Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige var då lika ömtåligt som nu Norige, att i hvarje handling, som utgick från Sverige, få sitt land först nämndt i unionen.
Må vi då så mycket mindre undra på, att Norige visat sig särdeles ömtåligt vid sidan af en bror, som onekligen iir äldre i afs. på konstitutionela rättigheter och mäktigare i afs. på folkmängd.
Vill man se på den verkliga rätten, som motionären hållit sig till, så kan väl icke förnekas att Carl XIII:s bifall till Norska konstitutionen föregicks af det förbehåll, bland andra, att Konungen skulle kunna tillsätta en Svensk man såsom Ståthållare i Norige, men denna rättighet finnes hvarken i Svenska Grundlagen eller i Riksakten uptagen, och ur sådan synpunkt eger icke Svenska folket att tolka de äldre förhållanden, som föregingo Riksakten, sig så till fördel, att det skulle kunna derpå bygga en rättighet att motsätta sig hvad Norrmännen i sådant afseende besluta.
Jag vill visst erkänna, att det var en brist på grannlagenhet, att just nu under dessa förhållanden fatta ett sådant beslut, men icke ger det oss någon hvarken moralisk eller laglig rättighet att motsätta oss detsamma.
Man har sagt, att tider kunde komma, då det vore ganska vigtigt för Sverige om denna rättighet qvarstode i Grundlagen.
För mig förekommer det ganska problematiskt.
Jag fruktar, att det skulle vara I)eii 28 Decsmber, 451 att gjuta olja i elden, och då rättigheten under så många decennier icke begagnats, föreställer jag mig, att den svårligen vid något tillfälle skulle kunna ifrågasättas.
Med Norige sammanfalla våra äldsta sagominnen, med Norige ega vi så många likartade förhållanden, gemensamma intressen, liknande språk.
Det är således icke ensamt, intresset för gemensamma Svenska och Norska förhrden, som bjuder föreningens fastare sammanknytande medelst undaurödjnnde af allt, som kan på någondera sidan stöta eller såra; dertill manas vi ock af en varmare broderlig känsla på botten af våra hjertan, och denna känsla 'delas, derom är jag viss, af flertalet utaf Norska män.
Nu har ett oenighetsfrö upstålt, det har ännu icke skjutit rötter, och jag önskar, att så ej måtte ske.
Derföre vill jag ock i min ringa mån mot sätta mig alla åtgärder eller beslut, sorn visa minsta skymt af hämndlystnad, bitterhet eller ovilja.
Må vi, såsom äldre och större stat, också bete oss såsom en äldre broder, sorn kärleksfullt omfattar den yngre och öfverser med ungmodets öfverdrifter, öfvertygade att lian, om han någon gång förolämpar, likväl skall, vid lugnare besinning, desto innerligare sluta sig i den äldres famn.
D ,t är min grundtanke i denna fråga, på hvilken jag bygger den önskan, att Ekon.Utsk:t, som eger att uptaga motionen, den jag helst hade sett aldrig blifva väckt, måtte komma till den slutsats, att den icke föranleder till någon åtgärd.
En hädangången utmärkt personlighet har om oss yttrat, witt vi liro ett trögt folk, fullt med hetsigheter.-»
Samma grundton tror jag äfven återfinnas uti våra Riksdagsförhandlingar, om vi dem skärskåda.
Gå vi nemi. tillbaka till de Riksdagar, som egde rum på 40:talet, så finna vi att hetsigheten då gaf sig tillkänna i ifrandet för förändringar i vårt representationssätt.
Olyckligtvis blefvo alla bemödanden i nämnde riktning fruktlösa; de enskiidta intressenas djupa försänkningar i fyrdelningeu gjorde att alla i omnämnde hänseende mera genomgripande förslag gingo öfverända.
Enda resultatet blef; förändringen i BorgareSuts sammansättning.
Men skulle man tå antaga, att allt härvid skulle komma att bero, så kan man med allt skäl på hela saken använda det Eranska ordspråket: »lant de bruit pour une oinelette.»
Granska vi härefter förhandlingarne vid sista Riksdagen, så finna vi att hetsigheten då gaf sig tillkänna i ett outsläckligt begär att göra statsskuld samt votera förökade anslag; och som, i nämnde afseende, de enskilda intressena då lemnade ett kraftigt bistånd, så blef följden att allt lyckades efter önskan, men hvaraf dock inträffade, att vi fördes nära nog till branten af ekonomiskt obestånd.
