Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tullbetjeningens förbättrade lönevillkor, och slutligen förmånligare handelstractater, hvaribland den med NordAmerikanska FriStaterne och den med Ryssland om Finska importhandeln på Sve - 376 Den 3o December e. m. rige och Svenska importhandeln på Finland, böra i första rummet nämnas såsom allmänna synbara orsaker till den ökade tullinlägten, hvartill dessutom flere andra speciela omständigheter medverkat.
Att gynna exporten af inrikes Manufactur- och Slöjd produeter, såsom den värde Motionären yrkar, är visserligen en ganska riklig satts; men dervid får jag likväl äran upplysa, att export-tullen å slike produeter är så låg, att utförsel af sådane varor skulle, efter min tanka, i detta afseende med fördel kunna göras.
Jag fruktar dock, att inhemska beliofvet, ännu öfversliger hvad vi med egne tillverkningar inom större delen af dessa slags arbeten kunna fylla, och att den mängd dylika alster, som i andra länder med stor skicklighet förfärdigas och till lindriga priser försäljas, ännu lägga hinder i vägen för någon activare utförsel af våra Manufacturvaror, äfven om den med serskilda fördelar kunde uppmuntras.
Hinna vi så långt, att vi få öfverskott af inhemska Slöjd- och Manufaclur-tillverkningar, sedan inhemska behofvet deraf blifvit fyllt, att de i allo kunna mäta sig i värde och duglighet med de bästa utländska, och att de kunna afyttras till samma eller lindrigare priser än dessa; så erfordras inga konstlade eller serskilda biträden för våra manufacturproduclers exporterande, ty då uppkommer detta Den 3o December e. m. förhållande af sig sjelf: bästa anledningen till de flesta nyttiga företag i merkantil väg.
Att sträcka Stapelstads-rältighet, om äfven endast för exporten, till alla våra Städer, såsom den värde Motionären föreslår, tror jag icke i något hänseende uppfyller det dermed åsyftade ändamålet.
Villkoren för en Stapelstads möjliga florerande äro, som mig synes, i första rummet, att dess läge är beqvämt och lämpligt för bytes- och transitohandel med utlänningen, och sedan, att dess innevånare äro industriösa, speculativa och i tillfälle att disponera större capitaler.
Med denna åsigt af saken, låter det icke tänka sig, att man af våra obetydliga, inuti Landet liggande folk- och penninge-falliga, små-Städer, skulle kunna göra ändamålsenliga StapelStäder.
Jönköping har en längre tid ägt StapelStads rätt; och ehuru denna Stad i flere hänseenden icke är obetydlig, vågar jag dock tryggt säga, att
Staden af denna titel icke dragit den minsta fördel.
Södertelje och Carlstad, af hvilka den förra fått, och den sednare begärt, enahanda rättighet, komma sannolikt, måhända med mera skäl, än den förra, att framte enahanda förhållande.
Skulle emellertid motsatsen inträffa, fruktar jag med skäl, att detta skedde, på Stockholms och Götheborgs bekostnad, och i slikt fall kan jag väl inse skadan, men ej nyttan af resultatet.
Uti Sverige, 378 Den 3o December e. ni. sådant det nu är, med litet antal innevånare och ingen allmännare rikedom, är det bättre och för landsbyggden gagneligare, att hafva ett mindre antal
Städer med mycken rörelse och förmögenhet, än att äga en mängd, der Innevånarpe hufvudsakligen existera genom landtbruk, och icke genom handel och Industrie.
Utaf de millioner och deröfver till Staten ingående årliga Tullmedel, fournera Slockholm och Götheborg vanligen omkring 2 millioner; och Gefle Stad har de sednare åren lemnat i årlig tull-inkomst närmare fyra gånger mera, än hela Norra TullDistrictet, cl. v. s, fyra gånger mera, än 7 vid hafskusten liggande, så kallade Stapelstäder.
Så länge Sveriges folkmängd, med en eller annan million menniskor, icke är tillökt, så länge förblifva gränsorna för dess handelsrörelse inskränkta, emedan varu-afsättningen vida »nera måste grunda sig på inre behofvet, än på transito-handel, för hvilken landets läge i allmänhet är föga gynnande.
Och om äfven våra mindre
Städer erbÖllo Stapelstads-rätt för export, med hvad skulle de uppköpa landets producter för att utskeppa dem, när de icke ägde varor till utbyte eller capilaler?
