Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A. Utmyntningcn.
De särskilda silfver myn ten blifva tillsvidare: 1:0
Ett om 4 kronor
Jag menar, att R. o. Ad. redan beslutat, att enlieten skall beta r:dr courant, och hoppas således, att denna benämning äfven här får bibehållas, svnnerligast sorn jag icke skulle finna det lämpligt att nyttja benämningen krona i en tid, då man söker nedsätta allt, hvad krona beter.
Jag önskar, att kronan må bibehållas på det hufvud, den bör vara, men att denna benämning icke må användas i afseende på myntet.
Jag hyser samma åsigt som Hr Tbam om kronors helgd; men jag finner icke detta vara tillfallet alt ingå i undersökning om denna sak.
Af R. o. Ad:s redan beslut, att enheten skall benämnas f:dr courant, följer ju tydligen, att benämningen krona på alla de ställen, den förekommer, skall utbytas mot benämningen r:dr courant.
Jag hemställer till Hr Tham, om han icke finner detta ganska klart.
Ehrenborgh, Gasp.
Jag har blifvit förekommen af Hr Lefrén.
Det lärer vara en klar slutföljd af beslutet i första punkten, att allt, som heter krona i Ulsk:s utlåt., skall, efter R. o. Ad:s beslut, heta r:dr courant.
Derom kan någon disput icke uppstå II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den nu föredragna punkten med den förändring, att på detta ställe, likasom på alla framdeles i utlåt. förekommande ställen, der ordet krona förekommer, detta ord skall, i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s nyss fattade beslut, utbytas mot ordet r:dr courant.
Bifölls. ?:o
Ett om 2 kronor
Ett 0111 1 krona
Den i Augu st i c. m. 49 4:0
Ett om 4 krona
Dessa 4 punkter biföllos. B.
Skrot oell Korn.
Ofvanstående myntsorter pr eg las af 12-lödigt m y n t s i I f v e r, i enlighet med 18 3o å r s m y n t o r d n i n g, så att de, hvart för sig, böra innehålla korn eller finsilfver till 4: del ar och koppar eller beskickning till J-;(lel, under förbehåll likväl af de, jemlikt samina myntordning, ti i Iå t na re medi a, nemi. för kornet eller finlieten uti hvardera af dessa myntslag:
ToVö 01s skålp. finsilfver öfver eller under å hvarje helt skålp. myntsilfver i vict.vigt, och för skrotet eller bruttovigten: af 4 kronstycket, deraf a5 — 2. skålp., ,^^:delar öfver eller under per skålp. af 2 kronstycket, deraf 5o
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. III.
Kopparmyntet.
För alla kopparmyntsorterna bestämmes ett gemensamt riksdalertal att af s k e p p u n d e t utmyntas af 1 skepp:d vict.vigt i koppar
I a s i hvarje särskild mvntsort 5oo kronor
Kopparmyntsorterna blifva: 5 s
Ian t st y ck e n, 25 st. på 1 skålp:d vict.vigt], 2 slantstycken, 624 st. på r skälp:d vict.vigt, 1 slantstycken, 125 st. på 1 skålp:d vict.vigt, 4 slantstycken, 25ö st. på i skälp:d vict.vigt.
Dessa båda punkter biföllos u II.
7 Deli t Augusti e. ra. IV. Ducnter. i.‘o En Svensk ducat skall innehålla yJJ^rdels skålp:d fint guld, hvarigenom ett skalp:d vict.- vigt sådant guld kommer att utmyntas till jemt 125 du ca t er, i stället för att hittills deraf blifvit pr eg la de ducater.
Sålunda komma i,25o nya ducater att motsvara i,25o£ gamla ducater, och följaktligen hvar oell en af de nya blifva litet öfver £:dels proc. bättre än de nyssnämnde.
Jag får hemställa, huruvida R.
St. skola befatta sig med ducaters pregling, såsom icke varande Svenskt mynt.
