Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter sådane föregående åtgärder, men icke förr, är det som Bevillningsutskottet , på helt nya principer, kan upprätta ett antagligt förslag till en ny Tulltaxai Jag tror således, att Utskottet hade bordt väcka samtelige RiksStåndens uppmärksamhet på nödvändigheten af att i önskningsväg, och med egne underdånige hemställanden i ämnet, Bil till Ridd. 0. Ad.
Pr. V. Baad. 18 V4 Den 28 Junii f. m, dem EconomiUtskottet kunnat föreslå., från Kongl. Maj:t söka inhämta
Dess höga och afgörapde yttrande, förande hvilka FabriksManufactur- och Handelsvaror kunna anses behöfbge eller icke behöflige, hälst Utskottet nu 1 dess Betänkande medgifvit, att det är och bör vara Konungens högsta rätt, att efter omständigheterne och våra förhållanden med andra nationer bestämma Tullafgifterne ^ samt hvilka varor böra till införsel tillåtas eller förbjudas.
Ett förbud mot förbrukning af till införsel ej tillåtne varor, ehuru kraftfullt det vid första åsigten må synas, anser jag likväl aldrig böra föreslås; ty lagar hvilka, fåfom för en del af nationen förhatliga , man kan förut.fe troligen Jkulle komma att fakna alf varlig efterlefnad, kunde bereda ett större ondt, än det man ville söka förekomma.
I händelse Ridderskapet och Adeln skulle anse detta mitt vördsamma anförande förtjena något afseende , torde det samma vid den återremiss, jag anser mig böra yrka, få till Bevillningsutskottet åtföja och jemväl serskildt till Allmänna Besvärs- och EconomiUtskottet remitteras.
Då jag i hufvudsaken är fullkomligen en-j Den 28 Junii J. m: se med de Herrar som redan önskat återremis9 af BevillningsUtskottets Betänkande, gå anser jag mig böra gifva en ytterligare styrka åt någre af dem i denna sak, anförde skäl, genom framdragande af verkliga factaj och vill derföre till denna samling af oomkullstöteliga 6anningar bifoga några detailler som äga ett nära sammanhang med ämnet.
Man har i tryck sett uppgifvit och åberepadt, huruledes det endast är Enväldiga Regeringar som tillåta Handelsfriheten att undergräfva Folkens välstånd och oberoende, då deremot constitutionela Stater veta att flytta äfven det Economiska beroendets gränsor, utom deras egen verkningskrets; sådant är visserligen enligt med sanningen och med sakens natur; men sedan den Constitutionela andan med hvarje stund griper omkring sig, och med stora steg alstrar det omvända förhållande, nu emot fordom, att Regeringarnes styrka ligger uti Folkets välstånd och ej i deras uselhet, så har äfven Ryssland under senare tider gifvit oss oväntade Phenomasner uti frågan om Handelsfrihet.
Då vi med beundran och blygsamhet göra bekantskap med Engelska Fabrikerne, så kunna vi deremot utan förödmjukelse anställa en träffande jemförelse emellan det Ryska Manufacturväsendet, och vårt eget.
Att af andras skada blifva vis, lärer i alla afseenden vara fördelagtigare, än att bereda oss en inländsk olycklig erfarenhet; och att samma orsaker ej underlåta att medföra samma verk^ Den 28 Junii /. m, ningar, under lika förhållanden, är ej mindre otvifvelagtigt.
Ryska Regeringen, som gjorde stora uppoffringar för att ur askan uppdraga Fabrikerne i Moscau efter senaste Ödeläggelsen under Franska kriget, var icke desto mindre år j8i6 af samma tanka som vårt Bevillningsutskott för närvarande: trodde nemligen, att hög Tull skulle, under tillåten införsel af Utländska Fabrikater, leda säkrare till ändamålet än totala förbud.
Kejserliga Tulltariffen utfärdad 1817 verkades deraf.