Jag tror derföre, att vi böra draga åt oss den materiela rikedomen, i successif ordning, genom conjuncturers, naturligen gynnsamma, biträden, d. v. s. starkare, i samma mohn vi få en större dragningskraft, och emellertid
Den 3o December e. m. ^79 kraftigt arbeta på att förskaffa oss en allmännare moralisk och andlig förmögenhet, som kan emottaga vården om den förstnämde, när den en gång hunnit bosätta sig i vårt icke rikt lottade, men derföre icke mindre älskade, fosterland.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, Föredrogs ånyo Grefve Bjelkes, Axel, d. i5 dennes e, m. anmäldte, och den 17 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Motion, att RiddarhusSalen raåLte få begagnas till Concerters uppförande.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob; Redan i början af denna Riksdag hade jag ämnat framkomma med samma hemställan, som innefattas uti Grefve Bjelkes Motion; men då jag sett Ridderskapets och Adelns tid vara upptagen af vigtigare angelägenheter, har jag hittills ej velat borttaga någon del deraf, helst ingen prescription är satt 1 motionstiden för de mål, som enskilt röra Riddarhuset och dess angelägenheter.
Jag instämmer så mycket häldre i den väckte Motionen, som RiddarhusDirectionens Ledamöter redan insett billigheten deraf, och utröndt är, att RiddarhusSalen ej skadas af ätt Concerter der hållas,, tyled all erkänsla för den god - 38o Den 3o December e. m. liet, som visats ett Barmhertighetsverk, i hvars styrelse jag har äran deltaga, då från det allmänna förbudet mot Concerters gifvande här, Ridderskapet och Adeln undantagit den vanliga LångfredagsConeerten, hvars behållning är anslagen till en Välgörenhetsinrättning, har RiddarhusDirectionen dock icke vågat bifalla de flere ansökningar om Salens begagnande i nämnde ändamål, som under tiden ofta blifvit gjorda, utan afvagtar derom Ridderskapets och Adelns eget förordnande.
Då, efter Musikälskares omdöme, detta rum är det bästa, kanske det enda för musik tjenliga, som finnes i Hufvudsladen, och det ej skadas af att dertill begagnas, hoppas jag, att Ridderskapet och Adeln, som alltid föregått de öfrige Stånden i stora och ädla handlingar, äfven nu visar en dem värdig eftergifvenhet för de vackra konsterne.
Om en afgift af 5o å 60
R:dr faststäldes för hvarje gång Salen begagnades till Concerters hållande, skulle det troligen vara ett tillräckligt correctiv emot, att den ej för ofta anlitades, en billig ersättning för Localens öfverlåtande till ett vackert ändamål, och äfven en ny opåräknad inkomst för Riddarhusets Cassa.
Friherre Klingspor Fredrik Philip „ anförde skriftligen:
Under tacksammaste minne af det för mig smickrande och dyrbara sätt, hvarpå Den 3o December e. m. 381 Ridderskapet och Adeln täcktes vid 1818 års
Riksdag yttra sitt välbehag öfver mina åtgärder vid Riddarhusets år 1816 verkstälda stora reparation, har jag till följe af så väl böjelse som pligt under den sedermera förflutna tiden, i hvad på mig ankommit, sorgfälligt sökt befrämja allt livad till Riddarhusets vård och framtida bevarande kunnat erfordras.
Ur denna synpunkt tillstyrkte jag vid nyssnämnde Riksdag, alt RiddarhusSalen icke måtte begagnas till annat, än Ridderskapets och Adelns sammanträden, och således icke vidare till Concerters uppförande derstädes. Ridderskapet och Adeln behagade vid samma Riksdag bifalla detta förslag, likväl med det undantag, att FrimurareBarnhusDirectionen erhöll tillåtelse att å Långfredagen hvarje år låta uppföra en Concert i RiddarhusSalen; så mycket billigare, som firandet af en så helig åminnelsefest, med dervid afpassad Musik, ej torde kunna vägras ett samfund med religieusa tänkesätt.
I anledning deraf hafva äfven sedermera de vanliga Långfredags-Concerterna, allLid af stort Musikaliskt värde, härstädes ägt rum; och som en ställning för Orchestern nödvändigt hvarje år i och för denna Concert uppföres, så kunde visserligen denna ställning, en gång uppförd, sedermera under loppet af hvarje vinter qvarstå, samt begagnas vid andra Concer - 382 Den 3o December e. m. ler, i händelse sådane blefvo af Ridderskapet och Adeln tillåtne.