Den nu föredragna punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 2:0
Ducaternas häftighet bibehå lies i det närmaste lika med den, de hittills haft, så att 80 delar fint guld för dessa loyeras med 2 delar koppar; då en ducat kommer att väga T3ss%^:dels skålp:d
Remedium i vigten b lifver tö%ö" delar öfver eller under den, som egentligen följer af utmyntningsgrunden och den bestämda finheten; 5:o
Myntskatt äfven för ducater kommer att äga rum, och bestämmes till T%:dels proc. af det, som myntas, utom skedar elon, i fall det till förmyntning af 1 em nade guldet är af lägre halt, än som för du caten är bestämd; att R.
St. måtte hos K. M. i underd. begära, att 6:0 m y n t p i e c e r om 2 ducater, äfvensom myntpiecer om 5 ducater af samma pr opor tioner liga visrt och lika halt med de enkla ducaterna varda likaledes utpreglade, der sådant af nå gon astundas.
Dessa 5 punkter blefvo af R. o. Ad. bifallna.
Att, i händelse Utsk:s förslag bifalles, hos K.
M. såsom önskningsmål i underd. måtte begäras, att de af Utsk. föreslagna 5 silfvermynt-piecerna må å framsidan varda försedda med Konungens bröstbild, men att, till undan rödjande af kopparmyntets möjliga förfalskande till likhet med något af silfver mynten, de nya kopparmyntsorterna må blifva å framsidan försedda allenast med Konungens höga namnchiffer, med underd. öfverlemnande derjemte till K. M., huruvida, i a nledn. af den önskan, som å allmogens i Dalarna
Den * A ugusti e. ra.
Si vägnar blifvit framburen, aine pilar, utgörande Dalarnas gamla vapen, skulle kunna på lämpligt sätt anbringas å andra sidan af det ny~é topparskiljemyntet. bifölls.
St. måtte besluta, att Bankens och Riksg.cont:s räkenskaper skola fr. o. m. år 1835 föras efter den mynt-enhet och benämning, som nu af K. M. och R.
St. antages, samt hos K. M. i underd. anhålla om utfärdande af nåd. kungörelse, att Kronans och öfriga publika verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter enahanda räknesätt.
Jag får vördsamt hemställa, om det kan göra någon förändring i det beslut, som R. o. Ad. förut fattat, att siffran i jordeboken skall rättas efter den enhet, som nu är beslutad.
Det måtte väl ej kunna hända, att de nuvarande numren blifva förvandlade till r:dr courant i stället för r:dr banco.
Den af Hr Cederschjöld ifrågaställda betänklighet tror jag icke kan komma att medföra någon olägenhet.
Deremot tror jag, att olägenhet skulle möjligen kunna uppkomma, om R.
St. fattade det beslut, som BancoUtsk. föreslagit, i händelse nemi. K.
M. icke bifaller, att mynt-enheten blifver sådan, som R.
M. vägrar att samtycka till R.
St:s beslut i detta fall, skulle det blifva en oformlighet, om Bankens och Riksg.cont:s räkenskaper fördes efter en myntenhet, som icke existerade.
Jag tror således, att någon annan redaction.icke är antaglig, så vida man vill bibehålla det formenliga i denna sak.
Jag tror, att den inverkan på Kronans räkenskaper i uppbördsverket, som Hr Cederschjöld fruktat, att det beslut, R. o. Ad. går att fatta, skulle hafva, icke är att befara, när det är förklaradt i allmänhet, alt alla Kronans intrader skola beräknas efter det myntvärde, som är faststäldt.
Palmstjerna yttrat anser jag hafva mera vigt med sig.
Men jag ber att dervid få förklara, att, om icke det beslut sättes i verkställighet, som nu fattas, en gifven följd deraf blifver, att räkenskaperna uti förevar.
St:s verk icke heller kunna föras efter den mynt-enhet, som icke blifvit antagen; och jag tror således, att, om R. o. Ad. fattar sitt beslut i öfverensstämmelse med den enhet, R. o. Ad. antagit, R. o. Ad. gör fullkomligen ratt.