Gå vi slutligen till innevtde Riksdags förhandlingar, så finna vi en tillstymmelse till att få hetsigheten i gång rör:de allt, som kan störa de unionella förhållandena med Norige.
Det första steget på denna väg utgjordes af Gr.
Anckarsvärds motion om revision af Riksakten, hvilken aldrig borde hafva blifvit väckt.
Den nu under behandling varande Hr Dalmans motion är en fortsättning på samma väg, och det är blott att ön - 4Ä2 Den 28 Deeember. ska, att det ej måtte lyckas att få sinnena i jäsning, såsom man tyckes hafva alsett.
Till en början måste det förefalla besynnerligt, luiru motionären har ansett sig kunna väcka detta förslag med stöd af 56 § R.O., då afskaffandet af Ståtliållareskapet i Norige utgör en för vår representation oell våra intressen alldeles främmande fråga.
Härmed må vara huru som helst, så är det dock ej värdt att fästa sig dervid, helst det är min åsigt, att remiss å motion aldrig bör vägras.
Jag inskränker mig derföre till den förklaringen att förslaget är obehöflig! och obehörigt, samt olycksbådande, om det skulle hafva den påföljd, att det goda förhållandet mellan Sverige och Norige derigenom blefve stördt.
Det är dessutom ett ingrepp i det prerogativ, som Sveriges Konung eger såsom Noriges Konung.
Vi hafva icke någon annan urkund för bestämmande af våra unionella förhållanden, lin Riksakten.
Der står dock icke ett enda ord nämndt om RiksStåthållareskapet, och derföre är det äfven lika så obilligt och otillbörligt af den Svenska Riksdagen, att vilja blanda sig uti denna rent Norska fråga, som det vore, om det Norska Storthinget skulle komma att. lägga sig i angelägenheter, som rörer vår Svenska Grundlag, och deni endast Sveriges Rikes Ständer ega att afgöra.
Man har sagt. att, då den Konvention, hvarigenom Norska Grundlagen blef gillad, finues undertecknad af Svenska Commissarier. så skulle Ståtliållareskapet icke kulina afskaffas utan R.
St:rs medgifvande.
Denna åsigt är dock icke riktig; ty då Sveriges Konung icke sjelf var närvarande vid Konventionens alslutande, så var det naturligt, att han dervid måste representeras af dertill utsedde Commissarier; men att desse i hans namn, såsom Sveriges Konung, undertecknat Grundlagen, kan väl icke vara någon grund för, att vår Riksdag skulle ega att inblanda sig i frågor om förändringar af den Norska Grundlagen.
Ett är säkert, och det är det skadliga i att på detta siitt, genom kittling af nationalömtåligheter, återuprifva de gamla såren och störa de unionela förhållandena.
Man borde sannerligen noga akta sig derför; ty för de begge rikenas bestånd är unionen lika nödvändig.
Förenade kunna dessa begge riken uträtta mycket och väga något i politikens vågskål, men ensamma, hvart för sig, äro de svaga.
Norige skall nog för öfrigt veta, att i hvad fall som helst försvara sig; ty om det än iir litet till omfånget, har det dock en stark naturlig befästning i sina fjäll, och det har för öfrigt visat sig ega lika stor motstårulskralt mot utländsk påtryckning, som värt land.
Just derföre att unionen är nödvändig, och således alla åtgöranden, som kunna störn densamma, böra undvikas, måste jag påyrka, att Utsk-.t måtte afstyrka det i Hr Dalmans motion väckta förslaget.
Jag har begärt ordet, emedan jag finner, att rubriken å min motion blifvit pä bordslistan upfättad på ett möjligen vilseledande sätt.
Jag har nemi. icke begärt, att R.
St:r skola delgifvas Norrska Storthingets beslut om Riksståthållare embetets afskaffande, för att deröfver omedelbart yttra sig.
Jag har endast önskat en utredning från Svenska regeringens sida af de statsrättsenliga förhållandena i denna temligen invecklade fråga, Den 28 December. hvarefter först
Svenska representationen klefve i tillfälle att i ämnet afgifva sitt utlåtande.
Detta vore viii icke ett alltför dristigt anspråk; ty om utredningen lemnar det resultat, att
Sverige verkligen icke eger någon rätt att blanda sig i denna sak, så iir jag. lika litet som någon annan af K. o Ad., otillgänglig för skäl, och kan då möjligen komma till något annat omdöme, än det jag f. n. hyser.
