Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre synes mig bäst, att man nu icke fäster sig vid något visst sätt att begagna dem, utan blott beslutar, att de ifrågavar. medlen komma att annorlunda användas; hvarom R. o.
Ad. framdeles vill särskildt besluta.
Jag kan icke biträda Hr v.
Hohenhausen uti dess begäran om ett sådant tillägg, hvarigenom creditiv för spannmälsbelåning skulle bildas.
Jag anser det vida prin cipenligare, att hvad Banken hittills direete utlånat emot pant af fastigheter nu må i sådant ändamål af privata asso ci - Den 3o Juli f. m. ciationer öfvertagas.
Det är blott en sudan öfverflyttning, livarom här är fr^gä, och jag tror, att Gr.
Cronhjelms förslag i detta afseende är fullkomligt tillfredsställande.
Beträdande Hr v.
Hartrnansdorffs erinran, som skulle det rara öfverflödigt att nu fatta det ifrågaställa beslutet, enär 3:ne
Stånd redan bifallit Utskrs förslag, får jag erinra, det jag icke finner något hinder för dessa att, på grund af inbjudning, göra ett sådant tillägg eller en sådan jemnkning i sina beslut, att afsigten vinnes.
Jag tror, att Hr v.
Hartmansdorff icke rätt uppfattat mitt förslag.
Jag har just modifierat det så, alt det skulle kunna antagas af de öfriga Stånden, samt lugna emot här yppade farhågor.
Hr v. Hartmansdorff har fruktat, att medlen komme att ligga ofruktbara.
Då han genomläser mitt förslag, finner han, att han häri misstagit sig.
Enligt detsamma komme de inflytande fastighets-låneafbetalningarna att till hypotheksinrältningar utgå endast i den mån, sådana uppstode.
Men om hypotheksföreningar icke uppstode, hvart skulle väl medlen då taga vägen?
Mitt tillägg börjar med: ”om hypotheksföreningar uppstå.” Hr v.
Hartmansdorff har frågat, hvar medlen skulle taga vägen, om sådana inrättningar icke uppstode.
Det är ju gifvet, att tillägget då förföl leJ Hr Cederschjöld:
För att sammanjemnka meningarna ang:de redactionen, får jag föreslå följande:
Att icke några nya fastighetslån vidare beviljas, och att inflytande afbetalningar å sådana redan existerande lån skola i annan och helst i creditivväg utgå.
Om man begifver sig dertill att bifalla punkten med det af Gr.
Cronhjelm föreslagna tillägg, tror jag, att allas önskningar äro motsvarade.
Hr Cedersehjölds förslag är jemväl der inbegripet.
Jag tior, alt Hr v.
Hartmansdorff och jag nu äro ense, sedan det blifvit upplyst, att utlåningen, enligt mitt förslag, kommer att fortfara såsom hittills, i fall hypotheksföreningar icke uppstå.
Det kan väl synas, att inan borde uttrycka principen af en ovilkorlig öfvergång ifrån det närvar.; men man är tvungen att bibehålla hvad man har, tilldess man får något annat i stället.
Cronhjelms förslag, men icke i något annat; ty ehuru vårt heslut för närvar. icke betyder någonting, kan det dock genom inbjudning till MedSt. få gällande kraft. io II. 44 D c n 3o J u i i f. ni.
Jag liar med tillfredsställelse funnit, att R. o.
Ad. funnit svårt att borttaga Utsk:s redaction; och 0111 den qvarstår, skall jag icke hafva något emot tillägget, ty då borttages icke dea ifrågavar. lånerätligheten, utan att något annat sättes i stället.
Då vi nu synas vara på väg att jemnka oss tillsammans, får jag anmärka, att ordet ”enda” i CJtsk:s förslag bör utgå.
Vidare får jag erinra om nödvändigheten att uttrycka stadgandet så, att det icke länder lill förfång för dem, hvilka redan inlernnat sina låneliandlingar i Banken.
