Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exis föresats att efter yttersta förmåga fullgöra de pligter, hvilka honom såsom R. o. Adis Ordförande älägo, för att åtminstone i någon mån göra sig förtjent af att fortfarande få bibehålla R. o. Adis af H. Ex. sä högt värderade vänskap och bevågenhet, hvaruti H. Ex. anhöll alt alltid fä vara innesluten.
Föredrogs StatsUtskis d. 19 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 182, i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos., angide bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositions- och jordäganderätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland, dels särskilde i detta ämne inom RiksSlin väckte motioner.
Hr von Hartmansdorff, Aug.i Detta betänk, blef förliden Onsdag, efter Hr Gr. o. Landtnns bortgång, lagdt på bordet.
Men som betänkandens uppläsning till bordläggning vanligen är ett tecken för Ståndets ledamöter att gå härifrån, sä kunde jag under bullret icke höra alt äfven denna rubrik upplästes.
Jag skulle i sådant fall hafva bestridt riktigheten att bordlägga ett betänk., der af en reservation blott finnes hälften och andra alldeles saknas.
Det är sant, att sådant tilldragit sig en gång förut under denna riksdag med ett BancoDtskis betänk.
Måhända var del för en Bancofullm. minst lämpligt att dervid göra an märkning, men när det nu inträffat äfven med ett annat betänk., sä får jag reservera mig emot sådana händelsers inträffande ånyo, ty du grundlagen berättigar minoriteten inom Utsk. att reservera sig emot pluraliletens beslut, och när ett betänk, icke är fullständigt förr än de afgifna reservationerna medfölja, så anser jag oriktigt att, utan dem, lägga betänk, på bordet.
Delta har emedlertid skett här, men icke i PresleSt.; och enär detta betänk, angår en angelägenhet, som särdeles rörer PrestcSt., så får jag vördsamt anhålla, på det ingen anmärkning emot vårt förfarande måtte äga rum, att R. o. Ad. ville utsätta nästkommande Lördag till detta måls behandling.
Som reservationerna nu äro ankomna, och andra bordläggningen derefter följakteligen kunnat äga rum före Lördagen, sä hemställer jag, att Hr.
Gr. o. Landtm, behagade föreslå Ståndet, att detta mål sättes främst på listan till nästkommande Lördag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, innan pro7 II. 49 386
Den 22 Februari. pos. å Hr von Hartmansdorff;; begäran framställdes, ansäg sig skyldig tillkännagifva, ali lian varit orsaken lill den nu klandrade åtgärden.
Ordföranden i Exp.Ulsk. hade nemi. hos H. Ex. gjort förfrågan, huruvida det skulle vara lämpligt att insända ifrägavar. utlåt, till RiksStm för bordläggning, innan reservalionerne voro färdigtryckta, och med afseende på det ringa antalet af mål, som funnos inkomne, hade H. Ex. tillstyrkt bemälde Ordförande att vidtaga denna åtgärd, af det skäl alt H. Ex. trott sig finna en vinst deruti, att Ståndens ledamöter så mycket förr kommo i tillfälle att läsa sjelfva utlät., och enär någon förlust för dem aldrig kunde uppstå, då de ägde rättighet att, såsom Hr von Hartmansdorff nu föreslagit, vid andra bordläggningen betinga sig sä läng tid de önskade för att läsa reservalionerne.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att StalsUtsk:s utlåt.
N:o 182 nu finge bordläggas, för alt icke upptagas pä föredragningslistan förr än till det plenum, som komme alt äga rum om 8 dagar eller nästa Lördag.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 19 dennes på bordel lagda utlåt.
N:o 183, i anledn. af väckt motion om ett särskildt förklarande i afseende å det f. d. Consulatsecreteraren Thulstrup beviljade understöd.
Föredrogs StalsUtskts d. 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 184, dels i anledn. af erhällne äterreraisser å vissa punkter af betänk.
N:o 54, ang:de statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1838, 1839, 1840 och 1841, dels i följd af RiksStms beslut uti öfriga delar af samma betänk.
Usta punkten, ang:de en föreslagen und. hemställan hos K. lil., rör:ile sältet för bestridande af de kostnader utaf ■provision, porto- och stämpelafgift, som för inköp och remitterande af vexlar i utländskt mynt, hädanefter kunna statsverket tillskyndas.
Den af Utsk. i denna punkt föreslagna voteringspropos. blef af R. o. Ad. godkänd.
2:dra punkten, afförde arfvoden till adjungerade ledamöter i K.
