Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Ridderskapet och Adeln i sista Plenum beslutat att bestämma proportionen emellan den summa, som skall upplånas mot Obligationer, och den, som skall upptagas på Afskrifuings-räkning, sedan Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut öfver 2ldra momentet, samt detta moment numera blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, ansåg Hans Excellence lämpligt, att nu inhämta Slån - Den 4 December f. m. dets tanka, rörande upplåningssummans fördelning; och hade en Ledamot, Herr Hjerta, föreslagit, att af den bestämda summan 3 millioner Riksdaler Banco hälften eller \\ million må uppi ånäs mot Obligationer, samt andra hälften eller million på Afskrifnings-räkning, dock under vilkor, att derest på den ena af berörde låneutvägar den stadgade summan ej skulle till Iåns ärhållas, BancoFulImägtige då må på den andra utvägen söka att bekomma återstoden; hvaremot en annan Ledamot, Herr Rosenblad, yrkat proportionens bestämmande på sådant sätt, att af ofvannämnde totalsumma 3 millioner R:dr Banco högst en million må upptagas på Afskrifnings-räkning, samt de öfrige 2 millioner, jemte hvad på Afskrifnings-räkningen af den bestämda summan tilläfventyrs ej erhålles, mot Obligationer upplånas.
Och finge Hans Excellence nu först hemställa, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla Herr HjértaS ofvanberörde förslag.
Jä ocli Nej. Hvarefter Hans , Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Rosenblad framställda nyss om förm alte förslag.
Ja och Nej. Hans Excellence förklarade sig icke kunna af de lemnade svaren med tillförlit - 5a H. 8* Den 4 December f. m. lighet. utröna pluralitetens mening, samt framställde ånyo proposition till bifall å Herr Hjertås förslag.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att sorn, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröslät
Nej, Ridderskapet och Adeln således bifallit den sist framställde propositionen.
Jag anser saken så vådlig i sin princip, att jag icke kan underlåta att besvära Ridderskapet och Adeln med begäran om votering, för att få deras antal bestämdt utröndt, som inom detta Hus hylla den mening, att Banken skall upplåna en och en half million å vista, för att sjelf utlåna på längre tids uppsägning.
Jemte det jag förenar mig med Herr Cederschjöld i begäran om votering, i anseende lill sakens vigt., utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, att då Herr Hjertås förslag lemnar
BancoFullmägtige rättighet alt efter omständigheterna förändra den bestämda proportionen, skulle det komma att bero af en votering inom BancoStyrelsen, att upptaga adelar af totalsumman på Afskrifningsräkning.
Till besvarande af den siste talarens anmärkning behöfver jag blott Den 4 December f. m. "7 ei indra, att besluten inom BancoStyrelseo fattas efter muntligt anförande lill Frotocollet, hvaruti jag tror finnas en tillräcklig garanti.
Den, som bifaller, att, af den bestämda summan 3 millioner Riksdaler Banco, hälften eller i* million må uppiånas mot Obligationer, samt hälften, eller \\ million, på Afsluifnings-iåkning, dock under vilkor, att, derest på den ena af berörde låneutvägar den stadgade summan ej skulle ti 1 f
Iåns erhållas, BancoFullmägtige då må på den andra utvägen söka alt bekomma återstoden, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adelli besluta , att, af ofvannämnde totalsumma 3 millioner Riksdaler Banco, högst en million må upptagas på Afsk riffi i ngsräkning, samt de öfrige i millioner, jemte hvad på Afskrifnings-räkningen af den bestämda summan till äfven tyrs ej erbålles, mot Obligationer uppiånas.
Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapel och Adeln godkändes, samtanslogs^ Den 4 December f. m.
Voteringen börjades kl i. e. m.; oell hefuiinos efler voteringens slut, sedan först en voteringssedel blifvit undantagen oell förséglad', samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, men derefter, i följd af paria vota, den a Ilagd a förseglade voteringssedeln jemväl öppnats, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4,9- Nej — 48.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Prntocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit Herr Hjertås i Ja-propositionen upptagne förslag.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half lill 3 eftermiddagen.
Fredagen d. 4 December 1829.
