Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Novembertraktaten blef Sveriges politik i och med detsamma oåterkalleligt bestämd till ett ouphörligt förbund med Vestmakterne och Den 8 Juli f. m. S" 193 och företrädesvis med England, men icke föreställer jag mig att Novembertraktaten till den grad förbinder Vestmaktérne med oss, att vi skulle, derom oåtsporda, kunna inkasta oss i hvilka förvecklingar som heldst, dock har den allmänna upinärksamheten icke kunnat undgå att finna det besynnerligt att då allt, ifrån Hr von Scheeles beryktade not ända till dagens utländska tidningar, talar om en offensiv- och defensiv allians mellan Danmark och Sverige, ingen officiel vederläggning förekommer, och då R.
St:r icke derom hafva den ringaste aning, föreställer jag mig att ryktet måste vara ogrundadt.
Under sådana förhållanden förekommer det mig äfven oväntadt att oaktadt Kronprinsen mottagit regeringen under Hans M:s, som det säges, förestående resa, har likväl K.
M. undantagit från regeriugsärendena de utrikes angelägenheterne, men inom oss förekomma i afseende på de utländska förhållanderne ofta så besynnerliga företeelser, hvilka visserligen icke inom andra konstitutionella länder, särdeles under representationens sammanvaro, skulle kunna ega rum.
I vår egenskap af kringflutet land och handlande nation med konstitutionell statsförfattning måste vi finna våra intressen så nära förenade med England, vårt förbund med detta land så gifvet och fast, att våra försvars-anstalter i betydlig mån från denna åsigt bör utgå.
Jag tager mig med anledning deraf friheten anföra öfver hvilka krafter till sjös England har att bjuda De utgöra Linieskepp för segel 5 6, för ånga 43, summa 99.
Fregatter » 80, » 20, » 100.
Korvetter » 50, » 58, » 108.
Briggar och mindre fartyg » 61, )> 47, » 108.
Kanonslupar med skruf » 156, » 156. 8 Hospital 21, » — » 21.
Ångfartyg med skofvelhjul » 120, » 120.
Summa 268, 444, 712. hvilka tillsammans föra 16,871 kanoner och hästkrafter 90,276.
Dessutom förefinnas 112 större och mindre fartyg som icke mera repareras.
Hvad deras marinbudget upgår till, torde vara onödigt anföra såsom varande ojemförlig.
Skulle nu Frankrikes sjömakt kunna intagas i beräkningen vore det väl, men att derpå bygga, vore måhända oförsigtigt.
Autokraternas sympatier hafva redan börjat visa sig och man må ingalunda föreställa sig att de ryska ansträngningarne för sjöförsvaret afse oss.
Så är icke förhållandet, det behöfva de ej, utan torde anledningen rättare träffas uti Rysslands naturliga hugkomst af Englands betydliga andel i det orientaliska kriget.
För ryska Autokratiens välde har landvidden börjat blifva för trång, och Czar Peters anda som städse sväfvat öfver det ryska kabinettets sluga politik har visat huru man åsyftar att äfven tillegna sig herraväldet öfver hafvet såsom enda utvägen för vinnande af det universalvälde hvartill det synes sträfva.
Jag har understundom hört yttras att tillvaron af aldrig så liten skymt af Linieflotta skulle för oss utgöra en angelägenhet för bibehållande af alliansen med Yestmakterne.
Detta kan jag omöjligen förstå i VII H. 13 194 Den 8 Juli f. m. bredd med de Sjöförsvarskrafter som både Frankrike och England förete.
I)e kunna icke vara i behof af våra 8 skepp, dem vi 1872 skulle hafva tjenstbara, men Ryssland skulle kunna komma att behöfva dem och deri ligger det vådligaste för deras bibehållande.
Då en brytning emellan England och Frankrike möjligen kommer att upstå. hvem ansvarar för, att det då icke blifver af stort intresse för Ryssland att till sina möjligen 00 skepp få råkna 8 svenska oell kanske öfver 8 danska (viii förståendes att Danmark utan något särdeles i ögon fallande ändamål fortgår -på den bana det beträdt) för att såmedelst bjuda England spetsen.
