Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. att i detta afseende hos K.
M. göra en und. framställning.
Den medelväg, som uti Utsk:s utlåt, blifvit föreslagen, anser jag, för min del, högst lämplig, och jag tror derföre, att utlåt.‘bör bifallas.
Jag har sjelf genomgått både trivialskola och gymnasium och derunder vunnit tillräcklig erfarenhet om de skadliga verkningarna af den dubbla tjenstårsberäkningen, för hvars åtnjulande personer, utan alla anlag för lärarekallet, egnat sig deråt.
LärarebestäIlningarna hafva hitintills merendels varit af yngre prester sökta endast för att på denna väg så mycket hastigare kunna ernå målet för deras förhoppningar, en lugn och förmånlig kyrkoherdeplats.
Det är för att erhålla en för allm. undervisningen högst nödvändig ändring i dessa menliga förhållanden, jag, på grund jemväl af hvad Oecon.Lltsk:s utlåt, i öfrigt innehåller, för min del lemnar mitt bifall dertill.
Min orubbliga öfvertygelse är, att ett bifall till utlåt, skall verka menligt på undervisningen för kommande generationer, och jag kan således icke eftergifva min anhållan om propos. till afslag å utlåt., mig förbehållet att, sedan den blifvit besvarad, afgöra, huruvida jag önskar votering eller icke.
200 Den 17 September. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Oecon.Utskrs betänk.
Den, som bifaller Allm. Besv.- oell Oecon.Utskrs betänk.
N:o gä i anleda, af väckt fråga om upphäfvande af dubbla tjenstårsberiikningen vid befordringar till ecclesiastika embeten och tjenster, voterar ja; den det ej vill, voterar nej Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå ofvannämnda betänk.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfällit som följer: Ja — 16.
Företogs till pröfning Oecon.Utskrs d. 11 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
Nro 119 i anledn. af åtskilliga föreslagna åtgärder till lindring i rustnings- och roteringsbesväret.
Då detta betänk, förra gången förevar, begärde jag det på bordet för att dervid göra några anmärkningar, för det första vid 3:dje punkten, deri Utsk. hemställer, att R.
St. måtte hos K. M. i und. begära, att, med undanrödjande of deremot gällande förbud, de rustande vid Skånska Dragonregitet må äga att remontera med hästar af hvilken färg som helst.
I detta afseende kan jag icke dela Utsk:s mening, emedan jag anser det otjenligt, att cavalleriregtter begagna hästar af ljus färg.
Jag anser visserligen icke, att man bör inskränka sig inom den svarta eller castaniebruna färgeri; rnen jag tror, alt man bör nyttja hästar endast af mörka färger, synnerligast nu, då ingen skillnad göres emellan tungt och lätt cavallen, då det vid spridd tjenstgöring är högst otjenligt att använda ljusa hästar.
Den åberopade förordn. af d. 11
Maj 1795 stödjer sig på en författning af 1776, som tillåter att begagna hästar af mörka färger i allmänhet, och hvari iyg5 års förordn. gjort undantag för Skånska Dragonerna, som till följd deraf fingo remontera endast med svarta, svartbruna, castanie- och mörkbruna hästar.
Om således Utsk. endast undanröjt denna undantagsförfattning, så att utvidgningen i närvar, afseende inskränkts inom gränsen af det äldre stadgandet af 1776 eller tillåtelsen att remontera med mörka hästar i allmänhet, skulle jag instämt med Utsk.; men att medgifva be gag - Den 17 September.
201 gagnande af hvilken färg sorn helst, och således hvita, blackar och schäckar anser jag oriktigt.
Men det var egentligen icke denna utan den sista punkten, ang:de synerna ä rotetorpen, hvarvid jag ville flista mina anmärkningar, emedan Utsk. icke så utförligt behandlat denna punkt, som jag tror, att den förtjenar.