Fortsattes pröfningen af BancoUtskottets den 22 sistlidne Oclöher under N:o I) c n 4 Dt: c v ,n b e i' m. "9 82 afgdne, socli <Ieu■ 2 derpåföljde November e. m. på bordet I:»,"<le, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:ris 48» 4.9> 5o, 5t, 5a och 53 förut meddeldte Betänkanden, hvaruti "runder för B ankens Lånerörelse, efter dess särskilda utgreningar, för liderymdeu intill nästa Riksdag blifvit af Utskottet föreslagne.
A11 gående en på upplåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen.
A) Rörande Upplåningen m. m.
Den i förmiddags genom votering afgjorde möjlighet, att uppdrifva Afskrifnings-räkningeu ä vista till 2,999,000 R:dr, gör så mycket nödvändigare den anhållan, jag tillåter mig anmäla hos Herr Grefven och LandtMarskalken, att till Ridderskapet och Adeln må framställas följande proposition, såsom tillägg till ard.ra momentet, nemligen:
Dock må ej af Räntekammaren, RiksgäldsContoiret, eller annat under Statens omedelbara styrelse stående Verk, lån på Af-, skrifnings-räkning e/nottagas.
Jag bestrider det af Herr Rosenblad föreslagne lili ägg.
Det finnes intet skäl, att icke göra StatsVerkets eller Gassors medel frugtbara, då sådant kan ske ulan att rubba Bankens 120 Den 4 December e. m. functioner; och StatsVerkels medel äro i saela ut afseende för Bankens upplåning så mycket hällre, som BancqStyrelsen kan i förväg beräkna beloppet åf de summor, hvilka SlulsVerket pu i förväg kände tider har behof alt lyfta.
Herr Rosenblad: Troligen har Friherre Cederström icke gjort sig mödan genomläsa BancoUtskollets Utlåtande.
Der står i början en uppgift, huru Lånerörelsen är beskaffad, och jag uppmanar Friherre Cederström att upptäcka en enda brist.
Detta Utlåtande innehåller, att, vid 1828 års slut, utgjorde fordringar mot rörlig pant och på korrt tid 1,548,284 R.'dr; fordringar mot orörlig pant och på längre terminer 5,435,427 R:dr; och fordringar i Discontväg till det mesta på namnsäkerhet 9,344,55g, eller tillsammans 16,328,272 R:rlr.
I och för tillvägabringandet af denna summa har Banken ägt att tillgå upplånade medel mot Obligationer på uppsägning 969,5.25
R:dr; deponerade medel i VexelBanken, som dock skola vid anfordran ägarne tillhandahållas 2,876,033 R:dr, hvilka, om de icke upptagas, skulle göra bristen ännu större, och således fordra antingen en inskränkning i utlåningen, eller ock utgifvandet af nya sedlar.
Bland tillgångarne äro äfven upptagne den så kallade grundfonden, samt guld och silfvervärden evalverade efter 128 sk. curs, utgörande 3,800,000 R:dr, Hvad Den 4 December e. m. I 2 I derutöfver användes till de ofvannämnda ullåningarne, eller 8,682,713 R:dr, är alt anse såsom tillkommet endast och allenast i följd af det stadgande, att Bankens sedlar såsom mynt i Riket erkännas, enär detta ford ringsbelopp ej grundar sig på någon hos Banken befintlig tillgång.
Då Banken således redan äger millioner utelöpande blott på credit, skulle, om man äfven borttog de deponerade medlen utur vexelräkningen, man vara tvungen att utgifva nya sedlar.
Dessutom tror jag, i motsatts med Friherre Cederström, alt i December månad, då StatsVerket ligger i förskott för statsutgifterna, behållningen i Cassorna är ringa; och om densamma äfven skulle stiga öfver en half million, som kunde insättas i Banken för att gifva ränta, måste dessa penningar dock återtagas från Banken under de första tre månaderne af nvå året, innan uppbörden från Länen börjar ingå, och delta skulle blott göra rörelsen mera precaire.
Jag frågar då, huru skulle Banken fylla bristen, när dessa medel utlogos.
Ehuru jag visserligen icke vill täfla med Friherre Cederström i ihärdighet att försvara en fattad mening, tror jag, så länge laglig väg är öppen, att yrka ordning, mig böra yrka proposition å det af mig föreslagne tillägg, och får jag på förhand förklara, att jag ej utan votering ufstår derifrån.
I 22 D e ii 4 D e c e m b c r e. ro. Friherre Boye, Ludvig:
Jag tror mig höra begagna min ratt, att begära Herr Rosenblads tillägg, äfvensom Friherre Cederslröms anmärkningar dervid, på bordet.
