Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer fullkomligen i denna önskan , men vill blott hemställa, huruvida icke tydligen bör uttryckas den önskan, då sjöförsvaret sättes i gemenskap med Konungariket Norrige, att den planen, som skall framläggas, blifver uppgjord af Svenska och Norrska statsmän, som tillika äro män af yrket, hvarigenom man kunde komma till något helt och bestämdt, samt slippa höra discussioner vid alla riksdagar för ena eller andra vapnet, hvilket jag åter tillskrifver den liknöjdhet, som vidlåder flottans ärenden i allmänhet.
Under ett sådant förhållande, och då Utsk. redan framställt en sådan önskan, anser jag det vara alt ga något för långt att redan bestämma planens beskaffenhet; hvilken bestämmelse otvifvelaktig! ligger uti Utsk:s tillstyrkande, att all nybyggnad och väsendtligare reparation å linieskepp skall upphöra.
Hade Utsk. hemställt, att all nybyggnad af flottan mätte upphöra; så hade jag velat instämma med Utsk., emedan jag förmodar, att Utsk. åsyftat att dermed sätta Styrelsen i nödvändighet att framkomma med ett fullständigt förslag, ehuru grunden, hvarigenom ändamålet skulle vinnas, icke torde behöfvas, med afseende å det af Ständerna redan fattade beslutet om införande af departementalstyrelse; men jag ser ingen skada kunna uppkomma derigenom, att de medel, som icke användas till flottans nybyggnad, begagnades till fulla beloppet för completterande af flottans etablissementer och förbyggning af sådana fartyg, som antagas i följd af det gällande systemet.
Jag hemställer således till Utsk., om icke Utsk. skulle vilja utgå blott från den åsigt, att, utan att särskildt tala om linieskepp, all nybyggnad af flottan inställes, intill dess en sådan plan framkommit, hvarom jag förut nämnt; i följe hvaraf åtskilliga ställen i detta betänk, komma att undergå redactionsförundi ing.
Beträffande anslaget för flottans exercis, så har jag, lika med hvad flere talare anfört om olämpligheten af fördelning af exercis-medlen, icke kunnat göra mig reda för hvad som åsyftas med denna fördelning, hvarigenom linie— flottan skulle erhålla 2Ö,ooo r:dr, som på sin höjd förslår till exercis med en fregatt 3 månader; men hvad skulle väl kunna på 3 månader läras af hvar och en vid flottan, dä man betraktar personalens storlek, så val till officerare, som manskap.
Hvad åter skärgårdsflottan beträffar, så möter dervid samma olägenhet, nemi. alt exercismedlen äro för knappt tilltagna; ty för 20,000 r:dr lärer svårligen mer än 2 bataljoner kanonjollar kunna exercera mer än 2 månader.
Utsk. har slutligen tillstyrkt R.
St., att hos K. M. i underd. anmäla en af enskild motionär väckt (råga om beklädnadshjelp och förhöjd inqvartering för flottans under - 55S
Den i3 M a j f. m. officerare, till det afseende K. M. i nåd. må finna densamma förtjena, under tillika yttrad förmodan, att, i händelse den skulle finnas billig etc.
M. skall kunna finna den billig, ifall Ständerne besluta blott hvad detta betänk, tillstyrker, emedan det skulle gifva anledn. lill alltför mycken misstydning, om skrifvelsen inkom sådan, som Utsk. projecterat.
Då här är fråga om partisinne — ty så är verkligen förhållandet, emedan 2 partier alltsedan 1824 stått i öppen strid mot hvarandra — och man vill afhjelpa del; anser jag af högsta vigt, att man öppet och ärligt uttalar sina åsigter, och att man går till vaga på ett sätt, att man icke lemnar en möjlig anledn. lill en misstydning.
På dessa grunder anhåller jag om ålerremiss af betänk.} och att StalsUtsk. behagade fästa uppmärksamhet vid det jag nu haft äran anföra.
