Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nro 7. rörrde StatsUtskrs anmärknrs-anledn. i fråga om lönereglering för Lifgardes-reg:terna; StatsUtskottet:
N:o 90. i anledn. af väckt fråga om förändrade organisationer till inskränkn. uti kostnaderna för Rikets försvarsverk; Nro 91. angrde försäljning af Kronan tillhöriga krigsskepp och redogörelsen för derför influtna medel; Nro g2. angrde indragn. af de för saltpeters emottagande anställda tjenstemän; Nro g3. i anledn. af väckt motion om nedsättning i priset å det krut, som för bergssprängningsarbeten utlemnas från Kronans förråd, m. m.; Nro g4* i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå Sala bergslags und. ansökn. om förändring af beräkningssättet för afgifterna å bergslagets till förmyntning inlemnade silfver; Nro g5. angrde Kållands härads invånares rättighet till utsyning på kronoparken Råda Ås; Nro 96. i fråga om hegardt anslag af allm. medel till en brobyggnad i Carlskoga härad; Nro 97. i fråga om begärdt anslag för anläggningen af en ny väg inom Calmare län; Nro 98. i anledn. af Hr Montgommerie’s motion om belöning åt Kammarrättsrådet
Ekholm för utarbetandet af ett förslag till fältförvaltningsreglemente; Nro 99. i anledn. af väckt motion om lönersättning åt Amiralitets-kammarrådet Strandberg; Nro 100. i anledn. af väckt motion om inrättande af ett curhus i Sundsvall för Medelpad; Nro 101. i anledn. af Hr Linns motion om anslag till upprensning af norra inloppet till Gefle; Nro 102. i anledn. af väckt motion, att det åt nybyggare förunnade understöd, under benämning af upplöstringshjelp, må i missväxtår fördubblas och utsträckas; Nro io3. i anledn. af väckta motioner om ersättning för bestridda quarantaineskostnader; Nro 104. i anledn. af väckt fråga om anslag af 2000 trr säd åt de nödlidande i norra länen; Njo iq5. i anledn. af Sven Jonssons från Jemtlands län motion om anslag för anläggningen af en ny väg i Jemtland ; BancoUtskottet:
N;o 11. i anledn. af från Vällofl.
BorgareSt. erhållen anmodan att inkomma roed utlåt, öfver de nuvar.
Bancofullmägtiges förvaltning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e- rolli fidem protocolli, F, O, Silfverstolpe.
Den 28 Maj f. ra. 3it Onsdagen den 28 Maj 1834.
Justerades 1 prot:s-utdr. för d. 27 dennes. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o82, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 4;de hufvudtitel.
Frih. Lagerbjelke, Joh., uppläste följande:
Jag anhåller att vid denna hufvudtitel få göra några anmärkningar; jag skall söka framställa dem så kort som möjligt.
Lagerbjelke uppläste följande:
Jag anhåller vördsammast att få beledsaga den förmodligen blifvande återremissen af detta betänk, med några anmärkningar, så kort som möjligt uppfattade, för att ej alltför mycket upptaga It. o. Ad:s tid.
I i:sta punkten har Utsk. afstyrkt den af K. M. i nå der äskade utgift af 3,o66f r:dr till löneförbättring för lotsbefälet, hvilken skulle motsvaras af en lika förhöjning i beräkningen af lots- och båk-medlen.
Bland de skäl till detta afstyrkande, Utsk. anfört, är äfven, att detta befäl, åtminstone till någon del, kommer att utgöras af officerare, som tillika uppbära lön på Flottans stat.
Det torde tillåtas mig upplysa, att förhållandet icke är och icke kan, enl. gällan de författningar, blifva sådant.
De enda af Flottans personal, som befinnas anställda till tjenstgöring vid Lotsverket, äro districtcheferna, hvilka, enligt verkets organisation, skola vara reg:tsofficerare af Flottan, emedan de tillika äro styrmansdepartements chefer vid stationerna.
