Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Älven jag har varit i tillfälle att så väl skriftligen som muntligen yttra mig i en detta förslag motsatt riktning, nemi. då bevilln.stadgan här förevar; och sorn mina åsigter i detta fall alldeles öf - Den s December. verensstämma med den siste välde talarens, förenar jag mig i den begäran han framställt.
Jag instämmer så myckel hellre i hvad Nr von Hartmansdorff anfört, som jag icke anser någon fara vara vid fortfarandet af den rättighet, sorn Konungen i detta afseende hittills begagnat.
Om en fullmakt gifves åt en, sorn icke är fulleligen värd denna K. nåd, så ankommer det mera på den, som erhållit denna utmärkelse, än på den som beviljat densamma, om ett sådant ynnestprof skall hafva någon betydelse.
Är det oförtjent, så kan det omöjligen göra något ondt, ty om en person också erhållit titel af assessor eller råd, så begär ingen hans råd, 0111 lian icke är så qvaliiicerad, att han kan gifva något råd.
Nationens upplysning har numera sligit till den grad, att inga dislinclioner kunna bedraga.
Fåfängt söker man med en titel, ett hand eller en stjerna dölja en fläck.
Det är endast allmänna opinionen, som uppbär den utmärkelse man fått, och i den ställning, som upplysningen nu intagit, anser jag att man bör bifalla Utsk:s förslag.
Om jag icke bedrager mig, så hörde jag Frih.
Ridderstolpe, i början, förena sig med mig, men emot slutet tala tvertemot mitt tillstyrkande.
Detta bestod nemi. deruti, att R. o. Ad, icke mätte bifalla Utsk:s betänk, i det skick, hvaruti det sig nu befinner, men att H.
Ståndet deremot måtte önska, att fullmakter å namn, heder och värdighet ej måtte meddelas
,åt personer, som icke äro i Rikets tjenst.
Jag gillar fullkomligen Hr von Hartmansdorfifs anmärka, öfver mitt misstag.
Det är min premiss, som jag hoppas måtte få gälla och conclusionen var ett misstag.
Jag förenar mig således med Hr von Hartina nsdortf.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 6:te punkten.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, örn R. o. Ad. behagade bifalla det andra förslaget, att R.
St. med framställning "äf förhållandet hos K.
M. måtte anmäla den utid. önskan, alt fullmakter å namn, heder och värdighet ej må tilldelas personer, som icke äro i verklig tjenst.
Bifölls. 7:de punkten bifölls.
Då nu ånyo föredrogs Allin.
Besvärs- och Ekon.Utskls den 7 och i6 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 31, rör:de tullen i Öresund, blef betänk, N:o 112 af R. o. Ad. bifallet. 13 Dea i December.
Hr Nordensköld, Otto Gust., uppläste följande:
Ekon.Utsk. har hemställt, och R. o. Ad. beslutat en und. skrifvelse till K.
M. ’’alt i hvad på dem kan ankomma understödja de kraftigaste och mest ändamålsenliga åtgärder, som från Regeringens sida kunna komma att vidtagas, för alt, i afseende å beräkningssättet af tullumgälderna i Öresund, få delta, Svenska handelsintressets rättmätiga anspråk mot gällande tractaler förnärmande, godtyckliga förfarande snart undanröjdt, så att Danska Regeringen hädanefter må åtnöja?
med sin tpactatsenliga rätt, och Svenska undersåter blifva tryggade vid heigden af ingångna fördrag.”
Såsom en följd, och med anledn. af detta värdiga beslut, anhåller jag vördsamt att få göra en motion, att nemi.
Ekon.Utsk., såsom en fortsättning af sitt betänk.
N:o 112, i önskningsväg måtte från R.
St. föreslå en und. skrifvelse lill II.
Af. att, med behjertande af fäderneslandets och dess stigande handelsintressen, sorn vid denna tidpunkt synas vara så eomprometterade, H.
M. måtte fortfarande vidmakthålla den för skyddandet af våra handelsförbindelser högst nödiga sjömakt, såsom det hufvudsakligaste medlet till bådas oberoende och förkofran; och på det alt flottans bemanning må vara i tillstånd att kraftigt kunna understödja H.
M:s höga afsigter, när aktningen för våra rättigheter och skyddet af våra intressen så fordrar, den bestådda exercis-summan må ändamålsenligast användas; samt slutligen att H.
