Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu en person vid dessa beredningar förefinnes, som har votum decisivum, är han dock kontrollerad af 3 personer, som äro utsedde af kommunen, och detta votum har han endast i afseende på förslagets afgifvande till taxer:skomitéen; dessutom är komitéen ej bunden af detta förslag.
Hvarje ledamot är ock berättigad att inlemna till komitéen det förslag, han anser lämpligt.
En anmärkning har blifvit framställd mot redaktionen af denna §, eller, rättare sagdt, mot de bestämmelser, som deri innefattas.
I Bevillms-komitéen voro vi i beråd huruvida man borde antaga ett sådant stadgande, men några af ledamöterna, som voro förtrolige med bevillmsväsendet, ansågo det vara rättast att åtminstone i början låta det blifva sådant.
Jag får anhålla om bifall till denna §.
St:r vid sednaste
Riksdag begärde att till den nuvarande ett förslag till ny bevillningsstadga skulle utarbetas, stödde sig otvifvelaktigt denna anhållan på öfvertygelsen om ofullständigheten af hittills gällande grunder för bevillnings utgörande.
Han var öfverens om behofvet af en noggrannare och rättvisare taxering på de skattskyldige.
Dervid måste man söka att genom en noggrann taxering komma de verkliga värdena så nära som möjligt.
För dessa noggrannare upplysningars vinnande här derföre Utsk:t föreslagit att allt för stora socknar skulle kunna delas i 2 eller flere beredningsdistrikter.
Tvistefrågan i detta afs:de är huruvida man bör antaga det nya förslaget eller bibehålla det gamla.
För min del är jag bland dem, som anse att en noggrannare beskattning är af nöden.
Kunde denna ske med den noggrannhet inom hvarje socken, som det skulle påkalla, föreställer jag mig att man öfver vårt land utan någon kostnad skulle kunna få en ganska värderik statistik äfver förhållandena, och det är på denna grund jag sluter mig till dem, som yrka bifalla till ifrågavarande §.
Maj f. m. 167 Gr.
Antingen den nuvarande Bevilln:s Fdrordningen bibehålies oförändrad eller den nya antages, är det lika angeläget att beredningar införas.
Det har nemligen visat sig att taxer:s-komitéerna, såsom första instansen, äro odugliga.
Detta är ganska naturligt, ty antalet personer i dessa komitéer är allt för talrikt, för att i första hand utarbeta ett förslag.
Dessa personer böra, då förslaget är utarbetadt, pröfva och fastställa detsamma.
Det är i afs:de på taxer:s-komitéerna i detta fall som med en lagstiftande församling, att förslaget bör vara på förhand uppgjordt af ett mindre antal, innan det förekommer till slutligt afgörande.
Då vidare tiden, inom hvilken taxer:skomitéerna skola fullgöra sitt arbete, är så kort, blir den naturliga följden, att ärendernas behandling måste blifva slarfvig och mindre noggrann, ifall de äfven skola åläggas beredningarnes göromål.
Allt utvisar att någon förbättring måste vidtagas, man må antaga en ny förordning eller bibehålla den gamla.
För min del anser jag, att bevillms-komitéen har ganska riktigt föreslagit bibehållandet af taxens-komitéerna, med något förändrad organisation, såsom en granskande och beslutande myndighet; men innan denna deras verksamhet börjar, skall förslag dertill vara uppgjordt.
I denna beredning anser man att både den skättskyldige och Kronan böra hafva rättighet att yttra sig.
Kronan på det sätt att K. M:ts Bef:de utväljer ett ombud, som i beredningen är ordförande; och de skattskyldige derigenom att de utvälja ledamöter i denna komité, hvilken har tillfälle att arbeta en längre tid, så att deras arbete blir med noggranhet fullgjordt.
Mången torde dock säga att ett intrång på K.
St:rs beskattningsrätt lätteligen sker derigenom att K. H:t.s
Bef:de utnämner ordföranden, och man har dervid stödt sig vid den bestämmelsen att kronofogden dertill vore lämplig.
Jag tror att detta utnämnande af kronofogden bör uteslutas; men att likväl Kronan alltid skall hafva sitt ombud, för att bevaka sin rätt, anser jag vara alldeles nödvändigt.
Detta ombud har visserligen votum decisivum, men jag tror ingalunda att någon obehörig tryckning i skatternas påförande härigenom kan ske, då det står hvarje ledamot fritt att inkomma med förslag i den riktning, han anser lämpligt, och taxens-komitéen således har rättighet att välja mellan majoritetens och minoritetens förslag.
