Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På samma sätt, som markegångsprisen bestämmas, på grund af uppgifter under namn af priscuranter från mindre kretsar inom länen, så kunde äfven, i min tanka, uppgifter från samma kret - Den 4 Januari f. m. 31 sar ingå, för att tagas till grund för bestämmandet af en minimivigt.
Detta allt är efter mitt begrepp ganska väl uttrvckt i det redactionsförslag, som Frih.
Oaktadt jag sålunda biträder detsamma och oaktadt jag tror, af det svar som här gafs å propos. derå, alt man skulle kunna påräkna en majoritet för denna mening; så måste jag dock säga, det jag anser allt för illiberal), alt icke bevilja en åtterremiss, då motståndarne sådant önska, särdeles då frågan är af en så stor vigt sorn denna.
Jag anhåller således, att man i denna punkt måtte återremittera betänk.
Äfven jag vill icke för min del motsätta mig frågans återremitterande; men då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss upplyst, att Ståndet i så beskaffade frågor som denna, icke kan uttala sin gemensamma tanka, så lärer det vara angeläget att åtminstone någre flere talare yttra sina tankar, på det att Utsk. derigenom må få en mångsidigare kännedom om de åsigter, som inom detta Stånd gjort sig gällande.
Jag får dervid förklara, alt jag, på de skäl, som af flere talare här blifvit utvecklade, skulle anse såsom en vinst, om en minimivigt kunde bestämmas, för att undvika de mångå och svårt slitna tvister, som så lätt till följd af nu gällande bestämmelser uppkomma.
Att bestämma denna minimivigt en gång för alla, anser jag vara i hög grad olämpligt.
Det vore visserligen önskligt, om så kunde ske; men detta kan icke ske, emedan säden under sådane förhållanden, som i år t. ex., inom de fleste orter skulle komma alt understiga den minimivigt, som man eljest kunde anse vara den billiga.
Cederström har åberopat
Magasinsdireclionens förordning om vigten på råg, som skall levereras till garnisonerne; men jag skulle tro, att denna författning, om en sådan har emanerat, vore npphäfven, sedan frågan om en vigt på säd varit framställd vid 1835 års riksdag, hvarvid densamma dock af både Konung och Ständer förkastades.
På säll den siste värde talaren yttrat, delar jag icke eller Frih.
Cederströms farhågor för de menliga följder, som skulle uppkomma, derigenom att socknarnes deputerade i samråd med kronofogdarne uttalade ett omdöme öfver minimivigten på säd, då en sådan uppgift, likasom uppgiften på prisen, icke tjenar lill annat, än tili ledning för markegångsdeputerades beslut, hvilket åter, om det i ena eller andra afseendet befinnes oriktigt, kan blifva föremål för öfverklagande och rättelse hos K.
Kammarcotl.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de mot mom. litt. b, c, d, e och f, gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss af dessa momenter.
Lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne ullåt:n: 32 Den 4 Januari f. m. N:o 104, i anledn. af K. M:s nåd. propos., angrde åtskilliga i Götheborgs och Bohus läns skärgård belägna holniars upplåtande till fritt och allmänt begagnande; N:o 105, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Häradsskrifvaren J.
Thysenii und. ansökning om befrielse från gäldande af ådömda anmärkningsmede!; N:o 106, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de Iliiradsskrifvaren J.
Thysenii frikallande från ådömd skyldighet att ersätta oriktigt afkortade kronoutskylder; N:o 107, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse äng. afskrifning af de, i och för den i hufvudstaden sednast församlade revisionen öfver Rikets elementärläroverk, ulbelalde förskoltssnmmor; N:o 108, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å f. d. Kronofogden C. Wesllingers och f. d. Haradsskrifvarcn G.
Lindforss’s und. ansökning om eftergift af ådömdt ersättningsansvar i följd af uraktlåten debitering och upphörd; N:o 109, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å f. d. vice Kronofogden J. P. Lundqvists und. ansökning om afskrifning af dess uppbördsbalance; N:o 110, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de den af II.
Hr Friherre Löfvenskjöld i und. sökta förlängning af arrendet å Sundbyholms kungsgård i Södermanlands län; Nio 116, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse lill R. St., ang. afskalfandct af slafveriet på S:t Barthelemy; N:o 117, i anledn. af K.
