen för Rid, o. Ad.
Pröt. 25, 26, 1-94 Den 5 Juli.j. m. ”sakernas förändrade ordning borde föregå ”dessa underrättelsers inhämtande.”
Men hvilka andra underrättelser, till upplysning för Styrelsen , kunna val af Folkets Representanter vara att förvänta, än sädana som röra deras enskilda angelägenheter, än sådana hvarpå den ena grundar hoppet om enskild vinning, eller sådana, Som en oJycklig erfarenhet påtrugat den andra.
Hvad känner en Svensk blifvande Riksdagsman otn Rikets handelsförhållanden , om närin* garnes tillstånd , om förhållanderna med export och import, när inga Stats-oecono* miska Journaler finnas som upptaga dem.
Att Finska importen mot den lindriga Landt-Tullen utgör en kräfta för Staten, det har mången insigtsfull
Man länge haft aning om.
— Men hvad har han hittills kunnat göra mera än yttra sina aningar, så länge det var honom och sannolikt Styrel-, sen sjelf obekant, att detta olyckliga handelsförhållande under loppet af endast 4 år med en summa af mindst 6 men' kanske af 10 millioner R:d.
B:co mindskat Rikets Rörelse-capital.
Ja, hvartill skulle det tjena att nu höja en än starkare röst mot detta missbruk, sedan Ministxarne högtidligen förklarat, att denna kräfta icke kan och icke får vidröras.
Mången insigtsfull
Man har ofelbart funnit och tilläfventyrs äfven sagt det, att när, genom myntets fallna ■värde, priset på mjölk i de större Kuststä - Den g Juli. /. m. »S5 derna uppstigit till 13 sk.
Sedlar för kannan, då deremot Calle gällde 56 till 42 sk. af samma mynt, och således ett sklp.
Calle kunde erhållas för värdet af 2-J- kannor mjölk, så skulle deraf ofelbare följa, att ella de Folk-classer, som förut åtö välling, nu skulle bli CafTe-consumenter; att till förekommande af en sådan till de lägre Folkclasserna spridd consumtion, enär priset pa K j
Jk icke kunde sänkas, nödvändigt priset på CalFe hade bort fördyras; att om, för att mot frestelsen styrka de bildade folktlasser, hos hvilka patriotism och sjelfvillig försakelse billigt borde kunna förutsättas, max förr bär trott och tilläfventyrs ännu tror öfverllödsförordningarnödvändiga, hvarigenom färg och snitt på kläder bestämmas, hvem sorn må få nytiji plumer och hvem som icke må få nyttja dem, och hvilka slags viner man skulle få nyttja, man icke bade bort underlåta att påtänka mesurer mot de lägre folkclasseinas consumtion af utländska varor, di af dem i denna del ingen sjelfvillig försakelse är att påiäkna, då dessa varor vida mera gravera handelsvågen än den graveras genom de varor, som den rikare nyttjar, eftersom desse i deras dyrhet möta ett hinder för en. allmännare consumtion.
Men skulle än , nu, sedan genom de, det Särskildta Utskottets Betänkande bifogade Tabeljer, en allmännare kännedom af den. -*g6
Den 5 Juli. f; m förstörande importen blifvit erhållen. enan kraftigare röst emot detta olyckliga förhållande höjas, hvad hopp om ändring härutinnan återstår, sedan Friherre Wirsén förklarat, att han anser all Tullafgift, sorn öfverstiger 10 , 15 > högst 25 procent af varans värde f(ir olämplig och skadlig.
— Men har det undfallit Friherre Wrirsén, att förlullningsprocenten på salt är enligt 1799 års TullTaxa bestämd till /yi procent; att förtullnings-procenten på tobak är bestämd till 43 procent; och att förtullningsprocenten på vin går för somliga slag till nära 100 procent?
Huru hög är icke förtullningsprocenten på alla varorsomi England utifrån införas? och månne icke hos Brittiska Ministrar och Brittiska Parlåments-Ledamöter billigt kan förutsättas kännedom utaf hvad som är olämpligt och skadligt?
Det är ganska sant hvad Friherre Wirsén sä‘ger: att en förhöjning i Tullen är en beskattning på Samhället.
