Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände voler.propostrne IN:ris 1, 2 och 3. 3:dje punkten, ang:de chartering af Jideicomissbref och andra dylika förordnanden. R. 0.
Ad. godkände den i detta ämne föreslagna voter.propos. N:o 4.
4:de punkten, ang-.de stämplade pappersafgifterne för adels-, friherre- och grefvebref öppna bref uppå lika värdighet, sorn det fordna Riksråds-embetet, samt riddare- och commendeursbref af de K.
Ordnar ne; 5:le punkten, ang-.de nödvändigheten att vid bestämmande af afgifterne å Svensk-Norrske consulers diplomer m. m. införa stadganden, sorn icke förnärma Konungariket Norriges rätt; och 6:le punkten, ang-.de churteringen för de i 5 och 6 §§ af Utsk-.s förslag upptagne öppna bref fullmakter och resolutioner. R. o. Ad. vidblef sina förut fattade beslut rör:de de i dessa punkter upptagne frågor, samt godkände voter.proposune N:ris 5, 0 och 7. 7:de punkten, ang-.de förändrad lydelse af 5 § uti Utsk:s förslag till char t ie-s igilla t ce-för ordning.
Cronhjelm, Polycarpus Erik: R. 0.
Ad. torde erinra sig Utsk:s, af R. 0. Ad. samt de öfriga Stånden godkända beslut, i följd af en inkommen motion, att till ett enda sammanföra alla de olika afgiftsbeloppen för en och samma handling, nemi. de, som förut varit upptagne i 5 § under namn af chartebelopp, oell de som utgått enligt 10 § såsom ersättning för cancelligebiihr och sportler i Konungens Cancelli, dels för alt erhålla kostnadsbeloppet utsatt på ett ställe, och dels på det sig tydligt skulle visa huru mycket man betalte för hvar och en af de handlingar, hvarom § handlar.
Men till följd af denna sammanslagning inträffade några otydligheter, hvilka i reservationer emot (Jlsk:s betänk.
N:o 29 blifvit anmärkta.
Utsk. tilltrodde sig likväl icke, förra gängen ämnet förevar, att frånträda detaljerna af sitt förslag, emedan tre Stånd redan bifallit Utsk:s första betänk.; men R. 0. Ad. instämde sedan i PresleSt:s beslut, och dä två Ständ sålunda stannat emot tvä, har Utsk. nu trott sig böra tillstyrka R.
St. att antaga R. 0. Ad:s och PresteSt:s beslut.
Dock torde jag särskildt få fästa uppmärksamheten derpå, att i redactionen af 5 § finnas dessa summor uppförde i enlighet med Ulsk:s förslag till afgiflernas belopp, och således icke i öfverensstämmelse med R. 0. Ad:s beslut rör:de de nedsatta afgiflerna; och då jag nu lager mig friheten tillstyrka R. 0.
Ad. att bifalla nästföljande § Den 5 A p r i 1 f. m. 63 i betänk., så anliåller jag derföre, att sådant måtte ske med det förbehåll, att sjelfva sifferbeloppen komma att rättas efter utgången af den votering, som kommer att äga rum till följd af den redan bifallna femte voter.propos.
För öfrigt hemställer jag, huruvida uppläsning af hela denna långa § är af nöden, då beloppen af summorna äro alldeles lika med dem, som finnas upptagna i Ulsk:s förra betänk., oell här ingen annan skillnad förefinnes än den, att hvarje belopp linnes deladt i tvenne, del ena upptagande caneelligebiihr och sportler, samt det andra det verkliga primitiva chartebeloppet.
Ad., som ansåg uppläsning af förevar, redactionsförslag icke erfordras, bifalla Utskis hemställan om förändrad lydelse af ifrågavar. 5 §, dock med förbehåll att, vid slutliga redactionen af denna § skulle iakttagas de förändringar i sifferbeloppen, hvilka kunde blifva en följd af ilen votering i förstärkta StatsUtsk., som öfver de i samma § upptagne afgifter komme att äga rum. 8:de punkten, ang:de upphörande af den i vissa fall allmogen beviljude lindring uti och befrielse frän stämplad papperssäf gifts erläggande m. m.
