Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på mina förtjenster om Götha Canal får jag upplysa, att jag, såsom StatsUtskottets ledamot, alltid ansett för en pligt att göra det onda, hvilket jag icke kunnat förekomma , så oskadligt som möjligt, och att detta, i fråga om anslaget till Götha Canal, desto mera varit mitt ögonmärke, som Statens förlust på dess ofullbordade skick blifvit ännu större, än genom den föreslagna tillökningen för fullbordandet. 63 H. 392 Den 19 Febr nar i i f. m. Herr Hjerta:
I anledning af Herr Ribens yttrande bör jag förklara, att, om Ridderskapet och Adela nu beviljar ett anslag till betryggande af Södertelge Canals underhåll, och på det Bolaget ej må tvingas att hos Konungen anhålla om en för Näringarne och det allmänna skadlig förändring i Taxan, jag gerna instämmer deruti, att de ifrågavarande 3o,ooo R:dr må, såsom Grefve von Schwerin föreslagit, i RiksgäldsContoret qvarstå emot ränta > intill dess behofvet påkallar deras användande.
Detta begifvande står ingalunda i strid med det mål jag åsett, nemligen allmänhetens beqvämlighet och en sådan fördel för Bolaget, att det hålles någorlunda skadeslöst för sina, i alla fall betydliga, uppoffringar.
Jag förenar mig derföre om den Proposition Herr Riben begärt.
Då så väl Herr af Billbergh, sorn Herr Rosenblad ådagalagt, att tillgång möjligen kan finnas till det ifrågavarande anslaget, utbeder jag mig att få till Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke omtankan för en riktig Statshushållning fordrar beviljandet af detta understöd till en Canal, som utgör communicalionspunkten för en stor del af Rikets provinser; som, genom Mälarens förening med Saltsjön, ger landtmannen ett förut okändt afsättningstillfälle för sina produkter; och på hvilken farten till största delen verkställes af en mängd
Den 19 Februarii f. ni.
293 små båtar, som ej tåla att hårdt belastas med dryga afgifler.
Af denna sista omständighet kan man äfven öfvertyga sig, att, i händelse understödet beviljas, ingen förhöjning i Taxan kommer att äga rum; ty småbåtarne, som begagna Canalen till följd af den förkortade farten och det lättare afsättningstillfället, skulle icke uthärda med förhöjda afgifter, och trafiken skulle derigenom afstanna.
Jag tillstyrker derföre vördsamt, att Ridderskapet och Adeln ville bifalla Utskottens första Betänkande med det tillägg, Herr Riben föreslagit.
Hans Excellence Herr Grej ven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till Stats- och BancoUtskottens senare Utlåtande.
Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med afslag på senare Utlåtandet, fann för godt bifalla Utskottens först meddeldte Betänkande med tillägg af det i Grefve von Schwerins reservation innefattade förbehåll, att reparationsfonden, i likhet med hvad i afseende på reparationsfonden för Götha Canal blifvit föreslaget, förblifver innestående i RiksgäldsContoiret emot ränta, intill dess behofvet af dess användande uppstår.
PROTOCOLL, HÅLLNA nos HÖGLOFLIGE MWKKB3&&1KKI b sm ÄiKKtsr, VID lagtima Hiköfraflcn t ^tackjjolm ÅK Ii II 1850 »eli 1851.
Fjenle Mittet, i. ■ i-: ; . . iii ■ t Lördagen den 15 Februari 1851.
Justerades 5 pvot.-utdr. för d. 12 dennes samt pleni prot. för cl. 29 sistl.
Företogs val af de ledamöter, hvilka ä R. o. Ad:s vägnar borde deltaga i den nämnd, som, enl. 103 § R.
F. och 64 § Riksd.Ordn. eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas, och befunnos följande Herrar, genom de fleste rösterne hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: 8.
Gr. Hamilton, Henning Lud- vig Hugo 154 röster. 137.
Sköldebrand, August Fredr. . . 119 77 145.
Stjernstedt, Theodor 120 77 161. 77 von Höpken, Nils Albrecht 118 77 254. 77 Lagerbjelke, Johan 121 77 293. 77 Falkengren, Fullm.
Hamilton Malcolm 121 77 379. 77 von Vegesach, Achilles . . 119 77 173.
Hr Lode, Otto Göran 118 77 484. 77 Breitholtz, Fullm.
Hr Uggla, Carl Gustaf . ... n. .. . 147 77 746. 77 Reiher, Fullm.
