Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers pröfning framstäldt tvåane Alternativer, det ena: att, i afseende på så väl lös som fast Egendomsvärdering vid Bouppteckningar, Lag och Författningar och de grunder i öfrigt, som i hvarje ort hittills varit följde, borde tjena tiil efterrättelse; och det andre: att, i anledning a£ 1818 års ChartEeSigillatxFörordning, Fastigheter vid Bouppteckningar böra upptagas till det vid sista BeviilningsTaxering påförde värde, samt de gjorde anmärkningsrne hvar för sig synas öfverensstämma med ettdera af desse Alternativer, hvaraf det första , enligt ankomne ProtocollsUtdrag af den 5:te sistlidne Maji redan blifvit af Högv.
Preste- Välofl. Borgare- och Hederv.
BoadeStånden bifallit; så anser Utskottet sig endast böra, med tilliiännagifvande häraf, till Högloft.
Ridderskapet och Adeln öfverlemna, att, i anledning af Utskottets Betänkande, dess Beslut i denna fråga vidtaga.
Stokholm dea 16 Junii 1823, LagUukotttti BttinknnA<nl 48* N:o ior.
Ankom den 35 Junii 1823.
Utlåtande, i anledning af Ät er-remiss af Utskottets Betänkande N:o 47» angående yrkad skyldighet för Härads Häfd 11 gar ne, att, vid hvarje Tings slut, meddela fresterskaget HäradsRåttens beslut angående deni, soni för begångne förbrytelser blifvit tilltalade och sakfållde, eller under framtiden ställde, jemte Saköres- Långds-Extracter öfver de Kyrkan och de Fattige tilldömde Böter.
BondeStåndet har åter-remitterat Uiskoitets ifrågavarande Betänkande, sedan deremot blifvit anmärkt, af Vice Talmannen John Johnsson, att Häradshöfding garnes göromål i allmänhet, och särdeles i de vidsträcktare
Domsagorne, tid efter annan så ansenligen ökats, att de icke utan den största ansträngning kunna medhinnas: att det innefattar en obillighet, att med nya föreskrifter öka tyngden af desse
Ämbetsmäns redan nog mödosamma och ansvariga kall ; att ehuru nyttan och nödvändigheten drraf, att vederbörande Presterskap erhålla uppgift på de inom hvarje Pastorat boende personer, sorn för brott blifvit dömde, icke kan motsågas, skall likväl detta ändamål vinnas genom iagttagande af Kongl. Kungörelsen den 23 Mar t ii töll» och Domarens 486 Leglhskottets Bttnkandtn. pligt bör anses uppfylld, då han vid hvarje Tings slut till Kronofogden i Orten afiemaar Saköreslängd, soot på vanligt sätt upptager beskaffenheten af den dömde personens brott och strafF; hvarefter Fogdens skyldighet bör vidtaga, att ofördröjeligen deraf lemna vederbörande Presterskap behörig del ; äfvensom RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson ansett Utskottets förslag olämpligt, särdeles som, om det antoges, D o m a t e Ä. m b etet på visst satt skulle besväras med en Executiv åtgärd.
Hvad sålunda emot Utskottets Betänkan, de är vordet anmärkt* anser Utskottet icke vederlägga de uti Betänkandet upptagne skål, för den af Utskottet tillstyrkte förändring Uti Kongl. Kungörelsen den 28 Martil 18H, utan får Uiskottet endast åberopa Betänkandet, och derjemte tillkännagifva, att detsamma, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, blifvit af- H iglofl, Ridderskapet och A lein, H>gv.
Preste* och Vällofl. BorgareStändeo bifallit, Stockholm den 16 Junii 1823, N:o 102.
Ankom den 4 Julii 1823, Riksens Högloft.'