Då nu fråga om tillstånd blifvit väckt, får jag för min del förklara, det jag under erkännande af Localens synnerliga lämplighet för Musiks uppförande framför all annan local inom Hufvudstaden, öfverlemnar frågan till Ridderskapets och Adelns eget upplysta godtfinnande; men jag bör dock * för min del tillägga, att i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att bifalla Herr Grefve Bjelkes Motion i delta ämne, samt Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies nyss gjorda framställning, anser jag mig dervid böra göra det vördsamma förbehåll, att icke Sallongen må upplåtas till andre, än större Concerter med fullstämmig Orchestre, samt för erkända talanger, och ej till kringvandrande charlataner och äfventyrare med foglaläten eller dylikt slammer; då förmodeligen bedömandet af sökandes behörighet till bifall, för hvarje tillfälle, torde få tillkomma RiddarhusDirectionen, under ansvar.
Hvad afgiften angår; så enär hyran för stora BeursSalen för hvarje gång erlägges med 5o å 100 R:dr B:co, tyckes mig, att 4o å 5o
R:dr samma mynt, för denna Sal, är billigt alt fastställa.
Jag anhåller ödmjukeligen, att detta anförande må få åtfölja Remissen till Utskottet.
Den 3o December e. in. 383 Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie:
Då jag tog mig friheten understödja Motionen, och föreslå 5o a 60 R:drs afgift för Salens begagnande, kände jag ej, hvad Friherre Klingspor nu anfört, att 100 R:dr betalas för BörsSalens upplåtande till Concerter; och jag har visserligen, om så är, ej något emot, att äfven denna summa stipuleras för vår Sals upplåtande lill ifrågavarande ändamål.
I händelse RiddarhusSalen är det tjenligaste Musikrummet i HufvudStaden, och för BörsSalens begagnande betalas 100 R:dr, ser jag ej något skäl, hvarföre mindre skulle betalas för RiddarhusSalen, alldenstund alla Bänkarne här äro öfverdragne med kläde, hvilket ej är händelsen på BörsSalen, och emedan detta kläde nötes och skadas särdeles på de bänkar, som omgifva skranket kring LandtMarskalksbordet, hvaröfver Orchesterställningen uppföres.
Jag instämmer fullkomligt mea Herr von Hartmansdorff, hälst BörsSalen hvarken lämnar så stort utrymme, eller är så godt musikrum, som RiddarhusSalen; och jag tror derföre, att minst lika stor hyra bör betalas fördel; sednare, som för del förstnämnde rummet. 384 Ben 3o December e. m.
Jag vill blott hafva äran upplysa, att för BörsSalen endast betalts 25 R:dr; och att priset nu nyligen Ökats till 33 R:dr 16 sk.
B:co, men att kostnaden för Concertgifvaren ändå förliöjes derigenom, att han sjelf måste betala för Orchesterns uppsättande, slolarnes och bänkarnes flyttande, samt en hop andra utgifter, som äro ganska betydlige, Herr von Hartmansdorff:
Ehuru den befattning jag, i egenskap af RiddarhusKamererare, haft med RiddarhusSalen , blott är fåårig, har jag dock erfarit, att färgen på åtskilliga vapenplåtar skadas af den starka värman, som vid Concerter äger rum, så att de hvittna, och behöfva ommålas efter de flesta sådane tillfällen.
Denna kostnad torde ock böra åläggas
Concertgifvaren att serskildt ersätta, då Salen begagnas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att såväl Grefve Bjelkes ifrågavarande Motion, som de af åtskilige Ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden, måtte till RiddarhusUtskottet remitteras.
Bifölls, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob:
Då man genom föregående Motion sökt bereda en inkomst för RiddarliusCassan, vågar jag hoppas Ridderskapet Den 3o December e. m. 385 och Adelö ursägtar, det jag föreslår en utgift af samma Gassa.
Jag har med ledsnad sett, att den utanföre vår Sal stående Hedersvakt sliter mycket ond t under våra långvariga Plena.
Den medför en ökad tjenstgöring för Garnizonen och en ökad kostnad för CompagnieCheferne.
Jag föreslår derföre, att för hvarje Plenum må erläggas en gratification af 3a sk. till UnderOfficeraren och 8 sk. allt Banco, till hvarje af Manskapet.
Jag finner så mycket mera skäl härtill, sorn den så kallade Operavakten alltid har serskilt betalning af Kgl. Majit för vaktgörning vid Operahuset, då likvisst den med mera skäl kunde fordras utan serskild ersättning.