Jag vill ej bestrida Herr Rosenblads Önskan i afseende på det föreslagne tillägget, i fall det kan lugna honom; men jag får erinra, att Kongl. Majrts försäkran af år 1668, som utgör grundcontractet för Banken, förvissar Banken, att alla Statens intrader skola gå genom Banken.
Annorlunda var förhållandet med behåliningarne på löpande årets intrader.
Desse brukade man i Carl XI:s tid förränta i LåneBankeu.
Hvad angar Friherre Boyes försök, att lägga Herr Rosenblads tillägg och mina anmärkningar dervid på bordet, så lärer detta försök icke vara verkställbar^, ty enligt Grundlagen kunna vi med förändringar antaga ett Utlåtande, då det andra gången förekommer; men, såsom jag hoppas, skola vi dock afslå Herr Rosenblads förslag.
Herr Rosenblad har trott, det jag ej tagit kunskap om Utlåtandet, och har yttrat, alt StatsVerkets tillgångar äro om vintern helt och hållet anlitade, men att StatsVerket om sommaren deremot har öfverskott i Banken; hvem tviflar väl på detta?
Jag yttrade, att under sommarmånaderne, då StatsVerket har Den 4 December e. 111. öfverskott af medel, skulle det vara välgörande för rörelsen, om dessa medel utlånades från Banken; om vintern åter, då de handlande ej hafva behof af penningar, men StatsVerket deremot behöfver sina medel, kunna de dragas ifrån rörelsen.
Det må vara Herr Rosenblad förbehållet, att tillvita mig envishet; här är fråga om att i sjelfva saken bereda ett lyckligt slut för samhället; och då man ej vill hindra näringarne att få medel, bör man dervid ej fästa vilkor, sorn hindra Cassör, hvilka på flere månader ej behöfva sina medel, att insätta dem i rörelsen.
Vill man hindra näringarne att erhålla medel, bör man bifalla Herr Rosenblads förslag; vill man deremot befordra dem, måste man afslå detsamma.
Jag bestrider Herr Rosenblads tillägg, och som votering redan är begärd, är det helt enkelt, att vi, till tidens vinnande, genast företaga densamma.
Sådana behållningar, som Grefve von Schwerin i senare delen af sitt yttrande omnämnt, vill jag visserligen icke hindra från att kunna insättas på Obligations-räkningen, endast de Cassör, som bestrida Statens dagliga utgifter, icke derstädes insätta sina cassa-behållningar.
Dessa medel finnas redan bland Bankens tillgångar beräknade, och kunna icke för andra gången utlånas, utan att sätta bankens hela tillvaro på spel.
Att der - 124 Dtn 4 December e. m. emot de af Grefve von Schwerin omnämnde mede! insattas å Afskrifnings-läkniugen, kan icke vara orätt, om Kongl. Maj:t der ■ lill lemnar sitt Nådiga tillstånd.
Särskilt får jag begära upplysning, om ej i början af Riksdagen en motion, väckt af Herr Lagerhjelm, hvilken motion lärer vara behandlad uti BancoUtskotlets Betänkande N:o 47 > sonl af alla Stånden blifvit bifallet, och i hvilket afslogs-förslaget att göra Cassornas behållningar räntebärande; jag hemställer, om det är lämpligt, att nu fatta ett alldeles motsatt beslut.
Sprengtporten > Jacob Wilhelm:
Det torde vara mindre nödigt alt besvara Herr Rosenblads sista yttrande, emedan StatsUtskottet inkommer med eli Betänkande, som tillstyrker Rikets Ständer, att meddela sine Fullmäglige i RiksgäldsContoiret instruetion, att göra derstädes varande behållningar fruktbärande.
I anledning af hvad som blifvit ytlradt, får jag tillkännagifva, att jag, lika med Friherre Cederström, ej inser någon våda att på Afskrifnings - räkningen mottaga StatsVerkets medel från de allmänna Cassorna.
Banken bör tvärtom vara säker, att ej blifva presserad med utbetalningen af dessa medel, emedan man ungefärligen kan veta, närde påfordras.
Men jag tycker mig finna ei^ Den 4 December e. m. 125 annan betänklighet.