Jag gjorde detta förbehåll vid sista riksdagen, jag gör det äfven nu.
Cronhjelms förslag, innehållande, att efter slutet af mom.
J) skulle tilläggas följande: likväl så, att, om hypotheksföreningar uppstå, denna lånerörelse till dem öfver flyttas och de till Banken af fa stig hetslå nen inflytande capitalafbet
a 1 n i n g a r åter utgå såsom c r e d i t i v f ö r li y p ot Ji e k s f ö r e n i n g a r. Gr.
Jag instämmer i Hr Lefre'ns förslag om förbehåll i afseende å dem, sora redan till Banken ingifvit sina lånehandlingar.
Jag instämmer med Hr Lefren, men anser en viss dag böra bestämmas, inom hvilken lånehandlingarna böra vara fullständiga.
Så skedde vid förra riksdagen, och det är nödvändigt för att undvika tvist om prescriptionstiden.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att om Hr v. HartmansdorlFs förslag skulle underkastas bepröfvande, borde i och för redactionens uppgörande någon viss dag bestämmas, och föreslog II. Ex. d. t näslk.
Då en längre tidsutdrägt erfordras för att complettera de handlingar, hvilka erfordras för undfående af s. k. bancolån, föreslår jag den l Jan. i stället för den i Octob.
Efter en kort stunds ytterligare öfverläggning förenade R. o. Ad. sig om följande redaction af mom.
Lit. f) utaf 18 punkten: f) Fa stigh e t s 1 å nen , med den förändring, att, i stället för det af sednaste Ständer såsom maximum antagna belopp 4)77°;9^9 r:dr 5 sk. 7 r:st., summan må i rundt tal antagas till 4,780,000 r:dr, likväl så, att, om hypo theksfören i ngar uppstå, denna lånerörelse till dem öfv erflyttas och de till Banken af fa stig hetslånen inflytande c api talafbe ta
I ni n gar åter utgå såsom creditiv för hypotheksföreningar.
Dock må alla de lån, hvartill fastighetsägare innan d. 1 näst - Den 3o Juli f. m. i ns t lind.
Januari in lenin a t fullständiga lån eli a nellin gar, i förut stadgad ordning utgå.
Ehrenborgh; Sedan R. o. Ad. nu fattat det beslut, som det antagna tillägget innehåller, hemställer jag, huruvida R. o.
Ad. icke skulle behaga jemväl besluta alt inbjuda Medstånden alt uti det fattade beslutet med R. o. Ad. sig förena.
Cronhjelm och Hr Lefren förenade sig med Frih. Ehrenborgh.
Uppå derom framställd propos. beslöt R. o. Ad. att inbjuda de öfriga RiksSt. att sig förena uti R. o.
Ad:s rör:de mom.
Lit. f) fattade beslut. i g: d e punkten: att Banken ej hädanefter bör till städer eller corporationer utgifva några nya lån utöfver hvad af Rikets sist församlade Ständer, enligt i83o års banco reglemente (pag. iot och 102), är vordet medgifvet.
Rid d.Secret.; ig:de punkten är af samtliga öfriga Stånden bifallen. ig:de punkten bifölls, II.
Lånerörelse genom Bancodisconten. 20: d e punkten: att ifrån Bancodiscontens nu ägande låneförlag af Banken, som, med inberåkning af de dit hörande efter enahanda grunder förvaltade p r o v i n s -1 å n e c o n t o r e n s f ö r
I a g s c apital, utgör en summa, stor 8,000,000 r:dr, må årligen, fr. o. m. år i835, 200,000 r:dr, motsvarande 2^ proc. af liela lånförlaget, öfver flyttas till cassacreditiv åt hypotheksföreningar, i händelse dylika inrättningar uppstå och tili cassacreditiv sig anmäla, under de vilkor, här nedanföre upptagas; att sjelfva discontrörelsen för öfrigt må fortgå utan annan förändring, än att Bancostyrelsen, såvida förberörde medel skulle kunna öfver flyttas till cassacreditiv åt hypoth eksföreningar, må, då fråga är 0111 nytt låns utbekommande, efter eget omp rofvan de, och i mån af fondens användande i sistnämnde låneväg, ^unna nedsätta det högsta belopp, hvarför en person såsom låntagare får häfta, först till 5ooo r: d r och ytterligare till 4°°° r: d r ; men att, i händelse åter berörde medel från Bancodiscontens låneförslag ej skulle kunna till cassacreditiv åt hypoth eksföreningar användas, samma medel skola i discontväg hädanefter såsom hittills utlånas. 348 Den 3o Juli f. m.