Men naturligtvis kan detta beslut icke sättas i verkställighet, såvida icke detsamma blir allmänt antaget.
Mot uppställningen af Utsk:s tillstyrkande förekommer egentligen ingenting annat att anmäl - 02 Den i Augusti c. m. ka, än att Utsk. tillstyrker II.
St. att besluta, att Bankens och Riksg.cont:s räkenskaper skola fr. o. m. i835 föras efter den myntenhet och benämning, som nu af K. M. och B.
Jag skulle tro, att om Pi.
St. besluta att hos K
M. underdånigst anhålla om utfärdande af nådig kungörelse, att
Kronans och öfriga publika verks räkenskaper kumma ätt, så fort sig göra låter, föras efter den myntenhet, och benämning, som nu af K. M. oell R.
St. antages, samt besluta, att Bankens och Riksg.cöntts räkenskaper från samma tid komma att föras på enahanda sätt, det då blir riktigt.
Hr von Hartmansdorff::
Då Ståndet har bifallit de föregående punkterna uti detta utlåt., med hvilka den förevar. står i fullkomlig öfverensstämmelse, kan jag, för min del, icke finna någon betänklighet för oss att bifalla denna punkt, sådan han är.
Det nu föredragna mom. blef af R. o. Ad. bifallet.
St., i händelse Utsk:s ofvan framlagda förslag till nytt myntsystem antages, anmoda deras LagUtsk. att inkomma med förslag til
Ide lagförändringar, hvilka till följd deraf kunna anses be hofi ig a.
Hr Lefre'n: Detta har afseende derpå, att Utsk. har föreslagit namnet krona; men då R. o. Ad. antagit, att rayntet skall hela r:dr courant, torde det vara mindre nödigt att fästa afseende på denna punkt, emedan 1776 års förordning af d. 27 Nov. bestämmer, att handelsböcker skola föras efter r:drsräkning, och namnet r:dr är bibehållet. R. o. Ad. lade det nu föredragna morn. till handlingarna.
Mig synes, att ett yttrande af Utsk. i detta utlåt, blifvit förbigånget, som fordrar Ståndets beslut.
Utsk. säger nemi. pag. 16: ”På grund af hvad här ofvan äranfördt, och med förnyande af Utsk:s redan yttrade åsigt, såväl att bestämmandet af en myntenhet för hela landet är ett lagstiftningsämne, hvilket af båda Statsmaglernas afgörande beror, som ock att, enligt 1111 gällande Reg.F., R.
St. synas befogade att, äfven i fråga om ordnandet af myntenhetens fördubblingar och afdelningar, utöfva gemensamt med Konungen lagstiftande-rätt, får Utsk. härmedelst till R.
St:s pröfning och fastställande framlägga följande grunder till ett nytt myntsystem.”
Ad. skall anses hafva bifallit detta genom sitt bifall till första punkten, får jag deremot anmäla min reservation.
Jag anhåller derföre vördsamt, att af Hr Gr. o.
Landtm, få veta, huruvida R. o. Ad. af Hr Gr. o. Landtm, anses hafva genom bifallet till första punkten äfven bifallit, hvad Utsk. här yttrat, utan att Ståndet yttrat sig deröfver.
D c ii i Augusti c. 111. 53 II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att lian ansåg den af Frill.
Cederström upplasta mening utur BancoUtsk:s utlåt, endast innehålla ett raisonnement, hvilket ej kunde komina under pröfning.
Det lärer väl dock blifva naturligt, att R.
St. skola till K. M. i underd. frambära deras yttrande i detta ämne i form antingen af beslut eller önskan.
Men i händelse de beslut, Ståndet fattat rör:de myntenhetens fördubblingar och afdelningar, komma till K. M. i form af beslut, hafva R.
St., efter min öfvertygelse, öfversluidit den i grundlagen för R.
St:s åtgärd i detta fall utstakade gräns, emedan K.
