Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I)å ena bataljonen af Smålands kavalleri satt af, skedde det icke successivt, utan med ens, ty man var af den tanken att detta sätt medförde den minsta olägenheten.
Nu deremot har man föreslagit att Smålands Hussarer skulle afsitta successivt.
Jag skulle vilja säga härom som en Fransk fältherre sade om en misslyckad rörelse, att den var successivt utförd.
Smålands Hussar-reg:te ligger uti 3:ne län.
Då vakans inträffar, skall den ju tills vidare fyllas från något annat rusthåll.
Jag frågar då, huru sqvadronerna skola uppsättas, huru de skola se ut, då en häst kommer frän ett län och ryttaren från ett annat; och slutligen huru exercisen skall blifva utförd al ryttare, som veta att de inom kort skola förvandlas till infanteri?
Och huru skola de hästar, som blifva qvar, skötas, och föras till exercisfältet?
Det förmodar jag rusthållaren skall göra.
— Har han tid dertill, gör han det väl sjelf, men annars sänder han sin dräng, och det blir sannolikt icke till vinst för hästen.
Och slutligen en annan omständighet.
Man föreslår att ett dugligt kaval!eri-reg:te skall sitta af, men har ingen aning om hurudan! det regemente skall blifva, som i stället skulle sitta upp.
Vi vilja öka vårt kavalleri, men börja med att taga bort ett godt kavalleri-reg:te, som finnes!! 122 Den 24 Oktober e. m.
Sedan kommer frågan om befälet.
Månne icke deras rätt kommer att trädas för nära, ty vi måste fortfarande hågkomma att afsittningen skall ske successivt.
Och hurudant blir väl underofEcers-corpsens öde?
Jag kunde uppräkna än flere olägenheter, om jag icke vore rädd att trötta.
Flere år efter Westgöta kava!leri-reg:tes afsittning var ännu en häst qvar och med den hölls årligen mönstring; och för icke länge sedan egde ännu samma förhållande rum med någre öfverblifne man af Konungens Eget reg:te, hvilka då drogos tillsammans för att öfvas.
Ingen lärer väl finnas inom detta hus, som icke medgifver nödvändigheten af alt öka arméens nuvarande kavalleristyrka; och då man klandrar ett förslag, bör man äfven vara beredd på att framlägga ett annat, hvadan jag anhåller att få framdraga ett exempel på, huru tillökningen kunde ske på ett bät tre sätt.
Lif-reg:ts-grenadiercorps utgör 4 kompanier.
Om dessa sattes upp och fördelades på Lif-reg:ts-hussar- och dragoncorpser, så funnes redan från början corpser, der de kunde bildas och få sin öfning.
Ett annat sätt vore ock att i st. f. hela Westgöta reg:te låta dess norra bataljon sitta upp; ty man vet att Westergötlands södra del icke är lämpligare trakt för kavalleri än Småland.
Dessa kunde då förenas med Lif-reg:tes Hussarcorps.
Afven af strategiska skäl anser jag att man bör välja denna utväg; ty om Smålands Hussarer afsitta, blir hela östra kusten, ända från Skåne till Upland, blottad på kavalleri.
Som ett talande bevis för nyttan af den nu föreslagna förändringen har man anfört, att Småland med sin kuperade mark icke skulle vara lämplig för uppfödande af kavalleri-hästar.
Jag tror mig icke om att bedöma detta; men som bevis på motsatsen vill jag nämna, att Österrikiska kavalleri-reg:tena förlagt sina stuterier till Böhmen, på det hästarne skola vänja sig vid kuperad mark, och derigenom blifva säkrare på fötlerna.
Dessutom vill jag för egen del tillägga, att de hästar, som större delen af året gå på bete, äro långt mindre ömtåliga än de, som fodras inne.
Hvad nu sjelfva mitt yrkande beträffar, så skulle jag icke hafva något emot att förena mig med den förste värde talaren; men jag vill dock föreslå en liten förändring i hans yrkande.
