Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De af inrättningen utstälde eller garanterade förbindelser, egenteligen ämnade att representera fastighets-värdena i landet till det bestämda hogsta beloppet, komma likväl aldrig att ega någon annan grund för sin begärliga antaglighet i liqvider man och man emellan, än densamma, som befäster gångbarheten afsila andra, under Högsta Magtens egen garantie i öfrigt utgifne, förbindelser af olika art, eller det förtroende, som i allmänhet hyses till Statens egen fasta inrättning, och orubbligheten af de förbindelser den åtagit sig.
Dessa hypotheks-inrättningens egna obligationer skola således icke blifva ansedde annorlunda, än såsom andra Statspapper, medförande enahanda olägenheter af en ostadig värdeberäkning, och enahanda anledningar till ocker och penningehandel, som från dessa vanligen icke kunna skiljas, och i detta afseende skola blifva afen så mycket mera menlig verkan, sorn de framför allt komma att leda till förlust för dem inrättningen är ämnad att understödja, eller de lånebehöfvande; hvilka, i utbyte mot sina på längre tid ställde förbindelser på en viss summa, vä! erhålla lika beskaffad obligation af inrättningen, men dock ej sjelfva de penningar, hvaraf de ävo i behof, annorlunda an genom försäljning eller förvexling af dessa obligatio. ner, med alia dervid äfventyrade förluster.
Den ränta, som de verklige gäldenärerne medelbart genom inrättningen utgöra tili de verklige fordringsegarne, kommer ater att erhålla alla egenskaper af nya på egendomarne lagde Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden.
Jhxix skatter, till bestridande af utgifterne för den nya arten af Stats-skuld; och, sedan derjemte egen. dornarne kommit i andra händer, blir ostridigt ett betydligen ökadt belopp af de hvarje belånad egendom vidlådande utgifter lill det allmänna, den enda följd af hela anstalten, som kommer att, alltid lifligen, och ej så sällan med betydliga förluster å det allmännas, eller den enskildas, eller ofta å begges sida, erfaras.
Vid bestämmandet af det högsta värde , hvarefter en fastighet skulle få antagas till beläning genom hyppotheks-inrältningen , möta och nya hinder för verkställigheten af en sådan, och ytterligare anledningar att af den befara olägenhet.
Sjelfva grundsatserne för värdering af fast egendom anses i allmänhet icke utan största svårighet kunna bestämmas.
Den skulle väl, i händelse alla hypotheks-obligationer förblefve ständige gravationer å egendomen, hvar. för endast ränta utgjordes, icke behöfva sträcka sig längre än till uppskattningen af den behållna afkomst, som i alla händelser säkert skulle kunna påräknas,och värdet af de capitalobligationer, som j och för egendomens beläning utstäldes, bestämdes sedermera efter den funderade vänteprocent, som för dem utgjordes.
Men just i bestämmandet af denna, i penningar beräknade, minsta afkomst, som Staten ovilkorligen fordrar alt en egendom skall lemna sin egare, på det att denne skall kunna uppfylla sina förbindelser till Staten, ligger en afgjord obillighet, så^ länge sorn Staten, om den ock skulle kunna föimå att vid fortsatt stadighet bibehålla Jjjo: Suits- och Boiicl)-Utskoltens Utlätanden. sjelfva penni ngeviinlet, i alla fall under inga vil. kor rnägtar uppehålla de producters värde, som vid en egendom kunna frambringas, beräknadt i penningar till en gang antaget belopp.
Denna obillighet uti fordringen grundlägger äfven en omöjlighet af dess alltid ofelbara uppfyllande, och förlusterne, sorn deraf uppstå, blifva för inrättningens räkning, som emot sina borgenärer måste ovilkorligen uppfylla allt hvartill den förbundit sig.
