Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
!-; jag liar blott ansett det vara skäl all fästa upmärksamhelen derpå att en tillverkning, i sig sjelf sä skyddad mot konkurens både i anseende lill svårigheten af nya anläggningar och genom varans beskaffenhet till tyngd, volym ni. m. icke .behöfva något omättligt skydd och ali sedan de inhemska fabrikerne numera kommii, och sannolikt en längre lid förblifva i händerna på personer, som förstå sin sak, desse säkerligen icke skola hafva något emot en jemkning hvarigenom de ställas i afseende på tullafgiflens procentvärde i likhet med inhemska fabrikanter i allmänhet.
Jag anser ej lämpligt eller nödigt alt bestämma en viss tullafgift till siffran utan föreslår blott alt Utsk. läcktes efier närmare undersökning af förhållandet åsätta tullen å porslin elter beräkning till icke under 15 och ej öfver tjugo proc. af värdet i medeltal, utsatt efter vigtsföi hållande, eller lika med hvad jag här längre fram i denna motion föreslagit för finare kläden och slätt siden, som med afseende dels på konkurrensen, dels på lättheten till smuggling, synas vara i mera behof af skydd, jemförelsevis, än porslin.
Det angelägna härvid synes vara, att värdet icke såsom hittills beräknas så, att införseltullen i sjelfva verket kommer att utgöra detsamma sorn föibud.
Saltsyra är en artikel, som numera i ymnighet fås såsom biprodukt vid soda-fabrikerna.
Värdet i tulltaxan är omkring tredubbelt mot hvad den kostar vid partihandel.
Jag föreslår derföre vördsamt nedsättning af värdet till 2 sk. och af tullen till likhet med den å svafvelsyra eller 4 runst.
Då Slöjlor, becksöms, eller så kalade sjöslöjlor af simplare slag sällan äro föremål för tillverkning af städernas handtverkare och ej få förfärdigas en gros på fabriker, men en angelägen och behöflig artikel för menige man, som ock kunde gifva anledning till byteshandel emellan Finland och Stockholm, föreslår jag nedsättning i värdet derå till 3 R:dr och af tullen till 24 sk. b:ko.
De öfriga värdena på skomakarearbeten äro också påtagligen för höga, men våra Svenske skomakares skicklighet och konkurensen dera emellan torde göra det öfverflödigt att föreslå någon nedsättning å de öfrige slagen af skomakarearbeten, då i allt fall mycket obetydligt deraf skulle inkomma.
Såpa.
Om tullen på pottaska nedsättes från 16 till 8 sk. per Lisp:d, såsom här ofvan är föreslaget, så anser jag tullen på såpa kunna nedsättas från 36 till 28 sk. per Lispid.
Under artikeln Tråd anser jag isynnerhet
Linnelrud uptagas till alltför orimligt hög tull, hvilket bevisas deraf att oaktadt ej obetydligt Engelsk finare Linnetråd behöfves och åtgår, har deraf sistlidet år endast förtullats 302 U oblekt och 238 U blekt.
Jag föreslår derföre att efter en nödig jemkning i tullen pä Linnegarn, tullen å tråd må rättas, derefter, med 10 procis förhöjning.
Väfnader innefattar i och för sig sjelf ett så vidlyftigt kapitel, alt detsamma svårligen kan fullständigt afhandlas i en motion: och så vida enl. hvad man torde kunna antaga R.
St. vid denna Riksdag stanna vid den öfvertygelsen, att de införselförbud som ännu 208 Den 29 December, gälla å en del väfnader må uphöra, så erfordras utan tvifvel en närmare pröfning oell jemförelse mellan de olika slagen deraf samt ungefärlig kännedom om deras priser, användbarhet och förbrukning, än hvad på förhand eller efter en ytlig öfversigt kan upgifvas, för att derefter kunna bestämma införseltullen.
Jag tror det derföre också vara rättast för den enskilde riksdagsmannen att icke innan frågan förevarit i BevillmsUtsk. föreslå någon viss siffra för hvarje af dessa slags artiklar.
Men såsom en grundsats, sorn med allt skäl bör vidhållas, anser jag den meningen böra göra sig gällande å ena sidan att införseltullen icke bör sättas så hög att den Olifver helt och hållet illusorisk, d. v. s., alt den bestämdt upmuntrar till tullförsnillning, och å den andra, att afgiften icke heller blir så ringa; att de inhemska fabrikanterne på en gång sättas ur stånd all konkurera med det företräde i arbetsskicklighet, kapital, teckniska upfinningars fullkomnande och arbetsfördelning, som man mäste tillerkänna de utländska fabrikerna af detta slag framför en en del af våra egna.
