Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag påminner mig derjemte, att jag sett på en Tysk priskurant, hvarest den pulveriserade chinan har stått i lägre pris än den hela; således ett säkert bevis på förfalskning.
Jag yrkar derföre, att det åberopade K. förbudet ännu måtte förnyas å denna vigtiga vara.
Enahanda öde önskar jag, enligt mitt omdöme, äfven måtte drabba pulveriserad rhabarber. 5:o Sprit, under rubriken brännvin, för beredning af luktvatten eller för apothek a res behof, anser jag helt och hållet ur tulltaxan böra utgå, emedan apothekare och luktvattenstillverkare nästan i alla fall och för det Den ii Mars f. m.
Gi mesta begagna den Svenska spriten.
Jag anser tillika skäligt, att, ifall under denna riksdag någon revolution kommer att äga rum i brännerisystémet, en återblick af vederbör, då kastas på art. brännvin i tulltaxan. 6:0 Art. berberisrötter fanns specificerad i 1856 ,års tulltaxa, bar deremot nu blifvit tullfri genom hänförandet till apotheksvaror.
Jag får tillfälligtvis upplysa, att denna artikel föga eller, rättare sagdt, alldeles intet begagnas i medicinen, utan i stället lill saffiansberedning, hvarföre jag anser en tullafgift derå bör tillämpas. 7:0 I i836 års tulltaxa finnas under rubriken oljor, s. k. flygtiga eller essencer till en förtullning af 10 proc. af deras värde.
I den nu föreslagna uppskattas de till ett gemensamt tullvärde af 1 r:dr pr få och 5 proc. tullafgift.
Mig veterligen lära högst få essencer kosta mindre än 3 a 4 r:dr b:co pr få, de flesta 6 å 10 r:dr; och det finnes dem, som kosta äfven 100 r:dr b:co pr få.
I afseende härå yrkar jag, att samma förtullningsprinciper, som i 18'36 års tulltaxa, må fortfara.
Detsamma anhåller jag äfven måtte få tillämpas å medicinska salter.
Detta är det jag flygtigtvis kommit att observera i den föreslagna tulltaxan.
Mycket annat anmärkningsvärd! har jag förbigått, under förhoppning, alt genom dessa få anmärkningar möjligtvis gifva II.
Utsk. en ledtråd till flera dylika förseelser af Ilrr comiterade.
Jag har goda skäl att gifva
Hrr comiterade förebråelser, derföre att de, i afseende å apotheksvarors förtullning, ej anlitat någon mera passande person än Hr Lifmedicus M. Retzius, hvilken jag i denna sak anser för den mest olämplige.
Comiterade åberopa å pag.
32 i protocollerna, att lättnader i tull böra beviljas åt dem, som tillhandahålla medicinalier.
Jag anser deremot, att art. salt snarare borde erfara en sådan lättnad, emedan jag för min del anser salt nödvändigare än medicinalier.
Saltet är oundvikligt för menniskans lif, deremot äro medicinalier ej så nödvändiga; detta oaktadt, har saltet blifvit belagdt med 25 procts tull.
Med afseende å svårigheten till förtullandet af medicinalier, vill jag föreslå, att vid förtullning häraf i Stockholm någon passande person borde corn iteras, hvjarti 11 jag föreslår Sundliets-collegii ombudsman.
I landsorten deremot skulle apothekare under edsförpligtelse inlemna, eller til! och med genom edgång inför rådhusrätt beriktiga sin angifnings-inlaga till Tullverket.
Jag anhåller om remiss häraf till II.
R.emitlerades till Bevilln.Utsk., i sammanhang med K.
M:s i dag till samma Utsk. remitterade nåd. skrifvelse, angtde ett af särskilde i nåder comiterade uppgjord t förslag till förnyad tulltaxa.
G 2 Den ii Mars f. m.