Svea och Götha Hofrätter, Rammarcoll. och Kammarrätten samt vicarierande tjenstemän i K. liammarcoll.
3:dje punkten, ang-.de förnyande af förra Ständers und. anhållan, det sädane förändringar i den militära lagskipningen mätte införas, hvarigenom Krigshofrätten kunde upphöra, och dess befattning på Rikets Hofrätter öfverflyttas.
Den 22 Februari. 387
Den i afseende på denna punkt af Frih. Palmstjerna m. 11. ledamöter af StatsUtsk. afgifna reservation, upplästes på begäran af Hr von II ar tman sdor ff, A u g. ! som derefter yttrade:
På de skål, reservationen innehåller, anser jag frågan om någon propositions uppställning höra förfalla, och hemställer vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, derom ville göra framställning lill Ståndet.
H. Ex. Hr Gr. o. Län dtm. hemställde, om R. o. Ad. ansage frågan, rör:de tind. skrifvelse till K.
M. om vidtagande af sådane åtgärder, hvarigenom Krigshofrätten kunde upphöra, och dess befallning på Rikets Hofräller öfverflytta», hafva förfallit, sedan 2:ne Ständ afslagit StalsUlsk:s betänk, i denna del, samt på sådan grund R. o. Ad. afsloge den i 3:dje punkten föreslagna voler.propos.
4:de punkten, nng:de skyldighet för de i diplomatiska befattningar anställde embetsman, alt under tiden frånträda, de för deras å stat förut innehafvunde embeten, anslag/le aflöningsmedel.
Palmstjerna, Nils Fredr.!
Då Ulsk. hemställt, att den tind. skrifvelse, som, i följd af tre Stånds nära sammanstämmande beslut i detta ämne, skall till Konungen afgå, må erhålla den lydelse, som af PresleSt. blifvit beslutad, hvilken ordalydelse i någon män afviker frän de andra tvenne Ståndens beslut, sä torde ännu en möjlighet gifvas för R. o. Ad. all i afseende på redactionen af en skrifvelse, vid hvilken 11. o. Ad. nödgats låta bero, göra en nödig anmärkning.
Jag förutsätter nemi. alt meningen icke kan vara någon annan, än all denna skyldighet, som skall åläggas diplomatiska tjenstemän, alt frånträda andra befattningar i Statens tjenst, endast har afseende pä framliden, och att således, för alt nu i öfrigt följa PresleSt:s redaclion, det skulle kunna hela sä: ”alt R.
St. skulle hos K. M. i und. anhålla, ali vid de tillfällen, dä Statens embetsman framdeles varda i diplomatiska befattningar anställde” etc.
Detta ord skulle jag vilja hafva tillagdt, hemställande till Hr Gr. o. Landtm, huruvida icke någon form tinnes alt ännu få detta mitt förslag till pröfning och beslut framsläldt.
Palmstjerna, Carl Otto! R. o. Ad. har afslagit Ulsk:s hemställan i detta afseende, och år således oförhindrad all antaga hvad redaclion som helst, ifall II. o. Ad. vill antaga någon.
Ad. instämma i besluten enligt den redaclion, som nyss är framställd, så hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt alt inbjuda de öfriga Stånden alt sig dermed förena, för att undvika allt missförstånd i afseende på Ständernas mening.
Men detta förutsätter naturligtvis, att R. o. Ad. först instämmer i sjelfva frågan och således frångår sitt förut derutinnan fattade beslut. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt StatsUtsk:s ifrågavar. framställning egentligen endast innefattade en underrättelse, 388 Den 22 Februari. att i detta ämne ett R.
St:s beslut, genom de hufvudsakligen öfverensstämmande meningar, hvari 3 Stånd stannat, blifvit fattadt.
Uti detta beslut funnes icke infördt det ord, som Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr., ansett böra intagas, hvilket dock ingalunda hindrade R. o. Ad. att nu besluta, att för sin del instämma i PresteSt:s mening, med den ifrågaställda förändringen; men någon inverkan kunde naturligtvis ett sådant beslut icke äga på hvad de andra Stånden beslutat, med mindre någotdera af dem ville frångå sitt förra beslut, oell i detta hänseende hade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, föreslagit en inbjudning.
H. Ex. ansåge sig icke kunna lägga hinder i vägen för en sådan inbjudning, men trodde sig böra fästa uppmärksamhet derpå, att R. o. Ad. åtminstone vid denna riksdag antagit såsom grundsats, alt aldrig bifalla eller sjelf göra inbjudning i sådane frågor, hvari ett R.