Hr 1\åfelt, Anton, uppläste till prot. följande:
Ehuru ogerna jag än å detta rum uppträder, att tala för ökade anslag, anser jag dock min pligt fordra, att vid det tillfälle, då fråga är om Sveriges sjöförsvar, äfven lemna mitt yttrande, icke i den del, som afhandla!’styrkan och beskaffenheten, ty detta ämne är redan af fräjdade talare med mera vidsträckt erfarenhet, än sorn fallit på min lott, vidrördt, ulan i hänseende till det för flottans öfning anvisade anslag, hvilket jag, huru dermed än må hushållas, måste anse för knappt.
Ogerna vill jag väl föreslå några ökade utgifter; men vissa utgifter äro af den natur, att af deras underlåtande uppkommer misshushållning.
Afdenna natur är exercis-anslaget och jag nödgas således i detta afseende förena mig med dem, som anse en tillökning nödvändig; ty en flotta, om den ock vore i anseende till sin materiel i bästa skick, måste dock anses föga användbar till värn mot fäderneslandets flender, om den saknar skickligt befäl och skickligt manskap; och enär det nu icke allenast är allmänt kändt, utan till och med fullkomligen bevisadt , alt någon ändamålsenlig öfning för det nuvar. knappa anslaget aldrig kan åstadkommas, och till och med den exercis, som med ytterligare 45,000 r:dr kan ernås, ej är fullkomlig; hemställer jag dock vördsamt till det H. StatsIJtskts behjertande, om icke fäderneslandets säkerhet fordrar, att behöfliga medel till detta vigtiga ändamål anslås; och i sådant afseende yrkar äfven jag återremiss på betänkandet.
Hr von Heyne, Georg, anförde skriftligen:
Jag har ej yttrat mig vid tredje hufvudtiteln, ehuru jag tjent som indelt infanteri-officer.
Det torde dock förlåtas mig, om jag i förbigående yttrar någon enskild åsigt, rör;de landtförsvaret, ehuru jag begärt ordet i afseende på den nu föredragna fjerde hufvudtiteln.
Jag har icke blundat, under det jag blifvit gammal, för den nyare tidens kraf, ehuru de åsigter, jag i korthet Den i3 Maj f. 111. arnat' framställa, torde anses gammalmodiga; äfvensom den tidpunkt, jag vidrörer, icke heller är på model att, åtminstone med beröm, omnämna.
Medgilvoin likväl, dt om hvarje tidehvarf har sin skuggsida , höra dock dess glanspunkter deraf icke bortskymmas.
Sorn gosse såg jag Gustaf III ofta passera till Carlskrona, stora arbetscommenderingar ditgå; man hörde omtalas de storverk, der förehades —• och huru klappade mitt ynglingalijerta, dä jag i Juni 1788 såg den stora hamnen i Carlskrona uppfylld af den Svenska flottan, — jag tror mer än 3o linieskepp och fregatter, på hvilka den södra armeen öfverfördes till Sveaborg, der vi landstego, och den majestätiskt imponerande flottan, Gustafs och Chapmans nyskapelse, gick alt vid Hogland mäta sig med den Rysska.
Veteranen, så väl som ynglingen, förvånades och upprymdes ånyo, då vi, få dagar derefter, aler embarquernde pä en i sin genre lika imposant skärgårdsflotta, för att landstiga vid Brakila nära Fredrikshamn, som ock skedde; men —- för denna period innefattar den tidens historia tvänne afskyvärda ord —-
An jala-förbundet — catastrofen torde hos enoch annan inom den öfriga armeen väckt minnen, kanske sympatier från partitiden, men tvekan och nedslagenhet hos ännu flera; — se der orsaken till den resultatlösa 1788 års landtcarnpagne!
178g—go årens campagne!’ utvecklade ett annat förhållande.