Skulle ock vidare dessutom sjelfva capitalerne genom inrättningens försorg hos låntagaren uppsägas, och vid förfalloiiden med. all nödig stränghet indrifvas, för att, å inrättningens sida, de åtagne förbindelser jemväl af capital-betalning å vissa tider måtte kunna uppfyllas.; kominer Staten , att allt mer och mer ikläda sig de förhatliga egenskaper, sorn ined ett dylikt förhållande följa; och, i händelse egendomens afkastning genom tillfälliga händelser blifvit så nedsatt, attingen kunde finnas, som ville åtaga sig förre egarens ansvarighet, skulle Staten sluteligen kunna fa vidkännas oersättliga förluster, genom den hemfallna fastighetens upplåtande åt ny egare, emot nedsatte vilkor , eller ändå betydligare, genom fortsatt egendomens förvaltning för allmän räkning.
Vid ofta förnyad erfarenhet af dessa förluster, kunde och slutligen sjelfva crediten blifva rubbad för den inrättnings bestånd, som vid en lane-rörelse, hvari den föröfrigt endast såsom ombud för bägge parterne deltog och ingen ting vann , ensam Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden, ixx: utan ersättning fick vidkännas atla forlusterne; och, om Inrättningen egde sammanhang med något annat allmänt penninge- verk, komme en rubbning i den enas credit att än ytterligare inverka till minskning af det andras.
Utskotten afstyrka således, af de nu uppgifue anledningar, vördsamligen vidtagandet af någon art af Inrättning för allmän räkning, samt under allmän styrelse och ansvarighet, i ändamål alt besörja beläning af fastigheter med enskildes Capi täler.
Hvad som deremot, bland de föréslagne åtgarderne, endast finnes angå och åsyfta tillägg eller förändringar uti allmänna Hagens, saint öfrige laga Stadgars, föreskrifter, rörande inteckning i fast egendom, till lättade utvägar för befästandet af enskilde personers låneaftal sins emellan genom fastigheters hypotliecerande, på ettsätt, som, fullkomligare än genom nu gällande författningar, finnes vara skedt, kunde uppfylia ändamålet att stadga den högsta möjliga säkerhet för dylika aftal, der fast egendom utgör grund för Crediten, och, för enskilde Personers eller Corporationers pa sådant sätt befästade förbindelser åstadkomma ett allmännare förtroende och ett lättare antagande i rörelsen såsom representativer af ett fast orubbligt värde; allt sådant hafva Utskot. ten, ehuru fullkomligen erkännande vigten deraf, äfven i allmänt financielt hänseende, att jemväl denna del al lagstifningen för enskilda crediten varder inrättad på ett sätt, som till det lubbade förtroendets återställande oell xxxn Stats- oeh Banco-Utsioltens Utlåtanden. upprätthållande för framtiden kan anses bidragande, likväl icke kunnat anse hörande till deras befattning att särskildt pröfva och upptaga; enär för beredandet af Rikets Ständers beslut härom, och beslutens öfverlemnande till Kongl.
Maj:ts Nådiga Stadfästelse, ett helt annat behandlingssätt finnes uti grundlagen föreskrifvet, an det för ämnen , hörande till financernes reglering; och, enligt hvad Utskotten erfarit, Lag-Utskottet, i anledning af flere till detsamma enskildt remitterade motioner, varit och ännu är sysselsatt med öfverseende af intecknings- och executions-författningarue till deras betydligaste delar.
Hvilket allt, jemte en ledamots skiljagtiga mening, Rikets Högloft.
Ständers ompröfvande dock vördsamligen underställes.
Stockholm den ai Junii 1823. ■ * Stats- och Banco-Ulskottens Utlåtanden. Xxxnr Utdrag af Protncollet hållit uti Rikets Högloft.