Dessa hafva endast arfvoden af 3oo r:dr på Lotsverkets stat, och för dem är ingen löneförhöjning begärd.
Alla de andra, såsom lotscapitainer och lieutenanter, äro, i afseende på deras såsom uppbördsman verkligen ansvariga, magtpåiiggande samt trägna tjenster, ytterst svagt lönade, och derjemte, snart sagdt, utan ali utsigt till framtida befordran.
Man besinne den skyldighet de hafva att, ofta på egen bekostnad, besöka de underlydande lotsplatserna för att afhjelpa klagomål och efterse ordningen derstädes, och lärer då utan tvifvel finna otillräckligheten af 5oo r:drs löner för de förra och 3oo för de sednare.
Väl har K. M. i nåder tillåtit pensionerade officerare af Flottan att söka sådana lotsofficersbeställningar, med bibehållandet af deras från Am:ts-krigsmanscassan utgående pensioner; men hittills har icke mer än en kunnat begagna sig af denna förmån, ty högst sällan inträffar den händelse, att en pensionär, som tillryggalagt 55 år, kan emottaga en sådan tjenst, som erfordrar mannaåldrens fulla kraft.
Af dessa skäl anhåller jag, att Utsk. täcktes taga denna an - Den 28 Maj f. m. gelägenhet i närmare öfvervägande och tillstyrka den begärda löneförhöjningen, såsom högt påkallad af både rättvisa och billighet.
Deruti tyckes ock ligga så mycket större lätthet, som medleu finnas på båk- och lotsafgifternas öfverskott, dem
Utsk. i allt fall föreslår till användande inom verket, hvadan frågan egentligen inskränker sig till en regularisation, förbunden med ökad belåtenhet för de löntagande.
Vid 4;de punkten förenar jag mig i deu reservation, Hr Hagelstam anfört till ökände af den af Utsk. tillstyrkta summa af 20,000 r:dr till Flottans exercis, och får härvid endast tillägga, att enär Utsk. i dessa 20,000 r:dr jemväl afse 11 sjöbeväringens öfning, den af Utsk. nu föreslagna tillökningen inskränker sig till omkring 3ooo r:dr för Flottans manskap, emedan exercisen för irsta classen afsjöbeväringen uppgår till en kostnad af nära 17,000 r:dr örn året, om den skall kunna behörigen verkställas.
Häraf synes klart, att den af K. M. i nåder äskade summan af 35,000 r:dr, utöfver de nuvar. 25,000 r:dr, ingalunda är för hög, utan är af beliofvet högt påkallad, då med dessa sammanlagda summor knappast ^ af Flottans personal kan årligen erhålla den för vederbörande så nödvändiga öfningen, om den skall motsvara de fordringar, som fäderneslandets försvar af dem kräfver.
Vid 5:te punkten har Utsk. på den grund, att statens tillgångar och anslagen på riksstatens 4;d(! hufvudtitel synas vara otillräckliga för underhållet af både linie- och skärgårdsflotta, och under yttrad åsigt, att Rikets sjöförsvar egentligen hvilar på den sednare, tillstyrkt en underd. skrifvelse för att å detta vigtiga ämne fästa K.
M:s nåd. uppmärksamhet, till det afseende en sådan framställning kan finnas förtjena.
Jag ämnar icke här förnya tvisten om det ena eller andra vapnets förträfflighet eller nödvändighet framför det andra; härom är redan så mycket skrifvet å båda sidor, att den fullkomligt opartiske icke har svårt att finna sanningen, om han vill söka den, och skall han då utan tvifvel finna, att det ena vapnet är lika oumbärligt som det andra, hvart och ett an vändt på sitt stridsfält till betryggande af fäderneslandets sjelfbestånd.
Linieflottan i sjön och vid de af ingen skärgård skyddade kuster samt skärgårdsflottan inom våra vidsträckta skärgårdar kunna väl mycket biträda, men ingalunda surrogera hvarandra.
Men då Utsk. till grund för sin framställning anfört ett enda skäl, som jag åtminstone för min del icke kan gilla, och som dessutom synes mig vara vederlagdt af erfarenheten, måste jag förena mig i Frih.