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonoviiUtskotts
Betänkande i anledning af LngUtskottets BetHnkandett. 487 Kongl. Maj:ts- nådiga ' Proposition till Riksens Ständer, om antagande af en Författning, angående förändring eller ut dammande af Vattenverk , sorn genom uppdämning skada jord eller hindra aess odling.
. Samtlige Respective RiksSrånden hafva till Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens gemensamma
Utlåtande remitterat Kongl. Maj;ts ofvanberörde nådiga Proposition, af den j8 sistledne Januarii, så lydande.
(Se i:sta Samligen sid. 219—224).
Jemte Remissen af denna Kongl. Majita nådiga Proposition, med det dervid bi lagda LagFörslag, hafva förenade Utskotten fått emottaga de anföranden till Protocollet, som, vid föredragningen deraf, blifvit afgifne; Inom Vällofl.
Ror gar eSt ande t, af:
Herr C. Beckman, hvilken, under medgifvande af den obestridliga sats, att
Jordbrukets förkofran hufvudsakligast bereder en Stats bestånd, likväl ansett Fabriquer, Bruk och andra inrättningar till rudimateriers förädlande, genom verkningarne deraf till fyllande af inhemskt behof anskaffade af export-articlar, samt öppnande af tillfälle för Landtmannen till af« 4SS LagUtskCitts Betänkandek, sättning af sin öfverflödiga spannemål och andra pr.oductcr, vara dertill i betydlig mån bidragande, och derföre, enär jordbruket tinder de sednare åren runnit ea utan ali jemnförelae större tillväxt, än Fabriqtier och dylika Inrättningar, trott den största varsamhet i behandlingen af ämnet böra iagttagas, på det dea i naclér föredagna Författningen, ehuru i mångå afsöenden nyttig, icke mätte blifva ett medel att för nära träda deras rätt, som anlagt dyrbara Verk för vattendrift, och hvilka, utan att den förlust, som, genom en af förändringar sig härledande förminskad rörelse, kunde i framtiden inträffa, tillika blefve till ersättning beräknad, svårligen skulle kunna anses till fullo godtgjorde genom betalning af ändrings eller flyttningskostnaden | och hat Herr Beckman i Öfrigt dels förmodat, att den föresiagne Författningen icke kunde hafva för syftemål att öppna vägen för rubbning af sådane lagligen ingångne och fastställda Contracter, hvarigenom jordegare, emot betingad ersättning, förbundit, sig att af Vattenverk tåla uppdämning å sin jord, dels föreslagit, att dä fråga om förändring eller borttsgande af Vattenverk för Bruk och Fabriquer varder väckt, och syn eller besigtning, i anledning af Författningens stadgande, kommer att ega rum, irenne sakkunnige, redlige och opartiske män, å så val Vattenverksegarens, som Jordegarens sida böra öfvervara Förrättningen, samt att de Ämbetsmän, hvilka det tillkommer att Lagutskottett Betänkande*.
489 verkställa de vid sådana tillfällen nödige matningar, afvägningar m. m. skola vid strängaste ansvar vara förbundne, att handla utan mannamån, och medhafva sadant folk till sin betjening, som i yrket ega kännedom; hafvande Herr M. L.
