Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
RiksSlm att få vidsträckta och riktiga upplysningar, så vore väl ingen tjenligare alt lemna dem, än just desse Statsråd.
Alt då förmena deni inträde i RiksSf. n, vore att motarbeta det syfte, sohl Const.Ulsk. åsyftat, jag anser således ordalagen böra blifva: ”Stattrådfets ledamöter äge rätt att jemväl bevista andrå Stånds plena, än der de hafva säte och slämma, för att i öfverlagghingafna deltaga;” och icke såsom här står: ’’i frågor, som röra deras departement, kunna upplysningar meddela.”
Den sednare rättelsen härflyter af den första, jag nir föreslagit.
Vidare skulle jag tro, lika med åtskillige reservanter, att då det är fråga olli K. propos:r eller skrifvelse!-, så borde contrasignanten icke blott vara berättigad utan äfven pligtig alt vara tillstädes vid öfverläggningen.
Jag tror derföre, att det borde heta: ”Då K. propos:r eller skrifvelse!- förekomma, åligge det conlrasignänten att vara tillstädes för att kunna upplysningar meddela.
Dock böra desse Statsråds-Iedamöter före beslutens fattande afträda.”
Landtm, täcktes inhemta, huruvida H.
Ståndet skulle anse dessa anmärkn:r förtjena den uppmärksamhet, att Ståndet ville förklara sig deruti instämma.
Jag instämmer såvida i de erinringar, som af Hr von Hartmansdorff blifvit gjorda emot Coust.Utskts förevar, förslag, som jag tror det Vara ganska oriktigt att utesluta de Statsråd från deltagande i Ståndens öfverläggning»!-, sorn icke äro föredragande.
Men jag gör det icke på det skäl, sorn af Hr von Hartmansdorff blifvit frnmsläldt, emedan jag icke kan tänka mig det vara möjligt, att, derföre att en föredragande af ett mål upphör att vara föredragande i samma departement, der det målet skall vidare handläggas, — att, säger jag, en sådan omständighet kan i något fall förändra Regertns åsigt i frågan, och att således icke ganska väl någon ledamot af Statsrådet kan försvara hvad en annan ledamot af sariima Stadsråd föreslagit.
Men jag anser det vara nödvändigt, just i följd af vår fyrdelade representation, att flere Statsråd på en gång må kunna företräda, hvar och en i ett särskildt Stånd, för alt lemna de upplysningar och leda den öfverläggning, hvartill det förevar, förslaget kan föranleda.
Det är på grund häraf, sorn jag icke heller kan biträda Hr von Hartmansdorff? förslag, alt det skall vara én skyldighet för contrasignanten af ett förslag eller en K. propos. alt bevista öfverläggningen , då denna propos. i Stånden föredrages.
Vi veta ganska väl, alt en sådan öfverläggning bör ske hos alla 4 RiksStm på én gång, och det blir således en omöjlighet för en contrasignant att dela sig emellan dessa 4 kamrar.
Sålunda instäm 17 H. i3 9» D«u 18 Koten)ber f. m. iner jag uti första delen af Hr von Hartmansdorff* förslag till gemensam tanke, inen nödgas motsatta mig den sednare.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust:
Jag förenar mig uti sak med Hr von HartmansdoriF.
Bevisningen för min åsigt finnes hufvudsakligen i ett memorial, som jag hade Boredt mig alt ingifva till Coust.Ulsk., då jag fink kunskap 0111 förevar, betänkande.
Jag anhåller att ur della cöncept till memorial få uppläsa några utdrag, emedan på dessa stödjer sig hela min bevisning för min åsigt.
”Konungens pro posti* kunna omöjligen författas med den utförlighet, som ersätter så skeende muntliga meddelanden af Regerius tankeledning och motiver, jemte de af Regerln närmast kända förhållanden, på hvilka dessa sig grunda.