Men fördelas den beskattning, som genom Tullen på ingående varor pålägges Samhället, efter rigtiga och billiga grunder, när de lägre Folkclasserna, som mest af alla consumera salt och tobak, betala öfver 4° procent, då de rikare Folkclasserna för Caffe betala 25 procent, för socker i6£ procent och för bomulls-väfnader under den tid, då de vörö till införsel tillåtne, betalte endast 8 till 20 procent efter varans i Tullen uppgifna Den 5 Juli. f. m. värde?
Om genom förhöjda Tull-afgifter beskattnings-summan skulle öfverstiga Statens verkliga behof, återstår idke då utvägen att mindska den positiva b evil! ningen?
Bör icke den indirecta beskattningen, som nian kan undandraga sig när man finner sig icke äga råd dertill, alltid anses såsom mindre tryckande än den positiva, till hvars gäldande , när penningar tryta, bohag, gröda och fastighet måste gå under klubban?
Det är bedröfvande, när massan af Nationen klagar öfver för låga Tull-umgälder på inkommande öfverflödsvaror, när deras röster bönfallande höja sig till Thronen, när de sjelfve bedja, att deias begär efter utländska öfverflödsvaror matte motvägas genom dessa varors fördyrande — det är bedröfvande , säger jag, att då höra Ministrarne, de odlingen annan förklara!sig emot den allmänna rösten ; att höra dein ömt påminna att en förhöjning i Tullen är en beskattning på Samhället _ att höra dem föra ett sprak, som endast den klass, hvars interesse i denna frfga allena står i collision med hela Nationens, som endast importeuren och utmånglaren af utländska öfverflödsvaror skulle kunna tillåta sig att föra.
Det är smärtande och oroande, nälden inhemske näringsidkaren, den egentlige Svensken, sedan han så länge sett sitt interesse tillbakasättas för importevuens in - xgg Den 5 Juli. f. m. teresse, hvilken, ehuru ädel och redlig han än ma vara såsom enskild man, dock i och genom sitt yrke hörer liela den handlande verlden till; hvilken på sätt och vis i afseende pä Staten kan anses såsom af amphibie natur , hvilken _ stormar det ute på hafvet, går upp i land, och ser han vådor der, med sitt gods söker en fränn mande kust_ det är smäl tande och oroande, säger jag, nar den inhemske näringsidkaren —sluteligen recl.timrar sin i grund» lagarna förvarade lätt att taga kännedom af Tullverkets organisation och begära den reform, som blir absolut nödvändig, för beredandeL af en annan tingens ordning, att då höra FinanceMinistein framställa detta steg såsom syftande uppå att förnärma Kongl.
Majit i utöfningen af sin höga rätt— Jag förmodar, att nni ett bevis behöfdes , huru skild man är från all tanka att på något sätt träda Kongl. Majit för. nära i utöfningen af dess rätt, det icke skulle erfordras mera, än ett enda ord, ett löfte blott att Tullen på inkommande varor skall förhöjas så mycket sorn nödigt prölvas kan, för att förebygga den sugande importen och consumtionen, och att Tull-verket skall skyndsamligen erhålla den organisation, som den till ändamålets vinnande behöfver äga och i alla andra Stater äger, för att göra en och hvar benägen att för denna gång, itmindstone hvad Tullverket belräifar, af» Den 5 Juli. J. m. *09
Stå från allt vidare yrkande af den rätt, som grundlagarne förvara åt Svenska Folket i allt, som rörer beskattning.
Beträffande de anmärkningar, som Friherre Wirsén gjort vid mina förslag rörande en förändring af Tull-administrationen, får jag vid /pde punkten anföra, att enligt Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Gen.
Tull-Directionen af den 20 Jan. 1815, äger TullDirectionen rättighet att Tjenstemän efter omständigheterna transportera samt tills vidare till- och afsätta.
Detta förhållande äger icke rum inom andra Embetsverk.
Vid 7:de punkten får j;ig nämna att i Englands större Handels-Städer hvarje dag en förteckning trycke» uppå exporterade och impprterade varor samt på exporteu. rernas och importeurernas namn.
