Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag nyss tog mig friheten begära ordet, var det egentligen i syftemål att vederlägga ett yttrande af Frih. Cederström, Anders, hvaruti jag dock nu är förekommen af Ilr Lefrén, i hvars yttrande jag helt och hållet instämmer.
Då jag nu hört alt
Hr von Hartmansdorff sjelf anmält sig för att genmäla hvad Frih.
Raab nyss yttrat, vill jag ej deruti före 13* - 196
Den 19 Janua ri e. m. komma honom, men får förklara, att jag ej tror det vara möjligt att, genom den uttryckta önskan att BorgareSt. först skulle afgöra frågan, man velat tillkännagifva att man velat i alla händelser instämma i deras beslut; ty det har alltid varit brukligt att R. o. Ad. af artighets-princip yrkat ett sådant förfarande som nu skett.
Vi hafva nu också varit i tillfälle att höra att BondeSt. först afslagit frågan, som sedan af BorgareSt. blifvit bifallen.
Bonny soit qui mal y pensel Gr.
Då frågan genom BondeSt:s beslut redan är afgjord, kan jag yttra mig ganska kort.
I likhet med 2 föreg:de talare ogillar jag visserligen den samfällda valprincipen; men anser derföre ej skäl vara förhanden att afslå den ifrågavar. punkten ang:de ändring af den 14 § Riksd.-Ordn.
Det är nemi. synbart att om man afslår frågan med afseende pä principen, sä sker det af fruktan att man genom bifall skulle tagit pä hand i något hänseende att bifalla en blifvande repres:s-förändring.
Jag tror det ej; men jag tror att man genom ett sådant bifall skulle hafva närmat sig till hvad man ovilkorligen måste göra vid en blifvande repres:s-förändring.
Det blir nemi. icke möjligt, att vid en repres:s-förändring följa en sådan princip, att inom hvarje stad eller valort alla klasser derinom skulle välja hvar för sig särskilde representanter; man må vara nöjd om man lyckas komma derhän, att inom vissa kretsar få näringsidkande ledamöter till ett visst antal af näringsidkare valde.
Det skäl, sorn förut blifvit anfördt, anser jag således ej vara fullt giltigt för afslag; men det finnes ett annat skäl att anföra, nemi. att i 14 §:s 1 mom. finnes åberopad en organisation — stadens 50 äldste, hvilken ej i grundlagen är omnämnd.
Man har således grundat borgerskapets representant-val på en institution, som grundlagen icke känner, utan som kan förändras af borgerskapet på hvarjehanda säll, och måhända slutligen blifva olämplig såsom grund för elektorernes klassifikation.
Det har hitintills ej verkat menligt, att detta stadgande stått qvar i den gamla redaktionen, men om man gör en ny, bör man borttaga det, om, såsom jag anser förhållandet vara, det i sjelfva verket är olämpligt.
Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lefrén har yttrat, att han afskyr allmänna val såsom en afgrund.
Detta hans yttrande afser väl ej endast allmänna val inom BorgareSt., utan såsom en allmän sals deras antagande i hvilket fall och inom hvilket Stånd som helst.
Jag vill dä erinra Hr Lefrén, att i Ridd.Utsk. handlägges för närvar, en motion af Hr von Hartmansdorff, som går ut pä att allmänna val till electorer skola ske inom R. o. Ad. i st. f. val genom bänkmän.
Jag får bedja Hr Lefrén när derom blir fråga fullfölja sin sats konseqvent, jag skall åtminstone fullfölja min sådan.
Raab har anmärkt, att, om det af Const.Utsk. nu framlagda förslag antoges, Ståndsskilnaden ändock blefve bibehållen emedan borgrarne ej finge välja utom borgerskapet.
Men man kan väl ej föreställa sig att, så länge Stånds - Den 19 Januari e. m. 197 represm fortfar, såsom indelningsgrund, Ståndsskilnaden likväl skulle upphäfvas genom valrätten.
En sådan orimlighet kan man icke tro Const.Utsk. om.
Här är ej heller fråga derom, utan om de gamla klass-skillnadernes bibehållande inom BorgareSt. i Slockholm.
Vill man ej bibehålla dem, så bör man äfven borttaga skilnaden emellan borgare och brukspatroner, ty detta är ock en klassifikation inom BorgareSt.
Man har sagt, det jag skulle tagit på hand, att bifalla hvad de öfrige stånden möjligen kunde finna för godt att antaga, derföre att jag tillstyrkte R. o.