Det är ifrån en sådan synpunkt jag afven hyser en verklig fruktan för Sveriges fortfarande ansträngningar med skattemedlens fruktlösa nedläggande på en LinieFlotta, sorn omöjligt hädanefter mera än hittills kan inom försvaret komma att upfylla det afsedda ändamålet; och omöjligt är det ingalunda att sådane tidsförhållanden kunna upkomma, att våra 8 skepp kunde blifva påfordrade att i förening med den Ryska sjömakten bekriga England — vår enda naturliga förbundsstat; och det är detta jag mera än allt annat fruktar.
Dessa mina åsigter få icke upfattas såsom någon förnärmelse emot LinieFlottan i och för sig sjelf, eller som ett underkännande af vapnets värde, derest förmågan att upbringa och till erforderlig styrka underhålla det, vore för handen.
Det är endast tviflet i detta hänseende som dikterar mina åsigter.
— Ingenting är naturligare än att en sjöman, som varit van vid större skepp, älskar dem; men derifrån får icke utgå ofördragsamhet emot åsigternes olikhet i afseende å ändamålsenlighet och nytta under vissa förhållanden; och jag får säga att vi i det afseende gjort inom våra parlamentariska förhandlingar ett betydligt framsteg, då en så beskaffad fråga som denna nu mera kan här behandlas med hofsamhet och lugn; och naturligt är att man söker vederlägga sådana åsigter, som män finner kunna bestridas.
Jag har nämnt Rysslands intresse af att Sverige fortfar att ega en för sitt försvar otillräcklig
LinieFlotta och jag tager mig friheten erinra ryska kabinettets beteende vid den i olycksaligt minne bekanta skeppshandeln, då ryska Ministern hufvudstupa begaf sig till Konungen i Christiania för att motarbeta försäljningen.
Vid remissen af den K.
Proposm tog jag mig friheten begära Utsk:s upmärksamhet på ändamålsenligheten af att återgifva vår Armée sin SkärgårdsFlotta, att tillstyrka särskilda anslag för den, och särskildt för de djupgående fartygen, som för handelns och sjöfartens värnande uti aflägsna farvatten kunde vara af nöden; jag påpekade äfven det kostsamma nybyggandet af Linieskepp och utgifterna för deras bibehållande.
Flottornas sammanslagning egde rum under då varande ryssvänliga politik, under familjefördragets tillvaro, som om det ej tryggade sjelfva den svenska folkkäuslan, åtminstone smickrade högsta maktens innehafvare med tron på en oqvald besittning af hvad man innehade.
Skärgårdsvapnet har alltsedan sammanslagningen varit så till sägandes ställt i bakgrunden och att denna åsigt fortfar torde icke kunna bestridas på grund af den K.
Proposm, som afstyrker all nybyggnad af SkärgårdsFartyg.
Men systemet har i detta hänseende aldrig varit så bestämdt utta - Den 8 Juni f. m. 195 ladt som nu i den K, Propos.
StatsUtsk. har visserligen icke ansett sig kunna understödja den K.
Proposui men StatsUtsk. har icke heller afstyrkt densamma.
Utsk. har icke klart uttalat sin mening huruvida det vore förenligt, ändamålsenligt och klokt, att vid betraktande af den Ryska sjömaktens styrka och framtids syften och med afseende å våra ekonomiska utvägar fortgå på ett i min tanka fruktlöst skattemedlens användande på en gren af försvarsverket som aldrig kan komma att lemna något tillfredsställande och till landets båtnad ledande resultat.
— Tiden synes således i alla hänseenden nu vara inne att R.
Stu- komma att öppet uttala en öfvertygelse.
Men härtill fordras StatsUtsk:s ledning för omdömet; och det är ett sådant jag till min ledsnad uti StatsUtsk:s Betänk, funnit mig sakna.