Följden blef de nyfödda Ryska Fabrikernes fall, under en utomordentelig Tullförsnillning, svårare att upptäcka än lurendrägeriet, derigenom att varan, sedan den en gång på förra sättet är bedrägligt inkommen, går sedermera fri uti handeln; när deremot dan lurendrägade varan fortfar att vara confiskabel ända till dess den ingått i förbrukning.
Emedlertid hoppades nian, att kunna bibehålla sin princip genom förbättrade controller.
Derpå användes all den speculation som kunde föranledas af den vundna olyckliga erfarenheten: år 1820 den 1 Januarii, utkom derföre en ny Kejserlig TullTariff, som hufvudsakligen skiljde sig från den föregående deri, att vigt uti de fläste fall nyttjades i stället för Mått, Mål och stycketal, med afseende på lätthet i Controll: man vägde till och med handskar och band.
Man fann slutligen sjelfva huf - Den s8 Junit f. m. vudprincipens felagtighet; hvilket genom skrifvelse!! från St.
Pettersburg den 30 Januarii i8a2, inlörd i Stockholms PostTidningsr
N:o 49 samma år, uttryckes sålunda: då erfarenheten visat, att den sedan tvenne år gällande oinskränkta tillåtelsen att införa utländska Fabricater och Manufacturproducter icke medfört de förväntade lyckliga följderna, hvarken för landets Handel eller för Nationalindustrien, utan tvertom haft en ganska förderflig verkan på dem och på National-välmågan, samt vållat en mängd fallisementer och flerfalldiga oredor, så skall nu en ny HandelsTariff anbefallas, byggd på grunder, som säkrare befordra Nationens industri och allmänna välstånd.”
Mars månad utbyttes verkeligen den fria införseln med hög Tull, emot bestämde förbud, medelsten ny tullförordning, och denna har under förlidaa året äfven blifvit anbefalld till efterlefnad i Finland.
Ryska Fabrikerne hafva derefter varit i ett fortsatt tilltagande; i denna stund anlägges genom association en betydlig KlädesFabrik uti Åbo, med requisita härifrån, och vår Stockholmska Machinist
Hero år nu brådskande sysselsatt med Machir.er som i samma ändamål äro bestälde för Borgo.
Våra Fabrikers fall skulle medföra en dy - lik verkan på en otalig mängd andra industrigrenar, hvilka väl ej vanligen benämnas säsorn Manufacturer, men som likväl alla äro consumenter af landtmanaetis produeter, Följden der - Den 28 Junii j. m. af för Landtbruksnäringen synes äfven gifven, utan att behöfva framställas i ytterligare sammanhang med den allmänna förbistring, som med säkerhet kan förutses , om de nu af Bevillningsutskottet föreslagne åtgärder vidtagas.
Man ifrar emot de höga inhemska Fabrikspriserne, och sådant i många afseenden med skäl; men correctivet deremot ligger uti den allmänt önskade Näringsfriheten; och denna skulle bli en skugga utan kropp ett ord utan mening, i samma stund en absolut Handelsfrihet blef besluten.
Tillkommen utan näringsfrihet består den till större delen af personer , hvilka till kropp och själ fastvuxit vid ensidiga handteringar och idéer, hvarvid de af vanan så ovilkorligen fasthålla®, att de omöjligen till något annat duga.
Endast vane att arbeta i rum , bestående dessutom till stor del al ålderstegne , af Krymplingar och Barn, gifves för dem, under andre näringsförhållanden, ej-annat alternativ än öfvergång till en total sysslolöshet, med andra ord, till tiggeri och brott.
Handelsfriheten lemnat utlänningen ett medel att sätta oss i ett fullkomligt beroende och att upplösa sjelfva märgen i vår Statskropp, tarfligheten och den enskildta idogheten, så skola äfven vi öfversvämmas af desse Den 28 Junii f. m. 279 Lazaroni; äfven Sverige få en Pöbel, hittills endast till namnet Känd af.
