Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anspelningar hilva blifvit gjorda för att intressera Ståndet för dessa smideshandlare, då man kallat dem fattiga.
Jag kari försäkra, att sedan de blifvit smideshandlare, skola de blifva ännu fattigare än de varit förut, hvilket be - Den 8 Juli f. m 36^ vises af den enklaste calcul; ty vinsten af deras handel kan icke vara sa stor, alt den Wicker lill födan, ännu mindre att lägga något ihop.
Jag önskade få återremiss af ännu ett skal, nemi. det att då städernas borgerskap för deras handel erlägga åt Staten en viss dividend af den behållna vinsten, så är det icke skäl att minska deras möjliga vinst, derigenom alt s. k. lösdrifvare gå omkring och försälja en vara, som man kan erhålla mycket bättre oell ärligare i städerna.
Jag instämmer i den åsigt, som blifvit yttrad af Gr.
Anckarsvärd oell till en del uti hvad Frih.
Man kan visserligen icke neka, att vissa olägenheter vidlåda all gårdfarihandel, särdeles för den förmögne på landet, som sjelf har tid och råd alt resa till staden för att köpa sina förnödenheter, men är besvärad af dem, som komma och bjuda ut varor åt hans underlydande; och detta har sannolikt äfven varit anledn. till de motioner, som tid efter annan blifvit gjorda inom flera Stånd, ang:de inskränkning uti gårdfarihandeln, så väl hvad angår förevar, fall, sorn i afseende på Westgölharne.
Likväl tror jag, att den siste värde talaren måtte hafva orätt uti det påstående, att om de personer som idka handel med Eskilstuna-arbeten äro fattige, skulle de genom denna handel blifva ännu fattigare.
De som sysselsätta sig med denna bandel äro ock sannolikt just sådane personer, som icke kunna erhålla sin utkomst på annat sätt, emedan den som äger fasta bopålar, der han kan drifva ett yrke, säkerligen icke vill underkasta sig det mödosamma sättet att genom kringvandring i landet förtjena sitt bröd.
Föröfrigt bör man komma ihåg, att om denna kringvandring äfven medför någon olägenhet; så är detta något som icke lärer kunna afhjelpas, emedan det torde blifva svårt för de herrarne, som här önskat en så stark inskränkning i denna rättighet, att stufva in alla sådana personer i fängelser eller correctionshus, hvilka redan äro tillräckligt fyllda.
Att föreskrifva dem, som vilja sysselsätta sig med denna handel, att de nödvändigt skola vara mantalskrifna hos manufactulisterne sjelfve , skulle väl icke tjena till annat än att minska möjligheten för välfräjdade personer i andra orter att slå sig ut dermed.
Man mätte kunna vara lika välfräjdad, om man är mantalsskrifven hos manufacturisten elnågon annan.
Om tjufvar någongång kunna förskaffa sig dylika tillståndsbref, sorn bereda dem tillfälle att resa kring landet, så blir det väl, i detta som andra fall, de offentliga auetoriteternas sak alt tillse att söka förebygga skadan deraf genom polisuppsigtens handhafvande i allmänhet.
Jag tror således, att blott man iakttager den allmänna försigtigheten, att Konungens Bef:h:de, magistraterne och kronobetjehingen tillse, att de sålunda kringresande personernes pass 3G3 Den S Juli f. m. befinnas i den ordning sorn vederbör, någon annan föreskrift icke Ur lämplig eller af behöfvet påkallad.
Sprengtporten, Jac. Wilh:
Jemte det jag instämmer i den af Gr.
Anckarsvärd yttrade mening, att det synes betänkligt att alltför mycket inskränka tillfället för den fattigare medborgnreclassen att förtjena sitt bröd, kan jag icke undgå att fästa uppmärksamheten vid ofullständigheten af Ekon.Utsk:s framställda förslag, då Utsk. endast afsett de olägenheter, hvilka förmodas uppkomma till föIjd af den rättighet, som blifvit medgifven personer att under kringvandring i Piikets provinser få försälja Eskilstuna-arbelen, enär samma förhållande inträffar, måhända i högre grad, med andra individer, såsom lumpsamlare, glasförare m. fl. Att då inskränka sig till en enda punkt, och derom ingå med und. skrifvelse till K. M., anser jag icke ändamålsenligt, emedan man derigenom gåfve åt den speciella frågan en större vigt, än, den rätteligen förtjena!'.