St., äng. en förändrad reglering i afseende på stapelstädernas tolag ; N:o 11S, i anledn. af väckt motion om ersättning till Capilaine-lieulenaulen August Gosselmans sterbhusdelägare för kostnader, dem han i lifstiden af egna medel fått vidkännas, under en för allmänt ändamål företagen resa till södra America; N:o 119, i anledn. af väckt motion om utbjudande på entreprenad af tryckning för allmänna verks räkning; N:o 120, i anledn. af väckt motion om befrielse för vissa delägare i Marlebo myr från ansvarighet för återbetalningen lill Staten utaf det lån, som kan erhållas för samma myrs aftappning m. m. N:o 121, i anledn. af väckt motion om utgående till fulla beloppet af det häradsskrifvaren i Calix fögderi tillagde löneanslag m. m.
N:o 122, i anledn. af väckt motion om anslag för en slöjdskola i Christianstad: N:o 123, i anledn. af vackt motion om anslag till befrämjande af slöjdexpositiener; „ Den 4 Januari f. m. 33 N:o 124, i anledn. af vackt motion om anslag lill ersättande af de utaf landtstatsljenstemän ulgifue accord; N:o 125, i anledn. af väckt motion om ersättning ål consistorii-notarier för ökade göromål, i följd af de i sednare tider vidtagne anstalter i afseende på folkundervisningen; N:o 126, i anledn. af väckt motion om godtgörelse till tjenstemännen vid K.
Bibliothekel för en till cancelliposten Flink utgifven sportelersättning; N:o 127, i anledn. af väckt motion om arfvode till magistratspersoner vid iuveuteriug af landtränlerimedel; N:o 128, i anledn. af väckt motion om ersättning till städerne för fångkoslnader m. m.; N:o 129, i anledn. af Hr Klingstedts, G. F., motion om godtgörelse till Landskamereraren, Kammarrättsrådet Ferlin, för af honom utbetalt anmärkningsprocent; N:o 130, i anledn. af väckt motion om ett anslag till utskrifning af registratur, som bort frän K. M:s Cancelliexpedi tioner a Hemnäs till Riksarchivet; N:o 131, i anledn. af väckta motioner om inköp af boställen åt länsmännen i Lane härads östra district och i Säfvedahls härads vestra district inom Götheborgs och Bohus län; N:o 132, i anledn. af en, med stöd af 56 § Riksd.Ordn. väckt motion om ersättning lill 3:ne församlingar inom Linköpings stift för utgifven s. k. skolmästareskäppa till rector och collega scholae i Westervik. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m.
In (idem protocolli, Albert Munck. ■Q Lördagen den 4 Januari 1845.
Föredrogs ånyo StatsUtsbs d. 28 och 30 sistl.
Dec. på bordet lagda utlåt.
N:o 112, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse till R. St., i fråga om delaktighet i Civilstatens Pensionsinrätt6 H. 5 34 Den 4 Ja n n a r i e. m. ning för borgmästare i Rikets städer utom Stockholm, äfven* som för commissionslandtmätare.
Det är med denna sak, såsom med manga andra, att den verkligen har sina två sidor.
A ena sidan vill det synas i 11 i bera It, om man icke skulle vilja bifalla, alt ifrågavar.
Statens tjenare, hvilka hvar i sitt kall sträfva för det gemensamma fäderneslandets bästa, erhålla lika förmåner i afseende på pensionsrält, som redan ätnjutes af alla andra Statens tjenare; men a andra sidan kan icke eller nekas, att man måste göra afseende på, huruvida man icke derigenom möjligen kan förnärma tredje mans rätt.
I detta afseende förekommer för mig den betänkligheten, att möjligen de Statens tjenare, hvilka förut äga del i pensionsinrättningen och hvilka hafva dertill lemnat bidrag i många år, samt t. o. m. tagit afsked i beräkning pä denna inkomst, möjligen skulle kunna få se sina beräkniugar tillintetgjorda.
Det är visserligen sant, att Civilstatens dr 1842 församlade Fullmäktige uppgifvit de villkor, under hvilka de trodde att borgmästare och landtmätare skulle kunna få inträde uti cassan; men man ser af den reservation, som [Ir Berg von Linde har afgifvit, att denne reservant hyser farhåga, att ifrågavar. tjenstemäns antagaude i pensionscassan skulle kunna blifva vådligt för cassans bestånd, och jag har jemväl sett en promemoria i detta afseende, enl. hvilken all anledn. skall vara för handen att cassan icke kan uthärda med de afgifter, som redan derå tagas i anspråk.
Vid sådant förhållande, kan det verkligen vara betänkligt att bifalla, att nya delägare skola inträda i samma inrättning, som måhända redan är på väg att ramla.