Grefve Horn _, Claes Fredrik:
Jag instämmer fullkomligt med Hans Excellence Herr Grefve
De la Gardie, att den utanföre RiddarhusSalen under Plena posterade Yakt sliter mycket ondt; men till detta ondas afhjelpande anser jag vida tjenligare, än någon betalning, alt Vakten belt och hållet afskaffas; ty hvarken såsom Hedersvakt, och ännu mindre såsom Ordningsvakt, måtte den vara för oss behöflig; hälst jag alltid ansett det opassande, alt Ridderskapet och Adeln behöfde legitimera sig för en Underofficerare.
Det är för att fästa RiddarhusUtskottets uppmärksamhet på hvad jag nu anfört, som detta mitt yttrande torde få åtfölja Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies Motion. 386 Den 3o December e. ro. Herr Tham, Wollrath:
Huruvida Heders-eller Ordningsvakt behöfves vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, derom vill jag ej nu yttra mig; men under förutsättande, att den bibehålies, tillstyrker jag bifall å motionen.
Friherre Klingspor s Fredrik Philipi Den utanför KiddarhusSalen befintlige
Vakt innefattar en från uråldriga tider vanlig och högtidlig Utmärkelse, hvilken icke synés böra afskaffas.
I annat fall, och om denna Vakt borttages, kan fråga derefter äfven uppstå, om indragning af de båda Posterne utanför sjelfva Riddarhuset.
För min del anser jag så väl Vakten utanför RiddarhusSalen som Posterne utanför Riddarhuset böra bibehållas.
Hans Excellence Herr Grefve De IcL Gardie:
Det har så mycket mindre kunnat falla mig in, att RiddarhusVakten är öfverflödig, som den i alla tider varit, och i RiddarbusÖrdniugen är föreskrifvit, att hvarje Ledamot skall uppvisa sin Pollet för Vakthafvande UnderOfliceraren.
Enär således Vakten skall finnas, önskar jag, att den äfven måtte få någon gratification för sitt besvär, och finner det vara under vår värdighet, att begagna den för intet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Hans Excel - Ben 3o December e. m. 387 cellence Herr Grefve De la Gardies väckte Motion, att den under Ridderskapets och Adelns Plena utanför RiddarhusSalen befintlige Vakt måtte af RiddarhusCassan för hvarje Plenum erhålla någon lämplig vedergällning, kunde, jemte de af Grefve Horn, Friherre Klingspor och Herr Tham, i anledning deraf afgifne yttranden, till RiddarhusUtskottet remitteras.
Föredrogs till remitterande Herr von Hartmansdorffs, August, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, om tvänne så kallade NäringsStipendiers anslående åt Adelige ynglingar, måtte upphäfvas.
Herr Bråkenhjelm, Pehr Bernholdt
Den ringa del jag tog uti Riksdagsärenderne 1823 lemnade mig uti fullkomlig okunnighet om tillvaron af det beslut, hvars upphäfvande utgör föremålet för Herr von Hartmansdorff^ motion; nemligen att 3:ne RiddarhusStipendier skulle anslås, att tilldelas sådana Adeliga ynglingar, som åstunda förvärfva sig vetenskaplig underbyggnad till näringnrnes fullkomligare bedrifvande.
Jag känner således alldeles icke, hvilken genom motion ett sådant beslut föranledt; men med all aktning för andras 8 H, 35 \ 388 Den 3o December e. ra. öfvertygelse måste jag högtidligen förklara, att jag anser upphäfvande af detta Ridderskapets och Adelns beslut såsom en välgerning emot Ståndets egna medlemmar, som veta hvad det vill säga, att underhålla söner vid Universiteterna: som en välgerning mot dessa Ståndets söner, hvilka nästan ensamme, under tryckande behof och yttre omständigheters tvång, kämpa för Ridderskapets och Adelns rättighet, att här heta och vara Rikets första Stånd, en rättighet, som nu mera ej blott beror på svärdet, utan hufvudsakligen pä en verklig öfverlägsenhet uti vetenskaplig kultur och intellectuel förmåga.
Presten, Borgaren och Bonden förvärfva sig redan under sina yrken en erfarenhet, som kommer dem väl till hands vid Riksdagarne; ehuru man ofta klagar öfver det ensidiga uti åsigter och behandling, som uppkommer genom sådana particulariserade intressens inblandande uti Lagstiftningsmål.
Meningen med Svenska Riddarhuset måtte vara, att inbringa uti Lagstiftningens organer äfven å folkets sida ett sammanhållande och det hela omfattande element, som toge friheten och fosterlandet i skydd mot dessa allt för mycket particulariserade intressen.
