Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Åkerhjelms Gustaf Fredrik:
Lika med Herr Tham, kan jag ej förstå annat, än att det varit BevillningsUtskottets både pligt och rättighet att framställa grunderne för Tullsystemet, innan afgifterne bestämdes.
För att kunna åstadkomma toUsättning å varor, som förut varit förbjudna, är det nödigt att först hafva pröfvat, oin varan verkligen bör förbjudas, eller den inhemska produetionen kan upprätthållas, medelst så kallad skyddstull.
Hvad angår öfvergången från förbudssystemet till skyddstullsystemet, så är den endasten fortsättning af de åsigter Ständerne vid i8a3 års Riksdag etablerade, och som en följd deraf hafva i tulltaxan såsom tillåtna blifvit införda flera varor, hvilka förut varit förbjudna.
Detta är första steget på den liberalare handelsbana, som öppnades af i823 års Ständer, och hvilken Kongl. Maj:t visligen funnit böra med varsamhet dock oafbrutet beträdas.
Utskottet har af erfarenheten hämtat ledning för sitt omdöme öfver följderne af dessa nya tullprinciper, och såsom jag tror, mycket rigtigt bedömt dem; ty resultatet deraf har onekligen från år i8a5 varit ökade tullintrader, och ökade beslag å förbudna eller tullförsnillade varor, och ändock har under allt detta en Den 28 October f. m. 247 på lägre ståndpunkt sig hållande vexelcours ägt rum.
Detta synes bevisa nyttan af det nyare systemet; och då vi nu, likasom förut Engelsmännen, äro på vägen att öfvergå från ett fullkomligt prohi b i ti f-ti 11- stånd till en allmännare Handels- och Närings-frihet, är det visserligen rätt, att vi med försigtighet tillvägagå likasom desse våra föregångare.
På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Utskottets förslag i denna punkt, öfyertygad, ätt det är påkalladt af Samhällets behof och andra Länders erfarenhet af Staters från samma princip vundna fördelar.
Det torde vara öfverflödigt för mig att yttra något angående BevillningsUtskoltets rätt att tillkännagifva sina tankar om grunderne för det nya Tullsystemet, sedan Herr Tham och Friherre Åkerhjelm fullständigt utvecklat den.
Jag inskränker mig derföre alt upplysa ett missförstånd, som jag trott mig igenfinna uti Herrarne Lefrens och yon Ilartmansdorffs yttranden.
De synas hafva trott, att Utskottet velat inverka på Kongl.
Maj:ts åtgärder i denna väg, genom införandet af en bestämdt uttalad princip.
Utskottet måste utsätta tull å alla varor, äfven å de nu förbjudna, för den händelsen att Kongl.
Maj:t skulle frigifva de nu till in- eller utförsel förbudne, och Utskottet fann det alltså nödigt D e n aö O c t o b e r f. m. att bestämma den grundsatts, hvarifrån man i sådant fall borde utgå.
Man har sagt, att varsamhet borde iakttagas vid öfvergången från förbudssystemet.
Detta har-äfven Utskottet medgifvit-— och verkställig 15 -j heten deraf beror på Kongl. Maj:t, sorn troligen hyser samma mening.
Att, som Herr Lefren önskar, ur Tulltaxan utesluta de varor, hvilka nu äro till in- eller utförsel förbudna, vore att sätta Kongl.
Majit i nödvändighet att bibehålla ett dylikt förbud, oaktadt alla de fördelar, som af dess upphörande genom förändrade förhållanden framdeles emot nu stöde att vinna.
Jag anhåller alltså om proposition till bifall å ifrågavarande Bevillningsgrund, helst meningen icke är alt uttrycka denna eller de öfrige Grunderne uti den underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Majit.
För min del kan jag ej föreställa mig annat, än att BevillningsUtskottet uppgifvit ifrågavarande Grunder blott på det Ständerne måtte kunna bedöma, hvarföre Utskottet föreslagit afgifterne så och så.
Jag tror derföre, att pröfningen af dessa Grunder är öfverflödig, och att vi blott kunna hålla oss till Tulltaxan, som resulterar deraf; samt lika litet förnöta tiden med discuterandet af dessa Grunder, som Ständerne brydde sig om att till pröfning företaga Grunderne för SUlsRegleringen, förrän den - Den 28 Oe t o b e r f. m. a/)9 samma definilift blifvit afgjord.