Då nemligen dessa medel, lill följd af allmänna författningar, 1111 skola insaltas i Banken räntefrilt, ser jag ej, hvartill det kan tjena Banken att hädanefter för samma medel erlägga ränta.
Dock har jag kanhända genom denna erinran endast förrådt min okunnighet om förfallningarne rörande detta ämne.
I sjelfva Bankens försäkran är redan sagdt, att alla kronans medel såsom tull, tolag m. m. få insättas i Banken; och således finnes redan en föreskrift i delta afseende.
Man kan dessutom ej komma till mera än en viss grad af controll, ty om några individer missbruka den Cassa de hafva om händer, skulle väl vi derföre böra befalla oss med dessa små detaiiler; vi böra blott lenina allmänna föreskrifter, och låta vederbörande tillse, huru de efterlefvas.
Hvad RiksgäldsContoirets medel angår, står det redan i i8a3 års Instruction föreskrifvit, att de skola göras fruktbärande mot 3 procent, på hvilken grund jag icke kan tillstyrka någon speciel föreskrift i detta afseende.
Om det verkeligen i den närvarande BancoOrdningen finnes påbudet, att Statens medel skola gå igenom Banken, så är dock intet förloradt derigenom, att vi i sjelfva beslutet tillkännagif - 126 Den 4 December e. m, va, alt ifrågavarande medel få insättas emot ränta på Afskrifnings-räkningen.
I anledning af hvad Friherre Sprengtporten anfört, hör jag nämna, att utväg är öpnad på Obligations-räkningen; ty andra medel, ände, som insättas på 2 månaders uppsägning, han väl icke RiksgäldsContoiret äga.
Jag vill ej yrka någon inskränkning deruti, men förnyar blott min anhållan, att RiddarhusSecreteraren ville upplysa, huru BancoUtskottets Betänkande N:o 47 blifvit afgjordt.
I anledning af Herr Rosenblads begäran, får jag äran vördsamt upplysa, att RancoUtskottets i anledning af Herr P.
Lagerlijelms motion, att hälften eller två tredjedelar af alla publika Verks behållningar i Banken måtte i Discontväg utlånas, under N:o 47 afgifne Betänkande innehåller afstyrkande af berörde motion, och blef den förste sistledne Augusti af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Den Kongl, försäkran angående Banken innehåller, såsom jag förut nämnt, föreskrift uti ifrågavarande afseende.
Om således BancoStyrelsen förmärker, att på upplånings-räkningarne insättas allmänna medel, behöfver den blott vända sig till Auctoriteterna, som då förekomma detta.
Revisorerna tillhörer det sedan att ytterligare efterse förhållandet.
Jag tror Den 4 December e. m.
,27 således, alt ingen särskild föreskrift behöfves, oell är öfvertygad, att, om man återgick i allt till BandöOrdningen, stöde Banken i vida bättre skick.
Herr Rosenblad: Sedan Herr RiddarhusSccreleraren upplyst, att Betänkandet ]N:o 4y, som'afstyrker utlåning af Allmänna Gassors behållningar, blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, hemställer jag lill Friherre Cederström och Herr Hjerta, huruvida de anse något hinder möta för BancoUtskottet, alt i Reglementet utfryckeligt stadga, att, i stöd af detta Rikets Ständers beslut, några sådana Cassors medel icke få på Afskrifmngs-räkningen insättas.
Skulle Herrarne icke bestrida, att delta är ett solklart Corollarium, anser jag rnig icke vidare böra yrka det begärda tillägget, men i annat fall tinner jag nödvändigt att förnya min anhållan om proposition derå.
Herr Lefren, Johan Pehrt
Den siste talaren har medgifvit, alt de publika verken kunde göra sina medel fruktbärande på Obligations-räkningen; men påstått, i anledning af RiddarhusSecreterarens nyss lemnade upplysning, att Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut hindrade dessa medels insättande på Afskrifhings-räkningen.
Jag ber Herr Rosenblad öfverväga, om det är riktigt att han, till styrka för sin satts» 128 Den 4 December e. m anför Ridderskapets och Adelns beslut öfver Herr Lagerbjelms motion, för att få vapen mot sina motståndare.
Antingen skall lian säga, att dessa medel icke få insättas på någondera räkningen, eller att de få insättas på båda räkningarne utan binder af Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag antager det senare alternativet.
Herr Lagerhjelms motion handlade blott om att öka den redan varande
Disconten, ty då tänkte ännu ingen på att inrätta en särskild HandelsDiscontfond.