Ständers Stms- och Banco-Utskotts sammanträde den zi Junii 1823. S. D. Vid sluleiig justering af Utskottens lifgifvande Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de af en särskild i Nåder tillförordnad Committée utarbetade Betänkanden om reglering af Rikets penningeverk m. m., tillika med de i öfrigt till Utskottens samfällda behandling remitterade memorialer oell yttranden rörande enahanda ämnen, med dertill hörande Bilagor; åberopades af nedannämnde ledamöter deras, under öfverläggningarne yttrade, med pluralitetens icke öfverensstämmande, tankar, rörande de, så väl uti nämnde Betänkande, som uti de detsamma bilagde särskilde Utlåtanden, förekommande ämnen; oell begärdes att desse skiljagtige meningar måtte blifva det afgående Betänkandet vidfogade; på sätt som följer; nemi.: 1:0 Herr Assessoren Lagerhjelm åberopade sitt den 31 af förliden månad, i sammanhang med Utskottens sammansatta FinanceBerednirtgs-förslag uppläste anförande; Och, som Herr Assessoren nu begärde att detta yttrande, hvilket i ett sammanhang innefattade den åsigt af ämnet, sorn Herr Assessoren för sin del ansett ledande till mera fullständiga och ändamålsenliga resultater, än dem sorn Utskotten antagit, måtte varda Utskottens Betänkan Bihang till Riki-Stdndeas Prat. iSi5, Gite Sami, Bilag, till Memor, N:o 20. yi ixxiv Stat^- a£h Banto-Utskotttnt Utlåtanden. de bilagdt, för att såmedelst ådagalägga , jemte det skiljaktiga uti grundåsigterne, afven de särskilde tankar, Herr Assessoren hyst, rörande ej mindre åtskillige af de förslag detta Betänkande framställer, än äfven dem, hvilka uti flere af de dervid bilagde Utlåtanderne innefattas; alltså skulle samma anförande, som under N:o i finnes härhos bilagdt, blifva Utskottens Betänkande till Rikets Höglofl.
Ständer följagtigt; äfvensom det särskillda yttrande, som Herr Assessoren afgifvit, i anledning af de uti bilagde Utlåtande Litt.
E. afhandlade ämnen, skulle, uppå nu äfven framställd begäran, genom Protocolls-Utdrag detta Ulla* Unde vidfoga*. a:o Herr Handelsmannen Jacob Linström åberopade äfven ett förut uppläst anförande , såsöm innehållande dess i ett sammanhang yttrade särskillde meningar, rörande flere af de till Finance-Regleringen hörande ämnen, hvilka varit föremål för Utskottens uppmärksamhet; och är jemväl detta anförande, sorn nu begärdes måtte, jemte betänkandet, till Rikets Ständer öfverlemna*, härhos under N;o a bi« fogadt. 3:0 Herr Ofverste-LieUtenanten Hjerta håde sammanfattat sine skiljaktiga meningar, rörande Bancosedlarnes realisation samt Financeplanen i det hela, uti ett yttrande, med dertill hörande Bilagor, hvilket allt nu Upplästes, och skulle uppå begäran Utskottens Betänkande åtfölja} hvarföre det under N:o 3 härvid Stats- och BanCo-Utskottetts Vtlätahden. ttxt tillägges; likasom de för öfrigt af Herr öfverSte-Lieutenanten nu uppläste resetvationer emot de beslut, sorn innefattas uti särskilde delar af Utlåtanderne Litt. F.
G», finnas intagne uti de till dessa Utlåtanden hörande Froto oolls-Utdrag. 4:0 Herr Lagmannen Noréus, Herr Commerce Rådet Santesson^ och Herr Grosshandlaren Winberg, aflemnade ett redan förut uppläst, af dem alla Underteknadt, Anförande, sorn innefattade tillstyrkande att genast, i motsats af hvad Utskotten ansett sig böra föreslå, skrida till åtgärder, syftande uppå ett snart företagande af Bancosedlarnes realisation; och uti de grundsatser, som innehållas uti detta anförande, hvilket, uppå begäran, nu äfven kommet att» jemte betänkandet, Rikets Ständer Underställas, samt under N:ö 4 är bilagdt, förklarade Herr Ofverste-Kammarjunkaren m. m.