Helt annat vore föi hållandet, om Ständerne skulle öfverlemna åt sina Fullmäktige i Banken, att uppgöra Tullbevillningen; då vöre vissa grunders fastställande af nöden; men nu då Ständerne sjelfve derom gå att fatta beslut, hemställer jag, om vi icke kunde genast begifva oss till pröfningen af Tulltaxan.
Visserligen är bär en och annan principfråga, som fordrar särskildt afgörande, t. ex. den, i hvad slags mynt tuilafgifterne böra erläggas, och om Kongl.
Maj:ts rättighet att vid Tractaters uppgörande med främmande Magter iakttaga reciprocitets-förhållanden i anseende till tullen.
Men dessa frågor synas lämpligast kunna pröfvas, sedan Tulltaxan blifvit genomgången.
Jag hemställer derföre vördsammast till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, om vi ej nu kunde få företaga pröfningen af sjelfva Tulltaxan, och intilldess den för sig gått, uppskjuta allt utlåtande öfver de så kallade Grunderne.
I hufvudsaken är jag visserligen förekommen af Friherre Åkerhjelm, men jag bar med förundran hort en Ledamot af BevillningsUtskottet påstå, att ifrågavarande Grunder icke skulle omförmälas i den underdåniga Skrifvelse, som Ständerne böra aflåta till Kongl. Majit angående Tulltaxan.
Om så förhöll sig, vore det visst bäst, att genast gå lill Tulltaxans 25o Den 28 October f. m. bestämmande; men jag kan icke forsta annat, än att Ständerne nu, såsom vid förra Riksdagen, böra för Kongl. Maj:t uppgifva de grunder, hvarifrån de utgått vid TullBevillningens uppgörande.
Meningen vid Tulltaxan måste väl vara att bestämma ett maximum för tullafgifterne, enär Kongl.
Maj:t äger rättighet att nedsätta dem; och för utöfvandet af denna rättighet är det väl högst lämpligt, att i en officiel handling tillkännagifva de grunder, från hvilka Ständerne vid maximi bestämmande utgått, på det samma grundsatser af Konungens Rådgifvare må kunna tillstyrkas vid fråga om nedsättning af desamma, utan alt dessa Grunder behöfva uppletas uti våra Protocoller.
Afsigten med tillstyrkandet att ”emot en i ”afseende på skydd för inländska Näringar ”samt consumtionen afpassad tull, ej min”dre i Riket införa alla utländska varor, *’än ock till främmande Stater utföra och ”af3rttra alla inhemska producter och varutillverkningar, &c. &c,” måtte vara, att Kongl. Maj:t skall känna denna Ständernes åsigt, och handla i öfverensstämmelse dermed.
Då bör man väl ock bifalla ifrågavarande högst vigtiga Grund.
Jag anser ytterligare för vigtigt, att Ständerne erkänna, det Kongl. Majit äger magt att förbjuda in- och utförsel af varor, emedan jag hoppas detta skola leda derhän, att Kongl. Majit en gång afsäger sig denna rätt.
Jag yrkar alltså bifall till ifrågavarande Be - Den 28 Octo ber f. m. villningsGrund, och att alla premisser måtte afgöras, innan vi skrida till uppgörande af Tulltaxan.
Jag tillstår, att det för mig är en ny lära, det man skall afkunna domen, innan man känner skälen, hvarpå den hör fota sig.
Herr Cederschjöld har likväl drifvit denna orimliga satts.
Det vore i min tanka högst olämpligt, att uppskjuta afgörandet af principerne, till dess sjelfva hevillningen blifvit bestämd.
Det måtte undfallit mig, men är visserligen icke min tanka, att grunderne för det nya Tullsystemet icke böra införas uti den underdåniga skrifvelsen, som Ständerne i ämnet skola till Kongl. Maj:t expediera.
Tvertom anser jag, att desse grunder böra lika fullständigt anföras nu, som det skedde vid 1823 års riksdag.
Herr Lefren har ansett olämpligt, att å nyo framföra dessa grunder till Kongl. Maj:t, enär de icke uti sin helhet blifvit bifallne, men jag finnér det hvarken olämpligt eller sällsamt att Ständerne förnya en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t i ett ämne, som icke genast till alla delar blifvit antaget; och jag anser det i närvarande fall vara så mycket lämpligare, som man bör hoppas, att derigenom kunna vinna fullkomlig seger öfver de ännu qvarstående fördomarne i detta ämne.
Örn det är Ridderskapels och Adelns öfvertygelse, att i stället för Prohibitif-systemet bör införas en lämplig skyddstull, a J2 Den 28 0 c t o b e r f. m. så är det till och nied Ståndets skyldighet, att framföra, denna öfvertygelse inför KonnngaThronen.
