Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nå välan! förbättra då deras vilkor, anslå medel dertill, så kunna nog deras tjensteförhållanden ändras så att ett vakande öga ständigt kan följa truppen.
Men är det skäl derför att indraga regdet?
Dessutom är det härvid, att anmärka att om i fordna tider skäl till klagan inom provinsen förefunnits i detta afseende så är emedlertid nu jägarnes upförande sådant, att någon anmärkn. ej mot dem kan göras.
Vidare säger Utsk.: ”denna trupp tillkom under förhållanden, som numera icke förefinnas, och hvarigenom dess tillvaro, helst sedan flere jägarekorpser blifvit inrättade, icke är behöflig.” Utsk:s mening med yttrandet ”förhållanden, som numera icke förefinnas,” är väl något mörk, men af diskussionen inom Utsk. slutar jag, att meningen varit den, att enär Wermland förut varit en gränsprovins emot Norrige, så hade förut funnits skäl för regdets bestånd, hvilka nu, sedan detta förhållande uphört derigenom alt Norrige är med Sverige förenadt under en Konung, icke mera förefinnas.
Huru skeft detta raisonnement är, inses lätt när man ihågkommer, att en jägarekorps’s tillvaro måste i främsta rummet bero af arméens organisation i sin helhet och icke af lokala förhållanden inom den provins, der korpsen är stationerad, hvarförutan Utsk. förbisett, att, då Wermlands fältjägare-regde upsattes, fanns icke beväringen och således icke heller då något behof, att äga en bildad slam i och för denna beväring.
Detta är likväl en sak af högsta vigt att fästa sig vid, såvida man tänker på landets sjelfförsvar.
Men har Utsk. förbisett detta, så har det deremot sagt, att flere jägarekorpser i sednare lider blifvit inrättade.
Jag har redan upgifvit den effectiva styrkan af jägare, utgörande omkring 2100 man, hvaraf Wermlands jägare upgå till 600 man, Norrbottens och Westerbottens jägare till 943 man och Jemtlands jägare till 556 effective och Den 13 Mars. 421 inga af dessa korpser utgöra nyupsatta trupper.
Hvarifrån Utsk. fått dessa nya jägarekorpser, är mig obekant, ej heller uplyser betänk, hvarest källan är lill dessa fantasi-korpser; nog af, de finnas ej, och således ej heller detta skäl till reg:tets indragning.
Ytterligare har Utsk. sagt:
"Med hänsigt härtill samt med synnerligt afseende på nödvändigheten att iakttaga hvarje besparing, sorn, utan åsidosättande af Statens sanna fördel, kan äga rum, finner Utsk. sig böra tillstyrka” etc.
Utsk. har låtit här sin bespäringslusta gå något längre än hvad Statens fördel krafvel-, och detta synes nogsamt af den belysning jag haft äran framställa på Utskrs motion.
Att jag ej haft orätt i min framställning synes bäst deraf att K.
M:s propos. i ämnet afser erhållandet af medel för verkställandet af en reorganisation af Wermlands fältjägare-regite, hvarigenom reg:tet skulle erhålla förlängda öfningar och således mera tjenstbarhet.
Att reg:tet är af vigt för vårt försvar, synes häraf, och att jag anser Krigsministern i detta fall för en bättre domare än Utsk:s majoritet, torde förlåtas mig, äfvensom att jag hyser den förmodan att besparingen genom reg:tets indragning blifver raka motsatsen till besparing, i händelse landets försvarskrafter en gång tagas i anspråk.
Utsk:s tillstyrkande innehåller 2:ne delar, hvarå jag vördsamt anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville särskildt framställa propos.
Den första innefattas uti följande: ”att Wermlands fältjägare-reg:le måtte successivt indragas, samt de derigenom blifvande besparingar komma Statsverket till godo.”
Härå yrkar jag afslag, som torde ske utan att förut återremittera punkten, enär det är ett öuskningsmål oberoende af Slatsvegleringen.