Yidare har man klandrat att bevilln:sberedningen skulle icke allenast utföra hvad den ansåg den skattskyldige ega i årlig inkomst utan jemväl sjelfva bevillmsafgiften.
Detta har TJtsk:t gjort af välvilja för den skättskyldige, alldenstund det ansåg att det för en mängd mindre bemedlade personer vore af vigt att veta till hvad belopp deras egendom var taxerad, och ej allenast hvad de anses ega i inkomster.
Icke heller skall detta medföra något besvär för bevillmsberedningen, att, med 168 Ben 16
Maj f. m. någon kunskap i räknekonsten, uträkna hvad en proe:t på en inkomst gör.
För min del får jag, på grund af hvad jag anfört, vördsamt anhålla om bifall till denna punkt.
Det är visserligen sannt hvad Gr.
Mörner sade, att, om en rättvis taxering skall kunna ega rum, en mängd komitéer måste dermed sysselsätta sig; men nog tyoker jag att 2,000 komitéer för detta ändamål är väl mycket, så mycket mera som förr hafva funnits bevillms-komitéer, men hvilka ansågos onyttiga och derföre afskaffades.
De båda sista talarne började sina anföranden med att säga att kronobetjeningen ingalunda utöfvade beskattningsrätten; men erkände dock att det är angeläget att någon bevakar Kronans rättigheter, samt att någon sådan rättighet således förefinnes, som bör utöfvas, och denna kan ej vara annat än beskattningsrätten.
Jag är fullt öfvertygad att, om detta ifrågavarande förslag sättes i verket, det blir kronobetjeningen, som kommer att beskatta Svenska folket.
För min del anser jag lika praktiskt att de personer, som skola utgöra ledamöter i beredn:s-komitéerna, betala bevilln:ssumman; det blir alldeles detsamma.
Frågan är blott att få 2 millioner för att fylla statsbristen, och detta vinnes på sådant sätt fullkomligt lika väl.
Jag skulle önska att en viss del af bevillms-summan fördelades på hvarje län eller härad och att tax:s-komitéen sedermera måtte distribuera denna summa.
Jag anhåller fortfarande om afslag å den 31 §:n. Gr.
För min del tror jag visserligen att man icke skulle behöfva dessa beredningskomitéer; ty det finnes intet hinder för, att tax:s-komitéerna fördela sig sins emellan på divisioner och företaga den preliminära granskningen; samt sedermera sammanträda och gemensamt besluta bevillningen.
Då nu desse tax:s-komitéer omfatta samma distrikter, som socknarne, kan jag ej inse att det blir svårare för ledamöter af taxerings- än för berednings-komitéen att komma tillsammans.
Ledamöterna skola nemi. tagas af invånarne inom samma distrikt och äfven derstädes sammanträda.
Denna fördelning af tax:s-komitéens arbete på sådant sätt, att det förberedande arbetet göres på afdelningar, medför den stora nytta, att sedermera in pleno alla de olika meningarne, som förefunnits inom de särskilda distrikterna, ega sin målsman och der kunna göra sig gällande; hvaremot enl. detta Utsk:ts förslag endast ordföranden i komitéen skulle vara i tillfälle att få sm mening gällande.
Yisserligen eger man att enl. 37 §:n få sin mening till protokollet anmäld och att den anmäles för tax:s-komitéen; men att denna § sällan följes, kan man taga för gifvet.
Jagtror således, att dessa bevilln:sberedningar äro nödvändiga endast i det fall, att man vill hafva det nya systemet genomfördt Den J6 M-a,j f. m. i den utsträckning, som Utsk:ts och komitérades förslag åsyfta.
Jag kan icke annat än anhålla om återremiss af denna §, med anledning af hvad jag haft tillfälle yttra.
Hamilton hafva alla erkänt nyttan och nödvändigheten af bevillms-beredningars införande.
För min del får jag förena mig med Gr.
Lagerbjelke att, för den händelse man vill att taxeringens fördelning medborgare mellan skall blifva rättvis, dessa beredningar, äfven om den gamla bevillms-förordningen antages, böra införas.
Här har nämnts att derigenom skulle förorsakas så mycken tidsspillan och kostnad.
Det beror dock helt och hållet på huru man vill att tax:s-komitéerna skola gå till väga.
Skola de fullgöra sina åligganden på samma sätt som hittills, d. v. s. att på en förmiddag afsluta sitt arbete, då tror jag visserligen att beredms-komitéernas arbete blir ganska långvarigt och besvärligt.