Jag var nyss frånvar. , då Hr Sandeilijelins anmärkningar öfver min i fråga om spanmålsundsättningar gjorda framställning blefvo remitterade.
Jag vill nu blott på ett ögonblick göra några anmärkningar dervid och förbehåller mig att till Utsk. aflemna en fullständig vederläggning af hvad Hr Sandelhjelm yttrat; äfvensom jag begagnar detta tillfälle, för att afgifva svaromål på Hr Oxehufvuds i ämnet gjorda framställning.
Denna framställning innehöll egentligen ingenting annat, än ett slags tacksägelseadress till Grosshandlaren Liljevalch för dess förtjenstfulia åtgärder vid undsättningarna, och en del af denna adress innefattade en önskan, att Ständerne mätte bevilja medel till afskrifning af innevånarnes skulder för undsättningarna af enskilda specuianter.
Detta bevisar, att de enskilde speculanterne äga fordringar hos dem., som erhållit undsättning.
Jag har velat fästa upptnärksamhét på denna skuld, hvari de fattige innevånarne redan stannat, och hemställer hvad följden deraf måste blifva, då nöd och dyr tid framdeles inträffar.
Är det tänkbart, att den enskilde speculanten ytterligare skall till samma fattiga innevånare utlemna säd på credit, hvarigenom förnyade afskrifningsfrågor skulle uppkomma?
Vid sådant förhållande, och då Staten erkänt sin skyldighet att mellankomma, när säden är så dyr, att den enskilda speculationen ej kan afhjelpa nöden, tror jag, att Staten bör lemna undsättning med säd, som kostar g a io r:dr, i stället för det pris af 20 å 24 r:dr, hvartill den då af enskilda specuianter kunde anskaffas.
Det Ur endast en sådan undsättning jag med mitt förslag åsyftar, hvarföre jag också finner, att Hr Sandelhjelms och mina yttranden qvadrera i hufvudsaken; ty jag har erkänt otillbörligheten deraf, att Staten blandar sig uti spanmålshandeln i allmänhet, och ansett Staten böra lemna understöd, endast dei bristen på spanmål skulle förorsaka hungersnöd.
Hr Sandelhjelm anfört, afser deremot det territorium, sorn äger en spanmålshandel, d. v. s. som inom sig har seminenta trakter eller utan svårighet kan erhålla spanmål från andra närbelägna orter, enär den värde talaren'sagt, att den, hvars skörd slagit felt, kan erhålla säd från de Danska hamnarna eller få säden transporterad på Götha canal.
Ett sådant förhållande inträffar icke i de norra provinserna, ty der finnas hvarken några Danska hamnar eller Götha canal att tillgå för transport af spanmål; hvarförutan, då missvexten vanligen yppar sig i October månad, den säd, som tillföras de norra provinserna, är utsatt för sjöskador, hvarföre också den äfventyrliga transporten måste ersättas derigenom, alt säden uppväges med guld, som icke hos den fattige öfverflödar.
Det ar på sådan grund jag föreslagit, att Staten må i magaziner och torkningsinrättningar upplägga säd, sorn i de mest seminenta provinserna endast under goda år upphandlas, då den kan erhållas för så godt pris, som kanan - Den ii Mars f. m. 63 ses böia bestämmas för Statens upphandling.
Jag vidhåller således min ide, och tror att de, som talat emot mitt förslag, icke kunna motsäga min ide' i hufvudsaken, nemi. att Staten bör i de norra provinserna hålla ett spanmålsupplag, för att, då provinserna äro i nöd, dem tillhandahållas, antingen directe för livar och en enskild, eller genom entreprenörer, som, emot en viss fixerad ersättning, fingo utminutera säden.
Hr Sandelhjelm säger, att en sådan undsättning skulle menligt inverka på den fattiges omtanka; men jag hemställer, om det icke skulle verka menligare på 0111- tankan, ifall den fattige blefve så nödställd, att han hvarken kunde underhålla sin omtanka eller lifvet.