Ad. att vänta på deras beslut, i de dem närmast rörande frågorna.
I sådant fall skulle jag hafva anmodat detta stånd, att utan öfverläggning antaga 3:ne särskilda grundlagsändringsförslag.
Kan Frih.
Raab tilltro sig alt göra ståndet ett dylikt förslag, så bör han dock ej tro mig derom.
Jag ber Frihm betänka, att det ock kunnat inträffa att BorgareSt. afslagit förslaget, och sålunda förklarat sig ej vilja hafva någon förändring i Stockholms stads represm.
Skulle R. o. Ad. då likväl, när detta stånds allmänna tänkesätt hittills uttryckt sig för konservatism, velat göra tvertom, oaktadt BorgareSt. sjelf vidblifvit sin gamla inrättning?
Detta tror jag vara något som hvarje ständ bör akta sig för att göra mot något af de andra.
Denna grannlagenhet har ock R. o. Ad. nyss iakttagit mot BondeSt.
Helt annat är det med införande af nyheter, dem de öfriga stånden icke redan godkänt, emedan de äro nya.
Hamilton har, om jag rätt fattade hans mening, yttrat att denna klassifikation inom BorgareSt. vore af beskaffenhet alt böra försvinna, särdeles med afseende på de små städerna, hvarest hon ej kan äga rum.
Jag är ense med honom derom, att i de små städerna vore det olämpligt att hafva något sådant, emedan de hafva för få ledamöter, att kunna klassificeras.
Men i Stockholm, den enda större stad som i riket finnes, der kan klassifikation äga rum, och der bör hon euligt min öfvertygelse äfven bibehållas.
Då Grefven likväl sträckt sitt yttrande något längre, eller, som jag tyckte, derhän att man borde hädanefter komma ifrån klasser inom de särskilda stånden, så upprepar jag, hvad jag redan sagt om förhållandet emellan BorgareSt. och brukspatronerne.
Vilje vi tala om det ståndet af ofrälse ståndspersonerna, i händelse ett sådant skulle komma att finnas, såsom jag hoppas, månne då t. ex. officerare ej skulle fä några bestämda rum inom detsamma?
Eller skulle det fä hända här, att inga officerare valdes, att, såsom jag tror händelsen i Norrige hafva varit, ingen officer af flottan någonsin blifvit storthingsman o. s. v.?
Skulle ej fördelen af en represm, der ofrälse ståndspersoner finge inträde, vara, att det ej berodde af slumpen om en större corps af embetsman blefve representerad eller icke?
Jag fortsätter i mitt yrkande på afslag.
Då jag ej kan finna, att denna fråga äger något samband med repres:s-förändring, och när jag är fullt öfvertvgad 0111, att den endast rörer Stockholms stad och ej 108 Den 10 Januari e. m. liela riket, ej ens öfriga städer i detsamma, samt då representanlerne för Stockholm fått tillfälle att sig yttra och BorgareSt. bifallit förslaget; så får jag för min del yrka, att R. o. Ad. ock måtte bifalla det.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter framställt propos. till antagande af det i 8:de punkten anmäldta. förslag till ändring i 14 § 1 mom.
Riksd.Ordn., men denna propos. blifvit besvarad med starka nej, blandade med ja, tillkännagaf Hr Landtm., att elter hans uppfattning svaret utfallit med öfvervägande nej, och således nu ifrågavar. förslag blifvit af R. o. Ad. förkastadt.
Jag vill ej besvära med votering, utan anhåller alt fä nedlägga min reservation.
Förslag, väckt i Const.Utsk. ang:de ändringar och tillägg i föreskrifterna om grundlagsfrågors behandling.
Regerings-For men. § 56.
Allmänna frågor, som uti R.
St:s Plena väckas, ma ej till omedelbart afgörande iler upptagas, utan skola öfverlemna» lill behörigt Ulsk. som, på sätt i Riksd.-ordn. föreskrifves, äger att dem utreda och deröfver sig yttra.
(Det återstående af denna § utgår.) g 81.
Denna Reg.F. samt Rikets öfriga grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla ltiksStms sammanstämmande beslut.
Fråga derom må ej af riksdagsman i Stånds Plenum väckas, utan bär anmälas hos R.
St:s Const.Utsk.
Detta Utsk., hvars pligt det är att grundlagarne granska, äger rätt att hos R.