En sådan lagstiftning mäste betraktas i sitt sammanhang, hvilket Utsk. dock måhända icke tilltrott sig kunna göra i anledn. blott af de motioner, som grundlagt detta betänkande.
Jag kan således icke biträda den meningen, som borde R.
St. för detta speciella fa 11 ingå med någon und. skrifvelse till K. M., hvarför jag äfven skulle tillstyrka afslag på Utskrs framställning, derest icke återremiss af betänk blifvit yrkad af åtskilliga ledamöter, hvilkas anhållan derom jag biträder.
Hr L e f r e' n, Joli.
Det är sedan många år tillbaka kändt, att jag hör till deras antal i afseende på näringarna, som yrka frihet i de inre näringarna, äfvensom skydd för dem emot utrikes medtäflare.
Jag kan således icke misstänkas för att vara illiberal mot inre näringarna och mot näringsfriheten, då jag yrkar att afseende måtte fästas å detta speciella fall, att om Utskls tanke blir gällande, så tillstyr— kes derigenom en lagstiftning, som öfverensstämmer med de grundsatser, hvilka i allmänhet råda uti näringsförhållandena; men att deremot, om de ledamöters tanke, hvilka yrkat återremiss , skulle blifva gällande, så involverar det en helt ny fråga, nemi. principen om hvarje välfräjdad mans rätt att med landthandel förtjena sitt uppehälle; ty icke kan man säga, att
Eskilstuna-arbeten mera än andra inrättningar berättigat tillen sådan handel.
Eskilstuna har rättighet att försälja sina arbeten genom deras kringskickande i landet; men våra författningar tillåta icke ett sådant kringsändande af alla slags varor.
Specerier t. ex. får man icke på samma sätt genom gårdfarihandel afyttra; och enahanda är förhållandet med många andra varor.
I förevar, fall är frågan således endast den, huruvida den Eskilstuna manufacturister medgifna rättigheter! att försälja sina varor genom gårdfarihandel - 1) <■* n 8 Juli i . m. del må på så sätt inskränkas, att handeln skall vara underkastad de controller, som här åsyftas.
Vill man vända om frågan , så kommer den att lyda sä här :
Hvarje välfräjdad
Svensk man må äga rätt att, behörigen förpassad , i landet försälja hvilka varor som helst, utan afseende på om de äro tillverkade i Eskilstuna eller i Ostindien.
Denna princips etablerande skulle hafva bestämd inverkan på den stora frågan, huruvida handeln skall hafva större utsträckning än den hittills haft, eller om den skall bibehållas hufvudsakligen vid städerna.
Jag har tagit mig friheten yttra detta, för att visa att de grundsatser, som Gr.
Cederström framställt, ligga bredvid denna fråga, hvarom nu egentligen handlas, och innefattar en annan sak än den Utsk. bär framställt.
Jag tror, att de föreskrifter Utsk. projecteral för rättigheten att idka gårdfarihandel med Eskilstuna-arbeten, äro lämpliga; men i afseende på det sednare tillstyrkandet, rör:de en und. skrifvelse till K.
M. om anställande af undersökning till utrönande af de verkningar som gårdfarihandeln med Eskilstuna-smiden haft på jernhandteringen derstädes, förenar jag mig med dem, hvilka anse en sådan skrifvelse icke vara behöflig.
Svenska språket har under närvar, tid blifvit riktadt med ett nytt ord, nemi. pauperism.
Det har af beklagliga anledntr mäst skapas ett ord, som förut icke varit kändt hos oss.
Alt under så beklagansvärda omständigheter söka inskränka möjligheten för den fattiga classen att försörja sig, om ej på ett fullkomligen godt och för honom tillfredsställande, åtminstone någorlunda drägligt sätt, anser jag i hög grad oriktigt.
Jag kan ingalunda biträda de stora klagomål, som äro förda öfver dessa kringvandrande personer med små smiden.
Under de 25 år jag bott io mil från Eskilstuna, har jag ofta haft tillfälle att se dem vandra med dessa lådor, som mannen drager.och hustrun skjuter, och jag har aldrig funnit dem medföra någonting olofligt i sin låda vid bortvandringen; hvarföre de icke heller borde komma under en så beskaffad förkastelsedom, som jag här hört fällas mot dem.
Jag tror, alt om ifrågavar. stadganden skulle äga rum emot de små smideshandlare, så höiman vara lika sträng uti föreskrifterna mot dem som sälja spetsar från Wadstena, samt mot glasförare och Dalkarlar, som handla med klockor, sågar m. m.