Jag uther mig att skriftligen få hos Utsk. utförligare framställa saken.
Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med att ytterligare utveckla förhållandet med undsättningarna i de norra provinserna, öfvertygad att StatsUtsk. skall hafva all möda ospard att utreda förhållandet och med ledning deraf bedomina frågan.
Jag vill blott, såsom gensvar på Hr von Knorrings anförande, yttra,'att, med all aktning för hans omdömesförmåga, vågar jag likväl tro, att folket i de norra orterna bättre förstår att bedomina hvad dess egen frid tillhörer; och då innevånarne derstädes afgifvit ett yttrande, hvaruti de förklarat sin tacksamhet, så väl för Staten, sorn öfverlemna! undsättningsåtgärderna åt enskilde, som ock för den enskilde, hvilken sålt säden till lägre pris än det gångbara, och icke på denna affär skördat guld, anser jag mig berättigad att säga, att de bättre än Ilr Knorring förstå saken.
IJr von Knorring:
Äfven jag måste bära aktning för den siste värde talarens omdömesförmåga; men här må det tillåtas mig att hemställa, huruvida han icke misstagit sig om opinionen hos innevånarne i de norra provinserna.
Jag liar endast talat om sådana undsättningsanstalter, som mitt förslag åsyflar, hvaremot provinsernas innevånare endast yttrat sig om hvad som redan skett och icke kunnat fälla något omdöme, huruvida de åtgärder jag föreslagit äro bättre eller sämre, relativt till de förut vidtagna, mer eller mindre goda, anstalter.
Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hr Sandelhjelms i dag till samma Utsk. remitterade anförande, i frågan om undsättning under missvextår.
Hr Reutersvärd, Pehr Adam, hade inlemnat följande anförande, som upplästes:
Om brännvinsbränningsrättigheten kommer att inskränkas till omkring 3 å 4 månader af året, hvilket K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St. ang:de brännvinsbränningens utöfvande, i förening med allmänna opinionen, gifver anledn. förmoda; yrkar och föreslår jag vördsammast, att första ter-: 64 Den ii Mars f. m. minen må taga sin början den t eller sist den i5 October hvarje ur, eller oek, att hvar och en, som vid mantalsskrifningen .angifven sig till brännvinsbränning, sjelf må äga rätt alt bestämma de månader och tider af året, han densamma åslundar utöfva.
Mina skäl härföre äro: att, som det egentligen är för svinkreaturen dranken kan vara nyttig oell behöflig, landtmannen i October månad bäst behöfver den för gödsvinen, som under denna månad annars afmagra, sedan de icke hafva någon föda att hemta på de afbergade sädes- och potatesåkrarna; hvaremot brännvinsbränningen under sednare hälften af December månad , i anseende till julhelgen, kan vara mindre nödig, och föga begagnas, åtminstone af dem, som endast bränna för husbehof.
Jag anhåller, att detta anförande måtte få åtfölja den K. skrifvelsen till Bevilln.Utskottet.
Remitterades till Bevilln.Utsk., i sammanhang med den till samma Utsk. remitterade R.
M:s nåd. skrifvelse rör:de brännvinsbränningen.
Föredrogs StatsUtskts mern.
N:o 21, innehållande anmälan om en anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden för krigsärenden.
Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkning lomme, enligt 2g §:n Riksd.Ordn., att till Const.Utsk. remitteras.
Leonhard:
Med anledn. af den nu upplästa anmärknrsanledning, får äfven jag anmäla, att det ar anledn. till anmärkning mot Statsrådet och föredraganden af commandomål, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Det är dessutom anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden af krigsärender, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Det är äfven anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden i Finance-exped:n, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att dessa tre anledningar till anmärkning, till följe af 2g §:n Riksd.Ordn., komme att till Const.Utsk. remitteras.
II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Ons - D c 11 ii ftla r s e. ra. 65 Onsdagen den 11 Mars «84o.
