Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Konungen föreslagit att Riksg:s-kont. skulle mista den ersättning, som detsamma med rätta tillkommer för dess förskott till den
Danska fejden, så var en sådan utgång som nu har inträffat att förvänta.
Jag har dervid intet annat att tillägga än att, om Konungens rådgifvare, när Extra Stals-rcgleringen förekommer, klaga deröfver att Sveriges försvarsverk, fält mindre än önskligt och behöfligt varit, och om StalsUtsk:s ledamöter, vid åtskilliga tillfällen, här, eller i sina betänk:n yttra, att dessa eller andra Sveriges behof måste slå tillbaka för brist på medel, då vill jag svara: ”J håfven så velat, emedan J skjutit ifrån Eder de medel, som J eljest haden haft i händerna.” Frih.
Jag kan ej fatta hvad vält Riksg:s-kont. må ega, att utfå bevillms-medel, som icke be höfvas.
Jag tror att Riksg:s-kont. är till Ständernas disposition, — är ett Verk, som har till updrag att fullgöra Ständernes befallningar, men som icke har någon rätt mot Svenska folket.
Det är ett uttryck, som jag alltså bestrider.
Visserligen är det sannt alt Riksg:s-kont. icke har någon rätt mot Svenska folket.
Men detta hade väl kunnat hoppas, alt dess upoffringar för Danmarks bästa icke skulle ske på bekostnad af dess eget.
Detta hade icke heller skett, om beslutet rörande krigsgärden blifvit beståndande.
Jag mäste beklaga alt nitet för Svenska folkets befrielse från räntebehållning å den skuld, som för Danska fejden gjordes, haft den påföljd att man betagit Sverige en tillgång, som vi eljest haft att för flera vigtiga ändamål använda.
Hade Riksg:s-kont., i stället alt inlösa sina för den Danska fejden uthändigade skuldsedlar utlånat sina medel mot lika beskaffad ränta som kont. sjelf gaf, så hade ingen skada derigenom varit riket tillskyndad, men fördelen af en sådan åtgärd hade måhända varit den att man heldre till nödiga utgifter för Sverige användt kontorets räntebärande fordringar, än man minskat dess inkomster genom deras efterskänkning åt de skattskyldige.
Jag kan således icke annat än önska att styrelsen ej måtte få orsak ångra den beredvillighet, hvarmed hon, efter sin egen tro, mött nationens önskningar, att befrias från ett skatte-bidrag, hvars fullständiga inbetalning icke gjort henne någon skada, men kunnat vara henne mycket nyttig.
■ 478 Den 16 April e. m. Gr. Lagerbjelke, Gustaf:
I motsats lill den siste talaren, anhåller jag att få förena mig i Frih.
Palmstjernas yttrande.
St. vid sisiI. riksdag fattade beslut angående ställande af eli kreditiv å 2 mill. r:dr lill Konungens disposition för den Danska fejden, föreskrefvo Ständerne att dertill skulle användas Riksg:s-kont:s under händer hafvande tillgångar, och ali, hvad dermed icke kunde bestridas, skulle uplånas.
Deraf följde äfven att Riksg:s-kont:s Fullmäktige icke uplänade större summa än den, som återstod alt fylla, sedan först de under händer hafvande medlen blifvit använde.
Derefter och sedan krigsgärden för de förflutna åren influtit hafva Fullmäktige med denna gärd och öfriga tillgångar, kunnat bestrida hela krediti vet, eller rättare sagdt, så stor del deraf, som af Konungen blifvit lyllad, så att de uplånta medlen redan blifvit äterbelalde.
Del är således uppenbart, sedan hela summan kunnat gäldas, alt icke någon ytterligare gärd derutöfver kan, eller bör, i konsequence med det föregående beslutet, komma i fråga; hvarföre jag anhåller om bifall lill StalsUtsk:s betänk.
Med anledn. af Hr von Ilart mansdorffs yttrande, att de äskade anslagen till
Rikets försvarsverk och andra nyttiga utgifter för Statsverket icke skulle kunna fyllas, i fall Ständerne beslutade ett bifall lill ifrågavar. utlåt., ber jag att få uplysa, att detta utlåt, äfven innehåller en utredning öfver Riksg;s-kont:s ställning, som visar att viii 1853 års slut inkomsterna öfverstiga utgifterna med en beräknad summa af 1,282,000 r:dr.
