Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att om R. o. Ad. bifölle Exp.Utsk:s nu föredragna mern., borde, enligt H. Ex:s förmenande, sednare delen af 56 § blifva införd i den redan justerade loparen, hvartill utrymme funnes in margine.
Sedan detta blifvit verksläldt, ämnade 11.
Ex. för R. o. Ad. till justering föredraga den del af skrifvelseförslaget, som innefattade 56 §, och då denna justering skett, kommc Ridd.secret. att derom göra anteckning på löparen, hvilken i sådant skick skulle afgå till de öfriga Stånden; förmodande H. Ex., alt dä en sådan ordning blefve iakttagen, det icke kunde befaras, all någon felaktighet i skrifvelseförslaget skulle inflyta.
Uppå härefter framställd propos., blef Exp.Ulsk:s mern.
N:o 6 af R. o. Ad. bifallet.
Hrr Electorers listor till val af en ledamot i Bevilln. - och en ledamot i Ridd.Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Bevillnings-Utskotlel: efter N:o 1226, Hr Gripenstedt, Johan August, N:o 2301).
Hr af Dalström, Guslaf Jacob, Riddarhus-Utskottet: efter N:o 687, Hr von Post, Stafs, N:o 1442.
Hr Ekfelt, Fullm.
Gr. von Rosen, Reinbold.
Hrr Electorers listor till val af suppleanter, Den 17 October f. m. 149 ali uli nedannämnda Utsk. inträda under permitterade ledamöters frånvaro; och befunnos dertill hafva blifvit ulsedde i Bevillnings-Utskottet: under den Utskottets ledamot N:o 478, Hr Printzenkjöld, Carl, beviljade 3:ne veckors ledighet, från den 12 dennes; N:o 833.
Hr Werdenhoff, Fullm.
Hr Sandels, Lars August; Banco-Uts kottet: under den ledamoten af nämnde Utsk. iN:o 86 Gr. Hamilton, Jacob Essen, beviljade 2:ne veckors ledighet, från den 21 dennes; N:o 120- Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: under den ledamoten af nämnde Utsk., N:o 1749.B.
Hr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, medgifna 3:ne veckors ledighet från d. 12 dennes.
N:o 1413.
Hr Råfelt, Anton.
Likaledes öppnades
Hrr Electorers lista till val af de utaf II. o.
Ad. under d. 12 dennes beslutade suppleanter till R.
St:s Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Co n slit u tions-Uts kottet: N:o 2013-B.
Hr Rosenblad, Bernhard, med 20 röster; N:o 2151.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, med; 10 röster; (efter lottning med N:o 2255.
Hr af Pontin, Magnus Martin); Stats-Uts kottet: N:o 173.
Hr Lode, Torsten Wilhelm, med 20 röster; „ 2051.
„ Furuhjelm, Fullm.
Hr Björnstjerna, Johan Magnus, med 20 röster; (efter lottning om ordningen dem emellan); Bevill nings-U.tskot tet: N:o 778.
Hr Leyonanckar, Fredrik Wilhelm Erik Carl, med 20 röster; „ 844.
„ Tigerklou, Fullm.
Hr Roos, Jonas Emanuel, med 17 röster; Banco-Utskottet:
N:o 872.
Hr Rudebeck, Edvard Ulrik, med 15 röster; ,, 2082.A.
Mannerskantz, Carl Axel, med 9 röster; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 2227.
Hr dorchimont, Wilhelm Albrecht, med 20 röster; ,, 830. „ von Vicken, Fullm.
Hr Sandels, Claes Sa muel, med 20 röster; (efter lottning om ordningen dem emellan); Lag-Utskottet: N:o 1721.
Hr Ingelotz, Carl Gustaf Wilhelm, med 19 röster; 150 Den 17 October f. m. E x peel i ti ons-U Iskottet: N:o 1313.
Hr Ehrenpreus, Fullra.
Hr Odencrantz, Tlior Hartvig, med 18 röster.
Hr af Dalström, Gustaf Jacob: Sedan R. o.