Hamilton har särskildt fäst sig dervid att kronofogden, såsom ordförande, skulle hafva votum deeisivum, då meningarne äro delade.
Härvid har Gr;n glömt att detta endast är ett förslag,- och vidare att det i tax:s-komitéen heter att, i händelse rösterna äro lika, den gäller, som är till fördel för den skattskyldige.
För min del kan jag icke annat än yrka blifall till Utslcts förslag i denna del.
Hr v. Koch:
Jag begärde egentligen ordet, för att be svara Gr.
Hamilton, hvilken framställt det förslag att, om beredningarne skulle bestå af 4 å 5 personer, man borde nedsätta antalet af tax:s-komitéens ledamöter till ett så litet antal, som beredningarne nu utgöra.
I afs:de härå vill jag svara att man icke tilltrott sig att kunna öfverlemna beslutande rätten i beskattningsväg åt ett så ringa antal som dessa 3, 4 å 5 personer.
Det vore en allt för vådlig Öfvergång från det nuvarande.
Så mycket mindre kan man nu göra det, som man ännu icke bestämt huru dessa komitéer, som f. n. äro sammansatte efter stånd, böra organiseras.
Man har sagt att vid hvarje tax:s-komité borde såväl fastighetsegare som andra kathegorier vara representerade, på det att de särskilda klassernas inkomster och skatter må kunna samvetsgrannt bedömas.
Detta bör just ske genom beredningarne, hvilka göra det svåraste af arbetet; oeh man blir derigenom i tillfälle att i möjligaste måtto inskränka antalet af ledamöterna i tarscs-komitéen.
Det bör nemi. vara 9 ledamöter i tax:s-komitéen, då den omfattar endast en socken, och då flere församlingar slas tillsammans, kan det blifva till och med 3 ledamöter från hvarje socken.
Man har vidare sagt att beredningarne hafva allt för mycket inflytande af kronofogden.
Jag vill i afs:de härå nämna 170 I)en 16
Maj f. m. att, jemte det kronofogden skall vara tillstädes, är det uttryckligen uttaladt att bland tax:s-komitéens ledamöter äfven bör vara åtminstone en af beredningens ledamöter, hvarigenom den skattdragande har den garantien att ej blifva öfverröstad af den, som bevakar Kronans rätt.
För min del kan jag icke annat än yrka bifall till hvad TJtsk;t föreslagit.
För min del anser jag fortfarande att berednings-komitéerna ej gagna till något, utan att tax:s-komitéerna kunna uträtta allt hvad som ålegat dessa komitéer hvar för sig.
Beredningsdistriktena äro så små, att de nära nog sammanfalla med hvarandra, och tax:s-komitéerna hafva också inom pastoratet sitt distrikt, hvilket gör att dessa komitéer sällan hafva sig uppdragen taxeringen inom större distrikt än tvenne berednings-distrikt.
För min del anhåller jag fortfarande om afslag å Utsk:ts Bet:de i denna del.
Det är allmänt kändt att synnerli gast i landsorten hafva i sednare tider en mängd komunal-befattningar ålagts innebyggarne derstädes.
Mångenstädes har det gått så långt att hvarje bonde har något kommunalt uppdrag.
Detta sätt, på hvilket Bevilln:s-Utsk:t sökt lösa det svåra problemet att utföra beskattningen, kommer också att öka kommunal-tjenstemännens antal.
Det lär väl vara oemotsägligt att inrättandet af dessa beredningskomitéer kommer att förorsaka allmogen stort besvär.
Jag har genomläst detta Bet:de och för mig är det ingalunda klart, huruvida föreskrifterna ang:de beredningarne kunna stå tillsammans med föreskrifterna ang:de tax:s-komitéernas organisation.
Ang:de dessa sednare finnes föreskrifvet att de skola bestå af 9 personer, och att af dessa 9 en från hvarje beredningsdistrikt skall infinna sig.
Då torde det hända att vid flere tillfällen antalet 9 kommer att betydligt öfverskridas.
Jag medgifver att det kan vara ganska nyttigt att, då tax:s-komitéen sammanträder, man har på papperet uppgjordt förslag på hvad hvarje skattskyldig bör erlägga, men jag tror att, om arbetssättet för tax:s-komitéerna blefve annorlunda organiseradt än hittills varit fallet, skulle det gå lika lätt för sig för komiteen att fullgöra sitt arbete soih nu genom alla dessa omgångar med beredningskomitéer o. s. v. Jag förenar mig med dem, som yrka afslag å denna §.