M. måtte täckas för detta så angelägna ändamålets ernående göra en nådig propos. till Rikets nu församlade Ständer om nödigt anslag för behöfliga convoj- och aflägsnare expeditioner, så mycket hellre som endast härigenom FJ.
M. kan sättas i tillfälle att utsända örlogsfartyg till handelns tryggande under seglingen genom Sundet, eller längre bort belägna baf, hvilket möjligen kunde erfordras, innan det ännu torde finnas lämpligt att bryta crediliven.
Jag anhåller vördsammast. att denna motion måtte lill H. Allm.
Besvärs- och och Ekon.Utsk. remitteras.
Denna motion begäs-des på bordet af Hrr Westfelt, Nils, och Tersmeden, Carl Reinhold.
Till pröfning företogs LagUtskts den i3 och 16 sisth Nov. på bordet lagda utlåt, N-o 148, i anledn. af återremiss af Ulsk:s betänk.
N:o io4 öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring af K. förordn. den 24 Juli 1817 mot fylleri och dryckenskap.
Hr von Hartmansdorff, Äng-, hegärde alt få veta huru detta mål hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt.
Secret. tillkännagaf, att Borgare- och BondeSltn, som bifallit utlåt.
N:o 104, lågt utlåt.
N:o 148 Den i December. ■ 3 lill handlingarna; ingen underrättelse vore ännu ankommen huru sistnämnda utlåt, blifvit af PresteSl. afgjordt.
Jag anser det ifrågavar. förslaget i vissa delar vara bättre och i vissa delar sämre an det gamla stadgandet.
Det är svårt att göra afvagniugen af det liela.
Men för att icke äfventyra det in* gen förbättring göres, så vill jag ej bestrida betänkandets antagande.
Uppå derefter framställd propos. blef utlåt, X:o i48 af II. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogos och biföllos LagUtsk:s den ;3 och 16 sisth Nov. på bordet lagda betänkanden: N:o i4g, i anledn. af vackt motion om ändring af sättet för verkställighet af fängelse vid vatten oell bröd; N:o i5o, i anledn. af väckt motion om upphäfvande nf K. förordn. den 7 Oct. i8o5, angtde ansvar för mililärtjetw stemans öfverfaliande, samt om ändring af 18 cap. g §;n Missg.-b:n. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 14 och t® sisth Nov, på bordet lagda meni.
N:o 56, med förslag till ändring i Reg,F:ns 3g, 4°, 41» 45' och 4^ SS’ Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Coust.Utsk. har i de 3 betänkandena N:is 56, 57 och 58 afliandlat somliga på 2 och 3 särskildta sält, bestående nemi. deruti, alt betänk.
N:o 56 åsyftar ansvar för Konungens rådgifvare, när de föra Regeringen, N:o antalet af ledamöter, som skola öfvervara målens föredragning, ocb N:o 58 afhandlar styrelsens sammansättning, då Konungen reser utrikes eller till Norrige.
För hvart och ett af dessa ändamål har Utsk. i de särskildta betänkandena föreslagit en olika ordalydelse.
Dessa lydelser stå visserligen icke i strid, så alt den ena upphäfver den andra, men de göra att hvarje § har ett olika utseende, allt sorn enan betraktar den ur den ena eiler andra åsigten.
Utsk. har troligen gjort detta under förutsättning, att det ena ändamålet kunde vara så beskaffa dt att det af R.
St. gillades, men det andra sådant alf det förkastades.
Likväl, och om det skulle hända att alla dessa syften gillades, så hade man till nästa riksdag förslag till §§:s lydelse på 3 olika sätt, men likväl intet sammanfattadt förslag huru §§:ne skulle lyda i händelse ailä 3 slagen af förändringar anloges.
Jag förmodar att det vä| måste vara Ulskts afsigt alt också för denna händelse frarns lägga eu ordalydelse, sorn omfattar al|a 3 ändamålen eller åtminstone 2tne.
Under sådan förutsättning vill jag ntt blott fästa uppmärksamheten på detta behof, samt föröfrigt hålla mig till de särskildta betänkandena.
Vid hetänk. N?» D e n i December.
56 har jag ingen erinran att göra mot innehållet, men en mot ordställningen.
Jag vågar icke röra vid de ordalag, som Utsk. lemnat oförändrade, emedan det måhända skulle anses såsom en ny motion, men jag beklagar att Utsk. lemnat de gamla ordalagen oförändrade, der en bättre mening kunnat vinnas.
Vår grundlag är ofta skrifven efter den gamla protocolls-stilen, hvars regel var att icke sätta punkt, utan åtnöjas med colon och semieolon från början lill slut.