Ekelund med Herr Beckman sig förenat; och Herr O. hambraus, som synes egentligen balva velat lästa uppmärksamhet dels dervid, att då, genom aftappning af sjö, ett förut varande
Vattenverk göres onyttigt och ersättning derföre således måste lemras, ej allenast
Verkets byggnader med tillhörigheter, utan ock dess årliga afkastning böra komma i beräkning till godtgöiande, dels dervid att förlusten af vissa Vattenverk och i synnerhet af Skattemjölqvarnar , icke blott tsäfFar egaren, utan ock dem, som af sådane inrättningar på annat sätt dragit fördel, men hvilka, efter desses förstöring, måhända endast på längre håll kunna bereda sig ett lika tillfälle för afhjelpande af sina behof, särdeles hved förmälning af spannmål angar; samt Inom Hedervärda BondeStändct af:
Nils Insulin från Stockholms Län, som yttrat sig finna en del af de i Eagprojectet stadgade vilkor för utöfningea al den derigenom medgifne tvåagsi åtten, vara af den beskaffenhet, att ändringen eller utrifningen 490 LagUtskottets BetHnkandett, af ett skadligt
Vattenverk blifvit utöfver all billighet försvårade, om icke helt och hållit i verkställigheten tillintetgjorde; hvarföre, och som de olägenheter, hvilka Jordegare hittills fått vidkännas af Vattenverk genom uppdämning a sin jord, efter all sannolikhet äfven hädanefter måste komma att fortfara, Insulin föreslagit ett sådant tillägg i Författningens att då jordegaren icke förmår genom ersättning till Vattenverksegare befria sig från den last han genom uppdämning lider, eller öfverenskommelse om vilkoren härvid emellan Jordegaren och Vattemverksegaren icke i godo kan uppgöras, det skadliga Vattenverket väl må förblifva orubbadi, men emot förbindelse å Vattenverksegarens sida, att lemna den af uppdämningen förfördelade
Jordegaren rättighet till mäld eller brädsågning vid Verket utan betalning, efter förhållandet af den större eller mindre skada Jordegaren af Verket tillskyndas* och enligt den uppskattning deröfver, sorn af Parternes valde Gode Män bestämmes; hvarjemte Insulin, i sammanhang härmed, tillstyrkt den ändring uti allmänna Lagens stadgande, i 30 Gap. 6 §.
ByggningaBalken, samt Kongl. Förordningen den g September 1755 , att damlucka, i stället för att uppdragas den i:ta eller lotde Maji, borde öppnas antingen i medlet af April eller ock icke förr än emellan dea t:te och 5:te Junii hvarje år, derigenom
Insulin ansett den skadliga verkan af nattfrosten på vattendränkta egor, Lagutskottet* Reräakanden, 491 som vanligen i Maji Månad inträffar, skola upphöra, emedan ängar, som antingen en längre tid förut varit befriade från vatten, eller ock ännu då deraf äro öfversvämma* de, lättare uthärda inflytelsen af kölden, ån de sorti först korrt före nattfrosterna hunnit att entledigas från vatten.
Nils Håkansson från Kronobergs
Län, som ansett betänkligt att antaga en Författning, hvarigenom rubbning i eganderätten skulle uppkomma och derföre trott frågan om ändring eller utrifning af elt Vattenverk böra få ankomma på Jordegares och Vattenverksicnehafvares fria och otvungna öfverenskommelse, samt i Öfrigt hemsräldt, att i det fall den föreslagoe tvångslagen likväl skulle varda godkänd, undantag deruti åtminstone matte göras för sådane Vattenverk, som kunde anses oundgänglige för någon viss ort, antingen till spannmåls förmälning, tågning eller annat behof.
Nils Håkansson frän Christianstads Län, som dels ariett största uppmärksamhet böra användas derå, att vid de händelser, då uppdämning sker å sanka kärr eller ängar, gom till odling icke äro tjenlige, Författningen ej måtte gynna eller befordra egennyttiga försök hos andre Vattenverbsegare, hvilka skulle kunna tillskyndas en fördel genom förstöringen af det Vattenverk, som uppdämningen förorsakar, att, under åberopande af sistnämnde omständighet, fordra ©U sådant Verks utrifning, dels förment ej mindre att, i stället för det egendomen, 492 La^Utskottit:
Betänkan/ten, hvarå uppdämning sker, blifvit i den föreslagna Författningen tagen till grund för den värdering, som ansetts böra föregå godkännandet sf jordegares påstående, om ändring eller rifning af Vattenverk, den förbättring egendomen genom odling af dea fördränkta jorden kunde vinna, borde ensam tjena till rättelse dervid, än ook att nödvändigheten torde fordra, att Vatten* verksegaren måtte njuta lika rätt med Jordegaren , att tillkalla tvänne Gode Män till deltagande i dö genom Författningen påbjudne värderingar och undersökningar, så att antalet af Gode
Märi tillhopa komme att utgöra fyra.