Ad. behagat hedra mig med ett rum i Bevilln.Utsk., nödgas jag afsäga mig del som jag innehar uti Ekon.Utsk., emedan min tid ej tillåter mig att, som vederbör, vara i båda Utsk:n tillstädes.
Jag anhåller att få göra en anmärkn. vid den benämning, som Electorerne behagat gifva åt ledamöter i Uisk:n, hvilka äro invalde i st. f. sådane som erhållit ledighet.
De hafva nemi. kallat dem suppleanter, hvilket de alldeles icke äro, ty hvarken grundlagen ej eller Ridd.Ordn. innehåller något sådant.
De kallas der ny ledamot.
Ridd.Ordms 23 § innehåller att: ”ledighet ända lill 3me veckor må Landtm, kunna bevilja högst en tredjedel i sänder af R. o. Ad:s ledamöter i samma Utsk., i den ordning de sig derom anmäla.
Dä ledighet beviljats, sker val lill ny Utsk:sledamot under ledighetstiden.
Det är så mycket angelägnare, att Electorerna antaga skillnad i benämningen, som 11. o.
Ad. beslutat att nu kunna välja suppleanter, hvilka äro för belt annat ändamål än de ledamöter,, som väljas i permitterades ställe.
Hr Råfel t, Anton: Sedan Hrr Electorer behagat utse mig till suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk., så får jag vördsamll-, gen anmäla, att jag är hindrad att denna befattning emottaga.
Sedan härefter R. o. Ad., uppå derom af H. Ex.
Ifr Gr. o. Landtm, framställd propos., bifallit att Hr af Dahlström linge afsäga sig sin befattning såsom ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., anmodade 11. Ex. Hrr Electorer, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i nämnde Utsk. efter Hr af Dahlström, samt en ledamot att i samma Utsk. i st. f. Hr Råfelt inträda under den ledighet, som blifvit beviljad Hr von Ehrenheim.
Olämpligheten att tillsätta suppleanter har redan visat sig i den afsägelse, som af Hr Råfelt blifvit gjord.
Ridd.Ordn. säger, att de som sine platser i Utsk. sig afsäga, skola vara sin riksdagsmannarättighet förlustige, så vida detta icke sker med Ståndets samtycke.
Jag ber derföre att få reservera mig mot det beslut, som R. o. Ad. fattat ang:de tillsättande af suppleanter, och jag ser icke någon påföljd af de afsägelser, sora af Hr Råfelt m. tl. blifvit gjorde, kunna komma i fråga.
I anledn. häraf, fästade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt det var hvarje ledamots rättighet att, då han blifvit vald till Utsk:sledamot eller suppleant, i samma plenum vallistan öppnades, eller i det nästföljande, afsäga sig en sådan befattning, utan att Ståndets bifall dertill erfordrades, samt att det endast var vid sedermera skeende afsägelser, som Ståndet ägde pröfva, huruvida de linge ske med riksdagsmannarättens bibehållande.
Den 17 October f. m. 151 !Ir Råfelt:
Jag vill blott fästa Hr Westfelts uppmärksamhet derpå, att jag icke var utsedd lill en sådan suppleant, som han trott, utan i st. f. en ledamot, som är borta på permission.
Upplästes lill justering 2:ne från Exp.lJtsk. inkomna förslag till R.
St:s lind. skrifvelse!' lill K. M., nemi.:
N:o 10, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om upphörande af Dess tvenne röster i Flögsla Domstolen; samt N.-o 11, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om upphäfvande af hvad nu stadgadt är rör:de lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen.
Dessa förslag till und. skrifvelser lades på bordet, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug. och Hr von Rosen, Georg Ludvig.
Upplästes lill justering och godkändes Exp.Utsk:s nedannämnda förslag till R.
N:o 12, ronde riksdagens förlängande en månad; samt N:o 13, ang:de upphörandet af skyldigheten för sockenhandtverkare att förse sig med s. k. försvarsbref.