Svenska Folket.
Söke vi deremot, uti den inhemska Näringsfriheten, ett correctiv emot Fabrikaternes dyrhet och sämre beskaffenhet så skola nu varande Fabriksarbetare, till en början, äga sitt uppehälle genom deras redan förvärfvade skicklighet; och det beror af dem sjelfva att oafbrutit bibehålla detta försprång , under det att hela Nationen, på ett välgörande sätt sporras af inhemsk täflan.
Då vi derjemte böra påräkna höga exempel af tarflighet och Nationalitet, hvarigenom sådant blir en heder som nu är en skam, då är jag fullkomligen öfvertygad , att det välstånd som Bevilln ngsUtskottet afsedt med Förslaget till Han delsfrihet, ovilkorligen skall vinnas, utan att vår arbetsförmåga och vårt beroende gifves till sköflings åt utländningen.
Ingen som ej vill, kan vara okunnig om Fabrikernes framsteg i Sverige, intill närvarande penningeförlägeohet: att anföra specifika exempel skulle blifva alltför vidlyftigt.
Nästan i all näringsvag hafva vi vunnit en förkofran och en utsträckning, som med införselfrihet och under ombyten af Economiska Författningar, hvarken står att vinna eller behålla Bristande afsättning gör väl för ögonblicket en stagnation öfverallt; men dertill lärer penningebristen eller, med andra ord, den enskildta Creditens beskaffenhet vara grundorsaken, och dernäst det inhemska Skråtvån - Den s8 Junii f, mi get, som belastar vahran med både öfverdrifven productionskostnad och Monopolist vinningslystnad.
Derjemte äro fortgående exempel af håg för utländsk yppighet ej att förtiga, bland verkande orsaker till Svenska varulagrens hopande, och sådana exempel skulle genom införselfriheten öfvergå till ett allmänt sträfvande.
Såsom erinran vid en värd Ledamot, Friherre Boijes, uppgift rörande Americas handelsfrihet får jag äran nämna att den är en rest från det oundgängeliga behofvet deraf, och att desse Constitutionela Stater äro så nära på trappan till Prohibitivsystem, att man der, efter oupphörligt ökade, overksamma, ansvar för Tullförsnillning, ändteligen upphunnit till Strafflagar för densamma, sorn ej länge hos ett fritt Folk kunna handhafvaa eller bibehållas.
Bland sådane onaturliga Lagar måste väl den intaga ett obestridligt rum hvilken anbefaller att hvarje person i Samhället, som äger förmågan att gå och ej genast, på tillfällig kallelse af Tullbetjent biträder vid beslagera anställande, gör sig förfallen till böter af 200 Dollars och Fängelsestraff.
Under sådane förhållanden försvinner den contradiction som vid första påseendet tyckes finnas uti Friherrarne Boyes och Skjöldebrands uppgifter om Americas Handelslagar.
Ur dessa synpuncter yrkar jag vördsamt iterremiss sf Utskottets Betänkande, Deri 28 Junii J. m, Nso 8.
Harr von Becker, Carl Johan'.
Under erkännande af det nit och den oförtrutne möda som ledt
Bevillningsutskottets åtgärder vid och behandling af förevarande ämne, får jag ödmjukast hemställa, om icke Höglofl.
Utskottet blifvit af detta dess nit hänfördt öfver gränsen af dess område, då det ingått undersökning om nyttan af ett förändradt HandelsSystéme, och då det efter en slik undersökning trott sig böra tillstyrka upphäfvandet af alla importFörbud och föreslå: att inga utlåndjka varor j,kola anfes Jörbjudne, utan alla hinna mot tull här injöras.