Skälen för min anhållan har jag utvecklat under granskningen af Utsk:s motiver och jag är dessutom öfvertygad, att inom detta hus, hvarest så mycken uplysning finnes och omdömena, jag vågar säga det, nästan alltid äro opartiska, ingen röst skall höjas för att understödja Utsk:s förslag i denna del.
Den andra delen innefattas i följande: ”hvaremedlertid det å gällande Riksstat för reg:tet uptagna anslag 25,684 r:dr 16 sk. kommer vid nu npgörande statsreglering att fortfarande upföras.
” Denna del af utlåt, äger deremot alla skäl för sig och jag anhåller alltså, att R. o. Ad. ville bifalla densamma.
Då ingen af de 15 reservanterne angifvit skälen, hvarföre de reserverat sig, har jag begärt ordet och är hufvudsakligen förekommen af Hr Bildt, men anhåller att få till hvad han yttrat, göra några tillägg.
Utsk. har uptagit det belopp, hvartill rcg:tets underhållskostnad in totum et tantum årligen upgår, och Utsk. har funnit detta belopp ganska betydligt.
Vidare säger Utsk.: ”Vidkommande nu K.
M:s högstberörda nåd. förslag, så anser Utsk. att det icke är öfverensstämmande med en rationel organisation”.
Jag erkänner, att jag icke förstår hvad Utsk. menar med en rationel organisation.
Dock tror jag, att, om man med den ringa summa, som erfordras för Wermlands fältjägarereg:te, kan underhålla truppen, sådant måste vara en rationel organisation, men Hr Bildt har i sitt anförande vederlagt detta Utsk:s 422 Den 13 Mars. yttrande så att jag kan förbigå det.
Utsk. säger ytterligare: ”att jemte indelta soldaten och bevärinsmanskap, använda värfvade trupper, som icke göra ständig garnisonstjenst.
Med det reg:le, hvars ombildning, på sätt ofvan nämndt är, blifvit af K. M. i nåder föreslagen, företer sig dessutom det egna förhållande, att detsamma, såsom endast en kort tid af året sammandraget till vapenöfning, består af manskap, som, för denna obetydliga tjenstgöring högst ringa aflönadt, måste vara betänkt på åtskilliga utvägar för sitt uppehälle, och derigenom måhända vänjas vid ett ombytligt och ostadigt lefnadssätt.” Jag har sett Wermlands fältjägare-reg:te under krig användt både bredvid värfvade och indelta trupper, och det är väl efter det sätt, hvarpå reg:tet fullgör sina skyldigheter, detsamma bör bedömas, och i detta afseende har reg:tct sannolikt icke gjort sig skyldigt lill någon anmärkn.
Jag tror äfven, att hvad detta legde tillförene utfört, äfven hädanefter skall lyckas detsamma.
Det har hitintills varit mig obekant, att ostadigt lefnadssätt befordrat lättade utvägar till uppehälle.
I motsats lill Utsk. tror jag, alt förhållandet icke är så i allmänhet, ulan gemenligen tvertom.
Hvarje jägare har i lön 10 r:dr och om han visar tjenstebetyg, får han 2 r:dr 24 sk. allt b:co i inqvarteringspenningar.
Nu har emedlertid förhållandet hitintills varit, att vid hvarje kompani 4 eller 5 jägare saknat tjenst, men de öfriga hafva haft sådan, hvaraf följer, att de för sitt uppehälle icke behöft anlita den af Utsk. nu anvisade vägen dertill, eller ett ostadigt lefnadssätt.
Hr Bildt har redan besvarat Utsk:s yttrande, att conduiten inom regdet icke skulle vara god och att det derföre vore mindre aktadt inom provinsen; (jag tror, att orden folio sig så).
Att så likväl f. n. icke är förhållandet och icke eller linder 30 år varit det, kan jag försäkra.
