Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och att det dessutom låter sig göra att taga ifrån en Biskop ett prebende. och gifva-honom ett annat, derpå har jag ett exempel att anföra ifrån det stift jag tillhör, der nyligen vid inträffad Biskopsledighet ett sådant utbyte, i följd af K.
M:s beslut, verkställdes.
Jag ogillar icke denna åtgärd, men anser den såsom ett bevis att sådant låter sig göra.
För öfrigt vill jag icke längre uppehålla tiden, utan förenar mig uti Frih.
Raabs välgrundade begäran.
Likasåväl som man kan reglera Landshöfdingelöner, så att den ena Landshöfdm får nära så mycket som den andra, så bör man väl åtminstone kunna framställa
Den 23 Mars e. m. 493 ett förslag för en sådan reglering för Biskoparnes löner oell jag föreställer mig att om någon gång ett sådant väl upgjordt förslag förelädes R.
St:r, så skulle Biskoparne och Presterskapet sjelfva vara nöjda att få antaga detsamma och derföre får man 1111 icke säga vid det första försöket att tillvägabringa ett sådant förslag: nej, det få vi icke befatta oss med, ty det är en previlegii-fråga.
Det är egentligen endast i anledn. af Gr.
Lagerbjelkes yttrande, sorn jag anhåller om ordet.
Jag får i anledn. deraf nämna att det icke varit min mening och troligen icke någon af de andra Hrrmes, sorn talat i detta ämne att vilja påtvinga PresteSt. någon lönereglering.
Lika med Gr:n finnér jag att detta är en privilegie-fråga; men ur desamma Presteståndets previlegier, ur hvilka Gr:n nyss upläst 4:de §:n, torde jag få utbedja mig att få upläsa en annan §, den 16:de, som lyder sålunda: ”och som Biskopparnes och consistorialium åhåga enkannerligen bör vara, huru alle församlingar i deras stift, måge besättas med skicklige, vällärde och gudfruktige prestmän, sä skola de ock hafva magt, att rätt utdela, efter lärdom, ålder och förtjenst samt embetets gåfvor och dygdelefverne, Beneficia Ecclesiastica uti hvart och ett stift, såsom före 1680 varit häfver.
Dock alt allting sker ordentligen med församlingens frivillige vahl, consens och goda nöje, så att ingen, som deri bör vara interesserad, blifver utesluten och förbigången:
Förbehållande
Sig likväl K.
M. dispositionen öfve? legale gjäll, samt patrono dess rätt uti de socknar, hvarest han eger eller ega får, jus patronalus, efter hvarje landsorts beskaffenhet”.
Häraf fimner man således, i afseende på Consistoriel^ och Biskopars rättighet att tillsätta prester, att sådant skall ske med församlingarnes consensus eller samtycke, dervid intet annat undantag är gjordt än hvad sorn angår K.
M)s rätt för regala pastorater och patronella gäll; men huruvida prtebende-pastoraterne tillsättas med församlingarnes consensus det lemnar jag åt hvar och en att bedömma.
Hvad det formella af saken beträffar, så har detta här på ganska riktigt säll blifvit af den siste talaren framställdt och jag får endast tillägga, att dä här blott är fråga om någon jemnkning i Biskoparnes löner till förmån för det lägre Presterskapet, så skulle jag tro att man icke bör befara att på något sätt störa den entente cordiale som råder och som bör råda emellan R. 0.
Ad. å ena sidan och PresteSt. samt de öfriga Stånden som jag förmodar, å dea andra, bör kunna störas genom ifrågavande lönereglerings-förslag.
Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Presterskapets privilegier i 4:de §:n innehålla icke endast, såsom Frih.
Raab antytt, att Presterskapet skall bibehållas oförryckt vid sina inkomster i allmänhet, utan äfven att Biskoparne skola bibehållas oförryckt vid sina prsebende-pastorater.
Då nu här är fråga om att indraga praebende-pasloraterne ifrån Biskoparne, så måste väl detta vara en privilegie-fråga och när nu vår grundlag i 114:de §:n Reg.F. stadgar att inga privilegier få rubbas, utan alla fyra 494 Den 23 Mars e. m.
Ståndens sammanstämmande beslut derom, men PresteSt. redan afslagit ifrågavar:de förslag, så kan denna fråga icke föranleda till något beslut.
Delta är just hvad Gr.
Lagerbjelke i sitt förra yttrande har påstått.
Han bar ingalunda påstått att icke ett förslag i ämnet skulle kunna väckas emedan det angår Presterskapets privilegier.