Upplästes ett af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh, inlemnadt så lydande anförande:
I anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse ang:de uppbyggandet af ett nationalmuseum, anhåller jag få anföra:
Mensklighetens dyrbaraste förhoppningar hvila på vetenskapens, på religionens, och på den sköna konstens befintlighet hos samhällets alla classer, i allt renare och fullkomligare former.
Vetenskapen sprider sitt ljus, derigenom att bon i allmänt fatlliga uttryck öfverlemnar frukten af sina forskningar åt det praktiska lifvet, bringar ordning, säkerhet, och förkofran i dess verksamhet, och öppnar för detsamma naturens outtömliga källor lill rikedom och oskyldig njutning; gör tanken fri, begreppet klart och omdömet säkert.
Huru religionen sprider sina välgörande verkningar från lärosalen till kyrkan, behöfver lyckligtvis ej för någon Svensk man beskrifvas.
Deremot meddelar sig den sköna konstens förädlande inflytande åt mängdens sinnen på hemlighetsfulla, ofta för mennisko•> förståndet outransakliga vägar; men att denna inflytelse äger rum, varseblifva vi pä lyftningen i seder och tänkesätt, på renheten i njutningen af sammanlefnadens trefnad och oskyldiga nöjen, på den innerliga fröjden vid åsynen af den sanna smakens prydnader, som så ofta uppenbara konstsinnets närvaro äfven inom bondestugan; och hvarhelst denna uppenbarelse anträffas, kan man vara förvissad, att religionen är lika skyddad mot otro, som emot öfvertro, och att den råa, vilda egennyttan förvandlat sig till 152 Den 17 October f. m. glädje öfver lifvets sanna och varaktiga nöjen och till aktning och ömhet för likars val.
Emedlertid är det likväl endast i sängen, som skönhetssinne! hittills hos den större allmänheten förmått skapa sig ett bestämdt uttryck; och i en tidpunkt, då denna större allmänhet allt mera lifvas till ett närmare deltagande i det offentliga lifvets bestyr, fordras ovillkorligen motsvarande väckelser till känslans förädling och sinnets lyftning; — ty ”ingen skapelse är så ömtålig för råhetens kalla hand, som en fri samhällsinrältning.'"
Man kan i lag skrifva, att hvarje fri medborgare skall hafva sin röst i landets lagstiftning; men antingen blifver detta lagbud tomma ord, som någon despot tolkar, eller ock måste religionen, vetenskapen och konsten förut hafva genomträngt alla samhällsclasser, och höjt dem till en civilisation, förutan hvilken förståndets sysselsättning med staten, såsom ett öfversinligt begrepp, ej ens är tänkbar.
Nu, om någonsin, nödgar oss den inre politiska ställningen, att i ljuset framdraga allt hvad nationen äger af classisk skönhet och stil.
Otvifvelaktig! träffe vi här en af våra väsendtligaste brister: nog vet den rike att förskaffa sig det dyrbara bildningsmedlet, och hvad han saknar i Stockholm, det finnér han för sig ordnadt uti alla civiliserade länders hufvudstäder; men hvar träffar den fattige, hvar träffar jordbrukaren denna högtidliga väckelse i själen, som är oskiljaktig från åskådningen af ett sant konststycke?
Man invänder: ”jordbrukaren besöker ej, och kan ej med verklig nytta besöka museum i Stockholm.” Jag svarar: jordbrukaren besöker ej universitetet; men hans söner ditresa, och återvända (ill hemorten med vetenskapens ljus.
På samma sätt som den stora allmänheten, likasom i andra hand, emottager religionens och vetenskapens ljus, vore nu frågan att låta samma allmänhet, till en början åtminstone i andra hand, få nyttan af den sköna konstens förädlande njutningar.
Det vore redan mycket, oberäkneligt vunnet, om landtmannen, industri-idkaren, hos sin vän, sin religionslärare, hos Statens embetsman träffade den höghet och renhet i själen, som är frukten af ett förtroligare umgänge med konstens classiska skönheter.
