Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 71, fattade beslut att, med afslag å Utskrts i nämnde punkt gjorda hemställan, antaga det förslag till underd. skrifvelse, som Hr Isberg uti sin vid Betänk:t fogade reservation afgilvit; och sedan härtill svarats flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrocs ett från Ilederv.
Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 178 för den 14 dennes, innefattande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti förstnämnde
Stånds beslut öfver 3:dje punkten i Allm. Besv.- och Ekon..
Utslcts Betänk.
N:o 71, i ani. af motioner i fråga om förändrade bestämmelser rörande mått och vigter samt justering deraf m. m.
Föredrogs Ilederv. Bonde-St:s d. 14 dennes bordlagde prot.- utdrag N:o 171, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti förstnämnde Stånds beslut öfver Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcts Betänk. N:o 55, i ani. af väckt motion om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiuer m. m. 448 Den 18 Februari.
Som R. o. Ad. vid en föreg:de öfverläggning i detta ämne temligen enhälligt beslutat att förkasta ifrSgav.de sitt sålunda tillförne fattade beslut, utan vidblifva detsamma och följaktligen afslå den nu gjorda inbjudningen.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i frågan fattade beslut, afslå Ronde-St:s förev:de inbjudning.
Föredrogs ånyo och bifölls sammansatta Lag- samt Allm. Resv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 11 och 14 dennes på bordet lagde fietänk.
N:o 2, i ani. af väckta motioner ang:de dels omarbetning af, dels ock ändringar i nu gällande legostadga.
Ekon.-Utsk:ts den 11 och 14 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 57, i ani. af vackt motion om anställande af undersökning till utrönande deraf, huruvida dispositions-rätten till åtskilliga jordlotter på Gottland, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer kyrkoherdarne eller icke.
Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts Betänk.
N:o 59, som nu närmast följer å föredragningslistan, omfattar 3:ne särskilda motioner, hvilka alla hafva oskiljaktigt sammanhang med ärenden, som på andra Utsk:s handläggning äro beroende.
Den i l:sla punkten afhandlaile motion, ang:de enskilda bankernas upphörande, bar nemi. oskiljaktig gemenskap med det till Banko-Utsk:t remitterade Betänk, och förslag till lag för enskilda banker.
Den i 2:dra punkten afhandlade motion, ang:de högre beskattning å enskilda bankerna, sammanhänger åter med allmänna bevillningens reglering, hvartill förslag är att från Bevilln.-Utsk-.t förvänta; och den i 3:dje punkten afhandlade motion, som påyrkar emottagande i allmänna uppbörden af enskilda bankernas sedlar, står likaledes i sammanhang med nyssnämnda tili Banko-Utsk:t remitterade Betänk.; och då det är angeläget, att Ständerna icke, genom att i förväg fatta beslut rörande dessa speciela frågor, afskära sin fria pröfningsrätt, då omförmälde mera omfattande ärenden till behandling förekomma, får jag, i öfverensstämmelse med den mening, som hos Talinans-konferensen gjort sig gällande, vördsamt föreslå, att R. o Ad. behagade uppskjuta pröfningen och afgörandet af Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 59, att företagas i sammanhang med Banko- och Bevilin.-Utskms
Utlåtrn ang:de berörde ärenden, nemi. så att 1 :sta och 3:dje punkterna må förekomma i sammanhang med vederbörande Utsk:s Utlåt, öfver det Den 18 Februari.
449 det remitterade förslaget till ny lag för enskilda banker, och den 2:dra punkten i sammanhang med Bevii!n.-Utsk:ts förslag till ny bevillnings-stadga.
I ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., på sätt Hr Fåhraeus föreslagit, behagade uppskjuta hehandlingen af Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts å föredragningslistan uppförda Betänk.
N:o 59, samt besluta, att de delar af samma Betänk., som rörde Riksdagsmännen Per Erikssons och Liss Lars Olssons motioner ang:de dels enskilda bankers upphörande och dels privatbankssedlars emottagande i den allmänna uppbörden skulle företagas till afgörande i sammanhang med vederbörligt Utsk:s blifvande Betänk, rörande ny lag för enskilda banker, men att åter den del af förstberörde Betänk., sorn afsåg Riksdagsfullmägtigen Per Perssons motion ang:de beskattning å enskilda banker, borde pröfvas i sammanhang med Bevilln.- Utsk:ts blifvande Betänk, angtde den Allmänna Bevillningen.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 11 och 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 61, i ani. af väckt motion om utvidgad rätt för qvinna till anställning i sådan tjenstebefattning, som för henne är passande.