Friherre Adelssvärd, Herr Frosten Anjou otjh Herr Leffler sig instämma. j;to Herr Kammarherren t»o;i Seth åberopade dess» vid öfverläggningarne rörande 3tdje och 4:de Moménterne af de förslag till beslut* som Betänkandets andra afdelning innehåller, afgifne yttrande; hvilket, då det nu begärdes att blifva nämnde Betänkande följägtigt till Rikets Ständer, härefter uti Bilagan H:o 5 innefattas; och hvaruti Herr Öfverste-Lieutetianten Friherre af Nordin, Herr Kammarherren Friherre Rålamb, Herr Kammarherren Hammarhjelm, Herr Brukspatronen Eklund, xxxvi Stats- och Banco~Ut skottens Utlåtandeni Herr O.
Nilsson och Riksdagsmannen Eric Ericsson från Orebro Län instämde. 6:0 Herr Kammarjunkaren Morath, Herr lagmannen Noréus och Herr Commerce-Rår det Santesson, uppläste nu äfven särskilde anföranden rörande detta sistnämnde ämne, hvilka, såsom deras reservationer emot Utskottens beslut derom, finnas härhos under N:o 6 och 7 och 8 bilagde ; och aflemnade bemälde Herrar äfvenledes åtskillige anföranden, innehål-' lande särskilde tankar i afseende på ämnen, in-' nefattade uti Utlåtanderne Litt. A. G. H., hvil-' ka på sitt ställe skulle blifva iagttagne. 7:0 Likaledes åberopades förr uppläste an^ föranden, eller aflemnades och upplästes nyligen författade sådane, af nedannämnde ledamöter, med begäran att, genom deras bifogande vid de till Betänkandet hörande särskilde Utlåtanden, få ådagalägga inför Rikets Ständer de skiljaktiga meningar, hvar och en hyst angående de deruti afhandlade ämnen: nemi.:
Af Herr Öfverste-Lieutenanten Friherre af Nordin, i afseende på Utlåtanderne Litt. A. B; Herr Revisions-Secreteraren Stråle — B. F.G.H Herr Öfv. L. von Hejne —■ H. Herr Bergs-mechanicus nf Uhr — B och E. Herr Cancellie Rådet Bruncrona — H. Herr Doctor Lundblad •— E. F. Herr Rådman Lundgren ■— F.
Herr Brukspatron Ekelund — B, H, Herr Grosshandlaren Eckhoff — C. E. F.‘ Sfats- öch Banco-Utskottens Utlåtanden. ixxYrr Herr Borgmästaren Montan —- B. JE. Herr Borgmästaren Ekstrand ■—• F. Herr Borgmästaren Hambraeus — B.
Herr Grosshandlaren Göransson ■—• B.
Herr O.
Nilsson — B. G. H. Herr Brukspatron Bjuhr ■—•
Bi Riksdagsmännerne Sandsten, Johan Andersson, J Anders Nilsson franf Carlstads Län r och Anders Nilsson | från Malmöhus län.J samt Riksdagsmannen Eric Ericsson från Örebro Län •— QJ Hvilka alla anförander skulle uti de Protocolls-Utdrag, som komma att hvart och ett Utlåtande åtfölja, på sitt ställe intagas; och på samma sätt anmälas, hvilka af de öfrige ledamöterne förenat sig med dem, som särskilde anföranden aflemnat.
Ex Protocollo. J. M. Spens. Bil.
Under åtnjutande af borgerlig frihet, fredens lugn och goda skördar, synes intet ämne vara vigtigare för Svenska folket, än afhjelpandet af den allmänna förlägenhet, som Kongl, Maj:t i sin Nådiga föreskrift för Dess FinanceComité tillkännagifva, jemte Dess Nådiga ön - Xxxviii Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden. skan att få botemedel deremot uppgifne, och hvilken af enskilde Riksdagsmän, från alla Rikets serskilda orter, besannas.
En så allmän klagan afvises icke med dep försäkran, att alla tidsskiften haft sine åtföljande olägenheter, eller att det opda beror på större verldshändelser, än dem, hvilk» Konung och Eolk kunna afhjelpa, eller sad»ne orsaker, hvilka sjelfve redan upphört, fastän verkningar ännu fortgå.
