Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har således haft nästan en skyldighet, en förpligtelse på grund af det gifna löftet, att väcka frågan här i dag, hvilket jag nu äfven tagit mig friheten göra, och då jag har förhoppning att många ledamöter af detta Stånd delar mina skrupler i fråga om ändamålets vinnande, i händelse frågan kommer att vidlyftigt afhaudlas punktvis och med många anmärkn:r återgå till Utsk., anhåller jag om propos. på bifall till Betänk, i dess helhet sådant det befinnes.
Jag nödgas helt och hållet mot sätta mig Hr Hjärnes förslag att afhandla Betänk, i klump, emedan jag och många andra hafva ganska vigtiga anmärkmr att göra mot de serskilta §§:ne, hvarför jag begagnar mig af den rätt, som mig tillkommer enl. 54 § Riksd.Ordn. och anhåller att Betänk, mätte punktvis föredragas.
Jag anhåller vördsamt, att Ståndet samt Hr Gr. o. Landtm, måtte godkänna det föredragningssätt, Frih.
Derigenom vinner man, hvad Hr Hjärne förklarat sig åsyfta, nemi., alt Ståndet först afhandlar grundsatserna för Betänk.
Man blir då icke nödsakad att genast ingå i detaljer.
Sådant kan ske sedermera.
Hr Hjärnes hemställan, att antaga Betänk. i sin helhet, eller i klump, såsom den siste talaren yttrade, måste jag bestrida, helst i en fråga så vigtig som denna, på hvilken många menniskors välfärd beror.
Enl. min tanke vidlåda detta Betänk. lie väsendlliga fel, hvilka jag längre fram skall anmärka.
Ett gemensamt misstag beslår deri, att de åtgärder Utsk. föreslagit skulle åstadkomma ett hastigt och tvert afbrott från det sätt, hvarpå en stor del af Svenska medborgare hittills skött sin hushållning.
Närman vill göra en stor förändring, skall man icke gå så våldsamt lill väga, alt man framkallar en ovilja, motverkande de framsteg 6 H. 26 402 Den 26 April f. m. man åsyftar.
Att BondeSt., i allmänhet blifver missnöjd! med förändringen ; derom kan man vara förvissad.
Om nämnde
Stånd finner sig såsom jag befarar, blifva för bardt beskattadt, hvarom jag serskildt skall tala, när vi komma att vidröra frågan om redskapens afverkningsförmåga, så varder missnöjet så mycket större.
Om bränvinsbränningen inställes, om skörden blir god och spannmålsprisen falla i landet, så skola herremännen i stor mängd finna sig i förlägenhet, och äfven blifva missnöjde med åtgärden.
Skulle således både herremän och bönder finna sig illa belåtna och PresteSt. deraf förfäras, så npkommer ett allmänt missnöje i landet.
Hvad blir följden vid en kommande Riksdag?
Troligen att 3 Stånd slå sig tillsammans för att ändra hvad vid denna Riksdag blifvit gjordt.
Sådant vill jag, såvidt på mig beror, förekomma, och derföre underställa Ståndet de rättelser i författningen, hvilka jag anser nödige för alt undvika en återgång.
Det kan icke ske, om man antager Hr Hjärnes förslag att i klump godkänna Betänk.
Hvad som på Börs-sammanträdet eller i serskilda samqväm yttrats, anser jag oss icke kunna eller böra taga till efterrättelse.
Enl. hvad mig är sagdt, fanns på Börsen ingen medlem af BondeSt.
Talarne der lära förnämligast utgjorts af Serskildta Utsk:s ledamöter.
Att de skulle förorda sitt eget förslag, var naturligt.
Hvad der yttrats kan följaktligen icke blifva någon regel för oss.
Åkerhjelm emedlertid här, med åberopande af 54 -§ Riksd.Ordn. yrkat Betänka föredragning punktvis, kan sådant icke vägras.