Här är icke fråga om att afpruta några siffror, fråga nr här örn uttalandet af en stor och vigtig grundsats för att afgöra en fråga som varat allt för länge för att icke leda till något bestämdt och grundligt beslut.
Utsk. har icke, såsom vid 4:de IdufvudTiteln, åt mina anmärkmr egnat det afseende att ens hafva antydt deras genomögnande (jag nämner detta i förbigående, och utan alla anspråk på ett motsatt förhållande) men såsom anledning att begära en återremiss af Utsk:s Betänk, i hvad det omfattar materieleu inom 5:te HufvudTiteln; för att ifrån Utsk. återfå ett bestämdt yttrande, om Utsk. anser sig med godt samvete kunna fortfarande föreslå R.
St:r att splittra Sveriges finansiella utvägar emellan ett försvar bygdt på 8. om 15-år tjenstbara Linieskepp och det högst tarfliga anslaget för Skärgårdsvapnet, som nu tillstyrkes.
Jag hoppas att från Utsk. få ett bestämdt på sakförhållanden grundadt Utlåt, hvarföre icke den djupgående Blottans och SkärgårdsFlottans Corpser, stater och anslag till materiel böra från hvarandra skiljas, då föremålen för deras verkningsomfång och bestämmelse är så oändligt olika, för att såmedelst sätta R.
Stu- i tillfälle att i underd. underställa K.
M. de åsigter, hvari R.
St:r i denna vigtiga gruudsatslråga stannat.
Det är på grund häraf jag tager mig friheien anhålla om R. o. Ad:s bifall till återremiss af Betänk, samt Pir Gr:s o. Landtm, propos. derå.
Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att många talare anmält sig till afgifvande af yttranden i detta ämne, framställd propos., upskjöts fortsättningen af förev:de öfverläggning till eftermiihs plenum, samt åtskiljdes Högloft. R. o. Ad. kl. 3 e. m.
Alberl Munck. 196 Ren 8 Juli e. m. Onsdagen den 8 Juli 1857.
Justerades pleni-prot. för den 10 sistl.
NYo 72, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Femte HufvudTitel.
I fråga om det under litt.
A. uptagna, af K.
M. äskade extra anslag till fullföljande af iståndsättningen och vidmakthållandet af Flottans krigsfartygs materiel, hvarom öfverläggningen under f. m. plenum hade blifvit börjad, yttrade sig Hr Brakel, Mauritz Gustaf: På f. m. omtalade Gr.
Anckarsvärd, huruledes vår östra graune efter sista kriget med Vestmakterne börjat att vinlägga sig om skapandet af en mindre AngFlotta i stället för en RoddFlotta, hvilken sednare han funnit vara oförmögen att fullgöra sitt åliggande, nemi. kustförsvaret, hvarjemte Hr Gr.-n yttrade, att som han för sin del hyllade den åsigten, att Sverige borde rikta alla sina krafter på åstadkommandet af ett starkt landtförsvar, ansåg han att man, till förstärkandet af detta försvar, borde vara betänkt uppå att skapa ett mindre sjövapen, som med framgång kunde upträda emot den AngSkärgårdsFlotta, vår östra granne börjat bygga.
På grund af detta utaf Gr:n anförda skäl får jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till bifall^ å det af K.
M. begärda anslaget till nybyggnad af åtta stycken Angkanonslupar.
Het kan ej annat än förefalla mig högst besynnerligt, att man uti det innev:de framåtskridandets tidehvarf, då menniskorna söka att i alla riktningar tillgodogöra sig naturens mäktiga krafter, skall envisas att vilja för fartygs framdrifvande använda muskelkraften i st. f. ångkraften; och detta ehuru erfarenheten visat att de medelst rodd framdrifna krigsfartygen äro ångkrigsfartygen i allt underlägsne.