Om början göres med dessa mindre handlande, så kan meningen väl icke vara annan, än att sträcka den till ali dylik handel, och således äfven till Westergöthland, hvarest densamma, relativt till den förra, med skäl kan kallas grosshandel.
Jag nödgas således helt och hållet motsätta mig inskränkning för det fattiga folket att på ärligt sätt söka föda sig.
Om, på sätt Hr Lefre'n synes förmoda, betänk, icke afser annat än vidmakt 9 H- " 47 Den 5 Juli f. m. hällande af hvad lagen redan bjuder; så ser jag ingen nytt* med hela betänk, eller hvartill det skall gagna att med någon skrifvelse besvära K.
M. om utfärdande al en ny lag i ämnet.
Af dessa skäl förenar jag mig med dem, hvilka yrkat afslag pu betänkandet.
Den värde talaren, som yttrade sig näst efter mig, har ansett mig vederlagd af hans opposition, att större vinst vore förenad med smideshandeln än jag kunde föreställa mig.
Jag öfverlemnar åt herrarne sjelfva, att bedomina hvad vinsten kan vara, då den handlande måste vara försedd med häst, och medför hustru samt två, tre och stundom flera barn.
Samme talare har äfven trott sig kunna inverka på målets afgörande, derigenom att han trott att tillåtelsen att idka denna handel skulle minska correctionisternes antal.
Om denna grundsats vunne tillämpning, skulle vi till slut utsläppa alla correctionister, på det de mätte få åtnjuta en sådan frihet.
Jag säger, att desse smideshandlare finnas till ett öfverdrifvet antal, och skulle derföre, i händelse det inskränktes t. ex. till en eller två för hvart län, gerna medgifva , att denna handel blefve fri, särdeles sorn hederligt folk då kunde dertill antagas.
Här är icke fråga om verlden , sådan den bör vara, utan sådan som hon är.
Hur går det då till med dessa smideshandlare?
Jo, personer, ofta af en ganska problematisk fräjd , förmå någon smideshandlare alt mot viss betalning anmäla sig hos vederbör, till erhållande af det erforderliga resepasset.
Det är sålunda missbruken, hvaremot jag talar, ulan att hafva för afsigt alt på något sätt inskränka Svenska friheten.
Jag förnyar min anhållan om återremiss på betänkandet.
Jag har tagit mig friheten att än en gång begära ordet, derföre att det varit mitt åliggande fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att discussionen afvikit ifrån motionernas och betänkis egentliga syftemål.
Betänk, hvilar på gjorda framställningar om inskränkning i en s. k. handtering, hvilken icke i lag eller gällande författningar om landthandel af år i834 år medgifven, nemi. den sjelftagna tillåtelsen att uppköpa Eskilstuna smidesarbeten och försälja dem.
Frågan, som här blifvit ventilerad, har utgått från principen om näringsfrihet i allmänhet; deruti har jag min troslära mig förbehållen ; men jag har icke trott det vara Ekon.Utsk. tillständigt att nu föreslå en absolut frihet i en näring, då fråga blott är om att afböja ett missbruk.
Jag är fullkomligen af den tanke, att hela skrifvelsen kan undvikas; ty om gällande författningar iakttagas, så kominer en hvar, som obehörigen blandar sig i landthandeln, och som, utan att dertill vara behörigen documenterad, utbjuder arbeten från Eskilstuna, att ställas under laga ansvar.
Med Hr Lefrdn, som redan utvecklat den delen af frågan, anhåller jag i delta hänseende få förena mig.
Den 8 Juli f. ni. talare har sagt, att Utsk. icke conseqvent behandlat delta ärende, emedan det gifves andra med dessa smideshandlande jemförliga, såsom t. ex. glasförare och lumpsamlare, för hvilka samma restriclioner borde äga rum.
I anledn. härutaf får jag äran upplysa att R. o. Ad. för några dagar sedan gillat det betänk, från Ekon.Utsk., som var vida liberalare än detta.
Det var bygdt på samma grundsats som det i fråga var., men innehöll nästan totalt förbud mot allt kringresande i och för lumpsamling.