II i d d. Sec re t.:
PresteSt. har bifallit ifrågavar.
2o:de punkt.
BorgareSt. har ogillat förslaget uti densamma om indragning af 200,000 r:dr årligen å Bancodiscontens 1111 ägande låneförlag af Banken, och liar Ståndet ansett discontfonden böra bibehållas sådan den nu är, med enahanda maximibelopp af lån, sorn för närvar, äger rum.
BondeSt har bifallit punkten med förändring af årtalet i835 till i83G.
Ilr von Hohenhausen; Jag får fästa uppmärksamheten derå, att den nedsättning af ränta, som ägt rum, icke är en följd af capitalernas ökande inom landet, utan derutaf, att de medel, som blifvit lemnade åt disconterna, alltid utgått; och då det är en hufvudsak att gynna näringarna, samt dessas fördel alltid är, att räntan är låg, så och då man, äfven örn konstlade åtgärder dertill skulle erfordras, likväl bör bibehålla näringarna vid nämnde förmån; föreslår jag, att de ifrågavar.
200,000 r:dr må öfverflyttas till belåning på inrikes vexlar, i händelse genom allmänna lagsladganden vid denna riksdag en reglering af en sådan vexelrörelse blir beslutad.
Min första anmärkning emot denna punkt är, att Utsk:s redaetion är ofullständig och otydlig, enär Utsk. bland discontens nu ägande låneförlag endast upptagit den summa, som afser rörelsen med omsättning, ehuru derjemte finnes en discontrörelse på publika papper och en handelsdiscont.
Vidare mäste jag äfven anmärka, att Utsk. i 2 mom. nyttjat en ganska olämplig term, då Utsk. sagt: att sjelfva discont rör elsen -för öfrigt må fortgå "utan annan förändring,” än att Bancostyreisen &c.; ty härigenom blir Bancostyrelsen afskriven från alla smärre förändringar i denna lånerörelse, som erfarenheten visat vara af nöden och hvarom ett särskildt förslag för närvar, hvilar på BancoUtsk:s bord.
Sådana småsaker, hvartill jag äfven räknar den af Utsk. föreslagna nedsättningen i maximisumman för hvarje lån, synes mig icke böra här vidröras.
Men jag kommer nu till hufvudsaken eller till Utsk:s förslag att inskränka Bankens lånerörelse genom Bancodisconten.
Jag erkänner, att denna rörelse ej är den naturliga och att den har stora olägenheter med sig; men jag ber att här få påminna om tvenne satser, som här ej böra förtigas.
För det första kan denna rörelse svårligen umbäras eller minskas, innan man med visshet känner, huru de deraf uppkommande luckorna i allmänna rörelsen skola fyllas; och för det andra har denna rörelse hittills fortgått utan betydlig förlust.
Den utredning, som Bancostyrelsen i detta afseende aflemnat till BancoUtsk., har visat, att äfven med en så sträng beräkning, att Utsk. sjelf funnit skäl att minska denna stränghet, och oaktadt förvaltningen hittills icke alltid varit så god, som den kunnat vara (ty ali Don 3o Juli f. m. 349 erfarenhet måste topas), har ändock förlusten emot vinsten ej utgjort folia 5 proc.
Nu är således frågan den, om man utan våda kan göra discontfonden till större eller mindre del öfverflödig?