Föredrogs och bifölls Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 7, i ani. af väckta motioner om beredande af lättnader vid rustningsskyldigheten i Skåne.
Föredrogs Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts d. 14 dennes bordlagde Betänk.
N:o 8, i ani. af väckta motioner om förändringar och indragningar i nuv:de båtsmanshållet.
Flere ledamöter begärde detta Betänk, ånyo på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade Hr Fåh raeus, Olof Immanuel:
Då det af Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t afgifne Betänk., i ani. af väckta motioner om förändringar och indragningar i båtsmanshållet, Innefattar ett ämne, som har oskiljaktigt sammanhang med frågor tillhörande regleringen af riksstatens 5:te hufvudtitel, får jag i enlighet med den åsigt, som hos talmanskonferensen uttalats, vördsamt föreslå, att behandlingen af berörda Betänk, må uppskjutas, att företagas i sammanhang med det Utlåt., som Stats-Utsk:t har att afgifva ang;de regleringen af riksstatens 5:te hufvudtitel. H. II. 29 450 Den 18 Februari.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att R. o. Ad. ville besluta, att ifrågav:de Betänk, skulle företagas till pröfning i sammanhang med Stats-Utsk:ts blifvande Utlåt. ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel; hvilket bilölls.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 14 dennes på bordet lagde Betänkm:
N:o 77, i ani. af väckt motion om kronofogdetjensternas indragning m. m.; N:o 78, i ani. af väckt motion om upphäfvande eller ändring af K. Serafimer-Ordens-Gillets Cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angår fattiga patienter; N:o 79, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande till försvårande af prestbetygs förfalskning; N:o 80, i ani. af väckt motion om förändring af gällande reglemente för städernas auktionsverk; och N:o 81, i ani. af väckt motion om anställande af undersökning rörande tillkomsten af vissa åt läroverken anslagna prebenden.
Föredrogs och lades till handlingarne samma Utsk:s den 14 dennes bordlagde Mern.
N:o 82, i ani. af återremiss af Utslcts Betänk.
Föredrogs ånyo Hr Brakels, Mauritz, den 11 och 14 dennes på bordet lagde förslag, att Riks-Stånden skulle sammanträda till gemensam öfverläggning rörande Stats-Utsk:ts blifvande Utlåt. ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel.
Ehuru kanske icke af behofvet påkalladt, tar jag mig dock friheten fästa uppmärksamheten deruppå, att de ord, hvilka jag nu kommer att yttra i afseende å Hr Brakels motion att de öfriga Stånden måtte inbjudas att deltaga i gemensamma öfverläggningar rörande Sveriges sjöförsvar, icke måtte betraktas eller tydas som ett yttrande af en J)ep:ts-Chef, utan helt enkelt som ett yttrande af en enskild ledamot utaf detta Stånd, hvilken varmt intresserar sig för det ifrågavrde ämnet.
Ingen kan högre än jag värdera det tillägg till 46:te §:n R. 0., hvarigenom det blifvit en möjlighet för Riks-Stånden att äfven under närv:de förhållanden sammanträda och öfverlägga ang:de ämnen af allmännare intresse; men tror likväl, att det, såväl med hänsyn till denna rättighet som i afseende å alla andra rättigheter af större omfång och vigt, är nödigt att iakttaga, huru och på hvad sätt de begagnas.
Derföre har jag ock ansett nödvändigt att, uti så fall, såsom ledning stödja mig på den Den 18 Februari.
451 erfarenhet, sorn historien — under den korta tid denna förändring i §:n varit till — gifver oss vid handen; samt trott att man bör tillse, att denna dyrbara rättighet icke allenast med grannlagenhet utan äfven med klokhet begagnas.
Med mig erinrar sig säkerligen många de intressanta gemensamma öfverläggningarne rörande dels religions-friheten, dels jernvägsfrågan.
Min öfvertygelse är, att dessa sammanträden på ett högst väsendtligt sätt bidragit till nyssnämnde frågors lyckliga lösning; men äfven andra frågor hafva funnits, hvilka utgjort föremål för gemensamma öfverläggningar.