Utan att nu ingå i någon granskning af denna Utskottets grundsats, får jsg äran endast anmärka, att frågan, huru liten eller huru stor handelsfrihet, som bör äga rum, utan tvifvel torde vara ett bland de StatsEconomiska ärender, hvars behandling tillhör EconomiUtskottet, samt att
Bevillningsutskottet endast bordt befatta sig med föreslåendet af en TullTaxa, sådan Utskottet den lämpelig ansåg, i händelse de deruti uppförda varor skulle blifva till införsel tillåtne.
Visserligen möter härvid den svårigheten, att BevillrsingsUtskottet vid bestämmandet af den blifvande Allmänna Bevillningen icke kan påräkna det bidrag, sorn sk,ulle kunna erhål - 2^2 Den 28 Junii f, m. lat genom Tullafgifter för de nu till införsel förbudne varor, derest de till en del eller helt Och hållet skulle framdeles få importeras; mea för min del tror jag det en sådan Tull, äfven under de förhållanden ifrågavarande Betänkande förutsätter, skulle gifva en eå osäker och vacklande inkomst, att den svårligen kan upptagas i någon säker calcule.
Mensklig» förutseendet synes ej på förhand kunna beräkna verkningarne af den föreslagne nya Tulltaxan.
Det skulle kunna hända, att den å visse varor förelagne Tullafgiften vore så hög, att de ej kunna importeras, i hvilket fall äfven Tullafgiften uteblef; det skulle å annan sida vara möjligt, att Tullafgiften å andra varor vore allt för låg, för att skydda inhemska producenter och att Regeringen alltså, till följe af dess rätt fann för godt, att slike varor till införsel förbjuda, då Tullafgiften med detsamma i lika mohn försvann.
Vid ett sådant, i sakens natur grundadt förhållande torde det synbart leda till missräkning, om Bevillningsutskottet å införväntade högre Tullinkomster grundade en nedsättning af vår Bevillning, med hvars bestämmande Utskottet alltså torde kunna fortskrida, utan afseende på utgången af den väckta frågan om större Handelsfrihet, hvars behandling tillhör ett annat Utskott.
Utaf dessa skäl får jag ödmjukeligen föreslå återremiss af Betänkandet, i den form det nu äger, samt att Höglofl.
Utskottet må Den 28 Junii e. m. 283 anmodas inkomma med en efter dess åsigter uppgjord Tulltaxa, under det enkla förutsättande, att den kommer att gälla, i afseende på alla de artiklar Konung och Ständer, genom serskildt beslut, finna för godt till införsel tillåta.
Bilagor till Pleni-Protocollet för den 28 Juna, eftermiddagen.
Herr Silfverberg, Magnus Diedrich Vid det af Höglofl.
Utskottet utarbetade Förslag till en förändrad Tulltaxa,utbeder jag mig vördsamt, att få afgilva några anmärkningar, föranledde af de betänkligheter, sorn äfven vid en blott flygtig pröfning deraf framställa sig emot användbarheten af flere grundsatser, hvarpå Höglofl.
Utskottets Utlåtande h vilar, så länge närvarande organisation af Tullverket och bristande controll öfver TullFörfattningarnes handhafvande och efterlefnad 284 Den a8 Junii e, m. äger rum; ehuru jag för öfrigt ej vill bestrida deras theoretiska rigtighet.