Jag skulle föreställa mig, att dessa betänkligheter kunde höfvas, om StatsUtsk. inhemtade upplysningar ifrån Civilstatens Peusionscassas
Direction ronde cassans tillstånd.
För min del skulle jag ingenting högre önska, än att dessa betänkligheter kunde undanrödjas, men så länge de qvarstå, så kan jag icke, hvad jag eljest verkligen önskade, bifalla förslaget.
Jag nödgas sålunda vördsamt anhålla om återremiss till dessa upplysningars vinnande.
De upplysningar, som Frih.
Raab anser att StatsUtsk. hort inhemta, äro verkligen redan af StatsUtsk. iuhemtade.
StatsUtsk. har haft tillgång till räkenskaper, caleuler, beslut och resolutioner vid Fullmäktiges sednaste sammanträde och deraf iuhemtat fullständig kännedom af tillståndet med Civilstatens Pensionscassa såväl i afseende på dess nu varande capitaIti 1 Igängar, som årliga utbetalningar, och deraf sett, hurusom fonden för pensioneringen af Civilstatens embetsmän ganska väl bibehåller sig, men att den enskilda pensionsfonden för enkor och barn är i sjunkande tillstånd.
Utsk. har likväl ansett, att detta är en sak, som icke rör R.
St. vid ifrågavar. tillfälle, och att derpå icke bör på något sätt fästas afseende i den nuvar. frågan.
Utsk. har icke tillstyrkt något annat, än hvad i K.
M:s nåd. skrifvelse omförmäles, och hvad
Den i Januari e. m. 35 Fullmäktige för Civilstatens Pensionscassa hafva ansett vara behiifligt för cassan att erhålla i årligt anslag, såvida cassan skulle kunna öfvertaga pensioneringen af borgmästare och commissionslandtmätare; beroende det icke af R.
St. genom detta anslags beviljande, utan af framdeles sammanträdande delägare uti Civilstatens Pensionsinrällning, huruvida någon verkställighet af hela förslaget kommer att äga rum eller icke, enär det är Civilstatens Peusionscassas delägare förbehållet att vid deras nästa sammanträde besluta, huruvida de vilja, emot åtnjutande af det anslag, som R.
St. nu skulle bevilja, åtaga sig pensioneringen af ifrågavar. tjenstemän; så att det anslag, som nu är i fråga, icke kommer att utgå, så framt icke Civilstatens Pensionscassas delägare vilja emottaga nämnde personer.
Derföre har Utsk. icke föreslagit, att detta anslag för närvar, skall uppföras på ordinarie stat, utan anvisas pä Riksg.cont. alt utbetalas, i händelse det blir någonting af hela förslaget.
Min öfvertygelse är, att. det skulle vara en förmän för pensionscassan och alldeles icke bidraga till dess undergräfvande; men detta är eu sak för sig, som alldeles icke har verkat på min röst i detta mål inom Utsk.
Om R. o. Ad. bifaller Utsk:s förslag, så kan deraf icke härflyta någon annan olägenhet, än en utgift för Riksg.cont.
Om framdeles några olägenheter skulle kunna uppkomma för Civilstatens Pensionsinrättning, så kunna de endast härröra af de beslut, som pensionscassans delägare genom sina Fullmäktige hafva fattat eller komma att fatta.
St. nu bifalla det begärda anslaget, så hafva R.
St. gjort hvad pä dem ankommer, och det öfriga torde lämpligast öfverlemnas till cassans egna delägare att besluta om.
Om R. o. Ad:s ledamöter fästa någon uppmärksamhet vid frågan, så torde lätteligen linnas, att StatsUtsk. tillstyrkt det största anslag, som blifvit ifrågasatt, utan att tillstyrka det möjligen eventuell ifrågasatta utdraget.
Således är Utsk:s förslag så gynsamt för pensionscassan, som det någonsin blifvit ifrågasatt.
Pä dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Jag är till största delen fö rekommen af Frih.
Palmstjerna och får tillägga, alt jag, såsom delägare i Pensionscassan och deltagare i uppgörandet af de calculer, som ligga lill grund för Civilstatens Fullmäktiges yttrande i ämnet, kan försäkra, alt, i händelse R.
St. bevilja det anslag, som nu är i fråga, Pensionscassan kan, utan afseende på dess öfriga ställning, fullkomligen fullgöra hvad som erfordras i afseende på pensioneringen af borgmästare och commissionslandtmätare med deras enkor och barn.