Jag anser således öfverflödigt och endast ledande till tidsförlust alt fortsätta tvisten om föredragningssätlet, utan önskar att de ledamöter, som redan anmält sig; mätte afstå derifrån, så alt vi måtte få komma till det egentliga föremålet.
Jag skall följa den siste talarens upmaning alt afstå från ordet i fråga om föredragningssältet, men då Hr Hjärne åberopat mig såsom närvande vid en sammankomst i går, anser jag mig skyldig att yttra några ord.
Det förhåller sig verkligen så, som Hr Hjärne yttrat, att mot slutet af sammankomsten, ehuru den då var temligen glest besökt fattades det beslut, att man skulle försöka alt få Betänk, antaget i klump, utan att det sönderplockades genom discussioner öfver de serskildta punkterna; men det tillhör icke en ledamot af Serskildta Ulsk. att påyrka eli sådant behandlingssätt och aldraminst nu, sedan åtskil ige talare bestridt en sådan frågans behandling.
Jag har egentligea begärt ordet, för att bestrida det af Frih.
Raab föreslagna föredragningssätt eller att utplocka vissa §§. af Betänk. och afgöra dera, samt sedan återkomma till de öfriga.
Jag tror, att derigenom skulle förloras mycken tid.
De hänga så tillsammans, att man under discussionen skall återkomma till dem man afgjort, och jag anser det vara vida bättre, om hvar och en, som ämnar tala i ämnet bereder sig på att §§:ne föredragas i den ordning de i förslaget förekomma.
Som sagdt är, tror jag, att vi vinna tid derigenom, emedan vi måste i alla fall återkomma till de serskildta §§:ne och då är det så godt att taga dem i den ordning de Den 26 April f. m. 403 i förslaget förekomma, hvarföre jag bestrider Betänkis antagande i klump.
I denna fråga synes det mig af stor vigt, att vi icke för knapphändigt lägga grunden för det beslut, vi skola fatta.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att vi icke skola förnöta liden med öfverläggning om sättet för denna frågas behandling, hvaremot Hr Hjärne föreslagit alt Betänk, i sin helhet skulle antingen antagas eller förkastas.
Det är väl troligt, att pluraliteten af Ståndet icke kan antaga ett sådant förslag, som är behäftadt med så många brister.
Raabs af Hr von Hartmansdorff understödda förslag så tror jag att största delen af oss sväfva i en ganska stor okunnighet om innehållet af dessa §§.
Således skulle jag anse det vara ytterst nödvändigt, all man npgifver de ämnen dessa §§. vidröra.
Jag har studerat delta Betänk, ganska flitigt, men har icke kuunat fått reda på, hvilket system Frill.
Raab här förordat.
Derföre skulle det vara möjligt, att det är precist samma förslag jag velat framlägga, ehuru jag är okunnig om, alt det är detsamma Frih.
En del förslag, som blifvit framställda gå ut på dels att bränvinet skall med vissa undantag aflysas och dels Ii 1 latas till fabrikation, konsumtion och försäljning under de vilkor, den redan voluminösa bränvinslagstiflningen statuerat och söker statuera.
Jag föreslår alltså, att vi lörst och främst må yttra oss i allmänhet om vi i enlighet med framställda motioner skola aflysa bränvinet.
Låtom oss besluta, att vi för vår del alldeles bannlysa denna fiende från vårt land och drifva ut honom helt simpelt och enkelt.
Kunna vi härutinnan icke öfverenskomma, må vi då tillse, om vi skola antaga detta förslag med de modifikationer, som i de olika §§:ne kunna göra sig gällande.
Om dessa 2 alternativer antagas, så tror jag, alt vi blifva i tillfälle att taga i öfvervägande de förslag, hvilka i Betänk, endast vidröras, och alt vi kunna yttra våra meningar derom, men hvilka motioner eller förslag Ulsk. alldeles icke tagit i öfvervägande.