— Äfven i anseende till ärenden, hvilka, oberoende af Regering initiativ, förehafva», är nyttigt att dess åsigler blifva före besluten sålunda hörda.
— Såmedelst, och genast under påstående öfverläggning, blifva upplysta de tvifvelsmål, besvarade de betänkligheter, och förekomna de missförstånd, sorn nu ofta ses förlänga debatter, vålla återremisser, och till och med föranleda till beslut , grundade pä ofullständig skärskfidning af målen.
Uppenbart synes vara, att sålunda skulle ärendenas handläggning i Stånden vinna en mångsidig förkofran.
Alla öfriga länders representationer yrka såsom sin rättighet och såsom en o u m b ä r
I i g parlementär-plägsed, att regelings-ombud alltid och ofelbart äro under sammankomsterna tillstädes.
Vid våi representalionsform, och dermed förknippade beklagliga arbetssätt, borde denna beröring såsom än högre påkallad anses.
— Lagstiftning på kamrar har den väsendtlig» fördel, alt till den sist beslutande kommer målet ända igenom, belvst af debatten i den som först handlagt det; — hvarjemte det tillhör kamrars blandade sammansättning, att de hysa mångartade vetanden. — (lös oss deremot företagas ärendena liktidigt i alla fyra Stånden, hvarmedelst att i ett Stånds plenum utvecklade sakkunskap är alldeles förlorad för de öfriga, af hvilkas homogena beskaffenhet likväl följer att inom hvardera är endast den, dess samhällsbestämmelse motsvarande, erfarenhet, med visshet och med rättmätigt anspråk derå , att förutsätta.
— Än högre än förstnämnda kammar-representationer, göres således vår stånds-representation behof af att, under öfverläggningarna, höra Regeringens organer.
Jag anser oförgripligen, att närvar, förslags antagande vore vårt näst ofvan anmärkta parlementära lytes, väl icke fulNtändiga , men dock i sin mån verkande correcliv.
— Fåfängt har jag bemödat mig med upptänkandet af en, om än blott skenbar, grund till en betänklighet dervid.
Rationelt kan det ju icke vara, att ifråga var. beröring Den iS November f. m. 99 salrnas af de 3:ne Stånden, medan den äges nf Adeln, som den minst behöfver, enär mertalet af detta Stand består af män, sorn äro eller varit i allmänna ärenden använde.
Icke heller är något bevändt dermed, att af fvra röstande
Stånd blott ett, oell just det sorn i följd af sitt mångdubbla antal ledamöter alltid röstar sist, blifver behörigen doctiinenleradt.
Olikhet i förfaranden, hvilken icke medelst bevisning nf olikhet i föremål och i ändamål kan redovisas, är alltid förkastlig.
Item fattar jag icke, huru i detta fall sådan bevisning skulle, utan de 3:ne Ståndens mångsidiga förorättande, kunna försökas.
Således, och om likväl närvar, förslag nu åter möter afslag, tvingas jag af slutkonstens reglor till antagande att de K. rådgifvarnes deltagande i Adelns öfverläggningar blifvit skadligt befunnet; och ledes jag lika logiskt till moverande, att äfven Adelns plena blifva dem otillgängliga.”
Sådana voro då mina grunder.
När jag nu betraktar ändamålet, så finner jag icke annat gjordt med de comultativa Statsrådens utestängande, än att förvissa sig om ändamålets ofullkomliga vinnande, och jag deremot är af den lina, alt när man sträfvar till ett ändamål, så skall man beflita sig om föremålets aldrnfullkomligaste-'ernående, sedan ilian nb. öfvertvgat sig om föremålets gagnelighet, och återigen, om man icke liar fattat denna öfvertygelse om föremålets gagnelighet, skall man alldeles icke eftersträfva det.
Villman eftersträfva det, så skall man beflita sig att på det fullkomligaste vinna det.
Nu vinnes detta uppenbarligen högst ofullkomligt genom de consultaliva Statsrådens uteslutande.
