Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillhör FinanceMinisteren , som ser öfver det hela , att på facta grunda ett Betänkande vid hvarje Riksmöte till' utredning af denna justa Proportion.
Med min ringa erfarenhet och Financekunskap, tilltror jag mig visserligen intet ,att bestämma huru mycket af den ute-: löpande
Numerairen kan amorteras:
Månne den årliga inbetalningen af Bevillningen till Banquen eller åtminstone Banquens Räntor nu genast vore för mycket ? kunde Staten framdeles , såsom i Ryssland skett, bortauctionera till Enskildte sina ofrngtbara
Domainer och den derföre emottagna betalning till viss del amortera , skulle det otvifvelaktigt fortskynda det glada ögonblick, då hvarje man hade i Penningens fixa uppfyllande af sitt ändamål Deli j Martil, pn borgen för säkerhet i alla affairer, då iljedk borgare kunde rned sann Fosterlandskänsla bi? draga till upprätthållande af SamhäSlsContrao tet, som endast på detta sätt ej tjenade blott till beskydd för Person, utan ock för Egen dom, då ei den delen af Nationen , som fått en vårdad uppfostran, måste trängas om de likväl redan ajlt för öfverflödige och Staten graverande Sysslor , utan med visshet att ali tid äga lika värde af sin förmögenhets-ziffra, använda sina Natursförmögenheter, sin tid, sina Penningar och sina mödor på Rjksgagneliga lö* retag och National välmågans förkofran, eller fredad från bekymmer öfver sin bergning, åter börja ett ljust tidehvarf för lärdom och vitterhet? och huru intagen af förhoppningar motser jag i det nya Penningesystemet det enda naturliga Correctif emot den tärande Luxen, hvilken inga Förbud magta inskränka; likväl fordras tillika, att icke några DiscontLån finge hädanefter beviljas utan i samma väg, som de 1815 heslutna Fastighets- och OdlingsLån gller genom vederbörande Embetsmäns garantie , att Lånen använda? till allmän nytta, Pättheten att låna och såmedelst åtkomma Penningar, sorn ej ä'0 förtjent?
, men som man Qfta i Företagen inbillar sig vara det, möjligheten att skyldra stort och lefva väl med andras förmögenhet, har utan tvifvel, jemte försa tiuad Nationahanda i det hela, ej obetydligt grundlagt den ömkliga dårskap, att pråla med det utländska och lefva öfverdådigt, deraf det förfärliga Växelbehofvet uppkommit.
Det är klart! ej vinnes Fanders väl genom Penning??* T)m ■ 7 Martil. 13S Conjuncturens reglerande ensamt ; eller rättare, denna Reglering sker aldrig, om Statshushållningen ej jemväl inrättas efter Indragningsprinciper, beräknade efter vårt isolerade, på Folk och Producter fattiga Rikes läge och sarina behof.
I den mån denna hufvudsak ärligt bearbetas, kunna Statsutgiflerne , således äfven Skatterna, förminskas, och i Mesure deraf, SeHelStocken reduceras, Om en derangerad particulier skall kunna hjelpas, mäste han retranchera allt hvad möjligt är, så ock Staten.
I stället att hittills vid hvarje Riksmöte, ökning i Statens bördor måste begäras, blefve genom Administrationens simplifierade Organisation och den minskning af stående Arméen under Fredstider, hvarmed 1812 vid Beväringens proponerande Nationen smickrades, samt genom ett förbättradt PenningeSysteme, må hända snart möjeligt, att nedsätta Bevillningens Numeraire, hellst dess Valuta blefve den samma* Embets- och Tjenstemän skulle då ej besvära Nationen med ömkliga målningar af sitt läge, titan åtnöjas med hvad de före denna villervalla rikligt kommit ut med.