Hr Adelborg: Af Gr.
Björnstjerna har en jemförelse blifvit gjord emellan prester och andra tjenstemän.
Han bar sagt att löneskillnaden för en Biskop och en Adjunct skulle kunna jemföras med dem för en General och en Underofficer.
Ar det då icke större skillnad emellan 175
R:dr och 40,000 R:dr än emellan 200 eller 250 R:dr och 5,000 R:dr.
Jag tror att detta icke tål någon jemförelse.
Om man tror att Presterskapet genom beständiga flyttningar, genom beständigt sökande af bättre förmåner alldeles såsom en qvartermästare skall sporras till en större verksamhet genom en högre lön och genom att stiga i graden, så har man misstagit sig betydligt om detta embete, hvilket vi väl måste medgifva är det vigtigaste embetet inom samhället.
Jag tror frågan vara af vigtigare art än flere af R. o. Ad:s ledamöter villja låta påskina, och om det kan leda till något resultat så bör detta väl begrundas och till en annan gång läggas på samvetet.
Det är visserligen sannt att såsom privilegii-fräga måste denna fråga behandlas och att sedan PresteSt. afslagit densamma, så är dervid icke mycket vidare att göra, men der kan dock göras något, ty alla prsebenden äro icke tillkomna före kyrkolagen, utan hafva tillkommit sedermera såsom enskildta gåfvor till biskopsstolarnes innehafvare.
Dessa pnebendens antal är betydligt och det kan bero pä R.
Stms beslut att när som helst fråntaga Biskoparne dem, för att till andra ändamål användas.
Jag skulle tro att R. o.
Ad. eger rätt att i denna fråga, genom underd. skrifvelse till K.
M. anhålla att dessa frågor genom en komité måtte underkastas närmare pröfning.
Jag vill icke vidhålla denna sats emedan jag ser att detta röner alltför stort motstånd; men Mine
Hrr jag spår att inom loppet af tio år skall man inom detta land, jag vågar säga det, åtminstone icke med sådan lättsinnighet behandla sådane frågor som dessa.
De är de vigtigaste frågor vi hafva och kunna icke med hånlöje visas ifrån det rum de böra innehafva, nemi. på spetsen af samhällets vigtigaste ärenden.
Jag har endast några ord att tillägga.
Jag hade önskat att Frih. af Ugglas, då han sade att detta valen privilegie-fråga äfven uplyst att K.
M. har förändrat praebenden på så sätt att de blifvit gjorda till ordentliga pastoratet-under det att andra pastorater blifvit gjorde till Pnebenden.
Föröfrigt vet jag icke huruvida man kan behöfva besvara den anmärkn. som här blifvit gjord genom jemförelsen emellan de olika löneförhållanden för en Biskop och en Adjunct med dem för en General och en Underofficer.
Skulle man göra det så blefve jemförelsen ganska ofördelaktig för dens åsigt som framställt exem - Den 23 Mars e m.
495 plet och liknelsen befinnes icke riktig, ty det finnes Underofficerare, som tjena för ända till 1000 R:drs lön, och hade Gr.
Björnstjerna vetat det, så hade han väl icke anfört detta exempel.
För öfrigt tager jag mig friheten modifiera mitt förslag sålunda att II. o. Ad. endast skulle besluta en underd. skrifvelse till K.
M. med anhållan att biskopslönerne mätte regleras i likhet med andra chefers och högre embetsmäns; hvarjemte om något öfverskott upkommer, detsamma reserveras för att i sammanhang med de medel, som vid en framtida reglering af pa storers löner upkomma, gagnas till förbättring af det lägre Presterskapets lönevilkor.
Frih. llaah, Adam Christian:
Jag ämnar icke ingå i någon vederläggning af hvarken det ena eller andra skälet.
Jag har endast ämnat hos Hr Gr. o. Landtm, begära propos. på följande förslag, nemi. att R.
M. anhåller om alt förslag måtte upgöras till reglering af Biskoparnes löner och att, om något öfverskott dervid upkommer, detsamma reserveras, för att i sammanhang med de medel, som vid en framtida reglering af Pastorers löner upkomma, gagnas till förbättring af det lägre Presterskapets lönevilkor.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad samt sedermera Frih.
Raab, Carl Adam, Hr, Adelhorg, Hr Mannerskantz och Hr Tersmeden förklarat sig instämma i det af Frih. Raab, Adam Christian, framställda förslag, biet propos. till bifall å Allm.