Det är nemi. kändt af handlingarne att hästvakans-kontrakterne först gå till ända 1871.
Man bör åtminstone tro att de då komma att höjas i enlighet med nuv:de priser, så att de kunna komma att motsvara ändamålet.
Det undras mig derföre, om denna tillökning i kavalleri-styrkan icke borde uppskjutas till dess, på det rusthållarne icke finge veta hvilken del som skall uppsitta.
Ty få de veta det nu, är det ganska sannolikt att de, hvars rusthåll icke skola sätta upp kavalleri, icke vilja gå in på förhöjning, så mycket mera som de då dermed ingenting riskera.
Den 24 Oktober e. m. 123 Jag anhåller således om propos. på följ:de beslut: »R.
St:r, fullt erkännande nödvändigheten al tillökning i arméens nuv:de kavalleri-styrka, anse sig dock icke kunna lemna bifall till nu förev:de K. Propos.» Hr Brakel, Mauritz:
Det har i allmänhet blifvit antaget, att kavalleri-styrkan i släta och jemna länder bör vara ^ till ^ af arméens styrka, men i kuperade länder beräknas den till T'2:del.
Nu eger Sverige 47 sqvadroner, men hvarje sqvadron är endast 97 man, hvadan kavalleriets styrka endast blir omkring 4000 hästar.
Den armée, med hvilken vi kunna komma att draga i fält för vårt lands försvar, bör minst beräknas till 70,000 man; således skulle vår nuv:de kavalleristyrka utgöra mindre än T'7:del.
Regeringen åter har beräknat arméens styrka till 50,000 man utom reserver, och kavalleriets till 3,000 hästar — således T'F:del —; och det är sannt att kavalleriet icke blir större, då man afräknar den styrka, som fordras till åtskillige ändamål.
Det är således ett ganska välbetänkt förslag att söka öka kavalleristyrkan; men för min del kan jag icke gilla det sätt, hvarpå regeringen föreslagit att denna förändring skulle ske, eller att låta ett dugligt kavalleri-reg:te afsitta och ett godt infanteri sitta upp.
Det är visserligen sannt, att regeringens förslag går ut på, att Smålands Hussar-reg:te icke skall afsitta förr än en bataljon af Westgöta reg:te hunnit sitta upp; men jag frågar eder, Mine Hrr! om vi nu besluta Smålands Hussar-reg:tes afsittande, kunna vi då begära, att befälet vid detta reg:te skall med verkligt intresse vinnlägga sig om rekrytering, remontering o. s. v.?
Jag tror icke att den, hvars dödsdom är fälld, kan arbeta med lika ifver, som den, hvilken har en lång lefnadsbana för sig och derigenom kan hoppas uppnå det mål, hvartill han sträfvar.
Jag skulle dock icke för min del så bestämdt ogilla regeringens förslag, om vi, efter menskligt sätt att se, hade för oss en lång följd af fredliga år; men nu, då man icke vet hvilket ögonblick krigets låga kan tändas, så tyckes mig ett bifall till ett sådant förslag vara, minst sagdt, oförsvarligt.
Vid detta tillfälle kan jag icke undertrycka den anmärkningen, att vid denna riksdag, som infallit under en tid, som är den brydsammaste i och för vårt framtida lugns bibehållande, Krigs-Ministern gjort mindre än någon annan för att betrygga vår framtid och vår sjelfständighet. K. M. har i sin Propos. sagt att Sverige behöfver uppsätta minst 500 man kavalleri.
Delta är icke uttaladt en, utan många gånger; således kan man antaga, att denna tillökning är alldeles oundgänglig och ingalunda tillfredsställer hela behofvet.