Justerades 6 prot.-utdr. för denna dag f. ni.
Justerades pleni-prot. för den 29 sistl.'Febr. e. 111.
Det sakrika yttrande, sorn Fr Lagerhjelm på f. 111. afgaf, i fråga om K.
M:s nåd. propös. med förslag till ny tulltaxa, skulle jag anse vara af högsta vigt, att deraf taga en allmännare kännedom; oell jag vill, af sådan anledn., anmoda Hr Lagerhjelm att låta detsamma till trycket befordra.
I sammanhang härmed, får jag, i hänseende till den tystlåtenhet, som talaren näst elter honom, Gr.
Posse, iakttog öfver sjelfva ämnet, förklara, att jag anser ett så vigtigt ämne, som detta, ingalunda hafva bort med tystnad förbigås vid remissens beviljande till behörigt Utsk., på det skäl, att när målet återkommer från Utsk , rätta tiden då vore inne att yttra sig deröfver; emedan jag tror, att allt hvad till upplysning härutinnan kunde tjena, ieke borde intilldess förtigas.
I en så vigtig och allmänt omfattande fråga sorn denna, då en ny grundsats skall göras gällande, är det nödigt, att allmänna opinionen hinner stadga sig, och att den öfvertygelse, som kan fattas af en föreg, discussion må hinna att mogna.
Dessutom är det blott inom ett rum, som till följe af våra former och vår fyrdelade sammansättning, man får höra hvad som rörer samtliga Stånden; och det vore således nödigt, att Stånden lingö kännedom af hvarandras tankar öfver sådana förslag, på hvilka så mångas öde beror.
Jag hoppas således, att Gr.
Posse framdeles måtte utveckla för oss närmare sina och comitéens åsigter; och jag förnyar min anhållan, att Hr Lagerhjelm måtte genom trycket allmängöra de grundsatser, som han drifvit, p.å det att ämnet, hvarom de handla, må blifva utredt, innan det till afgörande företages.
Då jag talar inför R. o. Ad., så anser jag mig alltid böia öfverlägga, så noga som möjligt, hvad jag säger.
Jag kan således icke gifva någon större publicitet åt raina yttranden, emedan det icke finnes någon publik, jag mera högaktar, än det Stånd, till hvilket jag har den äran att höra, och kan följaktligen icke hafva något emot alt befordra till trycket mitt yttrande.
Remitterades till StatsUtsk. nedannämnda den 7 denne’* f. m. på bordet lagda molioner, nemi.: 4 H. 9 66 D c n ii M ars e. m. Gr. Anckarsvärds, Carl Henr., om redovisning af gamla passevolance-fonden, m. m.; Densammes, om Knektecontractens återförande till iakttagelserna i deras ursprungliga innehåll, samt Nerikes regementes befriande frän deltagande till hälften i beklädnadskostnaden ; Densammes, ang. marke gångssättningens beräknande efter medelmarkegång för flera år, samt förenkling oell omsättning af räntepersedfarna.
Anckarsvärds, Carl Henr , den 7 dennes e. ni. på bordet lagda motion, att alla till militäroch civilstaterna, samt till skolslaterna oell andra allmänna ändamål indelta räntor och kronotionde-anslag. måtte di reute ingå till Riksg.cont eller Stalscontoi et, hvarifrån motsvarande summor anslås och utbetalas , m. 111.
Jag anhåller, att till nästa plenum få skriftligen afgifva mina tankar i detta ämne.
Hr von Hartmansdorff, A u-g.:
I afseende på det första alternativet i Gr.
Anckarsvärds motion, nemi. att räntorna skulle ingå till Riksg.cont., åberopar jag hvad jag på f. m anfört mot Riksg.contts sättande i stället för Statscontoret.