Dessa öfverläggningar hafva icke blifvit omfattade med samma intresse; och följden deraf har blifvit, att ganska många af de respektive Riks-Stånden mottogo underrättelsen om dylika sammanträden med en viss obenägenhet, för att icke säga motvilja.
Sådant är otvifvelaktigt en följd af det sätt, på hvilket denna rättighet blifvit begagnad.
Att jag skulle vilja nedsätta det intresse, som det nu ifrågavarande ämnet har för allmänheten, kan naturligtvis icke ifrågakomma; men jag erkänner, att jag verkligen icke är öfvertygad, det allmänheten, i detta ögonblick eller under den närmaste framtiden, kommer att hysa det derför nödiga intresse, eller så stort intresse, som någon af de två utaf mig nyss förut omnämnde frågor uppväckt.
Det var således, med hänsigt dertill att jag befarade, det nu ifrågaställa sammankomster icke skulle blifva så talrikt besökta, som åtminstone jag, för min de), skulle hafva önskat, som jag förenade mig med de ledamöter af detta Stånd, hvilka begärde motionens bordläggning.
Under tiden har jag sökt förskaffa mig kännedom om den håg för detta sammanträde, som kunde förefinnas såväl i detta Stånd som i de öfriga; och i följd deraf kommit till det resultat, att någon särskild önskan efter detta sammanträde i allmänhet icke är för handen.
Jag hoppas att motionären, för sin del, äfven på samma sätt an vändt sin tid och kommit till ett motsatt resultat.
Men då jag sålunda blifvit bibragt den af mig nu omnämnda öfvertygelse, har jag ansett det vara min skyldighet att uppå berörde förhållande fästa detta Stånds uppmärksamhet.
Dertill kommer, att jag för min del verkligen icke känner några egentligen nya förhållanden i ämnet, hvilka tillkommit sedan den tid då den värde motionären och jag hade tillfälle att i frågan här uttala oss, och som äro af så stort intresse att ett särskildt sammanträde fordras för deras meddelande till de andra Riks-Stånden.
Visserligen är en sanning att efter samma tid åtskilligt nytt i tryck varit synligt, såsom en brochyr af en af R. o. Ad:s ledamöter, äfvensom en i de flesta tidningar läst uppsats i ämnet; men då dessa utredningar i frågan, såsom tryckta, redan varit tillgängliga för den större allmänheten, kan jag icke annat än befara att pluraliteten af riksdagsmännen icke skulle finna något särskildt lockande i detta sammanträde.
Sedan jag nu framställt dessa erinringar, så ock med öfverlemnande af frågan åt den behandling af Landtmarskalken -452 Den 18 Februari. och Hrr Talmän, sorn Grundlagen föreskrifver, påpekar jag dock ännu en gång nödvändigheten deraf, att såväl motionären, som Ståndet, före frågans afgörande, väl betänka hvad belut i ämnet är skäl att fatta.
Hvad jag befarar är icke så mycket, — ehuru äfven detta icke synes mig vara omöjligt, — att de tre öfriga Stånden skulle förklara sig obenägna för en sådan sammankomst, utan att det kommer att blifva af en, så till sägandes uppmärksamhet mot R. o. Ad:s genom inbjudningen uttalade önskan, som nämnde
Stånd skulle förklara sig villiga att uti den ifrågav:de öfverläggningen deltaga.
Sedermera kan dock följden blifva den att, på sätt tillförene inträffat, högst få personer vid sammanträdet sig infinna.
Jag betviflar ingalunda, att ju den värda motionären med sitt varma fosterländska sinnelag och sitt lifliga föredrag skall kunna intressera alla de närv:de.
Med den förmåga han eger att lätt uttrycka sina tankar och den fullkomliga frihet för honom, i thy fall förefinnes, enär han icke behöfver bära något ansvar för hvad han yttrar, är sådant icke svårt att förutse.
Hvad mig sjelf åter beträffar, nödgas jag göra den förklaring att, ehuru jag icke skulle glömma min skyldighet att vid tillfället som Dep:ts-Chef redogöra för mina åsigter i ämnet, jag likväl icke kan ega någon förhoppning att på något sätt intressera den församling, som här kommer tillstädes.
Jag har nemi. redan tillförene i tryck gifvit en fullständig exposé af mina tankar i frågan.