Den i denna punkt föreslagna voter.propos. N:o 8 blef af R. o. Ad. godkänd. 9:de punkten, ang-.de tillägg af orden ”äfvensom afskrifter eller utdrag deraf” efter de i 6 § såsom frän stämpladt pappersafgift befriade, upptagne rubrilierne. ” jdrfskiften” och Bouppteckningar, dä behållna summan icke uppgår till 5o r:dr.” Frill.
Jag vågar hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle linna för godt att frångå sitt i detta afseende fattade beslut, hvilket icke tyckes medföra följder af någon synnerlig vigt.
Derigenom kunde en voter.propos. förfalla.
Jag ville göra samma framställning, som Frih.
Palmstjerna nu gjort.
Jag kan icke erinra mig skälet, hvarföre R. o. Ad. fattade det från de öfriga Stånden skiljaktiga beslutet, men mig synes skäl förefinnas att biträda deras mening.
Då denna fråga sista gången förevar, hyste jag samma tanke, som Utsk., men åtskilliga af R. o. Ad:s ledamöter förmenade då, att då andra afskrifter skola charteras, borde för dessa intet undantag göras.
För min del instämmer jag gerna i de ledamöters begäran, som yrka, att denna voter.- propos. mätte utgå.
Frih. Raab, Adam Christian:
Om jag icke bedrager mig, sä var jag också en af dem, som inom detta Stånd yrkade, dä frågan förra gången förevar, att detta tillägg skulle utgå, derföre att det kunde leda derhän, att om man såsom bilagor i andra frå - 04 Den 5 April f. m. gor, behöfver använda afskrifter af arfskiften och bonpptecknin- I gar, så skulle dessa, tvertemot en annan föreskrift, bli fria från 1 chartering.
Fastän jag för ögonblicket icke har saken så klar 1 för mig som jag önskade, tror jag mig likväl kunna påstå, alt det I icke vore lämpligt att i denna punkt öfvergå till de andra Stån- | dens beslut. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut fattade beslut, samt godkänna 9:de voter. propos.
Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde sedermera, om R. o.
Ad. behagade in- I slämma uti de öfriga RiksSt-.ns i delta ämne fattade beslut, samt I i följd deraf ansåge 9:de voter.propos. förfalla.
I auledn. häraf blefvo dessa propos:r förnyade, och efter dervid lemnade svar, tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att den sednare propos. hade blifvit med öfvervägande ja besvarad.
10:de punkten, ang-.de förändrnd lydelse af 3 pank ten i i morn. 7 § af nu gällande chartce-sigillatce förordning. R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna voler.pro- t pos. N:o 10.
II :te punkten, ang-.de föreslaget tillägg af orden ”ingen köpeskilling, utan endast årlig” framför ordet ”städja” i f punkten af i mom. 7 § af samma förordning.
Utsk:s yttrande i denna punkt bifölls. 12:te punkten, ang-.de föreslaget tillägg af orden ”eller besittning på viss tid” i 1 punkten af f mom. 7 § af ifrågavarande förordning.
I afseende, på denna punkt får jag yttra detsamma, som vid den förra, alt jag icke erinrar mig skälet, hvarföre R. 0. Ad. fattat ett annat beslut än de öfriga Stånden.
Mig synes emedlertid, ehuru jag icke haft tillgång lill R. 0. Ad:s protocoll för att få behölliga upplysningar, som skulle R. 0.
Ad. lämpligen kunna förena sig med de öfriga Stånden, hvarigenom denna voter.propos. komme att förfalla.
Jag torde ur betänk.
N:o 13 få uppläsa huru förhållandet med denna § från början varit.