I sjelfva hufvudsaken har Friherre Åkerhjelm så fullständigt bevisat nyttan af det nya systemet, att jag endast anser mig böra tillägga, att Kongl. Maj:ts till Ständernes utlåtande remitterade förslag, som Tullstyrelsen i frågan afgifvit, tjenat Utskottet till ledning vid afgifvande af förevarande förslag, å hvars nu föredragna första Grund jag förnyar min anhållan om proposition till bifall, Herr Ribbing, Arvid:
Då 34 §• uti Riksdagsordningen innehåller att, ”Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, sammansatt af 48 Medlemmar, skall enligt 53 "och 89 §§.
RegeringsFormen, samt i anledning af i Stånden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna Hushålls-an"sLalterne och förändringar deruti föreslå, ”samt upptaga alla hos Rikets Ständer upp”komna frågor om förändring, förklaring och ”upphäfvande af Lagar och Författningar, ”sorn Rikets Allmänna Hushållning röra;" samt BevillningsUtskottet, uti den nu föredragne Grund, yttrat sig tillstyrkande för fri in- och utförsel af alla utländska varor, tvertemot hvad som nu äger rum, kan jag ej annat finna, än att Utskottet befattat sig med en förändring i författningar, som Rikets Allmänna Hushållning röra; och således ingripet i den rätt, som euligt ofvan t
Den 28 October f. m. 253 citerade §. tillkommer Ekonomi-Utskottet.
Jag- tror derföre, att dessa principfrågor endast bordt behandlas af sistnämde Utskott, och att, då vi icke hafva något utlåtande derifrån i detta ämne, rättast är att lagga BevillningsUtskottets yttrande öfver Grunderne för tullsystemet till handlingarne, hvarigenom man lättast torde förlika de stridiga opinionerne i saken; och derå anhåller jag om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Jag är öfvertygad om nyttan för alla samhälls-interessen af med Varsamhet fortsatt tillämpning af friare tulloch handelsprinciper; men jag anser det vara en helt annan fråga, huru ändamålet skall på lämpligaste sätt och med minsta olägenhet uppnås.
Om man lika med Utskottet medgifver, att de inhemska näringarne böra skyddas emot utländsk medtäflan, är det svårt att, utan föregången undersökning och pröfning af en mangd speciela förhållanden, bestämma, om detta skydd häst meddelas genom tullafgifter, uttryckta med hvilken ziffra som helst, eller om i sådant hänseende fortfarande förhud erfordras.
Jag tror, att denna fråga helt och hållet heror af Kongl.
Maj:ts afgörande, och är fullkomligen förvissad, att Kongl. Maj:t, med samma faderliga omvårdnad som hittills tillser, att de för inhemska näringarne fördelagtigaste åtgärder blifva vidtagne. * 2^4 Den 28 October f. m.
I öfrigt har jag ej något emot denna Grund y utan hvad jag anfört är blott att förstå såsom en modification afen grundsatts, hvars abstracta riktighet jag erkänner.
Slutligen anhåller jag, att de andra Ståndens beslut öfver denna Grund måtte blifva meddeldte.
I anledning häraf upplästes de öfrige RiksSlåndens ProtocollsUldrag af den 7, 8, och 16 dennes, hvaraf inhämtades att Preste- och BondeSlånden bifallit Utskottets redaction af irsta BevillningsGrunden; samt att BorgareStåndet stadgat, det samma grund borde lyda sålunda:
Att, med erkännande af Konungens rätt, i afseende på förbuds utfärdande emot in- och utförsel af varor, sä väl som af de rättigheter, Konungen tillkomma , i af seende på tractaters af slutande med främmande Magter, likväl sådana varu-artiklar, hvarmed i Sverige handel kan drif vas, må i den TullBevillningsTaoca, som af Rikets Ständer nu fastställes, med derföre utsatt tull intagas.
Jag anhåller att få upplyst, huruvida Discussionen nu kommer att börjas, eller först då de vid slutet af Utskottets senare Utlåtande uppställde Grunder föredragas.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då irsta Bevillningsgrunden redan blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragen, samt de af Den 28 October f. in. 255 Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka talat, yttrat sig derom, discussionen ock för närvarande endast angick denna Grund.
Om jag ej bedrager mig, är discussionen i hufvudfrågan nu först börjad, och jag anhåller derföre att få yttra mig.