Lägges till denna summa, de 2 mill., som Ständerne beslutat skola af Bankovinsten användas, till den extra slatsregleringen, så har man en summa, som något öfverstiger den, som Konungen önskat för nämnde reglering.
Om SialsUtsk. och Ständerne sålunda bifalla hvad Konungen äskat, så finnes dertill full tillgång, och således tror jag icke att SlatsUlsk. deraf kan hemta skäl till afslag af medel för de afsedda behofveu.
Hr von Hartmansdorff:.
För märkvärdighetens skull bör erinras hurusom StatsUtsbs ledamöter, några åtminstone, med ett slags tillfredsställelse omtalat tomheten i Riksg:s-kont:s kassa.
Gifvet är, att ora
Danska fejden aldrig egt rum, så hade för Svenska försvarsverket och andra högst nyttiga föremål funnits att tillgå 989,751 r:dr 35 sk. 7 rst, som nu äro borta.
St. beviljade 2 mill. för Danmarks försvar, var det ingalunda deras afsigt, så vida jag kunde förslå deras beslut, alt derigenom inskränka tillgångarnc för Sveriges försvar.
Hr Bildt har omtalat, att med de tillgångar, som finnas i Riksg:s kont. skulle kunna fyllas hvad Konungen för den extra siats-regleringen äskat?
Jag frågar om det öfverensstämmer med Sveriges statsskick eller enskilde riksdagsmäns anspråk, att endast de af Konungen äskade anslag skola bifallas, men för Riksdagsmans motioner icke finnas några tillgångar, emedan allt är i förra hänseendet så utsopadt, att ingen riksdagsman kan få något fram, som för hans hembygd nyttigt vara kan.
i Den IG April. e. m. 479 Frih.
Raab, Adam Chr,istian:
Jag skulle föreställa mig, efter de yttranden, som blifvit afgifne utaf åtskillige StatsUtsk:s ledamöter, det vara öfverflödigt att yttra sig i den anda jag gör, nemi. för bifall till detta utlät.; men det är också endast ett yttrande af Hr Printzensköld, som upkallat mig.
Den värde talaren har nemi. iipfaltat sin pligt sora representant för Svenska folket på ett för mig förvånande sätt.
Han har sagt att ”Svenska folket hoppats ali de utgifter detsamma ålagts till ersättning för den Danska krigsrustningen skolat få fortgå: för min del föreställer jag mig att Svenska folket har en helt annan förhoppning än den som Hr Printzensköld anser vara föremålet för dess förhoppningar och min pligt som representant anser jag vara att lindra Svenska folkets bördor, men ingalunda alt hoppas på alt fortsatt trycka folket med sådana bördor, som kunna aflyftas.
Talaren beklagade äfven Riksg:s-kont:s nit att spara, då sparsamheten haft den påföljd som inträffat: månne då Riksg:s-konl. är en stat i staten?
Palmstjerna har redan antydt, all detta kontor är en statens inrättning.
Jag vill endast tillägga alt Fullmäktiges derstädes pligt, då de fått det dyrbara förtroendet att vara Fullmäktige, är, ali efter instruktion söka spara icke åt Riksg:s-kont. utan åt Slaten.
För min del hoppas jag, på skäl, som förut blifvit anförde, alt R. o. Ad. icke drager i betänkande att bifalla StatsUlsk:s ifrågavar. förslag.
Då meningarne icke tyckas förutsätta annat än bifall lill ifrågavar.
Utsk:s utlät., så hemställer jag huruvida någon diskussion i den syftning, som den nu här pågående, vidare kan vara ändamålsenlig; utan vill jag derföre inskränka mig till en enkel anhållan om bifall lill detta utlåt.
Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad.
StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf och Frih. Cederström Rudolf, StatsUtsk:s d. 9. dennes på bordet lagda utlåt..
N:o 99, ang:de återbetalningen af eli, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens län, förre Expeditionsfogden C. J. Moritz beviljadt lån.
Föredrogs och bifölls StatsUtskis d. 9 dennes på bordel lagda utlåt.
N:o 100 i anledn. af K.
M:s nådiga Remiss å förre Arrendatorn af indragna Trumpetare-bostället Rerga, Inspektoren Johan Wedlings underd. ansökning om eftergift af ådömd arrende-skillnads ersättning.