I 13 § läses: ”På det icke aftal, hvarigenom besittningsrätt till fast egendom på viss tid öfverlåtes, må, i saknad af bestämd föreskrift om det charlebelopp, som derföre bör erläggas, från sådan afgift njuta befrielse, hemställer Utsk., att i 4 mom.
1 punkten, efter ordet äganderätt, orden eller besittning på viss tid, må inflyta.” Jag har nu icke sjelfva chart.-sigill.-förordn. till hands, men erinrar mig bestämdt, att då detta ämne här föredrogs, så gjordes deremot - Den 5 April f. m. 65 mot af åtskilliga bland Ståndets lagfarne ledamöter, hvaribland, såsom jag vill påminna mig, Kammarrättens Advocatfiscal Hr Printzensköld, den invändning, att det skulle innebära någon motsägelse, om man stadgade samma förhållande, då fråga vore om besittning pä viss tid, och dä fråga vore om äganderätt.
Jag påminner mig äfven, att en längre (liscussion i ämnet uppstod innan R. o. Ad. fattade sitt beslut.
Men som frågan ligger utom de gränser, som omfatta milt praktiska lif, så deltog jag icke i discussionen, och tilltror mig derföre icke eller alt kunna nu tillräckligt upplysa saken.
Efter de upplysningar, Gr.
Cronhjelm nu leranat, afstår jag från min framställning. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på ifrågavar. tillägg fattade beslut och godkände voler.propos. N:o 11. 13:de punkten, ang:de föreslagen förändrad redaction af 2 punkten i 4 morn. 7 § af ifrågavar. författning.
Utsk:s yttrande i denna punkt blef af R. 0. Ad. bifallet.
14:de punkten, ang;de rubriken till andra afdelningen af tariffen öfver vexlars chartering. R. 0.
Ad. godkände den i ämnet föreslagna voter.propos. N:o 12. 15:te punkten, ang:de stadgandet om hvad, vid slämpelafgiftcns beräknande för tidningar, må förstås med ett halft ark. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. lfi:de punkten, angule beloppet af stämpelajgiften för tidningar.
Den i detta ämne föreslagna voter.propos. N:o 13 blef af R. o. Ad. godkänd.
17:de punkten, ang:dc införande uti ifrågavar. författning af ett bestämdt stadgande, att tidning, emot erläggande af stämpelafgift, åtnjuter pnrtofrihet.
Orsaken till Utsk:s förslag var den, att då denna fråga förevar i Utsk., tyckte man sig finna af tendensen i författningen, att meningen aldrig varit någon annan, än att tidningarne verkligen njutit portofrihet, derföre att de betalte stämpelafgift, men dä sådant dock icke fans i författningen bestämdt uttryckt, gjordes af åtskilliga ledamöter i Utsk. det påslående, att det borde i författningen införas.
Då ärendet förekom i Ståndet, bestriddes af åtskilliga ledamöter, att denna portofrihet hade uppkommit såsom en ersättning för slämpelafgiften, på den grund att sådant icke var tydligen utstakadt i författningen, hvarföre ock R. 0. Ad. icke fann nödigt att i detta afseende vidtaga någon förändring.
Det anfördes visserligen deremot, att om tidningarne skulle åläggas att betala portoafgift, så skulle densamma komma alt drabba icke dem sjelfva, utan den tidningsläsande allmänheten.
Jag har nu nyss af t. f. OfverPostdirecteuren erhållit en un9 H. 9 66 Den 5 April f. m. derrättelse, hvilken jag anser mig pligtig att icke undanhålla R. o. Ad., och anhåller derföre alt få uppläsa en afskrift af K.
M:s nåd. bref af d. 14 Jan. 1824: ”Sedan Rikets vid sista riksdag församlade Ständer, med öfverlemnande af den utaf dem gillade och fastställde förnyade charlaesigill. förordn., uti särskild, dervid fogad tind. skrifvelse af d. 18 sisth Nov. tillkännagifva, det de, i anledn. af gjord framställning, för godt funnit att, emot tidningarnes förseende med en särkild dertill inrättad ehart.sigil.stämpel, bevilja allmän postfrihet för dem, ulan annan förhöjning än det poslförvaltarne tillkommande arfvode, så håfve Wi, enär flere förberedande anstalter äro af nöden, innan den af R.
