Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vapenplåtarne, klädet, taflan > taket, förstugan och trapporne skadades m. m.
Nu anser man alla dessa olägenheter vara försvunne, och jag medgifver, alt några af dem ej mera finnas.
Den eldnings-anslalt, som nu här är inrättad, bidrager att mildra afbrotten mellan köld och värma.
Quinquaierne, säger man; göra röken mindre stark.
Delta sednare förslår jag väl icke rätt, meri jag fruktar, att de röka lika mycket, som vaxljus.
Att klädet skall nötas, och plåtar slås ner, är naturligt, och det är fåfängt att bevisa, att Salen ej skall fara illa vid en sammanskockning af folk.
Enligt de underrättelser Utskottet erhållit, är det utredt, att Salen likväl egenteligen skadats just vid uppsättningen af Orchester-läktaren.
Det är helt naturligt, att det skall ske, när bräder, bjelkar, bockar, m. m. skola föras fram och åter i de smala gångarne.
Derföre föreslog Utskottet, att, då hazarden gjort, alt Frimurare-Barnhus-Direclion har en läktare, som förvaras här, den föreskrift mätte vidtagas att, om BarnhusDirectionen ville begagna den fördel att utan afgift här uppföra sina Concerter, Directionen skulle tillåta Orchester-läktaren att qvarstå.
Den anmärkning Herr Crusenstolpe gjort har ej undfallit Utskottet, att nemligen Salen kommer att se illa ut, då Den 16 Mars e. m. man vet, att utlänningar alla år besöka den; men ]ag anser dock ej det vara skäl att derföre utsätta sig för att häldre skada Salen.
Att taga någon ersättning utöfver 100 R:dr B:co är ej lämpeligt.
Då man föreslår 100 R:dr B:co för Concerterne, kan man icke sedan komma med någon slags efterräkning.
Det blir då en slags entreprenad, och hvad sorn skadas, måste blifva för Riddarhusets räkning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Riddarhus-Utskottels ifrågavarande Memorial.-'
Ja och Nej. Grefve Possej Arvid:
Af många skäl skulle jag önskat, att fråga aldrig uppstått, att upplåta RiddarhusSalen till Concerter, utom då det sker för FrimurareBarnhusets räkning; men enär en sådan fråga uppstått, och saken ej har något ondt med sig, må den då beviljas, likväl med det förbehåll, dels alt, såsom Herr Crusenstolpe anfört, Orchester-läktaren ej blir qvarstående, dels ock att man icke deraf påräknar någon vinst, hvilket jag anser ännu olämpligare.
Jag tillstyrker således, att saken må bifallas, men med det vilkor, att af de 100 Riksdalarne en del användes till Orchester-läktarens borttagande för hvarje gång, och öfverskottet lemnäs till FrimurareBarnhuset. 35a Den 16 Mars e. m.
Det är visserligen sant, att i fordna lider ingen afgift erlades för RiddarhusSalens begagnande, utan att det skedde för intet.
Det var först i sednare tider, jag tror år 1812, som detta förändrades i så måtto, att 10 R:drs afgift bestämdes.
Detta fortfor till år 1818, då Salens begagnande förbjöds.
Men på den tiden, då Ridderskapet och Adeln sålunda upplät sin Sal dels för intet och dels för 10 R:dr, var Cassan i andra omständigheter, än nu; och att nu upplåta Salen till begagnande, utan vinst för Cassan, afstyrher jag alldeles.
Skall ingen fördel för Cassan få uppkomma, så skulle jag önska, att man afslog hela Memorialet.
Grefve Horn, Clas Fredrik: Grefve Posse har förklarat sig bifalla Utskottets Memorial på den grund, att det icke hade något ondt med sig; men då han stadgat såsom vilkor för bifallet, att Cassan ej skulle hafva någon vinst, och att Orchestern ej skulle få qvarstå, måtte han likväl anse detta såsom ett ondt.
För min del anser jag båda delarne så oskyldige, att jag ej finner något afseende derå böra göras.
Sedan vi blifvit underrättade om RiddarhusCassans svaga tillstånd, anser jag Ridderskapet och Adeln ej böra försaka något lofligt sätt Den 16 Mars e. m. 353 sätt att förstärka densamma; helst jag vill minnas, att det beslut Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdagen fattade, alt fylla den då redan varande bristen genom capitation, icke vann nådigt bifall annorlunda, än att Capitations-afgiften endast kunde affordras dem, som vid Riksdagen varit närvarande och deltagit i beslutet.
