Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag, sorn önskar ett fritt handelssystem, stödjande mig på den erfarenhet och sakkännedom, sorn jag i min befatta ning såsom chef för Tullverket bör äga, och sorn det vöre oförlåtligt, om den saknades, —„ jag tror ej heller för min del, att vi kunna vinna målet genast, men kan derföre ej tillstyrka, att man nu bör vända om; och efter denna åsigt har jag äfven trott 1111 fi n 'ici y 11 jK • iVI. handlat. fJtsk!s. första skäl förfaller således helt och hullet* —?
Det andra D c n iS O c to b c r. >49 skälet ar, att tullförfattningarnas handhafvande skall blifva lättare, om förbuden qvarstå.
Häri ligger likväl ett obeskrifligen stort misstag, och jag skulle önska, att fabrikanterna, som dela denna mening, ville på närmare håll betrakta saken, då de skulle linna, huru de stå sig sjelfva i ljuset.
Förhållandet är nemi. sådant, att man med hvilken tullbevakning som helst aldrig skall kunna förekomma brott emot tullagarna, utan att hafva opinionen för sig, oell denna vinnes ej, så länge förbuden qvarstå.
Det blir icke i moraliskt hänseende något brott och stöter icke opinionen att i landet införa en förbjuden vara; men om deremot varan är lill införsel tillåten emot afgift, inser hvar och en, att tullförsnillning närmar sig till egenskapen af stöld från staten, och brottet får aldrig opinionen för sig, Handhafvandet af tuilförfattningarna undanryckes således genom Utskrs förslag ett af sina kraftigaste stöd; och å andra sidan bör det jemväl märkas, att då en vara mäste lurendrejas för att införas, händer det icke sällan, att man låter andra varor, som annars skulle blifvit förtullade, följa med på den olofliga vägen.
Jag har enskildt samtalat härom med köpmän, som drifvit eller åtminstone ansetts drifva yrket, och fått det uppriktiga svar, att då de skola införa t. ex. kläde från Helsingör, lönar det sig icke att för denna vara ensamt skalla särskild lägenhet, och de måste således lasta båten äfven med andra varor, för hvilka de eljest gerna erlade tull.
På dessa oell inga andra grunder bar TJtsk. föreslagit förbudens bibehållande; och sorn jag nu baft äran visa, att Utskrs skäl ingalunda äro antagliga, kan jag ej annat än yrka, att Utsk, måtte frångå sin mening och föreslå R.
St. att fatta samma beslut sorn vid de tvenne nästföregående riksdagarna, i hvilken händelse den i usta punkten af Ufskts förslag förekommande mellanmeningen:
Utön) i de fall, der R, St, uttrycka en motsatt önskan, helt och hållet kan bortgå; ty Konungens rätt att utfärda förbud förb Ii fver ändock oförkränkt.
Femte hufyudgrunden lyder sålunda; att sådana natur- och konstprodukter, sorn i allmänhet inbegripas under benämningen ö fver f I ö d s artiklar, be* läggas med högre tullafgifter.
Här har jag ingen anmärkning emot sjelfva grundsatsen, men väl emot tillämpningen; ty Utsk. har ansett vissa hit hörande artiklar böra beläggas med afgifter till så högt belopp, att jag fruktar, det man ej kan påräkna samma inkomst deraf sorn förut.
Vid tulltaxans uppgörande måste man alltid hafva tvenne syftemål, nemi.; skydd för inhemska näringarna och inkomst för staten; men då måste man äfven tillse, om varan är lätt smugelhar, såsom det heter, i hvilken händelse det är alldeles ändamålslöst alt belägga den med hög tull, emedan den då alltid tu11försnillas.