I detta sednare hänseende måste ock någon skillnad göras emellan t. ex. en chemisk fabrik, hvarest det endast erfordras att med upmärksäinhel följa en vetenskapligt riktig method för att erhål lia en lika god produkt på det ena stället, som clet andra, och väfnadsmanufakturen, hvars egentliga grundkapital ligger uti den grad af kunskap eller konstfärdighet i sjelfva arbetet, som finnes bland någon viss del af befolkningen i en eller annan ort.
Härvid torde jemväl få ihågkommas att väfnader äro bland de artiklar, hvilkas rälta tullbehandling höra lill de svårare att kontrollera, och alt en betydlig qvantitet deraf dels alltid kommer att ingå utan erläggande af tullafgift, med resande och fartygsbesättningar, dels också genom stundom lyckade försök att angifva en i tullen dyrare vara för en som drager mindre tull, utan att de bevakande tulltjenstemännen alltid möjligen kunna förekomma sådant.
Med ledning af dessa förutsättningar, hvilkas riktighet icke torde bestridas, är det min öfvertygelse att tullafgiften å väfvader om jemte bibehållande af nödigt skydd, en statsinkomst deraf tillika skall kunna vinnas och tullförsnillning någorlunda verksamt förekommas, icke bör bestämmas lägre än 15 och icke högre än 25 proc. af medelvärdet, uträknadt efter vigt, och efter utrönande af de verkliga priserne pä rudimaterie!*, jemte räntan pä förlaget och arbetskostnaden, samt att vid det närmare bestämmandet för de serskilda slagen af väfnader inom detta utrymme må tagas i betraktande i hvad mån tecknisk färdighet, arbetsskicklighet och stort anläggningskapital mer eller mindre ingå i tillverkningen.
Exempelvis tillåter jag mig sålunda att föreslå, det för sådana släta varor, som utan behof af någon större konst eller vana hos arbetaren kunna produceras antingen på mekaniska väfstolar eller i en vanlig handväfstol af hvem som helst, t.
ex. släta bomullstyger och gröfre kläden öfver en viss vigt för hvarje stycke, om ett gifvet alntal och bredd, icke må sättas öfver 15 proc., för finare kläden, och släta sidentyger mellan 15 och 20 proc., af värdet efter skålpundtal, och för tryckta och fasonerade tyger 25 proc.
Detta blir då i medeltal i alla fall något lägre Den 28 December.
209 lägre än den tull, sorn skulle komma alt gälla för vissa tyngre varor t. ex. glas och porslin, äfven efier de förslag om nedsättning derå, som jag här ofvan tagit mig friheten föreslå.
Jag anhåller vördsamt örn remiss af denna motion till BevillnrsUtsk.
Remitterades lill BevillningsUtsk.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel, upläste en salydande motion:
Jag är i dag ombud för min broder, som under Europas kritiska ställning icke kunnat infinna sig personligen ibland Eder M.
Hrr, för att bedja om Edert bifall till en af honom uttryckt önskan.
Det rörer Lutherska kyrkan i Paris.
Den var fordom ett kapell stäld under Svenska ambassadens beskydd, likasom den Katholska här i hufvudstaden, det var under Franska ambassadören.
Detta sednare kapell har nu blifvit förvandlad till en prydlig kyrka, försedd med talrikt presterskap, och med skolor för katholska barns upfostran.
Den Lutherska församlingen i Paris är väl i besittning af en kyrka, men saknar ännu skolor, hvilket vållar att de Lutherska barnen ofta förledas lill katholicismen af dess proselyt-älskande presterskap.
Den Lutherska församlingen är alltför fattig att förmå utgöra dertill nödige bidrag.
Då synes mig ingenting vara lämpligare än att den gör som den Katholska församlingen hos oss, nemi. anlitar sina trosförvandter, ty så har härvarande katholska både kyrka och skolhus blifvit uppbygdt af de bidrag som blifvit insamlade uti Södra Tyskland och idkeligen influtit.
.Det är ock föremålet för denna min motion, och det synes mig värdigt Svenska folket och dess religiösa tro, att det visar sitt varma deltagande för sina trosförvandter.
Jag tillåter mig i förtröstan till Edert deltagande M.