Man har ansett den tidens systeme, som föregick 1788— go årens krig, ensidigt hafva egnat omsorgen ät styrkan lill sjöss , och nog litet hafva afsett bildningen af arméens personal, genom blott de vanliga mötenas öfningstid.
Ja, indeln:s-verket hölls, så väl i denna, som öfriga delar, den tiden i helgd!
Huruvida arméen dock var mindre tjenstbar, i brist af fredlig öfning , torde — utom segrarna i Savolax under Stedingk — de vid Uttismalm , Likala, Walkiala, Kellis Baracker etc. mot en alltid öfverlägsen fiende bäst upplysa; men indelnts-verket, detta Carl XI:s storverk, som Carl Johan kallat Sveriges palladium, är nu mera i mångens tanke urmodigt, oaktadt det orubbadt torde kunna väl förenas med det nu till Sveriges lycka införda bevärtssystémet, såvida detta icke en dag blir Preussiskt.
Ingen Svensk önskar lifligare än jag, att vi kunde på samma gång uppfylla alla behofver, så i afseende på löneförhöjningar, som armée-personalens öfning, så vidt den under freden kan utbilda krigaren, och derjemte anskaffa en materiel, som i allo svarar emot principen, alt Sveriges försvars-systéme bör utgöra ett fullbildadt helt; men, mine herrar! nekom ej, att detta öfverskrider nationens krafter.
Ett helt försvars-systeme måtte innefatta sjö- och landtförsvar; det sednare är tryggadt genom den gamla stammen, förstärkt och rekryterad med bevärtn, alltid fulltalig.
Det praktiska för kriget bibringas snart den unga bevär:s-rekrylen af ett kunnigt befäl, äfven sedan kriget börjat, då han 0cn i3 Maj (, m. derjemte införjifyas med en gammal stam; men kustbefästningen, örlogsfartygen, med deras utredning, böra vara färdiga före krigets utbrott, — det torde annars, med all theoretisk öfning för armeens personal, hafva sig något svårt med landets försvar.
Om, såsom för 5i år sedan, en jemngod Svensk flotta hädanefter kan gå att i öppna sjön söka den Rysska, som fiende, är ett problerne, som framtiden må lösa — för nutiden ser det mörkt ut; — men ett sjövapen mäste vi äga eller snart förskaffa oss, som förmår trygga våra kuster och skydda vår handelsflotta.
De mera sakkunnige än jag må bestämma proportionerna emellan seglande oell rodd- samt ångfartyg.
StatsUtsk. har sagt sig vilja, vid afgifvande af sitt yttrande angtde extra-statsregler:n, ytterligare taga i betraktande hvad som rörer anslag för 4‘^e hufvudtiteln ; föremålet är vigtigt, och jag hoppas StatsUtsk. finner det sådant.
Jag har ej velat göra någon anmärka, emot Utskts betänk., blott framställa några jemförelse!' emellan de mest i ögonen fallande behofven, och landets förmåga att uppfylla dem, tillika med de, som det vill synas, icke lika nödvändiga, till det afseende, de af StatsUtsk. kunna förtjena, i händelse betänk., med deröfver fällda yttranden, varder återremitteradt.
Hr Hagelstam, Otto Julius, uppläste följande:
Äfven jag har funderat litet på vårt sjöförsvar, och har någon erfarenhet oell kännedom i den saken sedan 4° år tillbaka, helst sjökrigsyrket alltid har roat och intresserat mig mycket.
Om vi hade Englands tillgångar, så skulle äfven jag votera för en stor, men då, mycket stor och vår östra granne verkligt öfverlägsen linieskeppsflotta; d. v. s. 5ö linieskepp, ehuru en sådan linieflotta ändock icke skulle kunna ireda våra skärgårdar för Rysska skärgårdsflottan; ty om det ock må låta förmätet, så är dock ganska säkert, att jag till och med med mitt hufvud ville ansvara, att ingen linfeskeppsflotta, ehuru stor, skulle kunna hindra mig att med en fullkomlig och väl öfvad skärgårdsflotta gå härifrån till Åland, eller ifrån Aland hit, och sedan längs hela skärgårdskusten.