I grund af allt detta, reducerar sig mitt Förslag hufvudsakligen derhän,att Rikets Ständer högtidligen måtte förklara, det Banqueroutte eller BancoSedlarnes
Devalvation, såsom stridande emot ära och tro samt sunda Beskattningsprinciper, ej skall kunna någonsin beslutas , utan Realisation ofelbart och med fullt alfvare beredasj men att, då dervid det nästan synes overkställbar, att Banquen kati Den 7 Martil, anskaffa reel Fond för | af sin Sedelstock, sorn nu löper på Credit, och Banquen således måste tills vidare erhålla officiel tillåtelse att inhibera sin Silfverväxling, intet annat medel återstår för ändamålet, än klokt administrera* de Inrättningar för successive Amortissements, Blott detta högtidliga Decret skall, efter min tanka, otroligen öka Sedelns Credit, bellstdess Värde ej är intrincequet, utan erhåller det ensamt af Opinionen.
Då man är viss, ifrån hvil* lien synpunct FinanceOperationerne utgå, ej från sigte till Bänqueroutte, utan till Realisation, har Medborgaren lugnad säkerhet i sina Transactioner och tåligt hopp,, att med tiden Uppnå det stora målet.
Ytterligare får jag äran förklara, alt Kgl. Majits Förslag om vårt Silfvermynts försättande i Paritet med Hamburger Banco, synes mig väl grundadt, äfvensom jag ej inser annan Liqvid , utan allt för betydliga Privata förluster, kunna ske med de osaligt tillkomna Discpnterne, än att Staten under vissa beting ijfvertager dem.
Att Räntan på FastighetsLån kunde få erläggas i Spannmål med Lös* .ningsrätt efter Markegång, anser jag likaledes jkunna tillåtas, men afstyrker på det högsta Lanqueps Constituerande till ett HandelsCon-t toir, Statsobligationer och annan Discont-rörelän ofvan är anfördt.
Vi hafva så färsk erfarenhet om olyckan af alla impliquerade FiaanceOperationer och alla Tvångsanstalten att jag inbillar mig bäst vöre låta sakens natur @n gång rådfrågas och hjelpa den samma att Den 7 Martil, sjelf verka , om Resultatet skall blifva godt.
Till förenklande af Financen hörer derjemte, efter min tro ,3 att Banquen öfvertager RiksgäldsContoirets AfFairer och att hädanefter, så fort RiksgäldsSedlarne ingå, de vid återutgifvandet förvandlas i BancoSedlar med den iSoo fastställde Devalvation, så att endast en FinanceStyrelse , och en slags Varu - eller MyntRepre. sentant måtte finnas i vårt kära Fädernesland, Slutligen får jag i afseende på Götha Canal yttra , att jag aldrig ansett detta skrytarbete hafva bordt förutgå stadgadt Fenningeväsende , blomstrande Åkerbruk , Handel och Käringar, eller må hända snarare aldrig i denna sträckning bordt äga rum; men att, då derpå redan så många Millioner äro använde, anledning synes mig till den hemställan, att den delen af Canalen må först fullföljas, som går genom Westergöthland och Banquens lofvade bidrag må dertill utgå, samt då Rikets välmåga det tillåter , framdeles ätven det öfriga , dock under vilkor, att Staten garanterar framtida skadestånd för de Patriotiska bidrag, som redan i Actier äro gjorda , utan hvilken Borgen de återstående 40 Procent på Actierne föga lärer ingå och arbetet således snart eller sent måste öfvergifvas.
