Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå härefter framställd propos. remitterades Frih. Scbultzenheims nu väckta motion, jemte deröfver afgifne yttranden, till StatsUtsk.
Hr Odencrantz, Mathias, upläste följande motion; Meningarne kunna numera icke vara delade derom, att länders industriella utveckling till en stor och hufvudsaklig del bero på deras kommunikationsmedel.
Så länge dessa äro bristfälliga, Pen 3 December f. m. kunna de i naturen nedlagde rikedomar ej i någon väsentlig mån användas.
Vårt land är icke så fattigt, som ett länge uprepadt talesätt förledt mången att tro, och den Svenska jorden vägrar ej att lemna skördar, ofta rikare än dess egna bebyggare för sin bergning behöfva.
Likväl måste jorden odlas, om dess rikedomar skola framkallas och odlaren måste upmuntras att väl använda sina krafter, men någon kraftigare eggelse för honom gifves ej, än en lätt och fördelaktig afsättning af jordens produkter.
Att en sidan afsättning bäst beredes genom lättade kommunikationer, torde få antagas såsom en allmänt erkänd sanning.
Då fråga är att undanrödja de hinder, som förlama rörelsen inom landet, kan derför knappast någon upoffring anses för stor.
Hjelmare sund utgör ett sådant hinder; öfverfarten derstädes, som nu sker medelst färja, kan pä detta sätt ej verkställas utan mycken tidspillan, och är under vissa tider af året alldeles overkställbar, hvadan man vanligen säker andra vägar och ofta nödsakas kringgå Hjelmaren genom Eskilstuna eller Örebro, för att undvika Hjelmare sund.
Då nu den farled, som detta sund bereder, sammanbinder en af Södermanlands bördigaste trakter med vigtiga bergslagsorter inom Westmanlands och Örebro län, skulle det för dessa orter blifva af stort inflytande, om en lättad öfverfart medelst broanläggning derstädes bereddes, så att de landtmannaprodukter, hvilka Bergslagen behöfver, men icke kan i tillräcklig mängd frambringa, kunde från slättlandet ditföras med mindre omvägar och svårigheter, än som med dylika transporter nu äro förenade.
Äfven för aflägsnare orter är frågan icke utan vigt, och ännu kännbarare skall bebofvet af ifrågav:de broanläggning blifva, när, såsom anledn. är att hoppas, en jernväg på någondera sidan af de stora insjöarne Mälaren och Hjelmaren, inom en ej aflägsen framtid, kommer till stånd.
På bekostnad, till en del af allm. medel, har, genom Nyköpings läns HushållmsSällskaps försorg, behörig undersökning på stället ägt rum och på grund deraf förslag öfver kostnaden, jemte ritningar för brobyggnad öfver Hjelmare sund, blifvit upgjordt af IIr Major Leijonancker, enl. hvilket, för brobyggnadens upförande, erfordras en summa af 126,000 r:dr b:ko.
För den kringliggande orten är det icke möjligt eller ens tänkbart att åstadkomma detta belopp, vid hvilket förhållande den utvägen endast återstår, att härtill begära Statens biträde.
Sällan hafva ock enskilda delar af landet förgäfves anlitat det allmännas bistånd, då frågan varit om allmänt nyttiga företag; hvadan jag tror mig kunna hysa grundad förhoppning derom, att R.
St:r äfven i detta fall icke skola undandraga sig en upoffring, som skall bidraga till ernåendet af en lättad öfverfart af detta sund.
På grund af hvad jag nu anfört och under antagande att det belopp, som af kringliggande kommuner och närboende enskildta personer möjligen torde kunna för ändamålet sammanbringas, icke med sannolikhet kan beräknas högre än till en åttondedel af kostnaden för hela företaget, får jag härigenom vördsammeligen föreslå; 108 Den 3 D ecemb er /. m. det R.
S:r måtte, för upförande af brobyggnad, i enlighet med deröfver uprätladt förslag, öfver Hjelmare sund, bevilja anslag af allmänna medel, till belopp af Ett Hundrade Tio Tusen (1 i0,000) rjlr b:ko, utan ålcrbelalningsskyldighet, men under vilkor all återstoden af kostnaden för byggnadsföretaget af orten tillskjutes; och anhåller jag till vederbörligt Ctsk. få denna motion remitterad samt till detsamma få öfverlemna den beskrifning, jemte kostnadsförslag och ritningar, som för detta brobyggnadsföretag upgjorts, hvilka för närvtde lära finnas förvarade hos Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen.