Besv. o. Ekon.-Utsk:s förevar:de Betänk, framställd och ropades dervid Ja och Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja varit öfvervägande.
Raab, Carl Adam, begärde votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos :
Besv. o. Ekon.-Utsk:s Betänk.
JV2 63, i ani. af väckte motioner dels om indragning af åtskilliga Biskops-embeten och dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad., att II.
St:r böra i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, att förslag måtte upgöras till reglering af Biskoparnes löner och att, om något öfverskott dervid upkommer, detsamma reserveras, för att i sammanhang med de medel, som med en framtida reglering af Pastorers löner upkomma, gagnas till förbättring af det lägre Presterskapets lönevilkor.
Vid voteringens slut befunnos röste hafva utfallit sorn följer:
Nej — 21. 490 Den 23 Mars e. ra.
Besv. o. Ekon.-Utsk:s d. 15 och 18 dennes på bordet lagda Betänk.
M 64 i anledn. af vackt motion om meddelande af föreskrift, att K. M:s Nåd.
Kungörelse d, 28 Maj 1830, ang:de ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kapellans- och klockarebohl samt prestestom-hemman må tillämpas äfven å sädane skollärare-boställen, som af inneliafvarne skola byggas och underhållas.
Landtm, förklarade, att lian, då R.
St:r vid innevar:de Riksdag, genom bifall till Allm.
Besv. o. Ekon.-Ulsk:s Betänk.
JM 13, redan fattat deras beslut i den frågan om ekonomiska besigtningars förrättande å skollärare-boställen, som uti det nu föredragna Betänk, blifvit behandlad, fann sig, lill följd af 53 och 75 §§:ne Riksd.-Ordn. förhindrad alt framställa propos. till bifall å detta Betänk.
JM 64, samt vid sådant förhållande finge hemställa att detsamma matte få läggas till handlingarne; hvilket bifölls.
Hr Roos’s, Axel, d. 18 dennes f. m. på bordet lagda motion om Nabo-börds-rättens uphörande.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke kunde finna, att denna efter motions-tidens sint väckta motion var föranledd af något sådant förhållande, sorn i 5Ö:te §:n Riksd.-Ordn. förutsättes, och derföre ansåg sig icke kunna derå framställa propos. till remiss, utan finge hemställa om R. o. Ad. behagade lägga motionen lill handlingarne.
Föredrogs men bordlädes ånyo uppå derom af flere ledamöter gjord begäran Allm.
Besv. o. Ekon.-Utsk:s nedannämnde d. 22 dennes e. m. första gången bordlagde Betänkm.
JM 67, i anledn. af väckte motioner ang:de folk-undervisningen ; JM 68, i anledn. af väckt motion om rättighet för tjenstförrättande Kontrakts-prost, att under extra Nådår upbära hela inkomsten af de s. k. proste-tunnorna; JM 69, i anledn. af väckt motion i fråga om rättighet för Allmogen i Norra länen att afhemta tjäruved å kronans skogar; JM 70, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för åstadkommande af en allmän Stads-Ordning eller Ordnings-Stadga för Städerne.
JM 71, i anledn. af väckt motion om ändring af Rese-Reglementet af d. 31 October 1851; JM 72, i anledn. af väckt motion om
Tullstämpel-afgiflens nedsättning eller uphörande; samt JM 73, i anledn. af väckt motion om rättighet för Enkor efter Pastorer i Kalmar Stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af Stomhemman.
Den 29 Mars. 497 Uplästes ett af Hr Knylenstjerna, Carl Johan, inlemnadt sålydande Mein.:
Som jag nödgas afresa frän Riksdagen, får jag anmäla det såsom hinder för mig att längre fortfara såsom ledamot af Bevilln:sUtsk.
; under anhållan att få bibehålla min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, med tillkännagifvande att Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund, såsom ledamot af StatsUtsk. erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 29 dennes, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevill:s-Utsk. efter Hr Kuylenstjerna, och en ledamot att inträda i StatsUtsk. under den Hr Montgommerie beviljade ledighet. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 1 på natten.
Onsdagen den 29 Mars 1854.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 23 dennes e. m. samt Pleni prot. för d. 22 sisth Febr. e. m.
Uplästes till justering och godkändes från Exped.Utsk. inkomne förslag till R.
Skrifvelse!- till K. M.:
JVs 30, ang:de val af en ledamot i Hemliga Utsk.; JVs 31, ang:de rättighet för Justitiae-Ombudsm:ns Sekreterare att erhålla ledighet från annan tjenst; JVa 32, ang:de uphörande af bördsrätten i Stad; samt JV2 33, i fråga om uphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; och befunnos dertill utsedde i 5 H. 32 498 Den 29 Mars.
