Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 25 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 217, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 61, anglde reglenn af utgifterna under riksstatens gide hufvudtitel. R. o. Ad. fann detta mål böra punktvis föredragas, och utlåt.
Pilo 61 dervid böra tjena lill grund.
Utskottets förslag, pag. 3, i utlåt.
N:o 61, att iån af de å denna hufvudtitel anslagna medel hädanefter icke må meddelas.- Frih.
Cederström, Jacob: Detta Utskis tillstyrkande innefattar i min öfvertygelse ett förbiseende af Statens verkliga nytta, hvilken måste vara, att Styrelsen äger tillgångar att använda till näringarnas understöd.
Att understöd i låneväg lemnäs, så att capitalet återkommer och kan ånyo användas, måste vara för Staten nyttigt, och ett motsatt förhållande hinderlig! för näringarnas fortkomst.
Detta förhållande ligger till grund för bestämmandet af del an - 38a Den i a Augusti f. ra. slag vid 1809 års riksdag, hvarvid Ständerne beklagade, att de ieke kunde anvisa mera, men förklarade att de voro öfvertygade om att dessa medel, ändamålsenligt administrerade, skulle lemna ökade och tillräckliga tillgångar och vara svarande emot behofvet.
Först i sednare tider har man börjat att i låneväg använda titelns medel för näringarna.
E11 näring, som icke är hulpen med låneunderstöd, vare sig mot 2a3 proc. eller utan ränta men mot återbetalningsskyldighet af capitalet inom 10 år, förtjenar icke understöd; ty i annat fall äro penningarne blott för Slaten bortkastade.
Jag tillstyrker derföre afslag på Utskottets framställning om en und. skrifvelse till K. M., och att det må öfverlemnas till K.
M. att, efter sig företeende omständigheter, använda medlen till näringarnas upphjelpande, likväl endast i låneväg.
Jag vill icke bestrida Frih.
Cederströms sats, att näringarna kunna vara i behof af låneunderstöd; men för detta behof är redan sörjd t genom disconter i många skepnader.
Lika litet lärer Frih.
Cederström kunna bestrida, att näringarna stundom behöfva directa anslag, och derför ar sörjdt genom gide hufvudtiteln.
Jag betviflar, alt de jordbrukare, som vid skiften erhålla utflyttningshjelp, skulle varda särdeles belåtne med låneunderstöd i stället för directa anslag.
Den punkt, hvaruti Frih.
Cederström och jag äro af olika tankar, är den, att jag anser Finance-exped:n icke böra vara en discont-inrättning.
För att förekomma all slags oreda i detta hänseende genom sammanblandning af frågor, som icke äga sammanhang, och då erfarenheten ådagalagt alt ingenting vunnits genom låneunderstöd på 9:de hufvudtiteln; har SlatsUtsk. icke kunnat godkänna den åsigt, som Frih.
Cederström framställt, som Hr Frih:n i långliga tider försvarat, och som jag respeeterar, men sorn jag icke vill lägga till grund fölen statsreglering.
Jag anhåller derföre om bifall till Utsk:s i min tanke ganska väl grundade framställning.
Sprengtporten försvar för Utsk:s betänk, anhåller jag att få fästa hans uppmärksamhet derpå,- alt om denna titel, som vid 1809. års riksdag bestämdes till 100,000 r:dr, hade blifvit successivt utlånad, med återbetalning hvart io:de år, så hade Sverige nu ägt årligen emellan 5 ä 600,000 r:dr till Styrelsens disposition för näringarna, utan att en skillings ränta derå behöft beräknas.
Och med en half million eller något derutöfver, som årligen ökas, kunde väl Styrelsen bättre understödja näringarna, än med dispositionen af hvad Utskföreslagit.
Det faller af sig sjelft, att samma grundsatser måste gälla för statsreglenn, som för den enskilda hushållningen.
Äger man ej capitaler, så står man pä samma punkt, såvida man ej kommer i skuld; ty till förkofran kommer man först genom capitaler.