MA denna dag ankomna Nåd.
St:r, ang. utförandet af de större jernvägsanläggningar inom riket, hvilka böra af allm. medel bekostas.
Efter det bordläggning af denna Nåd.
Propos. blifvit af flere ledamöter begärd, yttrade Frih.
Då af K.
M:s nu uplästa Propos. inhemtas, att redan under första qvartalet af nästa år högre anslag äro erforderliga i och för de jemvägsarbeten K. M. har föreslagit i Sin Nåd.
Propos., visar det sig således, att det är af högsta vigt att denna fråga måtte komma så fort som möjligt under R.
St-.rs handläggning, på det att ej den tidsutdrägt och de förluster för Statsverket måtte äga rum, som i annat fall kunde upstå.
Med anledn. deraf har jag äran föreslå, att K.
Propos. måtte upföras främst på föredragnrslistan i nästa Lördagsplenum, under förutsättning att plenum då kommer att hållas, hvilket jag föreställer mig.
Då i öfverensstämmelse härmed Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla att den nu bordlagda K. Propos:n upfördes främst å föredragnrslistan för nästa Lördag, anmälde sig och yttrade Gr. von Rosen, Adolf Eugene:
Jag hemställer vördsammast, huruvida det skulle vara möjligt, att på så kort tid kunna taga konseqvensen af ett så vidlyftigt dokument.
Det är så vigtigt, att man noga får se sig före i denna sak, att jag anser det skulle vara väl, om denna fråga kunde upskjutas till ett sednare plenum.
Jag kan icke neka, att äfven för mig framställa sig samma betänkligheter, som Gr.
Rosen framställt, och jag tager mig friheten föreslå, att K. M:s Nåd.
Propos. måtte ställas främst på föredragnrslistan i det första plenum, som inträffar i nästa vecka.
Hr Gr. och Landtm, framställt först förnyad propos. å bifall till den K.
Proposrns upförande främst å föredragnrslistan för nästa Lördag, samt sedermera propos. till densammas upförande främst på föredragnrslistan för först inträffande plenum i nästa vecka, och svaren dervid utfallit med blandade
Ja och Nej, Den 3 December e. m. 109 hemställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla, att ifrågav:de Nåd.
Propos. upfördes främst å föredragn:slistan för nästa Lördag, och ropades härvid starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att han nu funnit
Ja öfvervägande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ pä 5 e. m.
Hr Nordenfelt, Leonh. Magnus, upläste 2:ne motioner, så lydande: 1:0.
Då de förordna, som bestämma rättigheter och skyldigheter i fråga om updämning af åar och floder, för drifvande af vattenverk, beredande af flottled eller vattenledning för andra ändamål, samt strömbyggnader i allmänhet, äfvensom om ändring eller utrifning af redan befintliga dammbyggnader till förekommande af öfversvämningar eller bakvatten för ofvanliggande vattenverk, för beredande af flottled eller uprätthållande af fisken, synas dels ofullständiga och dels mindre tydliga, får jag föreslå, det R. H. St:r ville hos K.
M. begära en ny förordn. uti ifrågav:de vigtiga ämnen, hvilken i ett sammanhang må skilja emellan de intressen, som i frågor af denna art vanl. upträda i strid emot hvarandra och medgifva, att den som dervid har ett intresse af större vigt må, efter den pröfning och med den förhöjning af 50 proc., som K. Förordn:n af d. 20 Jan. 1824 föreskrifver, för ändring eller utrifning af vattenverk, som hindra odling eller vålla updämning, inlösa deras rätt, som dervid hafva mindre vigtiga intressen.
Dessa stridiga intressen äro:
Vatlenfallsegarens, att uttaga största möjliga naturkraft med minsta anläggnings- och underhålls-kostnad, hvadan han söker upföra sin dammbyggnad så hög och så tät han lagligen kan, eller om han förut har en damm, som motsvarar hans anspråk, att bibehålla den sådan den af ålder varit.
Ofvanför liggande jord- och valtenverks-egares, hvilka, till följe af mindre fullständig utredning om updämningens verkan, då den medgafs, eller vatluflödenas tillväxt, beroende på skogarnes uthuggande och ökad odling, lida af öfversvämnin - 110 Heil 3 December e. m. ningar eller af bakvatten, samt fiskenas och redan hefintlige eller framdeles möjl. upkommande trafikanters med timmer och båtar, hvartill kommer i floder med mindre fast bädd strandägarnes intresse, dels att genom byggnader af olika slag skydda sina egna stränder emot utskärningar och strandbrott, och dels att ej skadas af de byggnader, andra göra för samma ändamål och hvilka kunna utöfva en skadlig verkan äfven på långt afstånd.