Men tänken eder ett land som Sverige, Mina Hrr! — ett land, som sedan år 1840 ökat sina innevånares antal med mera än ^— ett land, som sedan dess höjt sin export från 30 till 71 millioner, —- och ett land, som sedan 1840 icke ökat sin militärstyrka med mer än 2 Sappörkompanier, hvilket endast är hälften af 124 Den 24 Oktober e. m. hvad vi behöfva; — ett sådant land kan icke sägas hafva offrat en enda tanke på sitt försvar och sin sjelfständighet!
Derföre anser jag också, att vi nu icke böra bifalla en tillökning, med hvilken vi nödtorfteligen kunna hjelpa oss fram, utan lemna hvad vi måste hafva, nemi. 1000 man kavalleri till, och då blir vårt kavalleri T'2:del af arméen.
I detta fall ber jag få nämna, att hvilket reg:te regeringen än beslutar låta sitta upp — Ost- eller Westgötar — så vore det välbetänkt, att vid nästa vakans-kontrakters afslutande höja vakansalgifterne till ett belopp, som motsvarar den verkliga kostnaden de skola ersätta.
Jag är fullkomligt säker på, att vi då utan direkt kostnad kunna låta uppsätta hvilket reg:te som helst af de nu afsutne.
På grund af hvad jag nu yttrat, får jag anhålla om propos. på afslag å Smålands Hussar-reg:tes alsittande, samt bifall till följ:de förslag: »att R. o. Ad., med afslag å K. M:s Propos. och StatsUtsk:ts Utlåt, för så vidt dermed afses Smålands Hussar-reg:tes afsittande, måtte för sin del besluta, att derest K. M., för tillökning i arméens nuv:de kavalleristyrka, skulle finna skäligt förordna, att något af de afsutne rusthålls-regdena skulle till dess hela eller halfva numerär uppsitta, R.
St:r, med godkännande af den plan för en sådan förändrings utförande, som K. M. i afseende å Vestgöta reg:te framlagt, till K.
M:s disposition, för vidtagande af åtgöranden till förändringens genomförande, ställa dels den vakansafgift, sorn kan komma att erläggas för tillfälliga karlvakanser från den tid K.
M:s beslut om reg:tets uppsittning kungöres och intilldess uppsittningen sker, och dels de besparingar, som på befälets aflöningsmedel under samma tiderymd uppstå; samt att R.
St:r slutligen uttrycka dess underd. önskan att kavalleriets förstärkande bör kunna med största fördel åstadkommas i sammanhang med hästvakans-kontrakternes förnyande med rusthållarne vid de afsutne reg:terne, och vakansafgifternes förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet, de äro beräknade att ersätta.» Jag anhåller om Hr Gns o. Landtnäs propos. å detta mitt förslag.
Det skulle kanske förvåna R. o. Ad., om jag, innan det Högloll.
Ståndet fattar sitt beslut i denna sak, icke tilläde några ord.
Min mening i frågan har jag redan tillkännagifvit, jemte de skäl, som föranledt komitéen att framlägga det förslag, som K. M. nu upptagit.
Jag skall således icke trötta R. o. Ad. med att ingå i några särdeles detaljer.
Jag vill endast påminna om, att komitéen ingalunda förbisett den olägenhet, som skulle följa af Smålands Hussar-reg:tes afsittande, emedan en minskning i arméens styrka alltid för en tid skulle blifva en följd häraf.
Men skälet hvarför komitéen framlagt detta förslag, är det, att komitéen icke skulle uppgöra
Den 24 Oktober e. m. 125 ett förslag för dagen, utan ett för framtiden, och att komitéen således icke lått fästa sig vid den tid, dessa olägenheter ännu fortforo, utan måst hafva blicken fästad på den tid, då de upphört att göra sig gällande.
Jag har uttryckligen förklarat, att om man skulle se frågan endast från kavalleri-synpunkt, så skulle det icke kunna komma i fråga att låta ett särdeles godt kava)leri-reg:te afsitta och en duglig infanteribataljon sitta upp, då deri nya bataljonen alltid under flere år måste blifva den gamle underlägsen; men skälet till förslaget måste sökas i vår armées organisation.