Silfverskjölds härvid gjorda reservation, uti hvilken jag med synnerlig tillfredsställelse märker, att flera aktningsvärda medlemmar af detta Stånd samt afHögv.
PresteSt. instämt.
Till stöd för denna min tanka får jag anföra, att ehuruväl 4:dc hufvudtitelns anslag af omkring 1,200,000 r:dr, Den 28 Maj f. ra. 313 r:dr, eller mindre än 100,000 £ sterl. (ungefär livad ett Engelskt linieskepp af irsta rangen i England kostar), visserligen kan anses alltför liten, så är likväl förhållandet det, att densamma genom ett beräknadt användande och oväldig fördelning i mån af hehofvet emellan båda vapnen icke befunnits så otillräcklig, som den vid första påseendet syntes hafva varit, och beviset härför är ovedersägligt, om man jemnför
Flottans tillstånd nu och hvad den var t. ex. för 8 år sedan, då H. K. H.
Kronprinsen emottog styrelsen af densamma.
Man skall då erfara, att den linieflotta, vi nu äga, kan anses helt och hållet hafva blifvit danad under vår nuvar.
Konungs regering; ty under 34 år af nästföregående tid, eller från 1784 till 1818, blefvo ej mer än ett skepp och en fregatt byggda.
Man skall äfven vid denna jemnförelse finna, att vid slutet af 1826 bestod linieflottan af ej mer än 7 linieskepp och 4 fregatter, utom mindre örlogsfartyg, och skärgårdsflottan af endast 169 armerade, hvaraf likväl en stor del fordrade betydliga reparationer.
Nu deremot består linieflottan af 9 linieskepp och 5 fregatter, utom de under byggnad varande 2 linieskepp och en fregatt, samt skärgårdsflottan af 246 armerade fartyg, största delen i fullgodt stånd.
Då i denna, på facta grundade uppgift icke är beräknad den fregatt och de 2 ångfartyg, som blifvit byggda för de särskilda medel, hvilka vid sednaste riksdag dertill anslögos,är det, efter mitt omdöme, fulleligen af erfarenheten bevisadt, att statsanslaget på 4;de hufvudtiteln, oansedt dess ingalunda öfverflödiga belopp, likväl icke fordrar uppoffring af någotdera af sjöförsvarets elementer, som Utsk. tyckt sig finna , emedan det icke allenast har räckt till bådas underhåll, utan äfven till deras här ofvan antydda betydliga förkofran.
Min enskilda öfvertygelse är således, att så vida den önskvärda regleringen i våra myntförhållanden kommer att på solida grunder äga rum, nämnde anslag hädanefter som hittills ändamålsenligt och efter en riktig plan an vändt, skall äfven framgent blifva tillräckligt, ej allenast till det angelägna sjöförsvarets underhåll, utan ock successiva förkofran.
Af dessa skäl kan jag icke annat finna, än att den föreslagna underd. skrifvelsen eller recommendationen för de smärre fartygen är fullkomligen obehöflig, enär skärgårdsflottans tillväxt under de sistförflutna åren är de facto samt jemnförelsevis större än linieflotlans.
Denna skrifvelse torde dessutom af H. R. o. Ad. anses mindre lämplig, enär K. M., enl. 14 §.
Reg.F. äger högsta befälet öfver krigsmagten till lands och sjös, och således i denna höga egenskap ensamt äger att afgöra, hvad han i nåder kan finna tjenligäst till ordnande af Rikets försvarsanstalter.
Jag yrkar vördsammast om återremiss af betänk, och att dessa mina anmärkningar få medfölja.
Lagerbjelke tilläde muntligen:
Särskildt får jag, 7 H. 4o Ben 28 Maj f. m. 1 afseende å första punkten i Utsk:s betänk., äran nämna, att det för sjöfarten är fullkomligt lika angeläget, att man har skickliga lotsar, som goda fyrbåkar.