Jag får således, då R.
St. förut hafva på visst sätt ingått på frågan och yttrat sig, att så snart det blifver uppgjordt, på hvad villkor Civilstatens Pensionsinrättning vill åtaga sig den ifrågavar. pensioneringen, R.
St. dertill skulle gifva anslag, fästa uppmärksamheten på, att det vore inconseqvent att icke nu bevilja hvad Pensionsinrättningen har fordrat för åtagandet af den ifrågavar. pensioneringen.
Jag får således yrka bifall till betänk. 36 Den 4 Januari e. m.
Uppå härefter framställd propos., blef StalsUtsk:s utlåt.
N:o ]12 af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 28 och 30 sistI.
Dec. på hordet lagda utlåt.
N:o 113, i anledn. af väckt fråga om nedsättning af afgiften till Handels- och Sjöfartsfonden, berörde fonds ingående till Riksg.cont. samt Convoycommissariatets upplösning.
l:sta punkten, ang:de nedsättning i nu stadgade afgift till Haad.- o. Sjöf.fonden samt regleringen af Norrska statens andel i de samfälda kostnader ne. fur Svenska och Norrska handelns skyddande.
Den åtgärd, som StatsUlsk. i denna punkt af betänk, har föreslagit, inå visserligen synas i sig sjelf oskadlig, men jag her att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på några härmed gemenskap ägande omständigheter, som vid frågans behandling icke böra förbises.
Fiirst och främst bör det ihågkommas, alt betydliga -utgifter oundvikligen måste åtfölja den pågående underhandlingen med Maroccanska Regeringen, hvilka utgifters belopp måste fördelas äfven på de följande årens tillgångar.
Dernäst bör det icke förgätas, hvad Frih.
Palmstjerna i sin reservation ock antydt, att, sedan fördrag med Maroccanska Slaten kunnat afslutas, Svenska Regeringen, åtminstone under någon tid, måste med uppmärksamhet vaka deröfver, att den betingade säkerheten för Svenska sjöfarten i verkligheten kommer att äga rum, och att för sådant ändamål särskilda sjöexpeditioner torde blifva erforderliga, för hvilka Slaten får vidkännas ytterligare omkostnader.
Vidare bör det tagas i betraktande, att, sedan för verldshandeln nya fält. blifvit öppnade i aflägsnare länder, Svenska Regeringen icke bör underlåta att, lika med hvarje annan handlande nations Regering, söka, medelst inhemska producters ökade afsättning, åt landet bereda delaktighet af de fördelar, sorn den vidgade verldsmarknaden kan hafva att erbjuda.
I detta afseende är det vigtig!, alt medel för ändamålet kunna disponeras så, att de åtgärder, hvilka finnas nödvändiga, må kunna vidtagas.
Deraf torde det inses vara nödvändigt, att de tillgångar, som på ifrågavar. fond hittills kunnat vara alt beräkna, icke må undergå någon minskning.
Jag vill visserligen icke bestrida, att, ehuru den beskattning, hvarom här är fråga, sedan Algirs eröfring af Fransmännen, tid efter annan redan blifvit förminskad, dels genom den s. k.
Iästetalsafgiftens afskalfande, dels genom upphörande af convovafgiften på utgående varor, och dels äfven genom nedsättning af sanir ina afgift på inkommande varor, omständigheter dock skulle kunna i framtiden inträffa, till följd hvaraf tillgångarne på denna fond skulle kunna komma att öfverstiga det verkliga behof vet; men om och när sådant kan inträffa, kan det med visshet aulagas, all K.
M. sjelfmant vidlager de åtgärder, som af om - Den 4 Januari e. m. 37 ständigheterna kunna påkallas för åstadkommande af den möjliga minskningen i denna beskattning.
Hvad särskildt angår den af StatsUtsk. föreslagna förnyade anhållan, att ”nödiga åtgärder måtte vidtagas för lillvägabringande af en sådan reglering af Norska statens andel i de samfälda kostnaderna för Svenska och Norrska handelns skyddande, som med rättvisa oell billighet öfverensstämma”; så anser jag mig böra hafva äran upplysa, att den Svensk-Norska Comité', som varit förordnad alt bereda vissa de båda Rikena gemensamt rör:de ärenden, äfven baft sig uppdraget att handlägga frågan härom.
Comileens betänk, är nyligen inkommet lill K. Al., och det är således alt med visshet, emotse, att denna angelägenhet, utan någon förnyad framställning från R.
St:s sida, snart varder befordrad till ett önskadt slut.