Vattenverksägaren söker, om så ej redan skett, alt få den s. k. updämningstvisten, enl. K. Br. af d. 28 Dec. 1822, på förmånligaste sätt för sig afgjord.
En ffäradsSyneRätt och en Landt ■ mätare tillkallas, helst vid lågvatten, då den framgående vattenmängden är obetydlig, vattendraget afväges och den höjd bestämmes, till hvilken vattnet kan updämmas, utan att vid det vattenstånd, som då är, skada ofvan liggande jord eller vattenverksägare, utan att afseende fästes vid vattendragets förhållande under flodtid, då vattenmängden är stor, samt följaktl. både vattenhöjden och fallet måste växa, och updämningen och öfversvämningarne derföre på ofvan liggande jord och vattenverk utöfva det förderfligaste inflytande, hvilket ej utan fullständig kännedom af de orsaker, som inverka på vattnets rörelse i floder, och de noggrannaste stadier af vattendraget och dess förhållande vid flodtid, kan på förhand bedömmas och då hvarken domare eller landtmätare i allmänhet äga denna sakkännedom eller äro i tillfälle att verkställa dithörande undersökningar och sådane ej i förordn. föreskrifvas, afdömas frågan vanl. endast på grund af hvad för ögonen är.
Sedan domen vunnit laga kraft upföres vanl. en tät damm, utan grundluckor för flodvattnet, till den bestämda höjden, vattendraget hoptränges genom byggnaden så mycket vattenverksägaren behagar och flodvattnet tillåtes stiga så högt det behöfver, för att kunna framgå genom den öppning, som är lemnad, öfversvämmande ofvan liggande jord och vattenverk
Detta förhållande förklarar de många ändlösa rättegångar, som i updämningsfrågor, der laga kraftvunna domar redan finnas, i olika former ånyo uptagas.
Jordägare, hvars ägor öfversvämmas, hafva vanl. ingen annan utväg än att, jemlikt K. Förordn. af d. 20 Jan. 1824, på sin bekostnad, med mycken upoffring, söka vattenverkets ändring eller utrifning.
Ofvanför liggande vattenverksägare, som lida af bakvatten genom updämning nedanför, har visserligen den utvägen att, jemlikt 20 Kap. 6 § Bygn:aB:n, söka få t i 11 räck I i ge flodvattensöppningar i den nedanför liggande dammen; men har hans verk någon gång förut lidit af bakvatten vid de största flödena, och han ej kan bevisa, att denna olägenhet oftare, i högre grad eller för längre tider förekommit efter än före den ifrågav:de dambyggnadens anläggning, hvilket mycket sällan låter sig göra, då fullständiga anteckningar derom ej föras, utan bevisningen beror på hvad vittnen tycka eller minnas, så är denna utväg honom afskuren.
Deremot saknar den, som vill anlägga vattenverk, rättighet att inlösa en jordrymd, för hvilken han med största fördel kunde betala mångdubbla värdet, för att derå göra updämning, hvilket Den 3 December e. m. lil till allmänt och enskildt gagn väl kunde honom medgifvas, samt är, jemlikt FiskeSt:n af d. 29 Juni 1852, med vissa mindre be stämda undantag, skyldig att hålla kungsådra öppen för fisken och flottled, äfven vid liten vattentillgång, då hvarje vattendroppa är för honom dyrbar.
Fiskena äro, genom ofvann:de stadga, särdeles gynnade på vattenverkens bekostnad, och dess bestämmelser synas till och med gå längre, än hvad för fiskena är behöfligt.
Lax är sannolikt det fiskslag, för hvars skull dessa bestämmelser tillkommit, då ål stundom går öfver land och öfrige fisksorter knappast torde gå up för vattenfall och väl trifvas i det vatten, der de äro födda och finna tillräckliga näringsämnen.
Laxen åter går, såsom kändt är, upför strömmarne om våren och nedför dem om hösten, på olika tider i olika vattendrag, och särskilta bestämmelser finnas vanl. för hvarje vattendrag, ang:de de tider, under hvilka han skall hafva fri passage, der ej särskilta privilegier, att helt och hållet afstänga hans väg, äro medgifna.
