Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
KammarCollegii Utslag den 20 Augusti 1783, uppå Assessoren Samuel Gustaf Qveckfeldts Ansökning, att, då Johan Larssons Arfvingar sålt Röttle Qvarn till Öfverste Gyllensvan, samma Qvarn måtte, innan köpet vunne laga Stånd, antingen af Kronan återlösas och Assessor Qveckfeldt återställas eller ock bytet om Husqvarna upphäfvas, hvilken Ansökning KammarCollegium ej funnit skäl att i ena eller andra afscendet bifalla , utan an» komme på Assessoren Qveckfeldt att hos Collegium uppgifva och föreslå någon sådan Lägenhet , som till ersättning för den bortmistade Röttleds Israels
Qvarn kunde upplåtas» 5:0 Utdrag af AnnotationsBoken i KaramarExpeditionen af Kongl, Maj ts Cancellie, af innehåll, att Assessoren Qveckfeldt d. 4 Majs Den 5 ^annani.
235 1784 inkommit med underdåniga Besvär öfver KammarCollegii Utslag, rörande Röttle Israels Qvams i Grenna Socken och Jönköpings
Län, Skatterätts inlösen och återlemnande till Frälse, hvilket mål samma dag blifvit remitteradt till KammarCollegii underdåniga Utlåtande; men ännu icke den 24 Julii 1817 finnes annoteradt, sorn besvaradt. 6:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 6 Nov. 1772 till KaminarCollegium, angående inköp af Tullgarns Säteri, 3 Mantal, med underlydande 16|;dels Mantal Rå- och Rör Frälsehemman, för Hans Kongl.
Höghet Prins Fredric Adolphs räkning och samma Egendoms åflorande i Jordboken till Krono; hvaremot Kongl, Majtt i Nåder förklarat sig vilja till Ridderskapet och Adeln afstå så mycket uti Kungsgårds- och KronohemmansRäntor, sorn deremot svarade, med Nådig Befallning till Kammar.
Collegium, att om ett sådant försäljande till Kongl.
Majits och Kronans största förmån föranstalta Hvarförutan vid Assessor Adlerbrandts Memorial var i Original bilagdt:
Kamereraren i Kongl.
KammarCollegio C. F. Holmbergs
Betyg af den 30 Dec. 1817, *att CancellieRådet af Wetterstedt och Assessor Adlerbrandt, vid sina den 23 sistledne October och den 13 påföljande December till Kongl, Majit ingifne underdåniga Ansökningar, om införsel i Jordägande rätten af antingen Wisings - 236 Den 5 annetra. borgs Kungsgård i Jönköpings Län eller Rådmansö
Kungsgård i Stockholms Län, in originali bifogat åtskilige hos Kongl. Majit och Kronan ägande från Tullgarns-godset härflytande underdåniga Skatterättsfordringar, utgörande tillsammans Aderton R:dr 13 sk. n~ rist.
Herr Åkerhjelm, Conrad, anförde skriftligen följande:
Sistledne Riksdag hade jag äran yttra mig i samina ämne jag nu tänker anföra, rörande tillåtelsen för utländska Fartyg få afhämta Landets SkogsEfFecter.
Sedan den tiden hafva från flera Län och orter till Kongl. Majit underdåniga
Ans -kningar härom blifvit gjorda, hvilka till Kongl.
ComrnerceCoUegium blifvit remitterade; och hvarå beinälte Kongl. CoUegium den 17
Maj afgifvit underdånigt Utlåtande', med afsryrkan dertill, på skäl och grunder, som efter deras åsigt bords anses sorn gädande; rmm_ deremot har samma.Kongl. Collegii Presid* .
Friherre Edelcrantz, i ett enskildt under ds c ■.
Betänkande, ej allenast motsagt, utan fr -'-.otidig. n vederlagt Kongl. Collega uppgifna skäl, och genom sanna och noga beräkna 1 C leider framställt ojäfaktiga bevis pa en R- ;s agnelig nytta och fördel deraf; derjemte har Friherre Edelcrantz, i sammanhang harm I, den 17 sistledne September författat etc ytterligare underdånigt Betänkande, Den 5 ^annani.