Ridderskapet och Adeln torde derföre benäget besinna, att, om brist uppkommer, ingen annan utväg finnes till dess fyllande, än genom tillskott af oss, som nu äro vid Riksdagen närvarande.
Derföre tillstyrker jag bifall till Memorialet, och att de roo R:dr B:co, som skola erläggas för Concerterne, må bidraga till Cassans förstärkning.
Vid fråga om RiddarhusSalens upplåtande för Concerter, tror jag ej meningen kunna vara någon annan, än att inkomsterne skulle tillfalla RiddarhusCassan, och jag inser ej, hvarföre icke inkomst deraf skulle kunna tagas, lika väl som af SecretaUtskotts-rummen.
För öfrigt, om en afgift af iooR:drB:co för hvar Concert bestämmes, kunde Orchester-stäilningen efter hvarje Concert borttagas, då likväl, sedan kostnaden dertill blifvit afdragen, öfverskottet bör komma RiddarhusCassan till godo; ty jag tror ej fråga hafva varit, att detta öfverskott skulle tillfalla FrimurareBarnlmset. 16 H. 23 354 Dan 16 Mars e. m.
Då man här satt i fråga, dels att förminska afgiften, dels att jemföra detta rums uthyrande med uthyrandet af andra, hörande till Riddarhuset; får jag vördsamt erinra Ridderskapet och Adeln, att det blott är Secreta-Utskottsrummen, som inom detta hus blifvit uthyrda, och att det är åt ett Rikets Ständers Utskott.
För öfrigt är det endast källrar, uthus och andra aflägsnare rum på gården, hvilka blifvit uthyrda för inkomsten till hyggnadernes underhåll i det hela.
Men de äro alla obetydliga rum, i jemförelse med detta, det förnämsta af alla, och det, för hvilket hela byggnaden är uppförd.
Jag har ej yrkat den summa, Utskottet föreslagit, af annan orsak, än derföre att jag tror en mindre icke fullt svara emot hvad det kostar att godtgöra den skada Concerterna vålla.
Slutligen bör jag förklara, det jag anser mitt underordnade förhållande såsom Ståndets Tjensteman, och alla andra considerationer, dock böra vika för egenskapen att vara Ståndets medlem; och såsom sådan vill jag ännu söka göra min mening gällande.
Den är, att vi åt ingen här varande eller kringfarande konstnär böra upplåta denna Sal till Concerter.
Om man begärde något dylikt af Nalional-församlingar i andra länder, så är jag viss på, att man skulle få ett hastigt och kort afslag.
Jag tillstyrker således Ridderskapet och Adeln, att afslå Memorialet, och derigenom undgå Den 16 Mars e. ra. 35.1» de föga behagliga öfverläggningarne, om afgiften skall blifva 100 R:tlr eller 66 R:dr 32 sk.
B:co, och om den vanprydlige Orchester-läktaren emellan hvar gång skall borttagas eiler icke, o. s. v. Grefve Posse:
Då jag sist yttrade mig, bade jag i sigte, att man väl ej borde förmena Concertgifvare, att begagna den local, som är den första i Hufvudstaden; men ock att Ridderskapet och Adeln icke skulle påräkna en inkomst deraf, och såmedelst öka Cassan med några få Riksdaler, hvilka, fördelade på oss alla, blott skulle komma att utgöra runstycken.
När man ej synes vilja antaga denna mening, tillstyrker jag nu afslag å hela Memorialet.
I anledning af Herr von Hartmansdorff^ yttrande, att denna Sal ej borde af härvarande eller kringfarande konstnärer få begagnas, får jag nämna, att, enligt Utskottets Memorial, pröfnings-rätten skulle öfverlemnas åt Riddarhus-Directionen, och jag kan ej föreställa mig, att RiddarhusDirectionen skulle insläppa hvilken som helst.
Om man bifaller eller afslår Memorialet, skall vara mig likgiltigt; men jag hoppas, att, om Concerters gifvande bär blir tillåtit, inkomsten måtte få tillfalla RiddarhusCassan , och ingen annan inrättning.
Hvad åter särskilt beträffar 23* 356
Ben i6 Mars e. m.