Utsk. säger, att tillsynen öfver soldattorpen i afseende på åbyggnadens vidmagthållande och laga bestånd åligger compagnicliefen, och att han, i följd deraf, äger, när behofvet så klafver, låta derå hålla syn.
Enligt praxis hållas dessa syner hvart 3:dje år, så vidt jag känner, vid alla regtter; men vid båtsmanshålien äger ett annat förhållande rum, ty der hållas synerna icke oftare, än de af behofvet påkallas.
Motionerna hafva åsyftat, att enahanda förhållande mätte äga rum inom armeen; och jag tror, att dessa ofta påkommande syner endast leda till tunga för rust- och rotehållärne.
Af dessa skäl önskar jag, att detta betänk, måtte återremitteras för att i denna punkt undergå en jemnkning.
Särskildt har jag mig bekant, att 2:ne
Stånd af dessa skäl redan återremitterat betänk.
Jag anser ålerremissen så mycket mera nödvändig, som Utsk. i slutmeningen säger, att i händelse dess uti betänk.
N:o i5 gjorda förslag om utfärdande af ett sammandrag af alla gällande författningar och stadganden, rörtde rust- och rotehållares rättigheter och skyldigheter för att för allmogen i hvarje landsort vara att tillgå, vinner bifall och verkställighet, samt tillfälle således beredes en hvar att fullständigare och bättre, än förut i de spridda förordningarna kunnat ske, lära känna sina rättigheter och åligganden 1 berörde afseende, skola orsakerna till klagomålen och med detsamma sjelfva klagomålen, om icke alldeles, åtminstone till största delen upphöra.
Men just vid detta tillfälle, då man vill ingå till K.
M. med förslag till en författning, sådan som den ifråga var., anser jag det vara lämpligt att erinra om sådana rättelser, sorn kunna behöfvas; och på dessa skäl anhåller jag om återremiss af betänk.
Det har blifvit yttradt emot detta betänk., att Utsk. icke nog militäriskt sett frågan, angtde remonternas beskaffenhet, och att Utsk. bort tillstyrka, att icke hvita eller blackiga hästar borde mottagas vid cavallerierna.
Jag vill göra den värde ledamoten rättvisa deruti, att det är otjenligt att antaga annat än mörka hästar till tjenstgöring.
Jag har också icke delat majoritetens tanka inom Utsk., men jag har trott, att den anmärkta omständigheten icke borde väcka så mycken uppmärksamhet, att den förtjenar en omredigering af betänk., när majoriteten inom Utsk. yrkat betänk, sådant, sorn det är föredraget inför Ståndet.
Det beror dock i alla fall icke allenast af K, M. att göra efter Sin höga vilja, utan, jag 13 II.
Den 17 September. sager ganska uppriktigt här min tanka, att, ehvad författning man må skrifva rörande remonteringen, det likväl uteslutande beror på eävallericheferna att cassera dugliga hästar, alldeles såsom de för godt finna; ty svårligen skulle någon K. M:s Bef:h:de tilltro sig 110g kännedom eller nog myndighet för att vid ett sådant tillfälle opponera sig mot reg:tsehefen; och om han det gör, och saken skall gå till KrigsCollegii pröfning, tror jag, att rusthållaren förlorar mera, än om han underkastar sig chefens arbitrage.
Då således, ehvad man än i detta fall må föreskrifva och lagstadga, remonteringen alltid skall blifva godtycklig, anser jag den framställda anmärkningen icke böra föranleda till återremiss.
Den andra anmärkningen, ronde torpsynerna, kan jag icke heller gilla.
Så länge indelningsverket existerar, måste man naturligtvis äfven från en militärisk synpunkt betrakta detta verk.
Jag tror det vara af högsta vigt, att denna trupps tillstånd på roten nog ofta undersökes af befälet, och jag skulle anse det för en välgerning, om det skedde årligen.