Pä grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, hemställer jag lill R. o. Ad., huruvida icke den skrifvelse, som af Utsk. är föreslagen, må anses öfverflödig.
Gyllengranat, Carl August Burchard:
Uti allt hvad den siste värde talaren yttrat, får jag till alla delar instämma.
Cronhjelm, Polycarpus Erik: Sedan Eders Ex. behagat förklara, att betänk, borde punktvis föredragas, men den nu upplästa första punkten egentligen innehåller 2:ne ämnen, så har jag ämnat anhålla, att endast den Usta hälften af denna punkt mätte komma att nu föredragas.
Deu handlar 0111 en önskad nedsättning uti afgifterna, hvaremot andra delen handlar om lillvägabringande af någon reglering af Norrska statens andel uti ifråga var. afgifter.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Fåhraus, och instämmer med honom lill alla delar, men anhåller dock att fä tillägga några ord.
För det första ber jag om att fä uppläsa den Usta punkten af Frih. von Kramers reservation, så lydande: ”Det torde vara äfventyrlig), äfven i händelse af ett fredligt uppgörande med Marocco örn tributens upphörande, alt förminska Hand. o. Sjöf.fondens tillgångar, genom nedsättning i de 10 proc. å tull på inkommande varor, hvilka nu erläggas, emedan behofvet af handelsflottans skyddande mot sjöröfverier troligen ändå alltid kommer all fortfara, äfvensom tillfällen att yppas till befordrande af vigtiga företag för vår handels och sjöfarts upphjelpande, så inom som utom Riket.
I sednare fallet synes Chinas tillgänglighet för verldshandel!! med skäl påkalla, kanhända kostsamma, men i en framlid lönande åtgärder till afsättning af Svenska producter.
Fara är, om Hand.- o.
Sjöf.fonden åter sjunker till den obetydlighet, som för ett halft århundrade var händelsen, alt de utgifter, som å densamma nu anvisas, hvaribland 45,000 r:dr årligen för Svenska flottans hellof, mäste genom allmän bevillning fyllas.” Lika med Frih. von Kramer, måste jag bestrida nedsättning uf afgifterna till Hand.- o.
Sjöf.fonden, sorn 38 Den 4 Januari e. m. nu utgå med 10 proc. af tullen på inkommande varor.
Detta drabbar egentligen förbrukarne af utländska varuartiklar.
Om det äfven skulle lyckas att, genom tractaten med Maroccanska Regeringen, undvika ulgiflen af 20,000 piaster, så måste man dock alltid vara förvissad derom, att, för att för framtiden gifva kraft åt tractatens fortfarande, en mängd fartyg måste utrustas och underhållas; och hvarifrån taga medel dertill? förmodligen genom att öka allmänna bevillningen; men dertill torde icke R.
St. vara benägne.
Jag tror, alt en indireet beskattning alltid är mera naturlig och lemnar säkrare garantier emot misstag och orättvisa.
Man må ihågkomma förflutna tider, 1760, då Convoycassan, i brist af medel, hade råkat i en skuldsättning af 10 och en half tunnor guld till Staten och 21 tunnor guld till Banken.
Dessa summor hafva sedan måst afskrifvas.
Lika med tvenne föreg, talare, anhåller jag om afslag af första delen i denna punkt.
Hvad åter beträffar de bidrag, som utgå från Norrige, så kan jag icke undertrycka den tanken, att den icke svarar emot den handel, som detta rike har på medelhafvet.
Enligt de uppgifter, som jag ur detta betänk, inhemtat, uppgingo under loppet af åren 1S38 lill 1842 Norrska fartyg, gående på Medelhafvet, till 141 stycken, med tillsammans 11,601 läster, hvaremot Svenska fartyg till 251 stycken med 26,304 lästers drägtighet.
Norriges bidrag utgöres med 15,000 Norrska speciedaler, motsvarande omkring 40,000 r:dr Svenskt b:eo, under det att Sveriges bidrag uppgått till nära 200,000 r:dr b:co.
Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., det han, i anledn. af Gr.
Cronhjelms begäran, skulle i afseende på förevarande l:sta punkt framställa 2:ne särskilda proposrr och nu först finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla den del deraf, som angick nedsättning i nu stadgade afgift till Hand. o. Sjöf.fondeu.
Propos. till afslag å denna del af första punkten blef derefter framställd och med ja besvarad.