Afsigten är icke att samla materialier för Statistik, utan afsigten är att bereda tillfälle åt hvem .sorn heldst att controllera icke allenast de Handlande utan äfven Tullbetjeningen.
Var det, i Friherre Wirséns tanka, omöjligt eller icke nödigt, eller icke lämpeligt att på förhand uppgöra en plan till afhjelpande af förlägenheten — kan Ilända , såsom jag vågar förmoda, mest af det skäl att man icke trodde på möjligheten af nå - goo Den 5 Juli f. m.. gon annan förlägenhet, än den i hvilken, några individer ibland Jordbrukare-classen, genom egna okloka speculationer, störtat sig , sä syn§s mig likväl att Vexel-courstns oafhrutna stigande, Disconternas snart upphörande octroy och så mänga andra omständigheter, hade kunnat påkalla uppgörandet af en finanre-plan på förhand, som då ofelbart hade kunnat föreläggas Riksens Sländer till granskning något tidigare än 5 veckor före deras åtskiljande.
Jag vill icke inlåta mig i någon vederläggning aF de satser , som Talaren för egen räkning framställer; dock kan jag icke undgå alt, vid den förmodan att, om å ena sidan handelns rigtning lemnat tillfälle till en ökad consunition, så skulle ock å den andra allmänna hushållningssättet kunnat utvagarne dertill, nämna att HaridelsBalancerna ifrån 1808 ingalunda föranleda till att förmoda ett sådant gynnande förhållande.
Men det äro dessa Handels-Balancer, på hvilkas resultater Friherre Wirsén synes icke vill ja tro.
_ Jag medger, att, på sätt de nu äro författade, de icke lemna alla do upplysningar, som de kunde lemna, om de voro med mera precision författad.
Sådana de äro, indiquera de dock förhållandetj ehuru ej till ziffrorna, som Dcu 5 Juli f. m. 2#j utmärka varornas värden, pali teliga, hvadan jag ock i mina Tabeller uteslutit alla varuvärden, äro de dock visserligen vida påliteligare ände Tabeller öfver tilsäden och årsväxten, som ja?, under loppet af denna Riksdag hört Minktrarne åberopa.
Om, såsom Friherre Wirsén påstår, en consecutiv underbalance i handel af 22 millioner är en phantasie-målning, så är likväl min phantasie utan skuld — Jag har på intet vis altererat de källor, som blifvit mig meddelade
Att jemväl grund saknats till den anmärkning, sorn blifvit gjord vid Tab. XV. har Herr af Uhr redan ådagalaggt och Friherre W'irséa uti Plenum den 2 Juli medgifvit.
Här torde ock vara stället att tillkännagifva, att det icke varit mig obekant, att den positiva Bevillningen år 1812 bestämdes till 2,650,000; men när härtill läggas de öfriga bevillningssummorna, som skulle uppbäras genom Stämpelafgiften och afgifterna för bränvinet, så uppkommer ett Bevillningsanslag af 3,200,000.
Förhållandet blifver sådant jag det uppgifvit, och det apparenla misstaget ligger i kortheten af min framställning.
Att en ständig underbalance i handel är ett non sens, det inser ock jag , äfvensom att, enär capitalerna äro förtärde och crediten är försvunnen, så uppstår ingen ytterligare balance; men gälden är qvar, produetiva kraften är borta, oell på välstånd skall följa fattigdom. aos 5 Juli. f. nt, Mina tankar i afseende på importen af spannemål, af victualier och af ved o» gillas.
Förmodeligen anser Friherre Wirsén andra lagar b.ira gälla för Statshusbållaren än de som gälla ror enskilda Hushål. laren Om denne sednare af sin granne köper spannemål, victualier och vedbrand, när han har åker, äng och sko» i öfverflöd o n'> ‘ * sa lärer han fa heta misshushållare, oal dét sker af lättja och af hri-a på omtanka — och dåre heter han, ont det sker af eomplaisance på det att grannen må få åtkomma hans penningar.