Grefve Posses 3’ttrande, att inkomsten skulle blifva så ringa, att den, fördelad på oss alla, skulle utgå i runstycken; tror jag, att han misstager sig.
Så på modet som musiken nu är, kan man påräkna 8, minst 6 Concerter om året.
Då vore inkomsten 6oo R:dr.
Om nu 200
R:dr åtgå för fraierne, vöre ändå vinsten 4°o R:dr B:co om året.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardiej Jacob: Uppkommen först under loppet af discussionen öfver ifrågavarande ämne, anhåller jag, att, endast i anledning af Herr von Hartmansdorffs yttrande, få säga några ord.
Herr von Hartmansdorff synes ifra emot RiddarliusSalens upplåtande till Concerter, och anser, att om något sådant föreslogs i ett annat land, (han har anfört England eller Frankrike) skulle det ganska kortvilligt blifva afslagit.
Jag tror det äfven, men torde likväl få erinra, att förhållandet i andra länder är ganska olika.
I England till exempel, der Representationen eller Parlamentet är tillsammans hvarje år och nästan beständigt, är ett sådant förslag omöjligt att verkställa.
Dessutom gifvas i London och Paris en mängd localer, lika stora och kanske ännu tjenligare, än detta rum, till Concerters uppförande.
Då dessutom RiddarhusSalen, enligt sakkunniges omdöme, är det enda passande rum för Concerter i Hufvudstaden, kan jag ej Den 16 Mars e. m. 357 se något ondt deri, att den emellan våra sammankomster begagnas, för att förskaffa allmänheten nöjet alt höra utmärkta konstnärer.
Om, såsom det är föreslagit, pröfningen af hvarje ansökning öfverlemnas till RiddarhusDirectionen, är jag ock öfvertygad, att en blifvande
Direction icke skall underlåta, att dervid bevaka Ridderskapels och Adelns både intresse och värdighet.
Men jag delar icke RiddarhusUlskottets tanka om beloppet af den afgift, som för Concertgifvare bör bestämmas, och hvilken jag anser Utskottet hafva föreslagit alltför högt.
De 5o R:dr Riksg., som föreslogos, då frågan förra gången förevar, tror jag visserligen vara för ringa, emedan en mängd mindre skicklige Musici derigenom skulle lockas att besvära
Directionen med alltför täta ansökningar; men om afgiften förhöjdes till det, som mig synes, lämpliga beloppet af 66 R:dr 32 sk.
B:co, och dermed förenades åliggande för Concerlgifvaren, att sjelf bestrida alla kostnader i och för det tillfälliga arrangementet, och att gälda allt, hvad möjligen kunde blifva skadadt, tror jag inga svårigheter på något håll böra möta.
Jag anhåller på dessa skäl om bifall till Utskottets Memorial, med den förändring i afseende på beloppet af afgiften, som jag nu föreslagit.
Friherre A rickar swärd, Carl Henrik:
Jag kan för ingen del instämma i de skäl, 358 Den 16 Mars e. m. som här blifvit anförde emot RiddarhusUtskottets Memorial.
RiddarhusCassan är, såsom jag tror, i behof af de inkomster, hvilka kunna tillskyndas densamma, och jag ser ingenting ovärdigt deri, att RiddarhusSalen mellan våra sammankomster begagnas för beredandet af en sådan inkomst.
Jag kan ej heller inse, att Salen skulle lida större skada vid Coneerler, än vid vära egna sammankomster, och jag förenar mig således med Herr Grefve
Jag förenar mig så mycket heldre med Grefve Posse och Herr Von Hartmansdorff', som jag derigenom befrias från den nödvändighet, hvari jag, ifall Utskottets Memorial bi fa lies, anser mig försatt, att väcka en ny motion, den nemligen, alt Riddarhus-Directionen förbjöds emellan Riksdagarne för främlingar visa RiddarhusSalen i det skick af Theater-salon, hvartill Utskottet vill förvandla den.
Herr Prim zéns kjö hl, Jtxel:
I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie yttrat om nedsättning till 66 R:dr 32 sk. uti den afUtskottet föreslagne summan, mot skyldighet för Concertgifvarne att sjelfve bestrida omkostnaden för arrangementet inom Salen, tror jag mig böra upplysa, att denna fråga i Utskottet äfven varit under öfverläggning, men att
Utskottet ansett bättre att stadga en högre afgift af Den 16 Mars e. m. 359 100 R:tlr, med befrielse å Concertgifvarnes sida från den andra kostnaden, emedan man trott, att då arrangementet öfverlemnades åt RiddarhusDirectionen, det skulle ske med mera omsorg och vård om RiddarhusSalen, än då det lemnades åt Concertgifvarne, hvilka ej skulle hafva någon annan consideration, än att bestyra allt på det för deras eget intresse mest förmånliga sätt.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall af Utskottets Memorial äfven i denna del.