Att kunna åstadkomma förändring i den marcheroute, som för allmänna ärenderna under detta Riksmöte är utstakad, det har 11 månaders erfarenhet visat vara en omöjlighet.
Att således hoppas genom skäl förmå BevillningsUtskottet att frånträda sine fattade principer, rörande Svenska Fabriker, Handel och Näringar, den lankan måste, åtminstone för denna gången, alldeles öfvergifvas.
Jag för min del skulle också icke ens ingå i någon vederläggning af hvad Utskottet i dess sednare Utlåtande anfört om Stora SjötullsBevillningen, derest icke, i vidrigt fall, allmänna opinionen skulle kunna anse BevillningsUtskottet hafva gjort mig till proselyt.
Det skäl Utskottet anfört, hvarföre det ej velat noggrant upptaga och besvara, de anmärkningar, som blifvit gjorda mot Utskottets förra Betänkande, nemi.: ”Att det ”skulle medföra en tröttande vidlyftighet, ”sgmt liksom afleda och minska uppmärk - Den 28 O c t o ber f. nt. ”samheten vid de verkligen vigliga frågor** ”nas utredning,” är för märkvärdigt att alldeles förbigås.
Då Utskottet äfven i sjelfva verket hål}it hvad det lofvat; så vill jag fråga, på hvil-' ken Grundlags §.
Utskottet stödjer sin förmenta rättighet, att icke behöfva noggrant upptaga och besvara de anmärkningar, hvilka inom RiksStånden blifvit gjorde mot Utskottets Betänkande, enär återremiss af ett Betänkande beviljas just i grund af deremot gjorde anmärkningar?:
Om man fäster skyldig uppmärksamhet vid följande ord uti 56 §:n Regerings-Formen: ”Göras dervid ”i Ståndens Plena sådane anmärkningary ”sorn hindra antagandet, erhålle Utskottet ”del af desse anmärkningar, för att derefter förslagen j'tterligare granska och jem”ka;” så kan man ej undgå, att göra den fråga: huru vill Utskottet granska och jemka ett återremitteradt Betänkande, då Utskottet ej noggrant upptager de anmärkningar, i grund hvaraf granskning och jemkning skall ske?
Rörande det inflytande, som i8a3 års tullsystem haft på Handel och Näringar, så fortfar
Utskottet att anse, ”att våra handelsförhållanden varit och äro för landet i ”hvarje hänseende långt fördelaktigare, än”de förefunnos under tillämpningen af vid”sträcktare införsels-förbud, samt att det sofian - DenaSOctoberf. m. 257 ”dan år 1823 följda friare handelssystem härtill varit i betydlig mån bidragande.”
Vill detta ej med korrta ord säga, att en alldeles fri införsel af alla möjliga varor skall för landet vara det förmånligaste?
Jag bestrider detta på det allrahögsta; ty följden skall inmanquabelt blifva egna Fabrikers och Näringars ruin. —-
Och fastän det synes icke vara möjligt, att kunna bidraga till Fabrikernas, Handelns och Näringarnes uppra ntrande och till vext, så önskar jag ålmin .one att få räknas bland deras antal, son efter förmåga bjudit till att afleda den s? rm, som hotar deras tillvaro, och som, c er en korrt tidrymd, ofelbart skall icke allenast hafva ruinerat hvarje oberoende Svensk fabrikant, utan äfven förvandlat alla de vid fabrikerna använde arbetare till sysslolöse dagdrifvare, hvilka, i stället alt låta begagna sig till andra yrken än dem, hvartill de aro uppfödde och från barndomen inöfvade, skola blifva Corrections-anstallernas inventarier, och för medborgerligt gagn förlorade.
— Utskottet förbehåller sig att ”till korrt besvarande få upptaga de tillvitelser, som flere Ledamöter bland Riksstånden, och i synnerhet Herrar Rosengvist, Marks von Wurtenberg och Hiess”leiter framställt emot Utskottet, nemligen ”att de föreslagne åtgärderna skulle åsyfta, ”och liksom gräfva en graf för de Svenska 47 H. 17
”Fabrikerna; att de grunder Utskottet framställt, endast skola hafva utseendet och ske”net af en lika behandling, och ett jemlikt ”beskydd för alla Näringar, samt att Ul”skoltels tendens, att bereda Regeringen sto”ra och opåräkriade öfverskott af Tullmed”len, vore alltför uppenbar.” Jag lånar
Utskottets egna ord, och säger: en livar, som opartiskt, och utan förut fattade meningar, vill genomläsa och taga fullständig kännedom om ifrågavarande Betänkande, lärer tvifvelsutan finna, att desse förebråelser äga en verklig grund från den framställning, som Utskottet, så väl i anseende till principer, som erfarenbets-läror, framlagt rörande Tullbevillningen och allt livad sorn dertill hörer, och af Utskottet tillämpadt blifvit, och som således förtjent och evigt skall förtjena sådane omdömen, som de ofvan anförda, nemligen att de föreslagne åtgärderne skulle åsyfta, och liksom gräfva en graf för de Svenska fabrikerna; att de grunder Utskottet framställt, endast skola hafva utseendet oell skenet af en lika behandling och ett jemlikt beskydd för alla näringar; samt att Utskottets tendens, att bereda Regeringen stora och opåräknade öfverskott af tullmedlen är alltför uppenbar.