Har han förtärt sina ärfda capitaler och förstört sin credit, så återstår för honom hoppet att genom Banqueroute nivellera sitt ledsamma förhållande — Nekas honom cessio bonorum, så återstår ännu hoppet att för de återstående usla dagarne lifnäras på Gäldstugan eller Hospitalet, eller ock stödet af en tiggarstaf; men slika utvägar kunna icke af Nationer begagnas.
Mina förslag om Penningeverkets reglerande ogillas.
Jag får erinra, att Riksens Ständer äskade förslag.
Det blef en pligt att upgöra dem så godt som man förmådde.
Besluta Riksens Ständer, att all realisation och successiv amortissement är det samma som successiv realisation — skall tills vidare suspenderas, så behöfva ej heller de utvägar som jag föreslagit nu vidtaga s Deri 5 Juli, /. m. 203 Jag lemnar åt Framtiden att pröfva, huruvida, när en gång realisation sker, den af mig föreslagna liquidåtionsgrund, enskilda borgenärer och gäldenärer imellan, må kunna undvikas.
Friherre Wirsén medger, att om den hade blifvit vidtagen i början, då man satte crdit-mynt i gång, så hade efFecten deraf varit nyttig för enskildt» förhälianden, ehuru säkert bidragande till ett hastigare vanvärde af samma mynt.
Jag tror att det icke hade varit utan. nytta, om man genast blifvit påmint, huru liten credit credit-mynt förtjena^
Det hade varit nyttigt så för det allmänna som för den enskilda.
Orättvisor kunna vid dylika liquidationer icke undvikas.
Men Störst är och blir likväl orättvisan, när, efter ett allmänt fastställande, creditmyntet sent eller snart reduceras.
Herr Grefve Mörner åberopar Struen* $ée, såsom den der ogillar det af Konung Frédrik utgifna allmänna Moratorium.
Om jag icke irrar mig, så följer genast efter den »trophé hos Struensée, sorn Herr Grefven uppläste, en annan, i hvilken Struensée förklarar, att ehuru ett Moratorium är en utväg, som principen ogillar, återstod likväl i sakernas dåvarande skick ingen annan utväg att vidtagas.
Namna får jag jemväl, att, enär i Tyska Staterna brist på capitaler finnas inom landet, så kunna in - 204 Den 5 Juli. f. m dividerne i angränsande Stater finna långifvare.
Sådant är icke foris nilandet här.
Hvad Credit-Cassorna beträffar, tror jag dem vara nyttigare för Jordbrukaren än både Discont- och Banco-Lane-Inrättningar.
Sluteligen får jag, i anledning af hvad som blifvit anfördt om de politiska förhållandernas mägtiga inflytande pa ingångna handelsförbindelser under den förflutna tiden, förklara min glädje deröfver, att Staten nu ernått verhlig sjelfständighet
Med den rättvisa, Friherre Wirsén så öppenhjertigt gjort åt den af mig yttrade tanka, att nya former ej kunna lefva utan genom nya organer, och hvars rigtighet genom den af honom framställda bevisning blifvit satt utom allt tvifvel, skulle jag ej hunna förena de mindre fördelaktiga omdömen , som blifvit fällde om förslaget rörande inrättning af en Stats-oeconomisk Journal, derest ej min framställning af samma Journals ändamål och nytta, i anseende till dess korthet och mindre fullständighet
,kunnat vara misstydning underkastad.
Dermed åsyftas ej annat, ån att meddela Allmänheten kännedom om de Författningar, styrande Magten, såsom oeconomisk Lagstiftare, vidtager; en kännedom , hvars utbredande är af så mycket större nödvändighet, som Landets osconomiska angelägenheter utgöra vigtiga ämnen för Den 5 Juli f. m. 205 Nationens Representanters öfverläggningar vid förefallande Riksmöten.
Uteifvaren af denna Journal skulle, lånst ifrån att vara en Ombudsman för allmänna opinionen, snarare endast bereda allmänheten, möjlighet att fatta och äga en opinion, emedan denna är otänkbar, utan kunskap om sitt eget föremål.
Att en sådan kännedom hos oss allmänneligen saknas, lärer ej kunna bestridas.