237 sorn med lika noggranna Calculer och Facta bevisar, att igenom denna Export Riket ärligen in* drager en Summa af ej mindre än 2j million, äfvensom att vår egen Frakthandel i den nu varande ställning mera vinner än förlorar.
För att undvika uppläsandet af dessa vidlyftiga Handlingar, som skulle borttaga en för Höglo IF.
Ridderskapet och Adeln dyrbar tid, bifogas de härmed, på det att hvar och en som önskar, må äga tillfälle genomläsa dera, och att de med denna min ödmjuka Motion må åtfölja, till upplysning och grund för det Utskotts Betänkande, hvartill det kommer att remitteras.
Enligt de flestas, jemte min egen öfvertygelse, äro båda dessa Friherre Edelcrantz’s underdåniga Betänkanden, till Calculer, Facta och Bevis, så öfvertygande, att de ej äro någon emotsägelse underkastade, om ej den, enskildta Interesset dicterar.
Vid hvilket Memorial vörö bifogade tryck?
te exemplar: 1:0 Af Kongl. CommerceCollegii underdåniga utlåtande till Kongl. Maj.t öfver frågan om Svenska Trädvarors utskeppning med främmande Fartyg, jemte den af Presidenten Friherre A. N- Edelcrantz yttrade särskildta mening i samma ämne. 2:0
Af ett underdånigt Betänkande utaf Presidenten Friherre A N Edelcrantz, öfver den af 8 Svenska Handelshus å nyo väckta 238 Den 5 Januarii. frågan , angående en fri Handels- och Export* rättighet för Syenska Skogseffecter med främmande Skepp.
Jag instämmer uti den af Herr Åkerhjelm väckta Motion och anser mig äfven höra, i sammanhang dermed, till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke ProductPlacatet af dtn io Nov.
1724 och Kongl. Förklaringen af år 1726 måtte upphälvas.
Lag- samt Allmänna Besvärs - och OeconomieUtskotten tillstyrkte vid förra Riksdagen, i anledning af då väGkt fråga, att ProductPlacatet borde förklaras hvilande, och sorn Rid-? derskapet och Adeln enhälligt gillade dessa Utskotts Betänkande, så förmodar jag, att den nu härom väckta fråga vinner Höglofl.
Ridderskåpets och Adelns bifall.
Samma Betänkande innehöll äfven tillstyr.* kande, att inrikes Handel med Svenska Pro* ducter måtte blifva fri och obehindrad, samt Allmänna Lagens förbud uti 6 Gap.
HandelsBalke» emot Landtköp upphäfvas.
Dessa frågor torde äfven, såsom nu ånyo väckta, till Lag samt Allmänna Besvärs - och OeconomieUtskottens handläggning böra hän-: visas.
Herr af (Vingård, Johan, förenade sig med Herr Åkerhjelm, och önskade att vederböran* Den 5 Januarii, 239 de Utskott måtte taga kännedom af ett utaf honom i enahanda ämne till Kongl, Majit afgifvet underdånigt Utlåtande.
Valet utaf Stockholm till Rikets Hufvud-’ stad visar icke minst Medeltidens störste Hjel. tes, RiksFöreståndaren Birger Jarls, förträff-, liga urskillningsgåfva.
Den vidt omfamnande Mälaren, härledande sig ifrån Uplands, Westmanlands, Nerikes och Södermanlands Floder och Källdrag, förenar här, genom ett lyckligt Strömfall , det sunda och söta vattnet med Saltsjön, som öppnar vägen till alla Jordklotets Haf.
På stället finnas flera spring-: källor till hälsosamma och tillräckliga Brunnar, och den sköna belägenheten öfverträffar de flesta Europas stora Städer.
Ulfsunda fjer* den var då, genom ett fritt flytande vatten, förenadt med Clara sjön och Riddare• fjerdenj en Båtfärd fanns ock från Brunnsviken, genom Träsk-sjön och Packartorgs - viken , till Saltsjön.
Om Stockholm då blef ett värn för härjande Vikingsfärder in uti hjertat af det odJ lade Landet, och om sedan, under de förflutna
Fem till Sexhundrade åren, Stockholm blif« vit prydt med Slott och mångfalldiga Byggnader , så har dock dess sköna och friska
Nan tur-belägenhet blifvit ganska försämrad. 24<?