Stats-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten M 1960 A. ITr Monlgommerie, Hobert Nils Germund, beviljade irenne veckors ledighet frän och med den 29 Mars; M 279.
Frih Gederström, Rudolf. Bevillnings-Utskottet: efter JW 1304.
Hr Kuylenstjerna, Carl Johan; — 266.
Stierncrona, Da lid Erik, att inträda under den ordinarie ledamoten J\s 10 Hr Soop, Fullm.
Hr Gyllenram, Henrik, beviljade
Irenne veckors ledighet från och med den 26 dennes: JW 1743.
Gr. Lagerberg, Sven.
Banko-Utskottet: efter JVs 351.
Frih. Rehausen, Fullm.
Manderström, Carl Adolf; — 374.
Sköldebrand, Fullm.
Manderström, Carl Adolf. Allm.
Besvärs- o. Ekon.-Utskottet: efter JV2 1885.
Hr Arnell, Gustaf Fredrik och Jté 1929 Hr von Björnmark, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolf; — 161.
Frih. von Höpken, Nils Albrecht, och — 814.
Hr Gyllenhaal, Lars Herman.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Constitutions-Ulskottet. efter JV2 243.
De Geer, Louis: — 2024.
Hr Stjernstam, Fullm.
Gr. von Rosen, Carl Pontus. Frih.
Då erfarenheten tyvärr utvisat att till följd af sjukdomsfall R. o. Ad:s ledamötar inom StatsUtsk. understundom icke kunnat vara fulltaliga, tager jag mig friheten hemställa att R. o. Ad. behagade utse ännu en Suppleant i StatsUtsk.
, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos.
L andinus i anledn. häraf framställda propos. beslöts, att utöfver det förut bestämda antalet af 2:ne Suppleanter, ytterligare en Suppleant i StatsUtsk. skulle utses.
De Geer, Gustaf Gerhard, inlemnadt sålydande Mern.:
Den 29 Mars. 499
Som jag i tjenste-ärenden mäsle för en längre lid aflägsna mig från hufvudstaden, så får jag vördsammast anhålla att varda entledigad från min befattning såsom ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.-Utsk., med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill silt bifall; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, med tillkännagifvande alt Hr Bildt, Didrik Gillis, återlemnat sin Riksdags-njanna-pollct och i följd deraf nphört att vara ledamot af StatsUlsk., anmodade Hrr Elektorer, att sammanträda (ill val af en ledamot i SlatsUtsk. efter Hr Bildt, en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.-Utsk. efter Frih. de Geer, samt en 3:dje Suppleant i StatsUlsk., enl. R. o.
Ad:s nyss fattade beslut.
Företogs val af 6 Revisorer för att å R. o. Ad:s vägnar deL taga uti 1855 års Revision af Stats-, Banco- och Riksg:s-Verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Posse, Knut Axel, Landsh med 84 röster Frih.
Leuhusen, Carl Herman, Ryttmästare 55 88 55 11 af Ugglas, Curt Gustaf, Pessessionat 55 123 11 Hr von Krusenstjerna, Salomom Mauritz, Contre-Amiral 55 88 11 11 Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, Ofverste 55 86 11 11 Tersmeden, Nils, Kammerherre . . . n 124 11 Föredrogs ånyo Allm.
Besv. o. Ekon.-Ulsk:s d. 22 och 23 dennes på hordet lagda Betänk.
M 67, i anledn. af väckte motioner ang:de folkundervisningen. R. o. Ad. ansåg detta Betänk, böra punktvis företagas till afgörande. l:sta punkten, ang:de Riksdagsmannen Dahlgrens motion i fråga om bättre tillsyn å folkskolorne.
Utsk:s hemställan bifölls. 2:dra punkten, l:sta morn., ang:de vackt förslag att endast ål personer, som erhållit undervisning i elemenlar-läroverk, anförtro folkskolelärare-befattningar.
Då jag anser den af motionären väckte af Utsk. i denna ponkt behandlade fråga vara utaf synnerlig vigt, kan jag ingalunda instämma uti det resultat, hvartill Ekon.Utsk. vid denna Riksdag, kommit.
Jag anser det nemi. vara af en serdeles vigt att icke en mängd medborgare dragas ifrån andra kall dem de nu bekläda för att inledas på en för dem ofta nog alldeles fremmande bana, der de sedermera kanske komma att sakna sysselsättning.