Frågans utredning är likväl å ömse sidor både önskvärd och nödvändig; och att det skulle intressera 11.
St:r att veta, hvad Svenska Statsrådet tänker om saken, är helt naturligt.
Jag vill i öfrigt lemna åt andra Ledamöter att yttra sina åsigter, hvarefter jag anhåller om att återfå ordet.
Då jag vid Riksdagens början tog mig friheten begära Riksdagens medverkan till en underd. anhållan, det K.
M. täcktes förfoga om en efter min tanke i högsta måtto påkallad revision af föreningsfördraget med Norige, förestälde jag mig tedan, att man snart nog skulle komma i erfarenhet af dennas faktiska nödvändighet.
Den lugna kosmopolitiska likgiltighet, med hvilken denna mitt motion mottogs från åtskilliga håll, såviil inom detta rum som inom de andra Stånden, skulle naturligtvis stärka Norrmännen ytterligare i deras påståenden mot Sverige, och detta har i fullt mått inträffat genom nära nog enhällig omröstning för alskaffandet af Riksståthållare-embetet i Norige och i och med detsamma möjligheten, att enl.
Norska grundlagen detta embete icke skulle mera besättas af en Svensk man.
Jag finner mig vid detta tillfälle särskildt upkallad genom de yttranden, som af 2:ne föreg:de talare här blifvit afgifna, särdeles om den motion, jag väckt, som kanhända äfvenledes föranltdt den nu under öfverläggning varande.
Men jag får erkänna, att Hr
Stjernsvärd måtte hysa ett alltför stort begrepp om sina pannkakor, då han kallar deu nu förev:de frågan en sådan.
För mig åtminstone förekommer den som ganska vigtig för vår nationalitet och bibehållandet af de rättigheter, sorn vi under loppet af nära 50 år försummat att iakttaga.
Norrmännen anse sig i sin rätt, då de för deras del besluta afskaffandet^ af Ståthållare-platsen, men jag tror dock icke, att förhållandet är till fullo sådant.
Noriges Grundlov säger i 14:de §.n; »Vice-Konge kan ikkun Kronprindsen eller hans aeldste
Sön vaere. men ej förend de havé opnaaet den for Kongen bestemte Myndighedsalder.
Til Statholder udnaevnes euten en Normand eller en Svensk. — Vice-Kongeu skal boe inden ltiget, og maa ikke opholde sig udenfor det.
Isengere end tre Maaneder om Aaret.
Naar Kongen er nservierende, ophörer ViceKongens Funktion.
Er ingen Vice-Konge, men Statholder, ophörer ligeledes dennes Funktion, da han i saadant Tillaelde blot er den förste Statsraad».
Detta måtte likväl utgöra en princip, mine Hrr!, som medger möjligheteu eller rättigheten för Konungen att till Ståthållare äfven förordna en Svensk man.
Jag ber Hrnne hafva godheten fästa upmärksamheten vid detta ordet princip.
Jag tror äfvenledes, att detta icke kan förklaras annorlunda, än som en grundlagens anda, då i afs:de på ett annat land, Sverige, I>e n 28 Deenmber. detta stadgande blifvit infördt i grundlagen.
Man bär bär velat Åberopa, att detta stadgande icke står infördt i EiksAkten, oeb att
Norrmännen bafva full rätt att efter eget behag ändra grundlagen.
I detta hänseende måste jag dock hänvisa till 112:te <§ui i nämnde grundlag, sorn afhandlar, burn förhållas bör, när grundlagen skall lörändras: »Viser
Er lär ing, at nogen Deci af denneKongeriget Norges Grundlov bör forandres, skal Forsinget derom fr enmettes paa et ordentligt Storthing og kundgjöres ved Trykken.
Men det tilkommer först det naes te ordentlige Storthing at bestemrne, om den foreslaaede Förändring bör findé
Sted eller ej.
Dog maa saadan Förändring aldrig modsige denne Grundlovs Principer, men alene angaae Modifikationer i enkelte Besteinmelser, der ikke forandre denne Konstitutions Aand, og bör to Trediedele af Storthiuget vsere enige i saadan Förändring».
För min del katt jag af detta lagstadgande icke draga annan slutsats, än att det bestämdt hänvisar på det nuvideStorthingets förhandling, att. utan vidare omsvep, utan afside på den rubbning i princip, utan afs:de på den rubbning i grundlagens anda, sorn innefattas i detta stadgande, utan afsrde på Sveriges rätt att äfven hafva ett ord roed i laget., härom besluta.
