Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter ett sådant yttrande af Hr Gr. o. Landtm, bör jag vara villig att antaga samma åsigt, och ur då förvissad, att det icke blir mig afskuret att framdeles ånyo väcka den sednare delen af motionen, och afstår således nu helt och hållet derifrån.
Uppå derefter framställd propus, biföll R. o. Ad., att Gr.
Frölich finge återkalla sednare delen af sin ifrågavar. motion.
Sedan icke mer än första delen af Gr.
Frölichs motion nu är föremål för öfverläggning hos R. o. Ad., och motionärens önskan, sammanfattad, icke lärer vara någon annan, såsom jag tror, än att, genomett särskildt Ulsk., få ulredt, huru den fiuanciella lagstiftningen inom riket skall ordnas, för att blifva i ett enda sammanhang behandlad, och att detta icke skulle ske genom en provisorisk lagstiftning vid hvarje riksdag ; så ber jag få nämna, att, om också rätteligen så förhåller sig, synes mig att denna motion likväl egentligen hade bort inskränkas till anmärkn:!' vid de förslag till instruetioner för fullmäktige i banken, sorn af BancoUtsk. komma alt afgifvas.
Det är bankens reglering och dess functioner, som bestämma linancernas reglering inom landet.
Det är genom della verks ordnande, som penningeförhållandena enskilda personer emellan bestämmas, det är deraf som myntets beskaffenhet och varaktigheten af de capitaler, hvarmed enskilde kunna röra sig, jemväl fastställas.
Jag bestrider det af Gr.
Frölich föreslagne särskilda Utsk., emedan det skulle kunna komma att handla i strid emot hvad banken har sig af grundlagen ålagdt att göra.
Jag bestrider jemväl detta en - US Den 4 September f. m. skilda Ulsk. af det skäl, att detsamma, utan särskild kännedom af banken, möjligen skulle komma att föreslå en detaljerad lagstiftning, hvilken, om den antoges, klefve rent af förstörande för della verk, och deraf skulle också blifva en följd, förstöring för de af rikets innevånare, som äga något och åter en välgerning för dem, som icke äga något, och en sådan lagstiftning anser jag oskicklig och skadlig.
Jag förmodar derföre, att Hr Gr. o. Landtm, vill lemna 11. o. Ad. propos. om att till HancoUlsk. öfverlemna de af Gr.
Frölich framställda reflexioner, lill det bruk som BancoUtsk. deraf kan göra, vid utarbetande af förslaget till instructioner för Banco-Fullm. i de reglementariska föreskrifterne för lånerörelsen och invexlingen af bancosedlarne emot silfvermynt.
Derigenom kommer delta Utsk. i tillfälle att tillse, huruvida der finnes något af beskaffenhet att kunna användas eller icke.
Någon särskild lagstiftning i frågan har icke af motionären blifvit yrkad.
Han har endast framställt sin motion i generella termer, och pä generella termer fotas ingen lagstiftning.
Det är med afseende på den siste talarens framställning, att Gr.
Frölichs motion skulle blifva remitterad till BancoUtsk., för att der tagas i betraktande vid behandling af de öfriga frågor, som lill detta Utsk. blifva remitterade, jag anhåller alt få yttra några ord.
Frölichs motion innefattar ett tillstyrkande, att ett särskildt Utsk. må bildas, och det är således denna fråga, som nu skall afgöras.
Denna fråga är icke så enkel, som Frih.
Cederström har uppfattat den, dä han ansett den ensamt åsyfta en undersökning af landels financiella ställning i hela dess vidd.
Delta innehålles visserligen i motiverna dertill, och en sådan undersökning kan vara ganska nyttig; men jag hemställer, huruvida en sådan undersökning med det lugn, med den stora sakkännedom, som den erfordrar, låter sig under nu var. riksdag verkställa.
Hade det nu stannat dervid, så hade det, som Gr.
Frölich nyss anfört, visserligen kunnat lända till upplysningar i saken; men en upplysning, som icke blifvit fullständig , är en half upplysning och kan föranleda mera skada än gagn, när man icke gått till grunden i hvarje sak.
Nu innefattar likväl Gr.
Frölichs motion, pä sätt sjelfva slutet innehåller, i afseende på tillsättande af ett särskildt Utsk., att till delta Utsk. skulle remitteras de förslag, som angå rikets financer, banco- och creditlagarne samt skatteväsendet, till den påföljd, att ett allmänt betänk. öfver landets financiella och ekonomiska ställning af detta Utsk. afgifves till RiksSlm, såsom en grund för deras genast vidtagande directa åtgärder, eller för deras und. hemställan till K. M. Alltså skulle åtgärderne möjligen genast vidtagas, på grund af den undersökning, som skulle komma att verkställas.