Må vi ej misstaga oss; förslaget gäller ej den rikes fördel, det gäller nationens massa och kärna.
Det är här den rike, som betalar, den fattige, som njuter.
Sjelfva konstalstren äro mångdubbelt dyrare, än den ifrågavar. byggnaden, och frågan är nu ej om annat, än att hvar och en gifver sin skärf till denna sednare.
Litet eller intet är härutinnan hos oss ännu uträttadt.
Vetenskapen och religionen äga sina organer inom samhället ordnade ; för samtiden återstår att rättfärdiga sina anspråk, genom sådana inrättningar, som på öppen och banad väg komma alt leda den sköna konstens förädlande njutningar in i nationens hjerta.
Den stora betydelsen af detta från thronen utgångna förslag måste af hvarje frihetens vän erkännas, och bemötas med den frikostighet, som det ädla, för ett fritt folk nödvändiga, och således för oss alla lika vigtiga ändamålet påkallar.
Re - Den 17 October f. m. 153 Remitterades till SlatsUlsk., såsom ägande sammanhang med K.
M:s till nämnde Utsk. remitterade nåd. propos. ang:de bildande af ett nationalmuseum.
Såsom frånvar. vid det tillfälle, då K.
M:s nåd. propos. rör:de regleringen af förhållandena med vår coloni S:t Barthelemy till SlatsUlsk. remitterades, utbeder jag mig, att intill dess denna, som det synes mig, verkligen vigtiga fråga blifvit inom nyssnämnda Utsk. behörigen utredd, få yttra några få ord.
Jag får då förklara, alt jag tillstyrker det första alternativet i K.
M:s nåd. propos., eller att denna coloni måtte fortfarande förblifva en Svensk tillhörighet och dess förvaltning förflyttas under Statens allmänna drätselverk.
Det är visserligen sant, att colonien under nuvar. handelsconjuncturer icke lofvar alt lemna moderlandet någon vinst, som kan till siffran beräknas; men tider hafva likväl förefunnits, då den åt Sverige lemnat ett betydligt öfverskott, och det är icke så alldeles omöjligt, alt i en framtid likartade förhållanden kunna uppstå.
Man kan t. ex. föreställa sig en brytning emellan sjömakterne, då Barthelemy kan blifva af vigt för vår egen handel; och, i följd af sin neutralitet, en samlingsplats för alla nationers fartyg.
I vår lid utveckla sig händelserna med ganska stor skyndsamhet; ty mäktiga krafter användas öfverallt, för att befordra stora tankar till verkställighet.
Om planen går till fullbordan, att genom en canal skära af Americas continent, så är det otvifvelakligt, att verldshandeln i dessa delar får en helt annan riktning.
Våra exportartiklar uppsökas icke numera i våra hamnar; vi måste stundom vara betänkta på ganska kostsamma utvägar, för att vinna afsättning för vårt jern och andra producter.
Med afseende härå synes det mig besynnerligt, om en coloni, som, efter hvad jag har anlcdn. alt tro, äger en hamn, som genom uppmuddring och anläggning af quaier och beqväma upplagsmagasiner, skulle kunna förvandlas till en af de bättre i Vestindien, hvarest säkra skydd mot stormarne i allmänhet saknas, icke skulle lemna tillfälle till handelsspeculationer, derigenom att den användes till nederlag för laster, som sedermera, i för handeln lämpade qvantiteler, kunde afsätlas till den stora continent och den mängd öar, som omgifva densamma.
Det har visserligen icke af mig blifvit förbisedt, att reservanten sjelf icke synes påräkna stora fördelar för moderlandet af coloniens bibehållande; men för min del tillåter jag mig antaga såsom grund för det omdöme, K. M. i denna del behagat framställa, att Iv.
M. mera afsett den likgiltighet, som It.
St. hittills visat för coloniens intressen och mindre möjligheten af de förhållanden, som i framtiden kunna uppkomma, i händelse en gynnsammare ställning för colonien hos R.
St. gjorde sig gällande, så alt något kunde företagas för att upphjelpa den ur sitt förfall.