Eric Ni lss 072 Cederborg från Orebro Län, som, jemte hemställan om icke vid tillämpningen af den föreslagne Författningen , skäligt afseende borde hafvas å sådane Vattenverk, särdeles Mjölqvarnar, somför en bel LandsOrt kunna vara oumbärlige och i detta afseende äro af vida mera vigt, än att deras förstöring kan godtgöras genom betalning af värdet ät egaren , yttrat dea tanka, att Föifattningen borde bestämdt upptaga: alt om flere Jordegare äro ef ett Vattenverk lidande, de väl ega att gemensamt derom derom föra talan , men ett dock icke någon må, emot sin vilja, förpiigtas, att uti en slik Rättegång deltaga; äfvensom att i sådana händelser endast den skada må i beräkning ingå, som biifyit
Sökanderne kjelfve tillskyndad j hvarförutan Cederborg sa val fordrat, att i Författningen måtte in« Lagutskottet i BetJnkaniien.
493 nefattas tydelig föreskrift, örn, sedan en af Jordegare vackt Rättegång om ändring eller rifning af Vattenverk blifvit afgjord, en sednare egare af jorden må kunna å nvo göra samma fråga anhängig, då genom förändrade omständigheter uppkomnq olika vården kunna dertill gifva anledning, sorn ock yrkat, att antalet af Gode Män , hvilka, jemte den dertill förordnade Landtmätaren, skola förrätta de i Författningen påbjudne undersökningar och värderingar , mätte bestämmas till dubbelt emot hvad den löreslagtie Författningen utsätter, samt Jordegaren och Vattenverksegaren således hvardera få välja 'fyra, deraf likväl hälften borde uteslutas af Contraparten, samt af de återstående en af Domstolen utlottas; och Liar Cederborg sluteligen ansett det icke vara likgiltigt, att noggrannhet iagttages Vid valet af Landtmätare till biträde vid förrättningen, så att afseende hafves på så väl skicklighet och redlighet, som ömsesidigt förtroende; och Anders Nilsson flått Carlstads Län , sorn erinrat: att om ett
Vattenverk förorsakade mångdubbelt större skada genom uppdämning, än hela den fördel egare!) af Verket kunde hemta af detsamma , syntes billigheten fordra, att den mindre förmånen af Verkets tillvarelse borcie vika för den större, som skulle inträffa genom uppdämningens häfvande.
Da förenade Utskotten nu gå att i ämnet afgifva Utlåtande, anse Utskotten sig ^g4 Lagutskotteti Betänkande», ega hvarken behof eiler anledning, att fram» lägga någre bevis om den stora och allmänna nyttan, Landet ofelbart måste tillskyndas genom en Författning af så väsendtligt inflytande pä Jordbrukets förkofran och utvidgning, som den ifrågavarande, enar öfvertygelsen härom lätt fattad af hvar och en med förmåga att inse Landets behof och fördelar, redan af Riksens Högloft Ständer blifvit högtidligen tlllkännagifven genom den underdåniga önskan Riksens Ständer till Kongl. Maj:t framburit om Författningens utarbetande, och ingendera af de vid Lagförslaget gjorde erinringar funnits åsyfta någon vederläggning deraf.
Men för att i eli ännu klarare dag visa Författningens vigt, tro Utskotten sig likväl icke bora underlåta att omnämna, att, enligt den kännedom Utskotten erhållit af de från Kongl. Majit
Utskotten i nåder meddelade Berättelser från dess Samtlige Befallningshafvande, jemte andre authentiqve handlingar, dem Utskotten enskildt förskaffat
Sig , flere hundrade tusende tunnland jord inom Riket finnes, hvars culti.