Att undersökningen icke kan komma att blifva så grundlig, som ämnets vigt fordrar, torde vara för hvar och en klart, enär vi icke kunna utdraga riksdagen i all evighet, och de financiella förslag, hvilka redan ingått till behandling af R.
Utsk., väl måste bringas lill slut.
Jag kan således icke annat än tillstyrka ett afslag på mo - Den 4 September f. m. lionen, emedan jag icke ser, att den kan komma att lända till något gagn, utan tvertom till dröjsmål och villervalla uti de beslut, som skola vidtagas.
Att vilja göra en sådan undersökning, lill hvilken fordras det största lugn, under en lid då intressena stå i strid med hvarandra, då de olika intressena söka på detta IJtsk. inverka, lärer väl vara en omöjlighet.
Jag tillstyrker alltså afslag på den gjorda framställningen om tillsättande af ett särskildt Utsk. Gr. Frölich:
Hvad beträffar det yttrande, som en ledamot försl afgaf, så finner jag, att han måste helt och hållet missförstå den uttryckliga skillnad jag gjort emellan motionen och dess motiver.
Cederström uppfattade den muntliga framställning, som jag gjorde såsom ett motiv för mitt förslag, nemi. att det vore vigtigt, om R.
St. en gång ville besluta att ej provisoriskt lagstifta ang:de landets financer; detta ansåg han för min motion, och derpå argumenterade han.
Efter alt hafva anmärkt delta, torde jag icke behöfva vidare besvara Frih.
I afseende åter på hvad Hr von Hohenhausen yttrat, ber jag att få svara dertill, ganska säkert under iakttagande af det lugn, hvars störande han synes fruktat äfven i financer.
Jag trodde mig hafva i motionen temligen tydligt tillkännagifvit, att jag icke väntade mig något absolut fullkomligt resultat genom tillsättandet af ett sådant Utsk., som jag har föreslagit.
Tvertom vittnar tillvaron af den andra motionen, att jag föreställt mig, att sådant icke skulle blifva händelsen.
Jag får nu anmärka, att jag är ganska nöjd dermed, att jag icke skilde motionen i tvenne, utan lät dem sammanflyta under en motivering; ty nu lärer det vara omöjligt för någon, som icke vill missförstå mig, att icke finna, alt jag ansåg detta Utsk. blott såsom en början till den allvarligare undersökning, som skulle kunna företagas efter riksdagens slut, och dervid jag hoppas, att lagstiftaren icke skall kunna på något sätt störas.
Jag tillägger för öfrigt, att jag icke eller trodde, alt de orden, som Hr von Hohenhausen lagt så mycken vigt på, nemi. ”vidtagande af directa åtgärder”, skulle hafva uppskrämt honom eller någon annan.
Jag ville nemi. dermed blott hafva sagt, hvilket också lärer vara tydligt för hvar och en, som hört min förra förklaring, att om det kunde beslutas några directa åtgärder att vidtaga nu, hvilka i min öfvertygelse visserligen skulle blifva ganska få, så skulle naturligtvis detta Utsk., för att uti hvad det kunde motsvara ändamålet med sitt tillsättande, hemställa dessa åtgärder till R. St., äfvensom samma Utsk. borde lemna uppmärksamhet åt frågorna om skatteväsendet.
Jag tror mig i en annan motion än denna hafva visat nödvändigheten, för behandlingen af sådane frågor, att våra statistiska documenter här i landet bringas till någon fullständighet.
Jag trodde mig derföre äfven hafva ådagalagt, ali min mening icke kunde vara, att detta särskilda Utsk. skulle komma in med något betänk., som nu åstadkom rubbning i skalterne, men jag kan icke frångå den grundsatsen, att hvarje financier, som verkligen har genomtänkt hela 150 Den 4 Sep t erni) er f. m. saken, niåslc inse i hvad mån skatteväsendet oekså bur lagas i consideration, så att man icke, under förmodan att de äro idealer, vidtager financiella åtgärder, som kanske omöjligen kunna i och för sig behandlas, utan med afseende på skatteväsendet, så framt de skola blifva annat än provisoriske.