Hr Hjärnes upgift hafva alla ylliat sig mot bränvinets olämplighet och ansett denna giftsdryck såsom ett ondt för vårt land, hvilket onell icke kan jemföras med något annat än en fiende, och af flender, deri största och grymmaste, som förhärjat vårt land.
Skola vi icke få yttra ett ord derom, huruvida denna fiende skall få sprida sitt onda ibland oss, och huruvida den skall blifva beskattad eller icke?
Skola vi icke få yttra oss i anledn. af Hr Hjärnes motion, huruvida vi skola bannlysa bränvinet, fördrifva det ur landet eller ej?
Jag tror att vi ega den rättigheten att först yttra oss, huruvida vi skola ingå i dessa detaljer.
Skola vi fästa oss vid Utsk:s förslag, så är endast fråga om rättigheten att bränna bränvin skall vara fästad vid jorden eller icke.
Men hvarföre hafva vi då kommit tillsammans för alt tala emot bränvinet, då vi straxt i böljan medgifva dess tillvaro i landet.
Mycket hade jag mer att tillägga, men slutar med vördsam hemställan, om icke rättast vöre alt först afgöra om vi böra egna någon upmärksamhet 26* 404 Den 26 April f. m. ät alla de framställda förslagen.
Besluta vi, atl vi alldeles icke vilja hafva bränvin, behöfva vi icke tänka på att åstadkomma en bränvinslag, sorn nära nog blir digrare än den borgerliga lagen och följaktligen kunna - vi också undgå att få bränvins-domstolar och bränvins-domare och thermomelrar öfver statsbehållningen, öfverdenna icke sköna utan fula konst at ttillverka och försälja bränvin.
Jag förnyar således min anhållan, atl den första öfverläggningen må föras om de två alternativerne, om vi skola antaga Utsk:s förslag eller helt och hållet bannlysa bränvinet ur vårt land.
Jag får lugna Hr Estenberg med tillkännagifvande att han, äfven om mitt förslag till föredragningsordning antages, Olifver i tillfälle att vid föredragning af 1 §:s 1 Mom. yrka absolut nphäfvande af ali rättighet till bränviustillverkning.
Dernäst får jag för Hr Hjärne betyga min fägnad, alt han nu förklarat sig helt och hållet lill förmån för Utskrs Belänk., och det är mig så mycket kärare att få höra detta, som denne ledamot varit ganska strång i sina omdömen öfver Ulsk., sä att jag icke kunde vänta mig att få höra det yttrande han här afgifvil.
I öfrigt får jag förklara, atl om frågan här gällde alt antaga författningen utan all förändring, sådan Ulsk. framlagt henne, eller att vidblifva den gamla, skulle jag aldrig ett ögonblick draga i betänkande att välja det förra, ty de befintlige felen kunna vid en kommande Riksdag afhjelpas dä grunden hvarpå den är bygd, är god.
Jag är innerligt öfvertygad att stora resullater kunna i framtiden vinnas af detta förslag, sådant det nu är fram lagd t, men då åtskilliga förändringar deruti skulle förbättra detsamma, måste jag lika med Hr von Hartmansdorff önska, att vi icke förhasta oss ulan försöka, om icke dessa förändringar må kunna tillvägabringas.
Af denna anledn. anser jag det vara skäl, alt först föredraga de vigt igaste §§:ne.
Dessa äro 1 §. 1 Morn., som afhandlar frågan om rättigheten alt tillverka bränvin. 2 §. om liden, 3 §., huruvida bränvinsbränningen skall vara indelad i 2 klasser, gm jag så får säga, 5 §. om bränneriernes indelning i större och mindre, 8 §. om pannans rymd i de mindre brånnerierna och 38 § , sorn afhandlar beskattningen.
Dessa äro de hufvndgrunder, hvarunder de öfrige §§me falla.
Blir man ense om dem, sä är det sannerligen icke af serdeles betydenhet om en eller annan afvikelse skulle förekomma i det ena eller andra af öfriga §§:ne.