Hvad det beträffar att Finance - D e n i a Augusti f. m. 383 expedrn icke bör vara ett lånecontor, så kan förhållandet desto mindre vara sådant, sorn disposition i detta fall icke skulle erhållas utan föregtde pröfning af K.
M. om nyttan och ändamålsenligheten af det företag, för hvilket lånet skulle beviljas.
Samme värde ledamot, som gjorde denna anmärka.
, bar frågat om det vore lämpligt att lemna ulflyttningshjelp såsom lån.
Jag svarar ja, och påstår, att det är vida lämpligare, än att göra presenter deraf; ty man har icke ens rättighet att göra presenter af allmänna medel, med mindre den auctorilet, som gifvit medlen, är i tillfälle att bedömma, om den enskilde personen, som är i behof deraf, kan genom tjenster till samhället återgälda gåfvan.
Jag förnyar derföre min anhållan om afslag på Utsk:s tillstyrkan.
Med afseende å den siste värde talarens anmärkn., att utflytlningshjelpen borde utgå i Form af lån, i stället för anslag, får jag blott fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag föreställer mig att lagstiftarens mening varit den, att skiftesväsendet på ett så svårt sätt ingriper uti äganderätten, att ett sådant biträde som utflyttningshjelpen å Statens sida erfordrades för att inleda skiftesföretagen.
Hade dessa bidrag utgått i form af lån, så hade troligen, i stället för den rikedom som Frih.
Cederström förespeglat sig, inträffat, att R.
St. vid riksdagarna måste afskrifva betydliga summor.
Detta har jag förutsett, och det är egentligen denna omständighet, som föranledt mig alt biträda Utsk:s förslag.
Hr von Hartmansdorff, Aug..
Jag har vid ett föregtde tillfälle bestridt, att Konungen i Statsrådet skulle vara långifvare.
Jag är af samma mening i denna fråga och instämmer derföre med Frih. Sprengtporten och StatsUtsk.
Skulle K. M. uti Statsrådet bevilja lån, så borde hans rådgifvare vara ansvarige derför att vederbörliga säkerhetshandlingar, med alla de omständigheter som höra till Iåns beviljande, vore i ordning.
De borde pröfva borgesmännens vederhäftighet, vaka öfver att andra löftesmän erhöllos, i händelse de första afledo, o. s. v. Skulle denna låneundsättning fortgå i vidsträcktare mån, så ser jag icke annat, än att Konungens Statsråd behöfde en ombudsman för att bevaka dess utlåningsangelägenheter.
Men hvem skulle väl ansvaret drabba, om något i detta hänseende försummades?
Troligen sköte man skulden på Konungens rådgifvare, som icke vidtagit alla försigtighetsmått.
Men om det än lyckades, utan äfventyr, tror någon sig om, alt såsom Konungens rådgifvare hafva tid att granska alla dessa små omständigheter och tillika uppfylla sitt rådgifvarekall?
Jag betviflar möjligheten deraf, äfven om någon skulle tilltro sig förmågan.
Min mening är således, att om lån för dylika ändamål, som gide hufvudtiteln omfattar, skola meddelas i annan väg än af allmänna låneinrältningar med de medel, son» 384 Den 12 Augusti f. m. här anslås; så böra R.
St. uppdraga en sådan lånebefattning t. ex. åt Riksg.cont., med bestämdt reglemente för lånerörelsen, på det sätt nemi. att då K.
M. hade bifallit en dylik låneansökning, skulle lånets utlemnande bero på Riksg.- cont:s pröfning af lånehandlingarnas och de för lånets utbekommande i öfrigt erforderliga villkorens öfverensstämmelse med föreskrifterna uti det för lånerörelsens bedrifvande Riksg.cont. meddelade reglemente.
Men i det skick som saken nu befinner sig, kan jag icke annat än afstyrka all förändring i StatsUtskis utlåtande.