De förra äro fullkomligt lika oumbärliga som de sednare; men man kan icke påräkna att erhålla dugliga personer, utan att de åtnjuta en aflöning, som kan motsvara deras mödor och faror.
Jag tror således, att fördelarna af goda fyrbåksinrättningar väsendtligen förfelas, om man icke tillika har ett väl Jönadt lotsbefäl, t
Af 3oo r:dr b:co, som nu utgöra lönen, kan jag icke inse, att de kunna lefva.
Hr Ox eli ufvud, Göran Adolph:
Då jag af den siste talaren finnér mig förekommen uti hvad jag velat yttra i afseende å irsta och 5:te punkterna i betänk., skall jag nu endast fästa mig vid 4;de punkten.
Hr Oxehufvud uppläste derefter följande:
Jag anser för pligt att vördsammast fästa H. R. o.
Ad:s uppmärksamhet å det mindre fullständiga sätt, på hvilket Ii.
StatsUtsk. (enligt min tanka) behagat behandla en fråga, som skall afgöra, 0111 Svenska folket blifver berättigadt att vid ett möjligen inträffande krig förvänta ett försvar eller ett beskydd, hvilket kan motsvara de millioner r:dr, Rikets flotta hittills kostat, eller om det skall stå en fiende öppet att vid första fredsbrott sänka och förstöra, inom en kort tid, flottans nuvar. värde, omkring 8,000,000 r:dr, hvartill skäligen må kunna läggas andra 10,000,000 r:dr för en ny flottas danande, utan att beräkna kusternas härjande och de olycksbådande följder, flottans förstörande skulle tillskynda nationen.
H. StatsUtsk. har, efter ett s. k. öfvervägande af motiverna, som föranledt till det af K. M. i nåder föreslagna, ökade anslag af 35,000 r:dr för flottans exercis, val benäget medgifvit nyttan och vigten af den ifrågavar. utgiften, men icke dessmindre helt knapphändigt afpruta! en summa af l5,ooo r:dr; och såsom skäl derför har blifvit anförd den grundsats, Utsk. hittills följt, att, så vidt möjligt ar, inskränka utgifterna inom de för handen varande statsverkets nu beräknade tillgångar?
Jag kan deremot, för min ringa del, icke anse detta Utsk:s yttrande innefatta skäl till förenämnde afprutning; ty om jag äfven för ett ögonblick skulle antaga, att H. StatsUtsk. med allvar skulle ansett den anförda grundsatsen innefatta ett hushållningssystem, kan jag likväl icke deraf finna ett nöjaktigt skäl för den tillstyrkta afprutningen, helst jag i statsceconomiskt hänseende anser, att nekandet till det hela af en erkändt nyttig och högst nödvändig utgifts bestridande är och förblifver en för landet högst förderflig misshushållning.
H. StatsUtsk. har icke upplyst, huruvida den runda summan af 20,000 r:dr, som benäget blifvit tillstyrkt, kan uppfylla det åsyftade ändamålet; icke heller synes det, som D e il aS Maj f. m. 315 StatsUtsk., vid granskningen af Storamirals-embetets afgifna och disk. meddelade förslag, skulle hafva påfunnit någon annan grund att med en mindre summa åstadkomma samma resultater; och härutaf föranledes jag att tro, det H.
StatsUtsk. icke gjort sig reda för det system, som ligger till grund för berörde förslag.
Jag tror, att intet annat system, grundadt på mindre anslagssumma, än den af K.
M. föreslagna, kan uppfattas, om annars det stora ändamålet: flottans tjenstbarhet, skall vinnas; äfvensom, att endast och allenast genom en systematisk behandling stora resultater med små tillgångar kunna erhållas.
Jag är fullt öfvertygad, att om R.
St. bifalla den begärda summan af 35,ooo r:dr, ytterligare anslag alldeles icke hvarken behöfves eller bör komma i fråga för samma ändamål, och kan sålunda för min del icke heller gilla den åsigt, Hr Hagelstam uti sin reservation sökt göra gällande, nemligen: ”att R.