Åkerhjelm, Fritz 118 77 1413. 77 Råfelt, Anton 119 77 1506. 77 Stjerngranat, Claes ..... 119 77 Suppleanter : 139.
Gr. Wirsén, Axel Emil 118 77 140. 77 Björnstjerna, Carl Magnus . 113 77 2080.
Hr von Konow, Fullm.
Hr Brauner- hjelm, Ferdinand . . . . , 113 77 4 Den 15 Februari.
N:o 268.
Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus 112 röster.
Sedan genom serskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilken af dem, som erhållit 118 röster, borde blifva Suppleant, dels hvilken af dem, som erhållit 113 röster borde blifva andra eller tredje Suppleant.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 8 och 12 dennes på hordet lagda betänk.
N:o 6, i anledn. af väckt motion om rätt till jord och lägenhet för anläggande af elektriska Telegrafer.
Jag kan icke finna mig tillfredsställd af det yttrande, som LagUlsk. afgifvet i denna fråga.
Väl har Utsk. uttalat den öfvertygelsen, att
Telegraf-inrättningar betraktade såsom vigtiga kommunikations-medel äro hänförliga till så beskaffade allmänt nyttiga förslag, hvilka afses i K. Förordn. af d. 20 Nov.
1845 ”och för hvilkas utförande den enskilde således ej kan lägga hinder, såvida de vilkor å andra sidan iakttagas, som berörde författning bestämmer”.
Ingen annan lärer väl heller bestrida tillämpligheten af denna förordning, såvida förenämnde vilkor upfyllas; men det är just med afseende på dessa vilkor, som motionären har framställt sitt förslag till ändring i lagen.
I afseende derpå har Utsk. icke gifvit något bestämdt yttrande om behöfligheten af förändringen.
Utsk. har endast vilkorligt förklarat, att om denna modifikation af författningen för della fall, då jorden icke göres onyttig, skulle anses ändamålsenlig, så möter likväl den omständigheten, att den ifrågavar. modifikationen endast afser ett enstaka förhållande, och Utsk. har ansett destomindre lämpligt att för detta partiela fall tillvägabringa en förändring i allmän lag, som något behof deraf icke visat sig.
Jag kan icke instämma i denna mening.
Kan ett telegrafnät öfver hela landet (och så måste väl en anstalt af denna beskaffenhet i sin fulländning betraktas,) anses såsom ett. partiell förhållande, då är äfven hela Sveriges vägnät ett partielt förhållande.
Hvad det ifrågaställda behofvet angår, så medgifver jag vissell., att; vi hädanefter som hittills kunna lefva, elektriska telegrafer förutan , men våra förfäder hafva också kunnat undvara plana vägar, kanaler, ja t. o. m. postinrättningar, för att begagna en sednare jemförelse.
Här i landet saknas den utväg, som flerstädes i andra länder är begagnad, att leda de elektriska telegraf-linierna utmed jernbanorna; man måste, om en sådan inrättning skall komma till stånd, göra ilen separat; och kostnaderna kunna alltså icke fördelas på flere föremål.
Jag hemställer om under sådana förhållanden det vore rimligt, att med en så beskaffad inrättning förknippa vilkoret af jordens inlösande under full egande rätt.
För min del anser jag de elektriska telegraferna utgöra en af seduaste tidens vackraste, — ja måhända näst ångkraftens användning den följdrikaste upfinning; och vore det derför ganska önskligt alt äfven här i landet kunna åstadkomma denna inrättning och det i ju vidsträcktare mån desto Den 15 Februari. 5 bättre.
Hinder kunna dock möta för tillvägabringande af dylika företag; men företagen böra åtminstone icke genom lagstiftningen göras omöjliga, och det är i sådant afseende som jag anhåller om återremiss af betänk., i ändamål att frågan må pä nytt af Ulsk. tagas i öfvervägande.
Efter det sakrika anförande, som af en talare nyss före mig har blifvit framslälldt, torde det måhända synas förmätet att vidare förorda någon återremiss, men jag ber dock att få anmärka några få saker, hvaröfver Utsk., i min tanka icke yttrat sig fullkomligt såsom det bordt.
Jag skulle vilja till Utsk. framställa den frågan, som ännu är outredd: kan husegare i staden eller egare af jord på landet hindra att utlägga elektriska telegraftrådar med mindre än att man efter expropriationslagen inlöser de hus i staden, efter hvars väggar trådarne ledas, "eller den jord pä landet, som ålgar till trådarnas nedläggande, med fulla värdet och 50 proc. derutöfver?