Utsk. har visserligen härtill föreslagit tvenne sätt, nemi.:
1:0 att fylla luckan genom creditiv åt hypotheksföreningar och privatbanker, af hvilka sistnämnda vi äga tvenne goda och solida; men de äro ännu alltför languissanta, och hypotheksföreningar hafva vi ännu inga, sorn kunna fylla rummet; 2:0 har Utsk. föreslagit en utvidgning af handelsdisconten; men dermed är föga vunnet, så länge Utsk. ej vidrört frågau om lån på inrikes vexlar, ty de papper, som för närvarande presenteras i handelsdisconten, äro till största delen fingerade, ehuru de hittills icke visat sig vara så dåliga, enär handelsdisconten hittills blott behöft vidtaga en enda utmätning.
Utsk. har emedlertid nu stadgat en sådan orimlig minimiränta af 6 proc. för dessa lån, alt med den svårighet, sorn uppkommer genom fördomen på börsen att icke vilja begagna dessa lån, borttager man medelst denna stadgade ränta nästan all fördel af inrättningen.
Jag får åtminstone för min de! förklara, att med en ränta af 6 proc. hyser jag intet hopp, att man i handels disconten någonsin skall få andra papper att belåna än sådana, som rätteligen höra afslås; hvaremot dessa troligen alltid skola komma att ditströmma.
Men att under sådana förhållanden indraga något af den vanliga discontfonden anser jag betänkligt, särdeles så länge de lånsökandes antal är så stort, att lånen hittills sällan kunnat utgå på den dag, de blifvit beviljade.
Yi äro väl för närvar, i den fägnesamroa ställning, att under 6 veckor hafva kunnat på dagen utassignera alla lån både här och i Malmö, äfvensom tidtals i Götheborg, och om Bancostyrelsen fortfar att egna den uppmärksamhet åt lånansökningarnas granskning, som skyldigheten påkallar, men hvartill fordras ett visst mod, hoppas jag, att äfven hädanefter alla billiga anspråk skola kunna tillfredsställas.
Men en millions indragning intill nästa riksdag anser jag alltför känbar, och kan derföre ej tillstyrka, att man absolut vidtager den af Utsk. föreslagna åtgärden, utan blott att den må äga rum för det fall, alt Bancostyrelsen finner den tjenlig.
I enlighet härmed vågar jag föreslå antagandet af följande redaction såsom contraförslag emot Utsk:s: Bankens förlagsfond för d i s co n t r ör e 1 se med omsättnings rätt bibehålles vid sitt närvar, belopp af 8 millioner r: d r b: c o, dock med rätt för Bancostyrelsen att, om större eller mindre del af denna fond skulle under minst ett halft
Ar oafbrutet hafva varit outlånt, af denna outlånta tillgång öfverflytta större eller mindre del på annan lånefond, dock icke årligen till större belopp än 200,000 r:dr, såvida icke minst samina summa varit öfver ett år oafbrutet i discont - 35o Den 3o Juli f. m. rörelsen obegagnad.
Jag har härvid icke omnämnt på hvilken fond öfverflyttningen skulle ske, emedan det bör bero af R. o, Ad:s beslut i nästföljande punkt af betänk, och kan, 0111 Ståndet anser någon bestämd föreskrift härutinnan böra meddelas, ske efteråt.
Då det vid i8:de punkten var fråga om ett tillägg till rubriken der frammanför, fruktade flera, att öfverflyttandet frän discontrörelsen till creditiven af åtskilliga summor skulle förorsaka minskning i lånerörelsen uti dess helhet, enär det icke vore säkert, att creditiven lika mycket begagnades som disconten.
Jag hoppas nu, att utaf dessa erhålla understöd för min begäran om afslag å 2o:de punkten.
Den föreslagna indragningen skulle innefatta ett slags återgående till 1818 års principer, då man ville undandraga landsorterna all hjelp för alt i hufvudstaden concentrera alla fördelar.