Jag anser således* att om roan skall hålla sig dervid att stadgandet icke ar i ltiksAkten uptaget, så skulle deraf följa att, hela föreningen är ett komplett nonsens och icke existerar, ty ltiksAkten afhandlar, så att säga, icke något annat, än sjelfva thronföljden och konungavalet, så att påtagligen synes, att man vid dess upsättande varit mindre sysselsatt med Svenska intresset än de dynastiska förhållanderne.
Men här finnas akter, roine Hrr!, sorn så tydligen ådagalägga, huru förhållandet varit, oell vi hafva i går afton i en artikel i Nya Dagligt Allehanda sett fullständigt utredt, huru med föreningen tillgick och huru inför Europeiska statsrätten icke finnes eller kan finnas något annat Norige, än sådant som det genom Kielerfreden förenades roed Sverige.
Detta i alside på de utländska förhållanderne, väl förståendes att. de inre genom den oförklarliga konventionen i Moss helt och hållet förändrades.
Men om Norrmännen liu påstå, alt ingenting annat gäller i detta alside än hvad sorn finnes i RiksAkten, så kommer här en för Norrmännen äfven i högsta måtto ömtålig fråga, nemi. rörande den utländska representationen. hvarom ltiksAkten nämner alldeles ingenting.
Till många Svenskars förundran hafva dock
Norrmännen äfven i detta afside visat sig så ömtåliga, att de orientaliska intressena eller våra intressen ända från Archangel och Petersburg, Wien och Konstantinopel bevakas af Norrmän.
Då således
Norrmännen äro så ytterst ömtåliga för att möjligen styras af en Svensk ståthållare, så får det icke missbilligas, om ömtåligheten äfven träder fram på vår sida mot den utländska representationens bestridande af Norrmän, hvilket äfven ganska lång tid icke egde rum* utan är det först under en sednare regime, sorn detta kommit till stånd.
För min del vet jag icke hvad de värde Hrr mena, som så mycket klandrat min motion.
Hvad vilja de?
Jag kan ej förlika mig med den tanken, att de vilja, att detta urgamla Sverige skall ställas på sidan af Norige; jag tror, att af de 2:ne måste Sverige hafva företrädet.
Sjelfva l)en 28 December.
4A5 förstfödslorätten
Sr ännu icke förkastad, den ligger i naturen, och måste finnas äfven stater emellan.
Jag tror äfven, att, då någon slags ambition måste finnas bland individer, och stater bestå af individer, så måste denna ambition afven upträda hos staten, när den tinner sig förnärmad af en annan.
Jag understödjer således på det högsta Hr Dalmans motion, i synnerhet som i densamma, på sätt han nyss förklarat, finnes ingenting stötande.
Jag har svårt att fatta, att, då från början af föreningens stiftelse det finnes föreskrifvet om Konungens rätt att tillsätta Svensk man till ståthållare, det då skulle vara för mycket hegardt af Svensk man och Svenska representationen att äfven begära få del af Norrmännens förslag, innan K.
M. afgifver sitt yttrande.
Här är ingen föreskrift om, huru Konungen skall yttra sig; jag lefver i den öfvertygelse, att Han och äfven vår nuvarande Rådgifvare-personal skall vara fullkomligt Svensk, och det förhindrar på intet vis. att derföre, att man är Svenskt sinnad och känslig för Sveriges rättigheter, man icke i och med detsamma kan vidhålla unionen, och äfven försvara öfverträdelser på denna sida, der de ega rum.
Förhållandet mellan Sverige och Norige är så fullständigt och väl utredt i denna Nya Dagl.
Allehandas artikel, som jag tagit mig friheten åberopa, att jag icke kan underlåta en vördsam anhållan, att densamma, såsom ett allegat till min åsigt och mitt yttrande, måtte få åtfölja till Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk:t och få den officiela natur, som den i min tanke så väl förtjenar och som den icke såsom enkelt tidningsblad kan erhålla.
Jag önskar framgång åt Hr Dalmans motion.
Många Ledamöter yttrade härtill bifall.