Jag fattar alldeles icke saken så, alt hvarje rådgifvare skall infinna sig i Riksten, blott för att yttra sig om hvad till hans departement hörer eller hvad han föreslagit.
Jag fattar saken så, att Konungens rådgifvare skola nedgå i Stånden och meddela all den sakkunskap, de möjligen äga.
Nu låter sig äfven ganska väl tänka sig alt departements-clu fer , som äga alla öfriga ypperliga egenskaper, sakna förmågan att tala uti en offentlig sammankomst.
Då skulle likväl denna rättighet vara inskränkt till dem, sorn i öfrigt kunna äga en inskränktare förmåga, men icke sakna denna.
Jag kan icke finna något skäl dertill.
Skulle nu samtidigheten af arbetssättet på flera ruin längre fortfara, så är äfven deruti ett skäl att consultativa Statsråd upptagas i denna grundlagsföi andi ing; ty det låter ju ganska val tänka sig, alt flere än ett
Statsråd behöfvas för alt tillstädesvara i fyra Stånd, hvilka under ett och samma plenum, d. v. s. liktidigt på samma dag, företaga ärendena.
På dessa samtidiga grunder förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och röstar för återremiss af Utskfs betänkande.
Det torde allmänt medgifvns, 100 Den 18 November f. m. att Konungens .Statsministrar och Statsråd böra vara män med utmärkta gåfvor, men att, såsom Hr von Hartmansdorff, begära, att de rent af skola vara trollkarlar, tycker jag vara något obilligt.
Riksd.Ordn. föreskrifver, att allmänna ärender skola, så vidt möjligt är, bos alla Stånden vid samma tid förekomma, och Hr von Hartmansdorff vill likväl åläqga vederbör. contrasignanter att vara tillstädes på hvarje ställe, då de af honom contrasignerade nåd. propostr föredragas.
Della lärer icke genom några naturliga medel kunna verkställas.
Hvad för Öfrigt angar den utsträckning af Statsrådets ledamöters rättighet att närvara i Ståndens plena, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så medger jng, för min del, ganska gerna, att den innefattar en förbättring af förslaget, och detta tror jag äfven utan någon vidlyftig bevisning erkännas af den största delen af detta Stånds ledamöter.
Jag lönnö dar detta så mycket mera, som det förslag, som 1 della afseende blifvit väckt, alltid blifvit under föregrde riksdagar bifallet inom detta Stånd, men afslaget inom de öfriga.
Det är från denna sednare omständighet, som jag liemtar anleda, alt tillstyi ka det II.
Ståndet att bifalla betänk, sådant det är; ty det lärer val icke kunna nekas, att det i alla fall likväl innefattar en förlwtliing, och alt det derföre är bättre att få detsamma anlaget än att få intet.
Då man vet, huru stora farhågor inom de andra Stånden gifvit sig tillkänna i delta afseende, torde man hafva ganska ringa förhoppning alt få förslaget antaget såsom grundlag , om man ville utsträcka förändringen längre än hvad som i det inlemnade föislaget inpehålles.
.lag lior derföre, att klokhet och försigtighet bjuda, att R. o. Ad. för sin del ville låta förslaget hvila sådant det nu inkommit.
Måhända skulle det äfven påkallas af grannlagenhet för de andra Stånden, ty man kan väl icke neka, att denna reformfråga mindre rörer fl o.
Ad. än de öfriga Stånden, enär vi redan hafva den fördelen att vid våra debatter finna Konungens fleste rådgifvare äga tillträde.
Det ijr endast ett mindre antal deraf, sorn för det närvar, är uteslutet från R. o.
Ad;s öfverläggningar, då de samtlige äro uteslutne från de andra Stånden.
Horn i det yttrande han afgaf, att han ville tillstyrka tillåtelse förde consultativa Statsråden att vara närvar, och deltaga i RiksShns öfverläggningar.