Jag har under den gemensamma öfverläggningen sökt att ådagalägga, huru underlägsna roddfartygen äro i manövern, huruledes det är omöjligt att med dessa fartyg, efter ett lyckligen tillbakaslaget anfall, tillgodogöra sig segrens frukter, och jag vill nu med ett exempel visa, huru lätt det är att med ångfartyg öfversegla dessa roddfartyg.
Jag skall t. o. m. antaga, att en flottilj af de sistnämnda fartygen ligger i en för dem fördelaktig position, t. ex. i ett sund, ett pass, der de icke behöfva manövrera samt att den vid kusten opererande LandtArméens ena flygel stödjer sig på dem.
Jag antager vidare, att detta sund icke kan forceras till sjös men att Arméen måste, till följd af fiendens påträngande, vika från sin innehafda position.
Följden deraf blifyer naturligtvis den, att fiendens Armé intager denna position, up - Den 8 Juli e. m. 197 för batterier på strändernas höjder, der de af roddflottiljens kanoner ej kunna träffas, och börjar beskjuta RoddFlottan, hvaraf åter blifver följden, att denna Flotta måste äfven i sin ordning retirera.
Nu är det vanligtvis förhållandet, att omkring sund ligga mer eller mindre öpna fjärdar och öfver en sådan fjärd måste således roddsluparne föras.
Har fienden för sitt anfall valt en dag då det blåser häftigare, så inträffar den omständighet, att dessa på den öpna fjärden utkomna roddkanonslupars skottsäkerhet blifver så ringa, att en ångflottilj utan särdeles våda kan tränga dem på lifvet och öfversegla dem.
Ar det åter alldeles lugnt väder och fienden kan alltid välja dagen, då ångflottiljen angriper roddsluparne, så blifva de sednare under den började kanonaden så insvepta i rök, att man knappast kan se 3 å 4 alnar framför sig. och huru lätt är det ej då för ångflottiljen att rycka fram och omkullkasta dem!
Enär jag således fortfarande hyser den fasta öfvertygelsen, att roddkanonbåtar numera äro ett alldeles olämpligt sjövapen, så vida de ej betraktas som positionsbatterier bakom stängsellinier och svårt forcera sjöpass, får jag anhålla om afslag å det morn., deri Utsk. tillstyrker ett anslag af 42,000
Rdr för anskaffning af en eller flere rodd-kanonbåtar, och deremot om bifall till K.
M:s begäran om medel till 8 ång-kanonslupars nybyggnad.
Den tillstyrkta summan är visserligen en obetydlighet, men det är för den af mig hyllade principens skull som jag anser mig böra motsätta mig dess beviljande.
Jag hade tänkt att belysa åtskilligt af hvad Gr.
Anckarsvärd på f. m anfört, men jag skall afstå derifrån, såvida icke discussionen får en större utsträckning och Gr.
Anckarsvärd ånyo uptager ämnet.
Att följa Gr.
Anckarsvärd på bans politiska betraktelsers vidsträckta fält, torde icke vara behöfligt, och jag vill derföre helt och hållet förbigå denna del af Hr Grms anförande.
Såsom skäl för sitt yrkande, att StatsUtsk:s Utlåt, uti nu ifrågav:de hänseende måtte återremitteras, har Hr Gr:n, ibland annat, anfört, att det vore särdeles angeläget att från Utsk. få en utredning, huruledes Sveriges Sjöförsvar borde vara beskaffadt.
Jag för min del kan ej annat än lyckönska StatsUtsk., för det att Utsk. icke försökt att beträda denna väg, ty jag tror, att hvarken StatsUtsk. eller något annat Utsk., det må nu sammansättas huru som helst, mäktar afgifva ett förslag, som skulle lyckas tillvinna sig odeladt bifall.
Förslag kunna visserligen upgöras, men hurudant blifver deras öde?
Jo, att sönderrifvas. E. Stu- hafva redan en gång uttalat deras åsigt i denna fråga, och jag frågar, om den blifvit respekterad?
St:r äfven nu uttalade en bestämd åsigt, skulle den troligtvis lika litet respekteras.