För dessa mina troligen ej skickligt utvecklade, men af lågande Fosterlandskänsla förestafvade Anmärkningar, anhåller jag om skonsamt bedömande oeh. att de må till Bancooch StatsUtskotten remitteras3 i fall vid prof - 234 Den i Martil. ningen af de vigtiga Ärender, hvarom jag har vågat yttra min öfvertygelse , möjeligen min åsigt deraf skulle kunna vinna något afseende, Remitterades till Stats- oph BancoUtskotten, Grefve Gyllenborg, Johnn Henning, hade inlemnat ett Memorial , hvilket upplästes, $å lydande:
Sedan i en af mig vackt, och till Statsutskottet remitterad Motion Om Förändring i Stadgandet, rörande Salpetterslnrätthingen och de Gärdsskyldiges förbindelser, jag förbehållit mig rättighet, att, efter erhållande af närmare upplysningar i ämnet, få de samma till Ut. skottets pröfning öfverlemna, anhåller jag vördsammeligen , att dem nu få afgifva, och får, med erkännande af det nyttiga i de anstalter, som till SalpettersNäringens förkofran blifvit vidtagne, framställa de skäl , som likväl föranlåta mig att anse den tidpunct nu vara för handen, då inskränkning i dessa anstalter bör vidtagas, till beredande af lindring i de SalpettersGärdsskyldiges allt för vidt utsträckte och betungande förbindelser-
Efter meddelte upplysningar, skall det vara KrutBrukens både rättighet och pligt att tillverka omkring 6000 Centner Krut, som betydeligen öfverskjuter sjelfva behofvet i Fredstillstånd, hvaraf en bi?- tydelig del till Bergsprängning årligen försäljes , och till förfärdigande af detta Qvantuåi Krut skall fordras emellan §0 å 30,000 pund Den 7 Martil, 235 Salpetter, som utgör årliga behofvet aF denna Product.
Om nu detta Salpetfers-behof köp» tes ifrån Finland eller andra utländske Orter, der det kan erhållas för omkring Fyra R:dr pundet , skulle hela årliga utgiften uppgå till högst ioo,o@o R.dr, som, i jemnföreise till andra Importer, vqre mindre betydligt j men som jag nu anförer , icke i ändamål att så borde ske, då, i min tanka, all inhemsk
Production bör uppmuntras äfven med allmänt deltagande i koslnaderne, och det utländska, så vidt ske kan , utestängas :
Men jag framställer detta i ändamål, att, nied jemnförelen emellan Statens och enskildte jordägares kostnader, samt den erforderliga årliga Salpetters-tillverkningen , visa, att allmänna nyttan icke så uppväger kostnaderne och att ett fortfarande af hvad i ett och annat afseende är iörordnadt , bör, i förening med Statens fördel qch Jordägares rätt pch nytta, för framtiden äga rum.
De hufvudsakligaste kostnader t afseende på Salpetter*Näringens för olian bes*å i:o i ärlig aflöning till emellan 30 å 40 Direc<eurer och UnderStyresmän, hvaribland en del inne» hafva årligen 540 R:dr Banco, med Lön och Resepenningar, en del mindre, uppgående den» na årliga aflöning till omkring 11,000 R:dr, men i denna Summa åtminstone 3000 R:dr beräknas såsom Resepenningar och om hvilkas be^ höriga användande StatsUtskottet icke lärer underlåta att undersöka , kan jag icke undgå att, jemte yttrad tvekan, om behofvet af Reset» kostnad till sådant belopp, anmärka den set» 23ö Den 7 Martil. skilda tunga för c!e Skjuts-skyldige, som uppkommer genom användandet af 3000 R:dr till Skjutspenningar allena.
Vidare och för det andra, äro omkring 200 Salpetersjudare antagne, som hvardera njuta 3 Tun-or Spannmål årligen eller tillsammans 600 Tunnor Spannmål, och dessa Salpetersjudare försvara äfven 200 Drängar, för hvilka, jemte Sjudarne eller till. sammans 400 Personer, SalpetterFonden KronoUtskylderne betalar : Utom dessa Utgifter förekomma årliga Löner och Kostnader i afseende på Salpetter-alstrings-försök , Discretioner, Centonal-afgifter, med flera mindre betydliga , så att ärliga Utgifterna i Aflöningar ra. in. uppgå minst till 18,000, kanske närmare 20.000
R:dr, blott för att hafva tillsyn vid beredande af en Product, till värdet af omkring 100.000
R:dr, utom de enskifta kostnader, som nödvändigheten af SjudningsBolag, Jordbrukaren aftvingas.