St. beslutna stämpling af tidningar kan, särdeles i landsorlerne, komma i verkställighet, velat i nåder förklara, att det nu bestämda porto för tidningar, som med posten afsändas, må fortfara intilldess de åtgärder för stämpliugen, hvarom vederbörande äga gä i författning, hunnit å hvarje ort, der tidning utgifves, komma i behörig ordning, hvilket eder till kännedom och lind. efterrättelse härigenom i nåder meddelas.
Och Wi befalle eder Gud Allsmäktig nådeligen.”
Efter uppläsningen häraf tilläde Gr.
Jag har velat meddela innehållet af denna K. skrifvelse endast för att upplysa saken, icke för att frän min sida yrka, att R. o. Ad. i frågan förenar sig med de öfriga Stånden, öfverlemnande sådant åt de Husets ledamöter, som lillvägabragte R. o. Ad:s förra beslut, om de så finna för godt.
Ehuru jag icke kan påminna mig, att jag instämde med de ledamöter af R. o.
Ad., som yrkade utgåendet af dessa ord ur bevilln.förordn., vågar jag likväl vid detta tillfälle hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att frångå sitt beslut i detta hänseende, enär K.
M. på förhand redan förordnat huru dermed skall tillgå, och enär tidningarne under de sista tjugo åren icke betalt någon postporto.
Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i de öfriga RiksStms uti ämnet fattade beslut, samt i följd deraf ansäge voter.propos:n N:o 14 förfalla, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, alt han trott sig finna, att ja härvid öfverrösta! nej.
Palmstjerna, Nils Fredr., begärde votering, men tillkännaf, innan voter.propos. i anledn. deraf hann blifva uppläst lill justering, att han afstod från denna begäran.
18:de punkten, ang:de åtskilliga redactionsfor ändringar i g § af char l .sigill f örorda.
19:de punkten, ang.-de controllen öfver stämplade pappersafgiftens behöriga erläggande; och 20:de punkten, nng-.de föreslagna ändringar i / och 4 morn. i~j § af ifrågavar. förordning.
Ulsk:s yttranden i dessa punkter blefvo af R. 0. Ad. bifallne.
Den 5 A p r il f. nr. 07 21:sta punkten, innehållande anmälan, att Utsk:s i utlåt.
N:o 2 g afgifna förslag lill und. skrifvelse till K.
M. blifvit af samtlige RiksSt:n gudkändt.
Lades till liandlingarne.
Föredrogs ånyo Coust.Utsk:s d. 26 och 29 sisth Mars på bordet lagda mera.
N:o 33, ang:de ändringar och tillägg i föreskrifterne om grundlagsfrågors behandling.
Uppå begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplästes dess vid detta mern. fogade reservation, hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade:
I öfverensstämmelse med min nu upplästa reservatron har jag uppgjort ett förslag till ordalydelse för de ifrågavar. §§, hvilken jag anhåller att först, i ett sammanhang, få uppläsa, och derefter få redogöra för de särskilda punkterna.
Härvid uppläste talaren följande:
Förslaget till § 56 antages med tillägg: på sätt i Riksd.- Ordn. föreskrifves.
Förslaget till § 81 antages till och med orden: af R.
St. af göras.
Det återstående af 81 § erhåller följande lydelse:
Om förslaget af något
Stånd ej genast godkännes, skall det till Ulsk., med de inom Ståndet gjorda anmärkmr, återförvisas.
Det förslag, Utsk., till svar derpå, framlägger, kunna Stånden endast förkasta, eller, utan förändringar, godkänna.
Om 2:ne Stånd förkasta förslaget, skall det förfalla.