Uppå derefter framställd propos. blef ITtskts förslag af R. o. Ad. bi fallet.
Utskottets yttranden, pag. 3, i utlåt.
N:o 6i, an g:de gjord framställning om inskränkning af anord n inga ina å denna hufvu dtitel, inom tiden till nästa riksdag; angrde lämpligaste sättet för användande af Landtb ru k s-academiens tillgångar; samt om förhöjd t anslag för Ta be 11-c om mission e n.
Hvad Utsk. i dessa ämnen yttrat gillades af R. o. Ad.
Utskottets förslag, pag. 3 och 4» > utlåt.
N:o6i, a n g: d e fördelning af denna hufvu dtitels anslag under särskilda underafdelningar.
Hr von Hartmansdorff: R. o. Ad. har nu hort elfva särskilda rubriker uppläsas, hvilka, till undvikande af omsägning, kunde sammanföras till fem; ty både slöjder, handel och sjöfart, bergsbruk och jordbruk äro alla näringar och kunde derföre sammanföras.
Jag anser det i allmänhet orätt, att för mycket specificera föreskrifter och derigenom binda sig inom trångare gränser än nödigt är.
Jag hemställer derföre, om icke följande enkla fördelning kunde antagas, nemi. i:a afdelningen, bestående af de skiften och afvittringar, utflyttningshjelp och enskiften, så väl i Skåne, Skaraborgs län och Öland, som uti öfriga delar af Riket, der de ifrågakomma; den andra skulle motsvara den 4:de i Utsk:s förslag, nemi. vägar och communicationer; den tredje undervisningsanstalter för näringarna; den fjerde hästafvelns befrämjande, och den femte näringarnes befrämjande i allmänhet.
Jag tillstyrker afslag å dessa titlar, emedan jag anser dem otillbörliga, enär K.
M. har dispositionsrätt öfver titeln til! föremål, som för Rådet anmälas.
Jag tillstyrker derföre bifall till den föreslagna summan, men afslag till StatsUtsk:s förslag i afseende på fördelningen.
Hr Den 12 Augusti /. m. 385 Hr Rosenblad, Bernh.:
Då de benämningar på dessa underafdelningar, som Hr von Hartmansdorff tillstyrkt, äro lämpliga och riktiga, så instämmer jag i detta hänseende med honom, blott med den åtskilnad, att jag anhåller att i stället för orden ”vägar och communicationer,” det må heta vägar och förbindelser.
Jag anser mig böra meddela den upplysningen, att den utaf StatsUtsk. föreslagna fördelningen af anslaget under gide hufvudtiteln grundar sig på statsverkets räkenskaper.
StatsUtsk. har uppgjort fördelningen efter det förhållande, som hittills ägt rum, utan afsigt att derigenom på något sätt inskränka K.
M:s dispositionsrätt öfver titeln; ty i följd af hvad StatsUtsk. tillstyrkt i afseende på dispositionen af besparingarna, beror det af K.
M. att inom titeln använda uppkommande besparingar.
Jag skulle tro, att den utaf StatsUtsk. uppgjorda fördelningen, hvilken inom öfriga Slånden blifvit antagen, är lämplig.
Landtm, föreslog bifall till StalsUtsk:s förslag i denna del.
Uppå derefter framställd propos, biföll R. o. Ad.
Hr von Hartmansdorffs förslag, i följe hvaraf anslagen å denna hufvudtitel skulle fördelas under följande fem underafdelningar, nemi.: 1:0 Skiften, afvittringar och utflyttningshjelp; motsvarande usta, 2:dra och 3:dje afdelningarna i Utsk:s förslag. 2:0
Vägar och communicationer; motsvarande 4tde afdelningen i Utsk:s förslag. 3:o
Undervisnings-anslalter för näringarna; motsvarande 5:te och 8:de afdelningarna i Utsk:s förslag. 4:o Hästafvelns befrämjande; motsvarande 7lde afdelningen i Utsk:s förslag; och 5:o Näringarnas befrämjande; motsvarande 6:te, Qtde, io:de och utte afdelningarna i Utskts förslag. i:sta punkten.