Vid sådant förhållande , frågas med skäl , om en så kostsam Inrättning för ett så inskränkt tillverknings-behof, bör oförändrad bibehållas, och tvekan derom hos Jordbrukaren bör så mycket mer vara att vänta, sora det är genom dess partiella tillskott, förenämnde Utgifter bestridas, och hvilket förhållande jag närmare får utreda.
I RiksStaten är på Tredje HufvudTiteln till uppköp af Salpetter af allmänna Medel anslagna 58.000
R:dr , men, jemte det att alla Skattskyldige“deri deltaga, måste Jordbrukaren dessutom vidkännas den enskildtu förbindelsen, att i samma ändamål lemna ett halft pundSalpetter af hvarje Mantal, som, af omkring 67,000
Man - Den 7 Martil. 23? tal, uppgår till emelian 33 å 34,000 Lispund, eller Rikets fulla behof af Salpetter, och dådet åren tvungen förbindelse att lemna detta in Na; tura, ehuru den af ingen, utan kostsammare Inrättning, kan tillvägabringas , har deraf under förflutna tider uppstått den följd, att den måst lösas till hvad värde sorn he 11st blef föreskrifva, men att den blifvit beräknad till mera än 5® Procent högre, än den ifrån Finland kunnat köpas, om införsel deraf varit tillåten, eller till en beräkning af närmare 8 &:r Banco, har varit för Jordbrukaren lika så ovantadt, som det varit för honom en ganska tryckande extra Beskattning, hvilken Beskattning innom få år beredt en sådan till växt af den så kallade SalpeiterFonden , att oaktadt de förenämnde betydliga årliga Utgifter derifrån utgå , densamma nu uppgår till emellan 3 å 400,000 R:dr i Penningar och Inventarier; och det är denna , på Jordägares enskilta bekostnad samlade Skatt , som nu skäligen bör bereda den af mig föreslagna lindring i denna utomordentliga betydliga Beskattning.
Det är likväl icke min mening, att den endast till detta ändamål skall användas, ehuru det onekligen kunde vara rättvisans fordran, utan anser jag äfven ytterligare böra bidraga till SalpetterNäringens förkofran, i så måtto, att med inskränkning af antalet af Directeurer och Styresmän till mindre än hälften af nu varande, eller blott en Styresman för ett större District, äfven till nästa Riksdag bibehålies ett erforderligt antal af de 200 Salpetersjudare , gom hvardera njuta 3 Tunnor Spannmål, iden mån 238 Den 7 Martil. de äga sysselsättning, med förbindelse för bl de Styresmän och Arbetare, att , i likhet med Landtmätares förbindelser , genom Dag Journaler styrka fullgörandet af deras åligganden • och , med iakttagande deraf , befarar jag så mycket mindre SalpetterNaringens förfall, som Comitterade för SalpetterÄrenderne , i deras till Kongl. Maj:t aflåtne, och Riksens Ständer tneddelte underdåniga Skrifvelse, upp-* lyst, att emellan 3 å 4000 SalpetterLador ärö atilagda , samt att, uppå deras underdåniga tillstyrkande , Statens nytta med SalpettersPlantladeÄgares i så måtto blifvit sammanbundna, ätt, utan eh fortsatt SalpetterSjudning , de af Kongl.
Maj t anslagna Praemier för Plantladelnrättningen, till belopp af 16,000 R:dr, hvaraf blott circa 3000 äro uttagna, icke under något vilkor kunna Utbekommas.
Denna berättelse framställer säkra artledningar till en stigande SalpetterProductiön, till bidragande hvaraf, förbindelser äfven skäligen deni kunde åläggas , söm e-rhållit SjudnirigsPannöf utan betalning , samt räntefria Lån, endast i Upland och Westmanland uppgående till 5,700 R:dr; och anser jag således alla TvångsLagaf för SalpetteuNäringeöS förkofran böra upphäfvas, enär denna Näring nu icke mera fordrar, än hvad andra Näringars Och Yrkens bestånd och tillväxt påkallar, nemligen: skälig betalning och säker afsättning för sin Prödiicl.