St. utan prut borde bevilja K.
M. icke allenast ”de 35,ooo r:dr , som Högstdensamme nu begärt till Flottans ”exercis, utan t. o. m. sjelfmant erbjuda K.
M. dubbelt så ”mycket till samma vigtiga och angelägna ändamål, eller med ”gamla och nya sjöexercisanslaget tillsammans 90 ä 100,000 ”r:dr;” hvilken summa dock vore för hög jemnförelsevis med landets tillgångar och flottans storlek.
Jag tror, att den värde reservanten, efter en nogare granskning af Storamiralens förslag, skall med mig dela samma åsigter, helst flottan icke uteslutande bör fästa en representants vidtomfattande blick.
Storamirals-embetets förslag skulle båtsmannen minst 3:ne månader hvart 5:te år blifva sjöcommenderad, hvilket under ett successivt förhållande uppfyller ändamålet, så vidt Sveriges nuvar. tillgångar medgifva.
Båtsmansstyrkan, enl. indeln:sverket, utgöres af 5,786 man.
Dä härifrån afgå de båtsmän, som ärligen blifva tili tjenstgöring vid stationerna m. m. cornmenderade, inalles 796 „ återstå 4>99° »ian.
Dessa, fördelade på 5 år, lemna ett antal af 998 för hvarje år, hvilka 998 man skulle blifva commenderade å följande fartyg: ena året å 1 linieskepp, 1 svår fregatt, r brigg och några små fartyg; andra året: å 2:ne större fregatter, 2 corvetter, 2 briggar och så alternativt.
Härigenom skulle påtagligen å ena sidan vinnas den för Flottans möjliga användande med fördel oumbärliga öfning för befäl och manskap, samt den nödvändiga kännedomen om fartygens; såsom krigsskepp betraktade, mer eller mindre goda egenskaper; hvarigenom åter å andra sidan följande hittills för vår flottas förkofran i tjenstbarhet varande hinder skulle upphöra, nemi.: 1:0
Att sjöofficerare, som genom enskilda uppoffungar 3i6 Den 28 Maj f. m. å främmande nationers krigsskepp och, i brist af tillfälle eller tillgångar dertill, å dels inhemska, dels utländska coopvaerdi-fartyg, ofta tjenstgörande såsom gemene man, förvärfva! den kännedom af sitt yrke, hvarförutan all theoretisk underbyggnad för en sjöofficer blir ändamålslös, återvända till sitt fädernesland, utan att sedermera blifva satta i tillfälle att utveckla dessa (ofta på deras helsås bekostnad) förvärfvade kunskaper till sitt fäderneslands nytta, emedan det icke sällan inträffar, att de i anseende till det ringa anslag, staten hittills beviljat till flottans öfning, blifva liggande på land flera år, förrän de i sin tur kunna blifva utcommenderade till sjös, och det, då de genom aflägsnandet från sitt egentliga yrke oftast icke mer äga den duglighet och n(t för saken, som vid deras hemkomst; 2:0 att manskapet, vid ett påkommande krig, för första gången kanske i deras lefnad befinna sig om bord, äro ovana vid lefnadssättet derstädes och odugliga till all tjenstgöring, hvaraf måste ovilkorligen följa, att ett skepp, utrustadt med dylik besättning, är likasom med vilja lemnadt till pris åt den förstkommande djerfva fiende; och 3:o att våra nybyggda fartyg, från dockan förlagda till brobänketi, derstädes ligga obegagnade, tilldess desamma (utan att deras egenskaper, så i ena som andra hänseendet, blifvit tillförlitligen practice utrönta) måste till dockan återföras för att repareras och slutligen nybyggas, hvilket då sker efter samma modell eller med på blotta theoden grundade förändringar, utan att man varit i tillfälle utröna, i förra fallet, de erforderliga förbättringar, och i det sednare, om förändringar äro nödvändiga.
Jag öfverlemnar till H. R. o.