Det torde tillåtas mig att ännu några ögonblick upptaga R. o.
Ad:s tid med den del af frågan, hvilken kanske kan anses enskildt röra mig.
Detta är likväl icke händelsen, då denna fråga står i sammanhang med ett vid den föreg:de riksdag afhandladt ämne.
Vid sista riksdagen väcktes nemi. en motion att skilja flottans båda vapen, det yttre och det inre sjöförsvaret.
Frågan remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t och blef af samma Utsk. uti Betänk:t N:o 121 besvarad.
Utsk:t hade den välviljan att dersammastädes citera ett af mig vid ett föreg:de tillfälle afgifvet underdånigt yttrande, innefattande att jag aldrig skulle ifrågasätta någon delning af flottans båda vapen.
Jag beklagar att jag då begagnade ordet aldrig.
Ett gam malt ordspråk finnes, att man aldrig skall säga aldrig; men hvad sjelfva saken angår, tror jag, det jag skall kunna gifva skäl för olikheten i detta hänseende mellan min fordna och nuv:de åsigt.
Till en början får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att jag uti det förslag i ämnet, som af mig vid 1851 års riksdag framlades, uttalade den åsigt, att åtskiljandet af det befäl, som tillhörde de olika vapnen, skulle vidtaga, så snart kapten-löjtnantsgraden blifvit uppnådd.
Jag medgifver att jag hyste en förkärlek för den sammanslagning, som sedan 1823 egt rum; och jag bekänner att jag var, jag vågar öppet uttala ordet, nog svag att icke taga steget fullt ut.
Jag trodde nemi. att till och med Ben 18 Februari.
453 kapten-löjtnants-graden skulle kunna bibehållas gemensamt.
Emellertid har jag, på grund af sedermera vunnen erfarenhet, kommit till den öfvertygelse att sådant icke är lämpligt, utan att åtskiljandet redan ifrån inträdet i tjensten bör ega rum.
De olika vapnens officerare erfordra en olika bildning redan från första början.
Jag upprepar det, — jag beklagar att jag nu måste göra detta erkännande, hvilket icke kan undgå att vara sårande för min egenkärlek; men hvad jag ännu mer skulle beklaga, vore, om jag, för vidhållande af konseqvensen i min förut uttalade åsigt, nu framställde ett förslag, som visserligen kunde vara uti öfverensstämmelse med samma min fordna åsigt, men icke lämplig för ett verksamt sjöförsvar.
Jag har icke något vidare att för närv:de tillägga, sedan jag härmed uttalat min öfvertygelse att denna sammankomst till ingenting gagnar, men möjligen för framtiden kan skada åsigten om dessa allmänna öfverläggningars nytta.
Jag skall likväl icke undandraga mig min skyldighet att, i egenskap af Dep:ts-Ghef, närvara och deltaga i denna öfverläggning, hvilken jag, för min del, likväl skulle hafva önskat att R. o. Ad. icke beslöt.
För min del får jag förklara, det jag verkligen icke funnit flertalat af våra förra gemensamma sammankomster lända till något egentligt gagn.
De hafva nemi. rört ämnen, uti hvilka man redan före företagandet af dessa öfverläggningar ansett sig ega temlig kännedom.
Med denna fråga är detta icke förhållandet.
Speciella kunskaper i detta ämne finnas nemi. mest i detta Stånd.
Hos de öfriga Stånden kunna sådana blott uti mindre mån förutsättas.
Af vigt för dem, som önska en god frågans lösning, torde således vara att en fullständig utredning i ämnet, d. v. s. skälen för och mot, framlägges jemväl för de öfriga Stånden.
Då derförutan hos denna riksdags Stats-Utsk. yppats någon tveksamhet, för att icke säga afvoghet i afseende å beviljandet af de anslag, som för denna hufvud-titel blifvit begärde; så och enär denna tveksamhet kan antagas till stor del vara föranledd af bristande detalj-kunskaper i ämnet, anser jag att de, som i likhet med mig anse att allt, som för denna hufvudtitel kan göras, äfven bör göras, icke hafva skäl att motsätta sig det nu ifrågastäilda sammanträdet.
Denna sammankomst torde vara så mycket mer af behof påkallad, som i denna fråga, mer än i andra frågor, tvekan råder, icke allenast om ett definitift ordnande af vårt sjöförsvar nu bör ega rum, utan äfven, för den händelse sådant för närv:de icke skulle befinnas lämpligt, hvad som företrädesvis bör åtgöras.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till Hr Brakels förslag.