Deremot kan jag icke instämma deruti, alt det skulle i grundlagen stadgas såsom en pligt af Statsrådets ledamöter alt vara närvar, i Ståndens plena.
Jag anser nemi. den pligt, som i detta afseende kan åläggas deni, vara en pligt mot Konungen, mot Regeringen, toen icke egentligen kunna derutöfver påräknas , och att det således icke kan vara Representationens rättighet att kalla Statsrådets ledamöter inför sig, för att vara närvar, när frågor förekomma, i hvilka man anser dem böra kunna lemna upplysningar.
I afseende på redactionen af
Den 18 November f. m. 1 o 1 stadgandet, (ur jag göra en anmärkning.
Här slår: ”Statsministrar och föredragande Statsråd äfja rätt att jemväl bevista andia Stånds plena, an der de hafva säte oell stamma ’’
Denna redaelion synes förutsätta, alt de ovillkorligt skola hafva säle och slämma i något Stånd, för att vara berättigade att i andra Stånd vara närvarande.
Detta tror jag icke hafva varit Gnöst.Utskts mening, utan att den, i eldighet med de premisser Utsk. framställt , skall innefatta , att en Stalsråds-ledamot, äfven om han icke ilar sate och stämma i något RiksSt., likväl skall kunna deltaga i alla RiksSbs öfverlaggtviiigar, och då borde redactionen måhända blifva sådan: ”Statsrådets ledamöter äga rätt att jemväl uti de Stånds plena, hvarest de icke hafva säte och stämma, deltaga i öfverläggningarna, men icke lili besluten.”
Derigenom skulle jag tro, att hvad man åsyftat skulle vara uttryckt , och att man afven vunne det ändamål 13.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm alsett.
Då jag hufvudsakligen instämmer i Hr von Ti pils yttrade mening och äfven i den sednast af Hr Stråle uttalade, så kan jag likväl icke med Ur von Troil anse det vara bäst, att antaga Coust.Utsk:s förslag oförändrad!, emedan jag verkligen finner i detta förslag en ofullständighet, en pfullkpmlighet, gom redan af 2;ne varda talare blifvit tillfyllest ådagalagd.
Just i följd af den fyrdelade representationen anser jag nödvändigt, att äfven de consultaliva Statsråden kunna hafva tillträde oell samtidigt med den föredragande försvara eller förklara de förslag, gom från Regerats sida underkastats R.
Icke heller kail jag betrakta denna fråga såsom ett adligt privilegium, eller en fråga, sorn mera särskildt rörer R. o. Ad. än de öfriga Stånden, emedan, enl. min öfvertygelse, frågan innebär, huruvida icke liela Representationen, d. v. s. alla dess fyra kauirar skola kunna blifva lika delaktiga af de upplysningar och ledande råd, sorn Representationen har rättighet att hegdi a af Konungens rådgifvare.
Det är derföre jag instämmer j dea första dejen af Hr von Hnrlmansdorffs förslag till gemensam tanke från R. o. Ad.; men måste på det bestämdaste afstyrka det sednare tillägget, som föreskrifver en skyldighet för de contrasignerande ledamöterna att bevista föredragningen af K. propos:r, emedan delta innebär, såsom Ilr von Troil ganska rikligt sagt, en ren omöjlighet och hör således på intet vis inkomma i R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Emellan de yttranden, som här blifvit afgifna af Gr.
Horn och Hr von Hartmansdorff, ser jag ingen annan hufvudsaklig skilnad, än att Gr.
Horn gjf* vit en fullständig utveckling åt den anmärka., sorn Hr vört Hartmansdorff afgifvit.
Efter min tanke har Gr.
Horn deruti mycket rätt, äfvensom han och Hr von Troil hafva mycket rätt deruti, att contrasignanten ej kun infinna sig psj IOJ Den tS Nore »ber f. m. mer iln elt ställe.