Jag ser emedlertid sådana öfverflödsartiklar som spetsar och vanill® m- Ib, hvilka äro Den 18 Oefober. af den egenskap, att resande kunna medföra dem till högt värde i sina fickor, och således lätt insmugla dem, enär det är svårt för tullbetjeningen att företaga visitation å kroppen, hvilket är belagdt med högt ansvar, om förbjudet gods icke anträlFas, — jagser, säger jag, att dessa artiklar äro belagda med så hög införseltull, att de ganska sällan eller aldrig skola passera lullkamrarne, oell delta anser jag oförståndigt; hvadan jag önskar, alt Ulsk. måtte rätta sitt förslag i denna del och tillse, att grundsatsen i tillämpningen icke må föranleda till tullförsnillning och minskade inkomster.
I afseende på tullbevakningen föreslår Utsk. slutligen: att officerare och manskap af K, M:s Flotta hädanefter å de tider af året, då sådant kan låta sig göra, måtte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet lämpliga snällseglande f a rtyg.
Om jag stöde här ensam i egenskap af chef för Tullverket, skulle jag visserligen svara ja til! delta förslag, ty det är alltid förmånligt för Tullverket att få ökad bevakning, och resultatet deraf, ehvad det vore större eller mindre, skulle alltid verka fördelaktigt på omdömet om förvaltningen; men då jag står här äfven i egenskap af nationalrepresentant, är det min pligt att tillse, huruvida resultatet af detta förslag skulle motsvara kostnaderna.
Jag bar i sådant afseende eftersett förhållandet för hela den tid, då tullbevakningen haft förstärkning från Flottan, och resultatet har visat sig sålunda:
Uppbörd, utgörande tull m. samt båk- lotsmedel. m. och \
Omkostnader | för armerade j kustbevaknin- gen.
År 18r3 tull- och bakmedel 2,714,239 2,061,891 38 — „ 1814 d:o 3o 7 „ i8.5 d:o 1,964,122 25 r 0 1 — „ 1816 d:o 1,679,20g 9 .8 1 — „ 1817 d:o 1,517,848 '9 3 62,000 — „ l8l8 d:o 1,547,176 5 1 1 35,897 24 — „ 18 r 9 d:o 2,058,261 46 6 ! >2,923 ?4 „ 1820 d:o 1,641,521 17 10 | 6o,438 44 9 ,, 1821 d:o 1,642,747 26 10 64?3o4 16 10 „ 1822 d:o 1,592,07 i 18 3 44,000 — — „ 1823 d:o •>74'-987 4* 7 >0,000 — — „ 1824 d:o 1,763,567 5 1 0 21,000 — — „ 1825 d:o 2,22 t, 1 32 26 5 — — „ 1826 d:o 2)M>674 2 — — — „ 1827 d:o 2,7i7,o49 2 1 — — ,, 1828 d:o 2,417,502 32 10 — — „ 1829 d:o 2,455,798 45 5 — — „ i83o d:o 2,593,714 a9 5 — — „ 18 31 d:o 2,700,008 44 11 } Qvarant. — — „ i832 d:o 2,858,o5q 47 8 (bevakn. — — „ i833 provisionel t 3,° r 7,9991 33 5 ökad lull b k y.
Den i8 Octobcr.
Erfarenheten har således visat, att tulluppbörden icke särdeles vunnit på denna förstärkning i bevakningen.
Jag säger detta likväl utan att vilja kasta någon skugga på flottans sätt att fullgöra sitt uppdrag, ty orsakerna till det ringa resultatet äro flera.
I framsta rummet härrör det derifrån, att flottan vid befattningens utöfvande isynnerhet mäste se på sin egen öfning; för det andra derifrån, att göromålet är främmande för både befäl och manskap, ty det är icke nog, att tullbevakningen stål- manstark, det fordras äfven, att den känner, huru lurendrejeri bedrifves; och för det tredje derifrån, att flottan fullgör detta åliggande endast som pligt, icke efter egen böjelse, enär det anses såsom ett fiscals-åtagande.
Pä detta salt har jag åtminstone förklarat för mig orsakerna till det befunna förhållandet; men härtill kommer ännu det luifvudsakligaste skälet, nemi. att om man blott vill se på styrkan, skulle för tullbevakningen erfordras flera hundra tusen man, eller man vid man hela kusten utåt, särdeles om hösten och den mörka årstiden, då också insmuglingarna ske som mest.