Man måste nemi. lästa afseende deruppå, alt en stor del af vår armée är söndersplittrad i bataljoner, hvilket är till stort melin vid en blifvande mobilisering.
Ty om 11.
St:r för en sådan händelse icke vilja anslå löner till så mycket befäl att af hvarje bataljon med dess beväring kan bildas 2:ne bataljoner, så nödgas man fortfarande, som nu är förhållandet, af ett reg:te, eller 2:ne bataljoner, med dess beväring, bilda endast 3 bataljoner — och då äro ju dessa enstaka bataljoner ett oting.
Skiljde man nu ett reg:te, och toge den ena delen till kavalleri, och den andra till infanteri, så komme man ju att gå i rakt motsatt riktning mot den man borde.
Man har klandrat alt förslaget blifvit framlagdi i närv:de stund, — man har sagt, att då den politiska horisonten har så många moln som den för närv:de har, så är tiden icke lämplig för detta förslags utförande.
Men jag ber dock få fästa Hrrmes uppmärksamhet på, att detta förslag icke afser det närvarande ögonblicket, utan att det först skulle sättas i verket när hästvakans-kontrakterne gått till ända, d. v. s. 1870.
Förslaget är nu endast framlagdt, för att K.
M. må kunna komma i tillfälle att uppgöra de organisationsförslag, som komma att erfordras.
Ty en lång tid åtgår till planens utförande, väl icke för kavalleriets afsittande, men för infanteriets uppsittande, ty man måste vänta med vakansernes fyllande till dess man får en någorlunda styrka på en gång som hufvudstomme.
Jag vill ytterligare tillägga några ord med anledning af en talares förslag att låta ett Ostgöta-reg:te sitta upp i stället för det nu föreslagna Vestgöta, ett förslag, som är föranledt genom Hr Björcks reservation.
Detta skulle dock göra en betydlig lucka i de lörsvarskrafter, provinsen skulle kunna uppsätta; ty jag vill fästa uppmärksamheten på, att om ett Ostgöta-regde skulle uppsitta, återstode endast ett reg:te infanteri på 1200 man, som till sig skulle sluta provinsens hela beväring, hvilket vore högst olämpligt.
Hvad Vestergötland åter beträffar, finnes ett skäl, som mer än många andra talar för att ett kavalleri-reg:te skulle uppsitta derstädes, och det är att det gamla Vestgöta-reg:tet ligger emellan Vestgöla-Dals, Skaraborgs och Elfsborgs reg:ten, hvarigenom dessa regiten lätt kunna upptaga den beväring, som nu tillhör Vestgöta reg:te; och dessutom kan man lätt fylla vakanserne genom transporter från och till dessa omkringliggande reg:ten. 126 Den 24 Oktober e. m.
Stånd har återremitterat frågan i den mening, att man borde tillse huruvida man icke genom en förhöjning i vakans-afgiften skulle kunna bereda medel för uppsättande af ett värfvadt kavalleri-reg:te.
Onskligt vore om så kunde ske; men jag tror dock att detta kommer att möta svårighet, ty rusthåll och augments-hemman äro betydligt mera värda än rustningskostnaden, och detta gör att rusthållarne heldre rusta än betala en deremot svarande vakans-afgift.
Ad. således skulle vilja antaga förslaget, tror jag det vore bäst att göra det i nuv:de stund; men till Hr Brakels förslag kan jag icke lenina min röst.
Hvad den siste värde talaren yttrat, synes mig så behjertansvärdt, att jag ansett mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet vid detsamma.
Icke man af facket, och föga bekant med de militära förhållanderne i allmänhet, skulle jag mycket tvekat att yttra ens den ringaste opposition i detta afseende; men så mycken aktning, och så mycken vördnad och kärlek hyser jag för indelnings-verket, att jag hoppas att ingen medlem af arméen skall förtycka, om jag yttrar att under nuv:de förhållanden och med de anspråk man nu har, det måste blifva svårt för ett indeldt kavalleri att uppfylla de fordringar man framställer.