Godkännes det af minst 3:ne Stånd, förblifve det hvilande till nästa riksmöte.
Vid förslagets slutliga behandling, under sistnämnde riksdag, kan det af RiksSl-.n endast ogillas, eller oförändradt antagas.
I sednare fallet öfverlemnas det, genom Talmännen till Konungen, som, i händelse han det gillar, sitt samtycke R.
St. meddelar.
Vill Konungen bos R.
St. föreslå någon ändring i grundlagarne, öfverlemne Han sin framställning, jemte Statsrådets tankar deröfver, lill R.
St., som genast, utan att derom förut öfverlägga, åt Const.Utsk. uppdraga att utlåtande deröfver afgifva.
Afstyrker Utsk.
Konungens förslag, förblifve det likväl hvilande till nästa riksdag, om minst 3:ne
Stånd derom öfverenskomma; i annan händelse förfalle frågan.
Tillstyrker Utsk.
Konungens framställning, med eller utan ändringar, behandlas den lika som andra af Utsk. förordade grundlagsförslag.
IIr von Hartmansdorff tilläde sedermera:
Jag bar hemställt, att ett förslag af Const.Utsk., som ej vid dess första föredragning godkännes af ett Ständ, måtte återförvisas till Utsk. på samma sätt som ett vanligt lagförslag, d. v. s. med alla de anmärkmr, som deremot blifvit gjorda, hvarigenom man således undveke de s. k. gemensamma tankarne. R. o. Ad, erin - 68 Den 5 A p r i 1 f. m. rar sig ulan tvifvel, huruledes dessa tankar kunna vara af någon ledamot väl uppgjorda, men att de under öfverläggningen ofta undergå hvarjehanda jemkningar, hvarigenom de blifva sä till sägande på stående fot uppgjorda och antagna.
Men det är icke H| blott delta sätt att uppgöra dem, som vållar att de vanligtvis blifva felaktiga.
Dertill bidraga äfven andra omständigheter, förnämligast den, att när liera gemensamma tankar blifvit Ståndet H underställda, så uppkommer vanligen tvist om företrädet dem emel- H lan, ej blott hvad innehållet beträffar, utan man tvistar, lill och H med voterar om ordningen • för deras pröfning.
När man sent JH omsider kommit till öfverläggning om sjelfva förslagen, så blifver det, som först förekommer, måhända med mycken noggrannhet granskadt och ändock förkastadl, kanske just derföre, att det allvarligast tages i betraktande, och emedan det har anhängarne af alla de öfriga emot sig.
När dessa företagas, så är Ståndet ut- ^ tröltadl.
Hellre än att blottställa sig för striderna om fyra eller H fem särskilda förslag, som ytterligare förestå en, tager man må- H hända det andra förslaget, änskönt det vore mindre godt än det H| första, sorn man redan förkastat, eller något af dem som återstår. jH — På delta sätt kommer verkligen icke det bästa förslaget att >9 öfverlemnas till Coust.Utsk:s pröfning.
När då en sådan gemen- H sam tanka kommer till Utsk,, så måste, emedan den utgör ett H helt Stånds mening, derpå göras mera afseende än på en annan H återförvisning.
Utsk, skall söka sammanjemka alla de olika tan- H kar, som anländt från de särskilda Stånden, och om det icke vill H lyckas, så skall man rösta emellan deni, ehuru ingen måhända H rätt väl passar ihop med det föregående i den §, sorn skall ändras.
H När en äterremiss deremot går pä vanligt sätt till Utsk., sä er häl- H ler det fullständig upplysning om allt hvad som inom hvarje Stånd ^ blifvit yttradt, och får derigenom bättre anledn. att jemka och i rätta sitt förslag, än när Utsk. blott meddelas en nakew tanka, utan alt känna bevekelsegrunderna dertill.
Man invänder, att Utsk. derigenom skulle få sig tillskickade alltför vidlyftiga öfverläggningar.