De flesta beslag göras likväl efter förut inhemtad kännedom om en tilltänkt insmugling, och beslagaren samlar dä sin styrka på en punkt.
Till sådana företag kan man emedlertid ej räkna på särdeles biträde af flottans manskap, som ligger på sina kanonbåtar, utan att genom communication med ortens och grannstaternas invånare uppspana smuglingsförsöken på förhand.
Jag nämner detta blott för att ådagalägga, att något betydligt resultat icke kan åstadkommas genom flottans biträde.
Den ökade kustbevakning, som ersatt quarantainesbevakningen och inbringat i5o,ooo r:dr mera i årliga tullinkomster, kostar i ett för allt endast 60,000 r:dr; men kanonbåtarna kostade också på sin tid 60,000 r:dr, oell resultatet var helt olika, hvartill jemväl kommer, att tullverket numera sjelf äger seglande jakter, som blott kosta 4,ooo r:dr, men göra samma nytta som en kanonbåt, hvarå jag väl icke så noga känner priset, men skulle tro, att det uppgår till 12 å 16,000 r:dr.
Jag afstyrker i följd häraf TJlsk:s ifrågavar- förslag, helst det i allt fall är K.
M. öppet att lemna tullbevakningen biträde från flottan, i händelse det någon gång tillfälligtvis skulle behöfvas.
Så mycket i afseende på Ctskts hufvudgrunder.
Hvad detaillerna angår, skall jag vara kort och blott göra några få anmärkningar i de delar, der Utsk. skiljt sig från Tullcommitte'ens förslag.
Vid artikeln jern förekommer: kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt hällar öfver en och en half tums tjocklek, hvilka T u 11 c o m m it t e' e n, i likhet med i83o års tulltaxa, ansett icke böra få utföras, har Utsk. föreslagit må till införsel tillåtas emot en tullafgift af 33-j proc. af värdet, eller 3 r;dr i6( sk. pr Skåf.
Här är först att märka Den 18 October. ett tryckfel, så att det synes uppenbart, att det varit Utsk:s mening att tillstyrka tillåtelse för dessa artiklars utförsel i ställe för införsel.
Men om förbud någonstädes bör äga rum, synes det isynnerhet här lämpligt; ty hvad är en oborrad kanon, nickhake eller mörsare annat än tackjern, gjutet i denna form, oell jag befarar, att detta Utsk:s förslag sktdle missbrukas till utförsel af tackjern emot den bär stadgade lägre afgiften.
I hufvudgrunderna har Utsk. föreslagit, att vid de tillfällen, då en bättre vara kan förblandas med en sämre af samma slag, bör medeltull derå bestämmas, och detta är ganska rikligt; men i detaillerna har principen icke alltid blifvit följd, såsom'vid cathrinplommon och sviskon, å hvilka Tullcommitteen föreslagit en medeltull, men Utsk. deremot gjort en åtskillnad.
Denna skillnad är emedlertid icke så lätt alt göra, och om Utskrs förslag nntages, förutser jag, att endast sviskon skola blifva förtullade, ehuru skillnaden i afgifter gör 200 proc.
I fråga om tull å spannmål, nästan den vigtigaste af alla, har Tullcommitteen tillstyrkt en stående medeltull, och Utsk. har äfven godkänt principen, men förhöjt beloppet.
Jag kan likväl ej annat än tillstyrka eommitteVns förslag; ty om Regeringen skall medgifva en stående tull å spannmål, måste den vara sådan, att den finnes lämplig, äfven då import behöfves.
Regeringen skulle annars nödsakas att minska tullen i missväxtår; och jag är desto säkrare, att landtmannen ej skulle lida förfång genom antagande af Tullcommitte'ens förslag, som i denna committé' funnas flera landtman, hvilka just yrkade på en låg tull för möjligheten att bereda en spannmålshandel.