Ben 5 amar ii.
De Högvördige
Män, nu varande DomProsten, Doctor IVallin och ÖfverHofpredikanten, Doctor Lilljenwalldh^ StadsMajoren Och Rådmannen Limnelius i samt min högtupplyste Medbroder, Ger.eralDirecteuren och MedicinalRådet, Doctor Hagströmer, hafva vid nästiidne Riksdag högeligen deröfver klagat, att i Hufvudstaden flera osunda Vattengölar finnas, och att i synnerhet Ciarasjön samt Rörstrands- och Carlbergs viken så igengrott, att föga Båtfart der mera biefve möjlig, samt att dermed mycken ohäisa och vådeiiga sjukdomar åstadkommas j hvarföre deockanhöllo om något publikt understöd till en nödig uppmuddring på bemalla ställe. 1815 års Stats- och OeconomieUtskott afgåfvo ett Utlåtande öfver Högvördige PresteStåndets och Vällollige BorgareStåndets Remiss, rörande nämnde Sjöviks uppmuddring hvaruti medgafs nyttan af den föreslagna Upprensningen , men troddes att ett bidrag af allmänna Medel dervid ej ägde rum, som Vattendraget tillhörde Stadens område , och .nödiga Medel för beholvet redan af Borgerskapet voro tillskjutne j men dock, att till ändamålets befordran, Rikets Högloflige
Ständer behagade anmäla en underdånig önskan, att Kongl. Maj:t
Nådigst täcktes låta vidtaga den åtgärd, sorn till Förslagets fullkomnande nödig funnes.
En annan gång samma år, har Välbemälte StatsUte skott, uti ett Betänkande, uppå Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Remiss, i detta åter väckta ämne , om stillastående Vattens osundhet , ytterligare förklarat, att Stadens ägare borde, och, .
Den 5 Januarii, 241 )ch, efter förmodanj jemväl mägtåde afhjelpa len öfverklagade olägenheten:
Uppå Utskotets förnyade tillstyrkan anhöllo ock Riksens lÖgloflige Ständer, att Kongl. Maj:t
Nådigst äcktes vidtaga sådane mått, att för Stockholm >ch flera Städer, stillastående Vattensamlingar, ill hälsans befordran, ahtingen upprensades iller på tjenligt sätt igenfylldes.
Men hvad lopp kan man väl göra sig af den nödigaste om* org, då tillslagna Medel och Stadens förmåga saknas?
Hvad Stockholms Stad beträffar, iå hafva vi att tacka den senare tidens ÖfverståthållareEmbetes och Policens vaksamhet ich kraftiga anstalt, att, efter gammal osed ich vårdslöshet, Riddarefjärden icke mera vo•e segelbar, eller ej blifvit till större delen genfylld, samt att den förträffliga Hamnen åt saltsjösidan icke mera ifrån Husen vid Skepps» iron blifvit aflägsnad.
Det fordras icke hög ilder, att med skäl beundra hvad Stockholms iktningsvärda Borgerskap sammanskjutit och 'örmått i samtiden verkställa med Publique Byggnaders, Broars och Hamngators af sten eler så kallad Quaijs anläggande.
All Stadens iormåga är ock uttömd, och man har, vid nu rarande betryck, underdånigst nödgats anropa Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen om ett Lån äf 100,000 R:dr, hvarmed Staden, efter snart aräkneliga välgörenheter och biträden, äfven au till vår förundran blifvit hugnad.
Hedrad med Högloft.
Ridderskapets och Adelns Val, äfvenledes nu kallad till Ledamot Ridd. 0.
Prat. II.
B. 3l, 3a 242 Den 5 Januarii. i StatsUtskottet, känner jag nogsamt
Statsverket inskränkta tillgångar emot så stora påkallelse och behof; men då hälsan och dess underhåll ut gör det allraförsta af alla föremål och behof, ocl inseendet af hela Samhällets hälsovård mig Nå digst och isynnerhet blifvit anförtrodd, nödga jag åter höja min röst uti ett förleden Riksdag få fangt motiveradt högst angeläget Ärende.