Jag öfverlemnar nu till Hr Gr. o. Landtm, att till R. o. Ad. hemställa, om de, på grund af de motiver Hr von Hohenhausen framlagt, nemi. att oreda i riksdagsförhandlingarne derigenom skulle åstadkommas, vilja afslå motionen eller icke.
Min opinion om Hr von Hohenhausens ädla afsigt och den fullkomliga öfvertygelse, hvarpå han grundat sitt afstyrkande af min motion, blir likväl i alla fall likadan; men jag ber att Huset mätte besinna, att man möjligen utom detta
Hus kommer att tro, alt egentliga grunden, hvarföre man afslagit motionen, helt simpelt är den, att majoriteten inom detta Stånd icke vill lemna ifrån sig någon del af den makt, som den ifrån riksdagens början synes hafva fått i sina händer; att den icke vill tillåta några discussioner af en mera allmännelig natur, så i financerne som i annat, med ett ord, att den är maktfullkomlig, och således icke vill hafva några invändningar, som kunna störa denna maktfullkomlighet.
Detta är det, mine Hrr, som jag ansett mig böra uttala, emedan jag torde få tillfälle en annan gång alt visa, alt resultatet kan blifva, hvad ni ingalunda skulle önska.
Den enskilde mannen har dervid naturligtvis ingenting annat att göra, än att framlägga sina skäl, och sedan lemna saken åt sitt öde.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Den af Gr.
Frölich framställda motionen åsyftar icke någonting annat, än hvad som verkligen ligger inom Ståndets rättighet att bevilja eller afstå.
Vi hafva exempel af England, der man i alla större frågor nedsätter speciella Utsk., för att såmedelst få vigliga ämnen utredda.
Må man dock icke låta förleda sig af Englands exempel, att nu för närvar, göra detta; ty förhållandet emellan England och Sverige är i så måtto olika, att uti England, isynnerhet i flnancerne, råder en allmänt spridd financiel kunskap, som, tyvärr* fullkomligen saknas i Sverige.
Jag befarar således, att ett Utsk. af våra Ständer föga skulle kunna uträtta uti de föremål, som Gr.
Frölich åsyftar.
En annan talare har, i min tanka med mycket skäl, yttrat, att det icke vore rälla tiden nu att företaga en undersökning, i en stund, då, tyvärr, passionerne äro allt för mycket uppretade af större politiska frågor.
Att 1111 samla ett Utsk., som, efter hvad jag hört af Gr.
Frölichs sista yttrande, äfven skulle omfatta t. o. m. beskattningsväsendet, och således möjligen kunna åstadkomma förändringar, nära nog lika skakande, som skulle blifva resultatet af hvarje större eller mindre förändring uti beskattningsrätten, tror jag är föga tillrådligt i närvarande tider, och under de förhållanden, hvari vi nu slå.
Man har öfverklaga! och anfört såsom ett hufvudskål för nödvändigheten af en sådan åtgärd det strypsystem, som äger rum, och att penningar saknas i landet, men man besinnar icke, att våra egna ordningar dertill äro förnämsta skulden.
När man t. ex. skrinlägger 5 års
Den 4 September f. m. 151 öfverskott i banken, att der ligga overksamma, så bör man icke förundra sig, att dessa penningar icke äro i rörelsen, och det beliöfvcs icke mera, med det inskränkta rörelsecapital, som här finnes, för att sjelfvilligt åstadkomma ett strypsystem.
Det tillhör icke denna förhandling, att angifva medlen till afhjelpande af detta onda, men jag tror icke, att det finnes någon upplyst medlem af delta Stånd, sorn icke i detta afseende skänker mig sitt bifall.
På dessa grunder afstyrker jag den af Gr.
Frölich framställda motionen om ett särskildt Ulsk:s nedsättande.
Ilr von Hartmansdorff, Aug., Jag misskänner ingalunda välmeningen med Gr.
Frölichs motion och bestrider icke eller hennes laglighet; ty Riksd.Ordn. visar, huruledes särskilda Utsk. kunna af R.
Men frågan är nu naturligtvis den, huruvida eli särskildt Utslcs nedsättande för det af Gr.
Frölich afsedda ändamål icke skulle blifva hinderligt för andra Dtsk. alt uträtta hvad de höra, och dernäst huruvida ett särskildt Utsk., om det nedsätles, skulle kunna uträtta hvad motionären önskar.
Jag tror, alt detta Utsk. blefve hinderligt för de öfriga, utan ali kunna i och för sig sjelft något uträtta, samt anhåller att få uppgifva skälen dertill.