Skiften och afvittringar.
Utskottets förslag under denna punkt bifölls.
Fördelningen är gjord i öfverensstämmelse med StatsUtsk:s förslag till titelns indelning.
Jag hoppas således, att sedan en annan fördelning af titeln blifvit af R. o. Ad. antagen, den uti förevar, punkt uppgjorda fördelning ej må anses hinderlig för den som R. o. Ad. beslutat.
Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad., att Ståndet, såsom en följd af sitt beslut i afseende på de 11 H. 49’ 586 Deu 12 Augusti f. ra. särskilda underafdelningarna inom titeln, ansåg, alt de summor, som för denna titel beviljas, ehuru de här upplagas under de underafdelningar, Utsk. föreslagit, sedermera böra sammanföras under de afdelningar, som nu blifvit af Ståndet beslutade. 2: dra punkten.
Utflyttnings hjelp åt en sk i ftestagare i alla Rikets län, utom Skaraborgs, Malmöhus och Christianstads län, samt Öland. 3:dje punkten.
Enskiften i Skåne och Skaraborgs län samt på Öland.
Dessa tvänne punkter biföl lös. 4:de punkten.
Vägar och communicationer.
Då StalsUtsk:s afsigt synes hafva varit alt runda summan, så synes mig att 9,000 r:dr varit lämpligare, än det belopp, som Utsk. tillstyrkt.
Denna 4:de punkt blef af R. o.
Ad. bifallen. 5:te punkten.
Undervisnings-anstalter för jordbruket och landtmanna-nä ringa ma. Mom. litt. a).
Ehuru jag icke gillar formen och planen för Degebergs institut, såsom anlagdt på en enskild mans egendom; så kan jag dock icke neka detta institut den förtjensten alt hafva gifvit riktning åt ett förbättradt jordbruk inom landet; hvarföre jag yrkar afslag å förevar, punkt uli StatsUtsk:s utlåt.
N:o 217, samt bifall till hvad SlatsUtsk. föreslagit uti samma punkt af dess betänk.
Uti K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof har K.
M. begärt, icke mindre att anslaget till Degeberg fortfarande måtte utgå, utan äfven alt ett anslag af i5,ooo r:dr måtte ställas till K.
M:s disposition, så väl för att af dessa medel använda behöfligt belopp för Degeberg, som ock för att befrämja andra sådana inrättningars uppkomst i landsorterna.
StatsUtsk. bar uti dess betänk.
N:o 61 tillstyrkt, icke blott att anslaget af 5ooo r:dr, sorn Degeberg hittills åtnjutit, fortfarande' må till samma institut ulgå, utan äfven att ett lika belopp derutöfver må årligen beviljas detta institut, under villkor att derstädes kostnadsfritt underhålla 3:ne elever- och rättare-lärlingar årligen; och härtill har R. o. Ad. redan lemnat bifall, men uti sednare betänk., som nu är för handen, har StatsUtsk. frångått sitt förra tillstyrkande och till styrkt afslag å hvad K. M. begärt, ehuru nyttan af Degebergs institut är allmänt vitsordad, icke blott med afseende å den derstädes införda förbättrade metoden för jordbruksskölseln, utan äfven i anseende till de der antagna rationella grunder för landtbruket.
Westergöthland har i detta fall stått långt efter Rikets öfriga provinser, och del har D c ii 12 Augusti f. m. 387 deraf hemtat ansenliga fördelar; oell då det är att förmoda, att dylika institut komma att uppstå inom andra landsorter, tvekar jag icke att föreslå R. o. Ad. att lemna bifall till livad K. M. i detta ämne proponerat.
Jag var frånvar. då det sednare beslutet fattades inom StalsUtsk., och har derföre icke kunnat reservera mig deremot.