I fråga t, ex. om en nationalrepresentation, skulle det blifva alldeles odrägligt både att skicka och emottaga hela den mängd af anmärkn;r, som dervid möjligen blifvit gjorda.
Jag erkänner, att denna olägenhet åtföljer en vanlig äterremiss; men det vanliga af grundlagsändringar är, att de angå en eller annan §, ett eller annat ord, som man vill utbyta.
Den händelsen, att man gör om hela nationalrepresentationen, är i hvarje land lika oerhörd, som den att man förändrar ett lands hela brottmåls- eller civila lagstiftning, och man stiftar ej grundlag för undantagen, utan för vanliga förhållanden.
Det är af dessa skäl, sora jag trott mig böra tillstyrka det tillägg, jag nu underställt Ståndet.
Dernäst har jag sagt: ”Det förslag, Utsk., till svar derpå, framlägger, kunna Stånden endast förkasta, eller ulan förändringar godkänna”.
De förändringar, som göras inom Stånden, tillkomma i hast och lyckas sällan rätt väl.
Det fordras en lugn besinning och mycken jemförelse mellan de olika lag-§§:ne för att vara fullt förvissad derom, att de ord, som man vill sätta i st. f. Den 5 A p r i 1 f. m. 69 dera Ulslv. föreslagit, verkligen äro tjenligare.
Jag anser i allmänhet vanskligt, att göra sådana förändringar i LagUtsk:s betänk., emedan, ora sådana tillkomma i alla fyra Stånden, så skola de sedan antingen sammanjemkas genom förslag frän Utsk. eller detora röstas i förstärkt Utsk.
I grundlagsstadganden, der ordalagen företrädesvis äro af stor vigt, äro dessa utvägar ännu betänkligare.
Jag tror således, särdeles med afseende på den erfarenhet vi haft under den föregående tiden, att raan i afseende på grundlagsfrågor gör bäst att undvika ordförändringar i Utsk:s förslag.
Man kan genom sådana visserligen tycka sig hafva för tillfället någonting uträttat, men när förslagen sedermera skola närmare granskas vid en kommande riksdag, så blifver följden oftast, alt de flesta förkastas, just derföre att de äro förhastadt uppgjorda.
Förbättringslusten leder således dertill, att man icke får någon förändring.
Man motarbetar således sig sjelf, just derigenom alt man söker få det bästa för ögonblicket; man sannar uttrycket: le mieux est l’ennemi du bien.
Vidare har jag tillstyrkt, att om Utsk:s förslag af två Stånd förkastas, sä förfaller det; men godkännes det af minst tre Stånd, förblifver det hvilande till nästa riksmöte.
Detta mitt förslag utgår från den tankan, som Const.Utsk. yttrade vid Reg.F:s framläggande år 1809, nemi. att det skulle vara mera än ett tillfälligt allmänt tänkesätt, som skulle förauleda en grundlagsändring.
Man kan icke säga, att det för en förändring finnes något allmänt tänkesätt, när derom icke finnes någon öfvervägande mening inom 11.
St., alldenstund de äro Svenska folkets representanter, och sålunda de enda behöriga att uttala hvad som må anses för allmänna tänkesättet.
Skulle man icke vilja erkänna, att det fordras minst tre Stånds mening för att till hvilande godkänna ett grundlagsförslag ; så handlar man tverlemot hvad som erkannes i allmänna lagfrågor, der nya förslag förfalla dä två Stånd stanna emot två.
Man invänder, att grundlagsfrågor behandlas vid tvenne på hvarannan följande riksdagar.
Jag svarar, att derest man antager den grund, från hvilken jag utgår, och hvilken framställdes af 1809 års Const.Utsk., att det skulle fordras ett mera än tillfälligt allmänt tänkesätt, så måste man medgifva, att det äfven vid den första riksdagen bör vara en pluralitet af R.
St., som uttrycker en sådan mening.