St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga, och möjliga alt verkställa.
Riksdagsmans förslag till grundlagsändring, hvilket Const.- Utsk. förkastat, förfalle.
Hvad Const.Utsk. till ändring i grundlagarne, sjelfmant eller uppå derom af riksdagsman vackt fråga, föreslår, skall, om intet deremot från något Riksstånd anrnärhes, förblifva hvilanda till nästpajoljande Riksdag, och du af R.
Om förslaget, af något Stånd, ej genast godkännes, skall det till Const.Utsk. återförvisas, med de anmärkningar, som Ståndet förklarar utgöra dess gemensamma tankar; Utsk. dack obetaget att å anmärkning ar ne fästa det afseende, hvartill deras pröfning inom Utsk. föranleder.
Det förslag, Const.Utsk. vid uterremissens besvarande framlägger, kunna Stånden antingen förkasta, eller, med eller titan förändring, godkänna.
| Om förslaget af samtlige Stånden godkännes, skall det hvila till påföljande Riksdag, såsom ofvan sagdl är.
Ogillas detsamma af alla Stunden, förfalle frågan.
Rlifva icke samtlige
Stunden om förslagets god - Den 19 Januari e. m. 199 kännande eller ogillande ense, skall Const.Utsk., genom val i Riks.St:s Plena, förstärkt lill ett antal af 20 personer af hvarje Ständ, medelst samfäld omröstning afgöra, huruvida förslaget må hvila till följande Riksdag, eller genast förkastas.
Är o samtlige
Stånden ense om förändring i en eller flera delar af förslaget, skall detsamma, salunda förändradt, blifva hvilandc till nästföljande Riksdag.
Äro Stånden af olika tankar om de förändringar, som i förslaget böra göras, och dessa ej kunna, uppå Const.Utsk:s framställning till RiksSt., sammanjemkas, skall genom omröstning, som af Utsk. föreslås, i förstärkt Const.Utsk. bestämmas, hvilken förändrade ordalydelse, som skall blifva hvilande eller, om ingen sådan godkännes, att all fråga om ändring i förslaget förfaller.
Vid den slutliga behandlingen under påföljande Riksdag af ett hvilande förslag till grundlags-ändring, kan det af RiksSt. endast ogillas, eller oförändradt antagas.
I sednare fallet öfverlemnas det genom Ståndens Talmän till Konungen, som, efter inhemtande af Stats-rädets tankar deröfver, tager Sitt beslut, och meddelar R.
St. å Rikssalen
Sitt samtycke, eller ock orsakerna till Sin vägran.
St. föreslå någon ändring i grundlagarna, öfverlemnar Han, efter Stats-rädets hörande, Sin propos. , jemte Stats-rådets tankar deröfver, lill 11. St., som genast, utan att om denna propos. förut öfverlägga, uppdraga ut Const.Utsk. att utlåtande derom till R.
Tillstyrker Utsk. hvad Konungen föreslagit, hvile frågan lill nästa Riksdag, då R.
St. genast kunna antingen denna propos. afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening och, om 2 Ständ stanna emot 2, deras, som beslutet uppskjutit.
St. förr än å nästa Riksdag propos. till slutligt bifall upptaga.
Samtycka då alla RiksSt. till Konungens förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få R.
Derest Konungens propos. icke i sålunda stadgad ordning af R.
St. anlages, aflemna de sitt afslag, med skälen derför, skrifleligen till Konungen genom deras Talmän.
Om a Riksdag, dä grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum utan Konungens och alla 4 RiksSt:s sammanstämmande beslut. Riksdags-Ordningen. §. 29. Mom. 1.
Const.Utsk., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att granska Rikets grundlagar, samt att upptaga frågor och lill Ii. St:s Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar af samma lagar; vid hvilka frågors och förslags behandling förhälles, på sätt Reg.F. 81 § föreskrifver.
200 Den 19 Januari e. m. §• 49.
Vid pröfningen i Ståndens Plena af Utsk:s afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring.
Göres dervid anmärkning till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat Plenum besluta.
Ar anmärkn. af den beskaffenhet att den anses fordra närmare utredning, erhälle Utsk. af samma anmärkning del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som här ofvan om Utsk:s första förslag stadgas, dock att ytterligare äterremiss ej må äga rum.
Angående grundlagsfrågors behandling är i 81 § lieg.F. särskildt stadgadt. §. 73.