Det förundrar mig, att eu person, som lyder under en lag jemte den civila, skall vara mindre välfrägdad än den, som endast lyder under den civila lagen.
Jägaren lyder under krigsartiklarne och mäste ställa sig dem till efterlefnad, och äfven under den tid, dä han icke är i tjenstgöring kan sådant komma i fråga.
Möjligen hafva afskedade jägare iakttagit ett mindre godt upförande, men det bör väl icke läggas regementet lill last, synnerligast om just detta deras upförande varit orsaken till deras afskedande.
Ehuru sådant icke hör till ifrågavar. ämne, anser jag mig böra nämna, alt vederbör, kompani-chefer gått temligen arbiträrt tillväga i dylika fall, just på det lastarena icke skulle få anledn. till anmärkn.
Jag bestrider på det högsta, att provinsen på något sätt kan hafva fördelar af indragningen, emedan jag föreställer mig, att provinsen tvertom har ganska stora fördelar af reg:tets tillvaro.
Stora summor har provinsen visserligen icke att påräkna, men hvad regdet kostar, stannar till stor del inom denna provins och utan någon upoffring ä dess sida.
Min öfvertygelse är, att, då Westgötha kavalleri förvandlades till infanteri och passevolancen bestämdes till 5 tunnor såsom jag vill minnas, detta i icke obetydlig mån bidrog till den fattigdom och nöd, hvaraf provinsen Westergöthland under flera år suckade.
Ehuru jag tror samma följder icke kunna upstå genom indragningen af Wermlands Fältjägare-reg:te för provinsen Werm - Den 13 Mars. 423 land, kommer likväl denna indragning att menligt inverka på välståndet.
Då det icke lyckats rikets flender att tillintetgöra reg:tet, hoppas jag, att R.
St:s bemödanden härutinnan skola blifva lika fruktlösa.
Jag anhåller alltså att betänk, måtte afslås.
Det är visserligen icke min afsigt att förorda förevar:de betänk., enär emot detsamma ganska giltiga anmärkna- blifvit anförda och skulle, i händelse af behof, än vidare kunna anföras.
Hvad jag anser vigligast att såsom grundsats uttala, är den åsigt, att R.
St. icke böra i någon män förminska landets nu ägande och till dess försvar säkerligen ganska nödiga vapenstyrka.
Opartisk i frågan, så till vida jag icke är militär, torde jag jemväl få vitsorda hvad jag, i nu förevande speciella fall bör hafva mig bekant, nemi. opinionen om reg:tet inom orten, hvilken är min födelsebygd och hemort.
Om tilläfventyrs, i längesedan förflutna tider, någon missbelåtenhet med truppen ägt rum bland provinsens öfriga invånare, så är det ett misstag att tro, det ett dylikt bedömande numera af förhållanderne påkallas eller ens må anses äga tillvaro.
Så långt jag kan minnas tillbaka, har nemi. genom befälets nitiska och förtjenstfulla bemödanden, regdets hållning och anseende varit i jcmnt stigande; och man underlåter ej att rättvisligen hålla vederbör, härföre räkning.
— Utsk. har behagat upgifva att truppen, i anseende till dess ringa aflöning, måste vara betänkt på andra utvägar till uppehälle och derigenom måhända vänjes vid ett ostadigt lefnadssätt.
Förhållandet är likväl alt då lönen, hvilket är tyvärr ganska sannt, befinnes otillräcklig, sökes annan förtjenst, men, i allmänhet, genom antagande af lagstadd årstjenst, hvilket måtte innebära raka motsatsen af ett ”ostadigt lefnadssätt”.
Af erfarenheten kan jag exempelvis intyga, att å den gård, der jag äger mitt hemvist, äro i berörde hänseende anställde karlar af Jägare-regdet, hvilka just äro bland de starkaste och mest arbetsföra af arbetarepersonalen.