Att dessa syner betunga rust- och rotehållarne, kommer deraf, att de icke veta att iakttaga sina lagliga rättigheter; de behöfva dervid icke hafva annat bestyr, än att vara närvarande sjelfva eller genom ombud, ty de äro icke skyldiga att med skjuts eller annat stå till tjenst.
Deremot är det ganska ofta af vigt, att befälet kan infinna sig vid dessa små caserner på landet och ställa till rätta de tvistigheter, som kunna uppstå emellan soldaten och rotehållaren, samt tillse, att soldaterna sjelfva fullgöra de smärre reparationer, dem åligga.
Det är således mera till rust- och rotehållarnes gagn än skada, att synerna ske hvart 3:dje år.
Att de icke inträffa så ofta å båtsmanshållen kommer deraf, att befälet icke är så tillräckligt, att det kan se till, att dessa syner ske som sig borde; men efter min erfarenhet vore det af vigt, om befäl funnes att tillgå för att rätta de stora oordningar, som inom båtsmanshållen existerar.
På de grundar, jag sålunda haft äran anföra, anhåller jag om bifall till betänk.
Om det endast varit 3:dje punkten, hvaremot jag riktat mina anmärkningar, skulle jag icke fortfarit uti anhållan om återremiss; men jag har fästat mig vid denna punkt derföre, att jag ansåg återremiss af den sednare punkten ovilkorligen böra ske.
Jag vill således icke vidare uppehålla mig vid den förra punkten; men i afseende på torpsynerna har den siste värde talaren, såsom skäl för deras täta verkställande, anfört, att de skulle vara nyttiga, såvida soldater och ryttare dervid ålägges fullgöra sina skyldigheter.
Nu är förhållandet det, att icke något enda nummer någonsin blifvit ålagdt att verkställa reparationer, ehuru författningarna stadga, att de smärre reparationerna skola af soldaten eller ryttaren sjelf verkställas.
Dessutom Den 17 September. waste den stora personalen vid dessa syner till stället framskjutsas af rusthållaren.
Det är sannt, att lian härför kail fordra betalning; men då sådant icke är praxis, och någon föreskrift i detta fall icke finnes uti författningarna, tror jag, att det vore nödvändigt, det här begärdes, att dessa författningar måtte omredigeras och att deruti måtte intagas såväl soldatens skyldighet att fullgöra de smärre reparationerna , som äfven att rust- och rotehållarne icke må betungas med någon kostnad i och för dessa syner.
Af dessa skäl förnyar jag min anhållan om återremiss. Hr Hjärne, Harald:
Jag vill visserligen icke bestrida återremiss af betänk., sedan den siste värde talaren upplyst, att det redan är återremitteradt af 2:ne Stånd, emedan jag anser de dervid gjorda oskyldiga anmärkningar vara lätt besvarade af Utsk., som, då det i alla fall skall behandla målet en gång till, utan synnerlig tidsutdrägt äfven kan besvara ifrågavar. anmärkningar.
Den värde aumärkaren har hufvudsakligen recapitulerat, hvad motionerna innehålla.
Han har nemi. upprepat en del missbruk, sorn skola äga 111111.
Men jag har tyckt, att Utsk. besvarat dessa motioner med allt, hvad sorn svaras kan, nemi. med citation af de reglementen och författningar, hvilka finnas såsom correctiv emot de omnämnda missbruken.
Utsk. har således, efter min tanka, icke kunnat göra annat, än upplysa motionärerna derom, att hvad de begärt skulle stadgas, redan förut finnes stadgadt.
För öfrigt är jag af samma tanka med Hr Gunther i afseende pä hans första anmärkning, hvad det militäriska angår; men jag kan icke undgå att förundra mig öfver, att då Hr Gunther så ifrigt yrkar, att man skall iakttaga det rent militäriska i afseende på arme'ens utredning, han icke tillika fästat sig vid de stora och blanka tchacotplåtarna, som nyttjas vid våra jägarereg:ter.
Jag skall icke ingå i någon vidlyftig öfverläggning i detta ämne; men jag skall icke bestrida återremiss, om It. o. Ad. så behagar besluta.