För en stat, mine Hrr, som har hamnar, kuster, sjöfolk och handel, och som naturen sjelf tyckes hafva ämnat att utbilda till 3 H. 20 154 Deri 17 Octo lier f. m. sjömakt, äger (let en egen betydelse att vara coloniulslat.
Denna egenskap allena kan, vid Iraclalers afslulande med andra Stater, i reciprocitelsväg medföra fördelar och beviljande af förmåner, som icke skulle tillerkännas en makt, som icke ägde colonier.
Jag vet, att inom vårt land den lanken är nog allmän, alt Sverige hvarken bör äga eller förvärfva colonier.
Mig har det aldrig rätt lyckats ali falla skälet, hvarför vår Skandinaviska nord, som för 800 år sedan sl i flade colonier, hvilka sedan uppväxt lill mäktiga riken, skulle nu finna sig påkallad alt sä alldeles isolera sig frän den allmänna lendeus, som är rådande hos de (lesle Europeiska nationer, alt nemi. lill främmande verldsdelar sprida deras språk och cullin', och alt der knyta politiska och commerciella förbindelser.
Eller är det ingen ting som antyder pä, all vår halfö i vissa delar börjat blifva för träng för dess innevånare?
Huru vill man förklara ulvandringarne frän Norrige, och vära egna lösdrifvares vandringar fram och tillhaka inom vårt land, i förening med fångvärdsanslagcns förfärande tillväxt?
Om ön S:l Harthelemy skulle afyllras, så är det icke blott förlusten af denria coloni, samt de fördelar, hvilka möjligen genom densamma skulle kunna tillskyndas Sverige, som deraf klefve en följd, ulan man afsade sig äfven derigenom eli lillfälle för oss, alt på andra trakter, genom ett möjligt utbyte kunna förvärfva något annat förmånligare territorium, .lag yrkar således, alt frågan mätte af SlalsUlsk. med ull möjlig noggrannhet betraktas, och skärskådas från alla sidor, så att man ej, af fruktan för en liten årlig förlust, måtlc allt för myckel förkäsla sig att nu falla eli beslut i denna fråga, hvilket man möjligtvis i en framtid af mer än ett skäl kunde komma att ängra.
Colonicns bibehållande föranleder emedlertid för det närvar, en utgift för värt statsverk.
M:s nåd. propos. upplyser nemi., att pä ön S:l Barthelemy finnas några hundra slafvar, som skulle friköpas, och vill jag i detta afseende blott nu anföra, all jag skulle tvifvelsutan mycket misslaga mig i mitt omdöme, om jag föreställde mig, att samma Ständer, som vid 1840 års riksdag icke tvekat att afsäga statsverket en årlig inkomst af omkring 60,000 r:dr genom nummerlotteriets afskaffande, emedan denna inkomstkälla ansågs omoralisk, nu deremot skulle draga i betänk, att göra en uppoffring, för ali skänka några olyckliga likar fri helen Och menskliga rättigheter, och derigenom förvärfva oss Svenskar en förtjent tacksamhet och aktning af såväl folken som regeringarne, både inom vår continent och pä andra sidan verldshafvet.
Jag tillstyrker slafvarnes emancipation på ön S:t Barthelemy, på det sätt som bäst och med minsta uppoffring för statsverket leder lill ändamålet.
Hr af Grubbens, Nils Willi.:
Såsom replik på hvad Hr Frih.
Sprengtporten sist yttrat ang. ön S:t Barthelemy, får jag äran nämna, att denna ö, som är en half mil bred och 2:ne mil lång, och som består till större delen af backar och berg, endast med några få små plantager här och der, icke kan på något sätt gagna Sverige, isynnerhet nu, sedan genom höga tulltaxor &c. &c., Dun 17 0ctobur f. ra. 155 ali elen handel, som oförr der existerade, dragit sig derifrån till de närliggande öarne.
Ar 1815, dä jag var der, funnos 7000 innevånare i>å ön; nu finnas deremot knappast 3000.