Vid föredragning af StatsUtskis d. 9 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 103, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de uplåtande emot vederlag ål Götheborgs stad af Kronan tillhörig, 480 Den 16 April e. m. derinvid belägen mark, biet detta utlåt, ånyo bordlagdt på begäran af Hr von Hartmansdorff, Äng.och Hr Printzensköld, Carl.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 104, i anledn. af väckte frågor om Riksg:s-sedlars inlösande, oaktadt den derför fastställda praescriptions-tid tilländagått.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Gr.
Lagerbjelke Guslaf, och Frih. Cederström, lindolf, StatsUtsk:s d. 9 dennes första gången bordlagda utlåt. n:o 105, ang:de lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade Statsanslag lill försvarsverkets förbättrande.
Föredrogos och biföllos StatsUtskrs nedannämnde d. 9 dennes på bordet lagda utlåt.:
N:o 106, ang:de anmäld otillräcklighet af det för expenser vid Just.-Ombudsm:s Expedition hittills anslagna belopp; N:o 107, ang:de ytterligare anslag för det inom II.
St:s hus inrättade Riksdags-archiv; och N:o 108, i anledn. af väckt motion om Kongl.
Bibliothekets förflyttning till det af Riksg:s-kont. begagnade hus.
Föredrogs och lades till handlingarne LagUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda mern. n:o 15, i anledn. af återremiss af Ulsk:s betänk. n:o 11, ang:de stiftande af en lag om flyttning i och uthus pä landet.
Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 16, i anledn. af väckt motion om förlängd tid för måls fullföljande från Underrätt i Stora Kopparbergs län.
Föredrogos men lades, på begäran af Hr Printzensköld, Carl, och Frih. Raab, Adam Christian, å nyo på bordet LagUtsk:s nedannämnde d. 9 dennes första gången bordlagde betänkm.:
N:o 17, i anledn. af väckt motion, ang:de meddelande af serskilde föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, som från Gottland fullföljas i Hofrätt; N:o 18, i anledn. af väckt motion om verkställighet af K.
Bef:h:des utslag i skuldfordringsmål: samt N:o 19, Den 16 April e. m. 481 N:o 19, i anledn. af väckt motion om förklaring af föreskrifterne rörande verkställighet af utslag i vissa mål.
Då härefter å föredragn:s-listan förekom Bevilln:s-, Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 12 dennes f. m. på bordel lagda betänk. n:o 1, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, lillkännagaf H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm., alt i sednasle Talmans-konferens blifvit öfverenskommet, att Talmännen skulle hemställa att detta betänk, måtte få hvila på bordet till StatsUtsk:s utlåt. ang:de regleringen af utgifter under BiksSlatens hufvudtitlar samt Consl:sUtsk:s förväntande decharge betänk, hunnit undergå pröfning; och biföll R. o. Ad., alt ett sådant anstånd med pröfningen af förevar, betänk, skulle ega rum.
Föredrogs och bifölls Lagötskts d. 12 dennes f. m. på bordel lagda utlåt. n:o 20, i anledn. af anmärkn:r emot LagUlskts betänk. n:o 12, i fråga om ändring i 1 § 23 kap. R.B., efter dess lydelse i Kongl.
Förorda, d. 18 April 1849, såvidt den afser domfördl antal ledamöter i Hofrätt.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o.
Ekon.l!tsk:s nedannämnde d. 12 dennes f. m. på bordel lagde utlälin: N:o 73, i anledn. af väckt motion om tillägg till Kongl.
Förordn. d. 8 Maj 1849, angrde sältet för kungörelsers upläsande i kyrkorne; N:o 74, i anledn. af väckt motion om tillsättande af en distrikls-läkare i Åsele Lappmark; N:o 75, i anledn. af väckt motion i fråga om utgörande af kronoskjuts utom länet; och N:o 76, i anledn. af crhållne återremisser utaf betänk. n:o 14, ang:de beredande af tillgång på duglig vaecin.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Ilr von Hartmansdorff, Aug., och Frih. Cederström, Rud., Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 12 dennes f. m. första gången bordlagde ullål-.n. N:o 77, i anledn. af erhållen ålerremiss af betänk. n:o 16; och N:o 78, i anledn. af väckt motion om nedsättande af en Komité lill granskning af nu gällande Lindblomska Katechesen, Handboken och Psalmboken. 5 H. 31 482 Den 16 April e. m.
Föredrogos och biföllos Allm. Desv.- o.
Ekon.Utsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda nedannämnde utlåta).