Man afslog motionen endast derföre, att man ej i vanlig discontväg ville öka rörelsen.
Om, på sätt Herr Rosenblad föreslår, BancoUtskottet skulle i Reglementet stadga ett särskilt förbud alt mottaga allmänna cassors medel på upplånings-räkningarne, får jag underkasta mig ett sådant beslut; men står det icke i Reglementet, skulle Fullmägtige finna sig förbundna att derpå fästa Regeringens uppmärksamhet, såsom en sak, hvilken icke är tillåten.
Herr Cederschjöld har anmärkt, att han var oviss, om det icke vore vådligt berättiga Banken att mottaga Statsverkets behållningar, emedan de redan stå i Banken förut utan ränta.
Detta är visserligen sannt, men Banken har icke rätt Den 4 December e. m. rätt att de samma utlåna, utan att först upplåna dem.
Om Banken, då sedlarne insättas, korssar öfver deni, har hvarken Banken eller Statsverket nytta deraf.
Men om Banken lånar upp desse medel mot 2 procent, och lånar ut dem mot 5 procent, så har Staten Sverige 3 procents vinst derpå.
Derföre bör en sådan anstalt hvarken bifallas eller förbjudas, ty sådana omständigheter kunna inträffa, att Styrelsen vill hastigt återfå sina medel, och då kunna dessa ej på en gång vara att erhålla utan att störa Bankens Credit.
Man kan ej föreställa sig ett slikt försök hos de styrande, ty då voro Statens inkomster utan värde.
Af alla låntagare och långifvare måste således RiksgäldsContoiret och StatsContoiret vara de pålitligaste.
Om en sådan rörelserätt behandlas, kunna Statsverkets medel vara att påräkna för 2 ä 3 månader.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till afslag å Herr Rosenblads tillägg, och då Herr Rosenblad sjelf begärt votering, anhåller jag att hans tillägg må blifva Ja-proposition, och att Contra-propositionen må innefatta afslag å detsamma.
Ged erströms anmärkning skulle vara ganska riktig, om ej Banken hade utlånt allt hvad Statsverket insatt och ändå något derutöfver.
Det 5a H. o Dpd 4 December e. m. går således icke an, att för andra gången utlåna dessa medel, emedan sådant endast vore en ny sedelfabrication, som åtminstone före vexelluckans öppnande vore ganska vådlig.
Jag skulle icke dervid fästa någon vigt, om BancoOrdningen ännu vore i kraft, men för det närvarande gäller den föga.
Det finnes till exempel en § i densamma, sorn stadgar, att inga Creditsedlar få utgifvas; likväl hafva vi i ioo år ägt sådana.
I § stadgas, alt Banken skall upplåna penningar, för att sedermera utlåna dem; likväl har sådant icke förr kommit i fråga än vid denna Riksdag.
BancoOrdningen är en förskräckligt svag grundmur att stödja sig vid.
Sedan Herr Lefren bevisat, att Ridderskapets och Adelns beslut öfver Herr Lagerhjelms motion tjena till intet, måste jag förblifva vid min anhållan om proposition på det af mig föresiagne tillägg.
En förlorad votering kan ej öfvertyga mig, att jag har orätt.
Cederström har i anledning af mitt förra yttande anmärkt, att de penningar, som insättas af Statsverket i Banken, ej få af Banken användas, utan skola der vara ett orubbadt depositum.
Jag fruktade verkligen, att så var; men då jag besinnar att BancoOrdningen, om jag rätt minnes, säger, att Statens medel skola insättas i Banken till dess nutriment; så kan jag ej föreställa mig an - Den 4 De er mb er e. ni. nät, än alt de skulle få disponeras, Mott motsvarande summor alltid höllos Statsverket tillhanda; ty hvad nylla skulle Banken eljest hafva af dylika insättningar?
Om den af mig föreslagne bordläggning ej kan bifallas, förenar jag mig uti Friherre Cederströms anhållan, att vi ju förr dess häldre måtte få proposition och votering, på det Ridderskapet och Adeln må få sysselsätta sig med. något annat, än digression på digression.
Jag förenar mig med den siste talaren, och vill endast tillkännagifva min förundran deröfver, att Herr Rosenblad icke vet, alt BancoOrdningen ännu är i full gällande kraft.