Hrr väcka motion om en, för engång gifven gåfva till Lutherska församlingen i Paris af 4 till 5000 Rtdr b:ko, med anmodan åt vår
Minister på stället att bevaka medlens behöriga användande, och att i sinom tid till K.
M. inkomma med underd. redogörelse.
Må Europa se att Sverige icke förgätit ärofulla tider då det gjöt Svenskt blod för Lutherska Evangeliska läran.
Jag anhåller om denna min motions remitterande till StatsUtsk.
Remitterades till StatsUtsk, H.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm upläste vidare 4 motioner af följande lydelse l:o Jag ber nu att få väcka en motion, hvartill jag anser mig vara föranledd genom en till BondeSt. ingifven af enahanda svfte, 2 H. “ 14 210
Den 29 December. nemi. vice Talmannen Svartlings om uprättande af FörmyndareKamrar.
Det är en hvar af Un nie bekant huru bedröfligt det ofta tillgår att omyndiga barns förmögenhet förspilles af oredlige förmyndare och huru omöjligt det är för Domstolarne i egenskap af öfverförmyndare alt det förhindra.
Fåfängt föreskrifver lagen alt Domaren i orten, eller Hofrätt, der det rörer adliga slägter, skall bevaka förmyndares förvaltning af pupillens gods.
Härtill saknar domstolen tid.
Följden är, osäkerhet för pupillen, som sällan finner ersättning uti en oredlig förmyndares gods.
Det gifves endast ett sätt att trygga den omyndige, och det är likasom i Tyskland och Frankrike, inrätta förmyndare-kammare i hvarje län, härad, eller distrikt, och att ställa dessa såsom öfverförmyndare, lill bevakande af den specielt för hvarje pupill förordnade förmyndares sätt alt upfylla sina skyldigheter.
Härvid hör stadgas, att det åligger förmyndare-kammaren att i sitt förvar taga alla eganderätls-handlingar, så att den speciela förmyndaren aldrig' kan något af kapital-värden förskingra.
Enär då denne sednare ålades att årligen lill förmyndare-kammaren ingå med redogörelse för året, synes all möjlig säkerhet vara vunnen.
Förmyndare-kammaren borde bestå af inom districtet,' häradet, eller länet valde män, utan afseende å stånd, och till bestridande af förmyndare-kammarens utgifter och nödige löner { proc. af nettoinkomst tillhöra förmyndare-kammaren, och 1 proc. medgifvas den speciela förmyndaren.
Det lämpligaste, då numera Hypotheks-inrättningar öfverallt i landet upkommit, synes vara att dermed förena förmyndare-kammarens directioner, häldst placering af pupillens inflytande medel då förenas med högst möjliga säkerhet.
Att tysta prioriteter, så skadliga för allmänna krediten måtte en gång uphöra, böra vi vänta oss af våra uplysta och nitiska Jurister. 2:o Erfarenheten har vittnat att nuvarande Corrections-inrättning på Långholmen icke upfyller sitt ändamål.
Antalet dervarande dålige subjecter växer dagligen, och der man någon gång vågar utsläppa någon derifrån, ser man dem snart åter intagna.
Långt ifrån att minskas går antalet i stigande likasom Statens omkostnader, och det kan ej vara annorlunda då deras lefnadsvilkor äro så omsorgsfullt ordnade, att de njuta en art välstånd, sorn de fåfängt skulle lika sorgfritt förvärfva med ärligt arbete.
Det är sant de sakna friheten — men utom det att de omgifvas af likstämmiga kamrater, veta de att lid efter annan igenom rymning förskaffa sig någon tids förlustelser — och när disciplinen blir dem för alfvarsam,- tillställa de ett upror, sådant vi nyligen sedt.
Jag får derföre väcka följande motion: l:o att R.
St. ville hos K. M. i underd:t uttrycka deras öfvertygelse om ändaraålslösheten af Långholmens Correctrs-Inrältning, Den 29 December.
211 sami der förvarade personals fördelande på redan varande eller blifvande Kronoarbets-kompanier.
2:o att dervid som princip stadgas det ingen kronoarbetare må tillstädjas vid kompaniet qvarstadna öfver 4 år, efter hvilkas förlopp han ovilkorligen bör utmönstras och förpassas lill sin hemort.
3:o att den sålunda utskrefne som då inom laga tid, sig icke med lofligt arbete försedt, och vidare igenom sitt lefnadssätt oroar samhället må, efter omständigheter, antingen för viss tid ådömas cellstraff, eller ådömas viss tjenstetid uti de uti K.