Man måste lemna hvarje alimänt omdöme, den rättvisa, att detsamma sällan eller aldrig saknar ali grund; ehuru det-, samma kan innehålla till fall ige inblandningar af beståndsdelar, sam icke höra till ämnet, eller tillhöra enskilde förhållanden, eller öfverdrift och falskt allarm.
Vid närvarande Riksmöte, som egenteligen är det 3:dje, hvarvid hufvudföremålet varit Rikets hnanciella belägenhet, torde man med skäl hafva förväntat, att antagliga förslag i detta hänseende, skulle Rikets Ständer föreläggas, hälst d.et strider emot naturen af denna myndighets sammansättning, att inveckla sig utt långvariga undersökningar af ämnen , hvilka blott tillfälligtvis af den enskilde medborgaren kunna med sakkännedom behandlas.
Kongl, Majit har äfven deruti tillkännagifvit samma Nådiga afsigt,att Rinance-Gomitéens förslag blifvit till Rikets Ständer öfverlemnadt. detta förslag hör alltså nät urligen tjena till stor rättelse vid Rikets Ständers öfver läggningar 3 och Stats- och Banco-Utskottens Einance-Beredning har äfven följt den deruti anyisteordning.
Stata- och Banco-TJtikotttnt Utlätandtn, axxrx Finance-Comitéen har ansett den Öfverklagade nöden, hvad jordbruk och handel beträffar, sträcka sig till hela Europa , samt vara tillkommen, så väl af en allmänneligen ovanlig öfver-production och minskade afsättningstillfällen, som, hufvudsakligast, af Bancosedlarnes vanvärde och saknaden af redbart mynt i rörelsen, Till följe häraf blir också bestämmandet af ett oföränderligt förhållande em ellan Bancosedeln och silfver, jemte nedsättning i bevillningen och vissa jemkningar i lagstiftningen, de hufvudsaklige resuhatevne af Dess förslag, hvaraf likväl minskningen i de allmänna skatterne och deras jemnare fördelning, såsom begränsadt af sjelfva gjörligheten, mera utgör ett föremål för Comitéens önskningar, än ett bestämdt resultat.
Realisations verkställande anser Comitéen ligga inom Banquens förmåga, ehuru dess Silfverfond, genom enskildes tillskott, emot Actiers erhållande i nya Banquen, måste ökas med 3 millioner.
Nya Banquen, som skulle åtnjuta alla Banquen nu tillhörige inkomster af dess Jåne-rörelse, borde utdela 9 procent åt dessa Actie-ägare, så vida Banquens inkomster sådant medgåfve.
I annan händelse skulle minst 5 procent försäkras utgörande 150,000 öp. eller B:co - - 400,000 efter iso sk:s Cours; hvartill lomme £ i Banquens förmodade öfverskott eller - 50,000 så att realisation skulle kosta 450,000 R:d B:co årligen och evärdeligen.
De jemkningar i .Lagstiftningen, som Comitéen ansett nödige skulle rxxx Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden'. röra intecknings-väsendet, hälst den del deraf, som i vissa fall upphäfver ali säkerhet, samt den, der utsöknings-verket af alltför långsamma former försvaras.
För Capitalers omlopp, anser Comitéen möjligen en Central-in— rättning nödig, hvars bestämmelse borde vara att verka både såsom långifvare och låntagare, samt hvars insättnings-bevis skulle öka rörelse-eapitalet (Hypotheks-systein).
Det är Riksdagsmannens rätt, och Utskoftsledamotens åliggande, att granska detta förslag.
Tankan vill genast u ndersöka, om reela myntets införande utgör det väsendteligasteaf hjelpemedlen?
Om det icke på ett hushållsammare sätt kan ske?
Om Realisations-tidepuncten är likgiltig och endast beroende af tillgänglig Siifvermängd i Eanquens hvalf? samt om den eger bestånd, oberoende af Sedelhafvarens förtroende till Styrelsen, enskildes sinsemellan, varuvärdens stadga eller vacklande, allmän välmåga eller fattigdom hos nationen.