St:s beslut redan blifvit fattadt.
Erkännande riktigheten af den grundsats, som Hr Gr. o.
Landtm, nyss anfört, att R. o. Ad. följt ang:de inbjudningar, skulle jag visserligen icke sätta i fråga en inbjudning i detta fall, såvida icke Utsk:s betänk, utvisade, alt de tre öfriga Stånden stannat i ett och samma beslut, i afseende på sjelfva saken, men i olika beslut i afseende på redactionen.
Så länge således redactionen ännu icke är bestämd och gifven, kan deruti rättelse och ändring äga rum.
Det nu föreslagna tillägget af ordet framdeles är helt och hållet öfverensstämmande med meningen af de lie Ståndens beslut, och när dessa beslut i alla fall mäste sammanjemkas i afseende på ordalydelsen, så kan jag icke se något hinder emot en sådan inbjudning.
Detta Stånd har redan afslagit sjelfva frågan om en framställning till Konungen i detta hänseende.
Nu återstår blott, sedan tre Stånd fattat deras beslut i hufvudsaken, att välja emellan den ena eller andra ordalydelsen.
Efter min tanka borde R. o. Ad. icke göra annat än antaga den ordalydelse StatsUtsk. föreslagit, utan att inlåta sig på några förändringar, ty derigenom skulle Ståndet på sitt sätt frånträda sitt först fattade beslut, och, så lill sågandes, öfvergå på en annan mening.
Om Ståndet här införer ordet framdeles, såsom Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr., föreslagit, så ser del ut som ville Ståndet göra en ändring i de tre andra Ståndens beslut och naturligtvis först och främst i sitt eget.
Tillägget af ordet framdeles tor de dessutom måhända vara af ringa vigt.
Orden i PresteSt:s beslut lyda: ”att vid de tillfällen, då Statens embetsman varda i diplomatiska befattningar anställda.”
Ordet varda är icke detsamma sorn äro, utan ett futurum och utrycker en kommande tid eller framdeles.
Att göra en inbjudning till de öfriga Stånden om en sådan småsak, anser jag sä mycket olämpligare, som Ståndet nogsamt aktat sig för att i frågor, der ett Ständers beslut redan finnes, söka rubba det genom inbjudningar.
Ståndet har i sådana fall ej eller antagit inbjudningar, och jag afstyrker vördsamt allt afvikande från samma handlingssätt i denna fråga.
En - De n 22 Februari.
389 ligt ruin tanke gör R. o. Ad. rättare att endast bifalla StatsU(sk:s hemställan.
Min afsigt liar ingalunda varit alt väcka fråga om någon rubbning i tre Stånds beslut, men redactionsfrågan syntes mig ännu öppen, och jag ansåg derföre möjligt att få infördt ett efter min tanka tjenligt ord.
Likväl erkänner jag, att de anmärkn:r, som deremot blifvit gjorda, äro af den art, alt jag finner lämpligt och tjenligt att afstå från mitt yrkande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att han, då R. o. Ad. icke med sin röst bidragit till det beslut, R.
St. i detta ämne fattat, finge hemställa, om icke R. o. Ad. ansåge lämpligast, alt den förevarande 4 punkten endast lades till handlingarne.
Ropades ja. 5:te punkten, ang:de en ifrågasatt und. anhållan om
Comitécns för norra väganläggningarne indragning och dess befattnings öfverjlyttande pä Styrelsen för allmänna väg- och vatlenb yggnader.
6:te punkten, ang:de förändring i nuvar. formulär för rikshufvudboken.
Jag hemställer vördsamt, att Ståndet, som i detta fall ännu icke fattat något beslut, måtte anmoda StatsUtsk. behandla ämnet i sammanhang med de frågor ang:de statsverkets s. k. seservfond och landtränlornas beräkning såsom inkomster för det år, hvarunder de inflyta, om hvilka frågor Etsk. enligt 19 § af betänk.
N:o 54 kommer att afgifva särskildt utlåt.
Härefter blef 26 § i SfatsUtsk:s utlåt.
N:o 54 uppläst, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, som sedermera yttrade:
Utsk. har visserligen yttrat sig komma in med utlåt, i dessa ämnen, men della torde komma att äga rum i tvenne särskilda betänkm.
Således är efter min tanke
Hr von Ilartmansdorffs nu framställda förslag icke fullt lämpligt.