Jag skulle önska, att R. o. Ad. icke behagade återremittera detta betänk., och det på andra skäl än deni, som Hr Hjärne uppgifvit.
Jag tror nemi., att en återremiss från R. o. Ad. alltid kommer att fördröja målets behandling inom Utsk.; ty jag har inom Oecon.Utsk. erfarit, att återremisser från R. o. Ad. komma flera veckor efter återremisserna från de öfriga Stånden, och jag har såsom ordförande ofta haft det obehaget att få påminnelser om målens afgörande, hvilket icke kunnat ske i brist på återreroissen från R. o. Ad. och hvilket måste blifva en naturlig följd af de långa discussioner, som här äga rum i jemnförelse med de öfriga Stånden.
Men jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att Oecon.Utsk. icke kan komma att behandla en fråga om verkställandet af redan gifna för - Den September. fattningar, emedan det i grundlagen är R.
St. förbjudet att annorlunda, än i anmärkningsväg, taga befattning med sådana ämnen.
Således måste en önskan, att K.
M. måtte handhafva gällande författningar, vara ett oting.
Helt annat är det att yttra en opinion, huruvida redan gifna författningar kunna vara tillräckliga för att förebygga missbruk.
Jag anser de gällande författningarna uti förevar, afseende vara tillräckliga för att förekomma missbruken, såvida de någonsin kunna förekommas med vårt närvar, indelningsverk.
Jag vill endast besvara Hr Hjärnes yttrande.
Då jag icke ingår i några andra föremål än deni, som betänk, innefattar, ocb således icke bort sammanblanda någon fråga om jugarnes eller andra regementers uniformer med mina anmärkningar vid de punkter, jag vidrört, hatjag begärt återremiss just derföre, att Ulsk. icke utredt hvilka författningar i förevar, afseende finnas så fullständigt, som Utsk. bort göra och som Utsk. äfven gjort vid andra punkter.
Horn har nämnt, att gemenskapen åligga skyldigheter, som icke finnas i betänk, omnämnda.
Det är just sådant, som motionärerna åsyftat måtte upptagas i de författningar, hvilka komma att utfärdas.
Det är för att få detta förhållande närmare utredt och de författningar citerade, hvilka här saknas, som jag begärt återremiss; och då Gr.
Horn medgifvit, att sådana författningar finnas, torde det vara nödvändigt att få dem uppgifna.
På dessa skäl förnyar jag min anhållan om återremiss och hoppas, att saken icke må blifva så legert behandlad i Utsk., som Hr Hjärne yttrat.
Jag hade trott, att, när den siste värde talaren fortsatte sitt yrkande af återremiss, han skulle baft godheten citera för Utsk. de författningar, hvarpå Utsk. skulle fasta sin uppmärksamhet, ty jag känner inga andra författningar, rör:de den anmärkning han gjort, än dem Utsk. uti sitt betänk, omtalat; men Utsk. skulle säkert stadna i förbindelse hos den värde talaren, om han kunde uppgifva några ytterligare författningar.
Jag vill icke vara vidlyftig i mitt yttrande, emedan jag känner, att de vidlyftiga debatterna inom R. o. Ad. verka långsamhet vid återremissevna; jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att hvad den siste värde talaren omnämnt i afseende på torpsynerna är till alla delar föreskrifvet uti tjenstgöringsreglementet, och detta har Utsk. åberopat.
Jag, som en längre tid tjenstgjort vid indelt reg:te, äger äfven någon erfarenhet, huru härmed sig förhåller.
Förhållandet är nemi. det, att hvart tredje år hålles ordentlig torpsyn vid hela reg:tet; men dessemellan åligger det compagnichefen att hålla syn å de torp, som tarfva reparation, likasom det åligger honom att tillse, det sådana smärre reparationer, som, enligt författningarna, skola af soldaten -sjelf verkställas, icke komma Den 17 September. 20D att ligga rust- och rotehållarne till last.