Ad:s upplysta pröfning, om icke dessa med statens bästa oförenliga förhållanden en gång böra upphöra, och om man till dylika ändamåls befrämjande bör göra afseende på i5,ooo r:dr, hvarförutan systemet, för det hela afpassadt efter flottans storlek och manskapets styrka, icke möjligtvis kan följas, eller något annat till någon båtnad kan upprättas.
Utaf de 20,000 r:dr, som blifvit af StatsUtsk. tillstyrkta, komma omkring i5,ooo r:dr att afgå för beväringens exercerande.
Att nu föreställa sig, det man genom användandet af 5ooo r:dr -j- 25,ooo, som vid förra riksdagen beviljades, skulle kunna exercera befälet och båtsmansstyrkan å Rikets flotta, så att något ändamål vinnes, dertill tror jag något på minsta rimlighet grundadt förslag icke kan uppgöras; och jag anser mig altså böra på de grunder, jag vördsammast vågat anföra, yrka återremiss af StatsUtskrs betänk. i denna del, samt anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., att detta mitt anförande måtte dervid få åtfölja.
Det behöfves icke hvarken någon djup statsmannakunskap eller kännedom om sjöyrket Den aS Maj f. m. 3i7 för att afgöra, att sjöförsvaret för Sverige är det hufvudsak - Jigaste.
Jag skulle önska, att vi deri concentrerade hela vårt försvar; ty om detta yore riktigt organiseradt, vore landtförsvaret icke behöfligt.
Jag vill icke påstå, att en sådan organisation nu skulle kunna äga rum.
För vår flottas användande i en så vidsträckt riktning är något system ännu icke uppgjordt och än mindre utbildadt. jag kan således icke nu påyrka någon tillämpning deraf, Men det är en afgjord sanning, att hvarje försvar bör utgå på att afhålla fienden från landets gränsor, Scandinaviens gränsor äro hafvet.
Det är nödvändigt att tillse, att fienden tvingas att der eller på egna kuster basera sitt anfall.
Kunna vi icke möta honom med en tillräcklig sjöstyrka, så äro alla medel, vi anslå åt vår flotta, fullkomligt uppoffrade; och skola vi söka bibehålla frukterna af hvad vi redan i denna väg bekostat, måste vi anslå, hvad flottans underhåll och öfning erfordrar, emedan det icke är värdt att Jemna en enda skilling, utan bättre, att vi rent utaf afsäga oss denna börda, Jag kan således icke i denna del gå någon medelväg.
Skola vi äga och underhålla ett sjövapen, mäste vi söka hafva det i sådant skick, att detsamma i behofvets stund icke må befinnas fullkomligen otjenligt; och för sjövapnet är det vida mera angeläget att äga en öfvad persopal, än för landtförsvaret.
Jag kan altså icke medgifva, att man söker göra några afprutningar å hvad sorn ansetts nödigt till flottans exercis, och yrkar, att K.
M:s propos. i denna del må bifallas.
Jag skulle önskat, att medel härtill kunnat vinnas genom reduetion af en del utaf vårt indelta landtförsvar; men då jag i afseende å mina åsigter i denna del blifvit öfverröstad, nödgas jag, ehuru ogerna, påyrka, det Utsk- må tillse, att tillgångar genom bevillning eller på annat sätt må tillskapas för fyllande af de behof, som till det ifrågavar. ändamålet äro oundvikliga.
Det är icke blott i militäriskt, utan ock i mercantilt och occonomiskt hänseende, sorn det är vigtigt att äga en god flotta, Vilja vi införa ett tullsystem, som tillskyndar staten stora inkomster, måste vi, för att betrygga dessa och för att icke komma lurendrejaren att vinna på den redlige handlandens bekostnad, äga en sjöstyrka, som är tillräcklig för en noggrann kustbevakning.
Vilja vi befordra vår handel i aflägsna verldsdelar, så måste vi äga en flotta, som skyddar vår flagga emot sjöröfvares angrepp.