Hvad utlåt, om reservfonden angår, sä hvilar det för närvar, på StalsUlsk:s bord och är ganska enkelt, blott uppgifvande beloppet af denna reservfond.
Förslaget om en anhållan hos K.
M. om ett fullständigare uppgörande af rikshufvudboken torde, efter min lanke, icke lämpligen kunna förenas med frågan om reservfondens nuvarande belopp och beskaffenhet, äfvensom frågan om landtränlornas beräkning såsom inkomst för det år, hvarunder de inllyta, icke egentligen har något direct sammanhang med rikshufvudbokens uppställning.
Jag anser derföre, att den nu föredragna frågan med rätta står skild från de öfriga, och får i afseende derpå åberopa min vid betänk.
IS:o 54 fogade reservation.
Alt få rikshufvudboken fullständigare 390 Den 22 Februari. än den för närvarande är, anser jag vara att begära mera än hvad som är billigt
Jag anser dess fullständighet vara större än behofvet påkallar, och större än att den medgifver en hastig och klar öfversigt af statsverkets ställning.
Jag anser det således vara helt och hållet ett misstag, försl af Revisorerne och sedan af StalsUtsk:s majoritet, att yrka någonting sådant.
Af Revisorernes berättelse tyckes det som de icke skulle varit riktigt i tillfälle att taga full kännedom om rikshufvudbokens beskaffenhet och göra för sig klart hvad densamma verkligen innehåller.
SlalsUlsk., som följt Revisorerna i spåren, har under den mängd af göromål, som detsamma ålegat, måhända icke nog sysselsatt sig med utre dande af rikshufvudbokens beskaffenhet.
Jag anser rikshufvudboken vara upprättad i fullkomlig öfverensstämmelse med Ständernas vid föreg-.de riksdagar framställda önskningar, så vidt som delta låtit sig göra, och om den är något svårfatllig, så kommer det sig deraf, att dessa önskningar varit så mångfaldiga.
Om R„
St. nu i detta fall vilja hafva någon förändring, så böra de vät tillkännagifva hvad som bör uteslutas ur rikslnifvudboken eller efter hvad grund densamma bör uppgöras; men att i så allmänna termer, som här äro uttryckta, gä till Konungen med en anhållan derom, är att säga någonting, hvarpå ingen kan blifva klok.
Palmstjerna upplyst, att svårigheter skulle vara förknippade med den framställning* jag nyss önskat; så vill jag icke vidhålla den, men kan deremot icke med honom instämma deruti, att R. o. Ad:s und. anhållan om rikshufvudbokens förändring bör förfalla.
Palmstjerna har, efter min tanka, rätt deruti, att R.
St. ej böra begära en större fullständighet i rikslnifvudboken, emedan hon redan innehar en så stor, att man nästan skulle derpå kunna tillämpa det bekanta uttrycket, alt man icke ser skogen för bara träd.
Efter min åsigt äro för många utförligheler införda, just der de icke borde finnas, nemi. i den s. k. capitalräkningen, sorn skall visa statsverkets tillstånd i del liela.
Följden deraf är, att den som vill hafva reda pä statsverkets verkliga ställning, mäste göra en mängd additioner och substractioner, för att slutligen se huru dermed hänger tillsammans.
Jag kan tryggt påstå, att hvar femtionde, ja kanske hundrade läsare icke förstår att göra dessa uträkningar.
Denna svårighet har också vållat, att ehuru dyr capitalräkningens ärliga tryckning är; så finnas dock ganska få, som bry sig omatt läsa henne och att R.St:s Revisorer hafva, för att kunna framlägga sammanhanget för R.
St., h>åst göra omslut deraf och infoga dem i deras berättelser, hvilket Frih.
Palmstjerna, såsom ordförande i statsrevisionen nog erfarit.
När nu Utsk. icke har uppgjort förslag till någon bestämdare anhållan, än den, som här upptagest så hemställer jag, pä det att icke hela frågan må förfalla, det R. o. Ad. måtte utesluta orden fullständigare, men deremot behålla Ulsk:s hela öfriga förslag.
Någon tvekan om livad som i detta fall brister, lärer väl icke kunna uppstå efter de många anmärkmr, som i detta fall vid flera riksdagar blifvit gjorda.
Om man blott vill jemföra denna räkning med den redogörelse, som årligen Den 22 Februari. 391 lemnäs från Banken; så finner man svårigheten att förstå den förra och lättheten att i den sednare, på runstycket se huru ställningen förändrat sig.