Denna fråga utgjorde vid sisth Riksdag föremål för R. o. Ad:s öfverlä°''’'r':"~ ""fe "4jn då unlvste den Riks 32 * 500 Den 29 Mars. dagens Ekon.Utsk., att, i enlighet med hvad K. M:s Nåd.
Berättelse om hvad i riket sedan föreg:de Riksdag sig tilldragit innehöll, så vore alla folkskolor försedda med lärare, och tillika uplyste Utsk., att till de nu befintliga folkskolelärare-seminarierna utginge så ringa anslag af allmänna medel, att dessa seminariers föreståndare icke kunde påräkna högre inkomst än på sin höjd 500 R:dr Inko, hvarifrån dock icke afräknades hvad som åtgår till aflöning af ofta nog erforderligt biträde o. s. v.; och då afdrag för sådant behof ofta inträffade, så blef naturligtvis derigenom dessa föreståndares aflöning ännu mera nedsatt.
Utsk. hyste då den öfvertygelsen att det vore afvigt alt dessa föreståndare blefvo sä aflönadfe att de med verklig förkärlek kunde egna sig åt det vigliga kall, som blifvit dera anförtrodt, men att sådant naturligtvis icke kunde med billighet fordras derest de vore sä knappt aflönade, att de ju förr desto hellre mäste söka förflyttning ifrån en så illa lönad syssla.
På grund häraf föreslog Utsk., att de såsom öfverflödige ansedda seminarier mätte indragas, och att de medel, som varit för dem afsedde, måtte på de qvarblifvande så fördelas att de på ett mera tillfredsställande sätt än hittills mätte kunna upfylla det med dem afsedija ändamål.
Detta förslag, sorn jemte mänga andra rörande skole-undervisningen innefattades uti ett enda Betänk., blef af tre Stånd afslagel, hvarföre någon underd. framställning till Konungen härom icke kunde ega rum.
Förutom dessa skäl, som då anfördes, synes mig ett ganska väsendtligt skäl sedan dess hafva tillkommit, nemi. det utaf K. M. i sisth års Författnings-Samling 1 §, 3 mom. utfärdade stadgande att: ”der byar, hemman, torp eller lägenheter flro så aflägsna, att dit hörande harn icke utan svårighet kunna begagna den med sålunda godkänd lärare försedda skolan, må mindre skolor, fasta eller flyttbara, inrättas och förses med lärare eller lärarinnor, på sätt som nedanföre bestämmes”, och nedanföre bestämmes att: ”till lärare-befattning i dessa skolor äro personer antaglige, som inför Pastor och skolstyrelse företett betyg om god frejd och kristligt lefverne, samt ådalagt, att de kunna obehindradt och rikligt läsa svenskt och latinskt tryck innan, efter kathechesen hafva god krislendomskunskap, skrifva läsligt, innehafva de enklaste och allmännaste begreppen af räknekonsten, samt besitta förmåga att i dessa stycken undervisa”.
Igenom denna Nåd.
Förordn. är det således stadgadt att lärare-befattningen inom så väl fasta som flyttbara skolor numera kunna, under de förutsättningar som stadgandet antyder, beklädas af andra personer än examinerade skole-lärare.
Behofvet af sådana är således Sedan sista Riksdag äfven genom denna åtgärd förminskadt, och jag är öfvertygad om alt denna Förordn. kommer att ganska ofta tillämpas utaf de församlingar som riktigt inse sin egen fördel.
1 sammanhang härmed anhåller jag, ehuru detta ämne icke kan anses tillhöra nu förevande fråga omelbart, men likväl är dermed nära förbundet, att för det Höglofl.
Ståndet få utveckla något utaf det felaktiga, som jag anser ligga uti nuvande folkskolas idé.
Det är tyvärr — och man kan icke säga det nog ofta — del är tyvärr en gängse idé, att bildningen, och i syn - Den 29 Mars.
510 lieiliet den hildning, som här är i fråga, skulle hafva förmåga att förändra mennisko-själens anlag.
Konsten att läsa och skrifva är dock i sig sjelf lika mekanisk, som konsten att göra skor eller dylikt, och det har vid folkskolans organisation tydligen visat sig att man förbisett hvad som här hade varit hufvudsaken, nemi. upfostran, hvilken af ingen menniska kan undvaras, och hvilken det borde vara samhällets slräfvan att söka bereda alla sina medlemmar.