Dageliga erfarenheten bevittnar, att tillgång ej saknas på en mängd artiklar, Sorn till införsel äro förbudne, och flere orters import, jemförd med deras sannolika consumtion, göra det åtminstone icke otroligt, att tullförsnillningar antingen med eller utan tullbetjeningens vettskap i betydlig mån torde äga rum; under sådane omständigheter synes väl icke rätta tiden vara, att till verksällighet befordra den af Bevillningsutskottet gynnade idée; ”att inga utländska varor skola anses f-orbudne, utan alla emot högre eller lägre tull kunna införas-' en så kallad skyddstull ifrån 30 till 100 procent af värdet är väl föreslagen, för sådan® varor sorn äro landets egne producter, eller kunna till erforderlig godhet och tillräcklig mängd här alstras eller tillverkas; men detta correctiv skall ostridigt endast föranleda dertill, att samma på heder och moralitet blottade personer, som hittills af oloflig vinningslystnad retade, vetat att bereda sig tillfälle till förbudne varors införsel, oagtadt dermed förknippade äfventyr, hädanefter och så längeTullbetjeningens opålitlighet elier brist på tillsyn ej kan förekomma», tullförsnilla de samma, enär de äro med så höga tullafgifter belagde; hvarförutan genom den oinskränkte importfriheten dem en betydlig fördel tillskyndas genom en minskad risque, ty sedan varorne en gång äro i Riket inkomna, kunna de ej såsom till införsel lofgifne underkastas confiscation, som förr då de blifvit lurendräjade, Ben 2S Junii e, tn4 285 Exempelvis torde det tillåtas mig att anföra en artikel: bränvin, hvars import enligt Förslaget skulle beläggas med 100 procent tull, till skydd för den inhemsk® producenten; men om nu vid en inträffande mindre god årsväxt, spannemålen och i följd deraf bränvinet inom Riket äro dyra, deremot den sednare varan billig t. ex.i Danmark, huru skall i sådant fall en oloflig införsel utan Tullafgifternes erläggande kunna förekommas?
Enahanda förhållande skulle jag tro till en stor del, komma att äga runi med en det af de varor och Fabrikater som beläggas med 25 och 30 procents tull, så vida de med en ringa tyngd förena ett större värde, således med obetydlig kostnad kunna transporteras, i synnerhet nu, sedan förpassningsskyldighetens upphäfvande i allmänhet, ökat lättheten för afsättning och kringspridande af tullförsnilladt gods.
En förändring 1 nu gällande Tulltariff, synes mig ostridigt vara af behofvet påkallad; men den torde efter min öfvertygelse kunna inskränkas till arne puncter: i;o.
Att de öfverdrifne Tullafgifterne från 50 till och med öfver 100 procent af flere varors värden nedsättes, och hvarvidden grund synes böra följas, att alla lättare varor som halva ett större värde beläggas med en lägre procent i tull än de tyngre, hvarigenom jag tror att Tullförsnillning betydligt skulle förekommas, emedan vinsten afen försnillad lägre Tull blifver för ringa, och en dryg transport! kostnad uppväger fördelen af en högre.
Dan 28 Junii e. m. 2:0.
Att sedan, genom en noggrann undersökning blifvit utredt, hvilka Fabrikatsr dels alldeles icke, dels icke i tillräckelig mängd och godhet, eller ock endast till ett öfverdrifva pris emot de utländske här kunna tillverkas; men hvilka antingen äro till nyttjande anbefallte, eller genom vanan blifvit ett slags behof, desse må emot 10 å 12 procens tull till införsel tillåtas; men alla andra deremot, så väl till införsel som bruk och nyttjande förbjudas.
Jag anser detta vara mera conseqvent, än en oinskränkt importfrihet emot högre tull; ty om dennes erläggande kan éluderas, blir föreskriften derom naturligtvis utan all verkan till de Fabrikers upprätthållande, som icke i någon mon kunna täfla med de utländske.
Jag tror dessutom, att man ej bör se så noga derpå, om inhemske Fabrikater äro något dyrare än de utländske, så framt prisskillnaden ej är alltför betydlig; emedan arbetslÖnerne stadna inom landet och tillverkningen sysselsätter ett betydligt antal arbetare.
Med all aktning för närvarande tids liberala principer, kari jag likväl aldrig gilla den sats, att en till hela nationen spridd luxe kan vara nyttig i ett penningefattigt land, som endast genom sparsamhet, flit och arbetsamhet kan vinna förkofran och blifva lyckligt i economiskt afseende, men hvilket enligt min öfvertygelse skulle blifva följden af ökade tillgångar och lindrige pris på sådane utländska öfverflödsvaror, som kunna umbäras.