Besvaras denna fråga medja, så äro elektriska telegrafer utestängda i vårt land, intilldess någonting göres för underlättande af trådarnes utläggande.
Det finnes 3:ne sätt att utlägga elektriska trådar.
Det ena är att gräfva ner dem under jorden.
Vid sådant förhållande upstår ingen skada för jordegaren deraf mera än måhända för efterföljande års skörd, emedan många år gä om, innan man behöfver vidare tillse dessa trådar.
Det andra sättet är alt på höga stolpar föra trådarne öfver jorden.
Jag hemställer hvad jordegaren kan lida deraf, om stolpar sällas på 100 eller 200 alnars afstånd ifrån hvarandra.
Det vore således blott den jord, hvarpå stolpen står, till arealen lika med stolpens genomskärning, som då behöfde inlösas.
Det tredje sättet är att fästa trådarne på husen, antingen på fensterposlerne eller på taken.
Jag tror icke alt någon skada för husegaren kan upkomma der igenom.
Då vi hafva lagar så stränga som enskiftes-förordningeri, som expropriationslagen, efter hvilka jag är skyldig att afstå min jord hvar som helst, äfven om den är aldrig så dyrbar, så tyckes det väl icke vara för mycket begärdt att, lill fördel för inrättningar, hvilka gått fram med sådana jettesteg inom det öfriga Europa, begära en lag till stöd för dessa inrättningars införande i Sverige.
Jag känner visserligen icke något förslag f. n. till sådana telegrafers anläggande hos oss, men det är icke troligt alt det kan länge uteblifva. R.
St. äro måhända icke tillsammans då sådant ifrågakommer, hvarigenom 2 å 3 år torde åtgå innan de nu angifna hindren kunna undaurödjas.
Om vid första utförandet af elektriska telegraf-linier möter det hinder, alt man skall underkastas den stora kostnaden att inköpa jord eller hus, så stadnar hela företaget.
Finnes icke då någon lag till fördel för telegraferne, så inledas må hända de, som vilja anlägga telegraf-linierna, i processer, hvilka icke kunna afgöras förrän efter flera års tidsutdrägt.
Utsk. har icke yttrat något om huruvida det ansett förnärmande för husegarne att leda trådarne på husen i staden, hvarföre jag anhåller om Utsk:s yttrande derutinnan.
När man nu känner att årliga kostnaderne
Den 15 Februari. för elektriska telegrafer
Sr obetydlig, jemförelsevis med kostnaden för de optiska, sa är det troligt att de sednare icke vidare komma att anläggas der det är möjligt att konna anlägga elektriska, d. v. s. der linien icke skall gå genom vatten; ty det är ännu icke fullkomligt utredl åtminstone icke lyckadt, alt leda (rådarne genom vattnet pä längre afstånd.
Utsk. har slutligen sagt, att något behof af lag i detta afseseendte ännu icke visat sig.
Det är visserligen sannt; men af skäl, som jag anfört, torde detta behof icke länge uteblifva.
På dessa grunder vägar jag nu anhålla, att R. o. Ad. för sin del ville besluta återremiss af betänk.
Utsk. hade alt yttra sig i ani. af en väckt motion om skyldighet för jordegare att uplåta sin jord för .anläggande af elektriska telegrafer.
Utsk. bade dervid att göra sig 2 frågor.
Finnas sådana telegraf-linier anlagda eller blifva de anlagda?
och behöfves i sådant fall ny lag?
Att de blifva anlagda i Sverige, dertill gifves f. 11. ingen anledn. och jag bar icke heller hört de talare, som här yttrat sig, säga annat än att ”det är möjligt att dylika skola komma att anläggas”.
Hvarföre skall man stifta en lag för något, som ännu icke finnes?
den siste värde talaren bar yttrat, att det biltills icke har lyckats att föra telegraftrådarne tinder vatten.
Under mina utrikes resor har jag icke eller sett telegraf-linierna annorstädes än utmed jernvägarne, och jag tror alt de vanligen i sammanhang med dem anläggas.
Dä låter det sig ganska lätt göra.
Vägen är redan inköpt af jernvägs-bolaget och utmed den upsältes på stolpar den elektriska telegraf-tråden ; något afslående af enskildes jord kan då icke komma i fråga; här är åter fråga, om jordegare kunna åläggas att uplåta sin jord lill anläggningar af telegraf-linier, utan att afstå jorden emot lösen, ty derom hafva vi redan lag, och behöfva således icke någon ny.