Ostridigt finner man frågan om utförandet al en formförändring i Banquen, hvarigenom silfver-växling kunde införas, upplöst uti Finance-Comitéens förslag; men tankan hvilar ej med en blott arhhmetisk upplösning af frågan; hvari består det réela i medborgarens klagan? dernäst, huru har det tillkommit? och sluteligen, hvad kan och bör nu göras emot dess förstörande verkningar, med beständigt hänseende till
Rikets närvarande belägenhet?
All arithmetisk utredning blir, vid ett sådant frågans behandlande, underordnadt.
Urskiljan - Stats- och Banco-Utshottens Utlåtanden'.
Wxxi det af det tillfälliga i medborgares klagan eger ett sä noga sammanhang med uppkomsten af det verkliga och med skäl öfverklagade onda, a.tt dessa häda undersökningar lättast utföras samfäldt ; likväl är det nödigt, att följa Historien med en Critisk blick, och någons ynpunkt måste man altså först tillvinna sig eller tillkännagifva , utur hvilken händelsernas lopp betraktas och jemföres med den fordran, som näringarnes bestånd och utveckling kräfver af Styrelsens åtgärder, på det att Nationens skatter och årsväxtens välsignelse , må leda till den verkan, som i det hela påräknas:
National-' styrka.
Allmänna rörelsen Innefattas i det ömsesidiga utbytet medborgare emellan, af de Producter, som tjena till föda och annat underhåll, till verkliga eller tillgjorda behofs uppfyllande å ömse sidor, emellan Producenten och Consuinenten.
Ju större tillgångar landet lemnar af egna framalstringar och deras förädling till de ömsesidiga behofvens fyllande, ju närmare bör den allmänna rörelsen vara införlifvad med, och utgöras af, alla landets egna producter; destomera oberoende blir detta land af andra länders tillstånd och rubbningar deruti, men desto större känning har också landet, af en rubbning i den allmänna rörelsens jemna gång.
Sveriges physiska beskaffenhet och afskilda läge gör detta land till en oberonde och sjelfständig
Stat, och sätter det samma uti mera afskildt förhållande till verldshandel, än andre länder.
Det äger vidsträckt odlad och / lxxxii Stats- och Baneo-Utskottens Utlåtanden. odlingsbar jord, som, tinder mycket skilde klimat, medgifver de nyttigaste jordalsters frambringande ; det äger outtömliga förråd af förädlings ämnen; bör alltid kunna bihehålla till räck I i ge skogar; är genomskurit och cmigifvet af vatten, som lättar Transporter och gynner anläggningar; och äger fiskrika vatten.
Man inser lätt, hvaruti detta lands allmänna rörelse bör bestå , för att grundlägga och stadga dess allmänna välmåga, nemligen i fria, lättade och fortskyndade utvecklingar af dess arbetskrafter, samt ett fritt utbyte emellan dess egna bebyggare, och till utländningen emot varor, sorn behofvas eller brista vid förädlingen af landets egna alster , hvarmed äfven må förenag förädlingen af främmande råämnen, hvaraf åtminstone det, som redan vunnit framgång, icke bör lättsinnigt förstöras.
Styrelsen skapar icke välmåga direct, men den leder Nationens arbetskraft och varubyte, d, v. s. dea allmänna rörelsen , och denna ledning från Styrelsens sida är mera magt påliggande i Sverige, än i andra länder.
Man må derföre varsamt påföra andra landers läror eller exempel, men tänka sjelf och lämpa de allmänna grundgatserne till de omständigheter, hvilka caracterisera Sverige, Häraf synes också, att om en Nation kari komma till välstånd, utan att äga reelt mynt i rörelsen, så att flera krafter, (utom det reela myntet) medverka till Nationalvaltnågan , så är det icke reela myntet, sorn j Sverige liufvudsakligast förmår bota hvad sorn felar; hvaraf anledningar förefiunas att Stats- oeh Bancc-Utskottens Utlåtanden. i.xxxiir söka botemedel från andra håll. än myntets vacklande värde.