Jag tror icke, att hypotheksföreningar skola uppkomma genom det understöd, här för dem blifvit föreslaget; men väl, om de Öfriga Stånden bifalla R. o. Ad:s inbjudning vid förra punkten.
Emedlertid, och så vida icke meningen endast är alt visa en artighet emot bancobetjeningen derigenom, att Banken får hela sin rörelse på Stockholm, tror jag icke, att någon indragning af discontfondens medel bör äga rum, utan förenar mig i Hr Rosenblads förslag och yrkar propos. derå.
Fril), Ehrenborgh:
Jag måste förklara, att jag hyser en motsatt mening mot den siste talaren.
Jag anser denna slags naronbelåning för den minst lämpliga för Banken och tror, att den bör öfverflyttas på enskilda associationer.
Jag medger likväl visserligen, att man måste vara försigtig i öfvergången.
Jag tror, att detta är iakttaget af TJtsk., då det tillagt, att om medlen icke i creditivväg utginge, skulle de användas i discontväg.
För min del tviflar jag icke, att om hypotheksföreningar uppstode, skulle behofvet att anlita disconterna afledas, likasom detsamma redan till en del blifvit afiedt utaf bildade enskilda banker.
Den Skånska privatbanken, som rör sig med en million, och den Wermländska, hvars rörelse uppgår till 600,000 r:dr, hafva under tiden emellan sista riksdag uppstått.
Hvad den förra beträffar, har den redan visat den verkan på lånecont. i Malmö, som jag antydt böra blifva en följd af enskilda associationers uppkomst.
I sista månaden hade nemi. nämnde lånecont. ett öfverskott af outlånta medel lill 75,000 r:dr.
Detta visar, att privatbanken mel Iankommit och fyllt behofvet.
Skulle 1111, som jag hoppas, hypotheksföreningar i provinserna kunna bildas, emotser jag, att dessa skola i en rationel väg afleda behofvet af disconterna, utan skakning af enskilda förbållandet.
Då de öfriga Stånden, med undantag af BorgareSt., beslutat hufvudsakligen i öfverensstämmelse med Utsk:s tillstyrkande, hemställer jag, huruvida icke äf - Den 3o Juli f. m. 351 ven vi kunde fatta ett sådant beslut, dervid vi gerna må iakttaga den modification, BondeSt. bestämt, nemi. att årtalet 1835 utbytes emot i836.
Jag kan härvid icke finna någon betänklighet och måste tillstyrka ett sådant beslut.
Hr Lefre'n: Jag anmälde mig, då Hr Rosenblad hade ordet.
Han gjorde nemi.
2tne anmärkningar emot Utsk:s förslag uti ifrågavar. punkt: den ena i afseende å ingressen, hvilken Hr Piosenblad ansåg otydlig, sålunda att, fastän endast discontina med omsättningar deri afsågos, förblandning likväl kunde äga rum emellan sådana och lån på publika papper samt utur handelsdisconten.
Då likväl under öfverafdelningarna lil, IV och V är stadgadt angrde dessa sednare, ser jag ingen fara för någon förvillelse.
Hvad Hr Rosenblads andra anmärkningar beträffar,' instämmer jag så fullkomligt med Frih.
Ehrenborghs yttrande i afseende derå, alt jag icke tillåter mig tillägga något, utan yrkar endast, att vi må antaga den modification, hvartill BondeSt. bestämt sig, samt inbjuda PresteSt. att derom sig förena.
Ehrenborgh samt anhåller om den propos., den siste talaren föreslagit.
Jag tror icke, att det är behöflig! att upptaga tiden med någon vidare utveckling af de skäl, som tala för discontlånerörelsens successiva indragning, emedan det säkerligen af hvar och en inses, att denna lånerörelse är för näringarna af intet gagn och egentligen endast att anse såsom en assistanceinrättning för hufvudstadens och landets tjenstemannaclass, hvilka småningom böra upphöra.