Hvad åter beträffar de af Herr Crusenstolpe emot Memorialet andragne skäl, förundrar det mig så mycket mera att höra den värde Ledamoten nu vilja utgå från värdighets-principen, som det just var han, hvilken, vid frågan om Secreta-Utskottsrummens uthyrande vid början af Riksdagen, ifrigast angrep RiddarhusUtskottet, för det Utskottet då yttrat sig anse stridande emot Ridderskapels och Adelns värdighet att taga byra för nämnde rum.
Jag har blott velat anmärka, att jag icke under discussionen nyttjat ordet: värdighet, än mindre i samma rigtning, som den siste Talaren.
I anledning af Herr Printzenskjölds yttrande anhåller jag att få upplysa, det Frimurare-Barnhusets
Orchester-ställning är så gjord, att den ganska lätt kan borttagas. 36o Den 16 Mors e. m.
Uppställd, h vilar den ieke heller hvarken på skranket eller galleriet kring Herr LandtMarskalkens stol, eller på bänkarne, utan ]>å särskilta stöd, så alt ingen skada deraf för Salen kan befaras, genom uppsättning och nedtagning för hvarje gång.
De föregående åren har den alltid qvarstått emellan det Frimurare-Concerterne gifvits, men det fordras endast ett par timmar till dess nedtagning eller uppsättande, så att, om Ridderskapet och Adeln skulle finna den vanpryda, kan den med lätthet emellan hvarje gång borttagas.
Kostnaden dervid är äfven obetydligare, sedan liela Orchesterslällningen, som tillhör FrimurareBarnhuset, genom Herr Professor Estenbergs benägna omsorg blifvit förändrad och omgjord.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till afslag å nämnde Memorial.
Ropades äfven starka Ja och Nej.
Jag begär votering, om ej någon annan utväg kan finnas att utröna Riddcrskapets och Adelns tanka.
Den 16 Mars e. m. 36i Grefve Posse:
Jag har icke yrkat ovilkorligt afslag å Memorialet, ulan endast önskat, att det bifall, sorn deråt gifves, ej må föranleda till en, i min tanka, olämplig inkomstkälla för RiddarhusCassan, eller till vanprydnad för RiddarhusSalen.
Detta ändamål tror jag vinnes bäst, om ej på det sätt jag förut föreslagit, åtminstone genom en nedsättning i afgifts-summan till 66 R:dr 32 sk., på sätt Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie tillstyrkt.
Jag hemställer således, om icke, genom en proposition i enlighet härmed, votering skulle kunna undvikas, enär RiddarhusUtskottets
Memorial äro af den beskaffenhet, att intet hinder möter för deras antagande med förändringar, äfven då de första gången förehafvas till pröfning.
Då det är jag, som begärt votering, torde det äfven tillåtas mig att afstå derifrån, i händelse Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa proposition på en nedsättning i afgiften till 66 R:dr 32 sk.; hvarom jag således anhåller, helst intet hinder lärer kunna möta för en sådan förändring af Utskottets Memorial.
Jag hemställer till den värde Ledamot, som begärt votering, om han icke skulle vilja afstå från den föreslagne liedsättningeu i afgifts-summan, och 36i Den 16 Mars e. m. tillåta att propositionen framställes antingen till afslag eller bifall på Utskottets Memorial, med bibehållande af den afgiftssumma Utskottet tillstyrkt.
Ty det finnes verkeligen intet skäl för nedsättning.
Cassan är i behof af inkomst, och jag kan ej inse, hvarföre vi icke skulle emottaga hvad Concertgifvare, åtminstone af någon förtjenst, hvilka kunna påräkna ett större antal åhörare, gerna skola gifva, hälst RiddarhusSalen är den mäst passande local, som här finnes för Concerter.