Vi förbjödo ett sådant kringresande, med mindre lumpsamlaren är skattskrifven hos brukspatronen, för hvars räkning han reser, och är försedd med egentligt pass; och vi voro så noga, alt vi förbjödo honom att hafva hustru och barn med sig, äfvensom vi stadgade, att derest han inblandade sig i någon oloflig rörelse eller i öfrigt företog sig något som i polisförfattningarna är förbjudet, skulle han återsändas till bruket på bruksägarens bekostnad.
Då ett sådant betänk, blifvit antaget, hemställer jag, om det gifves någon inconseqvens emellan detsamma och det förslag, som nu utgör föremål för öfverläggning, i det hänseende, som skulle detta sednare vara illiberalare.
Men då här i alla fall endast är /råga om en återgång till hvad som varit påbjudet, har jag ingenting emot, alt R. o. Ad. afslår betänk., enär sådant icke verkar på saken, och betänk. egentligen endast tillkommit för att tillfredsställa motionärernes önskan.
Sedan förevar, ämne blifvit så vidlyftigt deballeradt, skall jag inskränka mig till alt endast anmärka en omständighet, som, efter milt förmenande, måsle bidraga till bifall för deras mening, hvilka yrka afslag å betänkandet.
Utsk. har nemi. föreslagit, att de, som befatta sig med gårdfarihandel!) af Eskilstuna smidesarbeten , skola vara skattskrifne hos någon mästare eller manufacturist derstädes.
Delta anser jag betänkligt, emedan det kommer att bidraga till att öka beskattningen för dessa mästare och manufacturister; ty efter den erfarenhet jag äger om Taxerings- och Pi öfnings-comite'ernas åtgärder vid handtverkares. och manuläcturisters taxering, bestämmes deras beskattning, åtminstone här i staden, till större delen efter antalet af de hos dem skattskrifna personer;, och den vanliga normen för beräknandet af handtveikares inkomster är den, att hvarje gesäll anses kunna inbiinga mästaren en årlig inkomst af ioo r:dr b:co; af hvilket allt lätteligen kunde hända, att den manufacturist eller handtverkare i Eskilstuna, som nu skattar till Stalén efter ansedd inkomst af 1000 r:dr, komme att beskattas efter 2000 r:drs inkomst eller mera, om Ulsk:s förslag gillades, — hvarföre jag, på dessa.ocb flera fqrut anförda skäl, på det högsta tillstyrker afslag å- ifragavaf, betänkande.
D e ii 8 Juli f. m Frih. Cederström, Jacob: Jag beklagar, all jag ännu en gång nödgas upptaga några ögonblick af R. o. Adis lid med att besvara några yttranden.
Hr Lefre'n har ansett den åsigt, hvilken delas af dem, som med mig instämt, och som går ut på rättighet för välfräjdade personer ali fara omkring i Riket och idka smideshandel , skulle innefatta den grundsats, att hvarje välfräjdad person ägde rättighet att öfver bela Riket idka handel.
Denna rättighet har en hvar välfräjdad Svensk man förut, och behöfver således icke vinna densamma.
Frågan är nu helt enkelt den: skall man inskränka välfräjdade personers rättighet i detta afseende, eller skall man genom alsing å betänk., i stället för återremiss, befordra fortfarandet deraf, att icke välfräjdade personer blifva förpassade till idkande af gårdfarihandel ?
Det är der, som saken egentligen ligger begrafven, och hvarföre jag icke kan medgifva afslag på betänk., helst jag anser det vara vigtig!, att R.
M. begära, att sådana föreskrifter må blifva meddelade, i följd hvaraf icke andra än välfräjdade personer antagas såsom smidesförsäljare.
— Den värde ledamoten, som yttrade sig näst före den sista, nemi.
Leijonhufvud, har trott sig (inna öfverensstämmelse emellan detta samt det för några dagar sedan af Ståndet afgjorda betänk. ang:de lumpsamlare, uti hvilket betänk.
Utsk. tillstyrkt, att inga andra än välfräjdade och hos pappersbruksidkare skattskrifne personer måga till lumpsamlingar antagas.
Hade ordet ”välfräjdade’’ varit uteslutet, så hade betänk. förmodligen icke blifvit bifallet, emedan controllen förmodligen icke kan vara större, om skattskrifningen skett hos en pappersbruks-idkare, an om den skett hos en mästare eller manufacturist i Eskilstuna.
I begge fallen är det nödvändigt, alt de personer, som antagas till dylikt kringresande, äro välfräjdade.