Vering till en stor elei hindras genom anlagde, ofta nog obetydlige Vattenverk, sorn derå férordsaka uppdämning, Ått oagtadt den således obestridligt Stora nyttan af Författningen, betänkligheter
Vid dess antagande måste uppstå, är en omedelbar loijd af sjelfva sakeus natur.
Hvarje häftig brytning åstadkommer fru g tan iör skakning af sjelfva grundvalar - LagUt skott rts Betänkande», 495 fte, vacker misstänka om aflägsna följder och inger oro för beståndet af Inrättning gar, hvarpå den kan inverka* Men, likasom man härvid i allmänhet upptäcker en alltför stor ömtålighet eller en öfverspänd farhåga, skall, vid granskningen af de betänkligheter, som emot den föreslagne tvångsrätten blifvit framställde, befinnas, att desamma blifvit härledde antingen från ett allt fpr vida sträckt begrepp om egande rättens helgd , eller från en mindre val grundad förutsättning om omöjligheten att, genom bestämda föreskrifter, förekomma missbruk af tvångsrätten och enskildes lidande, eller ock derifrån att afseendet på mindre betydliga intressen fått gälla mera, ån det högst vigtiga , som genom Författningen blifvit åsyftadt.
Det är likväl långt från Utskottens åsigt att söka förringa agtriingen för egande rätten, hvilken, i synnerhet i en conStitutionel Stat, eger att fordra beskydd, eller att påstå det vara utan vigt, att genom tvångsråttens
Utöfning någongång mehn torde tillskyndas en viss ort, antingen derigenom att ett gynnande tillfälle till spannmåls förmälning kommer att försvinna, eller dymedelst att en Inrättning, som åt Orten gifvit lif och rörelse, varder nedlagd; men då med samhällets ändamål år förenligt, att, vid strid emellan den enskildes egande rätt och Statens allmänna båsta, den förre mäste vika för den sednare, och i öfrigt enahanda följder, som 495 LngUtskoucts Bettinkandtn. af tvångsrätten befaras, måste uppkomma, derest antingen jordegaren genom frivilligt köp intrader i besittningen af ett för någon viss Ort vigtigt Vattenverk, och derefter utrifver detsamma, eller sjelfva egaren af Verket finnér för godt., att det nedlägga; så, och under öfvertygelse att missbruk i detta , äfvenså väl sorn i andra fall kunna, genom noggranna stadgande!), kämma s tili den grad, sorn mensidiga klokheten och förutseendet formar beräkna, anse Utskotten ofvannåmnde betänkligheter icke kunna utgöra några verkliga hinder emot den föresiagne tvångsråttens antagande, hvilket ock den af Kongl. Maj:t tillförordnande LagCommittéi uti Motiverne till 7 Cap. af dess från trycket utgifne förslag till Byggning?
,Bilk, både fullständigt och grundligt ådagalagt.
I öfrigt och då man röjdt så mycken räddhåga för den anledning till rubbning i eganderåtten, sorn af Författningen kommer att gifvas, har snan synts glömma att vår Lagstiftning icke förut saknar exempel härpå, — exempel, dem vi, såsom i anseende till FÖrfatti.ingarne örn enskilten och storskiften, lårt att vörda, för den utmärkt stora nytta Landet d raf tillskyndats, och hvilka, oagtadt allt det motstånd äf. ven desse i sin uppkomst funno, nu mera Säkerligen ingen skulle önska se försvunne.
Det är likväl onekligt, att hvarje kränkning af égaud e«rätteu innefattar ett obehag- för det).
LagUtskottets Betänkande».
497 den, som nödgas underkasta sig densamma, särdeles om han eger någon särskild affection för hvad man tvingar honom att afträda eller bringa i ett förändradt skick; och då denna affection icke alltid år en följd af nyck, utan stundom försvaras af Skäl, hvilkas giltighet man icke kan bestrida, tro Utskotten derföre, att ett sådant afseende på detta obehag bör göras, som Utskotten hår nedanföre vilja närmare förklara.