Om någonsin ett folk bör känna sig manadt att nedlägga en önskan inför thronell, så bör vid detta tillfälle det Svenska folket känna sig det; om någonsin en representation bör känna sig förpligtad att interpellera ministéren, så bör den Svenska representationen vid detta tillfälle känna sig det och upfordra de män. som sitta i Svea Rikes Råd, att i denna ömtåliga fråga uttala några lugnande ord.
( Svenska Rådsinstruktionen står, åtminstone stod det i den, på hvilken Axel Oxenstjerna och Jakob De la Gardie aflade ed, att Svea Rikets Råd ej allenast skola bevaka Konungens rätt inför folket, utan ock folkets rätt inför Konungen, och nu är, enl. min öfvertygelse, verkligen Svenska folkets rätt i fråga.
Hvilken är val den urkund, som bestämmer förhållandena emellan Sverige och Norige?
I första rummet är det RiksAkten.
Hvad innehåller dä RiksAkten?
En § säger huru Norska män kunna i InterimsRegeringen styra Sveriges Rike; en annan g säger huru Norska folket, som är mindre än hällten af det Svenska, kan sätta en för Svenska hjertan och Svenska tänkesätt främmande furste på thronen; en tredje § säger visserligen huru Konungen kan börja ett gemensamt SvenskNorskt krig, men Noriges grundlag ler åt denna §, ty den förbjuder Konungen att utan Storthingets samtycke använda Noriges trupper till annat än Noriges försvar.
Sh(t Deri 28 December:
Kan det väl vara- för sådant, som Sverige upoffrat Pommer» och begäret att återvinna Finland, fosterjorden för ett så varmt, så troget, så tappert folk?
Detta är omöjligt och de män, som undertecknade RiksAkten. trodde sig väl underteckna en småningom försiggående sammangjut ning af Svenska oell Norska folken till ett enda folk.
Men deras tro biel' gäckad oell RiksAkten står qvar med upoffringar å Sveriges sida, rättigheter å- Noriges.
Det är således hög tid för Sverige att tillse om icke någonannan urkund finnes, sorn tillerkänner det äfven några rättigheter, och en sådan urkund finna vi i sjelfva Noriges grundlag.
PROTOKOLL, HÅLLNA IIOS I1ÖGL0FLIGE RIDD ERSK APET OCH ADELN, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ÄK 1862-1863.
Sjette Häftet. - ex»*-.— STOCKHO LII, Tryckt hos E. Westrell, 1864.
Lördagen den 1 Augusti 1863.
Justerades 6 prot.-utdrag för den 29 sistl.
Juli och pleniprot:t för den 29 nästlidne April.
Hrr Elektorers lista vid val af 2 Suppleanter i Stats-Utsk:t efter N:o 1708 Hr von Walden, fullm.
Hr Blomstedt, Carl Reinhold, och N:o 983 Hr Cronacker, fullm.
Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 983.
Hr Cronacker, fullm.
Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; » 2017.
Hr Björnstjerna, Roger Magnus.
Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 1078 Hr Malmerfelt, fullm.
Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1153.
Hr Liljesvärd, fullm.
Gr. von Schwerin, Fritz Bogislaus.
Då jag dels af enskilda angelä genheter, dels af embetsgöromål är förhindrad att längre närvara vid riksdagen, får jag anhålla att från och med den 6 dennes varda befriad från att vara ledamot i Lag-Utsk:t.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att, utse en ledamot i Lag-Utsk:t efter Gr. Hamilton.
Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts d. 29 sistl.
Juli på bordet lagde Utlåt.
N:o 138, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de anlags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels tili fortsätt - ning af rekognosceringsarbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes.
Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Stats-, Lag- samt Allm.
Besvärs- o. Ekon.-Utsk:ts den 29 nästl.
Juli bordlagde Betänk.
N:o 34, i ani. af dels K. M:s Nåd.
Propos. med förslag till ny jagtstadga, dels ock enskilda motioner i frågor rörande jagt.
Föredrogos och biföllos sammansatta Bevillnings-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 29 sistl.
Juli på bordet lagde Betänk:n: N:o 6, i ani. af väckta motioner dels om upphäfvande af föreskrifterna rörande tullstämpling af från utrikes orter ankommande varor, samt dels om upphörande af städernas våg- och kaj-afgifter såsom särskilda utgiftsposter; N:o 7, i ani. af väckt motion om upphörande af ej mindre alla extra afgifter för fartyg, som till tullverkets tjenstemän för extra tjenstgöring erläggas, än äfven af förpassning för tullfritt gods mellan Svenska hamnar i de fall, der sådan nu eger rum; N:o 8, i ani. af väckt motion om inklarerings- och lossningsrätt för fartyg vid landthamn eller kanalstation, dit de äro destinerade; N:o 9, med ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af insmuggling af Danskt bränvin till Sverige; samt N:o 10, i ani. af väckt motion om upphäfvande af den i K.