— Det är endast med en stark och val öfvad skärgårdsflotta, som man kan hindra sådant och freda våra skärgårdskuster.
Men det vore i alla fall roligt att kunna säga sig vara herre på täppan, nemi. både inne i våra skärgårdar och ute i Östersjön , hvarigenom vi ej behöfde så mycket bryderi med vårt landtförsvar.
Jag respecterar emedlertid hvars och ens öfvertygelse, och jag hoppas detsamma af dem, som tänka om vårt sjöförsvar olika än jag.
Men jag vill icke hafva på mitt samvete, Den i3 Maj f. in. vete att ej afrada ifrån det, sorn jag, efter mogen öfverläggning, tror lända till fosterlandets påtagliga skada, , Omöjligen kan någon inbilla mig, alt ett sådant sjöförsvar, som vi nu äga, eller som jag nu hört recommenderas, kan vara eller blifva för Sverige, i dess nuvar. ställning, det ändamålsenligaste och nyttigaste, såvida vi icke upptäcka någon särdeles rik guldgrufva.
Tvertom tror jag, och ganska mångå med mig, att alltför manga år och alltför stora summor för oss redan blifvit förspillda på vårt tvåfalldiga sjöförsvars-systeme; ty ännu befinnas våra flottor uti ganska ofullkomligt tillstånd, och det just genom vår fåfänga Jinieskeppsbyggnad, och derigenom bristande medel till exercis, samt afvand håg ifrån skärgårdsförsvaret, hvilket sednare ändock är det angelägnaste och enda möjliga sjöförsvar för Sverige, som numera duger.
Det är icke förstå gången, som jag hört ståtliga calculer och granna förespeglingar, all vi, med ett visst årligt anslag, inom vissa år kunde och skulle hafva så och så många completta linieskepp, fregatter, corvetter och skärgårdsfartyg m. m.
Anslagen hafva tid efter annan blifvit ökade, dessutom extra medel emellanåt — tiden bar förflutit — men de calculerade och lofvade flottorna hafva ännu icke blifvit färdiga, än mindre öfvede.
Och hvad duger en flotta lill, utan öfning?
Jo, att öka fiendens trophe'er.
Jag är dock öfvertygad, att en noga och hedrande hushållning blifvit iakttagen på alla stationer.
Erfarenheten är den bästa läraren och den säkraste räknemästaret) i detta, som i många andra fidi.
Flottor, isynnerhet stora goda Iinieskeppsflottor, kosta mycket.
De äro icke för fattigt folk.
Det ligger i sakens natur alt af små tillgångar blir små och svaga flottor, och när man, som hos oss, ytterligare sprider sina små tillgångar pä aine alldeles olika flottor, som icke kunna agera tillsammans; så mäste begge blifva än svagare, och man äfven tyrar derigenom alt blifva slagen på alla håll, eller att ingenting kunna uträtta med dem.
Vid sådant förhållande är jad I i gas t att hålla blott en sorts flotta, d. v. s. den nödvänjdigaste, och låta nyttan gå framför grannlåten och beqvämligheten.
Vi mäste således hafva blott en, men stark och väl öfvad skärgårdsflotta, för våra skärgårdar — som utgöra -Jrdelae af våra kuster — jemte ångfartyg och några goda fregatter tili conyojer och recögnosceringar etc.
Ty med blott i.,200,000 r:drs årligt sjöanslag, emot 3g millioner rubel, svarande emot .21 ä.22 millioner r:dr b:co, kommer man ej långt.
Dertill fordras mycken omtanka, försig tighet och drift ; och är ej råd ligt att onyttigt använda når got af vårt lilla sjöanslag, an mindre att tilltro oss dermed kunna blifva mästare på öppna fältet, det vill bär säga, på öppna hafvet.