Då jag föreslog RiddarhusSalens upplåtande lill Concerter, var det visserligen med afseende på Allmänhetens yttrade önskan, och den allmänna klagan, som blifvit förd öfver RiddarhusDirectionens vägran, att efterkomma denna önskan; men min afsigt var äfven, att derigenom bereda tillfällen till inkomst för den torftiga RiddarhusCassan.
Jag tror likväl, att man, genom antagande af den afgiftssumma Utskottet föreslagit, skulle gå för långt för alt kunna vinna ändamålet; ty man skulle möjligen ej finna någon, som ville betala en så dryg afgift.
Jag yrkar derföre proposition på den af mig föreslagne nedsättning, särdeles som förändringar i RiddarliusUtskottets Memorial genast kunna till antagande framställas, ulan föregången återremiss.
Den 16 Mars e. m. 363 Friherre Anckar swärd: Om Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa förnyad proposition pä bifall till Memorialet, torde hända, att Ridderskapets och Adelns tanka kunde mera bestämdt, än förra gången, utrönas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter å nyo proposition till bifall af RiddarhusUtskottels Memorial.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, som efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Den som bifaller RiddarhusUtskottets Memorial, om Riddarhussalens upplåtande till Goncerters uppförande, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses RiddarhusUtskottets 364 Den 16 Mars c. m. berörde Memorial vara af Riddcrskapet och Adela afslagit.
Hvilken Voterings-propositionaf Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Sedan 4i> 42» 4^ och 44 §§•
* Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan | till 7 eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut, klockan £ till 9 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer; Ja — 129.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att RiddarhusUtskottets Memorial, om RiddarhusSalens upplåtande till Concerters uppförande, således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets den 14 sistlidne Februarii under N:o r afgifne, samt den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidensStäderne, att utfärda Pass för desse Städers Borgare.
Den 16 Mars e. m. 365 Herr Hjerta, Gustaf:
Jag nödgas anhålla om återremiss af ifrågavarande Utlåtande, enär jag finnér, att Utskotten icke fästat nog uppmärksamhet vid de olägenheter, sora uppkomma i synnerhet för Näringsidkare i de Städer, der Landshöfding residerar, derigenom, att de icke för sina resor kunna få pass af Magistraten, utan nödgas först anmäla sig hos LandshöfdingeEmbetet och oftast, innan passet kan erhållas, måste anskaffa betyg från Magistraten, rörande burskap och handels- eller handtverks-rättighet, så ofta sådant fordras.
Dessa Städers innevånare hafva ock fort beständig klagan öfver den onödiga omgång, som härmed är förenad, och det binder, som ofta uppslår för deras angelägna resor genom tidsutdrägten, emedan de äskade betygen icke alla dagar hos Magistraten kunna erhållas.
För min del finner jag äfven oformligt, att en MenighetsStyrelse icke skall äga utfärda pass för de till dess jurisdiction hörande personer; och jag kan ej inse någon annan grund för Utskottens Utlåtande, än att en förändring i nu gällande författning skulle leda till minskning i vederbörande LandsSecreterares inkomster.
Jag skulle likväl tro, att
Tjenstemäns enskilta fördel ej bör afses för bibehållande af en författning, hvilken jag anser så mycket orimligare, som rättigheten att erhålla pass är alldeles 'obestridlig; ty jag skulle väl vilja se den Landshöfding, hvilken kunde 366
Den 16 Mars e. m. neka pass åt hvilken af Stadens Borgare, som begärde det, sedan han förevisat Magistratens betyg.
Om de olägenheter Herr Hjerta nu omnämnt, verkligen skulle för dem, som behöfva pass, inträffa till följd af ifrågavarande stadgande, skulle jag instämma med honom.
Men då frågan endast är om de Städer, der Landshöfdingarne residera, kan jag ej föreställa mig, att det skulle leda till större tidsutdrägt för den passbehöfvande, att gå till LandsCancelliet, än till Magistraten, och jag tror äfven, att ResidenceStädernes invånare äro lika väl kände af LandshöfdingeEmbetet, som af Magistraten.
Den grund, hvarpå, enligt Herr Hjertås förmodan, Utskottens Utlåtande, skulle stödja sig, nemligen att man afsett inkomsten för LandsSecreterare, har af Utskotten icke blifvit begagnad, derföre, att den är oduglig; ty, efter den erfarenhet jag såsom tjenstgörande Landshöfding på tvänne ställen inhämtat, känner jag, att denna inkomst, der lösen erlägges efter taxan, är så obetydlig, att den afstås till Cancellisten, som utskrifver passen.