Under den uppmärksamma granskning Utskotten egnat at sjelfva Lagförslaget, och hvarmed Utskotten förenat pröfningen af de påståenden och hemställande!!, som af åtskilliga Ledamöter inom Vallöf!
BondeStåndet blifvit gjorde, hafva Utskotten val funnit detsamma i allmänhet vara bygdt på rigtiga grunder, i sina föreskrifter bestämdt, i de stadgade såkerhetsmåtten emot missbruk ändamålsenligt, samt i öfrigt syftande att försäkra Vattuverksegare emot alla förluster af tvångsråttens begagnande; men, med afseende på den ytterliga noggrannhet, som i ett så grannlaga ämne mäste iagttagas, och dä Utskotten ansett sårskilde, i den föreslagne Författningen ej bemärkte om*, ständigheter böra vid tillämpningen af tvångsrätten och behandlingen af härom uppkommande Rättegångar iagttagas, så vida, å ena sidan, denna tvångsrätt med någon LagUtskottets Betänkmden. 33 Lagutskottet:
Betänkande»', billighet skall kunna göras gällande, och; q den andra, Författningens nyttiga syftemål icke obehörigen motverkas , hafva Utskotten funnit sig pligtige, att föreslå åtskilige ändringar och tillägg i Författningen, dem Utskotten nu gå att närmare uppgifva.
Utskotten åberopa harvid först hvad Utskotten ofvantill yttrat, angående det särkildta afseende Utskotten trott böra fästa vid det obehag, en Vattenverksegare får vidkännas genom den kränkning af eganderåtten, som uppkommer då en jordegare tvingar honom att antingen , för dess skeende utrifning, afstå sitt Vattenverk, eller låta, till dess skada i framtiden, förändra detsamma; och då Författningen nu endast innehåller att, i sådane fall, Jordegaren, bör fullt ersätta Vatten verksegaren värdefea£
Verket eller dess försämring, tillstyrka Utskotten fördenskull, att, vid desse händelser, äfvensom då Vattenverksegaren, heldre ån att emottaga det skadestånd, hvartill den verkställde förändringen med hans
Verk gör honom berättigad, vill hela Verket afstå, samt enär, för öppnandeta£ ny vattenledning, jord måste aftrådas, det må vara dens skyldighet, som häraf söker draga förmån, att, med förhöjning af half— tén Utöfver värdet, utgifva den stad-* gade ersättningen, hvarunder, då fråga är om lösen a* etfc Vattenverk, äfven dess inventarier och tillhörighefeer böra i beräkning ingå, utan att likväl Jordegaren mi yara förbunden, att dera annorlunda, än LngUtskottets Betänkandets.
499 efter deras fulla värde, till sig losa; och syneS äfven från åtnjutandet af berörde förhöjning till Boställen anslagne Vattenverk, elier Boställen, hvarifrån jord söndras, bora vara uteslutne.
Vidare hafva Utskotten ansett sig ega anledning till erinran vid Författningens Stadgande, ”att värdet af Vattenverk, som utrifvas eller lösas skall, eller af den del, som genom försämring bortgsr, likasom af den jord, hvilken tillika med Verket bör inlösas, skall i penningar mätas efter hvad Egendomar af samma slag inom de sist* förflutne tjugu åren i Orten gäldt, då de i högsta pris varit.” — Denna vårderingsgrund, ehuru med syftemål att stånga vägen för godtycket, eger likväl det dubbla fei, att hvarken vara alitia användbar, eller alltid rättvis; och för att öfvertyga sig om rigtigheten af denna anmärkning, lärer man endast behöfva besinna: att det sällan torde vara möjeligt, att inom en och samma
Ort finna tvänne eller flere Vattenverk af fullkomlig likhet i godhet och förmåner: att, äfven derest detta inträffar, tilläfventyrs icke något sådant
Verk varit linder en tidrymd af tjugu år i köp bortsluta cl t: att, i följd af de förändringar myntvärdet under en så lång tid kan vara underkastadt, jemnförelsen emellan fastighetsvärden under en förfluten och närvarande tid kan utfalla med större eller mindre skiljagtighet, allt efter som den sednare mer eller mindre afiägsnar sig från den förra: 5oo LngViskotléts Betånhtindeti. samt att, särdeles vid handel emellan anförvandter, köpeskillingens belopp icke alltid är råttadfc och bestämdt efter den försålda egendomens verkliga värde.