Vi må tacka naturen, som för det mesta omgifvit
Své 6 H. 7 1 56a Ben i3 M a j f, m. rige och Norrige med en förmur af öar, holmar, klippor och grund, samt rätta oss derefter, emellan hvilka små och mindre dyra fartyg — hvartill vi, inom oss, hafva alla tillbehör — mycket lättare kunna mäta sig med en öfverlägsen styrka, utan risk att i första batalj blifva helt och hållet förstörda, eller instängda för hela fälttåget, hvilket, med underlägsna och oöfvade linieskeppsfloltor, oftast handt och kommer att hända — och dertill lönar ej mödan alt hålla linieskepp.
Klokare hafva våra bröder, Norrmännen, gått tillväga med sitt sjöförsvar; de bortspilla ej sina krafter på linieskepp; de hålla endast i små fregatter, men bygga kanonslupar och kanonjollar med fart, och tå sålunda snart lika stark flotta som vi nu.
De hafva redan skaffat sig härifrån 100 bombkanoner, och vi, med vår vanliga liknöjdhet, endast iB, ehuru vi gjorde bekantskap med detta förträffliga vapen förr än de.
Jag har mig väl bekant, alt Danmark, liksom vi, af gammal vana ånyo lade sig till några (6) linieskepp efter olyckan 1807.
Jag har ock hört omtalas, att sist afdöde Konungen i Danmark yttrat, under ett samtal med en betydande Svensk officer: ”Jej skal sige dem, det nytter ikke ”Danmark nu mere, at bygge Linieskibe, men Jej maa ikke ”slippe mine gamle Admiraler, de ere kuns vane til at sejle.”
Men jag har äfven af säker hand nyligen fått veta, att Danmark nu reducerar sig till 4 linieskepp, och ämnar snart lägga bort alla skepp, samt endast hålla några fregatter, kanonslupar och ångfartyg, hvarmed de ock i hast lättare kunna öfverföra trupper emellan sina öar.
Således behöfva vi icke heller emot Danmark hålla linieskepp, och emot Ryssland låter det sig icke göra.
— Genom vårt blinda sträfvande att få några linieskepp, hafva vi bara byggt, men icke completterat.
Jag skulle hellre tro, att det hade varit mycket bättre att hafva blott 4 skepp i fullkomligt god ordning, än alt skyldra med 10 obrukbara; ty som vi nu se, har man ifrån sjelfva Carlskrona nödgats skrifva och trycka böcker till Rikets nu församlade Ständer, hvaruti försäkras: ”Större delen af nationen och dess representanter, som "höra omtalas, att vi räkna 10 linieskepp, tro det icke ”vara fara å färde, då vi kunna utrusta en sådan flotta ; 'men det kan tryggt påstås, att vi, i följd af sakernas förhållande, icke kunna till verkligt krig utrusta mer än ett, "på sin höjd två, men icke tre linieskepp, väl några enstaka ''fartyg, men ingenting, som kan få namn afflotta; ty sjelfva lärtygen ruttna ju bort, efter hvad vi sett , fortare än ”andra hinna byggas.
Materiel, inventarier och bestyckning ”etc., i skick att dermed utrusta en flotta, finnes icke, oell ”kan icke finnas.
Nog öfvadt befäl och manskap till en flotta "finnes ieke heller och kan icke finnas.
Och när så är, D« n i3 Maj f. na.
Sfi) märk väl — och detta kan icke vederläggas med sändning, huru då kunna påstå, att vi äga en i farans stund ”påräknelig flotta, ett sjöförsvar?
— Nej, vi äga det icke!”
Är icke det en vacker beskrifning på vår dyrbara linieflotta?
Jag undrar om våra grannar frukta mycket för den?