M. äger att ensam besluta om myntenhetens afdelningar och fördubblingar; och jag måste således anmäla min reserration deremot, att i form af beslut framställa, hvad som bör framkomma i form af önskan.
Fröliehs, Dav., d. ?.3 sisth Juli f. m. framställda begäran, att Banco- och LagUtsktn måtte anmodas oförtöfvadt inkomma med förslag lill lag för privatbanker.
Om jag icke bedrar mig, åsyftar Gr.
Fröliehs motion, att från R. o. Ad. skulle afgå en skrifvelse till BancoUtsk. med anhållan, att BancoUtsk., så skyndsamt som möjligt, Sätter sig i beröring med Lag
Utsk. för att utarbeta förslag lill lag för privatbanker; och 0111 jag icke missminner mig, upplyste Hr Lefren, då Gr.
Frölich väckte denna motion, att BancoUtsk. vore färdigt med förslaget, så vidt detsamma på detta Utsk:s åtgörande berodde, och att för dess fulländande således endast erfordrades LagUlsk:s handläggning deraf.
Fröliehs afsigt syntes mig vara ett påskyndande af detta ärende, som äger nu mera vigt än någonsin, sedan de beslut blifvit fattade inom detta Stånd, som lära göra privatbanker oundgängliga för att erhålla erforderligt rörelsecapital, får jag understödja motionen med anhållan, att BancoUtsk. måtte anmodas att, så skyndsamt som sig göra later, inkomma med ett förslag, sådant sorn BancoUtsk. anser sig böra afgifva i fråga örn lagstiftning för privatbanker.
Jag har visserligen ingenting emot, att BancoUtsk får en tillsägelse i detta fall; men jag får blott äran påminna, att det varit Ståndens täta plena, som förhindrat sammankomsten med LagUtsk.
Jag har sjelf äran vara en af de ledamöter i BancoUtsk., sorn med ledamöter af LagUtsk. skola sammanträda för ärendets beredning till Utsk:ns gemensamma afgörande, och vi hafva alla dagar varit hindrade af Ståndens plena att erhålla kallelse till sammankomst.
I dag har jag talat med ordföranden i LagUtsk., som förklarade, att vi skulle blifva sammankallade, så fort Ståndens göromål tilläte det.
Men det skadar dock icke, 54 Den i Augusti e. m. att målets afgörande inom Utsk:n påskyndas genom en påminnelse derom från R. o. Ad.
Hr von Troil, Emil: Jag instämmer uti Frih.
Ehrenborghs yttrande och kan, med all aktning för BancoUtsk.
, icke neka, att det går långsamt med betänk., rörtde lag för privatbanker.
Flera veckor förr, än jag gick ur BancoUtsk.
, var målet lika långt avanceradt som nu.
Jag har efterfrågat orsaken till långsamheten och erhållit det svar, att LagUtsk:s afdelning, sorn skall sammanträda med BancoUlsk.
, icke vore hågad för sammanträdet.
Jag skulle derföre önska, att samma uppmaning, som afgår till BancoUtsk.
, äfven matte ställas till LagUtsk., enär målet utan dess medverkan icke kan bringas till slut.
Jag skulle visserligen icke vara den, som hade företrädesvis önskat, att uppmaningen skulle alga till BancoUtsk., helst jag icke kan vara okunnig derom, att BancoUtsk. varit öfverhopadt med göromål, och att man icke kan lägga detta Utsk. till last att icke hafva arbetat; men då jag icke tror mig fela uti den förmodan, att re* missen af K.
M:s nåd. propos. rör:de lag för privatbanker skett endast till BancoUtsk., hemställer jag till den värde ledamoten, som sist yttrade sig, om påminnelsen kan gifvas något annat Utsk.
För min del tror jag, att man måste hålla sig till det Utsk., som med målet företrädesvis bör hafva befattning, hvilket, derest hinder möter för LagUtsk:s snara befattning med ärendet, icke lärer underlåta att gifva Ståndet sådant tillkänna, på det J^agUtsk. särskildt må anmodas att med mera skyndsamhet behandla detta ärende.