Nuvarande
Commendanlen är mera en methodist än en guverneur; med eli ord, allting är derstädes så förändradt, allom Sverige skulle bibehålla coloniep, skulle det sätta lill hvarje år.
Hvad åler det angår, alt sända dit brottslingar, hvilket jag lyckt vara ifrågasatt, så låter detta icke göra sig, ty då skulle en sjöröfvarslat derstädes bilda sig, som snart af England och Frankrike skulle utrotas.
Jag tror, att Frih. Gyllengranat och Frih. Stackelberg, som varit pä ön, kunna intyga alt så är förhällandet, och all någon revenu af densamma icke torde vara alt förvänta, utan snarare förluster.
Jag anhåller, alt della mitt yttrande måtte fä åtfölja Frih.
Sprengtporten anförande i ämnet lill StaslUtsk.
Jag anhåller att få instämma i del af Frih.
Sprengtporten nyss afgilua yttrande, och i de förutseende åsigter han deruti låtit emanera.
Hvad llr af Grubbens anförande i ämnet vidkommer, sä mätte jag ej rätt hafva uppfattat Frih.
Sprengtporteus yttrande, dä jag deruti saknar all allusion pä S:t Barthelemy såsom dcporlalionsort.
Jag får i anledning af Hr af Grubbens anmärkning tillkännagifva, att det aldrig varit min afsigt alt af ön S:t.
Barhelemy skulle göras en deportationsorl.
I milt anförande förekommer intet, som syftar derhän; och för öfrigt hvad coloniens ofruklbarhel angär, får jag äran nämna, att efter hvad den värde talaren har sig bekant, det finnas colonier, hvilka icke äro fruktbarare än denna, men som likväl äro ganska vigliga, t. ex. Gibraltar, som har några 1000 famnars längd och dito bredd, men icke desto mindre är af betydlig vigt.
Min afsigt är icke att ingå i några af de frågor, sorn af föreg, talare blifvit vidrörda, utan endast att vördsamligen hemställa lill lii' Gr. o. Landtm, samt II. R. o. Ad., huruvida del är förenligt med 00 § RegF., att, på sätt llr af Grubbens nyss gjort, i Ståndets plenum omnämna en Konungens tjensteman?
Skulle delta anses stridande mot ofvannämilde grundlags-§, så anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville i följd deraf vidtaga de åtgärder, hvartill lagen föranleder.
Jemte det jag instämmer i delaf Frih. Palmstjerna nyss afgifna yttrande, lager jag mig friheten fästa II.
SlatsUtsk:s uppmärksamhet derpå, att efter föreningen emellan Sverige och Norrige, så lärer det, efter min tanka, erfordras båda rikenas sammanstämmande beslut, dä fråga är att afträda, om också blott en quadratfot af någondera af dem.
R. o. Ad. biföll, att Frih.
Sprengtporteus anförande, tillika med hvad i anledn. deraf blifvit yl.tradt, linge remitteras till StatsUlsk.
, såsom ägande sammanhang med K.
M:s till berörde lltsk. remitterade nåd. propos:r om reglering af förhållandena med S:t Barthelemy. 156 Den 17 Octobér f. m.
Ånyo föredrogs Ridd.Utsk:s den 5 och 1) dennes på hordet lagda mein.
N:o 19, med utlåt, öfver Ridd.Direct:s riksdagsberättelse. H. Ex. Gr. o. Landtm, hemställde, att då detta mern. innehöll flera särskilda punkter, oeh ämnet icke var af allmän beskaffenhet, Utsk:s utlåt, måtte få punktvis föredragas och afgöras; hvilket bifölls.
DA härefter uppläsningen af Utsk:s mern. började, anmälde och yttrade sig Gr. G yldenstolpe, An t. Gabr.:
Jag får vördsamt hemställa till R. o. Ad., huruvida det ej kunde vara tillräckligt, att endast uppläsa de Ridd.Ulsk:s hemställande!!, som kunna erfordra R. o. Ad:s beslut, och alt således hela den öfriga reciten måtte uteslutas.