Högst önskvärdt är det således, att en vis moderation måtte iagttagas vid öfvergångan från ett Den 2S Junii e.m. 287 ytterligt prohibitivsystéme till ett med tidens lynne mera öfverensstämmande och liberalare, så att ytterligheten vid det sednare må undvikas, såsom för nationens välstånd mera skadligt.
Att förtullningarne böra ske efter värde, är en princip så enkel till sin grund, att jag önskar den måtte blifva gällande^ men jag skulle deremot tro, att åtminstone för de varor som hittils varit till införsel tiilåtne, värdet efter 2 å 3 års medelpris på de orter hvarifrån de vanligen importeras, kunde i Tulltaxan fastställas, till undvikande af den obestämda reglering Höglofl.
Utskottet föreslår, grundadt på Svenske Consulernes qvartaliter insände priscouranter och Mäklarnes attester på partiprisen å otullade varor i Götheborg och Stockholm, hvarvid jag får anmärka att härstädes med undandantag af 5 till 6 artiklar som kunna otulladt för export till Finland försäljas, inga sådane försäljningar af otullade varor, åtminston ehögst sällan, äga rum.
Genom den af mig nu föreslagne värdebestämning i Tulltariffen, skulle naturligtvis differencer genom prisens fluctustioner någon gång uppstå, emot deras verkeliga förhållande; men detta anser jag både för Staten och den enskilte vara af mindre betydenhet än det obestämde enligt Höglofl.
Utskottets Förslag.
På anförde grunder anhåller jag om återremiss af Betänkandet och att dessa mine 288 Den 28 Junii e, m, vördsamma anmärkningar må densamma bifogas.
N;0 21 Grefve Lagerbjelke, Axeli Grundidéen för Utskottets Betänkande, är ett tillstånd af naturlig rättighet i handelsförhållanden, satt i stället för artificielt Systéme af Förbud: det vill säga,friheten ansedd såsom princip, samt förbud eller modificationer såsom undantag, då deremot i sakernas nu varande skick, förbud lärer vara principen, och friheten ett undantag.
Med denna grundidée menar således Utskottet icke, att ej något skulle kunna förbjudas, utan har tydeligen uttryckt att sådant uppå Kongl. Maj;t ankommer.
Utskottet har blott funnit naturligare, att förutsätta allt ting tillåtit till införsel emot Tull i vissa proportioner, då Regeringen förblifver obehindrad att göra nödige förbud eller inskränkningar, häldre än att utgå från en uppgjord lista å en mängd förbudne varor, för att sedermera efter behag frigifva den ena eller andra.
I förra fallet, då efter princip allt anses tillåtligt, blefve inskränkningen en följd af den allmänna nyttans kraf, i det sednare åter, eller då allt efter princip är förbudit, kunde vissa artiklars frigifvelse lätteligen urarta till enskild mans nytta: det förra bör följakteligen icke kallas ett obegrånsadt frii hets-, Ben 28 Junii e. ta. 2*9 hets-, utan ett FortullningsSys'émc, ämnadt att i vissa fall medföra sjelfva proöibitionens resultater: det sednare är ett Förbuds- och.
LicenceSysteme, men som erfarenheten har visat ofta nog kunna frambringa alla den obegränsade frihetens skadliga verkningar.
Efter att hafva så tydligen jag förmått, uppgjordt definitionen af förevarande ämne, grundar j»g derpå min öfvertygelse, att samma ämne, hvilket af flere Riksstånd blifvit till Bevillningsutskottet remitteradt, rätteligen och i det skick, det uti Utskottets Betänkande är framstäldt, utgör en verkelig Bevil ltringsfråga.
Tham synes 111ig hafva fullkomligen ädagalagdt, att BevillningsUtskottet lika litet behöft rådpläga med ett annat Utskott, angående grunderae för denna TullBevillning, sora rörande grunderné för dea allmänna Bevillningen.