Månne ej en sådan flotta, som StatsUtsk. nu föreslagit, nemi. af 8 goda fregatter, 2 corvetter, 20 ångfartyg och 400 kanonslupar och kanonjollar nied bombkanoner, brännare, torpeder, sneda sundbommar etc., skulle hafva mycket, ja obeskriflig! mera nytta och respect med sig.
Emedlertid har linieflottan uppslukat största delen af anslaget till vårt sjöförsvar, oell skärgårdsflottan fått alltför obetydligt, samt nästan ingen öfning i skärgården, som kan kallas exercis; ty nu i 26 år, eller alltsedan sista kriget, hafva endast 1 ä 2 bataljoner jollar varit ute 2 å 3 gånger på några dagar, och sista gången för bela 8 år tillbaka, hvilket är detsamma som intet.
Ett sådant förhållande mäste för hvarje fosterlandets vän synas högst anmärkningsvärd!, då armeen hvarje år får öfva sig för 3, 4 å 5oo,ooo r:dr, och de seglande fartygen ofta för 100,000; men det vapen, sorn först behöfves att taga emot fienden, och har så mycket att lära, kan blifva så bortglöradt och till bak alia I let!
Rättnu finnas inga officerare qvar af arméens flotta, sotn känner skärgårds-krigssätlet.
Hvad är orsaken, att man låter denna för oss vigtiga krigsveltenskap så utdö?
Har man redan glömt de tjenster detta vapen gjort?
Inser man icke ännu, att skärgårdsförsvaret är för Sverige numera det vigtigaste och enda möjliga på vattnet?
eller är det för att linjeskeppen sedan så mycket säkrare skola få lefva, då ingen mera känner eller intresserar sig för de små osynliga kanonsluparna?
Våra fiender kunna i sanning icke önska sig bättre!
Af nu nämnda orsaker och många flera, som kunde tilläggas, är det verkligen hög tid för oss att vidtaga en k ra fl ig och genomgripande förändring med vårt sjöförsvar, lämpad efter vår local och våra tillgångar, såvida Sverige, i behofvets stund, skall kunna påräkna åsyftad nytta af våra sjövapen, oell våra fiender icke alltför lätt och godtyckligt kunna landstiga och bibehålla sina communicationer hvar de behaga.
StatsUtsk. har riktigt insett allt delta, och uti sitt utlåt. ang:de fjerde hufvudtitelns reglering uppgjort ett förslag, sorn jag anser så bra, ändamålsenligt oell patriotiskt, att jag icke kan underlåta att derföre betyga StatsUtskls ledamöter min varma vördnad och högaktning.
Ja, jag är fullkomligt öfvertygad, att StatsUtskts förslag till Sveriges sjöförsvar är det förmånligaste sorn för närvar, kan uppgöras, neli att det med mycket skäl förtjenar att till alla delar genast antagas.
Den i3 Maj f. m. Gr. von Platen, Ba 11 za r:
Då äfven jag,såsom ledamot af StritsUtsk., deltagitjoch med tillfredsställelse deltagit i största délen af StalsUtskts beslut och utlät, i denna fråga, torde det tillåtas mig att lemna några ord till svar på hvad flere talare yttrat, ronde denna bufvudtitel.
Jag bade önskat, att man genom stillatigande velat gilla Utskts åsigt att icke indraga organisa tiftnsfiågor under Ståndens pröfning; men, oaktadt man förklarat sin ohåg för alt vidröra dylika frågor, liar man dock framkastat inom Representationen ett ämne, som under uter
;iu 10 års tid utgjort föremål för afhandling i både tryck och skrift, utan att man hunnit öfver den punkt, vid hvilken ihan stod, då man började.
Man torde vilja taga såsom skäl. för att åter uppkasta della ämne, att Ulsk. gjort början dermed i sina anförda motiver. jag hemställer til! en hvar, 0111 icke CJlsk. skulle handlat vida mera oriktigt, om det, utan alla motiver, helt simpelt afslagit K. M:s propos.