Af större vigt blir myntförhållandet för de länder, b vilkas styrka hemtas af en vidsträkt handel, eller af förädlingar sorn bland näfingarne komma Handeln närmast, nemligen Fabrikerna (England), Mynt verkar på två sätt, nemi, såsom medel för verldshandel, och för rörelsen inamlandet.
I förra hänseendet gagnar i synnerhet Silfver-fond, som utgör alla länders jeinförelse-medel, och medför alla Staters enskilda och samfällda förmåri; Ehuru äfven erfarenheten vigar, att handel bestått utan Silf* vermynt, under föga varierande sädes-pris, (Ryssland).
I sednare hänseendet medför val äfven myntets realitet en obestridlig förmån , nemi, i att bidraga till stadgade varu-värdeu och förtroende enskilde emellan; men myntet kan likväl, Si Ifver-ut växling förutan , under visse förhållanden, umbära denna realitet, och landet ändock stiga i sjelfständighet och välmåga; ty hvarken varu värdens jemnhet, eller förtroendet enskilde emellan, beror endast eller ovillkorligen på myntets realitet, utan på andra förhållanden, Så t. ex, hafva vi sett vårt spannemåls* pris inom ett års tid variera i oo proc., under en märkvärdigt orubbelig Cours.
En annan tid stodo spannemåls-priserne stilla, under det, att Coursen varierade betydligt (i 8 > o, i 8 * •)»
Vår mest betydande Exportvara, Jernet, har äfven varierat i pris under jemn Cours (t8oo—-1808) samt stått stilla under mycket varierande Cours (18J0, 1811), Jernets medelpris åren 1803, 4 5, 6 och 7, var 9: 10: 4 Sv. B:co, 84 R:dr Silf - xxxxiv Stats- och Banco-Utskottens UtlåtandenJ o ver.
Ar 1S11 gällde Jernet 7: 4, som efter Ho§ sk.
Cours gör 3 R:dr Silfver.
Sedelmängden har icke ens haft något inflytande på våra spannemålspriser.
Ar 1804, 5, gällde rågen omkring 4 R:dr B:co.
SedelstoGken var 14! million.
Ar 1823 gällde rågen 5 R:dr B:co, då sedelstocken var öfver 2 9 millioner, och ej en gång
Stångjernets pris har rättat sig efter sedel-stocken.
Vore det réela myntets existence en säker grund för varupris , huru kunde då Stångjernet i Hamburg år 1804 gälla 50 proc. mera än i närvarande stund?
Det är skilnad på värde och värdemätare; klingande mynt är väl ej absolut, men den säkraste, emedan dess eget värde är allmännast erkändt.
Engelska Jern-tillverkningens till-- vext torde dock bidraga något härtill.
Förtroende och varor utgöra de constituerande beståndsdelarne af rörelsens lif.
Hvad som vid varubyte brister i förtroende, måste ersättas genom mynt, hvars godhet åter Åvilar på ett allmänt förtroende.
För samma varumängd i allmänna rörelsen behöfves desto mindre mynt , ju högre förtroendet är enskilde emellan, ty reverser och löpande räkningar fylla mer vid varubytet och handeln.
För samma grad af förtroende i allmänna rörelsen behöfves desto mer mynt , ju större varubelopp skall omsättas.
Att bereda förtroende är alltså, att minska behofvet af mynt; men under hvilken grad af förtroende , som hälst, måste Sedelstockens belopp rättas efter varumängden.
NHäraf föijer, att behofvet af Stats- och Banco-Utskottens Utlåtanden i,xxxv
Silfverfond vid en realisation ej allenast beror af Sedelhafvarens förtroende till Banco-styrelsen, hvarefter utbytet af Silfver emot insättning af Sedlar rättar sig, utan äfven af förtroendet man och man emellan, hvarefter myntbehofvet rättar sig.