Tnllcomrnilte'en föreslog också derföre, alt man borde till K.
M. öfverlemna inkomsten af spannmålstullen för att användas lill understöd i missväxtår, emedan man ej åsyftade någon inkomst för staten, Utan endast stadga uti spannmålshandeln, och emedan commitle'en förutsåg, att endast med ett sådant understöd Regeringen skulle blifva i tillfälle att aldrig behöfva göra ändring i spannmålstullen.
Jag tillstyrker således Tullcommittéens förslag i denna del.
I afseende på strumpor hade Tullcommitteen föreslagit en nedsättning i nu gällande taxa; men Utsk. har bibehållit den.
Jag får i anledn. häraf upplysa, alt det allmänt klagas öfver den nuvar. höga tullen å strumpor; och att den äfven i sjelfva verket är för hög visas deraf, att sällan något fartyg inkommer från Finland, utan att strumpor insmuglas på det sätt, att folk af lägre classen under de kläder, de bära på sig, gömma en mängd i Nådendal förfärdigade strumpor, sä alt tullbevakningen oftast nödsakas att vidtaga den obehagliga åtgärden att verkställa s. k« kroppsvisitation.
Vid Den |8 October. >53 Vid artikeln trävaror har Utsk. sagt, att mahogny, ceder, sockerkist med flera utländska träslag äro att anse sorn öfverflödsvaror, och derföre ökat tullen derå betydligt.
Härvid är dock att märka, först att dessa träslag numera nära nog öfvergått till behof, och för det andra, att de utgöra rudimaterie!- för våra handtverkare, i följd hvaraf tillökningen strider emot Utskts princip i andra hufvudgrunden, att alla råämnen, hvarå erforderlig tillgång inom landet saknas, och hvilka äro föremål för inhemsk förädling, må införas emot låg tu I (afgift.
Denna princip är i min tanka ganska riktig, och jag önskar således, att Utsk. måtte ihågkomma den äfven vid den omnämnda artikeln.
I afseende på vani lie åberopar jag, hvad jag förut nämnt, och är öfvertygad, att den äfven med en tull af 3 r:dr, som Tullcoimniltcen föreslagit, men Utsk. förhöjt till 4 rtdr, för det mesta skall inkomma genom resande.
Hvad artikeln vin angår, är tullen derå redan hög efter nu gällande taxa, sorn Tullcommittéen bibehållit, och Utsk. har ändock förhöjt den från 24 sk. till 36 sk. för kannan på fastager, och från 1 rtdr till 1 rtdr 24 sk. på houteiIler.
Vin och spirituosa i allmänhet äro emedlertid ganska lätta att lurendreja, emedan fastagerna kunna sänkas i sjön för att sedermera vid lägligt tillfälle upptagas, och på grund häraf synes det ej vara skäl att för mycket höja afgifterna på vin; ty inkomstbeloppet på det hela skall i sådan händelse blifva mindre.
Dessutom hör man härvid äfven ihågkomma reciprociteten med utländningen, och jag befarar, att om vi höja tullen på vin, skall Frankrike höja tullen på vårt jern och våra trävaror.
I afseende på sid e n v äfnad er har Utsk. ändrat Tull" committeens redaction och funnit den gamla bättre; men det har förmodligen varit Utsk. obekant, att K. M., i anledning af fabriksidkarnes klagan öfver Tullstyrelsens tillämpning af tulltaxan i denna del, genom nåd. bref af d. 20 Juni 183r förklarat, att ej allenast sådana genom sjelfva väfnadssättet släta tyger, hvilka tillverkas på vanlig s. k. slät stol, utan äfven flera andra af något skiljaktigt väfnadssätt, men utrikes upptagna under den allm. benämningen af cloflfes de soie linie, höra anses till införsel förbjudna, hvaremot med fafoneiade, till införsel lofgifna sidenoch halfsidenväfnader borde förstås endast de med blommor och figurer inväfda.