Med afseende å hvad jag nu anfört, får jag om Salpetters-Fondens användande, ej mindre till beredande af lindring i Salpetterssgärdskyldiges förbindelser, än understöd för Salpetter Den 7 Martil.
239 Sjuderi-Inrättningars fortgång, vördsammeligen föreslå: 1:0
Att med upphäfvande af TvångsLagen att hvarje Hemman ofelbart skall lemna Salpetter in natura, i det ställe af hvarje Mantal erlades årligen till nästa Riksdag En R:dr Banco, som af 67,000 Mantal, uppgeck till 67,000 R.dr och sammanlagde med de i RiksStaten anslagne 58,000 utgjorde en Sum* ma af i25,®eö R:dr, hvarföre Rikets årliga behof af Salpetter sannolikt kunde upphandlas, men i annat fall kunde fyllas af SalpetersFon-: den. 2:0 Tillstyrkes, att af SalpettersFonden, af förenämnde och egne tillgångar uppköptes den Salpetter, Landet producerar till det pris derföre Utrikes betalas, saint att, i händelse af större Salpetters-tillgång, än Rikets behof fordrade, genom ExportPrremier, SalpetterFonden äfven till beredande af Export kudde bidraga > förmodande jag likväl, att denna Product icke torde kunna till Export blifva att påräkna, då ymnigare tillgångar i andra Länder kunna till mycket lägre pris försäljas, än hvad sont hos oss blifver en skälig ersättning för Idkatens möda och Kostnad.
Vidare och för det tredje föreslås, att SalpeterFondetts tillgångar, hvaraf hälften eller 150,000 R:dr äro i Götha CanalDiscont insatta, måge blifva disponibla för Inrättningen allena, och alldeles skiljas ifrån för densamma främmande föremål, hvartill en stor del, förmodligen i Låneväg, blifvit använd, som äfven i Revisorernes Berättelse om Statsverket omförmält och tillstyrkt blifvit* Slutligen och då af Räkenskaperne Upplyses, att, jemte några Tusende Riksdaler 2 40 Den 7 Martill i Provisioner, RemissLage med mera, för vederbörande Enibets-och Tjenstemän emellan 3 å 4000
R;dr årligen erfordras till Rese- och Träns* portkostnader för Salpetter , så får jag hemställa om icke, jemte granskningen af Räkenskaperne, granskningen borde ske i hvad mån dessa, äfven för de Skjuts_skyldige betungande Utgifter, kunde inskränkas, och, der lämpligt vore, SalpetterTransporter sjöledes verkställas.
Jag anhåller att dessa Anmärkningar, innefattande förbehållna tillägg till min till Statsutskottets handläggning remitterade Motion , måtte äfven till bemälte Utskott remitteras.
Föredrogos å nyo och biföllos följande af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomi*.
Utskotten den 24 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes eftermiddagen på Bordet lagde Utlåtanden: 1:0
Angående föreslagen rättighet för hvar Och en att emellan Riksdagarne till Regeringen inkomna med Förslag till ändringar i Författningar, m. m. 2:0 Angående Förslag till bestämmande af Jordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. 3:0 Rörande Herjeädalens undantagande från Storskifte af Hemmans Mark. 4:0
An - Den 7 Marni. 4’ö Angående Lösens beräknande för SkatteHemman Arfvingar emellan , samt gräns för Hemmansklyiningar. 5:0 Rörande föreslagen ändring af 24 Capitlet 5. §.