Mec all ömhet för andra Städer och Orter, måst väl i företräde en synnerlig uppmäksamhe laafvas på Hufvudstaden, hvarest vi håfve vå RiksClenod, vårt ädla KonungaHus, förvarad hvarest Rikets Ständer vanligast samlas, och di mångtaliga Medborgare för sina högsta ange lägenheter färdas.
Ett betydligt öfverlägg nings-ämne har denna gången blifvit den nä igengrodda Clara- och Carlbergs-viken.
Der sprider i sanning mycken ohälsa, och bidrage till en betydlig del dertill, att dödligheten Stockholm, vid all dess lyckliga belägenhet är större, än i de fläste Europas Hufvudsta der.
Vid 1780 års flod nedsköljdes alla i grann skåpet vid denna Sjörennel liggande orenlighetei och gödselämnen, och vid vattnets uttorkninj uppstego förgiftade ångor, som medförde dödan de sjukdomar, och nödgade mångå fattiga Hushåll att fly från sina hem.
Vid andra Vattenfloder hafva följderne i sin mån skadat, ocl: är utdunstningén af förruttnade ämnen vid allan tid förderfvelig, och förorsakar en ökad dödlighet ibland de fattiga, der invid boende Medborgare, som med skäl och förtröstan påkalla allas vår barmhertighet.
Mången hitkomDien frisk Landtbo har här hämtat sin så kai - Den 5 Januarii. 243 lade Helsot, och jag har erfarit, huru många Dalkarlar, som deromkring sökt en mindre dyr honing, genom den hindrade transpirationen och osunda inspirationen, undfått Utsot, Vattensot, dödlig bröstsjukdom, och allramäst en nära oöfvervinnelig Frossfeber, en sjukdom, som i gemen uti det sunda och höglanda norra Landet alldeles icke finnes.
Men jag vågar ej med min klagan mera upptaga af Hoglofl. RidderskapetS och Ädelns dyrbara tid.
Nog af, att hjelp behöfves, och Stockholms Stads Innevånare ej ensamme förmå åstadkomma botemedlen.
Ett litet Muddrings-arbete är åt Clara-sjösidan börjadt; men kan i nu lefvande Personers tid, vid så svagt biträde, ingalunda fullkomnas, och om rensningen sker efter den nu varande Vatten-renUelens krökningar, så igenfylles den åter snart, utan bor anställas i rak Linea efter den Desseins, som den för sina Mechaniska och Hydrauliska kunskaper högaktade Öfverste Ljungberg uppgifvit.
— Stockholm har villigt bidragit till alla aflägsna proponerade förelag, Canal-gräfningar, Vägar och Byggnader.
Denna Stad påkostar flera tusende Riksdaler pä Uppbördsman till Allmänna Staters och Bevillningars upptagande, som annorstädes på Statens kostnad förrättas.
Skole vi då icke gemensamt bidraga till mera Sundhets befordran i KonungaResidencet?
Bör ett sådant vigtigt ämne i verkställigheten längre uppskjutas till framtiden, och icke denna gång med fullt alfvare af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln behjertas?
244 Den 5 Januarii.
Undertecknad Protocolls-förande anmälte, att Herr Adlerheim, Pehr, som uppgifvit sig vara af opasslighet hindrad att sjelf sig infinna, hade skriftligen anmodat undertecknad, att till Protocollet aflemna ett af Herr Adlerheim författadt Memorial, hvilket undertecknad alltså anhöll måtte uppläsas; men som Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, det han hade sig bekant, att Herr Adlerheim icke vore vid Riksdagen närvarande, utan vistades på Landet, ansåg Ridderskapet och Adeln, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, att, i följd af 35 §.
RiddarhusOrdningen, Herr Adlerheims berörde Memorial icke kunde af Ridderskapet och Adeln upptagas.
Friherre Wrangel,, Henning, anhöll att få på en gång framställa
Fem serskildta Motioner, samt uppläste följande: i:o
De förflutna åren hafva nogsamt visat missbruken af Propositioner, väckta emellan Riksdagarne, för att icke hos hvar och en visa nödvändigheten af, att förekomma sådana ProvinceRiksdagar, hvarföre jag framställer den Motion, att på den mellantid, då Riksens Ständer ej äro församlade, aldrig må komma i fråga eller kunna afgöras sådana ämnen, som på ett eller annat sätt tillhöra Riksens Ständers öfverläggningar.