I anledn. af hvad den siste värde talaten nämnde, vill jag blott tillkännagifva, att om den, hvilken anmäler sig lill idkande af smideshandel , icke kan visa sig vara behörigen mantalsskrifven , kan ej författningarna likmätigt pass för honom utfärdas.
Jag liar icke uppstått för alt yttra mig 0111 näringsfriheten, af det skal att jag icke funnit detta ärende vara för R. o. Ad. föredraget
Det är egentligen missbruken med utfärdande af pass, hvarom jag talat.
Jag har anfört ett exempel, att en person på falskt pass kunnat ett helt år stryka omkring i Riket.
Jag har hort att tariffen lärer vara 2 r:dr, hvarför man kan erhålla pass att sålunda stryka ikring, och då synes tiden vara inne att vidtaga några eontroller hvarigenom missbruket kan hämmas.
Jag sätter icke i fråga magistraternes tillsyn och stränghet i afseende på de personers fräjd, för hvilka de meddela pass; men magistratens signatur är mindre känd i landet än landshöfdingarnes, hval före kronobcljeningcn lättare kan controllera, D c ii S Juli f. m. 3/3 örn del, företedda passet ar falskt, då detsamma härleder sig från något Landsf.embete.
Jag skulle derföre tro, att dylika pass, örn de ej utfärdas af Konungens Béf:h:de , åtminstone böra derstädes pröfvas, på det passinnehafvarens signalement må blifva i passet behörigen upptaget, till förekommande deraf att passet icke må kunna öfverlåtas på någon annan.
Flera controller torde erfordras; men jag är icke beredd att nu projectera en fullständig polisförfattning i detta hänseende.
Min mening bar endast varit att antyda behofvet af säkrare an hittills gällande controller.
I öfrigt får jag blott tillägga, att jag icke finner behofvet att kringföra Eskilstuna-smiden för att dermed förse allmogen så särdeles stort, emedan Konungens Bef:h:de hafva utfärdat tillstånds— resolutioner för personer, som bo på landet, alt försälja smidesarbeten, som sålunda finnas att tillgå, och det af bästa sorten, fullt motsvarande hvad allmogen behöfver.
Jag yrkar således återremiss, på det förslaget ina återkomma i det skick jag åsyftat.
Hr D alman, Wilh.
För min del yrkar jag afslag på detta betänkande.
Jag tror att de författningar, hvilka redan finnas mot missbruk af den frihet folket äger att på ärligt sätt försörja sig , äro mer än tillräckligt stränga, och snarare böra mildras än skärpas, och jag tror i allmänhet, alt missbruken af en naturlig frihet icke förekommas genom tvångsåtgärder, hvilka tvertom endast tillskapa brott och öka antalet af förbrytare.
Ej heller kan jag skilja principen för näringsfrihet i allmänhet från detta partiella betänk.
; och då R. o. Ad. bifallit Ekon.Utskts betänk, i frågan om näringsfriheten, samt derigenom hyllat grundsatsen af allmän ratt i detta hänseende, så tror jag icke att R. o. Ad. nu uti en speciel fråga bör frångå denna princip, och stadga en restriclion , som hvarken är af behofvet påkallad eller svarande mot ändamålet.
Besvärs- o. Ekon.Ulsk:s betänk.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå detsamma.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att vid svaren å den sista piopositionen ja öfverrösta! nej.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
JN:o 1-0, ang:de väckta frågor 0111 förändringar uti grundräntorna och sättet för deras godtgörande, indelta rän - 374 Den 8 Juli f. m. tornas och tionde-spanmålens indragning till statsverket, samt ändring uti markegångssättningarna, äfvensom dermed sammanhang ägande åtgärder för räkenskapsverkets förenkling.
Jag anmälte mig, när beslutet var fatladt i afseende på förra betänk., för att mot samma beslut, innefattande afslag på betänk., till prot. nedlägga min reservation, på den grund att betänk, afstyrker afseende på en motion; och om detta afstyrkande genom det nyss lättade beslutet äfven skall anses afslaget, så vet jag ej, huru dermed förhåller sig.
Medan jag har ordet, anhåller jag, att det sednast föredragna betänk, i anseende till dess vidlyftighet måtte få hvila på bordet till ett annat plenum.
Häruti instämde Frih:ne Cederström, Jacob, Ridderstolpe, Fredr., m. fl. ledamöter.
Hr von Hartmansdorff, Aug., som anmält sig under uppläsningen af StatsUtskls utlåt.