Der lärer således en ägta humanistisk, vetenskaplig kultur vara på sitt rätta ställe för att uträtta det högsta den någonsin kan till mensk - Den 3o Decemlier e. m. 38cj lighetens bästa.
Jern förer man nu ett sådant ändamål förRiddarhusStipendierna med det, att på en onaturlig väg tillskapa några näringsidkare af frälsestånd; så lärer man ej undgå, att finna Herr von Hartmansdorffs motion böra vinna Ridderskapets och Adelns bifall; hvarvid jag för min del skulle vilja såsom tillägg föreslå, det Ståndet genom ett formligt beslut offentligen decreterade, att Adeliga CadettScholaefondens medel hvarken lru eller framdeles böra användas till Stipendier, som afse något annat bi-ändamål, än Adeliga Ynglingars förkofran i allmänhet uti vetenskaplig bildniug.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att remittera Herr von Hartmansdorffs ifrågavarande Motion, jemte Herr Bråkenhjelms i anledning deraf afgifne yttrande till RiddarhusUtskottet.
Föredrogs ånyo Herr von Yegesachs, Ernst, den i5 dennes e. m. på bordet hägde Motion, att PostÅngfartygen emellan Sverige och Pommern måtte hädanefter gå emellan Ystad oell Stralsund; jemte Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt*, Gustafj i anledning deraf, sistnämde dag afgifne yttrande. a5* 3go Den 3o December e. ro. Herr af Lundblad, Johan Fredrih t
Då fråga här blifvit väckt om Ångbåtarnes åter förläggande från Greifswald till Stralsund, så anser jag för min pligt att uppgifva de grunder, hvilka föranledt flyttningen till den förstnämde Staden.
De skola upplysa, att förläggningen skett med fog, och att allt klander deremot hvarken är grundadt på de under tidernas lopp förändrade localförhållanden, icke heller på den af en postinrättnings natur.
Ar 1821 afslutades en Convention emellan Preussen och Sverige, till följe hvaraf communicationer» emellan begge Rikena skulle befordras med Ångbåtar.
Ändamålet dermed var i synnerhet att leda brefvexlingen öfver Ystad från andra vägar, hvarpå dess befordring var kännbart kostsam för Staten.
Under frenne år hade Ångbåtarne varit förlagde i Stralsund.
Brefvexlingen, som i början var betydlig, aftog småningom, så att mot slutet af år 1826 förminskningen var märkligen synbar.
Orsaken dertill var, att det.trånga farvatten, som skiljer Rugen från Pommerska vallen, under tidernes längd förändrat sig, så att, vid infallande lägre valten, Ångbåtarne, än längre, än kortare tid, der uppehöllos i sin gång.
Posterne uteblefvo såsom följd häraf, och KÖpmanscorpsen, hvilken bär hela bördan af utrikes brefvexlingen, ville ej mera hafva sine bref öfver denna osäkra väg.
Preussen föreslog nu en förändring af Ångbåtarnes station, och som Den 3o December e. m.
Sverige genom formlig Convention antog, sedan en skicklig Sjöofficer, som i flere år befarit dessa farvatten, på det högsta tillstyrkt den.
Resultatet har äfven visat, att hvad tillgjordt blifvit, ej skett af förhastande.
Brefvexlingen framkommer sk yndsamroare och säkrare, än någonsin tillförene.
Köpmännerne föredraga denna väg framför alla andra, och en öfver alla förhoppningar ökad correspondence betäcker de utgifter, som göras för denna inrättning, och skola snart gifva öfverskott åt PostCassan.
Denna befordringsväg är den bästa för Sverige genom Preussiska Postverkets fullkomliga Organisation, då brefven genom detta Rike gå fortare än på all annan väg.
Vi äga den på n dygnet ifrån Paris, 5:te ifrån Berlin, 6:te från Hamburg, egde från Wien.
Förlusten för Stralsund är känbar, det är onekligt; men hvad angår det Sverige?
Det har blott att se på sine Statsinrättningars fortkomst, och då erfarenheten visat, att en bestämd postgång ej från denna stad kunde vinnas, var intet naturligare, än att man var betänkt på en förläggning deraf.
Förhastad är Herr von Vegesachs yttrade öfvertygelse, att Preussiska Regeringen, i händelse den Svenska ville föreslå en återflyttning, deri ingick.