— Anhålles att detta mitt Anförande må till OeconomieUtskottet remitteras.
Den 5 Januarii. 245 2:0
Det Land, som äger frihet i Näringar, ian säkert anses bland de lyckliga och dess Innebyggare påräknas, då frågan är alt försvara sin sjelfständighet, med uppoffring af sin Egendom och sitt lif. — Lifvad af dessa ovedersägliga Sanningar, tviflar jag ej, att Ridderskapet och Adeln finnér billighet deruti, att Landtmannen må äga rättighet, mot låg eller ingen Tull, att exportera dess Producter, och derigenom få en ny källa till välmåga.
— Få Provincer, utom Skåne, kunna redan begagna sig af denna förmån; men som denna frihet onekeligen skall bidraga till Productionens förökande; så anhåller jag, att åtminstone för Skåne må blifva tillåtit, alt, med de Modificationer, sorn för ett eller annat tillfälle kunna finnas nödiga, exportera deras Producter, af hvad namn som helst, och i synnerhet Ladugårdens afkdstningar.
— Anhålles att detta mitt Memorial måtte till OeconomieUtskottet remitteras. 3:o Vid alla Riksdagar från år 1809, har yrkats, det Conlracter skulle träffas emellan Presterskapet och deras Åhörare.
Sådant har likväl i min ort mig vetterligen ej skett; med undantag af en Församling i Halland, hvarest så väl Pastor, som Åhörare voro nöjda med villkoren; men under föregifvande, att alla Former ej voro iakttagna, blef ny Sockenstämma utlyst, hvarvid alla Parterna förklarade sig nöjda, utom Consistorii Fullmägtig, som påstod, det Pastors rättigheter ej blifvit iakttagna, ehuru Pastor i Församlingen förklarade 246
Den 5 fatmar ii. att, enligt den träffade öfverenskommelse!!, honom tillkom större inkomster, än vanligt varit, Min anhållan är således, det Riksens Ständer må hos Konungen i underdånighet anhålla, att så snart Församlingen erbjuder fullt pt hvad Pastor förut efter vanligheten erhållit, eller då både Pastor och Åhörare äro ense om villkoren, ej hinder må läggas för antagandet af ett sådant Contract, utan Konungens Nådiga Sanction i underdånighet kunna begäras, utan återupplifyandet af 1681 års Förordning, hvarigenom räkning å Åker skulle införas i Provincer, der sådant aldrig varit brukeligt.
— Anhållandes att detta Memorial måtte remitteras till OeconomieGtskottet. 4:o
Med tystnad har jag länge afhört
Discttssioner öfver
Discontnrna och jag har härvid ej kunnat underlåta att fästa mig vid den, i min tanka, mindre rättvisa man lemnat Götheborgs BancoDisconts Direction, i jemnförelse med Malmös.
Den sednare har på ett ovärdigt sätt administrerat dess Discont, och derigenom ådragit sig
Nationens förakt samt gjort sig skyldige till ett rättmätigt straff; som en varnagel för andra, att ej missbruka Ständers förtroende.
Discont deremot har ej allenast sökt uppfylla sina åligganden, utan äfven på ett loyalt sätt både erbjudit och erlagt full säkerhet för Assignationerna, ställda på Banquen:
Man kan härvid Den 5 Januarii. 247 anmärka, att
DiscontDirectionen blott uppfyllt sin pligt, men allting är jemnförligt, och det som i en tid kan vara mycket vanligt, blifver ovanligt vid en annan.
Man bör derföre å ena sidan stämpla det vanhederliga uppförandet, då man å den andra vet att värdera den, som med egna uppoffringar uppfyller sina förbindelser.
Jag tror det således vara Riksens Ständer värdigt, att erkänna Göthehorgs DiscontDirecteurers åtgärder, genom en förtröstning af Ständernas förtroende.
Utom dessa skäl vill jag äfven anföra några, hvilka jag underställer Höglofl.