Genom alt välja sådane ynglingar till inskrifning, hvilket utgör föremål för befälets ständiga omsorg, äfventyras ej att ju icke tillfällen till årstjenst stå dem till buds, oaktadt de svårigheter, i afseende å karlens afsaknande vid landtbruket under mötestiden, som kunna vara förenade med deras anställning i enskild legotjenst.
— Att nu indraga regdet på sådane grunder, som Utsk. anfört, lärer alltså icke lända till någon nytta.
Med Hr Bildt kan jag dock ej förena mig i det yrkande att vi böra afslå första punkten, men bifalla den sednare; enär berörde behandlingssätt synes mig vara mot Riksd.Ordn. stridande.
Att åter såsom en annan värd ledamot, Frih.
Palmstjerna förordat, afslå hela betänk., skulle kunna, möjligt åtminstone alstra en annan olägenhet.
Skulle man icke, om detta Förfarande vidtoges, kunna befara, att, då hufvudlitlarne framdeles förekomma lill afgörande inom Stånden, det inkast mot upförande i RiksStaten af ifrågavar. regdes anslag, 25,684 r:dr 16 sk., göres, att nemi., genom afslaget å nu förevar. betänk:s sednare punkt, hinder vore för samma anslagssummans vidare uptagande under RiksSlalens 4:de hufvudlitel ?
Dylik invändning bör man på förhand aflägsna.
Den förebygges genom ali icke afslå f. n. den sednare punkten; men då den första punkten omöjligen kan eller bör godkännas, hemställer jag om icke rättast är, att återremittera hela betänk.; helst någon fara deraf ej gerna kan upstå.
Ett sämre, eller, för att begagna lindrigare uttryck, ett oantagligare resultat, än det i betänk, föreslagna, lärer väl icke det höglofl.
Utsk,, i alla fall, uti detta ärende magta åstadkomma.
Sannerligen jag kan förstå, hvarföre mitt förslag eller det att afslå första delen och bifalla den andra af Utsk:s tillstyrkande skall vara stridande emot Riksd.Ordn.
Denna första del afser den föreslagna underd. skrifvelsen till K.
M. om reg:tels successiva indragning, hvilken fråga är helt och hållet oberoende af Statsregleringen oell behöfver således icke återremitteras.
Jag känner åtminstone icke någon § i Riksd.Ordn., som förhindrar ett sådant afslag.
Deremot tala alla skäl för bifall till den sednare delen af utlåt, eller den, som angår anslaget 25,684 r:dr 16 sk., emedan i annat fall detta å Riksslaten upförda anslag möjligen kunde komma under votering i förstärkt StatsUtsk., och då en sådan åtgärd icke synes mig lämplig, fortsätter jag mitt yrkande om afslag å första och bifall å den andra delen af Utsk:s utlåt.
Jag anser första delen af Ulsk:s utlåt, böra afslås, men för att undvika alla möjliga anmärkmr, afstår jag från delta mitt yrkande om afslag och förenar mig med dem, som yrka återreraiss.
Skulle frågan återkomma från Utsk. i samma skick, önskar jag att betänk, afslås.
FIr Rosenblad, Bernh.:
Jag har begärt ordet, för att fästa upmärksamhelen på ett förhållande, som föreg:de talare icke omnämnt.
Såvidt nemi. man får döma af Ulsk:s betänk., hvilket jag i likhet med Hr Bildt gerna tillerkänner egenskapen alt vara ett praktexemplar bland de många illa författade betänk:n frän det H. StalsUtsk. , har K.
M. icke föreslagit reg:tets indragning, och icke eller uplyser betänk., att någon ledamot af RiksSlm derom väckt motion, hvarföre, och då Utsk. icke tillkommer någon motionsrätt; Uisk. obehörigt föreslagit R.
St. den und. skrifvelsen i det afseendet.
Hvad åter angår frågan om den åtgärd, som bör lemnäs detta betänk, så finner jag lika med Frih.
Palmstjerna i dess första yttrande och jemväl
Hr Bildt, alt Utsk:s tillstyrkande, ronde den underdån. skrifvelsen, hvilket icke eger något sammanhang med Statsregleringen, bör afslås.