Om så är, synes det mig vara af särdeles vigt att fästa sig vid den siste talarens yttrande att tillökningen bör ske genom en värfvad trupp, och då jag fullkomligt delar hans mening att ett icke obetydligt bidrag för kronan skulle vinnas genom augmentsräntorne, så förvånar det mig så mycket mera att komitén icke kommit på den tanken.
Jag har ett skäl till att biträda denna mening, och det är att, om vi vilja bibehålla den indeldta arméen, så böra vi icke öka bördorna för dem som uppehålla densamma; och just den tyngd, som drabbade de rusthållare, hvars reg:te sutte upp, skulle framkalla ett missnöje, som skulle skaka denna institution i sina grundvalar — och detta så mycket mera, som stark klagan redan förspörjes öfver denna börda.
Och då man nu en gång ingått passevolans-kontrakt med rotehållarne för att minska deras utgifter, bör man väl icke nu åter öka desamma.
Om, på sätt den siste värde talaren yttrat, en värfvad trupp kunde åstadkommas genom vakans-afgifter och augmentsräntor, så vore det enligt min tanke det bästa, och således att föredraga.
Hvad nu särskildt Vestergötland beträffar, •—- der det ifrågav:de reg:tet skulle sitta upp, — så får jag upplysa att åtminstone en del af denna provins redan förut är särdeles betungad.
Inom Elfsborgs län ligga flere hundrade man af Vestgöta reg:te, och det skulle blifva ganska svårt för allmogen att bära alla de onera, som medfölja rustningen.
Då således efter min tanke cn värfvad trupp vore att föredraga både i tekniskt och ekonomiskt afseende, får jag, sedan ett annat Stånd återremitterat frågan, hemställa, om icke R. o. Ad. ville fatta samma beslut.
Den 24 Oktober e. tn. 127 Hr Reuterskjöld, Fabian:
Man har hört mycket an dragas mot detta förslag, och i synnerhet har den förste talaren uppträdt med förnyadt anförande af hvad han redan vid remissen af denna K. Propos. låtit Ståndet höra.
Han har der framdragit som ett besynnerligt förslag af regeringen, att den vill låta ett regemente afsitta, för att öka kavalleri-styrkan; och dessutom har han framdragit sådana skäl för afslag å K.
M:s Propos., att man af dessa kunde föranledas tro, att regeringen skulle vilja antaga en slags cirkulation inom arméen.
Man kan visserligen fästa sig vid det faktum att ett regemente infanteri skulle uppsitta och ett kavalleri-regemente sitta al; men jag hemställer till den värde talaren, om den ringaste tanke på cirkulation framlyser i detta förslag.
Det är icke heller fördoldt i utdraget af Stats-Råds-prot., att man ansett det vara bäst, om kavalleriet kunnat ökas med en värfvad trupp; men med afseende på de svårigheter, som häremot uppställt sig, har regeringen valt den utvägen att låta ett infanteri-regemente sitta upp.
Den förste talaren sade att detta förslag icke kunde väcka förtroende för den, som föreslagit detsamma; jag hoppas åtminstone att den hedervärde talarens förslag måtte vara uppkommet af det förtroende han hyser till sig sjelf som organisatör.
Jag har dock icke deri kunnat finna någon plan, utan endast benägenhet att klandra.
Det är endast hans »ja» eller »nej,» som skola gälla för, men icke af mig kunna godkännas såsom skäl.
Han kommer slutligen till det resultat, att »någon nödvändighet för Smålands Hussar-reg:te att afsitta finnes icke.»
Vidare säger han: »ur strategiska skäl är åtgärden förkastlig.»
Här har icke blifvit anförda några strategiska skäl.
Här är det fråga om att vi hafva för fåtaligt kavalleri och huru vi skola kunna förskaffa oss tillökning deri.