Man klagar med skäl öfver den, jemnförelsevis till andra länders, underordnade ståndpunkt, på hvilken vår handelsflotta sig befinner, och att vi sakna dugliga skeppare.
Jag tror, att det jemväl i hänsigt härtill skulle vara nyttigt för våra sjömän i allmänhet, att man med allvar började fästa uppmärksamheten på en öfvad marin, med icke blott theoretisk, utan practisk kunskap i sitt yrke.
Handelsflottan skulle då kunna erhålla skickliga befälhafvare utur örlogsflottan.
Det kan icke heller undgå att inses, att, sedan Sve - 3i8 Den a8 Maj f. m. lige är förenadt med Norrige, en ökad anledning för oss ager ruin att mera bygga vårt försvar på styrka till sjös än till lands.
Norrmännen hafva nemi. de bästa sjömän i verlden och till ett antal af 3o,ooo man inrullerade till Kronans tjenst.
Om vi nu närmade oss till samma system, inskränkte vår landtarmé' och utvidgade vår flotta, kunde vi måhända, vid påkommande behof, utur Norrska marinen erhålla bemanning för en del af våra fartyg.
Men så länge vi äga en stående landtarmé', som synes mer hotande för vänner än fiender, måste äfven Norrmännen äga en landtstvrka och vidhålla elt onaturligt försvarssystem.
Jag vågar icke afgöra tvisten om hvilket system man företrädesvis hör följa , antingen det stora eller lilla sjöförsvaret.
Jag har i detta fall consulterat mig med erfarna sjömän, och jag tror mig höra sluta, att man ännu i hela Europa är oviss, huruvida den seglande flottan verkligen bör gifva rum för den andra; och så länge denna fråga sålunda torde böra anses öfverallt oafgjord, skulle jag finna det vara oklokt af Sverige att, med frångående af det blandade system, vi hittills följt, nu kasta oss uteslutande på ett annat, om hvars tjenlighet vi icke äga någon visshet.
Jag tror således, att man för närvarande bör lemna samma uppmärksamhet såväl till den stora som den lilla flottan.
Det vore af stor lycka för Sverige, om, i händelse af ett offensivt krig, vi kunde föra det så, att det vore så långt som möjligt aflägsnadt från vära gränsor, så att vi komma i tillfälle att rikta anfall emot fiendens handelsflotta, hvarigenom vi kunde skapa oss stora ressourcer.
Jag anser vidare sjöförsvaret för oss vara af stor vigt derföre, att, om vi icke vid ett infallande krig äga en flotta, hvarmed vi kunna följa fiendens rörelser, vi möjligen skulle nödgas uppkalla alla krafter till lands för att bereda oss på fiendens emottagande.
Blott till följd af' fiendtliga demonstrationer, och utan att ett skott blifvit lossadt emot oss, kunde
Sverige genom egna truppers ständiga marcher mellan alia landstigningspunkter och landtkrigets förödelser alldeles utblottas.
Det är på grund af hvad jag nu anfört, som är ett svagt uttryck af min öfvertygelse i detta ämne, jag altså tillstyrker återremiss af betänk., på det Utsk. må föreslå bifall till det af K.
Al. begärda anslaget för flottans, exercis.
Frih. Rantzou, Joh. Alb«, uppläste följande:
Att icke gifva anslag åt ändamål, hvilkas nytta och nödvändighet jag ej kan klarligen inse, är en regel, den jag städse följt och icke ämnar öfvergifva; men att neka anslag till angelägna och fosterlandsvigtiga föremål är, i mintanka, ej mindre orätt.
Utur denna synpunkt har jag i Måndagens plenum förenat mig med Hr Gr.
Horn i hans så väl utvecklade deduction öfver statsregleringens s. k. princip-betänk., och i sam - Den 28 Maj f. m. 319 ma anda tager jag mig friheten vid föredragningen af sjöförsvarets anslagstitel, då jag äfvenväl förenar mig i de åsigter, Hr Gr. nu yttrat, framkasta ytterligare en tanka till StatsUtsk:s begrundande.