Å nyo föredrogs och remitterades till SlatsUlsk. nedannämnde den 7 dennes f. m. på bordet lagda motioner, nemi.: H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm», Gustaf, ang. ökadt anslag för Vitterhets- Historie- och Antiquilets-academien; Hr Cederschjöld», Pehr Gustaf, örn anslag föi inrättningen till dårars kurerande vid Fridhem; Hr Roys, Joh. Fredr., om ökade anslag för Chalmerska slöjdeskolan i Götheborg; Hr Stråles, Nils Willi., om medel till Riksg.contrs förseende med sådana publika papper, som vid ett fredsbrott kunna till penningar förvandlas; Gr.
Spens’, Carl Gustaf, om förökning i anslaget å 7:de liufvudtitein till allmänna militära enke-pensionsstaterna.
Till Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. remilteredes Gr.
Horns, Claes Fredr., den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de en förnyad granskning af frågan om städernas båtsmanshåll.
Hr Wernstedts, Joh. Otto, den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på öfverskotts-fourage vid K. hofstallet.
Den 11 Mars c. ra. H. Ex. Ur Gr. Drahe, Magnus:
Hr Wernstedt har yrkat i sin motion, att ingen vidare försäljning af de besparingar, som kunde på fourage-persedlar inom K. hofstallet äga luin, skulle få ske; att, till följe af dessa besparingar, anslaget för hofstallet måtte nedsättas; att alla medel, som influtit för försåldt fourage, skulle till statsverket ingå eller summan för del försålda fourage!' afdragas på ita hufvudtitelns anslag; samt slutligen, att alla räkenskaper, sorn äga gemenskap med hofstallets fouragering, skulle öfverlemnas till granskning af K
Kammarrätten eller R.
St:s revisorer Jag anhåller att få för R. o. Ad. omnämna och i minnet återföra, huru den ifrågavar. fourageriugen uppkommit och sedermera fortgått.
1809, då Ständerne anslogo en viss summa till hofhållning åt K. Carl XIII, yttrade Ständerne, att denna summa vore gifven, oberäknadi det anslag, sorn erfordrades för hofstallets underhåll, för att efter Konungens eget välbehag användas.
Hästantalet vid hofstallet utgjorde 1809, 202, men nedsattes då till 15c).
Sedan Ständerne öfverlemnat en viss rund summa till hofhållning, yttrade Ständerne i skrifvelse d. 18 Nov. 1809: ”hvarförutan utfordringen för i5o hästar i stället för 5.02, som antalet nu utgör, bör af statsverket in natura bestås, beräknadt efter i5 t:v 23^ kanna hafra, 365 Lfå hö och 5 tjog halm för hvarje häst om året”; och i en ytterligare skrifvelse af den q.5 Aug. 1809, sedan StatsUtsk. omtalat det anslag, som lill Konungen blifvit lemnadt, tillägges: ”samt utfodring in natura för i5o hästar, hvilken, jemte utfodring för 9 drabanthästar” ....
De besparingar, som ägt rum, hafva hufvudsakligen kunnat ske, derigenom att före 1823, då H. M.
Drottningen återkom, var hästantalet betydligt ringare än nu.
Äfvenledes hafva större besparingar ägt rum genom de transporter af hästar, sora afgått till Norrige och under de öfningsläger i landsorterna,' dem Konungen bevistat.
I Norrige hafva 20 ä 3o hästar varit under 4> 5 t, o. m. i3 månader, och att besparing af fourage-persedlar under tiden skulle uppstå här är helt naturligt; men denna besparing kan rimligtvis icke tillfalla någon annan än hofstallet, då Konungen betalt underhållet för de frånvarande hästarna, der dessa varit begagnade.
Jag har icke trott mig behöfva tala något för anslagets fortfarande, då jag är af den öfvertygelse, att StatsUtsk. icke fäster det afseende vid motionen, som motionären åsyftar, och icke heller föreslår Ständerna att vidtaga en åtgärd, så litet öfverensstämmande med R.