•När IJtsk. således fann, att det mäste afslå en del deraf, var det, åtminstone i min öfvertygelse, dess skyldighet alt framlägga sina moliver eller grunder för dess beslut; beroende det sedermera på K.
M. att derå göra det afseende Ilan för godt finner.
— Vid ett sådant förhållande kan jag icke stillatigande förbigå denna fråga.
Jag skall dock söka att vara så litet vidlyftig sorn möjligt.
Jag får börja med att förklara, att jag icke i alla detaljerna kunnat följa en talare här på Riddarhuset, som inlåtit sig uti en lång vederläggning af en utkommen flygskrift, röride flottans angelägenheter.
Om jag ville inlåta mig uti vederläggning af allt hvad som i tryck eller inom de andra Stånden emot min åsigt blifvit sagdt i detta ämne , fruktar b'S> att R. o. Ad. med skäl skulle ledsna dervid.
Den talaren, jag menar, har utgått från den förmodan, att en brochure, undertecknad J. O. II , skulle hafva ledt Utsk. , hvilket bevisa!', att man lätt ser saker skeft, när man blott betraktar dem i cn viss riktning; ty brochure-författaren talar för bibehållandet af linieskepp, då deremot Utsk. varit af motsatt tanke.
Samme värde talare har uppdragit en jemförelse emellan förhållandet med vår marin och andra länders, såsom Frankrikes, Englands och NordAmerikas, för alt bevisa, att
Sverige borde lemna större anslag till sin flotta.
Men det egentliga skälet, som talar emot en linieflolta för Sverige, har icke blifvit vederlagdi, nemi. tillgångarné inom vårt laud i förhållande till andra landers.
Man har velat anslå alla möjliga känslor oell, bland annat, yttrat, att andra nationers aktning för den Svenska skulle betydligen förminskas, om linieflottau borttogs.
Jag vädjar till omdömet bos den värde ledamoten, sorn gjorde denna anmärka., och som blist kan bedomina förhållandet, 0111 våra linieskepp , i det skick de för det närvar, befinnas, kunna anses af sådan beskaffenhet, att de k un fia ingifva andra nationer aktning föY detta vapen ; om icke aktningen skulle vara bättre bevarad, Den 13 Maj f. m. 5G5 derest vi ägde fane fartyg, men i sådant skick oell på det sätt försedda med livad till utrustningen erfordras, som den värde ledamoten sjelf skulle önska att se dem.
Del är besynnerligt, att man ännu i våra dagar kan tro sig uträtta något med uppgifter på papperet.
Ilätla tillståndet börden värde talaren sjelf bäst finna, då lian, snart sagdt, ej på ro år sett något linieskepp och knappt något annat fartyg ute till öfning; oell hvar och en lärer finna, alt utan öfning är det ej möjligt att tänka på försvar, äfven om flottan förresten vore i det fullkomligaste tillstånd.
Man har, såsom jag förut nämnt, citerat andia landel' — de stora nationerna.
Jag anhåller, alt man ville laga i betraktande ländernas loenia förhållanden, deras folkmängd, rörelsecapital med liera omständigheter, som inver ka både på vidden af behofvet och förmågan att fylla det.
I dessa hänseenden kunna vi icke jemföra oss med de större nationerna, såsom Ryssland, England, Frankrike och Amerika.
Hvad jemförelse med
Danmark angår, har jag ingenting deremot, då detta är det enda land af de uppräknade, med hvilket, alla omständigheter betraktade, vi kunna jern förås; och för att visa på hvad grund man bygger, anhåller jag, att såsom svar å det påstående, att Danska budgeten skulle vara större än den Svenska , få uppläsa några ord i en order, utgifven af nuvarande Konungen i Danmark.
Jag säger med flit nuvarande, ty det är skilnad emellan hvad
Han och den föregående Konungen gjort, i fråga om flottan, oell emellan deras åsigter i denna sak.
Uti denna order — se tido.