N:o 79, i anleda, af vackt motion om utfärdande af instruktion för Länsmän; N:o 80, i anleda, af väckt motion om åtgärder för beredande af lättnad vid försändoingen af böcker från en ort till annan inom riket; samt N:o 81, i anledn. af väckt motion, ang:de förändringen i Kongl. Förordnin. om prestval af d. 1 April 1843.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 82, i anledn. af väckt motion om bestämmande af företrädesrätt till befordran för Juris Kandidater, blef delta utlåt, ånyo bordlagdi på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Guslaf och Hr von Troil, Sam.
Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda mern. n:o 83, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s utlåt. n:o 60.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. n:o 84, i anledn. af väckt motion om befrielse för Klockare på Gottland från skyldigheten att till Kyrkoherdarne utgöra onera för innehafvaude boställs-jordar.
Slutligen uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.- utdr. från Preste- och BondeSlm af d. 5, 9 och 12, samt från BorgareSt. af d. 9, 12 oeh 14 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | lill 8 e. m.
In fidem protocolli, Alberl Munk, Den 17 A pril 483 Tliorsdajjen (len 17 April 1851.
Justerades 9 prot.-utdr. för d. 12, 14 och lfi dennes.
Gr. af Ugglas, Ludv. anförde skriftligen:
Såsom jag uti gårdagens plenum hade äran yltra, ville jag ej, då min motion redan utaf tvänne
Stånd blifvit förkastad, inleda en diskussion rörande densamma, hvilken endast onödigtvis borttagit K. o. Ad:s tid.
Fullt öfvertygad dock, att den fråga jag uti denna motion uptagil, mindre än någon annan kan falla, då den är ett grundvilkor för landets ekonomiska utveckling; en grundsten till den högre samhällsbyggnad, hvilken så väl Konung som Ständer under tiotal utaf år förgäfves sökt upresa, nedlägger jag mia reservation emot den förkastelsedom, som vid denna riksdag öfver densamma blifvit uttalad.
Tvänne hufvudskål hafva motarbetat framgången utaf det förslag, jag haft äran framlägga: fruktan för de stora, så väl kostnader, som besvär, en utvidgad kommunalverksamhet kräfver och farhåga för den egentliga folkmaktens starkare ingripande uti samhällsangelägenheternas ordnande.
Härtill kan läggas Länsstyrelsernas afvoghel emot en bredvid dem slående rådplägande församling och fruktan, att utaf densamma se sig motarbetade eller störde uti sin förvaltning.
I afseende på denna sist anförda betänklighet, vill jag endast uti korthet åleruprepa, hvad jag redan vid remissen utaf motionen hade äran yttra, del nemi., att då jag mäste anse Länsstyrelserna och kommunalmyndigheterna hafva samma ögonmärke, länets ekonomiska utveckling,och främjande utaf dess bästa, jagsvårligen kan fatta, att strid och ett spändi förhållande dem emellan kan inträda; att, uti det förslag jag framlagt, en damm blifvit satt, emot Länsnämndens öfverträdande utaf den ekonomiska behandling, som till den blifvit öfverlemnad, äfvensom en säkerhet nedlagd emot öfverilade förfoganden, enär hvarje Nämndens beslut måste underställas Konungens pröfning.
Jag vill tillägga, att en driftig Länsstyrelse, hvilken för sina förslags framgång ofta behöfver medverkan utaf Länets innevånare, enär nervus remm, penningen, för deras genomförande är nödvändig, måste önska, att bredvid sig äga en delegation af länet, hvilken genom behandling utaf dess angelägenheter, med desamma bekant och införlifvad, vida bättre torde fatta och understödja nyssnämnda, länets bästa åsyftande, förslag än de
Deputerade, hvilka nu vid hvarje särskildt tillfälle utaf Länsstyrelsen måste kallas.
— Skulle åter liknöjdhet, parad med 31* 484 Den 17 April. oförmåga, uli någon Länsstyrelse inrota sig, är vigten, för Länets fortgående ekonomiska utveckling, utaf en institution, liknande den jag föreslagit, för ögonskenlig, för att jag skulle behöfva mera än alt påpeka deu.
Hvad nu angår det första utaf de tvenne hufvudskål jag uti början af mitt anförande omnämnt, såsom verkande emot mitt förslag, nemi. fruktan för den kostnad och det besvär kommunalinstitutioner alltid medföra, förundrar det mig icke, att en afvoghet på grund utaf densamma, mot förslaget upståll, enär de kommunal-inrättningar vi f. n. uti vårt land äga, sannerligen icke medföra en nytta, upmuntrande till deras vidare utveckling.