M:s nådiga propos:r omförmälta serskilda straffkompanier vid Kungsholmen.
4:o att deremot den kronoarbetare, som linder 2:ne år igenom lydnad, nykterhet och arbetsamhet blifvit förklarad Elite, må med undantag ifrån lydelsen af 1820 års Kongl. Bref kunna såsom kapitulant på 4 år uptagas uti blifvande Fästnings Artilleri kompanier, till utgörande af Garnisoner vid Carlsten, Elfsborg, Warberg, Waxholm med Rind-ön, samt Slilö befästningar — och vid afskedstagande njuta lika pensionsrält som öfrige Kronans manskap.
Det undgår säkert intet Ständers upmärksamhet att dermed beredes åt nuvarande kronoarbetare en säker återgång till samhället, utan kostnad, såvida detta manskaps underhåll skulle eljest ligga Staten till last, under fångtitelns anslag.
Jag anhåller om remiss. 3:o Såsom fortsättning af nyss väckta motion och med afsigt att snart nedsätta det hotande och kostsamma fångantalet, ber jag om en kort stunds upmärksamhet.
Det torde vara tillräckligen kändt, eller borde vara det, att frami. Gen.-Direkt:n Livijn, den mest förtjenstfulle af dem som haft fångvården under deras händer, har på det grundligaste sätt bevisat att brottsligheten tilltagit i lika mohn man gjort oförsigtiga reductioner på arméen och flottorna.
Detta förhållande är lätt förklarligt, då man vet att det i alla länder och alla tider finnes en yr ungdom, som hvarken hörer föräldrars eller lagens varnande röst.
Förr fann denna ungdom en tillflykt uti värfvade eller indelta arméen och blef oskadlig under den militäriska tukten — nu upfylier den våra fängelser.
Enda sättet att undgå denna inproduktiva kostnad är oss härmed anvisadt — det att åter öka försvarsstyrkan.
Det är i detta hänseende jag vågar väcka följande motion: l:o att R.
St. ställa till K.
M:s nåd. disposition tillräckliga medel att anvärfva och underhålla på Gottland, 1000 man, ställde under Gottlands National-bevärings befäl och underbefäl.
2:o att denna corps, öfvad till Jägare, borde underhållas efter snarlika principer med YVermlands Fält-jägare-bataljon.
3:o att af nämnde 1000 man, korporaler inberäknade, 100 man tourvis underhölles i Exercitie-kompanier 1 helt år, men att öfrige 800 man må erhålla 11 månaders tjenstledighet att sig med landtarbeten försörja.
14* 212 Den 29 December.
4:o alt förutom underhåll å mötesplatsen för hela styrkan, hvarje Jägare skulle erhålla de s. k. små persedlarne alla år, men Lif-munderingen och pantalonger tillhöra Kronan, ställandes denna del på passevolance med resp. komp.-chefer. 5:o derutöfver borde hvarje Jägare erhålla årligen 24 R:dr i lön, utgående å 2 R:dr per månad.
Öfrige detaljer af denna organisation kunna ej vara föremål för Ständers beslut.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till Högl.
Statslltsk. 4:o Sedan, jag nu gjort motioner, hvilka alla åsyfta till kostnader för stats-kassan, torde mig tillåtas väcka en, som till alla delar är egnad att betacka dessa kostnader.
Det är oss alla bekant att det icke gifves någon nytta, som samhället mera än den enskilda individen kan ernå, utan att göra npoffringar.
Uti en stund då Staten motser behofvet af stora utgifter bölden äfven motse det, af ökade inkomster.
Att söka desse igenom tillökning i de bördor som redan hvila uppå Jorden och Bergverken vore ovist, utan bör den sökas på den indirekta beskattningens områden.
Indirekt skatt är den som icke alla år, på vissa tider, träffar den skattdragande, utan är af ari att bero af hvars och ens frivilliga behof af det beskattade.
Af denna art är Charta-afgiften, som vi redan äro bekanta med, ehuru den icke i Sverige erhållit den fulländning som i andra, med beskattnings-theoien mera bevandrade, och erfarna länder.
Det är på denna grund jag vågat här föreslå mina åsigter i ämnet — men som jag icke vill med npläsning deraf falla R. o. Ad. besvärlig, anhåller jag vördsamt att få detta mitt förslag remilteradt till Bevilln.Utsk. Efter min beräkning blir det på denna väg icke svårt att finna utvägar att bestrida de af mig för kort stund sedan föreslagna nya Statens kostnader.