Horn, Claes Fredr :
Jag delar fullkomligen Frih.
Ehrenborghs mening, att skyndsamhet med förslaget till lag för privatbanker är så mvcket angelägnare, som de beslut, R. o. Ad. fattat i afseende på garantierna för realisationens bestånd, nödvändigt måste framkalla sådana privata associationer för att bevara rörelsen från total undergång.
Men jag skulle hemställa, om icke motionen, ronde lag för privatbanker, är remitterad till både Lag- och BancoUtsk:n.
Skulle förhållandet icke vara sådant, utan motionen blott vara remitterad till BancoUtsk., så hindrar det icke att skicka en påminnelse om skyndsamhet till båda Utsk:n, emedan målets skyndsamma behandling beror på den äldsta ledamoten af R. o. Ad:s ledamöter, vare sig inom Bancoeller LagUtsk.; ty BancoUtsk. kan icke påskynda arbetet, om den äldste ledamoten befinner sig inom LagUtsk. och denne undandrager sig att sammankalla Utskrn.
På denna grund tillstyrker jag påminnelsens afgifvande till begge Utsk:n, äfven ora motionen blott är remitterad till ettdera.
Ehrenborgh: Om Hr Gr. o.
Landtm, anser påminnelsen kunna afgå till bådaUtsk:n, skulle jag, i anledn.
Deli i Augusti c. m. 55 af de af Hrr Lefren och v.
Troil meddelade upplysningar, anse detta vara det kraftigaste sättet att få arbetet bragt till slut.
För ögonblicket kan jag icke bestämdt påminna mig om motionen, rörande lag för privatbanker, blifvit remitterad till både Banco- och LagUtskrn, eller blott till ettdera, hvilket jag likväl, med ledning af registret, genast skulle kunna uppgifva, om det blott kunde upplysas af hvem motionen blifvit väckt.
En ledamot af BancoUtsk. har nu upplyst mig, att rörande förslag till lag för privatbanker icke någon propos. af K.
M. blifvit afgifven, utan att motion derom blifvit väckt af Statssecret.
Skogman.
Jag är skyldig att lemna denna rättelse uti ett föregående yttrande af mig.
I atiledn. af Ridd.Secret:s tillkännagifvande får jag upplysa, att om jag icke minnes oriktigt, remitterades motionen endast till BancoUtsk.
Men det ligger i sakens natur, att, då målet i anseende till dess egenskap af lagstiftningsärende måste behandlas äfven af LagUtsk., påminnelsen äfven måste afgå lill detta Utsk., och det var ur denna synpunkt jag gjorde hemställan härom förra gången, jag hade ordet.
Ri d d.
Hr Skogmans mation är remitterad till BancoUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, på sätt Gr.
Frölich föreslagit, anmoda Banco-och LagUtskrn att skyndsamligen inkomma med förslag till lag för privatbanker.
Lades till handlingarna Constit.Utsk:s d. 5 och 17 sistl.
Juni samt d. 17 sistl.
Juli på bordet lagda mernor.:
JV:o 19. ang:de yrkad, men vägrad propos. på återremiss af Utsk:s memor N:o 8; N:o 8. ang:de Riksd.fullm.
Bengt Gudmundssons anmärkntsanledning vid rådgifvande åtgärden till resolution på R.
St:s und. framställning, rör:de Halländska kyrkohemmanen; N:o 21. ang:de yrkad, men vägrad propos. på ogillande af Utsk:s memor.
N:o 12; N:o 12. ang:de StatsUtsk:s ytterligare anmärkn:sanledning i fråga om gardesreg:ternas aflöning.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 17 sistl.
Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 192, i anledn. af den hos BorgareSt. gjorda anmärkn. vid Utsk:s berättelse N:o 118 om förrättad granskning af Riksg.cont:s förvaltning m. m., blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. 56 Den i Augusti e. m.