St:s värdighet, helst när man besinnar, huru detta anslag tillkommit; att det var Ständerne, som föreslogo Konungen att afstå hvad Konungen förut ägde, eller de af hofstallet förut disponerade hof- och stallslalsängar, mot att erhålla utfodring in natura, efter af R.
St. uppgjord och antagen stat, för 68 Den ii Mars e. m. det hästantal jag redan nämnt.
Jag kan således icke föreställa mig, att det vore värdigt att vilja nu beröfva Konungen en rättighet, som lian i ao år innehaft, grundad på en af Ständerna sjelfva gjord hemställan.
Hvad granskningen af räkenskaperna beträffar, nemi. att de skulle öfverlämnäs till Kammarrätten eller till R.
St:s Hrr revisorer; så tror jag, att å denna framställning bör fästas lika litet afseende, då de äro i samma cathegori med alla andra räkenskaper, som slå i sammanhang med civillistan, synnerligast då anslaget är gifvet t. o. m. oberoende af denna civillista, och således ej underkastade någon granskning, enär medlens användande beror af Konungens eget välbehag.
Hittills har man åtminstone icke haft någon annan åsigt i detta hänseende, och jag förmodar icke, att någon motsatt skall komma att hädanefter göra sig gällande.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar måtte, jemte hosgående promemoria, få åtfölja Hr Wernstedts motion. P. M. Till och med år 180g har hästantalet vid K. M:s hofstall, enl. K. M:s nåd. stat, utgjort 7.02, för hvilken utfodringen in natura årligen från statsverket utgått med: bafra .... 3,oj/j t:r, hö 73,73o Löf, halm 4°,40° » Från och med 1810 liar hästarnas antal vid K. hofstallet varit i5g, för hvilka utfodringen in natura årligen utgått med: hafra ....
2,456 t:r i8-f- kapa-, hö 58,o35 LS\, halm 3r,Soo „ delta sednare, i öfverensstämmelse med R, St:s und. skrifvelse den 18 Nov. 180g, hvaruti anföres:
"hvarförutan utfodringen för i5o hästar, i stället för 202, som antalet nu utgör, bör af statsverket in natura bestås, beräknadt efter i5 t:r 23J kanna hafra, 365
LSf hö och 5 tjog halm för hvar häst om året. —-• — — — — — — — — ___ Beträffande utfodringen vid K. hofstallet, få R.
St. i und. förklara, att då E. K. M. till R.
St:s förvaltning nu i nåd. öfverlemnar de af hofstallet hittills disponerade hof- och stallstats-ängar, jemte det dit levererade räntehö och halm, vilja R.
St. deremot foga den åtgärd, att det för utfodringen af i5o hästar, efter ofvan uppgjorda utfodringsstat be höfliga qvantum af hafra, hö och halm varder å behöriga tider till hofstallets disposition, genom vederbörandes föranstaltande, öfverlemnadt."
Och StatsUtsk:s förslag af den a5 Aug.. 1809, som R.
St. behagat gilla, hvaruti i und. erbjudes K. M:t: ”— — — samt utfodring in natura för i5o Den 11 Mars c. m. *’hästar, hvilken, jemte utfodring för g drabanthästar upp”tuges tillhopa på förslag till — — — Hr Wernstedt, Joli.
T)å det nu blifvit anfördt, att fourage-anslaget för Ii. M. Konungens hofstall skulle vara af passevolance-natur; får jag vid tnin förevar, motion göra det tillägg, att H. StatsTJtsk. måtte undersöka förhållandet härutinnan, och detsamma till R.
St. uppgifva.
Jag hyser emedlertid den öfvertygelse, att R.
St., vid fourage-anslagets bestämmande, afsett, att fouragepersedlarna, som med stora uppoffringar, så för Staten som den enskilda, anskaffas, böra utfodras, ej försäljas; och som dylik försäljning hvartenda år, under loppet af mänga år, ägt rum, kan jag ej finna annat, än att anslaget är större än som vederbör, och således bör nedsättas till hvad behofvet klafver.