Sådant har förhållandet, utan undantag, varit vid det reg:le, jag tillhör, under den tid jag der tjenslgjort.
Huruvida förhållandet är annat vid andra Vegrter, känner jag icke.
Jag skulle dessutom tro, att under den långa tid, talaren varit ur tjenstgöring, anledning gifvits till några förbättringar i detta fall.
För den händelse, att R. o. Ad. skulle besluta återremiss af förevar, betänk., hvilket jag dock icke yrkar, anhåller jag att få fasta uppmärksamheten på en oriktighet uti detsamma.
Utsk. uppgifver nemi. pag. 21, att rusthållarne vid Skånska Hussar- och Dragon reg:ter11a äga remontera med hästar af g qvarter 2 tums höjd.
Utsk. stödjer denna uppgift på K. brefvet d. 21 Juni 1806 och K. resolutionen d. 8 Augusti i8i5; men den för generalmönstringar vid indelta cavalleriel år 1819 utfärdade nåd. instruetion innehåller i afseende på storleken af cavalleriets hästar, att remonter af g qvarter 2 tums höjd kunna emottagas vid cavallerierna, dock med undantag af Skånska carabiniererna (nuvar.
Dragonreg:tet) samt Lifregttets Dragoner, för hvilka särskildt stadgande är gällande; hvaraf följer, att äfven för Skånska
Dragonerna ännu gäller det äldre stadgandet, att hästen skall vara 9 qvarter 4 tuni hög för att kunna såsom remont approberas.
Ehuru obehagligt det är att åter uppträda i detta ämne, nödgas jag dock besvara det yttrande af Hr Hjärne, som skulle det åligga mig att uppgifva de författningar, på hvilka Utsk. underlåtit att fästa afseende.
Sådant är för mycket begärdt, emedan det förutsätter, att jag här skulle tagit med mig författningssamlingar.
Sjelfva factum har Gr.
Horn medgifvit, och det måste då tillkomma Utsk. att utreda, huru sig dermed förhåller, då Utsk. säger, att klagomålen skola vara genom författningarna hjelpta.
Men detta har Utsk. likväl underlåtit, och derföre anhåller jag om återremiss.
Den anmärkning, som sednast blifvit gjord mot betänk , får jag bestrida.
Jag tror, att Utsk. i alla punkterna citerat de författningar, på hvilka det stödt sitt afseende å motionerna, och jag tror t. o. m., att Utsk. gått längre, än det bort, då det åberopat tjenstgöringsreglementet.
Men jag upprepar ännu en gång, att det står hvarken i R.
St:s eller Regeringens magt att förekomma missbruk, som inrotat sig och måste inrota sig, så länge indelta armeen qvarstår i dess närvar, organisation.
Hr Gunther: Gr.
Horn har anfört, att Utsk. citerat de författningar, hvarpå det stödt sitt tillstyrkande.
I fråga om torpsynerna finnes dock endast citeradt K. brefvet af d. 3i Juli i685 samt tjenslgöringsreglementet, hvilket likaväl icke lärer innehålla några detaillerade föreskrifter uti 2o6 Den 17 September. förevar, afseende och hvarförutan säkerligen flera författningar äro utkomna i detta .ämne, fastän jag icke kan citera dem, uti hvilken öfvertygelse jag ytterligare styrkes af Hr Hjärnes yttrande, att missbruken skola vara afhulpna, sedan jag gått ur tjensten.
Horn har nämnt, att de inrotade missbruken icke kunna afhjelpas under indelningsverkets närvar, organisation.
Men häraf följer ej, att ju ej författningarna böra vara så tydliga, att hvar och en må känna sina rättigheter och skyldigheter; och då Utsk. sagt, att en omredigering af dessa författningar är nödig, torde det vara angeläget att erinra om iakttagande af rättelse i denna punkt, då man erkänner, att gemenskapen al ■ drig åläggas de smärre reparationer, som den tillkommer att fullgöra.