Vill man åter säga, att när två Stånd stanna emot två, skall frågan öfverlemnas lill förstärkt Utsk., sä afviker man först och främst från denna grund och för det andra öfverlemna!- man då frågans afgörande möjligen åt minoriteten.
Jag har icke satt i fråga, att när ett Stånd är af olilia mening med de öfriga, frågan skall såsom nu sker gå till omröstning i förstärkt Utsk., just derföre att omröstningarne i sådana Utsk. kunna gifva öfvervigt åt minoriteten, såsom R. o. Ad. väl känner.
Vid förliden riksdag hände det sig, att tre Stånd förkastade förslaget till representationsförändringen och att ett
Ständ godkände det; men som det förstärkta Const.Utsk. gillade det ena Ståndets mening, så blef förslaget hvilande.
På samma sätt kan det gå i omvändt förhållande, att det förstärkta Utsk. ej godkänner till 70 Den 5 April f. m. grundlagsenlig behandling ett förslag, som tre Stånd gillat, men blott det fjerde förkastat.
Derföre har jag ansett dessa omröstningar böra undvikas.
I afseende på förslagets slutliga behandling vid den andra riksdagen, har jag föreslagit tvenne nyheter: den första, att Konungen skall svara Ständerna endast då han gillar ett förslag.
I annat fall iakttager han tystnad, och dermed är saken förfallen.
I min upplästa reservation, har jag redan anfört skälet, hvarföre jag anser olämpligt, att några bevekelsegrunder för ett afslag i sådana mål uttryckas, vare sig af Konung eller Ständer.
Det tinnes ömtåliga förhållanden mellan statsmakterna, der skälen icke äro lätta att anföra, och der man bör undvika att antingen genom de rätta skälens framdragande väcka förtrytelse och harm eller ock föranleda andra uppgifter, än de verkliga eller kraftigast verkande skälen.
Hvad Ständerna beträffar, sä är med dem samma förhållande, men med den skillnad, alt när tre Stånd hafva bifallit en K. propos. och ett Stånd afslagit densamma; så mäste man anföra det enda Ståndets skäl till afslaget, ehuru de ingalunda innefatta R.
St:s eller de liesta Ståndens mening. R. o. Ad. täckes erinra sig huruledes det redan inträffat vid denna riksdag då en und. skrifvelse skulle justeras."
Vi voro i stor förlägenhet i afseende pä de skäl, som måste anföras, emedan de hvarken legat till grund för R. o. Ad:s eller tvenne andra bifallande Stånds beslut, utan endast för det afslåendes mening.
I andra länder begagnar man sig af vissa uttryck, som icke ens innehålla ett bestämdt afslag.
En ledamot af detta Stånd, som jag ser här tillstädes, torde kunna upplysa om de ordalag, sorn vid sådana fall begagnas i England.
Jag tror att de heta:
Konungen vill taga saken i öfvervägande, eller något dylikt.
Med ett ord, man uttalar icke bestämdt afslaget, än mindre skälet.
Den andra nyheten är, att jag uteslutit föreskriften om svarens meddelande på Rikssalen, när sådana skola lemnäs.
Utan tvifvel är det ingenting mera onyttigt tidspillande både för Rådgifvare och Ständer, än deras uppträdande på Rikssalen, för alt meddela och afhöra svar, då Konungen icke är tillstädes, och då det ofta är svårt nog, att få nog många ledamöter af Stånden att åtfölja Talmännen till Rikssalen.
När Konungens propositioner kunna genom Statsråden öfverlemnas till Talmännen i Stånden, och detta sker med minskad tidsspillan för begge statsmakterna, sä synas äfven svaren kunna meddelas på samma sätt när Konungen bifaller Ständernas anhållan.
Nu är äfvenledes förhållandet, såsom R. o. Ad. täckes erinra sig, att fastän Const.Utsk. är berättigadt att förqväfva ett af enskild riksdagsman gjordt förslag till grundlagsändring; så skall likväl Utsk. alltid till Stånden framföra en K. propos. f sådant hänseende.