Skillnaden emellan Utsk:s och mitt förslag är den, att uti det sednare utgår man från den punkt, hvarpå man är, och i det förra från den, hvartill man hoppas komma.
Jag instämmer i Utsk:s förslag.
Jag medger, att tiden af i835 eller i836 kan vara likgiltig; men på det beslutet må leda till något resultat, tillstyrker jag antagande af det sistnämnda årtalet.
Jag grundar mitt omdöme till bifall å Utsk:s förslag framför Hr Rosenblads uppå den erfarenhet, jag i egenskap af revisor öfver dis— conten inhemtat, att nemi. nuvar. discontrörelse är af beskaffenhet att litet eller intet gagna näringarna.
Då jag undantager embetsman, hvilka äfven kunna hafva billiga anspråk på Banken,, då den är förlagsman för alla andra, begagnas disconten nästan af ingen, som icke har af sig komna eller haltande affärer.
Då det likväl icke går an att genom någon hastig indragning uppskrämma alltför manga interessen, måste man gå försigtigt tillväga, hvilket Utsk. ock i sitt förslag iakttagit.
I motsats med Hr Tham tror jag, att Utsk., i stället för att, såsom han yttrade, hafva utgått från åsigten alt centralisera lånerörelsen inom Stock - 35a Ben 3o Juli f. m. holm samt couvtisera bancobetjeningen, tvärtom velat afleda denna rörelse till landsorterna genom hypotheksföreningarna; och då Utsk. derjemte tillagt, att i händelse medlen icke på föreslaget sätt utgå, skola de fortfarande utlånas i dis— contväg, kan jag icke finna någon fara.
Hr Rosenblad vill deremot hafva 200,000 r:dr inneliggande utan någon nytta.
På grund af de skäl, jag nu anfört, tillstyrker jag bifall till
Utskrs förslag med förändring af årtalet i835 till 1806.
Då jag ser utvägen, att man i handelsdisconten genom upp- och utlåningar kan komma i gång med den inrikes vexelrörelsen, som hittills hos oss varit okänd, afstår jag för närvar, från mitt förslag, men får reservera mig deremot, att man äfven här vill stadga, att medlen skola öfvergå endast till liypotheksföreningar och icke få användas till belåning af spannmål.
Landtm, framställde propos. till bifall å aotde punkten med deti förändring, att det deruti intagna årtalet 1835 skulle förändras till årtalet i836.
Ropades starka ja, blandade med några få nej.
Hr Rosenblad begärde votering och sitt förslag lill contraproposin.
Hr Lefre'n: Jag vågar till Hr Rosenblad hemställa, huruvida han icke täcktes förskona oss från votering; jag hörde åtminstone icke något nej i svaret på proposm.
Skulle hvar och en begära votering, äfven då han är ensam om sin mening, kunde vi väl emotse 2 ä 3oo voteringar i frågan.
Jag förenar mig med den siste talaren, likväl utan hopp om framgång.
Om det antal, Hr Lefre'n nämnt, varit uppe och svarat ja till den framställda proposm, hade jag icke begärt votering; men då en talare jemte mig försvarat den åsigt, jag hyser, och flera kunna uppkomma, samt jag är öfverlygad, att Ståndets stora majoritet, om den vore närvar., skulle instämma med mig, kan jag icke i denna vigtiga fråga afstå från min begäran om votering.
Jag ber nu att få fästa uppmärksamheten uppå, hvartill 2:dra uppropet tjenar.
Det är endast på detta Hr Rosenblad bygger sin förhoppning.
Med samma rätt, som Gr.
Cronhjelm i denna sak inblandar, hvad dertill icke hörer, får jag erinra, att det kunde hända, att samma fråga, som bland 3o närvar, ledamöter förkastas, måhända med 28 röster emot 2, klefve, i fall Ståndet varit närmare fulltalighet, med föga mindre majoritet antagen.