Jag tror icke att jag vid detta tillfälle behöfver inför
Ståndet redogöra för den princip, som legat till grund för Ujsk:s tillstyrkande uti första betänk., enär ingen röst yttrat sig deremot, och jag dessutom förmodar att R. o. Ad. nu, såsom förra gången, inser nyttan och nödvändigheten att understödja detta institut; hvarföre jag inskränker mig till att begära afslag å Utsk:s sednare samt bifall till dess första betänkande.
Under åberopande af den reservation, i hvilken jug instämt mot det beslut StatsUtsk. fattat i sednare betänk., anhåller jag om propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande i det första.
Jag instämmer med de talare, hvilka redan yttrat sig för bifall till Utsk:s första betänk.
Jag anhåller att få veta hvad beslut de öfriga Stånden fattat i afseende på Degeberg.
Underl R id d.S e c r et.:
Ingen underrättelse är ankommen ang:de de beslut, som öfriga Stånden fattat rör:de StatsUtsk:s sednare betänkande.
Till hvad Frih. von Kraemer yttrat får jag blott tillägga, att jag icke kan fatta på hvilka skäl och grunder StatsUtsk. ändrat sitt förra beslut.
StatsUtsk. yttrar, att ledamöter inom BondeSt. erkänt inrättningens nytta; men har derjemte åberopat en för mig mera gällande aucloritet, nemi.
Hr Statsrådet och Presidenten Poppius.
Den jemkning StatsUtsk. gjort emellan dessa opinioner, gör, alt jag icke kan fatta, att upplysningar vunnits, som kunnat föranleda till minskning af anslaget, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s första förslag.
Då StatsUtsk:s sednare utlåt, icke funnit förespråkare inom Huset, skulle det vara öfverflödigt att vidlyftigt motivera min anhållan om afslag å sednare betänkandet.
Frih. Cederström, Anders: Sedan R. o. Ad. nu med sådan frikostighet öppnat landets cassakista, hesiterar jag att uppträda, för alt lala till fördel för en inrättning, hvars bestånd i väsendtlig mån beror på ökade statsutgifter, ehuru ökade fördelar deraf i framtiden äro att förvänta.
Det motstånd, som detta ärende röjt uti StatsUtsk., torde hufvudsakligen härleda sig från a:ne skäl, nemi. dels derifrån, att så många motionärer uppträdt med förslag till likartade 388 Den xa Augusti f. m. anstalter inom andra orter, och dels derifrån, att BondeSt. i allmänhet hyser fruktan för att antaga något nytt, om hvars fördelar det icke är fullkomligen öfvertygadt och derföre långsamt tillvägagår i fråga om reformer.
Ifrågavar. inrättning har ovedersägligen bidragit till upphjelpande af vårt jordbruk.
Den som rest genom Upland, Westmanland, Wermland och Westergöthland har äfven funnit på hvilket sätt jordbruket i dessa landsorter bedrifves, och den som tagit kännedom om
Degeberg lärer icke kunna bestrida nyttan af denna inrättning, såsom ett föredöme till åstadkommande af något bättre.
På dessa skäl förenar jag mig med dem, hvilka tillstyrkt afslag å StatsUtsk:s sednare betänk. och bifall till det första.
Jag begärde ordet blott för att, i anledn. af Hr von Rosens förfrågan, meddela den upplysning det jag hört sägas, att StatsUtsk:s första betänk, blifvit bos BorgareSt. bifallet.
Jag ämnade meddela samma upp lysning, som Frih.
Hamilton lemnat; men jag får tillägga, att anslaget till Degeberg blifvit i BondeSt. afslaget.
IJr Edenhjelm, Gillis:
Då jag icke blott haft till fälle att på stället öfvertyga mig om nyttan af Degebergs institut, utan äfven äger erfarenhet om den gagneliga kännedom uti jordbruksyrket, som ynglingar derstädes inhemtat och sedermera till egen och andras fördel tillämpat; så instämmer äfven jag uti den anhållan, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s första betänkande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i utlåt.