Låtom oss reflexionsvis göra en liten jemförelse emellan Sverige och andra länder.
Andra länder begagna sig af freden för Den 28 Octobcr f. ni. 259 att sätta sitt penningeverk i ordning, minska sina innevånares contributioner, uppmunlra inhemsk handel, fabriker, näringar och jordbruk, med korrta ord, rätta de oredor och godtgöra de olyckor, som ett krig åstadkommit.
Men huru göra vi; månne icke erfarenheten, under vår så kallade lyckliga tid, och synnerligast under denna Riksdag, ganska tydligt ådagalagt, att man haft ingen möda ospard, alt öka Bevillning och skatter, samt att få Statsobligationer tillskapade, för att skuldsätta vära efterkommande, och sålunda låta ofödda generationer känna och umgälla våra oefterlänksamma handlingar, endast åsyftande penningars erhållande utan afseende på eller beräknande af sättet, huru de åtkommas, eller möjligheten att dem utprässa; och månne resultatet af Utskottets förslag, att mot tull införa kläde och andra fabriksvaror, äfvensom att med hög tull belägga salt, sill, torr salt fisk med flere artiklar, sorn för allmänheten, och i synnerhet den fattigare delen af nationen, nödvändigt och i myckenhet oundgängligen behöfvas, kan hafva annat föremål, än som anmärkt blifvit, att skaffa Regeringen stora och opåräknade öfverskott af tullmedlen.— Uti Utskottets project till ny Tulltaxa, bar det förundrat mig, att sakna några märkvärdiga och högst vigtiga artiklar, hvilka Väl hittills ingalunda varit ansedda som 47 H. >7* 2Öu
Den 28 Octo ber f. m. handelsvaror, eller sådan egendom, hvarmed kan köpslagas; jag menar Rikets Linieskepp och Fregatter, kanoner, mörsare, kulor och granater; af hvilka senare artiklar, helt nyligen från Gränsefäslnings-förråden utskeppning blifvit verkställd; men sorn Rikets Ständer under denna Riksdag fått emottaga den lika oförmodade som bedröfliga underrättelsen, att industrien har i den vägen betedt en ny handelsgren, så framställer jag till Utskottets besvarande den fråga, hvarföre icke berörde i nutiden tillskapade handelsspeculationer kommit i beräkning, åtminstone på det sätt, att utförsels-tull å dylika begärliga varor kunnat projecteras, tv jag anser mig icke böra förmoda, att Utskottet varit återhållit af den tanka, att ändamålet skulle unna förfelas derigenom, att handeln till st* rre eller mindre del skulle återgå, och att köparen då kunde komma med efterräkn, ig på den erlagde tullen, och uppdrifva sitt. ersätlnings-anspråk till den höjd, att. erörde tull kunde med flera 1000 procent tå återbäras; och sjelfva den försålde varan, medelst ersätlnings-räkningars uppgörande, få för andra gången af Kronan betalas.
Utskottet har äfven yttrat, att Utskottet, i grund af den allmänt erkända sanning, att förbuds-systemet i vårt land icke medfört, eller kan medföra det skydd, som Näringarne behöfva, har föreslagit ett öfvergående till det vida verksammare och ändamålseuligare af, skydds-tull.
Den 28 October f. m.
Hvad beträffar den allmänt erkända sanningen, som Utskottet åberopat, såsom vitsord för förbuds-systemets menlighet för Fabriker och Näringar, så tror jag den bär samma halt, som alltting annat, hvilket leder sitt ursprung från en veklig och svag öfvertygelse.—Jag finner deremot tvertom, att det är en allmänt erkänd sanning, att Förbud emot införsel af Utländska Fabriksvaror har medfört och skall medföra ett fullkomligt, och det enda möjliga skydd, som åt våra döende Fabriker kan lemnäs.