Ridderskapets och Adelns rättvisa bepröfvande:
Om Discontens Octroj upphörde vid den tid, som är föreskrifven, skulle indrifvandet af dess fordringar medföra måhända en fullkomlig ruine för många skuldsatta, och jag vet intet om sådana Enskildas olycka ej äfven hade inflytande på det Allmänna, då vid denna rubbning många Enskildta skulle förlora sina fordringar.
Götheborg, näst Stockholm, vår största Handels-stad och genom dess lyckligare läge i hjertat af Riket, bör äga Discont, för att sprida Ressourcer till andra Medborgare, än de som omgifva Stockholm.
Sverige existerar ej blott för denna punct.
Om Directeurerne med sin Egendom, hvars solidi te är känd, ansvara för det understöd, som de till äfventyrs kunna behöfva af Banquen, så är ju dess säkerhet bevarad, Götheborgs Industrie ej qväfd och många Individuel- bevarade från g/jg Den 5 Januarii.
I undergång.
Med full tillförsigt att Höglofl. Ridderskapet oöh Adeln ej misstycker, att jag vidrört detta ämne, som ej äger annan grund, än min känsla för rättvisa, och min önskan, att med all möjelig foglighet behandla hvar och en, utan Statens förlust eller kränkning af tredje Mans rätt, anhåller jag att denna min Motion, nemligen om fortfarande af Götheborgs
Discont samt understöd, må till BaucoUtskottet remitteras, 5:o
Vid flera Riksdagar har jag väckt frågan, om en förbättrad och lämpligare LandtmäteriTaxa, hvilken blef vid sista Riksdagen afslagen.
Som jag vid frågans afgörande var bortrest från Riksdagen, fick jag ej tillfälle att besvara de Anmärkningar, som deremot gjordes.
Ridderskapet och Adeln finnér att en så magtpåliggande sak, som denna, bör å nyo komma under öfverläggning, anhåller jag att det Project i detta ämne, som bief af mig inlemnadt vid 1815 års Riksdag, måtte blifva remilteradt till OeconomieUtskottet.
Härvid var bifogadt ett tryckt Förslag till en ny LandtmäteriTaxa, uppläst i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Plenum den 5 Maji 1815.
Hvarefter Friherre Wrangel munteligen förbehöll sig, att efter erhållne nödige upplysningar, huruvida LandtbruksAcademiens Cen - Den 5 Januarii.
249 tral-verkstad uppfyller sitt ändamål eller icke, få, i senare fallet, äga öppen rätt, att sina tankar i detta ämne framställa, Lades på Bordet.
Herr Stjernschantz, Johan Abraham, uppläste följande:
Uti ett Tidehvarf, då billigheten alltid utgjort en så väsendtlig del af grundvalen för Höglofl.
Riksens Ständers bedömmande, och då man med så mycken nit sökt att bereda utkomsten för hvarje Löntagande Man i Staten, af hvad Glass han än månde vara, vågar jag tro, det ej bör anses orätt handladt, om jag, såsom den enda härvarande Officer af Nerikes Regemente och i Chefens frånvaro, såsom dess närmaste man, önskar fästa uppmärksamheten på det usla tillstånd, de i Nerike varande 474 Man af ofvannämilde Regemente iråkat, jemförd med den öfriga delen af det Indelta Infanteriet, genom den, dem i Kongl. Maj:ts Nådiga BcklädnadsFörordning af den 9 December 1812 ålagda skyldigheten, att mot en årlig SlitningsPenning, beräknad efter 780 slitningsdagar, hålla sig sjelfva med LifMundering.
Enligt 1686 års KnekteContract för Regementets i Nerike Indelta 474 N:r, som förut 250 Den 5 Januarii. utgjorde Irenne Compagnier af f. d. Nerike och Wermelands odelade Regemente, jemfördtmed Kongl. Brefvet den i3 Maji 1689 oc^ Kongl. Resolution den 3 Junii 1690, hafva Nerikes Soldater, utan någon rättighet till Torpställe, blott till nödiga Husrum å serskilt Bostad eller i Rotehållarens egna Hus, i årlig Lön: endast 2 Tunnor Råg, ett vinterlass Hö om 4^ Lispund, jemte 2:ne Tjog Halm, samt oförvandlade 25 Daler Kopparmynt i Contant
Lön och 4 Daler Kopparmynt till underhåll af Släpkläder.