ByggningaBalken, angående Brandstod. 6:0
Om inskränkning i fö af TröskeSlagor utaf Ek. budet mot nyttjande Företogs till pröfning Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomiaeUtskottens den i 4 sistledne
Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes ettermiddagen på bordet lagde Utlåta n de, angående författande af ett Sammandrag Och en Systematisk Samling af Författningar om jordägares rättigheter och skyldigheter.
Herr von Engeström, Johan Daniel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydandet Riksdagsmannen Anders Danielsson har jgenom sin Motion om Författningars biiogande^till en Samling, hufvudsakeligen instämt i den tanka, jag genom Memorial af den 5 Januarii yttrat, och hvilket Memorial Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samC Högloflige Ridderskapet och Adeln behagat till behörige Utskott remittera.
Begge dessa Motioner kunna svårlige n skiljas, ehuru mitt Förslag är af större vidd. Ridd. 0, Ad. Erot, IV. B. I.
Afd. 3.', 32. 242 Diii 7 Marni.
Om den Motion, som nu blifvit af Utskotten besvarad, nu till hufvudsakligt afgörande företages, utan sammanhang med den , jag väckt, skulle öfverläggning om den senare och ännu obesvarade, hindras af den redan föregångna.
I sådan sakens ställning dristar jag ödmjukast hemställa, om icke iämpeligast vöre, att denna sak fick hvila intill dess mitt Memorial till pröfning förekommer ^ eller hellre, att det nu afgifna Betänkandet återremitteras att behandlas i sammanhang m d mitt Memorial.
Jag är fullkomligt öfvertygad, att ämnet, i anseende till sin vigt, iörtjenar all uppmärksamhet.
Öfver denna min ödmjuka hemställan vågar jag anhålla om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef Lagoch OeconomiaeUtskottets ofvannämnde U*lätande, i anledning af Herr von Engeströms dervid gjorde Anmärkning, till bemälde Utskott återremittcradt.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomiaeUtskottens den 14 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåfan-: de, angående afskaffande af Luderplatser och Allmänna Skallgångar.
Den i Martii. 243 Friherre Cederström, Jacob:
Vid nu ilT frågaVarande Lag- och QeconomiaeUtskottens Betänkande, rörande afskaffande af Ludcrplatsar och Allmänna Skallgångar, får jag anmärka, att då de förmögnare äro i tillfälle, att för sina Kreatur hå la Vallhjon och således föga behöfva frukta skada af Odjur, så äro de mindre förmögne, såsom icke i tillfälle att låta valla sina Kreatur, så mycket mera blottställde för att se sina Kreatur af Odjur förtärde; efter min tanka handhafvas Författningarna , rörande Odjurens utrotande, i allmänhet för lamt, och jag tror, att om de rigtigt handhafdes, skulle till äfventyrs snart nog dessa Författningar i brist på Odjur blifva öfverflödiga, men intill dess torde det icke vara nyt-' tigt att upphäfva dem.
Jag underställer Herr Grefven och Landt Marskalken samt Ridderskapet och Adeln, om icke Betänkandet med denna Anmärkning bör återremitteras.
Grefve von Lantingshausen , Albrecht, förenade sig med Friherre Cederström.
Uti hvad Friher. re Cederström anfört, instämmer äfven jag så mycket hellre, som, i fall Betänkandet antages, jag anser följden deraf blifva, att O djuren skola förtära icke allenast Allmogens Krea» tur, utan ock till äfventyrs slutligen Bönderne sjelfve.
Uppå derom af Herr Grejven och Landt.- Marskalken framställd Proposition biel Lagoch OeconomiteUtskottens ifrågavarande
Utfå - 244 Den 7 Martu, tande i anledning af de dervid gjorde Anmärk» ningar, till Utskotten återremiueradt.
Föredrogs å nyo Statsutskottets den 2i sistledne Februarii atgifne, samt den 2 dennes, eftermiddagen, på bordet lagde Yttrande och Förslag i Fråga om Aflöningen för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canceller och VaktBetjening.
Grefve Posse, Claes Fredric, hade inlem» nät ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande :
Vid granskning af StatsUtskottets Betan-.