De talare, sorn yttrat sig, anse en sådan förbindelse för jordegaren vara alldeles otvifvelaktig.
Jag för min del är af motsatt åsigt och Utsk. var äfven af samma tanka.
Jag hemställer, Mine Hrr, om man, på sätt den värde talaren yttrat, vill lägga en elektrisk telegraf-linea genom en trädgård eller genom en åker, antingen det nu må vara under jorden genom rör, som nedgräfvas i den, eller öfver jorden genom trådar, som ledas öfver stolpar, är det möjligt att egaren kan åläggas uplåta sin jord för detta ändamål utan att helt och hållet afstå den ?
Jag har mitt åkerfält besädt; jag halmin trädgård planterad.
E11 telegraftråd ligger derunder.
Det är sagdt, att den icke behöfver rubbas: men tråden går sönder och för att lagas, mäste den upgräfvas.
Likaså om den tråd, som löper öfver marken, behöfver lagas, så nödgas jag hafva trafik öfver min trädgård eller min åker.
Bör det då kunna åläggas egaren att uplåta denna jord till begagnande utan att afstå den?
Föreställen
Eder hvad ohägn och obehag, jag kan komma att lida af denna ständiga trafik öfver mina egor; oell om det kan åläggas jordegaren att tåla sådant intrång i sin eganderält, hvad ersättning bör honom derför tillerkännas.
Månne Utsk. som icke känner i hvad mån skada och ohägn kan Den 15 Februari. 7 jordegare tillskyndas, var i tillfälle att fullständigt bedöma frågan?
Om hos Regeringen anmälan hade blifvit gjord derom, att sådana telegraf-linier komme att anläggas och man i anledn. deraf hos Regeringen hade begärt propos. om ett lagförslag; om Regeringen med den kännedom, som den med anledn. af en sådan framställning varit i tillfälle att inhemta, kommit till R.
St. med en propos. af innehåll att de i Expropriationslagen af 1845 befintliga stadganden icke äro för delta ändamål tillräckliga; då hade frågan kunnat behörigen utredas, då hade LagUtsk. varit i tillfälle att yttra sig med kännedom om saken.
Nu har något sådant utlåt, icke varit möjligt att afgifva.
Under sådana förhållanden hemställer jag, om det hade varit rätt af Utsk. att föreslå en lag för förhållanden, som först framdeles kunna komma att existera, att föreslå en lag för en partikulär institution, som icke finnes och sannolikt icke kommer att finnas i vårt land.
Jag måste säga, att jag skulle hafva funnit en sådan åtgärd, ett sådant förslag ifrån Utsk. löjligt.
Den siste värde talaren frågade, om någon kan hindras att lägga en telegraf-linea öfver annans jord.
Utsk. har svarat: nej.
Jordegaren är pligtig att för detta ändamål, likasom för andra kommunikations-anstalter, afstå sin jord.
Vill man åter anlägga en telegraf-linea utan att begagna sig af den i lag medgifna rättighet att inköpa dertill erforderlig jord, så må man med jord- eller husegaren öfverenskomma om den tilläfventyrs obetydliga ersättning han kommer att fordra; men jag fruktar att Utsk. kommer att hysa mycken betänklighet att bifalla motionärens afsigt, åtminstone innan en fullständigare utredning af ämnet föregått, än den som Utsk. varit i tillfälle alt sig förskaffa.
Hr Fahnehjelm, Ant. Ludv.:
Då LagUtsk. ansett exproprialions-lagen lämplig för den motion, som Hr Heland föreslagit, så förmodar jag, att det är något af det teckniska i frågan, som Lag Utsk. har missförstått.
Expropriations-lagen, såsom jag förstått den, afser sådana arbeten, som läggas på jordens yta, såsom kanaler, vägar nt. m. och afsättandet af jord för sådana ändamål.
Hr Helands motion synes deremot gå ut derpå, att kunna få anlägga elektriska telegrafer utan att någon jord derför behöfver afsläs.
Hr Heland har redan utvecklat, huruledes en anläggning af telegraf-linier hufvudsakligen består uti en ledning af galvaniska trådar antingen öfver eller under jorden eller utanpå väggarne å byggnader i städer.
Det skulle vara serdeles obilligt, om man skulle vara tvungen att för detta ändamål inköpa den ofvan eller under trådarna liggande jorden eller de hus, på hvilkas väggar trådarna föras och hvilka icke på något sätt lida skada deraf.