Men deremot ber jag att få förklara, att jag pä de skäl , sorn blifvit så väl af Gr.
Horn sorn af Hr von Hartmansdorff framdragna, tillstyrker den förändring, att äfven de Consultativa Statsråden må äga samma förbindelse eller rättighet, hvilketdeia man vill 'äga, att infinna sig i alla Stånd.
Jag kan deremot icke med Hr von Troil dela den betänklighet, att för det att del kan vara tvifvelaktigt huruvida något annat
Stånd ingår på detta fullkomnande af del förslag Coust Utsk. ger oss, borde vi icke göra hvad vi anse rättast vara.
På denna betänklighet kan jag icke ingå, H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
Skulle det så befinna sig, att, genom den af andra talare oell mig önskade förbättring af förslaget, vi borde befara att gå miste örn hela delta framsteg, så skulle jag gerna afstå från min yttrade mening.
Jag vågar dock göra mig bättre hopp.
Jag bar ofta föreställt mig, huru det skulle hafva tagit lag, om en conslituei ande församling, sällan som iHo;) års Representation var, skulle hafva sagt: ’’R, o. Ad. äger alt mottaga upplysningar af Regeringen, de 3 öfriga Stånden äga icke denna rättighet.” Hvad skulle da de-sa 3 Stånd hafva sagt?
Skulle det icke hafva verkat ett allmänt rop mot obehörig mannamån, mot glömska af den fullkomliga likhet, som bör existera och alltid iakttagas inom alla 4 RiksSl:n?
Hvarföre skedde det nu så år tönq?
Alldeles icke af någon sådan afsigt, allJeles icke af någon öfvertygelse, det jag tror, alt det var lira alt dessa 3 Stånd saknade sådana upplysningar, utan det förblef så — emedan det var så.
Så liar jag fattat saken.
Jag anför ogerna huru det tillgår i andra länder, ty dessa anföranden omtyekas icke lika af alla; men jag anser det ändock vara nyttigt, fastän icke så som , när jag anför sådana praejudicat, jag dermed ville säga att de skola vara regler för oss.
Men jag tror det är nyttigt att känna det och att dermed rikta sin omdömesförmåga, och jag liar aldrig kunnat öfvertyga mig , att vi i politisk väg uro idel Ga!ile'er, som helt ensamne veta att jorden går och solen står.
Jag tror, att det finnes annorstädes än hos oss personer, som kommit till riktiga politiska begrepp.
Nåväl! det står icke i någon Engelsk lag sogdt, alt ministrar skola vaia tillstädes i kamrarna; meri det är en häfd, och man skulle icke kunna fatta i England en se-sion af någondera kammaren, der icke ministrar voro tillstädes.
Der likväl måste den minister, smil infinner sig i Underhuset, vara ledamot af Underhuset, och den minister , som infinner sig i Öfverhuset , måste vara Pär.
I Frankrike deremot äga ministrar tillträde i begge kamrarna, äfven om de icke tillhöra någondera, ehuru de oftast, och med elt enda mig kändt undantag, tillhöra någondera kammaren, men de infinna sig i båda ptomisque, och constitutionen föreskrifver, att hvarje Den 18 November f, m. io3 gång de begära ordet, skola de få det utom inski ifningstur; och dessutom äger Regeringen nit tillförordna Regeringens talare, vanligtvis tagne ur livad man i Frankrike kallar Statsrådet, oell sorn der, likväl under en högre scala, föreställer livad var Allm.
Beredning var.
Nå väl! män af denna Corporation, sorn beredl målen, förordnas i mån af deras talareförmåga att infinna sig i hamrarne.
Samma förhållande är med Utskott.
Detta anses så naturligt, så nyttigt och nödvändigt, att ingen lag liar behöft föreskrifva det, och ingen lag har behöft stadga skilnaden emellan höra äga intrade eller skola infinna sig.
Någon distillation deremellan har aldrig blifvit gjord.