Satte man nu punkt på ett eller annat ställe, så finge man redigare meningar.
Det har Utsk. icke brytt sig om, och således måste det lemnäs derhän.
Men vid de ord, som stå med cursiv stil och tillhöra Utskts förlag, må det tillåtas mig att göra anmärkn. emot följande mening i §:n 3g: ”och under de särskilde ledamöternes ansvarighet för sina rådslag och contrasignation.” örn meningen skall blifva fullt riktig, så bör det val heta: för sina rådslag och sin contrasignation.
Men man kan undvika denna svårighet, om man helt enkelt borttager ordet "sina" och låter meningen blifva: ”under de särskilde ledamöternes ansvarighet för rådslag och contrasignation.
Ansvar för annat rådslag och annan contrasignation än deras egna, kan icke komma i fråga, och således är meningen, så vidt jag förstår, i det fallet lika riktig, men ordalydelsen något bättre.
Jag hemställer således att ordet ”sina” måtte utgå.
I den af Mr von Hartmans dorff gjorda anmärkn. mot ordet ”sina” instämmer jag helt och hållet.
Borttagandet deraf länder till förkortning, och det är dessutom rikligare att borttaga det.
En annan omständighet, som har undfallit mig under debatten i Utsk., ger anledn. till att jag begärt ordet.
Bland de förslag, som Const.Utsk. här har upptagit, är borttagandet af sista perioden i 3g §:n, som lyder sålunda: ”Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än la månader ur Riket blifver, derom varder i gr §:n stadgadt.”
För borttagandet häraf har Utsk. framlagt ett ganska gilltigt skäl, som är, att det är onödigt att i 3g §:n säga att gr §:n skall åtlydas.
Men det är försummadt att anmärka, att i gr §:n står: ”1 den händelse 3g §:n omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver 12 månader ur Riket blifver etc.”
Nar nu de ord, som nämndes, borttagas ur 3g §:n, så bör äfven denna citation af 3g §:n bor ttagas i den gr §:n, och det är med denna anmärkn. jag skulle önska att betänk, finge återremitteras, att nemi.
Const.Utskls förslag ej kan godkännas, utan att på samma gång gr J:ris lydelse blir: ”1 deu händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver 12 månader ur Riket blifver etc.” Hvad slutligen angår den af Hr von Hartmansdorff framställda tanke, att han hoppades att Const.- Utsk. skall inkomma med en framställning till R.
St. om huru den 3g och de öfriga §§:ne skola komma att se ut, när alla de förändringar blifva iakttagna, som nu blifvit i sär - Den i December. iä skildta memorialer föreslagna, så har jag föreställt mig, att rätta tillfallet dertill är när riksdagen blir längre framliden och de särskildta af Const.Utsk. gjorda förslag blifva genomgångna af RiksSt:n, så att man får veta i hvad skick förslagen komma att hvila till nästa riksdag; oell då är jag öfvertygad att Coust.Utsk:s ledamöter med nöje skola gå in på ett sådant förslag.
Jag skall åtminstone för min del tillstyrka det.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff och Gr.
Spens föreslagit, behagade att såsom sin gemensamma tanke förklara alt ordet "”sina” framför ordet ”rådslag” borde utgå utur förslaget till förändrad redaction af 39 §:n.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om Pi. o. Ad. behagade, på sätt Gr.
Spens yrkat, såsom sin gemensamma tanke förklara, att den i 91 §:n Reg.Ftn nu befintliga hänvisning till den 3g borde utur 91 §:n utgå.
Ulskrs förslag i öfrigt blef, uppå derefter framställd propos., af R. o. Ad. godkändt till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Vidare föredrogs Const.Utsk:s den i4 och 18 sisth Nov. på bordet lagda mein.
N:o med förslag till ändring i Reg.Ftns 8, 13, 3g, 42> 4^; 63 och 81 §§.
Vid förslaget lill ändring i 8 Jin får jag göra den anmärkn. att, då Ulsk. upptagit bland mål, som räknas att vara af synnerlig vigt och omfattning, frågor om R.
St:s framställningar och önskningar, så har Ulsk. icke gjort afseende på målets beskaffenhet, utan på den persons vigt, som gjort framställningen.
Detta är, efter min förmening, hvad man kallar att hafva anseende till personen.
Jag tror också, alt deruti ligger ett bestämdt misstag, och att Utsk. icke bort säga annat, än hvad som följer sedermera: ”Frågor och förslag om stiftande, ändring eller uppliäfvande af sådan lag, som 87 §:n omtalar, om nya allmänna författningars vidtagande etc.”