Jag skulle dock hafva önskat, alt de, som hysa denna fruktan, täckts fästa någon upmärksamhet vid de orsaker till nyssnämnda missförhållande jag uti min motion sökt framställa, nemi. dels de nuvarande kommunal-inrättningarnas inskränkande, och derigenom förlamande natur, dels kommunens allt för ringa omfång, hvarigenom ändamål och krafter sällan kunna stå uti ett gynnsamt förhållande till hvarandra.
Förändras allt detta, och det är en sådan förändring jag med mitt förslag afsett, erhåller kommunalverksamheten den frihet den behöfver, för att fostras och utvecklas, utbildas i samband med hvarandra kommunen, häradet (vår gamla kommun), Lånet och Staten, med stigande verkningskretsar och föremål, och uti förening dermed äfven stigande krafter, skal! man äfven hos oss snart lära sig fatta välgerningarna utaf en institution, som uli alla de länder, der den fått frihet att utbilda sig, ouplösligt med folkets seder sammanvuxit.
Uti min motion har jag sökt framställa, icke allenast nyttan af en mera omfattande kommunalverksamhet, utan äfven nödvändigheten, alt utvidga Kommunens gränsor, att uli en större enhet, en större Kommun för vissa fall sammanföra de smärre, för att med sålunda samlad styrka kunna genomföra åtgärder, hvilka samhällets bästa oaflåtligen kräfver.
Del finnes nemi. en fråga af stor, af omätlig vigt för nästan hvarje samhälle, en fråga, på hvars lösning deras framtid är beroende, och som, missförstådd eller oklokt behandlad, tärer på sjelfva deras pulsåder, och denna fråga är pauperismen.
Att våga ens ett försök till alt lösa denna, tilltror jag mig ej, och nu är dessutom hvarken tiden eller tillfället dertill.
Att icke understöd ensamt löser densamma, torde emedlertid icke behöfva bevisas, enär man blott behöfver betrakta den förfärande progression, med hvilken summan utaf behöfligt understöd ouphörligen stiger, för att låta kunna beräkna, att på denna väg samhällenas välfärd uti en icke långt aflägsen framtid är un dergifven.
Det är rolen utaf det onda man måste upsöka, för att om möjligt bota dess upkomst eller tillväxt, det är uti sedlighetens och välmågans befrämjande läkemedlet ligger, och betraktar man ur denna synpunkt, äfven endast med en ytlig blick, frågan uti alla dess mångfaldiga förvecklingar:
Gudsfruktans befästande uli familjen, att på barnet, redan uti dess spädaste ålder, mätte inympas den kärleksyra, modershjertat dock alltid bäst meddelar; skolans ordnande så, att uti den kan inhemlas, icke alle - Den 17 April.
485 nast de nödvändigaste theoretiska kunskaper, utan äfven de praktiska, hvilka skänka sjelfständig arbetsförmåga; särskildta arbetsinrättningars och arbetshus stiftande och upförande, att den redlige arbetssökande må erhålla förtjenst, den tredskande och oordenlliga tvingas lill arbete och ordning; de mångfaldiga ekonomiska förfoganden och anordningar, hvarigenom näringsfliten upammas och utvecklas, samt de lättade kommunikationer, hvarigenom dess alster, hastigt utbytta, föröka sitt värde; betraktar man allt detta, måste man medgifva, så väl, alt mångå utaf nyssnämnde åtgöranden utaf Staten uti sin helhet, hvarken kunna eller böra öfvertagas, utan under dess upsigt åt Kommunernas omtanka måste öfverlemnas, som ock alt den enskildle Kommunen ofta saknar krafter att utföra dem, en kraft, som endast föreningen emellan (lera kan skänka.
Hvad åter beträffar farhågan för den egentliga folkmaktens kraftigare framträdande, och dess större inflytande på samhälls angelägenheterna, hvilka utaf mitt förslag blifva en följd, har Utsk. väl ej åberopat detta såsom skäl för sitt afstyrkande, men så väl ensluldta yttranden, som äfven de, hvilka på delta rum vid remissen af min motion, af många ledamöter fälldes, hafva dock öfvertygat mig, att denna farhåga utöfvar ett inflytande, så mycket mera afgörande, som den delas och uttalas utaf mången, hvars djupare insigt uti samhällsförhållandena man är van att akta och följa.
Till dessa vill jag derföre framställa denna fråga: den folkmakt hvars inflytande J frukten, kunnen J förhindra dess framträdande?