Stanna RiksSt:n i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktliga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom Prot.utdr. remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket äligge, att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma lill R.
St:s Plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute.
Skulle detta försök lili jemkning fruktlöst aflöpa, ulvälje R.
St. i sina särskilda Plena, genom allmän omröstning, till en Nämnd, att förstärka det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterna blifva 30 af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, öfver den tvistiga frågan, och äge att densamma med R.
Om behandlingen i de$sa fall af grundlagsfrågor är, genom 81 § lieg F., särskildt stadgadt.
Det nu förevar, förslaget är en fortsättning af det flere riksdagar å rad upprepade försöket att förtydliga innehållet af 81 § af Reg.F., rör:de förbud för väckande i Ståndens plena af frågor om förändringar i grundlagen.
Man har velat misstyda 2 mom. af 56 § Reg.F. och derifrån härleda sig till att 81 §:n blifvit suspenderad, på sätt att, under pröfning af grundlagsförslag i Ståndens plena, genom Ståndets s. k. gemensamma tankar, ett alldeles nytt förslag väckes och fås genom Talmannens medgörlighet till Utsk. remitteradt.
Nu har Ulsk. här gifvit R. o.
Ad. ett förslag till förändring af 56 §, deri 2 morn. blifvit uteslutet, men deremot har i 81 § en läng omredaktion ägt rum, som beklagligtvis nog står i strid med grundlagen sjelf i denna §.
Den lyder: ”Ej må frågor derom i Ståndens plena väckas, utan anmälas de hos R.
St:s vid hvarje riksdag valda Const.Utsk.” Nu skall stå i stället: ”Fråga derom må ej af riksdagsman i Stånds plenum väckas, utan bör anmälas hos R.
Sirs Const.Utsk.” — Härefter kommer slutligen behandlingen af grundlagsfrågor då de från Utsk. inkomma på grund af der gjord motion om ändring i grundlagen.
Då äger man rätt att dervid göra anmärkn:r, och de anmärkn:r
Ståndet förklarat utgö - Den 19 Januari e. m. 201 ra dess gemensamma tankar, skola då remitteras till Utsk. att deröfver sig yttra.
Om då dessa tankar innefatta helt och hållet nya förslag, såsom t. ex. Bengt Gudmundsons bekanta repres:sförslag, som BondeSt. förklarade för sine gemensamma tankar och skickade till Consl.Utsk., så frågar jag, är det icke Bengt Gudmundson som väckt detta förslag?
Men då Bengt Gudmundson ej haft rätt att väcka frågan, huru har då Ståndet haft rättighet att förklara den för sina gemensamma taiikar ?
Jag har likväl vid de sednaste riksdagarne varit i strid (lera gånger med då var.
Landtm :r, så vä! Ex.
Posse som Frih.
Palmstjerna, då de ansågo, att anmärkmr, som vid frågor om grundlagsförändringar göras, äfven finge innehålla sådane förändringar, som ej af Const.Utsk. blifvit handlagde, och således frågat
Ståndet om det antoge såsom sina gemensamma tankar sådant, som enligt 81 § varit förbjudet att i Ståndet väckas.
Nu är det jemväl förbjudet, men några rader längre fram i samma § tillåtet.
Jag kan ej gå in på ett sådant sätt alt skrifva grundlag.
Jag afstyrker förslaget och anhåller om propos. på afslag derå.
Då frågans utgång redan är afgjord, är det visserligen ej värdi att spilla mänga ord på ifrågavar. förslag; det har redan gått ned i grafven hurudant det än må hafva varit.
— Att upptaga den af Frih. Cederström, Jakob, framkastade stridshandsken lönar ej heller mödan, enligt min öfvertygelse.
— Jag har bevistat riksdagar nu i 20 är, och den ena striden om 51 och 81 §§:nas i Reg.F. inbördes oförenlighet har blifvit vid hvarenda riksdag förnyad.
Det ifrågavar. förslaget har haft till syfte att förlika denna strid, att densamma en gång mätte komma alt upphöra.
De tvistighetcr som under de förflutna 20 åren gjort sig gällande, komma nu att qvarstå; och vi skola vid innevar. riksdag ej undgå de långvariga diskussionerna om huruvida ett Stånd har rättighet att afgifva en tanka eller icke, och således om del har, eller ej, den rättighet, som Frih.
Cederström vill förmena det.