Det är R. o. Ad. nogsamt bekant, att under riksdagarna väckas frågor om' de obetydligaste ämnen, och att det vanligen äfven händer, vare sig af bristande uppmärksamhet inom RiksSt:n på sjelfva motionens obetydlighet, eller af undseende eller välvilja för motionären, att R.
St. framgå till Konungen med frågor af alltför ringa vigt.
Derför synes det mig icke vara skäl alt fordra det flere Stalsrads-leda— möter skola öfvervara målet, derföre att det kommer från R.
St., än om det komme från någon annan.
Till bevis på hvad jag nu säger, torde jag få åberopa ett mål, som för det närvar, ligger på R. 0. Ad:s bord, och som angår en i6
Den i December. önskan tii! K. M., att antimens byxor måtte få en melerad färg.
Manne detta mål är af den vigt och omfattning, att eli större antal Slalsråds-ledamöter bör detsamma öfvervara !
Det vore ändå något, om det verkligen vore fråga om lärgen på byxorna, men förslaget är, att, i händelse Konungen skulle tinna skäl att förändra denna färg, Konungen då iriåfte utfärda nåd. befallning derom till vederbör., d. v. s. att om K.
M. fattar ett beslut, Han också mätte gifva be fallning om dess bringande i verkställighet.
Sådant följer till den grad af sig sjelfl, att det icke behöfver önskas, emedan del sker ändå; Ingen kari emedlertid vara säker om, äft ej detta blir R, StiS beslut, och kanske är det så redan,- emedan vi vanligen komma sednare till beslut än de andra Stånden.
Jag hemställer derföre vördsamt, alt orden ’’frågor om R.
St:s framställningar och önskningar” matte ur 3 morn. i 8 §:n rifga; Gr.
Anckarsvärd, Carl II en i-.:'
Hr von H.irtmansdorffs anmärkn. i denna del af Const.TJtskts betänk, kan jäg icke för min del så helt och hållet biträda.
Const.- Utsk. har i detta hänseende ri(galt från deri åsigt, ätt R.
St. såsom Svenska folkets representanter utgjorde en statsmakt, på hvars önskningar till Konungen det afseende i allt borde fästas, som möjligen kunde derå göras.
Man hade trött, att delta ingalunda vore med afseende på person, om icke Hr von Hartmansdorff så vill, på ett slags persona moralis, men af den beskaffenhet likväl, alt fråga endast dr om R.
St:s till Konungen framställda önskningar Const.- Utsk. hade trott, att det vore både i afseende på sjelfva saken och för den Värdighet, som Utsk. trodde bora lemnäs åt R.
Sits delaktighet i lagstiftningen, icke obefogadt, om deras önskningar lingö intaga platsen bland högst vigtiga eller angelägna mål, och ätt Således ett större antal Statsrådsiedämöter, än Som till följe af grundlagens förordnande bör öfvervara alla mål, bör vara närvar, vid afgörandet af sådana frågor, der det ankommer på Konungen att underkänna R.
St;s önskningar.
Coust.Utsk. luft1 trött det vara af vigt, att icke möjligen något förhästadt underkännande af R.
St:s önskningar skall kunna komma alt äga rum, på den grund alt icke rådgifvarepersonalen vore så fulltalig sortt deri börde värd, och Utsk. bar trott att delta äfven Vöre ett sätt att undanrödja missförhållandet statsmakterna emellan, derigenom att äfven möjligert ganska likgilltiga frågor i öriskningsväg kunde
Vinna den vigt rich det afseende, Sorn den andra statsmakten finner lämpligt.
Detta har varit grrinderi oell utgångspunkten för Utskis tillstyrkande, och jag kari för min del icke anse mig öfverbevisad genom Hr von Harlmansdorffs anförande derom, att Utsk. i denna del skulle hafva misstagit sig.
Del anförda citatet, som skall Den i December. *7 skall linga på Ståndets bord rörtde färgen på armeens byxor, (är jag erkänna alt jag icke liar lillg bi kant; Jag båticke, tagit kännedom af detta betänk,, men det förekommer mig i alla fall, att ehuru detta betänk, i det afseende att det angår färgen på byxorna kan vara af mindre vigt, blir det icke så helt och hållet utan vigt, om derigenom en besparing kan uppkomma för rust- och rotehållare, hvilka måste bekosta beklädnaden.