Kraemer har önskat, att §§:ne skulle i nummerföljd ifrån den första till den sista föredragas, men jag får erinra att innan frågan i Utsk. discuterades, upställdes vissa principer, som först afgjordes, och det är på dem författningen sedan bygdes.
Då vi inom Ulsk. beslutat först öfver principerna, anser jag del både nyttigt och nödvändigt att Ståndet på samma sätt förfar, hvarföre jag anhåller alt R. o. Ad:n ville behjerta delta mitt förslag.
Raab får jag fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att då de af honom framställda grunder blifvit afgjorde, har Ulsk. att derefter rälla detaljerna.
Sådant hindrar oss icke att genomgå hvarje §.
Till grunderna hörer måhända alt man för fullständighelens skull, tager i beräkning
Den 26 A pir il f. m. skallen såväl för de slörre som mindre brännerierna och om hon bör erläggas förskotlsvis eller ej.
Sedan Slåndet pröfva! hufvudgrunderna, lättas arbetet i öfriga hänseenden.
Då undviker man just de svårigheter Hr Hjärne påpekal, och genom hvilkas upräknande han velat afskräcka Slåndet från Betänk:s genomgående punktvis,.
Jag har tillräcklig takt för alt icke vilja envist vidhålla milt förslag då det af flera bestrides, ehuru jag är öfvertygad derom, alt oaktadt man begärt föredragningen punktvis, del icke skulle strida emot Riksd.Ordn:s föreskrifter, om jag i en contrapropos. vid en votering begärde Belänk:s antagande i sin helhet, men det föredragningssätt Frih.
Raab och Hr von Hartmansdorff förordat, anser jag leda lill för mycket onödigt tal, emedan om man här skulle utplocka en eller annan §, utan att på förband bestämma, att man skall gå i nummerordning, skulle följden blifva att ny discnssion skulle upsla om hvilken § i ordningen derefter skulle följa.
Således om man hade afgjort 1 §, skulle man sedan discutera först om den §, som derefter borde förekomma och sedan om sjelfva §:n och så hela Betänk, igenom.
Vill man antaga det föredragningssätt, att man först afgör grundsatsen, och det skall jag icke hafva något emot, så tror jag det vara lämpligare alt icke följa det redigerade förslaget till författning ulan Utsk:s företal, der dessa 28 grundsatser äro utsatta med cursiv stil.
Men äfven detta sätt anser jag icke vara det lämpligaste, enär det endast skulle leda till alltför mycken vidlyftighet och derföre förenar jag mig med Frih. Kraemer, att man börjar med 1 §. neli fortsätter sedan i nummerföljd.
Derigenom undviker man alla discussioner om hvilka §j$:r skola i ordningen föredragas.
Såsom ledamot af Serskilda Utsk. bar det naturligtvis varit min skyldighet alt noga länka mig in uti förevar:de ämne, men jag föreställer mig, alt så icke kunnat vara förhållandet med icke ledamöter i Utsk.
Inom detta Utsk. hafva vi galt så tillväga, att vi först fram kastade vissa grundsatser, af hvilka en del först provisoriskt antogos, och sedan gingo vi tillbaka och afgjorde dem definitivt.
Undertiden hade man haft tillfälle att betänka sig och erhålla likasom ett sammanhang i tanken emellan dessa serskilda grundsatser.
Skulle nu discussionen föras blott om vissa §§, så befarar jag, alt endast de, hvilka före upkomslen på della rum genomtänkt frågan, kunna se henne i ett system.
Dessutom kan det hända, att en § ändras, och om det t. ex. vore den 8 §, säger jag upriktigt, att jag nu icke tänkt mig lydelsen af den 38 §.
Sker föredragningen af§§:ne i nummerföljd, blir man äfven mera hemmastadd med ämnet och derigenom undviker man beslut, som 9ro i strid med dem, man vid föreg:de §§. fattat.
I motsats med den siste värde talaren delar jag Frih.
Raabs och Hr von Hartmansdorffs åsigter i fråga om föredragningssättet.