Om Charta.
Charta är den stämpel, som åsättes handlingar af olika art för att dels gifva dem en laglighet som utesluter allt tvifvel om dess äkthet, dels innebär den lindriga beskattning
Staten vill upbära af hvad som charteras.
Denna charta kan åsättas lågt och skall likväl blifva ymnig för skattkammaren igenom dess mängd — men den oafvisliga principen bör vara, att ingen handling som bör charteras, må af domare eller Executor anses giltig derest den icke är skrifven på charteradt papper.
Jag indelar chartering uti: l:o Juridisk charta: omfattande alla handlingar som lill
Domstol Den 29 December.
213 ingifvas eller derifrån utlösas, med undantag af dem, som tillhöra criminella mål, eller tillhöra inrättningar ad pios usus, eller den klass af fattige, som icke förmår erlägga chartseafgiften.
Härvid bör gälla som oafvislig regel, att all handling bör vara skrifven på eharteradt papper, dock så, alt der handlingen erfordrar flere ark, endast det första behöfver charta: hvilken regel, till förekommande af repetition, blir lika gällande för alla slag af ehartor, hörande lill andra kathegorier.
Under denna charta lyda sålunda: instämning och kallelse, afskrift af bifogade original-acter, lösen af prot:r och beslut, klagomåls anförande till högre instans m. m. 2:o Permutation af egendom: innefattande arfshandlingar och boupteckning, fideikomissbref, köpekontrakt och köpebref, gåfvobref, testamenten och codiciller, inteckning samt auction å fast och lös egendom. 3:o Handel och skeppsfart: omfattande vexlar, skuldebref, öfver 50 R:drs värde, fraktslut, certepartier, assurancedokumenter, bolags- och bodmeriacter, connoisementer eller fraktsedlar, tullaugifning och räkningar; sjödeclaration, protest mot vexlar, alla räkningar öfverstigande 50 R:dr, årskontrakt af handelshus, hyreskontrakter m. m. 4:0 Adrainistrativ-charta: omfattande alla till stats- eller stadsmyndigheter ingifven skrift eller handling och alla handlingar som derifrån utlösas. 5:o
Kyrklig charta omfattande dop-, lysnings- och vigsel- samt begrafnings-attester, äfvensom flyttningsbevis.
Kap. 2.
Må vi nu närmare betrakta vidden af en så allmän charleringsskyldighet.
Det är i denna skrift icke nödigt alt ens våga ett försök öfver antalet ehartor som dervid årligen utgå.
Det enda vi förmå är, att lemna några allmänna beräkningsgrunder, öfverlåtandes åt erfarenheten, ett enda ån erfarenhet, att visa resultatet för Statskassan.
Såsom elementer till en upgjord Conlo-finto, vela vi nämna: l:o hvad juridisk charta beträffar: att Just.-Statsministerns årsberättelser visa att 220,000 mål årligen vid våra Domstolar afgöras, af hvilka circa 20,000 äro af brottmålsnatur och således böra afgå ur all beräkning.
Hvarje mål förutsätter instämning, kommunikation till Svarande part, kallelse, partens gensvar, vidimerad afskiift af original-dokumenter och Rättens utslag.
Inom dessa 6 juridiska ehartor, det minsta möjliga antal som kan beräknas, finnér man redan approximatif åtgång af 1,200,000 ehartor.
Men hvar och en som haft rättegångar örn händer, vet att detta antal blir mångdubbladt vid de flesta tillfällen. 2:o Permulations-charta: hvarvid observeras, att all egendom, enl. naturens allmänna ordning, såsom arf ombyter egare minst 3:ne gånger inom ett århundrade — eller hvilket blir detsamma, per medium att 3 proc. af det hela, för hvarje år ombyter egare: 3:o Handels-charta:
Denna charta omfattar alla slags Skepps - 214 Den 29 December. dokumentet', tullhandlingar, vexlar, läkningar, leveranskontrakter, samt skuldsedlar utöfver värde af 50 R:dr b:ko m, m. s. som dit kan hänföras. 4:o Administraliv-charta föreslår ett char te-belopp analogt med det som åsättes juridiska handlingar; 5:o Kyrklig charta, Tabellkommissionens fem årliga redogörelser lemna uplysning härom.
Charlce-frihet.
Befrielse ifrån alt charterna, lemnäs: a) alla med lagligt intyg om medellöshet; b) alla inrättningar ad pios usus, kyrko- och skolehandlingar; c) Fullmakter och resolutioner samt förordnanden å tjenst, med eller utan lön.