När man läser Gr.
Frölichs motion, finnner man henne åsyfta, alt det särskilda Utsk. skulle, i mer eller mindre mån, omfatta frågor rör. banken, financerna, creditlagarne och skatteväsendet.
Det skulle således omfatta ämnen, som angå StatsUtsk., ty motionären lärer väl med ”skatteväsendet” icke blott mena bevillningen, utan troligen också grundräntorna.
Motionen angår Banco- och jemväl Bevilln.Utsk., så framt motionären med ”skatteväsendet” äfven afser bevillningen.
Den angår LagUtsk., emedan fråga är om creditlagarne; och då motionären slutligen talar om landets ekonomiska ställning, så måste motionen äfven angå Ekon.Utsk.
Det föreslagna Utsk. blefve då ett GeneralUtsk., som uppslukade de öfrigas verksamhet; och om det icke så gjorde, hvad blefve då dess verksamhet?
Den blefve troligen antingen att säga förut något, som sedan skulle sägas efter af andra Utsk., eller skulle de, hvilka hafva med samma saker att göra, råka i strid med del särskilda Utsk., eller ock blefve detta endast ett echo af de öfriga.
Kan väl någon reda, någon framgång vinnas på sådant sätt?
Motionären har trott, att Utsk. bchöfdes för enheten i målets behandling.
Om så vore, så behöfdes ju för enheten af alla riksdagsärender afgörande, att de samtelige förbereddes af ett enda Utsk., på det att det enås beredning ej måtte strida mot ett annats.
Men sådant är icke förhållandet.
Enheten måste vinnas genom uppmärksamheten hos hvarje Ståndens medlem.
Såsom det förhåller sig med behandlingssättet af ärendena i det hela, så måste det äfven förhålla sig med de ärenden, som nu äro i fråga.
Kunde rikets fmanciella betryck, eller oreda, eller hvilket ord man helst, vill begagna, hjelpas med ord, sä vore nedsättandet af delta särskilda Utsk. ett högst förträffligt medel, och då hade motionären i dag redan undangjort betydligt för rikets upphjelpande.
Annu mera skulle naturligtvis åstadkommas, när detta 152 Den 4 September f. m.
Utsk. och alla de öfriga råkade i strid med hvarandra, och Stånden måhända med hvarandra.
Man kan likväl icke med blotta ord afhjelpa penningebetrycket.
Skulle detta Utsk. kunna något uträtta, så borde det, i min tanka, l:o hafva makt alt förmå främmande länders innevånare att köpa och väl betala vårt jern; samt 2:0 äfven förmå våra landsmän att ej lefva öfver sina tillgångar d. v. s. att icke köpa mera utländska varor, vin, socker, caffe, m. m., än vi förmå att, med Sveriges utförselsvaror, betala.
Kan det särskilda Utsk. icke åstadkomma detta, så blifver af dess verksamhet ingenting annat, än hvad jag ifrån början sade, nemi. vanmäktiga ord.
Jag tillstyrker derföre, lika med Hr von Hohenhausen och Frih. Cederström, att R. o.
Ad. icke måtte antaga förslaget om ett särskildt Utsk-.s nedsättning, och jag önskar, att detta beslut måtte snart fattas, på det att vi på detta ärende icke måtte förlora ännu mera tid.
Då jag nu åter uppträder, så anhåller jag, att R. o. Ad. icke måtte anse det för en envishet af mig att förfäkta en mening, som här synes oundvikligen falla, efter icke någon ännu instämt uti mitt förslag.
Jag har begärt ordet, endast för att få vederlägga sådana yttranden, som tydligen bevisa ett groft missförstånd af motionens syftning.
Jag finner nu, ehuru jag verkeligen ifrån början icke gifvit akt derpå, att det hufvudsakligen är ordet skatteväsende, som dels satt åtskillige ledamöter i förskräckelse, dels andra i förhoppning att derpå kunna bygga en argumentation, hvarigenom hela motionen kunde nedslås till grunden.
Min mening har alldeles icke varit, att detta särskilda Utsk. skulle befatta sig med något förslag till en omreglering af skatteväsendet.
Hvad afseende jag önskat att financeUtsk. skulle, om jag så får kalla det, taga på skatteväsendet, är måhända för mig ganska svårt att göra klart, men jag torde åtminstone med några undersökningar, hvarmed jag sysselsatt mig sedan någon längre tid tillbaka, få bevisa, att min afsigt icke varit sådan, som man har velat tyda den.