Förordnm d. 3 December 1842 bestämda afgift för vägning af inkommande utländskt gods, som, efter vederbörlig tillåtelse, verkställes i eller vid godsegarnes enskilda magasin.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 29 nasti.
Juli bordlagde Utlåt.
N:o 43, i ani. af väckt motion ang:de sättet för stämnings delgifvande åt byalag.
Föredrogos och biföllos Lag-Utsk:ts den 29 sistl.
Juli bordlagde Utlåtm: N:o 44, i ani. af väckt motion ang:de tillåtelse för enskilda att anställa särskild prestman för gudstjenstens upprätthållande i orter, aflägsna från församlingens kyrka; N:o 45, i ani. af väckt motion om rättighet för prestvigd person att annan till prestembetet inviga; N:o 46, i ani. af väckt motion ang:de folkskolelärares användande i kyrkans tjenst; samt N:o 47, i ani. af väckta motioner ang:de dels inrättande af en Hofrätt i Hernösand, dels ock Svea och Götha Hofrätters fördelning i flera mindre Hofrätter.
Don 1 Augusti.
5 Efter föredragning af Allm. Besv.- o.
Juli bordlagde Mern.
N:o 123, rörande väckt motion om underd. framställning till K.
M. ang:de behofvet af förändringar i rättegångsväsendet, lades detta Mern. till handlingarne med förklarande, att den deri omförmälda motionen borde af LagUtsk:t behandlas.
Anmäldes oell bordlädes: Stats-Utsk:ts Mern.
N:o 140, i ani. af Riks-Ståndens beslut i afseende på åtskilliga i Mem4 N:o 130 föreslagna voteringspropos:r; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern.
N:o 124, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
N:o 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunal-styrelserna att öfver samma magasiner förfoga; samt Riddarh.-Utsk:ts Utlål.
N:o 9, i ani. af väckt motion om förberedande åtgärder för ordnandet af Riddarhusets gårdsplan.
Frih. af Ugglas, Gustaf: Stats-Utsk:ts nu bordlagda Betänk.
N:o 140 innehåller, förutom anmälanden till Stånden i vissa punkter, som icke kunna till någon vidare åtgärd föranleda, förslag till voter:s-propos. i ani. af skiljaktiga beslut rörande öfverflyttande på Häradshöfdingen i Norrbo och Wangsbro häraders samt gamla Norbergs bergslags domsaga, C. D. Poppius, af det hans företrädare i tjensten, Kammarjunkaren, Häradshöfdingen K. W. Sandels vid sistl. riksdag beviljade räntefria lån å 7,000 rdr.
Då det vore af vigt att ifrågav:de Betänk, så snart som möjligt blefve afgjordt, för att kunna, i händelse voter:s-propos:n bifalles, företagas, då förstärkta Stats-Utsk:t sammanträder, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla att detsamma sättes först på föredragningslistan till Onsdagens plenum.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. i 2 e. m.
6 Dea 5 Augusti.
Onsdagen den 5 Augusti 1863.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 1 dennes och pleni-prot:t för den 12 sisth Maj f. m.
Föredrogs punktvis Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Mern.
N:o 140, i ani. af Riks-Ståndens beslut i afseende på åtskilliga i Mem:t N:o 130 föreslagna voter:s-propos:r; och godkändes den af Utsk:t i l:sta punkten föreslagna voter:s-propos:n, samt lades till handlingarne Utsk:ts i 2:dra och 3:dje punkterna afgifna yttranden; hvarefter ett prot.-utdrag härom justerades.
Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 29 sisth Juli och 1 dennes på bordet lagda Betänk.
Frih. Wrede, Kasimir:
I afseende å föredragningssättet får jag hemställa, huruvida det icke får ske punktvis, samt att, för den händelse åtskilliga punkter bifalles och andra afslås eller återremitteras, Utsk:t måtte hafva öppen rätt att göra de jemkningar, som i följd af det ena eller andra fallet kunna blifva nödige.
Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Frih. Wrede hade föreslagit, att det förev:de
Betänkit skulle punktvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att Utsk:ts å sid.