Då detta Ridd.Utsk:s afgifna utlåt, icke är tryckt, och således icke blifvit till hvar och en utdeladt, så torde det lätteligen hända, alt åtskillige af R. o. Ad:s ledamöter icke haft tillfälle att taga kännedom af de skäl, som föranledt Utslcs tillstyrkanden; på grund häraf anser jag en uppläsning af moliverna vara angelägen, och får derom vördsamligen anhålla.
Sedan till följd häraf Utsk:s meni. blifvit uppläst, till och med den i 1 § förekommande första punkt, som innefattade Ulsk:s hemställan om bokföringen af Wennerstjernska fonden, blef denna hemställan af R. o. Ad. bifallen.
1 § 2 punkten: ang. von Livenska testament s-fonden.
Hvad Utsk. i denna punkt föreslagit blef af R. o. Ad. bifallet.
1 § 3 punkten: äng. de af 11.
Ex. Hr Frih.
Cederhjelm i lifstiden upprättade testamenlariska dispositioner. R. o. Ad. lät vid Utsk:s härom afgifna utlåt. bero. 1 § 4, 5 och 6 punkterne: ang.
Öfverste Berghmans testament ariska dispositioner.
Hvad Utsk. i dessa punkter, dels i fråga om testamentstagare medgifven rättighet alt emot borgen lyfta dem anslagne pensioner, dels ang. utlåningen af Berghmauska testamentsmedlen, och dels ronde äskad arfvodes förhöjning för Capitaine Hallström, föreslagit och tillstyrkt, blef af 11. o.
Ad. bifallet. 2 och 3 §§.
Utsk:s i dessa §§ gjorda tillstyrkande och förslag blefvo af 11. o. Ad. bifallne. 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§.
Dessa §§ ansågos ej erfordra någon åtgärd. 10, 11 och 12 §§.
Utsk:s i dessa §§ afgifne tillstyrkanden och yttrade åsigter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 13 S.
Den 17 Octoberf. m. 157 Frih. Cederström, Jacob:
Jag fäster mig vid de ord, som förekomma i denna g, nemi. ”riksdagshandlingar.”
Då jemväl andra handlingar, som icke äro af beskaffenhet, att precist vara riksdagshandlingar, förefinnas i hvalfvén, och som icke desto mindre torde böra ordnas och förvaras, så anser jag ordet ”riksdags” böra utgå, och sålunda uttrycket endast blifva handlingar.
I öfverensstämmelse med Frih.
Cederströms förslag, blefUtsk:s i denna punkt gjorda hemställan, med uteslutande af ordet ”riksdags”, af R. o.
Slutmeningen.
R. o
Ad. fann för godt, att, såsom Utsk. tillstyrkt, förklara Ridd.
Direct. sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarhus och Slifts-ärendena sedan sista riksdag blifvit af Direct. förvaltade.
Sedan härefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att den löpare, som innefattade förslag till R.
St:s tind. skrifvelse, med anmälan om vid innevarande riksdag antagna grundlagsförändringar, blifvit af Ordföranden i Exp.Ulsk. inlemnad, med deri, jemlikt R. o Ad:s nyss, i anledn. af Exp.U(sk:s mern.
IV:o 6 fattade beslut, infördt tillägg af sednare mom. i 56 § Reg.F., lilef nu den del af berörde förslag, som innehöll nämnde §, till justering uppläst och af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs StatsUlsbs den 9 dennes på bordet lagda utlåt.
N:r 33, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster.
Med afseende på den förändring, som R.
St. beslutat i hänseende till måls behandling med afseende på återremisser, och under afvaktan af K.
M:s samtycke till denna förändring, får jag vördsamt hemställa, alt de betänkm, som nu ligga på 1$. o. Ad:s bord, och som angå statsregleringen, nemi.
StatsUtsk:s nu föredragna betänk.
N:o 33, ang. beräkningen af statsverkets inkomster, jemte bilagorne A, R, C, D, och E samt StalsUtsk:s betänk.