Då Motionären sjelf under sistliden sommar varit i Greifswald, borde han väl vid de- och embarquering sett den byggnad och de verkstäder, som GeneralPostveikel der an - \ 3gi Den 3o December e. nj. lagt för Ångbätarnes behof.
Allt visav fullkomligt, att flyttningen skett på fullt alfvar.
I öfrigt hade Preussiska Ångbåten i November månad, ägande en af de utrnärktaste Preussiske PostEmbelsmännenHerrGelieimeRådet Schmucbert om bord, gjort en segling i Bahrböfts trånga valten, der Ångbåten stött på grund och 36 timmar blifvit i sin segling uppehållen.
Detta är ett bevis, huru otjenligt det farvatnet är för en regelmässig Postgång.
Herr von Vegesach ^ Ernst:
Om jag förut fått utveckla skälen för min motion, hade de flesta af Herr af Lundblads anmärkningar varit på förhand vederlagda.
Jag anhåller derföre att nu skriftligen få göra det, Hvarefter Herr von Vegesach uppläste
Då jag vid min Motion om ÅngpostFartygens emellan Ystad och Pommern förändrade gång, förbehöll mig, att vid Remissen vidare utveckla skälen för mitt förslag, går jag nu att, så kort som möjligt, framlägga dem.
Till denna Molion har jag blifvit föranlåten i följd af en resa, hvilken jag gjorde förliden sommar till Pommern på ett af de ifrågavarande Post-Ångfartygen, och som ingifvit mig den öfvertygelsen, att inkomsten för denna Postinrättning i Passagerare-afgiften betydligen för-* Oen 3o December e. m. minskats och ännu ytterligare skall förminskas genom dessa Ångfartygs förändrade gång och deraf följande stora obeqvämlighet för Passagerarne, hvarigenom deras antal snart sagdt årligen aftager, då nästan alla, som resa ifrån och till Sverige, heldre taga vägen öfver Köpenhamn och Lubeck på Danska Ångfartyget, ehuru denna sjöfart är ojemförligt dyrare, men vida beqvämare.
Oaktadt det bättre priset i Passagerare-afgiften emellan Sverige och Pommern, tror jag likväl den personliga afgiften på förutnämde Post-Ång-Fartyg borde kunna nedsättas t. ex. ifrån 8 R:dr Pom. Cour., som den nu är, till kanske 6
R:dr samma mynt, som är något mera, än då PostJagterne begagnades.
I fall denna nedsättning skedde, och Postgången förändrades på Stralsund, vore det säkerligen att vänta, det de fleste resande, som erna sig till och ifrån Sverige, togo vägen öfver Ystad, såsom då mera både beqvämare och mindre depensif, än resan öfver Köpenhamn och Lubeck; hvaraf följden således blefve en större inkomst för PostCassan, som jag nu tror icke utan förlust bedrifver Postgången på Greifswald eller rättare sagdt på Byn Wyk, belägen ungefär £ Svensk mil ifrån Staden, och hvarest är landningsstället för Ångfartygen.
Anländ dit såsom Passagerare och, efter alt ifrån Fartygets Slup hafva uppklättrat 394 Den 3o December e. m. på ett gement Pålverk, ty Brygga kan det icke kallas, befinner man sig under bar himmel, i saknad af något ställe för en af sjösjuka besvärad Passagerare, att ingå och taga någon hvila eller njuta någon förfriskning, under det man länge nog väntar den ifrån Staden ned-reqvirerade Postvagnen, som emot en ganska dryg afgift upphämtar Passagerarne till Greifswald på en så högst dålig väg, att man icke vet, om man såsom evacuationsmedel bör gifva företräde åt slingringen af Fartyget eller Hollsteinarn.
Samma förhållande i omvänd ordning och nästan svårare äger rum vid afresan ifrån Greifswald till Sverige.
Vida angenämare för en Passagerare blifver deremot både embarqueringen och debarqueringen vid Strålsunds Brygga, till hvilken Fartygen helt tätt anlöpa, och hvarifrån man endast har några steg till Staden och sitt Qvarter, utan något besvär eller ytter-* ligare kostnad.
Det torde dessutom vara gifvet, att en communication med en större
Stad skall medföra större concurrence, än med en mindre, Man har föregifvit, att ofta inträffande lågt vatten vid inloppet till Stralsund vore den orsak, hvarföre Postfarten borde förändras.
Många med mig dela icke den öfvertygelsen.
Denna vattuminskning inträffar så, sällan, att säkerligen lika ofta, om icke oftare, Ångfartygen nu för storm