Föremålet är således icke likgiltigt, 0111 också blott den alJraringaste besparing derigenom kan vinnas.
Jag påstår derföre icke, alt denna önskan hade behöft framställas, eller att den är framställd på ett sådant sätt alt den bör vinna afseende.
Derom uppskjuter jag mitt omdöme, efter jag, såsom jag redan haft äran nämna, icke tagit kännedom om sjelfva motionen, men jag anser icke deruti ligga någon bevisning emot Utsk:s förslag i denna del.
Jag lager mig således friheten begära R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida R. o. Ad. kan anse Utsk. hafva misstagit sig i det förslag, att R.
St:s önskningar i allmänhet har blifvit upptagna.
Derunder kan visserligen komma att inbegripas önskningar af mer eller mindre vigt, men åt dem, såsom utgångna från R.
St., torde dock bos K.
M. böra lemnäs all den uppmärksamhet, sorn fordras för ämnets noggranna öfvervägande, och de kunna således anses vara af den vigt att förtjena ruin bland ärenden af större angelägenhet, just derföre att de äro utgångna från Representationen.
Jag skall således anhålla om R. o. Adis godkännande af förslaget äfven i denna del.
Anckarsvärds fram ställning har inskränkt sig i sak derhän, att yrka ett större antal Statsråds-ledamöter tillstädes dei före, att saken inkommit från R.
St., utan afseende på innehållets vigt.
Detta är sålunda just hvad jag från början ansett såsom oriktigt, derföre att det är personen, det må vara en persona moralis eller någon annan, sorn tages till grund och icke saken.
Hvad återigen frågan om färgen på byxorna beträffar, så har jag redan förklarat, att om det verkligen vore den saken, sorn sattes i fråga och sålunda någon besparing kunde åstadkommas, så vore det dock något, ålen förslaget innehåller ”att R.
St. ville hos K. M. i und. anhålla, afl, så vidt K.
INI. skulle i nåder finna lämpligt att armeen förses med byxor af olika färg mot lifplaggen, K.
M. matte tackas, på det satt och i den ordning K. M. i nåder finner tjenlig!, en sådan förändring anbefalla.” Följaktligen är det, såsom jag sagt, en önskan att om Iv.
M. finner det vara godt, skulle Ilan anbefalla del på tjenligasle sätt.
När det kail sättas i fråga alt Sländerne skola till K.
M. ingå med önskningar och förslag af sådan beskaffenhet som denna, så lärer R. o. Ad. nogsamt fiuna olumpligheten att yrka det 18 H. 3 i8 Deni December. ett större antal Slatsråds-ledamöter skola vara tillstädes vid föredragningen af en sådan sak, derest man icke vill göra gyckel med stadgandet, hvilket väl icke måtte vara meningen.
Jag fortfar således att yrka denna periods uleslu I tande. i Gr.
Det liar varit långt ifrån Const.- Utskrs afsigt att göra något gyckel med sina framställda förslag, men jag tager mig friheten till Hr von Hartmansdorffs eget bedömmande framställa, huru Hr von Hartmansdorff skulle vilja classificera målens vigt.
Det torde icke kunna nekas, att mål af ganska mycken vigt, af ganska stor betydenhet, böra innefattas äfven i II.
Således blir det icke fråga om att dessa önskningar böra uteslutas ifrån den vigtiga classen, och då tager jag mig friheten hemställa hvilken skada är skedd, om ett så beskaffadt afseende lemnades åt den andra statsmaktens önskningar, att, oaktadt våra former äro sådana, alt vi kunna, hvilket jag ingalunda förnekar, framkomma med önskningar af den obetydlighet och möjligen äfven den oformlighet, som Hr von Hartmansdorff antydt, man generelt stadgar att vid pröfningen afden andra statsmaktens önskningar i allmänhet ett större antal Statsråds-ledamöter skall vara närvar , och det äfven på den grund, att det torde möta mycken svårighet alt classificera målens vigt och säga hvilka af de från .Ständerna utgående önskningar äro af den vigt, att de behöfva ett fulltaligt Statsråds närvaro vid pröfningen, eller sådana som kunna afgöras då ett mindre antal är tillstädes.
Jag föreställer mig således, att det är lättare att komma ifrån saken, derigenom att man åt R.
St:s hemställanden eller förhandlingar med den andra statsmakten i allmänhet vill tillerkänna ett generelt afseende af vigt, än att kunna ingå i en classification och säga att de och de målen, såsom mera vigtiga, skola behandlas af ett talrikare Statsråd samt de och de målen må handläggas af en mindre personal.