För min del skulle jag önska, om en sådan skrifvelse afgår, som den siste talaren föreslagit, att densamma mätte vidfogas en begäran, att Svenska räkenskapsåret skall blifva lika med uppbördsåret, så att alla räkenskaper afslutas med den sista April hvarje år och börjas med den 1 Maj.
I samma stund som denna förändring blir gjord, vinnes också det af Hr von Hartmansdorff åsyftade ändamål om förenkling af rikshufvudboken, men utan denna förändring, är det icke möjligt förekomma, alt inkomster och utgifter mäste balanceras om hvarandra, så att man genom subtraclion och addition måste skaffa sig reda på det verkliga förhållandet.
Då jag öppet erkänner, att jag vid Hera tillfällen förgäfves sökt att ur den capitalräknning, som vanligen åtföljer de allmänna tidningarne, leda mig till några önskade resultat, sä får jag också vördsamt anhålla, att den skrifvelse, som blifvit föreslagen, måtte, nied de förändringar, som af Hr von Hartmansdorff blifvit föreslagna, af R. o. Ad. beslutas.
Palmstjerna, Carl Otto: Om R. o. Ad. instämmer i Hr von Hartmansdorffs sednaste framställning, så har jag intet att dervid erinra.
Det af Hr von Hartmansdorff afsedda ändamål kan nemi. vinnas, utan några förändringar i formuläret, blott med eli omslut af capitalräkningen, pä sätt som Revisorerna plägat låta verkställa.
— Hvad angår Frih.
Cederslröms förlag, att omtala i denna anhållan, det räkenskaperna borde afslutas deu sista April i st. f. den sista December, sä förutsätter delta åtskilligt, som för närvar, icke har varit taget i betraktande, nemi. en förändring i räkenskaperne öfver tullverket, bränvinsbränningsafgiften, chartae-sigillatae-afgiften, m. m., som måhända icke så med ett enda penndrag och på ett enda ögonblick kan utredas och bestämmas.
Sådant fordrar att något närmare tagas i betraktande, hvilket jag är öfverlygad om att Frih.
Cederström gjort, men det har icke blifvit sä fullständigt för R. o. Ad. framstäldl och de öfriga Stånden äro i fullkomlig okunnighet om en sådan fråga.
Efter hvad jag vill påminna mig, torde denna sak i något af StatsUtsk:s blifvande betänkm komma att afhandlas, och hemställer jag derföre, om icke Frih.
Cederström skulle finna för godt att göra sin framställning till en särskild fråga eller afvakta StatsUtsk:s utlåt, i ämnet.
Jag anser saken alltför mycket invecklad, för alt kunna så hastigt afgöras och få ett rum i den här föreslagna und. skrifvelsen.
Då StatsUtsk:s betänk.
N:o 54 förevar, gjorde jag enahanda anmärkn., som nu, att det är förgäfves man söker få enkelhet i rikshufvudboken, så länge man har olika årtal för redovisningen af de ordinarie räntorna och extra ordinarie 392 Den 22 Februari. statsinkomster, och alt alla räkningar för uppbördsverk i Sverige icke afslulas med den sista April hvarje år, i st. f. att såsom nu, en del afslutas med calenderäret; hvilket måste helt och hållet försvinna och samma dag för dessa räkenskapers afslutande fastställas.
Att deraf göra en särskild motion, som remitteras till StatsUtsk., finner jag så mycket mera olämpligt, som StatsUtsk. icke nu ens behagat upptaga denna min förut gjorda anmärkn.; men det hindrar icke R. o. Ad., om den befinnes riktig, att i öfverensstämmelse dermed fatta sitt beslut.
Cederström ville fästa sin uppmärksamhet vid betänk.
N:o 54, till hvilket StatsUtsk-.s nu föredragna utlät, hänförer sig.
Der står nemi.: ”Beträffande
Revisorernes framställning ronde statsverkets s. k. reservfond och deras i sammanhang dermed gjorde hemställan om samtlige bevillningsmedels ingående till Riksg.cont., äfvensom i afseende på K. Statscont:s af Revisorerne omförmälde förslag, ang:de de s. k. landträntornes beräkning i riksstaten såsom inkomster för del år, under hvilket de inflyta, samt om indelta löners indragning till statsverket emot ersättning af contanta löneanslag, får Utsk. tillfälle alt sig utlåta uti de särskilda betänkm, hvilka i dessa ämnen komma alt lill R.
St. afgifvas.”