Utaf StatsVeiket erhåller BeklädnadsDirectionen de, enligt ofvan åberopade Nådiga BeklädnadsFörfattning, deri bestämda SlitningsPenningar, som för nyssnämnde 474 N:r i Nerike, uppgå årligen till omkring 54o R:dr, hvilkas otillräcklighet är mer än synbar, då en SoldatMundering, jemlikt förlidet års MarkegångsTaxa, uppgår i värde till 56
R:dr 4 sk.
Banco, och Manskapet, för att vara complett samt någorlunda snyggt och behållet beklädt, ovilkorligen måste hvart 3:dje, minst hvart 4;de år undfå ny Beklädnad.
Enär nu en SoldatMunderings hela värde således är bestämdt till 56 R:dr 4 sk* Banco, till hvilkens underhållande Soldaten endast äger i BeklädnadsAnslag dess andel i Slit— ningsPenningarne, circa r R:dr 7 sk. årligen, och 4 Daler Kopparmynt, oförvandlade af Roten, följer, att om ny Beklädnad endast livart 4;de år anskaffas, måste Soldaten hvarje år tillsläppa af sin Lön 13 R:dr 20 sk. 8 r:st.
Den 5 Januarii.
251 Om nu Soldatens
Lön i Penninge-värde uträknas, äfven efter samma års, ehuru höga Markegång, nemligen: la Tunnor Råg å 9 R:dr 16 sk, 18: 32: -t 1 Vinterlass Hö ,12: — —, 2 Tjog Halm å 1 R:dr 32 sk. . 3: 16: — Dess Contanta Lön 25 Daler Kopparmynt . 2: 37: 4.
Summa R:dr 36: 37: Och från dessa 36 R:dr 37 sk. 4 r:st. afdrages dess andel, eller hälften i årliga Passevolancen, 4 B:dr, återstå 32 R:dr 37 sk. :4r:st., deraf ofvannämnde Beklädnads-beliof, 12 R:dr 20 sk. 8 r:st. skall tagas.
Häraf blifver klart, att Soldaten af sina årliga Löne-tillgångar derefter icke äger mer öfrigt än 20 R:dr 37 sk. 4 r:st.
Banco, Med hämtad anledning af ej mindre KnekteContracten för de öfriga InfanterieRegemenlen i Armeen, hvilka i allmänhet hvart 3:dje år berättiga Soldaten till ny SläpMundering af Roten, som efter nu varande Författningar och ofvan åberopade BeklädnadsFörordning, skall till
Färg och Skärning m. ra. i allo öfverensstämma med Lif Munderingen, än Regementets IndelningsVerk af den 22 Mars 1699, som, i anseende lill de Nerikes Provincer, hvars Hemman äro ovanligt inskränkta både till Åker, Äng och Skog, öfvergångna tätare Roteringen, och då Rotarne för deras svaghets skull icke kunde åtaga sig eller åläggas 252 Den 5 Januarii. att gifva Soldaten Släpkläder, uttryckligen anslagit 1686 Daler 3 st. iof Pengar Silfvermynt, efter Kronovärdi, odisponerade Hemjnansräntor till Beklädnadens underhållande för ofvannämnde 474 man; har BeklädnadsDirectionen, uti till Kongl.
M.aj:t aflåten underdånig Skrifvelse, anhållit, att, efter dessa Räntors primitiva bestämmelse, få disponera dem till Nerikes Soldaters Beklädnads-behof, hvilket Kongl. Maj:t afslog uti Nådig Skrifvelse af den 14 October sistlidet år, på grund att det vöre en Statsverket påräknad inkomst.
Klarast lyser i dagen otillräckligheten af SlitningsPenningarne, då man tager i öfvervägande, att det endast är för 15 dagar årligen, som Soldaten ovilkorligen njuter dessa Slitnings-medel, och att, då SlitningsPenningar för hvarje N:r, enligt Författningen, äro beräknade till endast 7f^:del af en fullständig SoldatMunderings hela värde, det fordras en tid af 48f:dels år innan Soldaten, genom dem, erhåller ersättning för en enda Mundering.