Det har åtminstone icke för Const.Utsk. varit möjligt att utfinna en sådan classification af målen, och jag betviflar att Utsk. kan göra det i följd af en ålerremiss; och att återigen helt och hållet borttaga R.
St:s önskningsmål från de vigliga målen, det skulle åtminstone för mig vara motbjudande, emedan jag icke kan anse olämpligt att de få anses såsom sådana.
Hr von Hartmansdorff: Om H.
Ståndet finnerför godt alt låta 3 mom. i 8 §:n qvarstå sådant som Const.- Utsk. detsamma uppgifvit, med uteslutande af den omförmälda meningen, så är morn., så vidt jag kan förstå, tillräckligt både för R.
St:s önskningar och alla andra mål, som från dem inkomma.
"Sådana äro: frågor och förslag om stiftande, ändring eller uppbäfvande af sådan lag, som 87 §:n omtalar, om nya allmänna för - Den i December.
>9 fattningars vidtagande, om upphufvande eller förändring af de förut gällande, om nya allmänna inrättningar i särskilda styrelsens grenar m. fl. af dylik beskaffenhet.”
Derunder ingå naturligtvis R.
St:s önskningar lika så väl som alla andra framställningar.
Jag inser icke hvarföre R.
St. och de medlemmar af Representationen, som vanligen önska en så stor jemlikhet som möjligt inför lagen, just skola vilja inför densamma upphäfva sig sjelfva till en större vigt och värdighet än någon annan.
Gr. Spens, Garl Gust.:
I den fråga, som af Hr von Hartmansdorff blifvit väckt, ligger egentliga ursprunget till tvisten i den gamla ordställningen, som 8 §:n alltsedan år 1809 haft, och som Gonst.Utsk. icke hor ansett sig böra föreslå att borttaga just för att icke väcka onödiga tvister.
Denna § anger nemi. först en generel karakter på de mål, hvilka af ett större antal Statsråds-ledamöter böra behandlas.
Den säger mål af synnerlig vigt och omfattning.
Sedermera säger den: sådana äro, hvarpå följer en specilication af dessa mål.
Efter min tanke hade det varit nog att antaga det ena sättet att uttrycka sig och är skadligt att i lag nyttja dem begge.
Det generella uttrycket ”af synnerlig vigt och omfattning” är definitionens theoretiska framställning, men det är icke derpå, som egentligen någon juridisk ansvarighet för Statsrådets ledamöter kan grundas, med stöd af ett påstående, att de varit för fä närvar., då ett mål afgjordes; hvarje sådan fråga skall alltid blifva beroende på specificationen, efter sorn endast den innefattar något bestämdt, och orden ’’af synnerlig vigt och omfattning” alltid skola kunna tolkas på flera sätt efter hvars och ens öfvertygelse.
Således torde man också finna, att det alden sednare delen eller den närmare bestämmelsen, som älsa uteslutande vigtig, att de skäl, som hemtas ifrån påstådd motsats emot förra delen, förfalla.
Det har blifvit sagdt, alt bland Ständernes önskningar och framställningar förekomma åtskilliga frågor af så liten vigt och omfattning, att de här icke bort nämnas.
Jag frågar eder, mine ben ar! om icke samma händelse kan inträffa med hvad som sedermera förekommer, nemi. frågor om upphäfvande eller förändring af de förut gällande författningarna.
Kunna icke ibland frågorna om förändring af förut gällande författningar finnas frågor, som äro af lika liten vigt som någonsin frågorna 0111 R.
St:s önskningar?
Jag har icke tagit närmare eonnaissance om den R.
Sl:s önskan rör:de färgen på armeens byxor, som af Hr von Hartmansdorff här blifvit omförmäld, så alt jag icke vet, huruvida den förutsätter ändring af en författning; men för att döm ma af hvad rörde saken här blifvit af Hr von Hartmansdorff framsläldt, föreställer jag mig att detta väl ändå skulle blifva egentliga resultatet.
Således skulle just denna fråga örn byxors färg, under D c ii r December. litel af förändring i fcä ut gällande författning, ändock liöra lill de mål, som elter 8 §:ns nuvar. lydelse fordra att elt större antal Statsråds-ledarnöler äio närvarande vid afgörande!.
Det liar dock icke fallit lingon menniska in att något gyckel skulle ligga deruti, och jag tror icke heller att det bör falla någon in att något sådant ligger i detta förslag.