Jag medger att R. o. Ad:s gemensamma tankar i denna fråga förleden riksdag ej voro desamma som förslaget innefattar, emedan detta förslag slutligen afgjordes i Förstärkt Const.Utsk., och jag skall gerna för min del ej hafva något emot, att R. o. Ad. qvarstår i sin mening.
Jag beklagar blott, att, genom BondeShs beslut, ingen utväg erhållits, att förkorta eller undanrödja alla de diskussioner, som genom den olika tolkningen af 51 och 81 §§:ne säkerligen ej komma att uteblifva.
Cederström, Jakob: Jag anhåller att, i anledn. af livad Gr.
Gyldenstolpe anfört, fä yttra att det visserligen alltid varit helt enskildt pä Const.Utsk. beroende, huruvida några sådana gemensamma tankar kunnat leda till någon följd, äfven om de på fråga af Landtm, eller Taleman blifvit förklarade vara Ståndets gemensamma tankar; men då Landtm, eller Taleman vägrat sådan propos. på väckta nya förslag, på sidan om Const.Utsk:s betänk., och sålunda, på yrkande af Ståndet, denna fråga blifvit hvilande och till Const.Utsk. remitterad, så har jag der varit i tillfälle att, såsom landsh.
Ehrenborgs efterträdare i ordförandeskapet för 1834 års
Const.- 202 Den 19 Januari e. m. Utsk., behandla en dylik fråga, då Ståndets gemensamma tankar tydligen voro väckte på sidan af Const.Utsk:s betänk.
Det var erkebiskopen, som då vägrade propos., och detta gillades af Const.Utsk. samt dervid förblef det, och det måste dervid förblifva, till följd af grundlagens bestämmelse.
Det är klart, att man stiftar lag för att rätt skall ske; och det är ändå naturligare alt, då icke något föreskrifver att grundlagen får eller kan annat än efter de^s ordalydelse tolkas, så blir ock hvarje af enskild riksdagsman gjordt försök att kringgå lagbuden missbruk, som det tillkommer talemännen att i första hand förhindra.
Det är möjligt och äfven troligt, att grundlagens mening varit sådan som Frih.
Cederström påstår; men ordalagen äro sä otydliga, att det missbruk som derigenom inritat sig blifvit alltför kraftigt, för att kunna undanrödjas annorlunda än genom ett nytt och tydligare grundlagsstadgande.
Det förslag, som nu är af BondeSt. förkastadt, har visserligen den af Gr.
Gyldenstolpe anförda förtjensten, att stadgandena äro bestämda.
Men förslaget har deremot det felet, att något, som i sin grund är oriktigt, har genom de framlagda stadgandena blifvit till verkställigheten regleradt och stadfästadt.
Derföre är det rätt väl, att BondeSt. förkastat förslaget, och jag hoppas att R. o. Ad. gör likaledes.
Det oriktiga, som i händelse förevar, förslag gått igenom hade blifvit stadfästadt, består deruti, att ett Stånd skulle kunna tvinga de öfriga 3 att genom votering i förstärkt Const.Utsk. fä lill nästa riksdag livilande ett förslag, som de 3:ne förkastat; eller ock att ett Stånd kunde, på samma sålt, genom sin envishet och det förstärkta Const.- Utsk:s biträde, hindra de 3 öfriga Stånden att få på bordet hvilande ett af dem godkändt förslag.
Begge delarne äro, enligt min tanka, lika oriktiga och lika stridande mot grundlagens anda och mening.
Hade nu detta förslag, sådant det är, blifvit antaget, så hade man väl aldrig sluppit det; ty intet Stånd torde hafva velat efterskänka tillfället och möjligheten, att drifva igenom sin enskilda mening, i trots af de andra Ståndens, så ofta Ståndet kunnat försäkra sig om öfvervigt i förstärkta Const.Utsk.
Det är således en lycka att förslaget är förkastadt.
Jag hoppas och anhåller att det måtte ske likaledes inom R. o. Ad., på det att Ståndet måtte visa sig vidhålla den riktigare mening, som det vid förra riksdagen uttalade, men som då gick under i det förstärkta Consl.Utsk:s omröstning.
Hr von Axelsson, Georg Julius:
Jag vill ej inlåta mig i yttrande om de principer på hvilka detta förslag är byggdt, enär jag i allo vidhåller de åsigter jag uttalade förliden riksdag i denna fråga.