Gransken Häfderna, ransaken tideböckerna; står icke på hvarje utaf deras blad från de sednare århundradena denna makts jemna framåtskridande tecknad?
Jag säger på hvarje blad, ty väl finnas många utaf dessa, hvilka för den ytliga läsaren endast framställa perioder af stillastående, att icke säga tillbakaskridande, uti denna utvecklingsprocess; men tränger man från bokstafven till andan, skall man snart inse, att, äfven under dessa tider, denna stilla och obemärkt på djupet af samhällena fortgår, och att de endast äro liksom hvilopunkter för samhällena efter genomgångna brytningar, under hvilka de ifrån sig sofra de dårskaper och öfverdrifter, hvilka striderna alstrat, mogna det rätta och tidsenliga, hvilka de tillkämpat sig, och låta della rota sig till frambringande utaf nya skördar.
Så fortgår utvecklingen, och afdrager man då perioder af febertillstånd, och derpå följande mattighet och skenbar domning, som stundom inträda, och betraktar samhällena före och efter dessa, vid de tider då deras pulsar slå friskt och regelbundet, torde ingen kunna neka, alt denna utveckling, oaflåteligen framskridande, framstår såsom en oförryckelig lag, af Guds eget finger för menskligheten tecknad.
Då så är, då massan utaf nationen allt mera stiger uti politisk betydenhet, då dess anspråk på politiska rättigheter med hvarje dag starkare höjas, och den framtid redan skymtar, då dessa anspråk icke kunna tillbakavisas, frågar jag, om icke Slatsldokheten bjuder, att förr än denna tidpunkt inträder, söka så mycket möjligt är hos denna massa inplanta det politiska förstånd, som be - 480 Den 17 April. handlingen af samhällets angelägenheter kräfver, och att med Statens interessen och beslående former, sammankedja dess sympatliier och interessen?
Och genom hvilka medel kan detta mål säkrare vinnas, än genom den politiska upfostran kommunal-instilutionerna skänka, genom all, under Statens upsigt, åt de uti kommunerna förenade individerna öfverlemna vården af deras egna behof och interessen, hvilka just emedan de äro deras egna, med förtroende åt deras omsorg kunna anförtros, och under behandlingen utaf hvilka de skola lära sig den aktning för lag och andras rått, genom hvilken deras egen betryggas, samt den omtanka om det varande, den försigtighet och mogna pröfning af hvarje förändring, hvarförutan ekonomiska förluster sällan kunna undvikas.
Med en sålunda upförd statsbyggnad, med nyssnämnde, om jag så får uttrycka mig, lägre omvårdnad åt kommunerna öfverlemnad, och åt
Statsrepresentalion förbehållen omsorgen om de högre, allmänt intresse-omfattande frågorna, tror jag, att icke allenast framtiden med trygghet kan emotses, utan äfven mången fara för ögonblicket afvärjas.
Hvad är nemi. orsaken, att de stridsrop på samhällsreformer, som under närvarande lid höjas, hos massorna finna så mycken samklang, alt dessa så gerna ansluta sig till svärmande och halllösa theorier, hvilka rörande samhällsbyggnad och statsrepresentation utkastas?
Huru kan man förklara kärleken till theorier, hvilka den obildades förstånd icke mägtar fatta, den varma sympathien för institutioner, hvars högre ändamål oftast äro främmande för massornas, så väl tanke som interessen?
Förklaringen ligger enl. min öfvertygelse, uti den hägring, som af svärmare, af Demagogen, frammanas, en hägring, som, jemnande alla missförhållanden, ljusnande hvarje olycka, hvart elände, uti den i representationen nedlagda politiska jemnlikheten visar den trollformel, som kan upfylla hvarje önskan, afhjelpa hvarje behof.
Att hägringen är en villa är väl sanni, men lika mägtigt berusande qvarstår han dock, enär han icke utaf förståndets, utan utaf förhoppningarnas öga betraktas.
Det finnes endast en ande, som kan förjaga dén, och denna år den uti möjligaste mått allmänt spridda välmågans; och denna välmåga, hvarigenom kan val den hastigare och säkrare befrämjas, än genom kommunal-institutioner.
Det linnes ingen centralisation, voro den än med högsta vishet ordnad, med största kraft och omtanka handhafd, som mägtar intränga uti hvarje förhållande, tillse hvarje behof och sålunda upväga summan af all enskild kraft och omtanka.