Jag har uti motionen omnämnt, att jag önskade det en allmännare uppmärksamhet skulle fästas på det sätt. hvarpå capitalbildningen här i landet sker.
Jag har hört en person enskildt anmärka, att här nyttjas ett ord, som man icke förut har hört nämnas, och som man ingenstädes funnit uti vanliga statsekonomiska afhandlingar, i hvilka man förmodar jag hemtat grunden för min åsigt.
Om så är, att capitalbildning är ett ord, som ej af eder blifvit förstådt, så beder jag, i afsigt alt minska missförståndet, att få lemna den upplysning, att jag med capitalbildning menar det liufvudsakliga resultat af alla anstalter för produetionens befrämjande, som en statsman och en hvar, som har befattning med financiella åtgärder och organisationer, måste taga till synnerligt ögonmärke, och om han så gör, så kan han icke förbise sätten att befordra besparingar, emedan produetion thyförutan icke leder till capitalbildning och till nationalförmögenhet.
Om t. ex. skatteväsendet skulle vara - Den 4 September f. m. 153 ra ett väsendtligt hinder för att capitaler kunna i landel bildas, sä mäste financieren i främsta rummet tänka på dess förändring.
Nu tror jag mig kunna ådagalägga, att skatteväsendet i deltaland (och en ledamot på andra sidan har nyss visat, att jag icke varit den enda, som trott detta, när han påmint om de millioner, som ligga i banken) är till hinder för financeväsendets reglering och för capitalers erhållande.
Om det nemi. är så, att det finnes vissa perioder, då inga capitaler i landet äro att tillgå för näringarnes bedrifvande; om det befinnes vara förhållandet, att vårt lands hufvudnäring, jordbruket, saknar ett af de nödige elementerne, för att kunna frambringa välmåga, nemi. den sjelfständigheten, det medlet att bibehålla en del af ett lifgifvande rörelsecapital i sina händer, och om skatteväsendet är orsaken dertill; så hemställer jag, om någon hjelp finnes för våra financer, utan att göra afseende på skatteväsendet.
Nu har jag likväl, med begagnande af de statistiska documenter, som i vårt land äro att tillgå, sökt alt uppställa deras resultater under en allmännare synpunkt, nemi. den af nationel capitalbildning.
Jag har de häröfver utarbetade tableauerne, i mina händer; men jag ber att genast få lugna Huset med den försäkran, att jag icke skall företaga någon uppläsning af tableauerne eller ens nämna några siffror derutur till prot., och dermed öka vidden af dess omfång; men jag vill med deras förevisande ådagalägga, att till de grundsatser, jag här kortligen sökt utveckla, har jag icke kommit genom theoretiserande, eller instuderande af andras observationer endast, utan genom att praktiskt lägga fäderneslandets verkliga ställning under ögonen, så godt jag kunnat, med tillhjelp af de vidlyftiga, men till en del ofullkomliga statistiska documenter, vi äga att tillgå.
Jag har sålunda för det första sökt göra mig redo för, hvilka landets näringar äro, och för det andra, i hvad mån man kan beräkna huru capitalerne gå emellan dessa näringar, huru vida en och annan näring är så beskaffad, att den möjligen kan behålla hos sig de capitaler den erfordrar, för att drifvas med fördel, och följaktligen, om någon möjlighet för sådan näring finnes, eller ej, att göra några framsteg till välstånd.
För att komma till så beskaffade resultater, har jag uppställt samtlige näringarne, så alt de samfäldt kunna öfverskådas, med iakttagande af skillnaden emellan primär production, secundär production och productionens blotta vehikler.
Alltså 1 :o åkerbruk, skogshushållning, fiske, bergverk, med deras kända productvärden, sä vidt som man kan beräkna dem (och hvilket skulle mera approximativt låta sig göra, om statistiken vore i bättre skick, än den nu är).
Dernäst 2:o den dass af näringar, som sysselsätta sig med förädling af råproducterne, såsom fabriker, husslöjd, manufacturer, handtverkerier; samt 3:o vehiklerne för utbyte af productionens särskilda alster, nemi. in- och utrikes handel, sjöfart och penningeväsendet.
Det är endast efter en sådan förberedelse, jag för min egen öfvertygelse kunnat hemta begrepp om verkliga tillståndet i landet, och det är derigenom jag kommit till det slutresultat, att man förstör flere 2 H. 20 154 Den 4 September f. in. capitaler i landet än man i allmänhet bildar några, emedan man synes sakna riktiga begrepp om de absoluta villkoren för capitalbildningen.