Du nu ånyo föredrogs Slats.Utskrs d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda, under N:o ig3 afgifna förslag till liqviderande af Riksg.conUs skuld vid i834 års slut för upptagna län af allmänheten, blef samma förslag ånyo lagdt på bordet uppå begäran af Hrr v. Troil, Emil, och Tham, W drath.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o ig4, i anlcdn. af K. M:s nåd. propos. till 11. St., ang:de fortfarande anslag till ulldiscqntfondens förstärkning samt yllculturens och ullproductionens befrämjande i ltiket.
Uppå begäran af Gr. von Fersen, Hans, upplästes Gr.
Hamiltons, Utsk:s utlåt, åtföljande reservation.
Med anledning af denna väl grundade reservation af Gr.
Hamilton, hvartill jag icke har något att tillägga, får jag begära återremiss af utlåt.
Det torde härvid tillåtas mig. att fasta uppmärksamheten på det raisonnement af StatsUtsk., att ullculturen redan hunnit den höjd, att den presupponeras kunna hjelpa sig utan särdeles understöd af staten.
Min öfvertygelse är det visserligen, att ullproductioneu kan stiga till vida större höjd utan någon uppoffring af staten; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att här icke är fråga om annat än ett understöd för denna näring, emedan staten återfår sitt capital med behörig ränta; och är det så mycket mera angeläget att utvidga lånetillgången för densamma, som, i annat fall och derest ullproditctionen upphinner en högre ståndpunkt, hvilket man icke har någon anledning att betvifla, ullköpare skulle kunna sammansätta sig till productionens nedtryckande, på sätt som vi af tidningarna hafva sett, alt försök till nedtryckande af-priset på ullen blifvit gjordt vid en ullmarknad i Breslau genom öfverenskommelse emellan ullköparne, men hvilket försök, som i annan händelse säkerligen skulle lyckats, likväl afböjdes derigenom, att Konungen i Preussen genast lemnat tillfälle att belåna ullen till belopp af t eller 2 millioner r:dr Preussisk courant, hvarigenom priset genast förändrade sig till vanliga förhållandet, emedan ullköparne genom detta understöd gingo miste om den påräknade fördelen, enär producenten icke forcerades till försäljning, utan kunde lägga upp ullen, tills priset förändrade sig.
Jag har tagit mig friheten anföra detta såsom skäl för begäran om återremiss af utlåt., med anhållan att Utsk. ville tillstyrka bifall till hvad K. M. uti sin nåd. propos. föreslagit, och att således fonden må blifva tillökt med 100,000 r:dr. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Äfven jag begär återremiss af detta utlåt, på grund af de uti Gr.
Hamiltons reservation anförda skäl
Den i Augusti c. ra. 57 skäl.
Jag skulle anse det såsom en veiklig lycka för vårt Iand, om ullproductionen vore i behof af ett mångdubbelt större understöd.
Men det ar orätt att kalla det understöd, enär fråga icke är om någon uppoffring å statens sida, utan blott om en försträckning, så tillräcklig, att ullproducenterna ingen tid må bringas i förlägenhet i brist af lånetillgångar.
Jag skall likväl icke sträcka mig längre än reservanten, emedan jag förmodar, att intill nästa riksdag hvarken ullproductionen skall hafva till den grad tilltagit, eller en sådan stagnation i handeln inträffat, att en större fond än 3oo,ooo r:dr för ulldisconten intill den tiden kan erfordras, särdeles som anledning tyckes visa sig, att R.
St:s sammankallande icke kan länge uteblifva efter denna riksdags slut.
Det lärer vara en gifven sak, att ullculturen hos oss ligger i sin linda, och dä skulle jag tro, att, med vår brist i rörelsen, den ringa crediten och näringsidkarens ringa capitaler, det är af vigt, att det finnes en utväg för producenten att icke behöfva till vanpris försälja sina varor, hvilket lätteligen skulle kunna inträffa, så länge vår ullproduction icke stigit till den höjd, att den kan concurrera på utländska marknaderna, utan måste bero endast af inhemska consumenter.