Jag tror derföre det vara bäst att låta Regeringen, fri från alla bearbetningar vare sig från det ena eller andra hållet, sköta denna angelägenhet.
Anckarsvärd har uttryckligen här förklarat, att Regeringen tillbakasatt
Skärgårdsvapnet och såsom skäl för detta sitt påstående anfört den omständighet, att Chefen för SjöförsvarsDepart:t afstyrkt all nybyggnad af kanonbåtar under nästk:de Statsregleringsperiod. 1' 198 D en 8 Juli e. m. detta afseende anser jag
Hr Depart:tsChefen hafva handlat ganska välbetänkt.
Yi hafva redan ett tillräckligt antal kanonbåtar, fullt så många som vi kunna bemanna och till alla delar fullt utrustade.
Att nu under freden bygga ännu flera vore alldeles obehöfligt, ty om krig skulle utbryta hinner man ganska väl bygga de kanonbåtar man ytterligare kan behöfva, enär dylika kunna byggas på ganska kort tid.
Anckarsvärd hafva saknat allt skäl för sin emot Regeringen i detta hänseende framkastade beskyllning.
Anckarsvärd berättat oss, huruledes Rysslands LinieFlotta dagligen tillväxer och från detta förhållande dragit den slutsatsen, att vi icke borde hafva någon LinieFlotta utan blott Roddflotta.
Jag beklagar den befälhafvare, som med dessa roddbåtar måste möta en fiendtlig AngFlotta, och jag vill ej önska den värde Gr:n sjelf något så illa, som att han skulle vara med på Skärgårdsflottan vid ett sådant möte.
Men långt ifrån att anse den Ryska OrlogsFlottans förökande vara ett skäl för den Svenskas förminskande, tror jag tvärtom, att åsynen af den förras tillväxt bör vara en sporre för oss att skapa en så mäktig Flotta som vi möjligen kunna åstadkomma och underhålla.
Anckarsvärd har åberopat en af Öfverste Hagelstam författad stridskarta.
Jag lemnar denna karta i sitt värde, jag har ej fått tillfälle att se den och vill derföre ej deröfver mig yttra, men hvad jag med säkerhet tror mig kunna förklara, det är, att om vi, såsom Gr.
Anckarsvärd tyckas vilja, skulle företaga oss att täppa igen alla de sund, hvarigenom en fiendtlig Flotta kan inlöpa, och dito uprensa åtskilliga andra lör alt hindra fiendens landstigning å våra kuster, så finge vi mera att göra än vi skulle medhinna, helst under nuv:de förhållanden, då jernvägs-arbetena taga en så stor del af våra arbetskrafter i anspråk.
Anckarsvärd har äfven velat skrämma oss dermed, att Ryssarne skola vara sysselsatta med att bygga en hamn för Örlogsflotta i Libau.
Jag för min del skulle tro, att de kunna välja vida bättre platser än denna, så att, om Gr.
Anckarsvärds upgift är grundad, vi icke behöfva mycket frukta för denna anläggning.
Anckarsvärd har sagt, att de nybyggda ångkanonsluparne skall vara misslyckade.
Jag känner icke, hvarifrån Hr Grun hämtat denna underrättelse, hvilken alldeles står i strid med hvad jag fått mig meddeladt.
Jag bar äfven varit närvrde vid en profskjutning som dessa slupar verkställde, och dervid man hade skäl att vara belåten med resultatet.
Det är väl sannt,. att de i åtskilliga detaljer tarfva någon förändring, men denna är lätt åstadkommen och jag skulle lyckönska oss, om vi aldrig komme att göra några mera misslyckade försök än detta.
Andra nationer hafva gjort mycket större, mycket beklagligare misstag.
Jag slutar med att förklara, att jag skulle hafva önskat, att StatsUtsk:s förslag hade varit något annorlunda beskaffadt, men att jag ej anser mig böra uptaga tiden med att ingå i en utförligare framställning af min åsigt härutinnan, såvida jag ej under discussionens fortgång finner mig dertill upmanad.