Det ligger en så ömsesidig nytta så väl för Regeringen som för sjelfva Representationen i dessa meddelanden, alt de ske, utan att någon lag loreskelfver, att dessa personer kunna commenderas att vara tillstädes.
Jag begynte med att säga, hurusom jag anser, att ett verkligen högst billigt och högst allmänt missnöje skulle hafva uppstått, om en lag hade tillerkänt R. o. Ad. denna rättighet och förmenat den för de 3 andra Stånden.
Jag hyser det hopp, att de andra Stånden härvid skola inse sin fördel.
Det anföres, och jag finner här i en reservation anfördt, att det skulle kunna leda till olägenheter.
Jag vet, hurusom della har blifvit s«gdt, särdeles med afseende å det ena eller andra Ståndet, der talare-förmågan icke är så allmän, hvilket förhållande likväl vi nödgas medgifva hafva väsendtligen upphört; ty vi hafva här, utom hvad vi kunnat höra då vi ausculterat i andra Stånd, fått under conferencerna förnimma, att alla 4 Stånden begynt växa till temmelig likhet i talareförmåga.
Men äfven om jag antager detta, — låt vara att den Regeringens ledamot, som företräder, är sina åhörare öfverlägsen i form, — de behålla sin tankestyrka i sak, och jag vet icke något annat skal lill uteslutande ifrån de andra Stånden, än det, som en gång för mycket längesedan gafs af en president i en Hofrätt, som förklarade att K.
Hofrätten har inga skäl.
Jag kan icke tillstyika bifall till Const.Ulskis betänk., utan skulle önska, alt R. o. Ad. återremitterade detsamma , för att Utsk. må komma i tillfälle alt ändra sin propos. i så målto , att tjenstgörande Statsråd må äga rätt att jemväl bevista andra Stånds plena o. s. v., ägande dock depart.ehef alt utfärda förordnande för den, lian inom sitt departement dertill skicklig finner, alt företräda hans ställe i de Stånd, der han icke sjelf hinner vara närvar, för att lenina ytterligare upplysningar, hvaremot äfven Stånden, då de finna sig i behof af upplysningar. äga att genom prot uldr. anhålla, det den eller de af Hrr depart.chefer, som kunna upplysningar i ett förevar, mål meddela, behagade infinna sig i Slåoden.
Jag voterar således för återremiss af betankaudet.
I°'l
Jag erkänner först riktigheten af Hr Stråles anmärkn. rör:de ordalagen.
De böra visserligen rättas pä sätt lian föreslagit.
Alt flere Statsrådsledaniöter skulle öfver samma K. propos. eller skrifvelse yttra sig samtidigt i flera Stånd, måste jag afstyrka.
Svårligen torde det finnas någon föredragande , sorn skulle anse sig belåten dermed alt flere, t. ex. 3 andré personer, yttrade sig angrde deri propos. lian iiade contrasigneral.
Det skulle möjligen kunna luinda, att 4 olika yttranden på detta satt komme alt afgifvas, ty svårligen är ilian så öfverens den ene med den andra, att icke möjligen i någon särskild omständighet olika meningar kunna yttras.
Möjligen kunde öék något misstag i sjelfva saken komma att äga rum, ty näppeligen är någon annan Statsråds-ledomot så inne i ärendet, sorn den hvilken föredragit och contrasigneral det; åtminstone får jäg för min del säga, ali Örn jag coritrasignerat en propos.
, skulle jag helst vilja försvara henne sjelf.
Man har också anmärkt, att en Stätsråds-ledamot icke kan vara allestädes närvarande, eller i 4 Stånd på en gång.
Det förstår äfven jag, utan att dertill behöfves någon erinran i låga bilder.