Jag tror att om denna grundsats skulle göra sig gällande, så skall det dröja nog länge innan man här i landet får några elektriska telegrafer anlagde.
Utsk. tyckes hafva fästat sig viri att något behof af elektriska telegrafer ännu icke visat sig och alt således tiden
För anläggandet af elektriska telegrafer ännu icke vore inne, samt att detta möjligen skulle komma alt dröja serdeles länge.
Jag hyser en alldeles 8 Den 15 Februari'. motsatt åsigt.
Jag vill icke uptaga tiden med framställning af, huru telegraf-inrättningarne utvecklat sig utrikes samt huru nät af telegraf-trådar äro öfverallt spridda i Frankrike, i England och Tyskland, må vi hellre fästa vår uppmärksamhet på vära inhemska förhållanden.
Vår optiska telegraf, som jag vågar påstå är den häst konstruerade optiska telegraf i hela Europa, är likväl icke att jemnföra med de elektriska telegraferne.
Ilen optiska telegrafen kan icke meddela sig i mörker, regil och dimma.
Om förliden sommar, då Kronprinsessan anlände, det hade varit på morgonen likadant väder som vid Hennes ankomst till hufvndsfaden, så hade icke en enda signal med den optiska telegrafen kunnat gifvas om hennes ankomst.
Med elektriska telegrafer är det helt annorlunda.
De tyckas just vara upfunna för förenade konungariken.
M. är i Norige och man tänker sig en elektrisk telegraf-tråd emellan Christiania och Stockholm, så skulle det icke fordra större tid för K.
M. att kommunicera en skrifvelse med auktoriteterna i Stockholm och erhålla svar genom en sådan telegraf, än om han hodde på Haga och lät skicka ett ridande bud i samina ärende till Stockholm.
Af de optiska telegraferne kunna vi icke sluta oss till det utomordentliga inflytande, de elektriska telegraferna hafva uti nästan alla förhållanden, i statsskicket, i militäriskt afseende, i handel och näringar samt jordbruk.
Del torde tillåtas mig att ibland 100 anföra några lä korta exempel i detta afseende.
I militäriskt afseende linner en hvar att en Gcneral-en-Chef kan inom några ögonblick från alla rikets delar, från alla armée-korpser, som kunna verka på olika punkter, erhålla underrättelser om krigsoperationerna och gifva ordres tillbaka.
Det inses lätt hvilken stor fördel detta måste för honom vara, i st. f. att först vänta 2 å 3 dagar på kurircr, som medföra underrättelser, hvarefter lika lång tid åtgår innan ordres, som i följd af underrätlelserne utfärdas, hinna framkomma till sin bestämmelse.
Under dessa 6 dagar hafva förhållanderne möjligen kunnat blifva så betydligt förändrade att de ordres, som blifvit sände, äro alldeles olämplige.
Uti lagskipningen, t. ex. för alt taga reda på rymmare o. d., inses lätt huru nyttiga elektriska telegrafer kunna vara.
Det är ganska vanligt att tjufvar pådikta sig att hafva begått brott uti en annan provins.
Om en tjuf t. ex. upgifver sig inför domstol hafva begått brott i Götheborg och en elektrisk telegraf finnes emellan denna stad och Stockholm, så kan man genom en sådan telegraf erhålla underrättelse redan i samma session om han verkligen i Götheborg begått det upgifna brottet.
Nu deremot npkommer mycket skrifveri och upskof vid sådane tillfällen.
För handeln medför elektriska telegrafer också synnerliga fördelar.
Må det tillåtas mig anföra ett exempel.
Om t. ex. en köpman från en småstad skulle komma till en grosshandlare här och vilja med honom göra en affär, men han icke vore känd af grosshandlaren, så kan grosshandlaren utan att låta påskina minsta misstroende bedja honom komma igen om en eller par timmar och har under tiden tillfälle att underrätta sig om denna persons ve - Den 15 Februari. g derhäftighet, äfven om underrättelsen skulle sökas på en så aflägse» ort sorn l. ex. Götheborg.
Kr jordbruket kunna elektriska telegrafer vara af nytta.
Om det t. ex. funnes sådane telegrafer emellan Stockholm, Götheborg, Skåne och Gefle, så kunde landtbrukare i medlerst» Sverige veta flera timmar förut nära nog med malhematisk visshet om det blir regn, kyla, varm väderlek o. s. v. och detta torde kanske för landet vara i många hänseenden ganska nyttigt och vinstgifvande.