Jag tror för min del, att man blir mera hemmastadd vid ämnet och att detta framsläller sig 400 Den 26 April f. m. ’ mycket klarare, om man först afgör de §§, hvilka, så att säga, uL göra grunderna för författningen.
Jag har vid detta tillfälle, såsom jag ofta plägar göra för att reda mitt begrepp, upgjort en tablå, hvaruti frågans alla hufvudpunkter äro sammanfattade, och utan att i detta afseende hafva på minsta sätt rådfört mig med de Hrr, som här yttrat sig, instämmer likväl denna upslällning fullkomligt med den indelning, som af förstnämnde talare blifvit föreslagen såsom bas för föredragningen.
Det är också naturligt alt någon väsendtlig skiljaktighet i detta afseende ej kan upslå.
Frågan delar sig tydligen först i hvad som rörer tillverkningen och hvad som rörer beskattningen.
Dessa hufvudafdelningar sönderfalla sedan, i afseende å tillverkningen: i frågan om rättigheten alt bränna; i frågan om tidell; och i frågan om redskapens beskaffenhet; samt rörande beskattningen: i frågan om dess belopp; dess beräkningssätl; och liden för dess utgörande.
Dessa äro onekligen de grunder, hvarpå hela författningen hvilar, och voro vi om dem ense, faller det öfriga nästan af sig sjelf.
Raab och Hr von Hartmansdorff i fråga om sättet för föredragningen.
Hr Estenberg: Sedan Frih.
Raab afgifvit sitt senaste yttrande, instämmer jag lill alla delar med honom.
Ofverläggningen om föredragningssätlet ansågs härmed fulländad* hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, sedan Hr Estenberg afstått från sitt yrkande och instämt med Frih.
Raab, numera återstodo egentligen 3:ne serskilda meningar, nemi. alt Ulskrs förslag mätte discuteras i dess helhet, såsom Hr Hjärne yrkat, eller §-vis, såsom öfrige talare föreslagit.
I afseende på discussionen §-vis hade 2:ne talare yrkat att §§:ne må förekomma enl. förslagets nummerföljd, och Frih.
Raab med flere ledamöter föreslagit alt de må företagas i följande ordning nemi. först 1 §:ns 1 Morn., 2, 3, 5, 8 och 38:de §§:ne och sedan förslaget i öfrigt efter nummerföljd; hvarvid Hr von Hartmansdorff tillagt att efter 38 §. äfven 39, 40 och 41 §§:ne må förekomma innan återstående delar af förslaget företagas enl. §§:nes nummerföljd.
Jag anhåller ali få förena mig med Hr von Hartmansdorff.
Uppå härefter framställda serskilda propos:r bifölls först att Utsk:s förslag skulle §-vis företagas och sedan att dervid den af Frih.
Raab och Hr von Hartmansdorff föreslagna ordning skulle iakttagas.
Till följd häraf förekom nu § i.
Jag har visserligen deltagit i upställningen af denna §:s ordalydelse; men i afseende på den nu föredragna punkten anhåller jag dock att få föreslå vissa rättelser.
Här är nemi. tillåtet att äfven i städerna begagna enkel redskap.
Derigenom skulle möjligen kunna hända, alt stadsjorden användes till potatis-sättning och den blifvande skörden till bränvinsbränning
Den 26 A piil f. m. med småpannor.
Sådant vore stridande icke blott mot ändamålet med stadsjorden, utan äfven mot författningens åsyftning att den enkla redskapen skall så fort ske kan, försvinna och ersättas af den sammansatta eller s. k. större.
Jag hemställer alltså, om icke ordalydelsen i 1 §:s 1 Mom. hör blifva följande: ”Bränvin må med sammansatt redskap tillverkas af en hvar, som antingen är enl. 4 §. 1 Mom. i Fabriks- och HandtverksOidn. d. 22 Dec. 1846 berättigad att idka fahriksrörelse eller på landet eger, eller innehar, serskild skattlagd jord; samt med enkel redskap endast af sådan jords egare, eller innehafvare.” Gr.