För att bedöma, huruvida Utsk. handlat rätt eller orätt, torde det vara rättast att gå till motionen, som Utsk. besvarat, nemi. den motion, som afsåg rättelse uti vissa oriktig heter vid syner å grenadiertorpen i Östergöthland.
Utsk. har förklarat, att detta är ett ämne, hvarmed Utsk. icke kan sig befatta.
Ehvad återremiss äger runi eller icke, tror jag således, att Utsk. icke kan komma till annat resultat, och Hr Giinthers anmärkningar fattar jag icke annorlunda, än såsom en ny motion; ty jag kan icke linna, att de höra hit, då här icke är fråga om, att man velat se ett sammandrag af författningarna rörrde torpsynerna, utan 0111 afhjelpande af de missbruk vid synerna, sorn motionärerna uppgifvit.
På dessa grunder skulle jag anse Hr Giinthers anmärkningar i denna del icke vara af beskaffenhet, alt de kunna hindra betänkts antagande, hvilket jag följaktligen tillstyrker.
Då den siste värde talaren velat hänföra mina anmärkningar under egenskap af ny motion, nödgas jag derå svara, att jag blott hållit mig till Utskts yttrande; och då Utsk. sjelf uti slutmeningen omtalat sitt betänk.
N:o 115, har jag af denna anledning kommit alt omnämna detsamma.
Hvad missbruken angår, härleda de sig från den nuvar. osäkerheten om hvars och ens åliggande; hvadan, och då Utsk. i alla fall rörtde 3:dje punkten tillstyrkt en underd. begäran hos R. M., jag ansett en begäran äfven kunna framställas, att författningarna, rör:de torpsynerna, måtte blifva genomsedda och i så måtto nödtorfteligen förbättrade, att ej rust- och rotehållarne, i blist af säker upplysning om sina åligganden, betungas med obehöriga kostnader, hvilket flera motioner ådagalägga hittills hafva ägt rum.
På dessa skäl vidblifver jag min begäran 0111 återremiss.
N:o 119 blef af R. o. Ad. bifallet
Föredrogs ånyo och bifölls Stats- o. Oecon.Utskins d. Den 17 September.
207 *3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 26 i anledning af väckta motioner dels oni upphörande af postföringsskvldigheten, dels om lindring i samma onus.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. i3 dennes på bordet lagda memor. med begäran om bestämdt utlåt, af R. o. Ad. samt PresteSt. i fråga om Utskrs skyldighet att upptaga väckta motioner om riksdagens prorogerande.
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att Oecon.Utsk. borde upptaga det till detsammas handläggning remitterade mål.
Då detta ämne första gången för några plenidagar sedan föredrogs, men sedermera bordlädes, yttrade jag mig 0111 formen för behandlingen af detta ärende.
Jag har i Utsk. hyst olika tanka med Utsk:s majoritet.
Jag har nemi. trott, att Utsk., utan att ingå med något utlåt, till Stånden, kunnat genast förklara, att målet vore i det skick, att Constit.Utsk. skulle afgöra, hvarthän detsamma skall remitteras, hvilken öfvertygelse jag grundar på 3:dje mom. af 44- § Riksd.ördm, som uti sista punkten lyder sålunda: ”Äro de flesta RiksSt. härom ej ense, eller stadna 2 Stånd emot 2, afgöre Constit.Utsk., hvarthän frågan bör förvisas.”
Jag var af den tanken, att man kunde anse 2 Stånd hafva stadnat emot 2, emedan jag ansåg R. o. Ad:s samt PresteSt:s underlåtenhet att göra anmärkningar mot Utsk:s förra memor. förutsätta ett gillande af Utsk:s åtgärd; men äfven om åtgärden att lägga memor. till handlingarna icke kunde anses innefatta ett godkännande af Utsk:s beslut, synes likväl af ofvan åberopade gruudlagsrum , jenmfördt med 3 mom. 2g §. Riksd.Ordn., att Oecon.Utsk. ägt rättighet förklara målet vara i det skick, att det måste till Constit.Ulsk:s utlåt, remitteras; ty här står nemi. alternativt: ”Äro de flesta Stånden härom ej ense, eller stadna 2 Stånd emot 2.”