Särskildta Utskottets tillvarelse, oell den nödvändighet, hvari det varit försatt, att ifrån flera Embetsverk och ifrån spridda håll förskaffa sig förut saknade upplysningar om de ämnen, som utgjort föremål för dess öfverläggningar, bevittna nogsamt denna beklagliga sanning.
Den offentlighet, hvarmed Nationalangefägenheterna i England behandlas, och som gör möjligt för hvar individ att känna Regeringens beslut och de grunder, hvarpå desamma hvila, skapar ock hos hvarje Britt ett interesse för det hela, hvilket grundlägger den Nationalanda, sorn utmärker denBrittiska nationen frartiför alla andra och verkar den kraftigaste förening imellan alla Statens medlemmar; en förening, som gör dem mägtiga af de största uppoffringar af individuell nytta för det helas bestånd. 20Ö Den 5 Jutii /. m.
Vära nya Bröder, Norrmännen, hafva jemväl sj.-dfve insett vigten och nödvändigheten af att bland Allmänheten sprida kännedom om de Författningar, Landets Regering vidtager. 1 6 afl an t afseende Utgifves der en Riks ridning, * Sedan ändamålet af den Statsceconömiska Journal, hvars lifgifvande Särskildta Utskoitet föreslagit, således blifvit närmare angifvet, torde Friherre Wirséns öfriga anmärkningar i detta ämne lätteligen kunna besvaras.
Verkställigheten af detta förslag förut- ✓ sätter visst icke så stora och omfattande egenskaper, att man bör misströsta derom, att i Sverige finna en person, som äger nog skicklighet för ett sådant uppdrag.
I öfrigt och med den lifligaste öfvertygelse om de stora egenskaper, som constituera en stor Minister, anser jag mig böra erinra, att det är en ovilkorlig fordran, att hvarje Statsman, för att förtjena detta namn, skall äga en klar och omfattande öfversigt af alia de ämnen, som utgöra Statsmanna-vetenskapens föremål.
Med tillämpning häraf på Statshushållningen, kan man ej anse den vara Statsceconom, ännu mindre stor, som ej kän - Dea 5 Juli /•
711 ‘ 207 sier sambandet mellan Landets alla näringar.
Utan en sådan kännedom skall aldrig någon enhet blifva möjiig.
Samma öga bör kunna öfverskåda och samma förstånd bör kunna bedömma hvar ja näring.
De aro alla att anse såsom organiska delar af ett helt, och utan att Statsoeconomens blick är fästad på dem alla så, att han upptäcker deras förhållande lill hvarandra och till det hela, skola hans åtgärder ofta blifva felaktiga, i så måtto att han, vid uppkommande strid mellan särskilda näringar, i stället för alt dem imellan medla, med afseende på det helas väl och bestånd, gynnar den ena på bekostnad af en annan, som för Staten är vigtigare.
Denna kännedom öfyerstiger ej heller mensklig förmåga.
Äfven Sverige lxar'ägt män» som den ådagalaggt.
Den af Friherre Wirsén yttrade tanka, att det vore lyckligare för saken och förmonligare för samhällsordningen, om Jottrnal-utgifvarens upplysning finge begagnas, innan men icke sedan de administrativa åtgärderna erhållit egenskapen af verkställande magtens beslut, torde ej genom Journalens utgifvare kunna realiseras.
Dess ändamål är, att gifva Allmänheten upplysning om Styrelsens visa forfattningar, om Landets ceconomiska angelägenheter, och att Den 5 Juli. /. m. såmedelst gora för Nationens Representanter möjligt att, vid förefallande Riksmöten , yttra sådana underdåniga önskningar, som instämma med Samhällets väl, men ej att dana skicklighet hos sjelfva Styrelseorganerna, sedan de tillträdt sina functioner, emedan .det mäste antagas, att de då redan ägde den.
Men till danande af skicklighet hos den blifvande Embetsmannen, skall säkert den genom en så beskaffad Journal spridda kunskap ofta kunna bidraga.
Friherre Wirsén har ock yttrat, att han ansåge den frihet hvarje medborgare, enligt vår nu gällande Tryck fri hets.grun dia g äger, att som enskild man yttra sina tankar, göra i det nu afsedda fall tillfyllest.