N:o 217 rör:de detta mom. afgifna förslag.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. rör:de detta mom. i utlåt.
N:o 61 tillstyrkt.
Momentet litt. b).
Frih. von Krsemer uppläste följande:
Med åberopande af mitt utlåt, då StatsUtsk:s betänk.
N:o 61 här förevar, hvilket utlåt, med obetydliga förändringar blifvit R. o. Ad. i särskildt tryck meddeladt, får jag nu blott i korthet om detta ämne mig yttra.
Det är en besynnerlig tillfällighet, hvilken jag vid flera riksdagar sett inträffa, nemi. att jordbruksintresset sällan lyckats göra sig gällande, ehuruväl inom alla RiksSt:n intet intresse borde hafva flera försvarare än detta.
Att vid denna riksdag utverka en annan åsigt häri, vore väl nog förmätet, men jag trodde mig dock kunna lyckas häri, med afseende dels på de rika tillgångar af bankens vinst och öfverskott på åtskilliga hufvudtitlar Staten nu äger att dis - Den 12 Augusti f. m. 389 ponera, dels i stöd af den erfarenhet man vunnit, att flera millioner r:dr gå ur landet, snart sagdt årligen, till uppköp från utrikes orter af landtmanna-producter, hvilka ganska väl skulle kunna erhållas inom landet, om modernäringen med upplysning och sakkännedom vårdades.
Då Borgare- och BondeSttn dock redan bifallit StatsUtskrs åsigt, att med förslaget om Ulltuna kungsgårds upplåtande till landtbruks-institut lämpligen kunde anstå till nästa riksdag, är väl föga hopp öfrigt att nu tillvägabringa en ändring i beslutet.
Grundorsaken till detta motstånd förmodar jag igenlinnes i den kända afundsjukan.
Han hade ändå rätt, den författare, som, på tillfrågan hvarföre en nyttig inrättning mötte motstånd, lät en person svara:
Jo, jeg må sige dem — jeg bor ej der!
Man glömmer dock, att ett jordbruks-institut, anlagdt vid Rikets största universitet, icke är afsedt endast för provinsen Upland, utan för hela Sverige.
— Man glömmer att hvarje Svensk yngling äger rättighet att vid en af Staten bekostad allmän läroanstalt inhemta undervisning ; man glömmer att den theoretiska bildningen kan inhemlas under hvilken latitud som helst, att den praktiska undervisningen är en tillämpning deraf, som på ett ställe måste inhemtas, och att i tillämpningen den, som gjort sig full reda för alla detaljer af dessa undervisningens båda delar, kan ingå i hvilka jordbruks-speculationer sorn helst.
StatsUtsk. tror, att, i följd af det allmänt tilltagande intresset för landtmanna-näringarna, det torde vara lämpligt, att äfven till en del åt den enskilda omtankan öfverlemna att bereda tillgångar till sådana läroanstalter.
När det gäller modernäringen, hvarifrån dock våra flesta skatter skola hemtas, hänvisar man till den enskilda omtankan, och lemnar allt hvad dermed står i sammanhang vind för våg.
Men äfven denna särdeles snåla riksdag visar dock exempel, att ganska små och underordnade intressen uppmuntrats med vida betydligare anslag, än bär är i fråga för Sveriges jordbruks förbättring och uppkomst.
Jag har i dessa dagar haft tillfälle samtala med en person, som helt nyligen med uppmärksamhet besökt Eldena vid Greifswald.
Detta i stor scala anlagda jordbruks-institut har ådragit sig nu regerande Konungens i Preussen synnerliga uppmärksamhet, och på Dess befallning har det närmaste samband blifvit tillvägabragt mellan detsamma och universitetet i Greifswald, för att sålunda väcka håg hos och bilda det uppväxande slägtet för jordbruks-yrket; ty man har der klarligen insett att uppfostran häri fordras, ej blott lör dem, som helt och hållet egna sig deråt, utan äfven för dem, som ingå i Statens tjenst.