För min del kan jag ej fatta hvar ken den siste värde talarens eller Gr.
Hamiltons åsigter om beredningskomitéernas obehöflighet, äfvensom deras föreställning om sammansättningen af tax:s-komitéerna.
Jag behöfver ej ingå i någon vidlyftigare diskussion öfver detta, utan hänvisar till 46 §:n af denna föreslagna bevillningsstadga och tror Den 16 Maj £ m.
171 att de deraf kunna sluta till möjligheten af det, mot hvilket de förut hyst mycken betänklighet.
Denna 46 § lyder sålunda: »Antalet af hvarje tax:s-komitées ledamöter bör vara nio, då tax:s-distriktet icke utgöres af mer än en församling.
Omfattar åter tax:s-distriktet två församlingar, skall tax:s-komitéen bestå af tio ledamöter, bland hvilka fem utses af hvardera församlingen; och om tre eller flere församlingar tillhöra samma tax:s-distrikt, bör hvarje församling utse i förra fallet fyra och i det sednare tre ledamöter i detta distriktets tax:skomité”.
Ehuru diskus sionen redan länge fortfarit, anhåller jag att några ögonblick få taga K., o. A:s uppmärksamhet i anspråk, föranledd dertill af ett yttrande utaf Bev:s-Utsk:ts ordförande, hvaruti han påstod att nuvarande tax:s-komitéer på landet ej motsvarade sitt ändamål, särdeles som dess bestyr afslutades på en förmiddag, och att det således vore nödvändigt åter införa dessa bevilln:sberedningar, hvilka funnits ända till 1840.
Med anledning deraf har jag tagit kännedom af Bev:s-TTtsk:ts vid 1840—41 årens Biksdag afgifna Bet:de N:o 12, angående grUnderne för allmänna bevillningen, och dervid funnit, bland annat, att uti 2:ne af Gr.
Spens väckte och till Bevilln:s-Utsk:t remitterade motioner han föreslog dels att, uti blifvande bevillms-förordning, berednings-komitéerne icke måtte bibehållas, utan beskattningsbestyret å landet, likasom i städerne, åt tax:skomitéerne öfverlemnas, hvarvid likväl, till förekommande af för stora tax:s-distrikter, det borde ankomma på Konungens Bef:de att, med häradets eller häradernes bifall, om distriktens fördelande enligt lokala förhållanden bestämma, samt dels att först sammanträdande tax:s-komitéer skola med noggrannhet uppskatta hvarje jordegendom till det värde densamma med säkerhet ansåges ega, hvilket värde sedermera i 5 år borde ligga till grund för afgifternes utgörande, utom i händelse någon egendoms värde genom olyckshändelser varder förringgadt, då, uppå egarens derom skeende anhållan, nedsättning deruti må beviljas och efter nämnde tids förlopp ny uppskattning, enligt berörde grunder, anställas, till rättelse för påföljande 5 år.
TTtsk:ts förslag angående förändrad Organisation af tax:s-komitéerne innehåller: ”Under den längrk tid, som förflutit sedan nu gällande bevilln:s-system först itifördes och tillämpades, har visserligen den närmare kunskap om detta beskattnirigssätt hunnit grundläggas, att en förenkling i verkställighets-åtgärderne dervid numera synes båda kunna och böra ega rum; men i fråga om den förändring, som, i afseende härpå, utan olägenhet kan vidtagas, anser Utsk:t hufvudsakligen böra tillses, att bevillms-taxeringen i möjligaste måtto grundas på en tillförlitlig 172 Den 16
Maj f. ra. kännedom af de förhållanden, som rätteligen böra vägleda taxeringsmännens omdömen”.
»I sådant hänseende visar sig ock nödvändigheten att företrädesvis bibehålla berednings-komitéerne, såsom närmast svarande mot ändamålet; hvar emot Utsk:t anser tax:s-komitéerne på landet kunna indragas.
Derigenom vunnes likhet till formen emellan landet och städerne, utan uppoffring af den beskattningsrätt, som ytterst tillkommit och äfven framgent synes höra tillkomma sjelfva socknarne eller kommunerne;” och hemställde, på grund häraf, Utsk:t att tax:s-komitéerne på landet, sådane de hittills varit, må indragas och förenas med beredms-komitéerne, likväl under gemensam benämning af: tax:s-komité på landet.