Jag kan icke inse något hinder häremot i Riksd.Ordn., och jag vet icke heller, hvartill det skall tjena, att upskjula ett sådant beslut, som förr eller sednare måste vidtagas.
Deremot anser jag Utsk:s tillstyrkande om upförandet af ett anslag till K.
M:s disposition böra bifallas, hvarföre jag anhåller, att FIr Frih. o. Landtm, ville framställa dessa olika propos:r.
Lika med Hr Rosenblad anser Den 13 Mars. 425 jag Ulsk. hafva varit obehörigt att väcka fråga om indragning af Wermlands Fältjägare reg:te, så mycket mer, sorn den K. proposm icke innefattar någon anledn. för Utsk. till en sådan åtgärd, och denna omständighet utgör för mig ett tillräckligt skäl, att begära afslag å betänk, i dess helhet.
Jag inser ej något hinder för ett sådant afslag utaf den omständigheten, alt Utsk. i sednare punkten af sitt betänk, anmält, att det för reg:tet ä gällande Riksstat nu uptagne anslag skulle komma att emedlertid, d. v. s. intill dess indragningen hunnit ske, ä nu upgörande Riksstat, att fortfarande upföras.
Ty då Utsk. ställt detta upförande i samband med indragningen och således gjort detsamma vilkorligt, men meningen hos föreg:de talare varit den, att anslaget skall ovilkorligen och utan all förutsättning om regdets indragning å Riksstaten upföras, så måste också detta sednare komma att af Utsk. verkställas vid utgiftstitlarnes reglering, när Utsk. får veta, att dess framställning om anslagets upförande ad interim, blifvit ogillad.
Jag får fästa upmärksamheten hos de herrar, hvilka yrka afslag å belänk., derpå, att detta betänk, tillkommit på grund af en K. propos., deruti K.
M. begär att pä annan fot få omorganisera reg:tet.
Afslår nu R. o. Ad. detta betänk., så blir af detta Stånd K.
M. propos. icke besvarad.
De beslut, som inom RiksSbn fattas, måste ju utgöra svaret å den K. proposm.
Jag tror derföre, att vi böra förena oss, på det vi må kunna fatta ett beslut, som tillika innefattar ett svar å den K. proposm, men då sådant måhända nu icke låter sig göra, skulle jag tro rättast vara alt vi förena oss med Frih.
Cederström och yrka återremiss af betänk.
Jag finnér icke något hinder i Riksd.- Ordn. möta fördelningen af proposma så, att R. o. Ad. förkastar Utsk:s förslag om den underd. skrifvelsen, men deremot bifaller tillstyrkandet af anslaget.
Skulle R. o. Ad. icke gilla sjelfva anslaget, så skulle det kunna hända, att detsamma, under ytterligare öfverläggning i sammanhang med 4:de hufvudtiteln, väl antages inom detta stånd, men icke inom de öfriga, som möjligen kunna nedsätta detsamma.
Bifalla åter de öfriga Stånden Utsk:s belänk. helt och hållet, d. v. s. äfven sednare delen af Utsk:s förslag eller den, som angår sjelfva anslaget, så är anslagsfrågan för denna riksdag afgjord.
När nu 4:de hufvudtiteln inkommer till pröfning, förekommer i sammanhang dermed den K. proposm i denna del, och då är R. o.
Ad. oförhindrad att pröfva samma propos.
Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o.
Landtm, mätte så fördela proposme, att den ene blir på afslag å första delen af betänk., som angår den underd. skrifvelsen, och på bifall å den andra delen, som afser anslaget.
Hr Printzensköld likasom Hr Rosenblad hafva påstått, att StatsUtsk. varit obefogadt, att afgifva ett betänk., sådant som detta.
Jag tror, att dessa herrar derutinnan gjort Utsk. orätt.
Uti 30 § 2 mom.