Rande, rörande 'Arfvoden och Tractamenten; för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare och Tjenstemän, har jag ej kunnat undgå fästa uppmärksamhet vid den omständighet, att StatsUtskottet, i sitt Förslag, så betydligen skiljt sig från Resultatet af den Öfverläggning, som, med stöd af så väl Riksdagsordningen, sorn samtelige RiksStåndens Beslut, ägt rum emellan Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, Herrar Talemän. samt StatsUtskottet, representeradt genom sir Ordförande, hvarvid Ordföranderne uti samteli ge Utskotten äfven varit närvarande.
Jag had' föreställt mig, att om StatsUtskottet ansett nöj digt föreslå någon Förändring uti det Beslutj som på ofvannämnde grund blifvit fattadj och öfverenskomma, hade sådant bordt
Hög välborne Herr Grefven och LandtMarskalke
Den 7 Martil. 245 samt öfrige Talemännen communiceras, innan StatsUtbkottet till RiksStånden afletnnat sitt Betänkande i ämnet j och det så mycket mer, sorn jag annars ingalunda kan inse ändamålet och meningen af den Öfverläggning med Landt.
Marskalk och Taleman, som Riksdagsordningens 24. §. i sammanhang med Ståndens fattade Beslut föreskrifver.
Det är visserligen möjligt , att jag uti detta mitt omdöme kunnat misstaga mig, hvarföre jag vördsamt underställer det Högloflige Ridderskapeis och Adelns upplystare granskning och rättelse.
Hvad de af Utskottet föreslagna förändringarne angår, så anser jag mig i synnerhet pligtig , såsom Ordförande uti RiddarhusUtskottet, att ytterligare framställa de skäl, hvarföre jag ej kän gilla StatsUtskottets yttrande, det RiddarhusFiscalen icke må tilläggas något Tractamente af Statens Medel , utan således uppbära sådant af RiddarhusCassan. 1:0
Ar RiddarhusCassan ingalunda i det skick, att den utan stor olägenhet kan bestrida en sådan Utgift , -vid så ofta förefallande Riksdagar. 2:0
Har denna Tjensteman vid alla föregående, å annan Ort än Stockholm hållna Riksdagar, erhållit Arfvode af Statsverket, hvarigenom dess befattning blifvit erkänd nödvändig i och för Riksdagen.
Att den äfven verkeligen är o - 246 Den 7 Martil. undgänglig för Ridderskapet och Adeln, torde ej böra betvifias, då man erindrar sig att Ridderskapers och Adelns Medlemmar öfverstiga dubbelt mera antal, än samtlige de öfriga RiksStånden.
Då Ridderskapets och Adelns öfriga Betjening är dagligen fullt sysselsatt med fullgörandet af sina åliggande skyldigheter innom Cancelliet, måste Ridderskapet och Adeln äga en Tjensteman , hvars pligt är att vid Ståndets Plena uppvagta vid förekommande Voteringar förrätta upprop} besörja om ankommande och afgående
Deputationers behöriga emottagande eller uppropande, samt i öfrigt tillse, att de för Ordningens bibehållande vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar gifna föreskrifter varda iakttagna ; hvarjemte honom , enligt RiddarhusOrdningen , åligger att dagligen vara tillstädes vid Riddarhusötskottets Sammankomster, så väl i anseende till polletters utgifvande , som fyrfaldiga med Riksdagen gemenskap ägande omständigheter. 3:0
Lärer så mycket mindre något skäl till RiddarhusFiscalens uteslutande från deras antal, hvilka af Statsverket böra njuta Arfvoden, kunna grundas derpå, att denna Tjensteman ej finnes uppräknad uti 24. §. af Riksdagsordningen; som den hos Hedervärda BondeStåndet anställde
ViceSecreterare icke eller derstädes finnes upptagen eller nämnd , men icke dessmindve, icke allenast vid alla Den 7 Martil.