De olägenheter som kunna uppstå af de hya föreslagne TullBevillning6grunderne , eller af en Tulltariff, ämnad ätt antingen lätta, inskränka eller omöjlig göra införseln, hafva icke af Utskottet blifvit förbisedda; men Utskottet, sorn erkänner ofullkomligheten af sitt arbete (en ofullkomlighet tor hända oundviklig, sa länge erfarenhetens lätor icke hunnit tjena till rättelse) förväntar sig med visshet, att af Riksens Höglofl.
Ständers högre upplysning erhålla de anmärkningar som skola bidraga till en möjlig fullständighet.
Utskottet har äfven i sitt Betänkande tydeligen ådagalagdt Bil. till Ridå. o. Ad.
Pr. V Band. 19 Den 28 Junii e. m. sin underdåniga tillförsigt till Kongl. Maj:ts vishet och Landsfaderliga omvårdnad, att enligt Sin Kongliga rätt i nödiga fall vidtaga de åtgärder Hans Maj:t funne lämplige
Detta underdåniga förtroende, utan tvifvel äfven hyst af Riksens Höglofl.
Ständer, lärer i deras till Kongl. Maj:t afgifvande skrifvelse kunna fram ställas med ali erforderlig utveckling, och då vet jag i sanning icke huru det skulle kunna sägas, att hvarken Ständer eller Utskott ej med skyldig noggrannhet lästat afseende på Kongl. Majas höga rätt.
Beträffande den anmärkning en vard Ledamot gjort, att ifrågavarande
Systeme ej skulle vara antagligt förr, än tvenne andra ämnen af högsta vigt blifvit afgjorde; så är onekeligt att dessa, nemligen:
Stadga i Rikets fenninge verk och Näringsfrihet, ej mindre äro hufvudsaksligt bidragande till handelns flor än till enskildt och allmän välgång.
Men då Riksens Höglofhge
Siänder snart torde komma att äfven derom öfverlägga, äga Riksens Ständer tillfälle, att i likställighet bringa alla dessa Fäderneslandets största angelägenheter, hvarvid jag hoppas att den af Bevillningsutskottet nu framställte icke skall åsidosättas, utan erhålla eo säkrare framgång af de förenämdes Hillvägabragte lyckliga förhållanden.
Den ^8 Juni i e. m. zgt M:o 3.
Jag skall icke länge uppehålla Ridderskap pet och Adeln.
Jag skall genast uppgifva den ståndpunkt, hvarifrån jag sett Utskottets arbete, eiler den sats hvarifrån jag ansef theorierna lör alla menskliga befattningar böra utgå, vare sig i handel, i industri, i vettenskap eller i konst från den erfarenhetssats nemligen, att tnenniskan ingenting förmår uträtta, hvarken till gagn för sig och andra, eller til! glädje och njutuingar för sig och andra, om hon icke vet att begränsa sig.
Denna sats gäller lör samhället likasom för individen.
Begränsningen är antingen tvungen eller frivillig; den är en verkan antingen af nödvändighetens bud eller af förståndets lagstiftning
Isamma mot» som antingen nödvändigheten viker eller också förståndet, och den förra viker alltid för det sednare, kunna och böra också de tömmar gifvas efter, som tygla viljan^ i samma mon, men i den mon allena, kunna och böra äfven gränsorna för menniskans sysselsättningar och njutningar flyttas längre och längre bort.
Detta tillåter indeviden sig} detta fordrar samhället af det förstånd som 6tyr dess vilja.
Efter denna åsigt finner jag mig böra förklara, att den sats, från hvilken Utskottet utgår, att nemligen inga varor skola vara till införsel förbjudna, i Sveriges närvarande ställ - Dtn 2 g Junii e. ni. niftg icke kan gillas.
Den är för absolut och fot tidig.