Den 8 Juli e. m. 199 Hr Lilljehöök, Carl Berthild:
Jag vill ieke ingå uti någon utförlig framställning i afseende å Skärgårds-vapnets rätta beskaffenhet i en framtid, utan endast fästa mig vid några få punkter af det som under denna discussion blifvit yttradt.
Frågan om Sveriges sjöförsvar har under nästan ett halft århundrades tid varit så mycket afhandlad. att man möjligtvis, ir.ed deraf vunnen erfarenhet, skulle kunna för sig upgöra en plan derför.
Jag fruktar dock, att de fleste, som vågade ett såd ant försök, med afseende på en något aflägsen framtid skulle misslyckas.'
Krigskonsten är, såsom allt annat, i en ständig utveckling och deraf följer, att den plan man nu anser vara förträfflig, törhända måste förkastas om några få år.
Jag tror derföre, att vi göra klokast, om vi med den materiel vi för närv:de ega, söka åstadkomma det högsta möjliga.
Utgående från denna ståndpunkt och efter att hafva efter bästa förmåga pröfvat frågan, har jag kommit till den öfvertygelse, att Sve rige ingalunda bör frånsäga sig dess nu innehafda plats såsom en sjömakt af andra ordningen.
Det finnes icke något land, som gränsar till hafskust och har sjövant folk, som icke anser sig behöfva bevarade fartyg.
Jag kan framdraga exemplet af en nation, som f. u. söker att bilda sig till sjömakt under ingalunda gynnsamma förhållanden, nemi.
Detta land liar en kuststräcka, som icke upgår till -gidel af vår, men detta oaktadt nedlägger det ganska betydliga kostnader på bildandet af en ÖrlogsFlotta.
Att ett sjövapen, bestående af roddkanonslupar jemte ångslupar, skulle vara ett tillräckligt sjöförsvar för Sverige, kan jag för min del ej antaga.
Då jag kastar en blick på kartan och ser, att stora sträckor af våra kuster äro alldeles olämpliga för en SkärgårdsFlottas upträdande och ligga långt aflägsne från andra delar af kusten, som lättare kunna försvaras, samt då jag tillika besinnar, att Sverige icke har förmåga att skapa och underhålla en så stor OrlogsFlottn, att den kan försvara hvarje punkt af kusten, der en mäktig fiende vill företaga en landstigning, så kommer jag till den slutsatsen, att vi måste söka skaffa oss ett sjövapen, hvilket både kan biträda SkärgårdsFlottan i försvaret af vissa Skärgårdar och derjemte förmår att skydda de öpna kusterna.
Jag tror att med ångkraft, försedda krigsfartyg äro de, som kunna upfylla denna dubbla bestämmelse.
Sedan ångkraften blifvit använd för krigsfartygs framdrifvande, finnes icke mera något hinder för äfven de största sådana fartyg att ingå i inre farvatten och operera tillsammans med en SkärgårdsFlotta.
Men denna Flotta måste äfven vara försedd med ångkraft och det nr icke, såsom några tyckes tro, nog dermed, att en roddflottilj vid sina operationer har hjelp af ångfartyg, ty jag hemställer till hvar och en, som har någon sakkännedom i denna fråga, huruvida han icke finner, att en sådan roddflottilj, under det att den bogseras, är alldeles värnlös och lätt kan blifva af en fiendtlig Ångflotta helt och hållet tillintetgjord.
Jag.tror derföre, att en roende SkärgårdsFlottas röle hädanefter blifvei; inskränkt till försvaret af vissa punkter i våra inre farvatten.
Vidare hyser jag den öfvertygelse, att ett Skärgårds-vapen, betrakta i och för sig sjelft och utan att vara grundadt på Sjö - 200 Den 8 Juli e. m. manskapet, icke kan bära sig.