Denna utveckling till det goda åstadkommes icke genom att lära läsa och skrifva, hvilket visserligen är ett medel alt förskaffa sig kunskaper men i sig sjelf dock icke innebär något förädlande, ty man kan vara den lärdaste man i verlderi och likväl vara den mest omoraliska; derpå sakna vi lyrärr icke exempel.
Hade man, såsom sig bordt, ansett upfostran vara hufvudsaken, så hade man naturligtvis varit mån om att till lärare och lärarinnor anskaffa sådane personer, som hafva förmåga att meddela upfostran, och sådant kan man icke vänta utaf personer, som sjelfva icke hafva fått någon upfostran och måhända icke under hela sin lefnad någonsin få den.
Folkskolan i sitt närvande skick, med de stadganden, som nu för densamma äro gällande, har äfven ett annat högst väsentligt fel, nemi. det, att den sträfvar till att åtskilja föräldrar och harn ifrån hvarandra.
Nu för tiden behöfves tyvärr intet serskildt sträfvande för att åtskilja familjen ; tiden drager nog försorg om att uplösa de band, som förena densamma, och kunde man upfinna något sätt att återknyta dessa band, vore sådant af oberäknelig nytta.
Det är ju naturligt att under det föräldrarne meddelade sina barn religionsundervisning kunde de icke undgå att sjelfva erinra sig att de hafva en Gud.
Denna undervisning i hemmet hade med bibehållandet af folkskolan äfven kunnat låta sig förena om den varit annorlunda organiserad, så att godtyckliga tvångsåtgärder i detta fall icke kunnat ifrågakomma.
Det är visserligen medgifvet föräldrar, sorn vilja och kunna undervisa sina barn, alt göra del, men detta innebär dock icke någon upmuntran för föräldrarne att bibringa sina barn denna undervisning, hvilket dock enl. min tanka hade bordt varu fallet.
Då nu för öfrigt, såsom jag nyss visat, det har blifvit församlingarne medgifvet att i viss mån sjelfva välja sig lärare eller lärarinnor utan afseende på huruvida de undergått examen vid något seminarium, så är det gifvet, att ett ytterligare fortsatt bildande af lärare vid alla dessa seminarier, som nu finnas, skulle hafva den påföljd att en mängd personer bildades för detta yrke och ansåge sig dertill för hela lifstiden bestämda utan att kanske någonsin eller först emot slutet deraf verkligen komma att inträda på den bana, hvaråt de egnat sig.
Ett sådant förhållande kan icke vara annat än högst skadligt, och det är derföre jag ifrat för att denna punkt af Utsk:s Betänk, icke måtte bifallas.
De som uti Ekon.-Utsk. sisth Riksdag ifrigast satte sig emot folkskolelärare-seminariernas indragning, voro ledamöterna af BondeSt., och det hufvudsakliga skäl de för sin åsigt anförde, var del, att om seminarierna förlädes pä blott 5 eller 6 ställen 502 Den 29 Mars. i riket, så skulle de, som önskade der taga inträde, nödgas att företaga ganska långa och kostsamma resor ifrån aflägsna delar af landet.
För alt motväga denna olägenhet föreslog Utsk. i sitt Betänk, att ”R.
S(:r måtte bevilja rese-understöd för lärjungar ifrån aflägsnare orter” j hvarigenom den omtalade svårigheten hade varit undanröjd.
Man förebar äfven andra skäl, såsom t. ex.:
Man förebrår BondeSt. att vi äro okunnige och råe, men om vi nu få tillfälle att sätta våra barn i folkskolelärare-seminarierne, der de kunna få stipendier, så hafva de ju alltid fått upfostran gratis, ulan att deraf nödvändigt måste följa att de egna sig åt skolmästare-yrket, m. fl. Resultatet blef likväl att Utsk. tillstyrkte denna indragning, hvilket beslut äfven hlef R. o.
Adrs, och jag hoppas att R. o. Ad. icke nu måtte frångå sitt då fattade beslut, utan återremittera denna punkt af Betänk.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att nu förevar:de mom. blott rörde det af Utsk. afstyrkta förslaget, att endast åt personer, som erhållit undervisning i elementar-läroverk, anförtro folkskolelärare-befattningar, och att Gr.
Liljecrants med sitt anförande syntes hafva afsett det nästföljande ännu icke föredragna mom. af ifrågavar:de punkt, yttrade Gr.
Jag ber om förlåtelse, att jag förbisett, det icke jemväl 2:dra punktens 2:dra mom. nu blifvit af Hr Gr. o. Landtm, föredraget.