I intet land torde en sådan uppfostran vara afbehofvet mera påkallad än i Sverige; en civil embetsman, för alt vara duglig på sin plats, antingen lian är landshöfding eller domare, mäste tillegna sig denna 3go Deli 12 Augusti f. m. kunskap; prester), för alt med exempel och råd kunna tillhandagå sina sockenboer, bör äfven häri äga sakkännedom; indelta officeraren, för att slå sig ut med sina knappa löneinkomster, måste vara kunnig jordbrukare; — det duger ej mer att yttra: jag slår mig i ro på landet— man måste äfven utveckla sakkunskap, skicklighet och drift, om man vill der vinna medborgares aktning och uppmärksamhet.
Jag får med anleda, af hvad jag nu anfört, och förr gjort det inom detta RiksSt, yrka afslag på StatsUtsk:s betänk.
, och anhåller vördsamt att R. o. Ad. ville bevilja ett anslag å gide luifvudtiteln af 4 000 r:dr b:co årligen, motsvarande Ulltuna kungsgårds arrende, att från 1841 afsättas, helst räntebärande, till bildande af en fond för uppköp af inventarier 111. m. för ett landtbruks-institut på Ulltuna, samt att denna kungsgård, vid arrendetidens slut, eller förr, om arrendatorn vill från arrendet afstå, må upplåtas till ett allmänt landtbruks-institut för hela Sverige, under öfverinspection af den särskilda styrelse, som K. M. i nåder kan finna för godt att dertill förordna.
Hr von Rosen: Ehuru StatsUtsk. uti sitt sednare betänk, vidblifvit dess tillstyrkande uti första utlåt., skall jag dock icke upprepa hvad jag anförde vid återremissen ang:de högre anslag till ett institut i Skåne, utan vill jag vara nöjd med det belopp, som med K.
M:s begifvande kan erhållas; dock önskar jag den förändring uti StatsUtsk:s tillstyrkande, att de 5ooo r:dr, som StatsUtsk. beviljat för att tilldelas fem lägre Iandtbruks-skolor med 1000 r:dr till hvardera, måtte få af K.
M. disponeras och fördelas på sätt K.
M. finner lämpligast; ty mig veterligen finnes icke för närvar. fem sådana institut, och om så många icke skulle uppstå, toide de som finnas lämpligen få tillgodonjuta så mycket större anslag.
Derföre önskar jag att dessa 5ooo r:dr måtte ställas till K.
M:s disposition att efter K.
M:s godtfinnande fördelas, på sätt K.
M. kan finna lämpligt, så att, derest fem sådana inrättningar organiseras, hvardera må erhålla den lott K.
M. kan finna för godt att bestämma.
Jag anhåller endast alt få förena mig uti hvad Hr von Rosen anfört.
Jag anhåller, att dessa frågor måtte åtskiljas, och Ståndet först besluta öfver K. M:s nådiga propos. samt Frih. von Knemers motion rörtde Ulltuna kungsladugårds upplåtande till inrättande derstädes af ett större central-landlbruks-institut; och derefter afgöra frågan om anslag af de 5ooo r:dr, som K.
M. skulle äga disponera för andra landtbruks-institut.
I sjelfva saken anhåller jag att få instämma med Frih. von Kraemer.
Jag är öfvertygad alt på inga ställen i Riket skulle Jandtbi uks-institut gagna mera än vid Ulltuna i norra delen Den 12 Augusti f. m. af Riket samt nära Lund i den södra delen.
Jag liar hort sägas, att den egendom, som för sådant ändamål är inköpt i Skåne, är belägen för långt ifrån nämnda stad.
Men om penningar dertill erhållas, så lära väl Skåningarne söka en lämplig local.
Jag tillstyrker att ifrågavarande 5ooo rtdr må beviljas utöfver anslaget för Ulltuna.