Det är för mig klart, att de flesta Stånden ej äro ense, då 2 Stånd behandlat målet på ett sätt och 2 på ett annat.
Då jag förra gången yttrade mig i detta ämne, undföll mig att nämna, hvad jag nu haft äran tillkännagifva; men jag kan icke undgå att på grund af det sednare skälet af Hr Gr. o. Landtm, begära den propos:n, om icke Ståndet finner, alt detta memor. icke erfordrar annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Den fråga, som nu egentligen blifvit bragt under discussion af Hr Hjärne, torde synas vara af R.
St. vid denna riksdag afgjord, då R.
St. emottagit ett svar från Constit Utsk. i en dylik fråga, nemi. i afseende på Gr.
Cronhjelms motion om tolagen, hvarvid samma händelse inträffade, nemi. alt 2:ne Stånd yttrade 20S Den 17 September. i sig ofver frågan och 2.'ne
Stånd lade motionen till handhna. 1 44 5 3 inom.
Riksd.Ordn. lärer deruti få anses tydlig och 1 klar, att alla 4 Stånden skola yttra sig till hvilket Otsk. ■ remiss skall ske, och det lärer icke komma i fråga, hvar § ken om dessa Stånd äro ense eller om 2 Stånd stadna t emot I 2, förrän Stånden yttrat sig i frågan; ty ett yttiande i frä I San) hvart remitteras skall, lärer icke kunna anses vara gif I vet genom att lägga memor. till handlingarna.
I del har jag alltid varit af den tanken, att ett läggande till
I handlingarna är en oriktig procedur för aila andra fall, I än sådana, der ingen annan åtgärd kan komma i fråga.
Der en åtgärd kan komma i fråga, skall ett yttrande följa, och ett läggande lill handlingarna är, efter min öfvertygelse, oriktigt och af grundlagarna hvarken förutsatt eller med— gifvet.
Delta har nu händt likasom med Gr. Cronlijehns motion, då 11. o. Ad. lagt Oecon.Utskts utlåt, till handlingarna.
För min del tror jag, att när Utsk:s pluralitet ansett de Stånd, som lagt utlåt, till handkna, böra bestämdt utlåta sig, hvart motionerna höra remitteras, innan frågan kan anses vara afgjord, för Ståndet icke återstår annat, än att förklara, hvad dess mening varit med att lägga memor. till handlingarna, hvilken förklaring kan gifvas på 2lne vägar: den ena, om Hr Gr. o. Landtm., lika med Utsk:s majoritet, anser frågan vara af natur att icke grundlagsenlig! kunna upptagas, då Ståndet, i fall det icke biträder Hr Gr. o.
Landtnäs mening, har sin rätt öppen att emot detta Hr Gr. o. Landtnäs förklarande yrka proposln.
Biträder Ståndet åter Hr Gr. o Landtnäs mening, ligger skälet klart, hvarföre memor. blifvit lagdt till handlingarna.
Skulle deremot Hr Gr. o.
Landtm, icke afgifva ett sådant förklarande, återstår icke annat än att yttra sig i frågan, hvilket jag anser desto hellre vara riktigt, som jag icke finner grundlagen på något ställe hafva förbjudit, att en sådan fråga som denna kan blifva föremål för Utskotts och Ständers behandling.
Jag skall likväl afhålla mig från att yttra mig i sednare frågan, förrän det visat sig, huruvida Hr Gr. o. Landtm, delar den opinion, som Utsk. uttalat i första utlåt.
, hvilket af 2:ne Stånd blifvit återremilteradt.