Nto 170, yttrade:
Om Hr Frih. o. Landtm, icke anser det vara för sent, anhåller jag om votering öfver det förra betänk.
, och att contra-proposm måtte blifva återremiss deraf.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Hr von Hartmansdorff, om icke han, då han icke anmält sig förr än sedan föredragningen af ett nytt ämne vore börjad, sjelf funne, alt någon vidare åtgärd i afseende på det förra ämnet numera icke kunde äga rum.
I anledn. af Hr Frih. o. Landtnäs gjorda hemställan, afstär jag från min anhållan om votering.
Jag hoppas i alla fall, att missbruken skola föranleda Hrr Landshöfdingar alt hos K.
M. begära nödig rättelse i författningarna, och att K.
M. gör mera afseende på folkets väl, än de herrar, som afslagit frågan.
Jag hemställer vördsamt, om icke StatsTJtsk:s utlåt.
A:o 170 må förekomma nästa Onsdag, i anseende till dess vidlyftighet och svårigheten att på kortare lid genomgå detta ämne.
Flere ledamöter förenade sig med Hr Lagerhjelm.
Cederström, Jacob, anmälde sin reservation emot det fattade beslutet om afslag å Allm.
Besvärs- och Ekori.Ulsk:s betänk.
Frih.ne Nauckhoff, Joli.
Otto, samt Ridderstolpe, Fredr., reserverade sig äfven emot samma beslut.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. , att StatsUtsk:s utlåt.
Nto 170 bör till pröfning förekomma näst - Den 8 Juli f, ra.
Jj5 kommande Onsdag, eller, ifall plenum då inträffar, uti näst derefter följande plenum. H. R. o.
Onsdagen den 8 Juli i84o.
Hr Frih. o. Land Ira. tillkännagaf, att Gr. von Platen, Baltzar, ledamot i StatsUtsk., erhållit 3 veckors ledighet från den 12 dennes, och att Hr Edelsvärd, Fredr.
Willi., afsagt sig sin befattning såsom ledamot i Bevilln.Utsk., hvarföre Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot att i StatsUtsk. inträda under den beviljade ledigheten, och en ny ledamot i Bevilln.- Utskottet.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf derjemte, alt Hr Geete, Sten Porse, afsagt sig sin befattning såsom ledamot i Ridd.Utsk., och hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen.
Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid nästa sammanträde äfven välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Geete.
Ånyo föredrogs StatsUtskls den 4 dennes på bordet lagda mern.
N:o 179, med förslag till sammanjemkning och voterts-propositioner, ianledn. af olika beslut i fråga om anslag för innevar. år till vattencommunicationer.
Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll att få veta hvad PresteSt. svarat på den till nämnda Stånd uti StatsUtskts mern.
N:o 179 gjorda inbjudning.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit angtde det beslut, som PresteSt. fattat ronde meni.
Gederström, Jacob: Ehvad Högv.
PresteSt. antager inbjudningen eller ej, så är den af StatsUtsk. föreslagna voterrs-propostn i alla fall antagen; ty antager det 3,6 L) e n S J ii I i e. m. inbjudningen, så föi faller det .indra alternativet; vidblifver det åter sin tanke, så stå begge nllernativerna qvar.
De af StatsUtsk. uti mein.
N:o 179 föreslagna votertspropostr blefvo af R. o. Ad. godkända.
Likaledes blef , vid förnyad föredragning utaf StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda mein.
N:o 180, med förslag till samman jemkning och voter:s-propos., i anledn. af olika be.dut , ang:de anslag för innevar, år till gevärsfabrikationen, den uti samma mern. föreslagna voterrs-propos. af R. o.
Företogs till pröfning StatsUtskls den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 188, i anledn. af erhållen återremiss å Utskts betänk.
N:o 82, rörtde A. Odelbergs ansökning om förlängdt arrende af Edeby hemman på Lofön.
I afseende på det nu föredragna betänk., tillstyrker jag den förändring i Utsk;s förslag, att R.
St., i stället för att hos K. M. i und. anhålla, att, såvida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att det af sökanden erbjudna särskildta villkor i afseende på egendomens åbyggnader är för Kronan af verklig fördel, Odelberg må &c., ville hos K. M. i underd. anmäla, att i händelse, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att de af sökanden erbjudna särskildta villkor äro för Kronan af verklig fördel, de af R.
St. fastställda grunder för förvaltningen af Kronans lägenheter må i della fall anses icke gällande, utan K.