Om åter värdets bestämmande, utan stadgandet af en sådan föreskrift, öfverlennäs tili de personer, eller Landtmätaren och Gode Män, hvilka, efter hvad i Författningen påbjudes, det i alla fall tillkommer att deröfver sig utlåta, och desse ega frihet, att, efter noggrann undersökning och pröfning af Vattenverkets beskaffenhet, enligt allmänt gällande grunder för fastigheters värderande, samma värde uppgöra , förmoda Utskotten större visshet och säkerhet, än genom iagttagande af berörde föreskrift i de fall , der den möjligen låter tillämpa sig, skola vinnas; hvarföre ock Utskotten föreslå, att samma föreskrift må ur Författningen utgå.
Med anledning af ofvanberörde anmärkningar och förslag, hemställa Utskotten fördenskull, att nedannämnde § i Författningen måtte förändras och erhålla följande redaction, nemligen: 5 §•
Jordegare, som, i de Jall 2 §. utsätter, sin rätt begagna vill, vare skyldig att till egaren af Vattenverk fullt gälda den jörlust denne lider, under det Verket ej drif vas kan, om det skall ändras, eller flyttas eller vattenledning göras, sa ock värdet af den del i Vattenverket- , som för framtiden bortgår, med förhöj - LngUtskottets Etiinkandeti. g ox ving af hälf ten derutöfver, om Verket får• sämras.
Astundar
Vattenverksegaren att om Ver hets ändring eller flyttning eller om Vattenledningen sjelf bestyra, bör Jordegaren vidkännas kostnaden, efter som den maten varder ; men vill Vattenverksegaren icke deruti ingå, vare jordegaren pligtig att ändringen, flyttningen eller vattenledningen verkställd.
Kommer Vattenverk att alldeles utrifvås j skall Jordegare betala ful/a värdet jemte hälften dertill , samt sjelf om rifningen besörja.
Vare dock i dita jallder Vattenverk tillhör något Boställe, ersättningen bistämd endast till motsvarighet af värdet. 4 $• Då Vattenverk ändras eller flyttas, eller vattenledning göres, såsom i 2 5, sägs, och egaren heldre vill heta Vattenverket af ståi än taga den ersättning , hvartill han berättigad är j vare Jordegaren skyldig j att Verket , efter den i 3 stadgade beräkningsgrundj samt dess Inventarier och hvad dertill i öfrigt hörer j efter fulla värdet, låsa.
Finnes med sådant Vattenverk jord förenad, derå särskild äbo ef är besuten , då skall jemnväl samma jord, efter förstnämnde grund, inlösas.
Lag samma vare der jord finnes till Vattenverk , som alldeles utrijves, derest egaren ej vill den ford behålla. 5 5- Värdet af Vattenverk, sorn utrifvas eller lösas skall, med dess Inventarier och £02 LngUtskoitets Betänkaniett, tillhör igheter j. eller af dell del j. som genom försämring bortgår „ likasom af den jord,, hvilken> enligt föregående bär inlösas skall> noggrann undersökning om Ver. hets beskaffenhet enligt allmänt gällande grunder för värdering af fastigheter j. i penningar mätas och utsättas.