Denna Utsk:ts hemställan, hvilken, i ani. af deremot inom åtskilliga af Riks-St:n gjorda anm:r, uti det på grund deraf afgifne Bet:de N:o 27 af Utsk:t förnyades, hlef af R.
St:r derefter hufvudsakligen bifallen.
Då nu häraf inhemtas att tax:s-komitéerne, hvilkas verksamhet af Gr.
Lagerbjelke må hända med skäl klandras, egentligen, fastän under benämning af tax:s-komitéer, varit beredn:s-komitéer med den afsedda verksamhet, som de nu ånyo föreslagna bevillms-beredningarne åsyfta, föreställer jag mig att missbelåtenheten med de förstnämnde egentligen är föranledd af en i tillämpningen af gällande föreskrifter, under tidens lopp måhända oriktig eller ofullständig uppfattning af desamma, men ej af sjelfva föreskrifterne; och vill det således synas, som den nu föreslagne förändringen härutinnan ej vore egnad att leda till större säkerhet och ordning i afs:de å taxeringen; hvadan jag af denna betänklighet hemtar en, efter min åsigt, giltig anledning att påyrka återremiss af denna §.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till, dels återremiss af och dels afslag å förevarande §, framställde H. Exc. propos. å bifall till §:n och, då dervid svarades starka ja jemte ganska många nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Härvid begärdes votering af flere ledamöter; och anhöll Gr.
Hamilton, att kontra-propos:n vid voteringen måtte innefatta afslag å den ifrågav:de §:n. H.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, förmälte att han, till följd af de under diskussionen gjorda yrkanden, ansåg sig böra inhemta R. o.
Ad:ns mening, huruvida återremiss af 31 §:n eller afslag derå skulle blifva kontra-propos. vid voteringen om bifall till samma §; hvarefter propos. gjordes derå, att kontrapropos. vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af §:n, dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Deli 16
Maj f. m. 173 Sedan Gr.
Hamilton begärt votering om kontra-propos:ns innehåll, npplästes och godkändes följande voter:s-propos.: »Den som vill, att vid blifvande votering om bifall till 31 §:n i Bevilln:s-Utsk:ts förslag till BevillmsStadga, kontrapropos. skall blifva återremiss af samma §, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; "Vinner nej, kommer kontra-propos. vid förenämnde votering att blifva afslag å den ifrågavarande §:n.”
Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—30.
Nej —18.
Härefter justerades följande voter:s-propos. i hufvudfrågan: ”Den som bifaller 31 §:n i Bevilln:sUtsk:ts förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämde §, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utslct återremitterad».
Vid slutet af denna votering befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja—23.
Nej —19. R. o.
Justerades ett protok:s-utdrag för f. m:ns plenum.
Upplästes följande, utaf Hr af Sillén, Lars Gabriel, ingifne mern.:
Hög ålder och sjuklighet föranlåta mig att fransäga mig det förtroende, som R. o. Ad:ns Hrr Elektorer lemnat mig, att vara ledamot af Allm.
Besv:s- o. Ekon,- Utsk:t. 174 Den 16 Maj e. m.
Äfvenledes upplästes ett af Hr Montgomery, Gustaf, inlemnadt mern. af följande innehåll:
Ehuru jag är tacksam för det mig bevista förtroendet att nyligen hafva blifvit vald till ledamot i Besv:s- o. Ekon.- TTtsk:t, så nödgas jag dock härmed vördsamt afsäga mig detsamma.
Med anledning af dessa afsägelser anmodades Ståndes Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde välja två ledamöter uti Allm.
Besv:s- o. Ekon.-TJtsk:t efter Hrr af Sillén och Montgomery.
Fortsattes pröfningen af Bevilln:s-TJtsk:ts Bet:de N:o 20, ang:de Allmänna Bevillmn. § 32. Gr.
Angående denna §:s föreskrifter har redan temligen mycket blifvit ordadt; men det oaktadt utbeder jag mig att deröfver få yttra några ord.
Först och främst förefaller det mig helt och hållet olämpligt, att kronofogden skall af K. M:s Bef:de kunna förordnas till ordförande i bevilln:s-beredningen.
Det stöter åtminstone mitt konstitutionella öra att, när fråga är om utöfningen af folkets sjelfbeskattningsrätt, åt en så beskaffad tjensteman uppdraga att vara ordförande och ledare af en dylik berednings förhandlingar.
Men förslaget har derjemte det opraktiska med sig, att det icke vore någon möjlighet för kronofogden att uppfylla sitt kall.