Då fråga är om blotta rättigheten att yttra tankar, kati j»g ej annat än instämma i denna mening.
Men jag har trott, att man ej bör vidare åt slumpen öfverlemna denna rättighets utöfning, enär erfarenheten hittills visat, att den blifvit obegagnad#
Och är det väl Nationens fel, att den hittills varit obegagnad?
Jag svarar
Män hafva funnits, som sökt att sprida Statsceconomiska kunskaper; andra, som dertill erbudit sig.
Genom nekad portofrihet hafva deras bemödanden blifvit fruktlösa.
Det- är klart, att när portofrihet ät den Ven 5 Juli f. m. 209 den ena beviljas men åt den andra nekas; sä förklaras i och med detsamma denne sednare såsom icke förtjent af Styrelsens förtroende.
Deh enda honom återstående utväg att bereda sig ett läsande Publicum, vöre, 0111 lian antoge en ton af fronden; ' men denna ton blir aldrig den sanna medborgarens.
Fiagar man, hvarför så handt och så händer, så är svaret lätt funnet.
Ännu äro endast sex år (örflutne, sedan Nationen erhöll sitt nya Samhälls-skick ; ännu hafva de nya Ideerna icke allestädes hunnit erhålla nya orgauer; ännu händer, att ett tillstyrkande, gifvet af den ena, och enligt med dert hya lidens ideer, mötes af ett afstyrkande, dicteradt af fordna tidens anda.
Jag kan inför Ridderskapet och Adelil åberopa ett exempel.
Samma dag, på hvil-, ken, under Örebro Riksdag, den nya Tryckfriht» slagen af Riksens Ständer blef antagen, fattade jag beslutet att utgifva ■ en Statsoeconomisk Journal.
Om de motiver, som i detta ögonblick.uppå mig verkade, behof de vitsordas, kunde ,--g åberopa mig en här närvarande
Man, hvars vitsord Ridderskapet och Adeln säkerligen skulle låta inför sig gälla.
Jag anmälte genast min föresats inför Konungen.
Jag erbjöd mig att på Journalens titel utsätta mitt ramn till Rid 0. Ad.
Vrot. 27. 28. 210 Den 5 Juli f. m. en borgen för den ton, som i Journalen skulle räda.
Jag anhöll om Portofrihet.
Konungens Nådiga Yttrande blef:
Att om jag först började med Journalens lifgifvande, skulle framdeles Dess nådiga Utslag om den sökta Porto-friheten meddelas.
Vid 50 års ålder, med anspråk att vara någorlunda känd såsom Medborgare och såsom Författare, kunde jag icke underkasta mig någon pröfningstid.
Måtte man icke förglömma, att vart Samhälls-skick daterar sig endast ifrån år 180g.
Måtte man icke förglömma , hvilken olycklig cirkelgång vi sett andra Europeiska Stater i nyare tider beskrifva!
Måtte man icke förglömma, att en hvälfning i principer sällan stannat vid en hvälfning i principer!
Matte Männen med fordna tidens anda en gäng höja sig till det begrepp om mensklig ädelhet, att man, fastän icke Embets-sökande, kan villja vara verksam för allmänt väl, utan att äga en Jacobins syftemål; att det tysta medvetandet att hafva älskat1 och gagnat Fäderneslandet och att äga Medborgares aktning ock kan förläna en njutning, som godtgör använda mödor; att den krans, af medborgare händer, lagd uppå den sten, som skall betacka ens stoft, ock kan utgöra ett mål för en ädel mans ärelystnad!
D(n 5 Juli. f m.
Jäg besvär Höglofl.
Ridderskapet och Adéln, i den lefvande oell kommande generationers namn, att icke neka bifall 3t Utgifvandet af en Statsoeconomisk Journal, på de grunder» som det Särskildta Utskottet föreslagit.
Detta Anförande blef med mycket bifall upptaget.
Friherre Wirsén, Qvist af Fredrih:
Vågsamt mä det synas, att jag, oberedd^ på de förekomna ämnen, stiger fram, för att i vissa delar genast besvara hvad Herr Grefve Schwerin nu behagat yttra.