Nu är likväl förhållandet, att man till en viss bredd kan på slät stol väfva äfven alla slags fafonerade sidentyger, och följden deraf är, att enligt tulltaxan, sådan den af K. M. i nåder blifvit förklarad, de siden- och halfsidentyger, som i Frankrike kallas fa£onerade, med få undantag äro förbjudna att i Riket införas, och att egentligen endast de s. k. brocherade eller de tyger, i5 H.
Den 18 O c 10 b e r. hvarå fasonerna åstadkommes genom inväfning af 3:dje tråden, äro lofgifna; och detta är anledningen till denafTulIcommitte'en gjorda redactionsförändring, som jag för min del på det högsta tillstyrker.
Hvad beträffar halfsiden, liar Utsk. ansett denna artikel böra erhålla något större skyddstull, an Tullcommitte'en föreslagit.
Jag bör i anledn. häraf upplysa, att här finnas de, som tillverka halfsiden, men att inför Tulleommilte'en upplystes, hvad erfarenheten derjemte besannat, att de ej tillverka så mycket, som erfordras, och att tullen derå borde nedsättas.
I afseende på ylle har Utsk. sagt, alt flanell, som
Tullcommitleen tillstyrkt måtte tillåtas lill införsel, borde, enär inhemska fabriker för tillverkning af denna vara numera synas äga rätt att fordra det kraftigaste skydd, vid förbud bibehållas.
Erfarenheten har likväl, äfven helt nyligen under cholerasjukdomen, vitsordat, alt flanell icke finneg att tillgå, på långt när svarande emot behofvet, och K.
M. har derföre sett sig föranlåten att, såsom undantag åt enskilda personer, meddela rättighet att införa flanell till flera tusen alnar.
Men då jag minst af allt önskar sådana undantagsrättigheter, kan jag ej annat än fästa Utskrs uppmärksamhet härpå.
Hvad härefter underrättelserna vid tulltaxan angår, måste jag erkänna, att jag, i brist på tillgång för närvar, till Tul!committe'ens förslag, ej kunnat göra jemnförelse emellan detta och Utsk:s; men jag får i allmänhet förklara, att det bästa Tullcommitteen åstadkom, var, efter min tanka, just dessa underrättelser, som redigerades efter hvad erfarenheten lärt vid tillämpningen såväl i CommerceColbm som i Tullstyrelsen och hos localauctoi iteterna.
Allt, hvad Committe'en i denna del föreslagit, är redan af erfarenheten vitsordadt såsom mest användbart i tillämpningen, och jag tillstyrker derföre, att Committens förslag till underrättelser må antagas alldeles oförändradt, emedan jag med säkerhet tror, att föreskrifterna enligt detta förslag kunna tillämpas utan tvetydighet, hvaremot jag icke är lika säker om enahanda förhållande med Utskts förslag.
Jag vill i afseende på dessa underrättelser blott nämna en speciel sak, nemi. creditupplag och nederlag, som i den gamla redactionen blifvit sammanblandade, och hvaraf följden varit, att nederlagsrätlen, som borde vara inskränkt till några få större städer, nu blifvit utsträckt till de flesta stapelstäder.
Creditupplaget består egentligen blott i rättigheten att slippa erlägga tullafgifterna, intilldess man disponerar varan, men med skyldighet att disponera varan inom landet; den är således blott en credit på tullen och bör äga rum för alla städer.
Men nederlagsrätlen, att återföra varan utrikes, bör blott tillhöra de städer, som för en sådan rörelse äga en passande local och tillräckligen vidsträckt
Den j8 Oktober. »55 Landel.
Nu har emedlertid hittills varit stadgadt, att man kunnat från creditupplag åter utföra varorna utrikes, och detta hade Tulicommitteen afstyrkt; men Utsk. har åter tillstyrkt det.
Hvad slutligen angar
Utskts beräkning af tulluppbörden, hoppas äfven jag, att den skall uppgå till 3 millioner såsom sista året; men vi halva för en sådan förhoppning ännu blott erfarenheten af ett emla år, och conjuncturer kunna inträffa, som verka minskning, Yi hafva nyligen sett, huru det till följd af cholerans utbrott handt, att
Tullverket inom 3 ä 4 veckor kommit i sina aflevereringar till Statscont.