Beredningarne böra naturligtvis arbeta samtidigt öfver hela riket och så att deras förslag kunna inlemnas på, en gång till tax:s-komitéen, på det denna med ledning häraf må kunna företaga sina arbeten.
Härtill kommer ännu en annan sak, som jag tror är hinderlig för förslagets genomförande, nemligen att berednings-komitéerne skola sammanträda på samma tid som uppbördsstämmorna försiggå.
Då det icke kan låta sig göra att samma person är ordförande i alla dessa beredningar, så blefve det antingen en orättvisa för dem, som icke finge honom till ordförande, eller också ett obehag för dem, som erhölle honom.
TItsk:t har föreslagit att bevillms-beredningen skall bestå af 2 eller 3 ledamöter, utom ordföranden.
Jag anser dock, att den inom de större socknarne bör utgöras af 5 eller 6 ledamöter, emedan arbetet, enligt min förmening, blir så vidsträckt, att det nära nog blir omöjligt för blott två eller tre personer att verkställa detsamma så grundligt, som jag anser och hoppas att det måtte ske.
För öfrigt har jag visserligen ingenting emot, att K. M:s Befide förordnar ordförande, blott det icke blir en krono-betjent.
Emot sjelfva §:n har jag dessutom i Dell 16 Maj e. m. 175 öfrigt intet att anmärka, utan vill gerna bifalla densamma med de förändringar, jag nu tagit mig friheten påpeka.
I afseende på denna § måste jag gå något längre, än den siste värde talaren.
Jag anser nemligen för min del, att beredningsförslaget bör uppgöras af de skattskyldige sjelfva och att Kronan visserligen har ett ombud för att framställa nödiga erinringar, men alldeles icke för att fungera såsom ordförande hvarken ex officio eller förordnad af K.
M:s Bef:de.
Jag har visserligen under f. m:ns plenum hört sägas, att Svenska folkets rätt att sig sjelft beskatta skulle genom TJtsk:ts föslag vara fullt betryggad.
Det är möjligt, men för mig dock ofattligt, då man sätter Kronans egna uppbördsman till ordförande och förbjuder den skattskyldige att klaga längre än hos pröfnings-komitéen.
Bland de skäl, som anförts för nödvändigheten af bevilln:s-beredningen, är äfven det att underlätta taxeringarne.
Då det förslag, beredningen uppgör, först i tax:s-komitéen erhåller en noggrann granskning, torde det vara så mycket mer angeläget att grunden, som skall tjena till ledning vid beskattningens bestämmande, lägges af ojäfviga personer, och derföre tror jag, att samtliga ledamöter i bovillms-beredningen böra utses genom val.
Vidare tror jag att det icke vore olämpligt att det tillägg i denna § infördes, som finnes i fråga om tax:s-och pröfnings-komitéerna, nemligen att i berednings-komitéen icke någon ledamot må deltaga, då det är fråga om att uppgöra förslag till hans egen beskattning.
Enligt Utsk:ts förslag kommer något sådant icke i fråga, utan de tre ledamöterna, hvaraf beredningen utgöres, kunna komma öfverens om grunderna för sin egen beskattning.
Jag tror att häruti ligger en icke oväsendtlig ofullständighet i TJtsk:ts förslag, och om äfven de andra Stånden i detta hänseende antagit TJtsk:ts förslag oförändradt, tror jag icke att K. o.
Ad. bör underlåta att derpå fästa uppmärksamheten.
Slutligen ber jag att få anmärka, att öfverallt i författmn begagnas ordet ”mantalsskrifven”, utom i denna §.
Jag tror att det bör begagnas äfven här, på det att tvist om rätta förståndet icke måtte uppstå.
På grund af dessa skäl anhåller jag om återremiss af §:n Hr Adelborg, Anders Otto:
Den 32 §:n har jag för min del funnit med samma noggranhet och prisvärda eftertanka uppgjord, som de föregående.
Men det påminner mig ännu ytterligare om, huru nödigt det hade varit, om man kunnat uppskjuta pröfningen af förslaget till dess det kunnat granskas i afseende på sin tillämpning; ty denna § innehåller ytterligare svårigheter, och torde möjligen komma att möta mycket motstånd inom landet.
Väl vet jag, att det är mycket svårt att finna en passande och med förhållanderna inom orten förtrogen ordförande.
Den, som är lämplig på ett ställe, är det icke på ett annat, och tvertom.