Jag har likväl ej kunnat underlåta att fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på en föreskrift som i förslaget är gjord, och "sorn föranleder till, enligt min förmening), stora vådor.
Här föreskrifves i förslagets O mom. på hvad sätt R.
St. kunna förkasta ett förslag eller godkänna detsamma.
Detta mom. innehåller längre fram föreskrift huru förhållas bör, då elt Stånd i .någon eller några delar ogillar förslaget; ty der står nemi.: ”Äro Stånden af olika tankar om de förändringer, som i förslaget böra göras , Don 19 Januari e. m. 203 och dessa ej kunna, uppå Const.Utsk:s framställning till RiksStm, sammanjemkas, skall genom omröstning, som af Utsk. föreslås, i Förstärkt Const.Utsk. bestämmas, hvilken förändrade ordalydelse som skall blifva hvilande eller, om ingen sådan godkännes, att all fråga om ändring i förslaget förfaller”.
Derigenom kan enligt min tanka inträffa, som fallet var vid förra riksdagen, alt intet Stånd förkastar frågan utan gör dervid mer eller mindre betydliga anmärkmr, samt att hvarje Stånd vidhåller sine åsigter om de förändringar som böra ske, och att de ej frångå dem, äfven i Förstärkt Const.Utsk:s omröstning.
Då blir följden, att förslaget blir hvilande; ett förslag som ej af något
Stånd är gilladt!
Ar sådant öfverensstämmande med den klokhet och det förutseende, man har skäl alt vänta af grundlagen?
Jag har velat uttala dessa åsigter, på det Const.Utsk. må fästa sin uppmärksamhet dervid.
Dessutom, då jag för min del ogillar de principer som betänk, är byggdt pä, får jag anhålla om afslag derå.
Jag har endast några ord att yttra mot Frih. Cederströms, Jakob, anförande.
Jag kan nemi. ej erkänna hans påslående, att de Landtm :r, som mcdgifvit de gemensamma tankarnas remitterande, haft orätt.
Hvad Hr Axelssons yttrande beträffar, så tror jag att, om han nogare genomläser §:n, han skall finna att, om icke R.
St. blifva ense om något förslag, följden skall blifva att det voteras i Förstärkt Const.Utsk. om något, och hvilket förslag, skall hvila eller icke.
Hr von Axelsson:
Jag vill endast fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att om förslaget af alla Stånden ogillas, sä förfaller det och att här således nu ej varit fråga om annai än förändring i det förslag, Const.Utsk. framställer; således tror jag mig hafva haft rätt i min framställning.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge sig böra förkasta det i förevar.
9:de punkt anmäldta förslag till ändring i 50 och 81 §§ Reg.F. samt 29 § 1 morn., 49 § 3 mom. och 73 § Riksd.ordn.
Ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade att han funnit ja hafva öfverröslat nej.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 5, i fråga om öfverlemnande från banken lill riksg:s-kont. af ett belopp, motsvarande Stockholms handelsocli näl ings-diskonIs, banko-diskontens samt Malmö låne-kontors reserv-fonder vid 1844 års slut.
Vid föredragning af Bevilln.Utsk:s d.
15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 4, ang:de återlemnande af ledamöternas inom Hederv.
Magnus Månssons från Östergöthlands och Ola Pehrssons från Blekinge län motioner, om ändring i nu gällande föreskrifter, ang:de stämmoböternas fördelning, biel' delta mein. ånyo bordlagdt, på 204 Den 19 Januari c. m. begäran af Frih. Cederström, Jakob, och Hr von Hartmansdorff, A ug.
Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 5, ang:de återlemnande af K. M:s nåd. propos, rör:de befrielse för de vid K*
M:s beskickningar å utrikes orter anställde embetsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, sorn utaf Norrska statens medel bestås.
) Frih.
Cederström, Jakob: K. proposrn om befrielse från bevillning för de utrikes beskickningarna måtte väl ovillkorligen höra till Bevilln.Utsk.
Det är väl ej något annat Utsk., som kan få slut på det trassel som uppstått, än just Bevilln.Utsk.; ty så länge bevilln. förordn. är så skrifven att bevillning skall af embetsmäns löner betalas för alla slags löneförmåner, sä följer af sig sjelf, alt de mäste betala den.
— Det går ej an att Bevilln.Utsk. ej vill sysselsätta sig med målet, ty något annat Utsk. kan ej upptaga detsamma.