Riksd.Ordn. förekommer nemi. följande: ”Vidare 426
Den 12 Mars. åligger detta Utsk. alt utröna, pröfva och föreslå det, som till Stalsocli Riksg:s-verkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakltagne”.
Jag instämmer deri, att, den föreslagna indragningen är onyttig, men Utsk. har varit af motsatt lanke och då har det handlat i öfverensstämmelse med grundlagens föreskrift.
Om jag icke kunnat förena mig med de herrar, hvilka yrkat ett annat föredragningssätt än det, hvarom jag gjort framställning, härleder sig sådant icke af någon ogenhet å min sida, helst som våra åsigter i hufvudfrågan äro så öfverensstämmande, utan det förorsakas endast och allenast genom olikheten i upfattning af bemärkelsen af de ordalag, hvari upställningen af Utsk:s betänk, erhållit form.
Ordet: ”hvaremedlertid”, som begynner det sednare morn., antyder ett bestämdt samband mellan detta och det näslföreg:de.
Hr Printzensköld har åt detta förhållande redan egnat någon upmärksamhet, ehuru han ej kom till det resultat, som synes mig det formenligaste.
Godkänner man sednare delen af Utsk:s tillstyrkande, så har man vissell, bifallit anslaget 25,684 r:dr 16 sk., men endast ”emedlertid”, d. v. s.: till dess den föreslagna indragningen af regdet kan varda verkställd; man har ju således uttryckt det förbehåll, eller den förutsättning, att anslaget blott är provisoriskt.
Derest man egde rättighet alt i en å Slatsregleringen inverkande fråga bifalla med förändringar i ordalagen, då vore saken nu genast lätt hjelpt, men enär en sådan frihet ej är af grundlagen oss medgifven vid dylikt ärendes första föredragning, alltså måste jag vidhålla att målet bör i sin helhet till Utsk. återremitteras.
Och det är under förhoppning, att Ståndet beviljar en sådan, som jag tager mig anledn. till Utsk:s begrundande hemställa, hvad förut i saken blifvit ytträdt, äfvensom den icke ovigtiga omständighet att nemi. en betydlig del af provinsen Wermland är bergslag och således orolerad, men der det upvexer ett talrikt och i mån af ortens stigande odling årligen sig ökande antal beväringsmanskap, som f. n. exerceras af befälet vid de 2:ne inom provinsen befintliga reg:ten, nemi. Wermlands Infanteri-reg:te och Wermlands Fä!tjägare-reg:le.
Uplöses nu det sednare, så öfverflyttas berörde skyldighet uteslutande på Wermlands reg:te; men det synes icke sannolikt eller möjligt, att, med ett inskränktare antal befäl, vapenöfningarne kunna blifva så grundliga som eljest.
För R. o. Ad. är denna omständighet säkerligen alldeles öfverflödigt alt omnämna; men då den icke lärer fallit StatUtsk:s pluralitet i ögonen, torde en liten anmärkn. i denna del blifva till uplysning för Utsk. helsosam, när ärendet derstädes kommer under förnyad pröfning, till följd af skeende återremiss; hvarom jag, för betänk, i dess helhet, vördsammast anhåller.
Då jag hört flere ledamöter yrka återremiss, ehuru de med mig i hufvudsaken tänka lika, af fruktan för alt någon tvetydighet möjligen skulle upstå genom det af mig föreslagna föredragningssätt, så afstär jag härifrån och förenar mig med dem, som yrka återremiss å betänk.
Den 15 Mars f. m. 427 H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter framställde propos. om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s förevar, utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till delsammas återremitterande blef med ja besvarad. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 11 e. m.
Justerades 6 prot.-utdr. för d. 13 dennes.
Uplästes till justering samt godkändes nedannärande från Exp. Utsk. inkomne förslag till R.
Sl:rs underdåniga skrifvelser till K. M.:
N-.o 33, ang:de
Allmogens valfrihet vid klockares tillsättande i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län; samt N:o 34, i anledn. af väckt fråga om en fyranläggning å klippan Björn.