Innan kort torde det blott vara Turkiet, Spanien och Sverige, som sakna elektriska telegrafer; men jag förmodar och är öfvertygad om, att vi i Sverige mycket snart skola sätta oss i besittning af denna uplinning.
Om vi beräkna koslnaderne af de optiska telegraferne, så äro dessa sistnämnda icke mindre dyra, utan tvärtom dyrare.
Herrarne tillåta mig göra ett litet enkelt kostnadsförslag t. ex. om på telegraf-linien emellan Stockholm och Dalarön en elektrisk telegraf blef inrättad, så behöfdes blott 2 stationer, en i Stockholm och en vid Dalarön.
Två mellanstationer å 500 r:dr och således 1000 r:dr årligen skulle derigenom besparas.
Anläggningskostnaden skulle, mycket högt tagen, gå lill 10,000 r:dr b:co, hvarå räntan utgör efter 5 proc. 500 r:dr b:co.
Således skulle en årlig besparing af 500 ndr b:co deraf upkomma.
Det är derföre alt motse att, såsom i Tyskland och England redan skett, de optiska telegraferna äfven hos oss skola utbytas mot elektriska och det är att förmoda det Svenskarne, såvida de ännu vilja räkna sig till Europas bildade nationer, icke skola tillåta att
Turkarne förekomma dem i anläggandet af sådana för civilisationen ytterst vigtiga inrättningar.
Hr v on Knorring, Erik Oscar:
Det har blifvit så sakrikt visadt af Hrr Fåhraeus och Heland samt den siste talaren huru stor nyttan är af elektriska telegrafer, alt det icke är derom jag vill tala.
Jag vill endast svara Gr.
Sparre något om den svårighet, som Gr:n har trott förefinnas för beviljande af motionen.
Gr.ns första fråga var: ”finnas sådana telegraf-linier:” det vet Gr:n troligen att sådana icke finnas.
Den andra frågan var: ”om de skola komma att anläggas”.
Det är just för att kunna anlägga dem, som Hr Heland har väckt denna motion.
Sparre sagt, afl det skulle vara mycken olägenhet om trådarne skulle komma att gå genom trädgårdar och åkerfält.
Först och främst skall det vara en mycket stor trädgård om icke tråden lätt skulle kunna ledas på sidan och hvad åkern beträffar, så gå de s. k. afloppsdikena vanligen genom de sumpiga trakterna och der lägger man icke gerna trådarne.
Skulle åter egaren af ett åkerfält vilja gräfva ett dike, der en telegraf-tråd finnes, så kan han derom underrätta direktionen för telegraf-inrättningen, som i sådant fidi torde kunna ändra telegraf-liniens gång öfver det fället.
Vidare har Gr:n sagt att detta skulle vara en partikulier institution.
Jag kan icke förstå det; ty Slaten skulle väl åstadkomma 10 Den 15 Februari. denna inrättning och hvad Staten åstadkommer kan väl icke kallas en enskild institution.
Af dessa skäl och öfvertygad derom att R. o. Ad., under önskan att få frågan fullständigt utvecklad, beslutar att densamma återremittera, får jag äfven derom anhålla.
Sparre har sagt att Grin, likasom LagUtsk., hyser den åsigten, att ingen kan tvingas att uplåta jord för ifrågavar. inrättningar annorlunda än underfull egande rätt.
I fall förhållandet är sådant att Grin, likasom Utsk. hyser denna åsigt, så beklagar jag, att densamma icke blifvit i betänk, uttryckt, emedan jag då hade sluppit att reservera mig deremot.
Förhållandet är dock ej sådant, LagUtsk. har visserligen förklarat, att man efter nuvar. lag är tvungen att, om det fordras, afstå jord till ifrågavar. inrättningar med full egande rätt och deruti instämmer äfven jag.
Men derefter har LagUtsk. gjort ett tillägg, så lydande: ”men en annan fråga åter är den, huruvida, då den enskildes jord för en del förelag måste användas, så att jorden varder helt och hållet onyttig för egaren, men för en del blott behöfver begagnas i så ringa mån alt egaren fortfarande deraf kan draga fördel, de i lagen för jords användande stadgade vilkor böra så tydas, att jorden alltid bör af egare lösas, och om, i sådan händelse, en förändring af lagen i denna del bör ega rum i enlighet med motionärens förslag”.
LagUtsk. har således här icke uttryckt, hvilken åsigt det hyser och jag reserverade mig derföre emot sådana sväfvande uttryck, emedan jag trodde att LagUtsk. just skulle vara det Utsk., ifrån hvilket R.