100,000 r:dr efter emot hvad förhållandet varvid samma tid sisth år, oaktadt vi före denna tidpunkt stodo lika för begge åren; och under sådana förhållanden anser jag det icke vära försigtigt att i sina beräkningar spänna lingen ända till maximum.
Bättre är då, att något öfver. skott blifver att-tillgå för Riksg.conl., hvars ställning synes behöfva det, och jag tillstyrker således någon nedsättning i Utsk:s beräkning, särdeles som Utsk. icke iakttagit alla afdrag, och tullen på vin af Utsk. blifvit uppsatt högre, än jag anser klokheten fordra, om icke minskning i inkomsten skall inträffa.
Jag vill nu icke längre för denna gången upptaga R. o. Ad:s tid, helst jag förmodar, att flera anmärkningar komma att göras af andra ledamöter, med hvilka jag antingen får tillfälle att instämma, eller i anledning
Lvaraf jag vidare kan utveckla mina tankar.
Jag slutar altså med begäran om återremiss af Utsk:s betänk.
Jag instämmer hufvudsakligen med Gr.
Posse och anser alla varor böra vara tillåtna till införsel.
Det är af vigt, att R.
St. häruti ej afvika från sin en gång uttalade grundsats; ty om man vid den ena riksdagen yrkar förbud och vid den andra ett fritt system, blir det aldrig någon säkerhet, '
Men här har äfven blifvit sagdt, att opinionen skulle verka till efterlefnad af tullförfattningarna, och deri kan jag ej instämma; ty jag tror, att det enskilda interesset i detta afseende ensamt verkar, så framt man ej vill antaga, att moraliteten skulle öfverväga interesset, hvilket icke såsom allmän regel är tänkbart.
Om således den riktiga grundsatsen följes, att tullagarna böra vara sådana, att det egna interesset fordrar laglydighet, måste man vara betänkt på en successiv nedsättning i tullafgifterna derhän, att kostnaderna för att undgå tullbevakningen blifva drygare, än tullafgifterna; ty endast på detta sätt må man hoppas att kunna förekomma tullförsnillning.
Utsk. har företagit sig att aftrycka hela tulltaxan med alla sina artiklar, ifrån Agath ända till Zinnober, ulan undantag för dem, som förbi i fvi t oförändrade.
Jag skulle likväl tro, att Utsk., för alt göra sitt arbete åskådligare, bort upptaga endast de föreslagna förändringarna i nu gällande taxa, jemte »56
Den 18 O c 10 b e r. motiverna dertill, då det för RiksSCn varit lättare att jemnföra och bedöma Utsk:s arbete, vid hvilket Utsk. ej heller bort förbise sin pligt att upptaga, hvad Tuilcommitle'en föreslagit, på det man äfven kunnat jemnföra de hegge förslagen sins emellan.
Med en sådan uppfattning af ämnet skulle öfverläggningen derom i RiksStm blifva ganska lätt.
I hvad Gr.
Posse yttrat om tullbevakningens förstärkning från flottan kan jag icke helt och hållet instämma.
Väl instämmer jag deri så vida, att den del af flottan, som härtill varit begagnad, hittills icke ensamt sysselsatt sig med tullbevakning, utan äfven med sin egen öfning; men olägenheterna häraf tror jag fullt uppvägas af hvad sorn vinnes för landet i andra hänseenden, nemi. först i afseende på flottans öfning, och för det andra genom ökad tillgång på seglande fartyg i och för kustbevakningen, till hvilken, efter min tanka, väl icke däckade kanonslupar, men mindre fartyg äro ganska användbara.
Jag kan ej heller förmoda annat, än att en sådan bevakning bättre uppfyller ändamålet, än hvarje annan, och skulle medgifva indragning af den särskildt anställda kustbevakningen, som i allt fall är öfverflödig under den årstid, då isen hindrar sjöcomraunicationerna.