Det kan väl icke höra till det strategiska, huru man bildar ett reg:te?
Hvad vidare beträffar att
Östergötland skulle vara lämpligare för kavalleri, så har Gr. af Ugglas deri, liksom i allt öfrigt, som legat till grund för förslaget, före mig utvecklat förhållanderne, och är det således öfverflödigt att upprepa detsamma.
Svårigheten af att uppsätta ett infanteri till kavalleri har icke undfallit någon; men den förste värde talarens yttrande att dertill skulle behöfvas 30 år, derpå kan jag icke ingå.
Om så skulle vara förhållandet, beklagar jag det land, som har indeldta trupper, der karlen tjenar cirka 20 och hästen 10 år.
Då karlen efter talarens åsigt skulle behöfva vara uttjent och hästarne erfordra tre uppsättningar för att få ett kavalleri-reg:te, visar sig halten af detta påstående.
Genom öfverdrifter skjuter man ofta öfver målet och sällan träff.
Vid jernförelsen mellan det värfvade och indeldta kavalleriet visar den värde talaren också benägenhet för öfverdrift.
Han säger nemi., att det förra har 365 exercisdagar om året.
Jag tror dock icke att något kavalleri i verlden har så lång exercistid.
Det vore ej heller hvarken behöfligt eller klokt att på sådant sätt utledsna truppen och derigenom göra det nära omöj - 128 Den 24 Oktober e. m. ligt att få rekryter, oaktadt hvarje karl antages der på endast 3 till 6 år.
Oaktadt alla de stora svårigheter, som möta vid bildandet af ett kavalleri, och trötts den knappa öfningstiden, hafva vi ett ganska godt indeldt kavalleri, och om vi få ett fälttåg, torde icke lång tid erfordras förr än detta kavalleri kan mäta sig med det värfvade, så utmärkt jag än med nöje erkänner detsamma vara.
En talare har föreslagit att man skulle låta Ostgötar sitta upp, i stället för Vestgötar, roen vid valet af regemente tror jag icke K.
M. är bunden af annat än knekte-kontrakterne; och då hästvakans-kontrakten äro tilländagångne, kan K.
M. anbefalla uppsittning för hvilketdera rusthålls-reg:te K.
M. finnér dertill lämpligast.
M. har på förhand velat meddela R.
St:r sin afsigt, och framlagt ett förslag att för bästa pris få ett kavalleri.
St:r icke vilja medgifva Smålands Hussar-reg:tes afsittande, så lära de komma att sitta qvar, ty i detta fall kan icke K. M. ensam befalla.
Hvad vidkommer förslaget att höja vakans-afgifterne och derföre värfva ett nytt kavalleri, så har en annan talare sökt visa att dessa icke bör höjas, emedan det skulle väcka missnöje; men dermed tror jag dock icke vara så farligt, om de blott höjas inom befogenhetens gränser.
Som Gr. af Ugglas redan framlagt grunderne för K.
M:s Propos., vill jag ej längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan inskränker mig att begära bifall till K. M:s Propos.
Hr Sjtedt, Gustaf: Hvad denna fråga vidkommer, vill jag icke i afseende å det förslag, som framställts, ingå i något yttrande.
Men hvad det angår att förskaffa sig en inkomst af de afsutne rusthållen genom hästvakans-algiften, så är det ett faktum att augments-och rusthållsräntorna icke allenast äro tillräckliga att bestrida all kostnad, utan ett öfverskott uppstår dessutom, hvaraf följer att sådana hemman äro mera värda än hemman af säteri- eller rå- och rör-natur.
Om man nu vill tillgodogöra sig de ekonomiska fördelarne af indelningsverket, så vore det icke rättvist att vid bestämmandet af hästvakans-afgifterne följa en och samma siffra för hela regementet, utan fördela densamma olika, emedan augments-räntorna äro olika för hvarje hemman.