Men för att återkomma till tids— utdrägten, så har jag under de 7 år jag till följd af min Emhetsmannabefattning undertecknat pass, aldrig funnit någon olägenhet af närvarande stadgande, enär hvarje pass blifvit utfärdadt genast, sedan det Den 16 Mars e. m. 367 Blifvit hegardt.
Då för öfrigt rättigheten att utfärda pass står i oskiljaktigt sammanhang med polismagten, och denna ostridigt tillhör Landshöfdingen, måste den förra rättigheten äfven tillhöra honom.
Att den i andra Städer, der LandshöfdingeResidens ej finnes, blifvit öfverlemnad tili Magistraterne, härrörer ingalunda från någon dem tillagd vidsträcktare polis-uppsigt, utan endast från den obeqvämlighet, som på ett längre afstånd från LandshöfdingeEmbetet eljest skulle uppstå för de passbehöfvande.
Beviset, att detta är enda skälet, ligger i Magistraternes skyldighet att till Landshöfdingen afgifva förteckningar öfver de utfärdade passen, med rättighet för Landshöfdingen att pröfva åtgärdernes riktighet.
Jag skulle derföre finna en stor oformlighet deri, att på samma ställe den ena Auctoriteten skulle berättigas att utfärda pass, med förbindelse att genast öfverlemna åtgärden till pröfning af en annan Auctoritet, som ägde att ändra densamma.
Jag ser, på grund häraf, intet hinder för bifall af Utskottens Utlåtande.
I anledning af de olägenheter Herr Hjerta anfört, såsom skäl för den af honom yrkade återremiss, tror jag mig böra lemna den upplysning, att dessa olägenheter redan varit under öfverläggning i Utskotten, efter framställning i synnerhet af de Herrar 368 Den 16 Mars e. m.
Borgmästare, som reserverat sig emot Utskottens beslut.
Jag skulle tro, att alla de olägenheter, som förmodas vara förenade med det nu gällande stadgandet, skulle försvinna blott genom den enkla åtgärden, att hvar och en Borgare, som vet sig icke vara känd af LandshöfdingeEmbetet och såled es känner sitt behof af Magistratens betyg för alt erhålla pass, tager vägen förbi Borgmästaren, för att erhålla betyget på samma gång han arnar sig till LandsCancelliet för att begära passet.
Någon särdeles tidsutdrägt lärer således icke härigenom förorsakas; men deremot tror jag den ifrågaställde förändringen ingalunda kunna förenas med den genom 1812 års författning
Landshöfdingarne tillagde tillsyn öfver de resande; ty genom nämnde författning har den del af polisen, som angår pass och rättigheten att utfärda dem, blifvit öfver hela Länet tillagd Landshöfdingen, ehuru Magistraterne i Städerne utom ResidensStaden fått sig uppdragit, att under Landshöfdingens tillsyn utöfva denna rättighet, emedan den icke utan omgång och olägenhet för de passbehöfvande af Landshöfdingen sjelf kunde utöfvas.
Då Utskotten således redan tagit de framställde skälen i beräkning, men detta oaktadt ej ansett dem föranleda till något annat beslut, än som innefattas i det afgifne Utlåtandet, skulle jag för min del tro, att återremiss ej kan leda till Den t6 Mars e. m. 3G9 till något förändradt resultat.
Jag anhåller således om proposition till bifall å Utlåtandet.
Jag har icke blifvit öfvertygad af de svar Grefve Posse och Friherre Ehrenborgh nu meddelat.
För mig synes det tydligt, att om 1812 års författning lågt hela polismakten rörande pass i Landshöfdingens händer, visar detta sig såsom en oformlighet redan derigenom, att det icke kunnat verkställas; enär man för de olägenheter, som för de passbehöfvande skulle uppkomma, genast sett sig nödsakad, att öfverlemna denna makt åt Magistraterne i alla Städer utom LandshöfdingeResidenset, emot blotta skyldigheten att aflemna månadtliga förteckningar på de utfärdade passen.
Nu uppstår nära samma förhållande äfven i ResidensStaden.
Ty, oaktadt hvad de värde Talarne deremot anfört, lärer det dock kunna antagas för gifvet, att olägenheter skola uppkomma genom behofvet att anskaffa särskildta betyg från Magistraten, innan pass kunna erhållas.