Stjernstedt, Joh. Wilh.: Gr. von Platen har medgifvit att det uti några frågor, t. ex. religionsfrihets- och jernvägs-frågorna, varit utaf vigt att anlita dessa allmänna sammanträden, men fruktat, det intresset för denna fråga icke skulle 454 Den 18 Februari, vara så lifligt, att ett allmänt sammanträde, med sistnämnde ämne till föremål, skulle kunna lända till verkligt gagn.
Den värde talaren har i afseende å denna omständighet, d. v. s. intresset för saken, förfrågat sig uti de andra Stånden; och har uppgifvit sig hafva uti så fall erhållit uppgifter, hvilka lemnat stöd åt den utaf honom i berörde hänseende uttalade mening.
Jag har visserligen icke angående detta förhållande hört mig för; men kan icke föreställa mig, att en fråga, sådan som den, huruvida vi framdeles skola ega något sjöförsvar, skall med liknöjdhet upptagas af Med-Stånden.
Kan väl en fråga vara vigtigare än den om flottans reorganisation — en fråga, hvilken kan inom en jemförelsevis ganska kort tid gälla från 11 t. o. m. 20 millioner.
Gr. von Platen har uttalat den ytterligare betänklighet, att Med-Stånden väl kunde lemna sitt bifall till det ifrågav:de förslaget, men sedermera likväl icke inställa sig vid sammanträdet.
Denna åsigt har Gr. af Ugglas ansett sig icke kunna dela; och jag instämmer med deri sistnämnde talaren.
Gr. von Platen har vidare sagt, att han icke skulle underlåta att vid detta sammanträde yttra sig.
Det är just detta som jag ansett vara så särdeles önskligt; samt att således Hr Depds-Chefen och föredraganden, med den sakkännedom, hvilken han uti dessa ämnen i så hög grad besitter, måtte i denna fråga göra sin röst gällande och i sådant afseende begagna den rätt, Grundlagen medgifver honom, att uttala sin åsigt inför alla Stånden.
Visserligen är en sanning att Gr. von Platen utvecklat sina åsigter i ämnet uti dess till Stats-Råds-prot:t afgifna anförande; men ett muntligt föredrag anser jag dock för ändamålets befrämjande verka långt mer än ett skriftligt.
Under åberopande af detta anförande har Gr. von Platen, för sin del, icke funnit skäl att begära detta allmänna sammanträde.
1 betraktande af sistberörde förhållande, kan jag icke undgå att uttrycka en ledsnad deröfver, att den nu förev:de frågan icke blifvit mera understödd af Gr. von Platen.
Ginis kända anspråkslöshet bör icke föranleda honom att tro att icke hans röst, hörd inom flere Riks-Stånd, skall uträtta mer, än om endast R. o. Ad. blir i tillfälle att höra hans åsigter.
De tvenne nästföregående talarne hafva så fullständigt utvecklat skälen för dessa allmänna öfverläggningar, att jag icke vill upptaga R. o. A:s tid med att här Upprepa hvad de här redan sagt.
Fortfarande får jag yrka att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till den af mig i ämnet framställda motion.
Då Gr. von Platen nyss hade ordet, var jag olyckligtvis här icke närv:de.
Det har dock blifvit mig berättadt, att den värde Gr:n väl icke motsatt sig det ifrågaställa sammanträdet, men dock uttalat den öfvertygelse att representationen icke skulle omfatta det - Den 18 Februari.
455 samma med tillräckligt intresse, för att å sammanträdet inställa sig och åhöra hvad som der skulle kunna komma att yttras.
För min del kan jag icke undgå att uttrycka min förundran deröfver att en Departements-Chef, som framlagt ett så vidt omfattande, genomgripande och omhvälfvande förslag i afseende på sjöförsvaret, skall kunna tro denna fråga icke för allmänheten ega så stort intresse, att icke hela representationen vill sammanträda och alhöra hvad Gr. von Platen har att i ämnet anföra.
Denna Gr. von Plåtens tanka måste så mycket mer förundra mig, som jag vid flera föregående tillfällen hört Gr. von Platen, såsom minister, uttala sig uti sann konstitutionel anda.