Vidare framställdes propos. till bifa11 å sednare delen af första punkten, ang:de reglering af Norrska statens andel i de samfällda kostnaderne för Svenska och Norrska handelns skyddande, hvilken propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja; hvarpå äfven denna sednare del af lusta punkleu af R. o. Ad. blef afslageu. 2:dra punkten, m. m.
St:s vid sist förflutna riksdag gjorda enahanda und. framställning, behagade K. M., vid föredragning af ärendet, i nåder förklara, alt, sedan K.
M. kommit i tillfälle att ronde den till Euionscomiteens handläggning
Den 4 Januari e. m. 39 remitterade fråga, om bidrag till den för Sverige och Norrige gemensamma Hand.- o. Sjöf.fonden, fatta nådigt beslut, K. M. framdeles, efter sig företeende omständigheter, ville tillse, om och i hvad man en reglering, ledande till besparing i förvaltningen, må kunna, i afseende å de Convoycommissariatct uppdragna åligganden, vidtagas.
Häraf är en följd, att sedan Unionscomiteens förslag nu inkommit och frågan om Norriges bidrag till Hand.- o.
Sjöf.fonden med det första kommer att till slutlig behandling företagas, äfven den af R.
St. förut gjorda und. framställningen blifver föremål för K.
Jag hemställer, huruvida icke vid sådant förhållande den nu föreslagna förnyade framställningen i enahanda syfte må, såsom jag vid förra punkten hemställt, anses öfverflödig.
Till hvad den siste talaren anfört, torde jag få lägga några ord.
Det är nemi. bekant, att Convoycommissariatets olivar, sammansättning är sådan, att 2:ue af Ilandelssocietetens ledamöter äro anställde i Directionen, på sätt Frih. von Krmmers reservation i ämnet upplyser.
Om nu Convoycommissariatet 'skulle upphäfvas, och dess befattningar öfverflyttas på Comm.cotl., så skulle svårligen det förhållande kunna äga rum, att incorporera 2:ne af Handelssocietetens ledamöter såsom ledamöter i ett Rikscollegium.
Likväl synas dessa personer vara ganska tjenliga der de finnas, emedan de äro i tillfälle att till Convoycominissariatets nytta göra productiva de kunskaper, de äga örn handelns behof.
Afven finnes inom Commissariatet en Norrsk ledamot, som icke eller lämpligen torde kunna inrymmas inom ett Svenskt collegium; och då härtill kommer, att K. M. i nåder förklarat, att fråga är om en reorganisation af embelsverken, så tyckes mig, att det förslag, som Utsk. framställt, är alltför tidigt.
Om man föröfrigt nu skulle öfverflytta på Comm.coll. en detalj, som man sedan vid förenkling af embetsverken skulle finna borde tillhöra något annat eller också ett särskildt verk, så hade man gjort en organisation i detta fall, som varit antingen alldeles öfverflödig, eller till intet ledande.
Jag anhåller således om afslag å den upplästa delen af StatsUlsk:s betänk.
Uppå härefter framställd propos. blef denna punkt afStatsUtsk:s utlåt, afslagen.
3:dje punkten, ang:de en, i följd, af Utsk:s tillstyrkande i ofvanberörde 2:dra punkt, föreslagen und. anhållan hos K. M. Gr. Cronhjelm:
Som den tredje punkten endast innefattar tillstyrkandet af den und. skrifvelsen till K. M., så torde den nu, till följd af R. o. Ad:s vidtagna beslut, komma alt förfalla. R. o. Ad. ansåg, att denna punkt, sedan R. o. Ad. afslagit 2:dra punkten, hade förfallit. 4:de punkten, ang:de Hand.- 0. Sjöf.fondens ingående till Hiksg.cont. m. m. 40 Den 4 Januari e. m. Hr Fåhraeus:
Vi åro nu åter inne på det. fäll, dit SiatsDtsk. icke länge sedan inledde oss genom förslaget om inleverering till Rikg:scont. af alla bevillningsmedel.
Nära nog allt hvad som då yttrades inom detta Hus emot samma förslag, synes mig tillämpligt, äfven på denna fråga.
Jag skulle derföre anse det vara att missbruka R. o. A:ds tid, om jag nu upprepade de skäl, som då omständligt anfördes, och som, af alla talarne i samma riktning utvecklade, af R. o. Ad. enstämmigt godkändes.
Af dessa skäl sätter jag likväl främst sjelfva grundsatseu — den vigtiga och af alla statsrättslärare såsom axiom antagne grundsatsen — att noga värda sig om gränsbestämningen emellan den administrativa myndigheten och representationen.