De laxfisken, som ligga högre up i strömmar, så väl som de ålfisken, hvilka ligga längre ned, äro af föga betydenhet, och synes det derföre vara en falsk statshushållning, att tvinga vattenverksägare att, till stor skada för den handtering de drifva, oaktadt vattenbrist upstår, gagnlöst släppa förbi sig en drifkraft, som kunde fördelaktigare användas.
Må derföre FiskeriStadgans bestämmelser qvarstå för alla de delar af vattendrag, der ej vattenfall finnas, som kunna drifva vattenverk, samt for de tider af året, då den framgående vattenmängden är tillräcklig, men må det medgifvas vattenverksägare, att då vattenbrist upslår, tillgodogöra allt det vatten han behöfver samt för vigtigare fiskens och vattenverksägaro att, efter undersökning af sakkunnig person om, huru stor del af vattendraget, så väl till längd som bredd, för fiskets bestånd bör vara fritt och under hvilka tider af året, inlösa de mindre betydande fisken, för hvilka de finna fördelaktigare att betala värdet med 50 proc:s förhöjning, än att alla tider på året hålla g- af kungsådra öppen.
Rättighet till flottled finnes nu egenthn endast der sådan förr varit nyttjad, men, då bebofvet ofta påkallar nya flottleders öppnande, dels derföre, att nya marknadsplatser för trädvirke upslä, till följe af förbättrade kommunikationer, och dels derföre, att flottning med fördel kan utsträckas till längre aflägsna skogstrakter, sedan de lättast tillgänglige blifvit afverkade, eller virkespriset stigit, och flottning i de flesta fall utan skada kan ske, åtminstone sex månader af året, då vattenmängden är störst, synes denna rättighet, till allmänt och enskildt gagn, böra utsträckas till alla vattendrag, utan annat undantag, än der en person helt och hållet äger öfversta delen af ett vattendrag, så långt up som flottningen är möjlig, i hvilket fall ägaren torde böra hafva uteslutande rätt att använda vattnet.
Med stöd af hvad jag i det föregide anfört, får jag föreslå, att följande hufvudsakliga bestämmelse må läggas till grund för ifrågav:de förändring. l;o. Ingen må, med undantag af de slrömrensningar, som i 112 Den 3 December e. m. K. Förordmn af d. 20 Febr. 1764 afses, byggnad eller updämning i ström eller å företaga, som kan inverka på vattenhöjden derstädes eller på andras rätt, utan förutgången pröfning af HäradsSyneRätt och fullständig undersökning af sakkunnig person, så väl öfver vattendragets förhållande vid olika vattenstånd, särdeles vid do största flödena, som den verkan å detsamma, den ifrågasatte byggnaden eller updämningen kan vålla, hvarjemte ett fast vattenmärke bör utsättas och noggrannt i SyneR.-ns utslag beskrifvas, samt i hvad förhållande till detta, så väl lägsta som högsta vattonhöjden får hållas, med skyldighet för sökanden att så inrätta och sköta sin byggnad, att dessa vattenhöjder aldrig öfverstigas.
Der domaren så pröfvar, bör resultaten af ofvann:de undersökning, före frågans afgörande, underkastas granskning af Chefen för det Väg- och VattenbyggnadsDistrikt, inom hvilket vattendraget är beläget. 2:o.
Då fråga väckes om ändring eller utrifning af sådane dammar som af ålder varit, eller för hvilka vattenmärke finnes utsatt, utan att det genom laga kraftvunnen dom är afgjordt, huru stora flodvatlensöppningar skola finnas, eller till hvilken höjd flodvattnet tillätes stiga, skall en likadan pröfning och undersökning, som ofvan är nämndt, företagas, vattenmärke utsättas, och i utslaget noggrannt beskrifvas den föreslagna förändringens beskaffenhet och flodvattenöppningarnes bredd och djup under vattenmärket, hvilka det åligger vattenverksägaren att för framtiden underhålla.
Förändringen skall dock, jemlikt K.
Förordnm af d. 20 Jan. [824, verkställas på deras bekostnad, som deraf hafva fördel, ofvanför liggande vattenverksägare, som genom föändringen befrias från bakvatten, deribland inbegripne. 3:o.
Vattenverksägare må, under de tider då vattenbrist äger rum, för skattlagde vattenverk tillstänga kungsådra och använda hela den framgående vattenmängden för sina verk, med skyldighet dock att ej förhindra flottning, der sådan förr varit nyttjad, och alt der privilegierade fisken deraf bero, under sex timmar af dygnet bereda fisken fri genomgång.