Jag skulle tro , att den ledamot , som begagnat en sådan och som icke längesedan tillrättavisade en annan, för det lian icke begagnade ett parlementai iskt språk , sjelf glömt den regel hafi velat hös sina motståndare inskärpa:
Men för att komma till saken, så lärer II. o. Ad. lätteligen filina, att ifall den äf mig föreslagna ändringen skulle niedgifvås, så måste föredragningen ske i det ena Ståndet efter det amira, pä det att Contiasignanten mätte kunna vara tillstädes.
Största olägenheten deraf, att ett mål nu samtidigt föredrages i alla 4 RiksSi:n, är just den, att ingen får höra den andres skäl, och att endast tillfälligt sammanhang vinnes emellan besluten.
Om deremot så mycket gjordeS, att contiasignanten finge öfvervara öfverläggningen i alla 4 Stånden, så kunde lian åtminstone för Sin del få godt af anmärknrna i alla Stånden, och så vidt möjligt vöre, söka', genom den erfarenhet han inhenitat i det ena Ståndet, bereda rättelse uti ett annat, der lika anmärkntr och lika misstag måhända förekomrne.
Jag tror således, att just deri läge deri väsendtligaste förmånen af de K. rådgifvames närvaro.
En talare har sagt, alt det icke någonsin borde värå pligt för
Statsrådets ledamöter att infinna sig vid de särskildta Ståndens öfverläggningar, emedan deras pligt vore emot Konungen, 0111 jag rätt hörde.
Just derföre att deras är sådan, anser jag dem böra vara tillstädes, när Konungens proposir äro under öfverläggning, ty det är dem de skola försvara.
Jag liar gjort min anmärkn. derföre alt jag hoppas fördel derigenom kunna beredas åt ItiksSt:n; men ingålunda derföre alt jag tror Regeringen derigenom vinna något särdeles inflytande.
Ännu mindre tiar jag velat beredd nå - i Dea iS November f. m. någon fördel ut Konungens rådgifvare, ty de skulle blott få större besvär.
Om R. o. Ad. likväl icke antager denna anmärka.
, eller afklipper den; så skall jag låta dervid bero, väl vetande, att så länge den nuvar. fyrdelningen af R.
St. fortfar, kan äfven på delta sätt föga uträttas.
Det var mig synnerligen oväntadt, attden siste värde talaren skulle vilja lägga hinder för den förbättring af förslaget, som af Gr:ne Horn och Löwenhjelm och äfven af mig och Or Stråle är föreslagen.
Visserligen halden värde taluren rätt deruti, att hvarje depart.chef skulle helst önska att sjelf få i hvarje Stånd meddela upplysningar; men då detta är rent af omöjligt vid alla de tillfällen, då samma ämne på samma tid i alla 4 Stånden förekommer, så kan jag icke (irina annat, än att en förbättring, ett fullständigande af förslaget, qvarstår derigenom , att då Statsrådets consultativa ledamöter, som öfvervnrit föredragningen, meddela upplysningar i de Stånd, der den föredragande ej kan vara tillstädes.
Hr von Hartmansdorff har dervid användt ett ord ''yttranden nemi. att Statsråds-ledamöterne kunde afgifva olika yttranden i Stånden.
Det är icke fråga om deras yttranden, frågan är om deras upplysningar.
Nu må äfven inom Statsrådet olika meningar hafva uppstått, nu må äfven den Slatsrådsledamot, som i ett af Stånden erhåller företräde, hafva varit af annan tanke med contrasignanten ; så är likväl sådant härvid likgiltigt.
Man bör aldrig sätta i fråga, att, ehvad han förenat sig eller varit af skiljaktig mening, han icke likväl skall afgifva upplysningarna lika äiligt.
Jag säger ännu en gång, det är icke yttrande i sak, utan upplysningars meddelande, som är ändamålet med deras tillträde, och mankan icke sätta i fråga, att icke dessa upplysningar blifva lika ärligt framställda, ehvad Statsräds-ledamolen i sitt yttrande, i sitt omdöme, varit af den ena eller andra tanken.