I en annan punkt skiljer jag mig äfven från Gr. Posse.
Han har nemi. riktigt skiljt emellan creditupplag och nederlag, och jag instämmer med honom, att nederlag bör finnas blott der, hvarest tillgång är på nödiga eontroller; men jag kan ej instämma deri, att nederlagsrätten ensamt bör gifvas åt de stora städerna, såsom Stockholm och Götheborg.
Jag tror tvärtom, att det vore nyttigt, om nederlagsrätt äfven medgåfves åt hvilka andra orter som helst, blott med vilkor alt orten sjelf ikläder sig de kostnader för byggnader och allt annat, som erfordras till controllen, och jag skulle önska, att Tullstyrelsen, efter noggrann granskning af localförhållanden, ville tillstyrka beviljandet af nederlagsrätt på så många ställen som möjligt.
Emedlertid blifver det i allt fall alltid nödigt att noga skilja emellan creditupplag och nederlag, hvadan jag i denna del förenar mig med Gr. Posse.
Jag anhåller likaledes om återremiss af betänk, och begär, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja till Utsk.
Jemte det jag bör upplysa, att jag icke i Utsk. deltagit uti öfverläggningarna om detta betänk.
, hvarom beslut redan var fattadt, innan jag hade den äran blifva ledamot af Eevilln.Utsk., vill jag gerna medgifva, att jag, om återremiss, såsom jag förmodar, blifver beslutad. tiar tillfälle att i Utsk. framställa min åsigt af ärnnet.
Man skulle således kunna invända, att jag tilldess borde dröja med mina anmärkningar; men, jag ber om ursägt, den utmärkta skicklighet, hvarmed Gr.
Posse framställt en Den 18 Octobcr. åsigt, rakt stridande emot min, tillåter mig iclie att dröja med vederläggningen, och då den värde Gr:n har rätt i så mänga fall, kan han gerna tåla att hafva orätt i ett: jag menar i sjelfva principfrågan, sorn är den vigtigasle.
Må det tillåtas mig att härvid göra saken tydlig genom att genast framställa den i sin tillämpning, ty principen, att inga förbud skola finnas, utan endast skydd genom höga tullafgifter, är högst felaktig, och jag skulle emot densamma kunna använda endast allmänna skal; men om t. ex. fråga är om införsel af artiklar, som kunna hafva ett menligt inflytande på våra inhemska näringar, åt hvilka man medgifver ali skydd behöfves, så frågar jag: hvarföre icke gå ärligt lill väga och gifva detta skydd utan en omväg, som kan förfela ändamålet?
Om man i stället för förbud lägger 4 r:drs tull på införsel af kläde, så kan man visserligen säga, alt ingen härigenom är hindrad att införa kläde; men följden blifver, att intet kläde införes, oell man har i sjelfva verket gjort detsamma som ett förbud, ehuru på en omväg, som omöjligen kan förfela ändamålet, hvilket deremot aldrig är händelsen med förbud, ty ändamålet fölfelas, om man tänker sig ett aftal emellan tullbetjeningen och importören, hvarigenom denna sistnämnde får bevis på mindre parti, än han i sjelfva verket infört.
Jag vet visserligen, huru obehagligt det är att föreställa sig felaktigheter hos tjenstemännen; meri det är desto angelägnare här, som ingen, sedan klädet väl inkommit, kan säga, om det blifvit förtulladt eller icke, då deremot sjelfva varan alltid bär beviset om det begångna felet med sig, så länge den är förbjuden.
Jag har nu framställt mina skäl, och då ämnet är af största vigt, samt den motsatta åsigten vunnit så betydlig styrka genom en så allmänt aktad och för sin skicklighet utmärkt emhetsmans auetoritet, som Gr.
Posse, hvars yttrande får ännu mera vigt genom hans förklaring, att han i ämnet hört enskilda köpmän, anhåller jag att äfven få åberopa en auetoritet.