Åtminstone bpr all försäljning af dylika in natura utgående persedlar upphöra.
Hvad hästars bortovaro i Norrige beträffar, då motsvarande besparing af fourage vid K. hofstallet uppkommit, så har sådant inträffat blott 2 å 3 gångor eller år.
Fouragepersediarna hafva försålts så dessa som öfriga år.
I afseende på räkenskapernas granskning, så hemtar jag stöd för min derom gjorda framställning af hvad R.
St:s sednast församlade revisorer i sådant hänseende anfört.
Ilr Wernstedt anhöll, alt hans nu remitterade motion måtte få communiceras med de öfriga Stånden, i hvilket ändamål han till prot. aflemnat erforderliga exemplar.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Åd. tillät, att Hr Wernstedts nu remitterade motion finge med de öfriga RiksSt:n communiceras.
Hr Wernstedt begärde votering.
Landtm, frågade Ilr Wernstedt, hvilken contrapropos. han begärde.
Ilr Wernstedt begärde, att contraproposm måtte blifva till bifall å den begärda communicationen med de öfriga RiksSim.
Gr, Frölich, David:
Jag tror icke, att det kan nekas Hr Wernstedt, att, då han aflemnat ett tillräckligt antal exemplar af sin motion, få densamma med de öfriga Stånden communicerad; och jag hoppas, att grundlagen i detta fall må få följas.
Hr F rih. o. Landtm, yttrade, att då hans sednaste propos. varit till bifall å den begärda communicationen, han icke ansåg, att contraproposm kunde innehålla detsamma, sora Hr Landtm, framställt till besvarande med ja. jo Den 11 Mars e. no. Hr Ribbing, Arvid:
Om det så skulle vara, som en vård ledamot anfört, att del icke är med grundlagen förenligt att vägra Hr Wernstedt att få sin motion communicerad med de öfriga Stånden; så tror jag, att ingen contrapropos kan framstallas å% den begäran IIr Wernstedt gjort.
Jag torde vid detta tillfälle få påminna, att i plenum d. 5 Febr., då fråga om Gr.
Anckarsvnrds motioner förevar, och R. o.
Ad:s majoritet ansåg sig kunna undertrycka remissen af desamma, bestredo likväl icke ens de, som ifrigast nitulskade för remissens förqväfvande, motionären dess rättighet att communicera dem med de öfriga Stånden; endast Frih.
Cederström yrkade dervid såsom villkor, att å motionerna skulle tecknas, att remiss lill Utsk. blifvit af R o. Ad. vägrad.
Jag anhåller, att R. o. Ad. ville erinra sig denna händelse och öfverlaggningen derom, och hoppas, att Hr Frih o
Landtm, derefter icke vidare vägrar att framställa propos. om denna motions communicerande med de öfriga Stånden.
Jag anhåller att få fä sta uppmärksamheten på 57 §:n Riksd.Ordn.; der står tydligen: ”vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, ”sin särskilda tanka hos de öfriga Stånden anmäla, stånde ”det honom fritt, genom särskildt mern. eller dictamen till ”protocollet, hvilket må MedStånden tillställas, enär han de ”för communicationen och protocollet nödiga exemplaren der’’af till Secreteraren aflemnar;” och det lärer väl icke kunna hjelpas, att den, som vill skicka till MedStånden sina tankar, äfven har rättighet dertill.
En annan fråga är om ett annat
Stånd vill accaparera denna särskilda tanka, som sin egen, och hvad deraf vidare kan följa; men communication af handlingarna måste enl. 57 §:n ovägerligen ske.
Nu, likasom ofta tillförene, har den siste talaren sökt att bortblanda frågan 0111 beslut, när mål till slutligt afgörande förekommer, och frågan om remiss.