Jag yrkar på bifall.
Min tro är att flere ledamöter, åtminstone i Preste- och Borgare-St., skulle med ganska stort nöje deltaga uti den nu ifrågav:de öfverläggningen.
För min del kommer således äfven jag att uttala mig för detta allmänna sammanträde.
Det gifves nemi. en del af frågan, uti hvilken det för flottans framtid kan vara af största vigt att inhemta den allmänna opinionen.
Detta är frågan om skiljandet af befälet vid de olika sjövapnen.
Skärgårdsflottan kallas nu för en grundgående flotta.
Vid denna flotta bör efter min åsigt officers-korpsen vara likställd med flottans öfriga oflicers-korpser.
1 annat fall kommer allt sjömanskap att på dessa roddfartyg i all framtid upphöra.
Såsom bevis härpå får jag anföra, att våra båtsmän här i Stockholm icke blifva i tillfälle att erhålla något sjömanskap.
Det är ett dugtigt folk, som man säger, »bra karlar».
De sköta sina kanonjollar ganska väl, då det är fråga om att gå ifrån t. ex. Norrviken till Stockholm och tillbaka; men blåser det upp, så sköta de sig sämre än den yngsta löjtnant, som hit anländt ifrån Carlskrona.
Skälet dertill är att de sakna sjömanskap, ehuru, på sätt jag redan förut nämnt, i öfrigt bra karlar.
Af särdeles vigt anser jag således vara att flottans personal uppfostras på seglande fartyg.
Det är icke här fråga allenast om en penningesak, utan om en åtgärd, hvilken uti generationer skall hafva inflytande på flottans befäl.
Jag instämmer således i yrkandet på ett allmänt sammanträde för denna frågas behandling.
Då, på sätt R. o. Ad. torde inse, frågan nu endast gäller, huruvida ett allmänt sammanträde i ämnet skall ega rum, men icke de åsigter, som då skola debatteras, har jag endast till besvarande velat upptaga ett yttrande af motionären, hvilket till stor del måste anses vara föranledt deraf att, han icke var närv:de, då jag förra gången yttrade mig.
Jag började nemi. mitt anförande med tillkännagifvande det jag komme att yttra mig som enskild ledamot af R. o. Ad 456 Den 18 Februari.
Den rättigheten tror jag icke kunna beröfvas mig derföre att jag är Departements-Chef.
Såsom sådan känner jag ganska väl mina skyldigheter, och tänker lika väl i detta sorn i andra fall att iakttaga dem.
Hr Brakel har sagt, att jag uttalat den öfvertygelse, att representationen skulle för denna fråga vara alltför likgiltig, för att å det ifrågastäilda sammanträdet inställa sig och åhöra hvad som der skulle kunna komma att yttras.
Detta är en alldeles oriktig tolkning af mitt yttrande.
Mer än väl känner jag nemi. att det för denna fråga finnes ganska mycket intresse hos åtskilliga personer inom de andra RiksStånden; men Hr Brakel må ursäkta mig, om jag icke tror att pluraliteten inom de öfriga Riks-Stånden delar hans öfvertygelse om nyttan af detta allmänna sammanträde.
Denna nytta skulle vara långt större, om beslut samtidigt med öfverläggningen här fattades; men då votering efteråt kommer att anställas uti Ståndens enskilda öfverläggningsrum, betviflar jag den af sammanträdet förväntade stora nyttan.
Anledningen hvarför jag i detta afseende uttalat åtskilliga betänkligheter, är, på sätt jag redan påpekat, att (lera ledamöter inom de andra Stånden uttryckligen uppmanat mig, att om förslag i denna rigtning skulle härstädes väckas, tillse att detsamma måtte afböjas.
Åfslag å motionen har jag icke yrkat, ehuru jag, på de af mig anförde skäl, icke heller ansett mig befogad att påyrka detta sammanträde såsom behöfiigt eller önskligt.
De talare, som dertill yrkat bifall, får jag på förhand tacka för det moraliska löfte, som de i och med samma jemväl utfärdat, att åtminstone de, för sin del, komma att afgifva intressenta yttranden vid detta sammanträde.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke uppgifvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till Hr Brakels ifrågav:de förslag, framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då svaren ut föllo med många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Valförrättningen och protokolls-justeringen i början af detta plenum upptogo långt kortare tid än jag förutsatt.