Upp - Den 3o Juli f. m.
Upplästes till justering och godkändes följande votcrfsproposm:
Den, som bifaller 2o:de punkten i BancoUtsk:s utlåt.
N:o 16 med den förändring, att det deruti intagna årtalet i835 förändras till årtalet i836, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer 2o:de punkten att erhålla följande lydelse:
Bankens förlagsfond för discontrörelse med omsättningsrätt bibehålies vid sitt närvar, belopp af 8 millioner r:dr b:co, dock med rätt för Bancostyrelsen, att, om större eller mindre del af denna fond skulle under minst ett halft år oafbrutet hafva varit outlånt, af denna oullånta tillgång öfverflytta större eller mindre del på annan lånefond, dock icke årligen till större belopp än 200,000 r:dr, såvida icke minst samma summa varit öfver ett år oafbrutet i discontrörelsen obegagnad.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer: Ja — 36.
Nej — 9. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Onsdagen den 3o Juli 1834* Plenum kl. 6 e. ni.
Upplästes till justering ett från Exped.Utsk. inkommet förslag N:o 87 till R.
St:s underd. skrifvelse till K. M. i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om curhusafgifteus fortfarande.
Begärdes på bordet af Hr v. Hartmansdorff, Aug., samt Gr. Cronhjelm, Otto Aug.
N:o 16 till svar å de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk, med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. lil.
La nelinder stod medelst cassacreditiv.
Jag anhåller vördsamt, att Hr Gr, 0. Landtm, täcktes tillåta oss alt få afgöto H. 45 354 Den 3o Juli e. m. ra denna punkt efter litt., på samma sätt sorn den föregående punkten N:o 18 blifvit afgjord.
Jag vågar vördsammast tillägga den anhållan, att vi måtte få afgöra ingressen först och sedan de litt., som i denna punkt förekomma; ty sjelfva ingressen innefattar åtskilliga vigtiga principfrågor. sirsta punkten:
Att cassacreditivmå af Banco styr elsen kunna beviljas dels åt associationer, som på större handelsplatser kunna sig hilda, för att, medelst upplag och belåning af svensk spannmål, underlätta och befordra exporten deraf genom spannmålens vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, sedan dylika associationer visat, att de erhållit af K. M. i nåder fastställda reglementen, samt åt sådana privatbanker, som i större scala vilja sig befatta med belåning af Svensk spannmål; dels åt de hypotheksföreningar, som kunna uppstå och hvilkas reglementen blifvit af K. M. 1 nåder gillade; dels åt privatbanker i allmänhet; dels äfven åt andra bolag och enskilda personer; under iakttagande:
Enligt de prot.-utdr., som inkommit från de öfriga Stånden , har PresteSt, bifallit 2i:sta punkten med det tillägg, att mom. a) skulle få följande lydelse: alt all nödig varsamhet användes, så att det emellan metalliska cassan och sedelstocken bestämda förhållande af 1 till 5 icke genom cassacreditivs beviljande rubbas m. m.
BorgareSt. har beslutat, att denna punkt bör undfå denna lydelse: att cassacreditiv må af Bancostyrelsen kunna beviljas åt de hypotheksföreningar, som kunna uppstå och hvilkas reglementen blifvit af K. M. i nåder gillade, under iakttagande: att all nödig varsamhet användes, så att det emellan metalliska cassan och sedelstocken bestämda förhållande af 2 till 5 icke genom cassacreditivs beviljande rubbas, samt att
Bancostyrelsen vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hvad som till cassacreditiv kan blifva för året disponibelt; alt på Bancostyrelsens ompröfvande beror att, efter tagen kännedom af de till cassacreditiv sig anmälande liypotheksinrättningars omfång och verksamhet, bestämma till hvad belopp en hvar af dem må cassacreditiv erhålla; dock åt ingen hypotheksförening mera än 3oo,ooo r:dr b:co; att sådana cassacreditiv beviljas från riksdag till riksdag, och att