Pensionsbref och resolution å beviljadt afsked eller tjenstledigheter.
Adelsbref, ordensbref och titlar utdelade af Konungens Nåd; IJuderd. ansökningar hos Konungen, börandes allégater då sådane finnas, likväl charteras; alla ifrån K.
M. utgående handlingar, alla brottmålshandlingar och deraf följande nådeansökningar.
Motionären har uti ofvanstående sökt att närmare påpeka det stora antal charlot' som enligt här föreslagne grunder måste årligen konsumeras och tror, att om man antog följande tariff För Juridisk charta ...... 8 sk. » Permutations 8 sk. » Administrativ 6 sk. » Handels 6 sk. » Kyrklig 3 sk. så skall statsintraden ändå blifva betydlig.
Kap. 3.
Om tillverkning af charta och dess kontroll.
Tillverkningen bör ske likasom för Rikets sedelmynt vid Bankens pappersbruk
Tumba, och medelst ett likartadi machineri, sorn angifvet- nummertalet af tillverkade chartor för dagen.
Då författaren föreslår sorn grundsats att alla charterade handlingar böra skrifvas å charteradt papper, (nemi. första arket derest flere ark äro för en och samma handling af nöden), så följer deraf nödvändigt att Tumba papperstillverkning utvidgas.
Den kostnad denna Tumbas utvidgade tillverkning föranleder, blir rikligen ersatt igenom den säkerhet det medförer.
Hvad kontrollen öfver charla-försäljningen beträffar, blir den alidia enklast, om man stadgar, att det må stånda en hvar fritt, alt utur Charta Sigillata-Styrelsens händer köpa och allmänheten tillhandahålla, chartor af olika belopp och dervid åtnjuta en rabatt motsvarande icke allenast ränta af de medel som nedläggas i denna handel, utan derjemte den skäliga vinst som försäljningen bor medföra.
I första rummet blir resultatet af denna ordning, alt inom hvarje allmänt verk i Riket, skall det finnas tjenstemän,fsom gå So - Den 29 December.
215 kande tillhanda med erforderliga elianor och att dessutom i släder och gå landet Charta-försäljnings-kontor skola öfverallt upstå.
Antages nu en rabatt å 5 proc. för att betacka försäljarens ränteförlust intill chartans realiserande och 2 proc. såsom commissiou, suna 7 proc., så behöfves ingen slags vidare kontroll u Statens sida, dä inlemnade elianor genast och kontant måste inbetalas till sjelfva chartae-administralionens kassa om sjelfva tillverkningens belopp tillräckligt aunoteras vid Tumba.
Här kan ingen försnillning ega rum, och det förefinnes intet skäl hvarföre ett Embetsverk skulle försumma tillsynen öfver handlingars behöriga charterande, lika litet som det kan förmodas alt någon privat man skulle äfventyra lagligheten af någon honom tillhörande handling för alt bespara en särdeles låg utgift.
Kap. 4 Lålom oss nu i förväg bemöta de många och redan kända inkast som göras emot en sä långt utförd charleriugs-skyldighet.
De kunna indelas uti 2:ne klasser, nemi. l:o privatas beqvämlighet; 2:0 sjelfva Statsintradens höga summariska belopp.
I förra hänseendet vill man finna sig besvärad af all alltid behöfva förskaffa sig charteradl papper; vid affattande eller mottagande af hvarje handling, men detta förmenta besvär är för ingen större än att förskaffa sig ocharter adl papper, såvida man behöfver och vill skrifva en handling.
Det skall säkert blifva lättare tillgång att köpa charteradt papper, så i städer der det kommer att finnas i bredd med vanligt papper, som uti hvarje socken pä landet, der det alltid finues hos den som icke försmår den vinning
Staten lemnat ål chartae-försäljning.
Man är således fullt befogad att helt och hållet ogilla detta falska skäl, egentligen utgående ifrån Handlande klassen af Borgerskapet som ganska orätt tror, alt del kommer ali vara mest i behot af ehartering.
Borgerskapet bedrager sig härutinnan, ty charta blir lika behöflig för Bruksegare, för Adelsmän som hafva jord, och i allmänhet för hvar och en som har Egendom, i större eller mindre mån.
Hvad andra klassens motvilja beträffar, består deras obenägenhet egentligen uti en dold farhåga att alltför lall fylla Skattkammaren, och att konungamakten kunde dem missbruka.