Rättighet till flottled medgifves i alla vattendrag, med undantag af den öfversta delen deraf, så långt up som flottning är möjlig, om den helt och hållet äges af en person, som då har äganderätt till vattnet, utan annan betalning än för tillfälliga skador af tramp och updämning å kringliggande ägor, hvarföre alla dammbyggnader skola vara så inrätlade, att de medgifva flottning, men denna rättighet inskränkas för mindre vattendrag, der flottled ej förut varit nyttjad, till de sex månader af året, då vattenmängden är störst, hvilken inskränkning, särskildt för hvarje vattendrag, af HäradsRätt bestämmes. 5:o.
Då, i fråga om ändring eller updämning af, eller byggnad uti vattendrag, jord-, vattenverks- och fiskens ägares, eller trafikanters intresse, komma i strid emot hvarandra, medgifves, efter den pröfning och på det sätt, K.
Förordmn af d. 20 Jan. 1824 föreskrifver, om vattenverks ändring eller utrifning, rättighet för den, som dervid har ett intresse af större vigt, att inlösa deras Den 3 December e. m, deras rätt, som dervid hafva mindre vigtiga intressen, med 50 proc:s förhöjning utöfver värdering.
2:o. DS K. M. och R.
St:r beslutat, att jernstambanorne inom riket skola utföras på Statens bekostnad och blifva dess egendom, men den under arbete varande jernvägen emellan Köping och Hult härifrån utgör ett undantag, och då fråga upstått att, i motsats till hvad R.
St:rs beslut af d. 2 Sept. 1851 förutsätter, gifva stambanan emellan Stockholm och Götheborg en sådan riktning, att ingen del af jernvägen emellan Köping och Hult skulle med densamma infalla, hvilket ock synes vara det rätta, men aktieteckning för denna jernväg, så väl i England som i Sverige, erhållits just på grund af denna, i förutmde riksdagsbeslut gjorda, förutsättning, samt då detta företag lidit af flera allmänt kända olyckor, som ställt utsigterna för dess fullbordande på en obestämd framtid, men detta, så völ för landet i allmänhet, som i synnerhet för de provinser denna jernväg närmast berör, och redan färdige eller föreslagne bibanor är af största vigt och inlösning för Statens räkning af ifrågav:de jernvägsanläggning nu sannolikt lättare och billigare kan verkställas, än vid någon annan tidpunkt, får jag föreslå, att R.
St:r måtte ställa 5 milkr R:dr r:mt uti Riksg:sKont:s 4\ proc:s obligationer till K.
M:s disposition, för att, om omständigheterna så medgifva, till det billigaste pris, som kan erhållas, för Statens räkning inlösa KöpingHults jernväg, i det skick den sig befinner, med allt hvad dertill hörer.
Taube, Henning Adolf, upläste 3:ne motioner af följande innehåll: 1:0.
Sedan nu allmänna upmärksamheten blifvit mer och mer fästad vid att upfinna medel för jordbrukets förbättrande, så har äfven blifvit allmänt erkändt nyttan och nödvändigheten af laga skiftens verkställande, emedan jordägare, som med sine grannar hafva sammanblandade ägor, är förhindrad så sköta sin jord, sorn honom bäst synes.
En sådan jordägare kan ej indela sin jord vare sig uti cirkulations- eller koppelbruk, kan ej heller verkställa den numera allmänt nyttigt erkända grunddikningen, ej ens på vanligt sätt jorden afdika.
Bästa beviset för nyttan af laga skiften torde ligga deruti, att man svårligen lär finna någon delägare uti by, som undergått laga skifte, och alla dervid utgående kostnader erlagt, hvilken skulle åter vilja erhålla sine ägor uti dess förra, med grannarnes, sammanblandade läge.
Att lagstiftaren, sedan långliga tider tillbaka, insett den stora nytta, som, genom ett bättre ordnadt jordbruk, för riket vore att förvänta, om II. H. 8 i tt Den 3 December e. m. hvarje jordägare finge sina äger för eig utbrutne, synes tydligt när man genomgår de lagstadganden, sorn blifvit för Landtmäteriet utfärdade; man finner deraf, det lagstiftaren alltid haft det målet för sig att upnå, att jordägarne matte få sine ägor för sig, i så stört sammanhang som möjligt, utbrutne,, meni på samma gårig tvekalt, genom för stränga lagstadganden, göra intrång uti den enslifteä äganderätt, oeh derföre så småningom öfvergått till allt Strängare
Och strängare lagbestämmelser för jords skiftande, tills Slutt. 1827 års SkiftesStädgä blef utgifvén, hvarigenom steget tOgS föllt Ut, Och deruti minsta jordägare uti' by, i likhet med öfrige i byn varande delägare, lemnades vitsord att skifte begära och tvinga sine meddelägare deruti ingå.