Jag har genomgått en mängd handlingar från 1780-talet t. o. m. år 1812 för att finna, huruledes Skärgårds-vapnets ryktbaraste och skickligaste Officerare fått sin krigarebildning, och jag har funnit, att alla dessa Officerare blifvit bildade till sjömän dels på de fregatter, som fordom utsändes på expeditioner både i Östersjön och Nordsjön samt till Medehafvet, dels och på handelsfartyg.
Tjenstgöring på större fartyg synes också vara den enda rätta vägen till att blifva en duglig sjöman.
Utan en sådan bildning kan en Befälhafvare på ett Skärgårds-fartyg visserligen vara ganska skicklig, men fullt duglig Olifver han icke; dertill fordras att vara väl hemmastadd med vind och våg.
Jag underkänner således ingalunda vigten af att ega ett Skärgårds-vapen, men jag tror att vi derutöfver måste ega ett vapen, som kan användas på öppna sjön.
Under krig kunna ganska ofta transporter långt ifrån kusten förekomma och dessa transporter kunna icke verkställas utan större fartyg.
Om vi fortfarande bibehålla och utveckla vårt yttre sjöförsvar, så tvingas fienden att göra vida större ansträngningar att anfalla oss, än om vi lemnade honom vägen öfver hafvet alldeles öppen och hinderfri.
Jag tror äfven, att det skulle Väcka hvarje annan nations förvåning, om den sage, att Sverige, eller rättare sagdt den Skandinaviska halfön, ehuru på trenne sidor omgifvet af haf, likväl ville uphöra att vara en sjömakt.
Jag kan ej neka, att jag finner det vara för nationalkänslan i högsta grad nedslående och sårande, att vi skulle lemna herraväldet öfver Östersjön och Kattegat, haf, öfver hvilka vi fordom varit herrskare, åt hvilken Stat som helst, blott den förskaffade sig C å 8 större krigsfartyg och således med en jemförelsevis ganska ringa styrka kunde blockera våra hamnar, hindra vår handel, hvarpå vårt välstånd i så hög grad beror.
Man har visserligen under en längre följd af år sökt att inprägla hos nationen den åsigt, att Sverige borde helt och hållet kasta tanken på att vara en sjömakt öfver bord, men man har dock lyckligtvis icke förmått att i nationens sinne utplåna denna tanke.
Man har i dag ånyo framdragit en sak, som många gånger förut blifvit framhållen, så snart det är fråga om att klandra Regeringen, nemi. den s. k.
Skeppshandeln.
För att söka visa rätta halten af detta så ofta idisslade klander, anhåller jag att få upläsa hvad en utmärkt utländsk författare derom yttrat.
Efter att hafva redogjort för frågans upkomst och hela utveckling, säger han: »Svenska Regeringen som ehuru den derigenom ådrog sig penninge-upoffring, återkallade försäljningen och handlade dermed värdigt och rättsenligt.» (Causes Célébres du droit maritime des nations par du Cussy.)
Så bedömes denna sak af en utländning, hvilken, så vidt jag vet, ej haft några skäl att i sitt omdöme spara Sverige.
Jag slutar med att tillkännagifva, att ehuru jag icke i allo gillar hvad StatsUtsk. i denna del af sitt Utlåt, föreslagit, likväl och då dess förslag, i sin helhet betraktadt, synes mig vara ganska förtjenstfull!, anser jag att detsamma bör af R. o. Ad. bifallas.
Den 8 Jull e. m. 201 Frih. af Ugglas, Curt Gustaf:
Jag beklagar att våra förhållanden ej medgifva, att Chefen för det Departit, hvars budget nu är föremål för E. o. Ad:s öfverläggning, sjelf kan vara närv:de och yttra sig i frågan.
Emellertid vill jag, å lians vägnar, till vederläggning uptaga några af de anmärkningar, Gr.
Anckarsvärd framställt.
Den värde Grin har ej inskränkt sitt klander till den nuv:de förvaltningen, utan deri gått så långt tillbaka i tiden som ända till 1824, då SkärgårdsFlottan förenades med LinieFlottan.