Den är ännu icke ändrad hvarken af något hemligt eller offentligt Utskott.
Jag hemställer, om formlig proposition skulle göras på Herr Rosenblads tillägg, och votering derpå följde, med det resultat, att Kongl. Maj:ts försäkran af 1668 ej respecteras, hvad följden deraf blefve.
Jag tror, att en sådan proposition hvarken behöfves,eller kan göras.
Det lärer ej vara 1 fråga, att BancoOrdningen är så helig, att den ju icke kan ändras, derest Rikets Ständer öfverenskomma derom, då ett se5a H. 9* 1^2 Den 4 December e. m. rare beslut måste i Instructionen insiittas.
Men derföre är ej Herr Rosenblads föreslagne tillägg rimligt, utan hoppas jag, att Riaderskapet och Adeln afslår detsamma.
Beklagligen finnes ingen § i BancoOrdningen, som icke blifvit bruten, med undantag af den, som stadgar, att en tredjedel af Commissarierna skall vara af hvarje Stånd.
Cederström bar också mot Herr Hjerta och Grefve von Schwerin yrkat, att BancoOrdningen ganska lätt kan förändras.
Jag anhåller ora proposition på mitt tillägg; men skulle denna proposition blifva med Nej besvarad, skall jag visserligen icke besvära med en votering, utan vara nöjd med att hafva gjort hvad jag kunnat, då jag försvarat hvad jag ansett rätt samt öfverensstämmande med ordning och formlig lag.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Rosenblad föreslagne tillägg, så lydande:
Dock må ej af Räntekammaren, RiksgäldsContoiret eller annat under Statens omedelbara styrelse stående Verk, län på Afskrifnings-räkning mottagas.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence frågade, om D e ii 4 December e. m.
Ridderskapet och Adelil fann för godt afstå terörde tillägg.
Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence förnyade dessa tvenne propositioner; men de blefvo båda åter med
Ja och Nej besvarade.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, det han af de lemnade svaren icke kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet; hvadan frågan icke torde kunna utan votering afgöras.
Friherre Boye: Hos Ridderskapet och Adeln har jag väckt en motion derom, att alla extra intrader borde göras fruktbara; Ridderskapet och Adeln har förvisl motionen till Utskott.
Skulle väl, genom en votering, denna motion nu afgöras, innan något Betänkande deröfver ännu inkommit?
Jag bestrider en slik votering, och begär votering derom, huruvida det skall voteras.
Riksdagsordningen får man icke votera om det voteras skall.
Hvad beträffar Friherre Boyes motion, så äger han göra sin mening gällande, då Betänkandet deröfver inkommer.
Skulle ämnet redan vara till hans fördel afgjordt, kan han väl icke mera begära.
I händelse ingen begärt votering, anhåller jag, att Herr Den 4 December c. ni.
Grefven och LaiultMarskalken täcktes ännu en gång framställa proposition.
Jag har tyckt mig finna, att Ridder skåpet och Adelil icke antagit Herr Rosenblads tillägg.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde anjo , om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla det af Herr Rosenblad föreslagne tillägg.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellenee tyckt sig finna, Nej öfverrösta!
Ja, Ridderskapet och Adela således icke bifallit Herr Rosenblads tillägg. 3:o Att upplåning må ske vid Banken i Stockholm * äfvensom vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö > samt endast i jemna 5oo Riksdalertal, Herr Hjerta:
Jag inser alla de svårigheter, som möta vid en Afskrifnings-räknings inrättande på 3:ne särskilta ställen, så att ej en viss summa skall öfverskridas, men vågar ändock föreslå bifall till detta moment, hvarigenom en sådan räkning tillätes äfven i Götheborg och Malmö , såsom det enda sättet att göra u vista rörelsen nyttig för näringarne.
I det förslag Utskottet afgifvil, begär jag den ändring, alt i stället Den 4 December e. in. för det minimum blifvit bestämdt lill 5oo R:dr, det må utsättas till 100 R:dr.
Om afsigten är att endast tjenstaktigt gå tillbanda Stockholms rörelse, kan, Utlåtandet vara riktigt; men om meningen är, alt det öfriga Sverige skall få deltaga, deruti, och om man vill vara. rältvis emot Landsorterna, måste man medgifva, att 5oo R:dr är för stor summa, och rättvist nedsätta den till 100 R:dr.
Jag anhåller om pro-„ position derå.