Då nu Utskottet föreslagit ett öfvergående derifrån till det verksammare och ändar målsenligare af skyddstull, eller med andra ord, fri införsel, hvarigenom vi nödvändigt skola blifva öfversvämmade af andra länders öfverproduction, så torde Utskottet inom sig vara öfvertygadt, att uttrycket, om tillvarelsen af en föresalts att i grund förstöra och utrota alla Svenska Fabriker, är både rättvist och grundadt; och om det ännu anses för en dygd att tala sanning, så hoppas jag att Utskottet icke debiterar mig för motsattsen.
Att ytterligare upprepa skäl och bevis för constaterande af ilen grundsatis, att fri införsel af nästan alla utländska varor skall i längden rakt förstöra Svenska konstfliten och utrota hvarje Svensk Fabrik och Handelsslöjd, finnér jag nogsamt vara utan allt ändamål, sedan beslutet en gång för Den 28 O c lo b er f. m. alla hunnit göra sig gällande, att öfverflödsartiklar af alla slag numera ej kunna i det gamla redbara Sverige umbäras af dess nya och Förfäderne mycket olika Inbyggare.
Tiden skall visa, om jag har orätt; men att
Sverige skall duka under för tyngden af utländska varor, det ligger i sakens natur, emedan Sveriges läge är sådant, alt det omöjligt kan i konstprodueter öfverträffa det sydliga Europas förfinade inbyggares färdighet, oaktadt våra Klädes- och SidenFabriker, efter otroliga ansträngningar och uppoffringar af deras ägare, icke stå tillbaka för något annat
Lands tillverkningar i denna väg.
Att således på en gång, och så godt som med ett enda slag, utrota denna aktningsvärda dass af Svenska Medborgare, och döma dem samt och synnerligen först till overksamhet, och omedelbart derefter till liggare, det är för mycket hårdt, och för mycket orättvist för att kunna understödjas af den, som ingenting högre önskar, än att den enskildta välmågan må räcka en trogen hand åt den allmänna.
Jag reserverar mig således mot hvarje beslut, som kan leda till Svenska Fabrikernas och Näringarnas skada och förderf medelst fri införsel och förtullning af allt utländskt kram, ty vinsten deraf skall ofelbart stadna hos utländningen •— och förlusten hos oss.
Äfven jag har be - Den 28 O et o b er f. 111.
263 stämdt varit af dea öfvertygelse, att de grunder BevillningsUtskottet framstält, sedan de undergått behörig pröfning, och till en del eller helt och hållit blifvit af Rikets Ständer godkände, skulle åtfölja Skrifvelsen till Konungen.
Jag kan ej föreställa mig, huru det skulle se ut, att inkomma med ett förslag till Tulltaxa, hvaruti man lill beloppet utförer tullen å varor, som hittills varit förbudne, utan att först undanrödja detta förbud genom framläggande af en annan grundsatts.
Utan att således såt väl grunderne, som hvarje speciel artikel, och hvarje specielt förslag uti Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i ämnet intagas, fruktar jag att det, sora dervid är gjordt, blir ett ofullständigt arbete, afvikande från hvad hittills i slikt fall iakttagits.
Maj:t skulle i sådan händelse ej komma i tillfälle att utröna den allmännare opinion, sorn.
Rikets Ständer ägt öfver detta ärende, och skulle således dervid ej kunna fästa den uppmärksamhet, som Ständerne önska, och Konungen visserligen Sjelf deråt ville egna.
Herr Cederschjöld har ansett, att pröfuingen af grunderne nu vore för tidig, och att den borde ske, sedan man bestämt afgifterna.
Härvid möter den omständighet, att vid första hittills förbjudne Artikel, å hvilken införsel-tull nu föreslås, måste man först afgöra, om densamma skall få införas, eller ej.
Man träffar således strax p.l frågan om grundsattsen.
Mest systematiskt 204 Den 28 October f. m. synes det derföre vara, att först bestämma grunderne, då Riderskapet och Adeln har frihet att afslå eiler gilla dem, och sedan bestämma deras tillämpning.
Jag tror mig äfven höra återkalla uti Ridderskapets och Adelns minne, hvad jag i mitt förra anförande nämnde, att detta system ej är en öfvergång från ett prohibitift system till ett liberalt; ty med ett prohibitift system menar jag en genom införsel-förbud å en större mängd varor hindrad trafikation, hvaremot det liberala systemet medgifver alla varors införande mot lindriga tullafgifter.