En så beskaffad fördelning torde likväl möta ganska stora svårigheter, hvarföre den icke heller är lämplig eller verkställbar.
Men om man nu vill göra en förändring i arméens organisation, och tillgodogöra sig dessa inkomster, så föreställer jag mig att det icke skulle möta något hinder, om R.
St:r beslöte att augments-räntorna skulle återgå till Staten, antingen till hela beloppet eller till en del, och att hästvakans-afgilten derefter skulle upphöra.
Jag får bedja om förlåtelse för att jag ånyo upptager R. o. Ad:s tid, men som Gr af Ugglas’ anförande verkligen - Den 24 Oktober e. rn.
129 gen kunde tyckas hafva några skäl för sig, vili jag söka visa, att dessa skäl icke äro verkliga, utan inbillade.
Den ädle Gr:n har sagt, att om man vill uppgöra en ny organisationsplan, så bör man icke fästa sig vid dess enskilda delar, utan se på organisationen i sin helhet.
Han har sagt att det vore en stor olägenhet att hafva särskilda, från hvarandra fristående bataljoner.
Men vi skola ihågkomma att regementet endast är en ekonomisk sammansättning.
Ar man nu så angelägen att hafva regementen på flere bataljoner, så vet jag verkeligen icke hvarföre man ej kan sammanslå dem med hvarandra.
1 så fall kan man ju förena Smålands Grenadierer med Jönköpings reg:te
Vi hafva förr haft regementen,på 3 bataljoner, som t. ex. Björneborgs, sammansatt af Lif-, Ölverst-Löjtnantens- och Busthålls-bataljonen, och jag tror verkligen icke att något reg:te behöfver skämmas för en jemnförelse med detta.
Men, som sagdt, bataljonerna äro den taktiska enheten — reg:tet endast den ekonomiska.
Vill regeringen låta uppsätta en bataljon kavalleri, så kan det ske på många sätt, såsom t. ex. att sammanslå densamma med Lif-reg:ts Hussar-corps.
„ Jag har icke sagt att Ostgötarne skola uppsitta; men om rust hällarne icke vilja betala förhöjd afgift, kan K.
M. säga att de skola sitta upp.
Men hvad jag sade var, att om vi nu för närv:de besluta Smålands Hussar-reg:tes afsittande, så mörda vi ett godt reg:te, ty i så fall kunna vi icke begära, att det skall uppehålla sin kavalleri-anda.
Vidare har Gr. af Ugglas yttrat, att denna omorganisation icke skulle försiggå förr än efter 1870, och att de moln, sorn nu synas vid horizonten, då skulle vara borta.
Deruti har han måhända rätt, men det inverkar föga på denna frågas bedömande.
Om nu emellertid Ostgötarne skola uppsitta, så tror jag icke att derigenom någon fara uppstår, för att kusten skulle blottas på infanteri, ty i sådant fall hafva vi tillgång på alla båtsmän från Östergötland ända till Norrland.
Laridtförsvarskomitéen har äfven föreslagit att åtskillige båtsmans-kompanier skola förvandlas till infanteri, och det anser jag vara rätt.
Sparre har talat om den hätskhet, som skulle uppstå, om hästvakans-afgiften höjdes.
Ja, Mina Hrrl detta kan vara en sanning, men då rusthållarne hafva en så stor vinst på vakans-afgifternas erläggande, i stället för rustning in natura, så anser jag icke att R.
St:r böra lyssna till detta skäl, helst vi hafva gjort så mycket för landets jordbruk, att jordbrukarne icke med skäl kunna vara missbelåtna.
Hr Reuterskjöld har yttrat, att det icke kan gå åt 30 år för att få ett kavalleri-reg:te, emedan karlen endast tjenar i 20 år och hästen i 10; men, enligt Hr Silfverstolpes uppgift, är förhållandet verkligen så, ty denna tid åtgår, innan hela reg:tet blifver färdigt och fullt tjenstbar!.