Posse, Gust. Maur,:
Bade Ulsk. framlagt endast förslag lill förordn. om vilkoren för bränvinstillverkuing utan några motiver, skulle jag hafva ohetingadt ingått på Hr von Harlmansdorffs förslag, och jag gör det äfven nu; men vill dock framställa några anmärkn:r mot Utsk:s motivering, på hvilken Utsk. grundat sin åsigt, att bränvinsbränningen bör lyftas från jordbruket.
Jag har pä förhand sagt, alt jag ämnar rösta derför, utan att jag likväl gillar Utsk:s moliver.
Man har sagt, alt jordbruket icke har någon rätt till bränvinshränning.
Det må vara en sanning, alt denna rättighet icke återfinnes i någon lag, men den är dock grundad på något, som kallas gammal häfd.
Ja Mine Hrr! just på gammal häfd är denna rättighet grundad.
Jag tror således, alt bränvinsbränning varit en jordbrukets rättighet, och att man icke kan skoningslöst borttaga henne.
Ulsk. säger: ”1 fråga om all annan sådan har den grundsats gjort sig gällande, att frambringaren eller ägaren af råämne har hvarken större eller mindre rätt än någon annan alt förarbeta det.
Sålunda har man icke fallit på den tanken att grufveägare ensamme skulle äga ali blåsa tackjern, hytteägare ensamme alt smida stångjern, slångjernstillverkare ensamme att bränna stål eller tillverka finare smiden, ullproducenter ensamme att väfva ylletyg, ägare af lera och sand ensamme alt bränna tegel o. s. v.”
Den, som har en fabrik, må väl vara berättigad, att laga råämnet hvar han vill.
Säd måtte väl vara ett råämne och bakning af bröd är väl en förädling deraf, och följaktligen mäste den, sorn skall baka bröd, hafva rättighet att taga säden hvar som helst.
Jag kan icke gå in på, alt detta är stridande emot eganderätten.
Bränvinsbränningen har länge varit fästad vid jorden, och åkerbrukaren har hafi många fördelar deraf icke derför, alt jag tror den hafva varit nödvändig för ladugårdsskölseln, men derför, att bränvinet varit en lätt afsättlig vara.
Jag har på förhand sagt, alt jag vill skilja bränvinsbränningen från jordbruket, men jag vill äfven, att då representanier af R. o.
Ad. samt PresteSt. hvilka hafva så många gemensamma interessen, om de rätt förslodo desamma, lemna ett sådant medgifvande, att nationen skall erkänna, att det är en ädel handling, att det är en upoffring, som icke kan fordras af oss, utan vi göra den derför, att vi äro genomträngda af öfvertygelsen, att nationens väl kräfver denna upoffring.
Detta vill jag, att nationen skall inse och begripa, och af denna anledn. protesterar jag helt och hållet mot den motivering, hvarpå 408 Den 26 April f. m.
Utsk. upslällt den §, sora nu är i fråga.
Jag vill icke vara vidlyftig i detta fall, emedan jag tror, att discussionen blir vidlyftig nog ändå, utan jag slutar med yrkande af bifall till Hr von Hartmansdorffs framställning.
Hr von Koch, Nils Samuel, anförde dels skriftligen, dels muntligen:
Först anser jag mig böra tillkännagifva, att för vinnande af det ändamål som här bör i främsta rummet sökas — fylleriets hämmande — den 1111 ifrågavande författningen, i min tanke endast kan lemna två väsendtliga medel. l:o bränvinets fördyrande, hvarigenom åtminstone någon minskning i konsumtionen bör åstadkommas, och 2:o inskränkning i antalet af bränvins-fabriker -— något bränneri för husbehof finnes nu knappast.
— Genom en sådan inskränkning minskas antalet af dem, som hafva omedelbar nytta af bränvinsförtärande, och af dem, som vid all lagstiftning i dessa frågor, först tänka derpå.
Får jag bränna, eller får jag sälja min säd och min potatis på nära håll till högt pris? och endast i andra rummet derpå om lagen kan dämpa laster och brott.
Jag vill icke, att man nu skall göra sig några illusioner, eller föreställa sig, att om man äfven stiftar den bästa möjliga lag, ang:de tillverkning af bränvin, man dermed äfven gjort nog för fyllerilastens hämmande.
Dertill fordras i min tanke oändligen mycket mera, hvaribland jag nu blott i förbigående vill erinra om goda föredömen från de bildade klasserna, bättre upfostron; den allmänna välmågans tillväxt; sunda, tillräckligt luftiga bostäder; beredande af Ullf alle lill bättre, oskyldiga njutningar och förströelser m. m.
Jag har tagit mig friheten erinra härom, isynnerhet för att mötandet inkast, att i ett eller annat land, der man redan har en lagstiftning för bränvins-tillverkning, sådan jag önskar den, folket ändå super.
Men felet ligger då icke i denna del af lagstiftningen.
Så t. ex. i England, der i detta afseende dåliga exempel från de högre klasserna och brist på bildningsanstalter för de lägre intill de sista 15 å 20 åren verkat och jemte den ytterliga strängheten i afseende å firandet af söndagen, •— då man ej får göra annat än läsa, spatsera och supa — ännu bidraga till fylleriets bibehållanden.
Dock har det aftagit der, och man anser sådant i väsendtlig målto vara att tillskrifva de klokare författningar man i afseende å tillverkningen af bränvin der vidtagit.
Såsom exempel härpå vill jag anföra följande efter ett sisth år utkommet berömdt arbete, af förre Inspektören öfver Skottska fängelserna, Fredrik Hill, en broder till Rowland Mill.
Under det en särdeles hög afgift var lagd på tillverkningen af bränvin, eller s. k. ”whisky”, ingick i ett distrikt, Elgin, icke en enda skillings dylik] afgift lill statskassan.
Några år efter afgiftens nedsättning erlades i samma distrikt 40,000 £ St', i dylik afgift.
Och en embetsman på stället hade intygat sådant ej vara en följd af Den 20 April f. ra. 409 ökadt fylleri, nian hade inträffat samtidigt med en betydlig minskning i dryckenskapslasten.
Under den höga afgiften bedrefs nemi. mycken lönn-bränning.
Denna verkställdes om nätterna.
Frestelsen ali supa var derunder oemotståndlig och en stor del af landtmännen visade, när man mötte dem om morgonen, att de besegrats af denna frestelse.
Jag har sagt, att det nu egentligen äro tvä medel till hämmande af fylleriet, som man kan bereda.
Jag tillägger, att intet sådant medel får försummas, om man på allvar vill närma sig det vigliga målet.
Jag tror att U(sk:s bär föredragna lag-förslag, om det antages, skall i viss mån bidraga både till bränvinets fördyrande och till minskning i bränvinsfabrikernas antal.
Jag antager derföre heldre detta förslag än bibehåller nuvande stadganden.
Jag klandrar icke heller Ulsk. derför, att det vid öfvergången till ett nytt system, gått till väga med varsamhet och skonat de på förut gällande författningar grundade intressen.
Tvärtom tror jag, alt i detta afseende man bör göra ännu flera concessioner.
Men jag anser Utsk. hafva vid tillämpningen af de uttalade grunderna begått några misstag, som jag tror kunna rättas, utan alt sönderrifva det hela, hvartill jag ingalunda vill bidraga.
Vid handläggning af de serskilta sladganderna skall jag, om ingen annan gör del, närmare upgifva huru jag tror sådant kunna verkställas.
Nu vill jag blott i allmänhet antyda hufvudsyftet af mina anmärkn:r.
När man vill hämma konsumtionen af en vara söker man höja priset genom hög beskattning.
Detta är en godkänd utväg.