Att detta är ett stort intrång
Uti äganderätten, kan väl svårligen bestridas; men då lagstiftaren, för det allmännas bästa, ansett ett sådant intrång- uti den eniskildtes äganderätt vara af nöden, sä bör väl Staten mellankomma och på något sätt underlätta de drygä kostnader, som dell enskildtéy i följd af det tvång honom pålägges, måste vidkännas.
De kostnader vid skiften, sorn för jordägarne ärö kännbarast, utgöres af arfvodet till FofrättmsLandtmätrn och den dryga utflyttningskostnaden; derföre anser jag det Staten, till desse utgifter, borde lemna jordägarne räntefria
Ian, mot en' årlig afbetalningsskyldighet.
(Jti ganska många skifteslag kän man beräkna det nämnde kostnader upgå till cirka 1,500 R:dr r:mt på hemmanet, och då dertill lägges de utgående ersättningarne för odling m. m., så blir det ofta ganska svårt för en hemmansägare att genast utbetala dessa penningar, hvarföre äfven exempel ej saknas, det hemmansägare, hvilken ej haft, som man säger, rygg att bära kostnaderne för skiftet, nödgats sälja hemmanet och gå ifrån sin fäderne ärfda jord.
Väl ser man äfven någon gång i andra fall, att den enskildtes väl måste upoffras för det allmännas bästa, men kan sådant undvikas, tror jag skäl vara att äfven göra det.
Genom att Staten utbetalte Landtmätms arfvode vid skiften, finge äfven jordägarne den säkerheten, att veta sig ej, få betala mera än hvad taxan å landtmäteriarfvoden tillerkänner Dandtmätm, hvilket nu, ty värr, ganska ofta sker, fihl* Utdrag' af alla årfvodesräkhingar för laga skiften inom de sista fern årén och af utflyltningskostnäderna vid skiften inöm hämhde år, som finnas vid K, GéfleralLahdtihät.Kont., så utgöra de förre: för år 1851 för år 1852 . j j b:ko R:dr 202,788: 257,695: 308,191: 322,838: 312,596: för år 1853 för år 1854 och för år 1855 Summa för fem år b:ko R:dr 1,404,108:
Den 3 December e. m. 1(S och cte sednare; för år 1851 bibo Rldr 199,710: för år' 1852 ....... 284,817: för år 1853 278,145: för år 1854 255,013: och för åc 1855* . 320,974:
Samma för farn år b;ko Ridt1 1,338,664: siller ti 1 Isammains för fem år 2,742,772 Hidr bibo, och således årl. per medium 248,554 Ridr biko.
Om nu Slaten,, sorn räntefria lån, utlemnade nämnde summa mot låntagarnes skyldighet att återbetala ledel om året, så klefve det em ungefärlig summa af 1,645,662 R:dr bibo eller 2,468,493 R:dr r.mt, sorn State® på en gång skulle, sorn räntefria; lån' för skiften, bafra utestående.
Om man äfven antager, att.
(Jenna summ» till en början ökades med 50 proc.,, emedan skiftena, sedan kostnader» för jordägarne ej vöre så kännbara sorn nu, skulle komma att raskare pågå, så anser jag den stora nytta, som derigenom skulle åstadkommas, vida upväga: den förlust Staten, genom undvarande af räntan å de utlånte medlen, skulle lida; Hvarjemte, i den mån skiftena hunno fullbordas, den årl. utbetalningen naturligtvis klefve mindre.
På grund af hvad jag nu anfört får jag derföre föreslå, det följande lagstadganden måtte bestämmas. l:o.
Delägare uti by, sorn undergått laga skifte, hvilket faststäldt är, äger, vid upvisning af den vid skiftet uprättade utflyttniingskostnads liqvideringslängden, jemte bevis att skiftet faststäldt är,, uti länets Ränteri, toot qvitto, lyfta hela det belopp, hvartill han för utflyttningskosfnaden blifvit debiterad.
Nämnde summa skall sedan medi ildel årl., under derpå följande 3 år, på hemma* net eller hemmansdelen utdebiteras och, af vederbörande Krono* fogde, i sammanhang med hvarje års kronoutskylder, upbäras och aflemnas. 2:o.