Sammanställer man tableauen öfver capitalerne med den af våra arbelsclasser, hvilka, i parenthes sagdt, äro sådane, att knappt ^ af nationen kan anses vara direct productiv, då deremot mera än | är blott consumerande, då blir resultatet ännu mer frapperande och otillfredsställande.
Dessa resultater tillsammans hafva öfvertygat mig, att så framt icke dels lagstiftaren och dels nationen sjelf blir öfvertygad om hvilka förberedande åtgärder borde vidtagas och hvilka allmänna grundsatser borde följas, så skulle det icke lyckas, mine Hrr, edia Utsk:s majoriteter etc. att tillfredsställa folkets fordringar.
Långt ifrån således att vilja störa någons lugn med att tala om det förfärliga, som kan ligga i en förändring af skatteväsendet, har jag blott velat förbereda en sådan bana för dessa ärendens behandling, att man icke oupphörligen skall hopa misstag på hvarandra.
Efter denna förklaring har jag en ökad anledn. att med resignation vänta ett afslag; ty jag hoppas, att förslaget skall lyckas bättre om detsamma af en annan person upptages, och då är min önskan vunnen.
Hvad den värde ledamoten, som sist talade, har yttrat ronde vårt skatteväsende, så är det visserligen sanning, att detta skatteväsende är högst inveckladt, ty det är en följd af pålagde och afskaffade skatter utan något visst system; detta är ett för hvar man kändt factum; men den värde talaren har icke yttrat ett ord om ordningen och sättet för förändringen häraf.
Han har, såsom jag första gången yttrade, blott uppgifvit allmänna fraser, som skulle ligga till grund för inrättandet af ett särskildt Utsk.
Det är icke en sådan rättighet, som grundlagen tillägger representationen, för att utöfva sin anpart i lagstiftande rätten. 89 § Reg.F. säger huru ekonomiska frågor skola behandlas; den 87 § bestämmer, huru frågor om allmän lag skola väckas och afgöras, och dessutom hafva vi ett särskildt lagstiftningsUtsk. för rikets penningeverk.
Frölich har ganska rätt deruti, att skatteväsendet har inflytande på landets välstånd, emedan icke alla, i proportion af inkomst, träffas lika af skattebördorne så länge jorden är olika beskattad, så länge medborgare finnas, som få betala mer än andra, oaktadt mindre inkomster.
Alla dessa facta, som Gr.
Frölich anfört, äro ganska riktiga ; men kunna icke gifva anledn. lill åtgärder af något Utsk.
Deremot kunna visserligen de reflexioner, som motionären gjort, tjena till ledning för BancoUtsk. och möjligen äfven leda till det resultat, att Bevilln.Utsk. rättar sig derefter vid beviilningsgrundernas fastställande.
Den värde ledamoten har sjelf rättighet att derom göra framställning, och detta kan ske i anmärkmsväg så väl till Bevilln.- som BancoUtskin, när deras förslag ronde banken och bevillningsgrunderna komma in.
Jag säger ännu en gäng hvad jag första gången yttrade, nemi. att det icke låter sig göra att tillsätta Utsk,, som på grund af framställda grundsatser
Den 4 September f. m. 155 skola inkomma med förslag, uppgjorde i anledn. af undersökningar, för hvilkas verkställande de icke hafva något medel, enär embetsverken icke kunna åläggas att inkomma till R.
St:s Utsk. med upplysningar i allmänhet.
St:s Utsk. kunna begära upplysningar genom Just.Statsministern och med K.
M:s bifall få det ena eller andra embetsverket ålagdt att meddela dem för något bestämdt fall; men om detta gifna fall skulle innebära att på en gång få uppgift öfver Statens samtelige ordinarie räntor, deras beskaffenhet och utgörande samt möjligheten af deras annihilerande, utan att rubba enskild mans rätt, utan att rubba enskild förmögenhet eller deras rätt, sorn nu innehafva privilegierad jord; då, mine Hrr, blir frågan helt annan, då fordras det mera tid, kanske ett till två är, för ett embetsverk att göra en sådan utredning.
Om den värde ledamoten hade uppgifvit det directa sältet för att åstadkomma allt detta; så skulle jag säga att han uppgifvit grunder till ett statshushållningssytem för Sverige; då kunde ett Utsk. yttra sig, huruvida det kan tillstyrkas R.