Det exempel, som Gr. v. Fersen omnämnde, har inträffat i år.
Det var Engelska ullhandlare, som sammansatt sig till prisets nedtvingande; men i och meddetsamma lånet beviljades, steg priset genast till sin vanliga höjd, och handeln återtog sin jemna gång.
Det har icke varit utan, att ju icke vid innevar. års ullmarknad hos oss anledning visat sig till förmodan om en sammansättning till prisets nedtvingande, hvilket måhända äfven inträffat, om icke en särskild omständighet återfört priset till samma höjd sorn förlidet år.
Jag vill visserligen icke säga, att ulldiscontfonden icke är tillräcklig för det närvarande; inen om productionen fördubblas nästa år, tredubblas året derpå o. s. v., så hemställer jag, om icke denna fond skulle blifva i det närmaste otillräcklig.
Då således sådana conjuncturer kunna inträffa, som för den svage producentens skydd erfordra en större fond, anser jag en tillökning uti den af
Utsk föreslagna summan vara oundgängligen nödvändig, men vill likväl, enär, på sätt jag förut nämnt, det icke är att förmoda, att ullproductionen intill nästa riksdag skall stiga i högre mån, än att icke en tillökning i fonden af 100,000 r:dr skall kunna motsvara behofvet, inskränka mig till begäran, att den af Utsk. föreslagna summa må blifva tillökt med nyssnämnde belopp; för hvilket ändamål jag således anhåller om återremiss af utlåt.
Äfven jag begär återremiss af Utsk:s ifrågavar. utlåt., med anhållan, att Utsk. måtte tillstyrka odeladt bifall till K. M:s nåd. propos., hvilken 11 H. 8 f)8 lien i 'Augusti e. m. innehåller, alt R.
St:s Riksg.cont. må bemyndigas att emot lägsta möjliga ränta hålla nlldisconten tillhanda intill nästa riksdag hvad som kan erfordras utöfver de 200,000 r:dr, som R.
St. vid föregående riksdag för ifrågavar. ändamål anvisat och som K.
M. föreslagit fortfarande dertill må användas.
Egentliga orsaken, hvarföre en ulldiscont i Sverige är nödvändigare än uti andra länder, är bristande capitaler hos våra fabrikanter.
Större delen af dem äro icke i tillfälle att på en gång uppköpa det qvantum af denna vara, som de lör årets lopp behöfva.
De kunna endast successivt göra detta uppköp, emedan afsättningen af deras producter fordrar långvarig credit.
Af sådan anledning, och på det producenten må kunna upprätthålla priset på ullen, samt fabrikanten må kunna betala den med hvad den är värd och drifva sin fabrik, utan att behöfva gå i större förskott än räntan på det lån, som i nlldisconten erhålles, är det nödvändigt, att behöflig lånetillgång icke må brista.
Att, Jika med reservanten, bestämma siffran anser jag derföre icke riktigt, då productionen inom ett enda år kan öka sig med flera tusen procent.
Jag vill icke vidlyftigare yttra mig, utan anhåller pä förenämnde grunder om återremiss och det tillstyrkande af Utsk., jag ofvanföre begärt.
Som jag förmodade, att discussionen öfver BancoUtsk:s utlåt.
N:o i4 skulle upptaga längre tid, medtog jag icke StatsUtsk:s förevar, utlåt.
Detta har varit orsaken till ett misstag af mig förra gången jag hade ordet.
Jag erinrade mig icke annat, än att K.
M. begärt fondens ökande till 3oo,ooo r:dr; men sedan jag nu sett utlåt.
, får jag, med frångående af slutet i mitt förra anförande, anhålla, att Utsk. måtte tillstyrka, hvad Frih. Cederström begärt.
Jag får dessutom tillägga, att det icke är fara, att summan skall gå lill större höjd än 200,000 r:dr, emedan ullproductionen ännu icke hunnit derhän, att den motsvarar landets behof.