St:rs Elektorer vid val af komiterade för tryckfrihetens vård hållna prot., sålydande: O Ar 1851 d. 14 Mars sammanträdde R. II.
St:rs Elektorer för val af komiterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öpnande, rösterna hafva utfallit som följer:
Kyrkoherden, Ridd. af Konung Carl XIII:s Orden, Ledamoten af K. N. 0. Doktor Joseph Wallin . . . Riks-Antiquarien och Ridd. af K. N. 0. Bror Emil Hildebrand Professoren och Ridd. af K. N. 0. Lars Magnus Enberg Lektorn och Ridd. af K. N. 0. Jonas Lundstedt . . Riks-Archivarien och Ridd. af K. N. 0. Doktor, Johan Jakab Nordström Assessoren Gr. Erik Sparre . . .
Hofrätts-rådet och Ridd. af K. N. 0.
Pfeffer . . . 24 röster 24 tt 24 >5 24 tt 15 99 14 »9 9 99 428 Den 15 Mars f. m.
Kriks-fiskaleu Bennich 9 „
Revisions-sekreteraren Almquist 1 ,, Varande alltså Kyrkoherden, Doktor Joseph Wallin, Riks-Antiqualien Bror Emil Hildebrand, Professoren Lars Magnus Enberg, Lektorn Jonas Lundstedt, Riks-Archivarien Doktor Johan Jakob Nordström oell Assessoren Gr. Erik Sparre utsedde att vara komiterade till tryckfrihetens vård.
Carl Mörner. II. O. Holmström. C. C.
Hallen.
Anders Ericsson.
Uppå H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs i anledn. häraf framställda propos. beslöt R. o. Ad. anmoda Exp.Utsk. att upsätta Constitulorialer för de sålunda till komiterade för tryckfrihetens vård utsedde personer.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkäunagaf alt Hr af Petersens, Johan Aug. såsom ledamot af Const.Utsk., i anseende till enskilde angelägenheter begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 20 dennes; hvarjemte fl. Ex. anmodade Hrr Elektorer, alt välja en annan ledamot i närande Utskott under ledighetstiden.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 5 och 12 dennes på bordet lagda mern.
N:o 12, med upgift om och huruvida någon del af den sedan 1S48 års början uplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Uplästes ett af Hr
Söl ver berg, Magnus Didrik, inlemnadt anförande af följande innehåll :
Vid det nu föredragna BankoUtskts betänk, om Bankovinstens användande anhåller jag vördsamt att få afgifva några anmärkn:r.
Utaf detta betänk, inhemtas att Bankens metalliska kassa från 1848års början (ill nasti, års slut nedgått från silfver r:dr 8,250,220 till 4,571,494. och således minskats med silfver r:dr 3,078,726 eller omkring 10 mill. b:co-sedlar, hvarigenom den samma enl. min åsigt befinner sig uti en högst ofördelaktig ställning och enl. uttrycket uti en afgifven reservation förebådande en hotande fara för realisationens bestånd.
Detta Bankens tillstånd med en tillgång af metallisk kassa endast motsvarande 12 mill. b:co-sedlar emot en ansvarighet af ungefär 32 mill. utelöpande sedlar måste anses vara oroväckande och under sådana omständigheter är det anmärkningsvärd!, att Utsk:s majoritet kunnat föreslå aflemnandet af 2,100,000 r:dr af räntevinslen till Riksg:s-kont. för Slatens räkning.
Bankens åliggande i första rummet är alt uprätthälla myntvärdet, så att dess sedlar vid anfordran inlösas med silfver efter realisations-grunden och sedan dess förmåga i detta afseende är fullt betryggad, kan det först ifråga - Den 15 Mars f. ra. 429 komma att tillse om hela Bankovinsten eller huru stor del deraf, som kan till Statsverket aflemnas.