Jag tror således, att när StatsUtsk. kommer in med sina yttranden i dessa hänseenden, så blir det rätta tiden alt yrka bifall till hans framställning; men vid detta tillfälle torde man, på de skäl, som Frih.
Cederström anfört, böra stillatigande förbigå den saken.
Ett betänk, ronde statsverkets s. k. reservfond har ingenting att skaffa med frågan om rikshufvudbokens förenkling till mera tydlighet, som är omöjlig alt verkställa så länge det tinnes olika räkenskapsår.
Det är derföre just här, som denna fråga lämpligast bör afgöras.
Föröfrigt öfverlemna!* jag frågan till Ståndets bedömmande.
Blir denna åtgärd icke vidtagen, så blir icke eller rikshufvudboken förenklad.
Jag tror, att i fråga om räkenskaper, så väl som i de flesta andra frågor, kan man på mera än en väg komma till det rätta och tydliga, och att således Frih.
Cederströms icke är den enda saliggörande, utan att rikshufvudboken möjligen skulle kunna uppgöras på ett sätt, som blefve ganska klart och gjorde omslut öfverflödiga, om också icke räkenskenskapsåret afslutades_ på den dag, som Frih.
Cederström anser för den enda rälta.
Öfverläggningen skulle blifva för vidlyftig, och det skulle äfven blifva för mig svårt att här framställa ett sådant sätt att uppställa rikshufvudboken; men jag tager mig friheten, i afseende på sjelfva tiden för denna frågas behandling, att hemställa till Frih.
Cederström, huruvida icke frågan om landträntornas beräkning såsom inkomster för det år, hvarunder de inflyta, är ungefär af samma natur som denna, och således kunde på samma gång komma under öfverläggning.
För min del anser jag, att antingen hela frågan om denna und. skrifvelse får hvila in - De n 22 Februari.
393 intilldess nyssnämnde ärende förekommer, eller ock att skrifvelsen genast beslutas, sådan den blifvit föreslagen, och att den andra frågan får hvila intill dess SlatsUlsk. derom får afgifva sitt omdöme.
Då nu öfverläggningen ansågs slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla 26 § af StatsUlsk:s betänk.
N:o 54, utan annan förändring, än att de i den tillstyrkta tind. skrifvelsen intagne orden ”fullständigare och” må uteslutas.
Af de efterföljande punkterne i StatsUtsk:s utlåt.
N:o 184, hvarom någon discussion icke uppstod, blefvo 7, 11 och 16 punkterne. lagde lill handlingarne, och 8, 9, 10, 12, 13, 14 och 15 punkterne bifallne.
Föredrogs och lades till handlingarne StalsUlsk:s d. 19 dendennes på bordet lagda mern.
N:o 185, i anledn. af erhållen ålerremiss ä utlåt.
Vid föredragning af Slatsötsk:s d. 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 186, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 123, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Jag hemställer vördsamt, att Ståndet måtte vidblifva sitt beslut och lägga betänk, till handlingarne.
Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. blef StalsUtsk:s utlåt.
N:o 186 lagdt lill handlingarne, med förklarande, alt II. o.
Ad. vidblef sitt i fråga om anslag till befrämjande af slöjdexpositioner fattade beslut.
Föredrogos och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 19 dennes på bordet lagda meni.:
N:o 187, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 125; och N-.o 188, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 19 dennes på bordet lagde ullåtrn: N:o 1S9, i anledu. af väckte motioner om pension för afskedstagande consistorii-notarier; N:o 190, i anledn. af väckt motion om öfverlåtande till K. M., alt af öfverskotten på statsverkets inkomster disponera hvad som erfordras till första uppsättningen af båtsmännens beklädnad, i händelse contract om densammas ställande på passevolance varder uppgjordt; N:o 191, i anledn. af väckt motion om understöd af statsmedlen för byggande af fartyg, tjenliga till trädvarutransport; samt N:o 192, i anledn. af väckt motion om rättighet för K. M. 7 H. 50 394 Den 22 Februari. alt, emot ersättning af fångkostuadsmedleu, låta uti Prins Carls och Räby inrättningar inaccordera sädane ‘harn, sorn redan fallit fångvärdes lill last.
Föredrogs och lades till handlingarne SlatsClsk:s d. 19 dennes pä hordet lagda mein.
N:o 193, i auledu. al erhållen ällerremiss å utlät.
Vid förnyad föredragning bilullos StatsUtsk:s nedunnämnde d. 19 dennes pä hordet lagde utlätm: