Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser för min del att de skäl, som blifvit förebragta, äro tillräckliga för att utverka R. o. Adis förkastande af Utsk:s förslag
Den 12 Februari f. m. 425 och jag undviker att, förrän jag finner att nödvändigheten det påkallar, ingå i någon ytterligare granskning af ämnet, men för min del afstyrker jag vördsamt R. o. Ad. alt ingå på hvad Ekon.Utsk. i denna del föreslagit.
Palmstjerna har hufvudsakligen motiverat sitt afslag pä betänk, dermed, att det icke skulle medföra någon nytta för Gottland.
I detta afseende tager jag mig friheten ali fästa uppmärksamheten derpå, alt troligtvis förstå Gottlänningarne, ifrån hvilka molionen utgått, bättre hvad som kan vara fördelaktigt för dem, än andra kunna vara i tillfälle att bedöma det.
Hvad som för mig visar sig såsom stor anledn. att bifalla betänk, eller att tillstyrka ett förnyande hos K. M. af föregrde R.
St:s und. anhållan om afseende på detta förslag, är att de auktoriteter, hvilka varit hörda öfver detta ämne, alla gemensamt utan undantag tillstyrkt denna fördel för Gottland.
Om Gottland icke skulle hafva någon fördel deraf, så är det åtminstone ännu icke för huset bevisadt, alt några olägenheter deraf för Gottland eller för landet i allmänhet skulle uppstå.
Beträffande hvad här blifvit anfördt i afseende på lättheten för smuggling, så anser jag denna anmärkn. vara föga grundad, ty säkerligen skall Slilö hamn fä en tull-station och dä förmodar jag alt smuggleri der skulle komma mindre i fråga än på hela vår öppna kust och alla de ställen, som icke äro försedda med tullstationer.
Jag finnér i öfrigt icke alt befästningen af Slitö har något sammanhang med sakens närvar, skick, ehuru det väl är möjligt alt en sådan sak kan komma i fråga framdeles.
Vi hafva vid Slitö en påminnelse örn huru det understundom har gatt till i vål t land.
Slitö har fordom varit försedt med en ganska ärlig befästning, en af de bästa i vårt land, men den blef enligt den lidens rådande grundsatser sprängd och förstörd.
För min del tror jag alldeles icke alt befästningen kan komma i fråga förr än man anser alt behof deraf skulle inträda.
Man säger alt icke nederlaget kan vara i säkerhet förr än det blifvit befästadt; men detta gäller, efter hvad jag kan förstå, inga andra än dem som nederlägga varor, och det blir då deras sak alt se efter sådant och deras risk.
Om icke varorna äro i säkerhet, så lära troligen icke några varor komma dil.
Dä jag emellertid icke kan inse alt någon skada hvarken enskildt för Gottland, hvilket visserligen icke är att förmoda, eller för landet i öfrigt kan komma i fråga, utan tvertom mycken nylla för landet i vissa fall, på sätt Frih.
Cederström här anfört, så finner jag intet skäl här vara förhanden att afslå detta betänk., ulan tvertom all anledn. alt detsamma bifalla.
Au g:
Den första frågan som bör pröfvas torde vara den, huruvida en sådan hamn vid Slitö, som här blifvit föreslagen, skulle vara lill någon fördel för det allmänna eller icke.
Jag tror likväl alt man lämpligare bör kunna få ett grundadt omdöme i detta afseende om man hänför sig till de auktoriteter, som deröfver yttrat sig, än om hvar och en här företager sig att efter enskildt tycke och smak afgöra densamma.
Skulle man / i2G Deli 12 Februari f. m.
Verkligen tilltro sig att nu grundligen kunna afhandla denna del af ämnet, så ber jag att nian ville fästa noga afseende på den obestridliga fördelen sorn denna hamn äger framför alla andra kusthamnar, att den är sällan besvärad med is oell att således sjöfarten är så godt som hela året öppen.
Deraf följer att många fartyg, som ämna sig in till Finska viken, men som riskera att der blifva infrusna och vinterliggande, skulle linna sin fördel i alt nederlägga sin last i Slitö och sedan gå på andra farvatten under vintern.
Såsom jag nyss nämt, tror jag likväl att en utförlig pröfning af allt detta här svårligen kan äga rum, och äfvenledes är temligen öfverflödig, sedan auktoriteterna med full sakkännedom deröfver yttrat sig, och då dessa sammanstämmande vitsordat nyttan för landet af en frihamn vid Slitö, så tyckes mig att man derom icke vidare borde tvista och orda på så lösliga grunder som nu sker.
Men ett annat inkast har blifvit framstäldt af Hr Lagerhjelm då han sagt, att det vore stor fara för smuggling om nederlagsrätt här funnes.
Jag vill då påminna derom, att det icke är fråga örn att bevilja denna hamn någon vidare fördel, än den som redan finnes medgifven för 4 andra hamnar i vårt land, nemi.
Götheborg, Carlskrona, Carlshamn och Stockholm.
Och hvarföre förespeglar man då så fasligt stora vådor af alt medgifva en rätt åt denna hamn, som icke medfört några öfverklagade olägenheter vid de andra 4?
Vigten af detta inkast torde således blott genom denna enkla uppgift vara undanröjd.
En annan värd talare har afbrutit sitt yttrande med den förklaringen, att hans vigtigaste skäl voro politiska, men alt han ville spara dem tills vidare.
Jag skall i detta fall följa hans föredöme och icke heller vidröra dessa förhållanden förr än jag hör alt man derifrån vill hemta anledn. lill afslag å betänk., ty min öfvertygelse är att några vådor, äfven ifrån den sidan, icke heller existera.
Min konklusion är således, att detta betänk, borde bifallas. o Hr inkerman, Fredr.:
Såsom det framställes i Utsk:s recit i början af detta betänk., så är frågan numera icke ny.
Den har förut varit väckt vid 1840—1841 årens riksdag och föranledt ifrån 11.
St. en lika beskaffad hemställan lill K. 31., som den nu föreslagna.
Denna skrifvelsen har, enligt hvad äfven betänk, utvisar, blifvit på vanligt sätt behandlad.
Vederbör, embetsauktoriteter hafva blifvit deröfver hörda och de hafva, efter hvad likaledes betänk, upplyser, tillstyrkt II.
St:s und. anhållan.
Dä nu emellertid K. 31. icke bifallit den gjorda anhållan, så kan jag icke föreställa mig annat än alt skäl förefunnits af den beskaffenhet, att något bifall för närvar, icke borde lemnäs till 11.
St:s anhållan.
De kunde hafva varit af den beskaffenhet, som ett par talare påpekat, eller politiska, och jag tilltror mig icke att kunna bedöma eller ens ana dem, men jag gissar dock alt sådana skäl existera.
Emellertid är denna framställning redan af R.
St. till K. 31. gjord, och då redan den omständigheten, att ett förnyande deraf varit i fråga vid denna riksdag, sannolikt utgör tillräcklig påminnelse i ämnet, så anser jag att en förnyelse af den förut gjorda hemställan, såsom Utsk:s be - Den ] 2 Februari f. m. länk. nu åsyftar, är utan ändamål och obehöflig och får fördenskull förena mig med den föreg:de talaren, som yrkat afslag å betänk.
Hr Munck af Rosenschöld: Dä Hr von Hartmansdorff var en ibland de få, som vid 1840 års riksdag sälte sig emot detta förslag, så hade jag väntat att han äfven nu med sin kända skicklighet skulle bevisa det opatriotiska och det opolitiska i att framlägga förslag till inrättande af en nederlagsplats vid Slitö hamn.
Jag vill icke fäsla mig vid de mindre merkantila olägenheter, som en nederlagsplats i Slitö kunde medföra; men jag vilt fäsla mig så mycket mera vid de politiska skäl, som tala emot en nederlagsplats på detta ställe.
Det torde vara bekant för hvar och en, att Ryssland och England äro de makter som utöfva herraväldet öfver handeln på Östersjön.
Det torde äfven vara bekant, att Ryssland och England äro stora makter som icke allenast kunna strida om herraväldet på Östersjön, utan äfven örn verldsherraväldet.
Blir Slitö en frihamn och nederlagsplats, så blir det nödvändigt, såsom Gr.
Anckarsvärd yttrat, att antingen de, som anse det vara fördel för sig att begagna denna nederlagsplats, måste för nederlagets säkerhet söka befästa densamma och derigenom sätta sig i besitning af ön, eller också att vi sjelfve mäste befästa den.
Befästa vi den sjelfve, då är det att använda de summor, som dertill älgå, för fiendens räkning, ty befästningen må, såsom Gr.
Anckarsvärd yttrat, vara huru artig som helst, så förmodar jag att fienden det oaktadt kan intaga densamma, och det blefve antingen England eller Ryssland, allt efter som öfvermakten kom att ligga på den ena eller andra sidan.
Jag afstyrker derföre betänk.
Jag känner visserligen det obehagliga, som är förenadt med att yttra sig i detta ämne, hvilket en längre tid utgjort föremålet för partiernas strider.
Det har äfven någon gång blifvit anslaget på de nationela känslorne — hvilka för mig, likasom för hvarje annan redlig
Svensk äro heliga — i det man sagt, alt det skulle gifva anledn. för en annan makt, än Sverige, att tillegna sig herraväldet öfver Gottland, samt framkalla fästen, från hvilka en annan flagga än den Svenska komrne att svaja.
Blefve detta följden, skulle jag visserligen icke vara den siste att rösta emot förslaget; men nu har åtminstone jag svårt att inse, huru ett så enkelt förslag, som det hvilket detta betänk, innehåller, skulle kunna hafva en sådan påföljd, och om en sådan begärelse emot förmodan kunde uppkomma hos en främmande stat, ser jag icke hvarföre den lika väl kunde uppstå utan något nederlag vid Slitö.
Rätta sältet, mine Hrr! att förebygga sjelfva möjligheten af en sådan lust, är kraft inom landet, skapad af enighet och beredvillighet till de uppoffringar, fäderneslandets försvar fordrar.
Orsaken hvarföre jag yttrar mig, är den att då jag, såsom ledamot af K. com.-colhm när det afgaf sitt yttrande i ämnet och referent i målet, föreslagit och uppsatt collegii und. utlåt., inskränkt inom gränsen af de förhållanden, som utgjorde föremålet för collegii pröfning (de politiska tillhörde det ej); så skulle jag anse -12S Den 12 Februari f. m. det vara otillbörligt, om jag vid detta tillfälle iakttog tystnad.
Härvid vågade jag visserligen ej tro, att de gamla tider skulle återkomma, dä Gottland var medelpunkten för en stor del af norra Europas handel — detta är ej mer alt hoppas; verlden vänder ej om igen — men det oaktadt kunde man med sannolikhet vänta flere fördelar, då Slitö är törhända den bästa hamn, som finnes i Östersjön.
Den är derjemte, enligt kännares yttranden, en af de naturligaste hamnar för varuupplag, emedan den är längst öppen.
Derjemte, utan allt förlitande på de der sanguiniska förhoppningarne alt Slitö skulle blifva ett annat gamla Wisby, så finnes en annan mycket naturlig fördel, som denna skulle äga såsom nederlag för Norrbottens ocb Finska vikens högst vigtiga trädvaruhandel.
Detta är mycket utveckladt i com.-collegii utlåt, och jag beklagar, alt ej den delen deraf blifvit aflryckt i Utsk:s betänk.
Det är nemi. bekant, att i afseende på afsättningen af trädvaror, så, särdeles der flere länder täfla derom, göra de bästa marknader, sorn komma försl på året.
Nu utskeppas mycket trädvaror frän hamnarne i Norrbotten, både på Svenska sidan, der stark utskeppning äger rum, och frän hamnarne i Finska viken, hvarifrån en ännu vigtigare utförsel sker.
Fördelen skulle dä ligga deruti, att de trädvaror, som kommo nog sent för att kunna fortsätta resan lill de andra nederlagsorterne, skulle hafva tillgång lill upplag i Slitö.
Jag kan för min del ej inse huru ett sådant, mell tingens naturliga ordning öfverensstämmande, förhållande skulle kunna uppväcka farhågor, vare sig på vestra eller östra sidan af Östersjön.
Hvad som här är yttrat, hafva ej allenast alla embetsverk, som af K.
M. blifvit häröfver hörde, tillstyrkt att bifalla, utan äfven de fleste handelssocieteter i Östersjöstäderna hafva tillstyrkt saken, och i stället att visa någon farhåga eller jalousie, hafva de insett den fördel, som för staten skulle häraf uppkomma.
Detta föranleder mig att, helst dii K.
M. endast uppskjutit och ej afslagit 1$.
St:s beslut, att för min del ej hafva någon betänklighet vid alt tillstyrka vidblifvande af R.
St:s gamla beslut.
Skulle deremot de förhållanden, som ej ligga inom dessa verks pröfningsrätt, åtminstone ej det verks, hvilket jag tillhörde då jag författade detta embelsverks tillstyrkan, skulle dessa förhållanden, nemi. de utrikes, som äfven måhända äro svåra att af dessa öfverläggande Ständer öfvervägas, lägga något hinder i vägen för bifall af den ifrågavar. hemställan i dess hela vidd; så är ju intet hinder för K. JVI. alt taga dem, vid beslutets affattande, i öfvervägande och vid Sitt bifall fästa de inskränkande villkor, som dock i alla fall ovedersägligen skulle medföra fördelar.
Slutligen vill jag komma lill en punkt, som jag redan bordt förut tala om, den nemi. om smuggling.
Dä frågar jag, kan man förekomma alt nederlagsorter för smuggling på Sverige kunna finnas i andra välbelägna och främmande stater tillhöriga Östersjöhamnar?
Hvilketdera, mine Hrr! skulle vara vådligare, smugglingen från dessa, eller från en nederlagsort, som stod under Svensk styrelse och Svensk, tullbevakning, hvilka i detta afseende hade rättighet att anbefalla alla nödiga kontroller, och i afseende på hvilkas omfång alla intres - Den 12 Februari f. m. 429 sen, som ansågo sin lätt i någon fara, kunde göra sina anspråk gällande.
Jag för min del får bekänna, att jag ej finnér någon betänklighet vid att tillstyrka bifall till Utsk:s verkligen oskyldiga utlåt.
Om, pä sätt en värd ledamot här för ej länge sedan yttrat sig, resultatet af ett afslag på Utsk:s betänk. blefve det blott, alt frågan qvarstannade i samma skick, som den sedan 1840 års riksdag befinner sig uti, att den nemi. lemnades öppen, att R.
St:s dä lemnade tillstyrkande af denna sak blefve orubbad! och oförändradt; så skulle jag visserligen icke här höja min röst för att bestrida detsamma; men för den värde ledamoten, likasom för något hvar inom detta Stånd, kan det ej vara obekant, att denna fråga blifvit likasom ett stridsrop för motståndarne till den fria handeln, som häruti vilja se en början gjord till begifvanden i denna väg.
Det är dä utan all fråga, att ett afslag i denna sak skulle anses som ett från- och tillbakagående i sjelfva hufvudfrågan och derigenom K.
M. verkligen skulle kunna finna Sig förhindrad, att sedan upptaga frågan till pröfning, förr än måhända efter en annan riksdag, då R.
St. möjligen skulle åter kunna yttra sig för saken.
Jag, som vid 1840 års riksdag såsom ledamot i Ekon.Ulsk. deltog uti frågans pröfning, samt ännu har den litliga öfvertygelsen, att det ej vore blott af nytta för Gottland, utan äfven för liela Sverige, att få nederlagsrätt för Slitö hamn, kan således nu ej annat än vördsamt yrka bifall till Ctsk:s betänk.
Den commerciella delen af frågan har af den siste värde talaren tillräckligt blifvit utredd för Ståndet.
Jag har dervid blott att tillägga, att den farhåga för smuggling, hvilken blifvit framställd, förordad och förespeglad som ovilkorlig följd deraf, att denna hamn får nederlagsrätt, måste minskas i samma mån, som Svenska tulltaxan i allmänhet erhåller en friare natur; ty ju friare tullagstiftningen är, ju mindre är faran för smuggling.
Sorn jag hoppas och tror, att vi i allmänhet fortgå på denna bana, så hyser jag således ej mycken fruktan för denna våda.
Huru lätt det för öfrigt kan vara att försäkra sig mot smuggling frän Slitö, lika väl som från andra på andra sidan sjön belägna hamnar, behöfver här ej utvecklas.
— Att för öfrigt den rättighet, som bär är begärd, ej är annat än den, som förut är 4 rikets städer beviljad, är ock redan utveckladt.
Hvad den ekonomiska delen af frågan beträffar, nemi. den nytta, som skulle tillfalla länet, sä vill jag, lika med en värd ledamot, Gr.
Anckarsvärd, tro att Gottlänningarne äfven borde få hafva vitsord i denna sak.
Sjelfva frågan har blifvit väckt af dem och är af dem ifrigt förordad.
Den, hvilken liksom jag haft tillfälle att besöka detta rika och intressanta landskap, har kunnat förnimma huru enhälligt denna önskan der är uttalad, att Slitö måtte erhålla en sådan rättighet.
Ons innevånare hoppas och tro nemi. att en lifligare handel derigenom skall återkomma till deras ö, och att äfven exporten af deras egna produkter skall betydligen förökas.
Jag tror det lika med dem.
430 Den 12 Febr »af i f. m.
Jag skulle äfven ur en annan synpunkt vilja förorda saken.
Jag tror nemi. att det är, minst sagdt, en ledsam erfarenhet för Sverige, att en af dess rikare och af naturen bäst lottade provinser, nemi.
Gottland, stannat så långt efter i commercielt och ekonomiskt hänseende, som den verkligen gjort, under det att t. ex. en annan ö, Bornholm, har gatt så betydligt framåt, att den har 4 städer, stark manufakturtillverkning och lika stark export, samt en mycket liflig handel emellan sig och Köpenhamn, samt icke blott derpå, utan äfven på andra länder.
Detta vill jag åtminstone hänföra dertill, alt den fria handeln fått utveckla de krafter som naturen nedlagt pä denna ö.
Jag ville derföre att man på samma sätt skulle upplyfta Gottland till hvad det af naturen varit ämnat till, och hvad det en gång fordom varit, nemi. perlan af Östersjöns länder.
Bär har äfven blifvit taladt om de politiska farhågor, som man hyser för följderna af en sådan rättighets lemnande till Slitö.
Man har visserligen af en lofvärd delikatess blott lösligen vidrört denna del af frågan; men densamma har i tal och skrift varit allt för mycket omordad inom vårt land och är af allt för stort intresse för Sverige, för alt icke jag skulle anse det vara min pligt såsom representant, att derom yttra några ord, och skall dervid äfvenledes söka att iakttaga den vederbörliga varsamhet ämnet kräfver.
Jag hyser dä den tron, att ju mer Sverige, med alla dess tillhörigheter, blir indraget i den stora verldshandeln, ju mer dess kultur, dess sjelfbestånd och oberoende blir af intresse för verldens mest kultiverade nationer, ju mer skola de ock söka att bidraga till upprätthållandet af detta sjelfbestånd.
Med den erfarenhet, som Gottlands historia lemnar i delta fall, önskar jag lifligt och varmt, jag tillstår det, att sådan måtte blifva följden af det förslag, som i Utsk:s betänk, är förordadt. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel:
Den siste värde talaren, som talat för bifall af frågan, har bland annat anfört föredömet af Bornholms tillvexande handel och blomstrande tillstånd.
Jag nekar ej dertill att ej denna ö visserligen under sednare lider har utvecklat sig; men det är ej dess egen handel, utan dess läge såsom lurendrejareort, som har åstadkommit detta.
En förtjenst som visserligen i en framtid kan tillkomma Gottland också.
Den värde talaren har framkastat en kosmopolitisk tanka, då han sade, att ju mer Sverige och dess intressen blefve förenade med de stora Europeiska makternas, ju mer skulle dess sjelfbestånd vara betryggadt.
Det är just denna vigtiga och ömtåliga tro, sorn föranleder mig åtminstone att afstyrka bifall till denna fråga.
Det är ingen tvifvel att icke Slilö kan vara nyttig för verldshandeln; men huruvida det derför är positivt nyttigt för Sveriges handel, det klen fråga, hvarom jag åtminstone hyser tvifvel; ty från den stund Slitö blefve förkläradt för fri hamn, så blefve det föremål för tvister emellan de stora handlande makterna.
Till hvad grad det kan vara i Sveriges intresse att motsätta sig slitningen af deras olika intressen, som likväl blefve följden häraf, det är en fråga, som jag tror vara högst tvifvelaktig.
Afven tror jag, att den cornmerciella Den 12 Februari f. m. 431 nyttan af denna, ej vore så betydlig; och med de, kanske flygtiga, insigter jag förvärfvat i politiken, nödgas jag afstyrka R. o. Ad. att härtill lemna sitt bifall.
Mot den mening sorn jag tagit mig friheten här framställa, har först yttrat sig Frih.
Cederström, som ansåg att den frihamn eller det nederlag, som här är i fråga, skulle för Gottland medföra mycken nytta.
Jag tyckte mig finna, att Frih:n hufvudsakligen grundade sin mening derpå, att Slitö skulle blifva en plats der vinterliggare skulle kunna ligga öfver eller lägga upp sina varor, då is hindrade dem att fortgå lill destinationsorten på östra sidan af Östersjön.
Att inrätta en frihamn endast för vinterliggare, tror jag skulle medföra ganska otillfredsställande resultater, enär det ingalunda kan vara de handlandes fördel alt expediera fartyg endast derföre, att de skulle vara de förste, sorn sedermera om våren framföra de produkter, hvarmed de äro lastade, och hvilken spekulation i alla fall är så oviss, att de ofta komma sednare fram än dem, hvilka ej varit vinterliggare.
Jag kan ej finna att en åtgärd för ett så obetydligt ändamål förljenar någon uppmärksamhet.
Cederström har likväl äfven tillagt, att om nederlag skulle i Slitö äga rum, det vore nödvändigt att befästa denna hamn, hvartill skulle åtgå blott 300,000 r:dr b:co.
Jag känner ej presist huru detta förslag till kostnadsberäkning är beskaffad! ; men den ringa kännedom, jag i allmänhet äger rör:de befästningar och kostnader derföre, föranleder mig att förmoda det en nolla är uteglömd, så att den verkliga kostnaden snarare komme att uppgå till 3 millioner än derunder.
Huruvida dessutom R.
St. skulle genom ett sådant förord anse sig bundne, att framdeles bekosta befästningen af Slitö, det lemnar jag derhän.
Frilnn har äfvenledes sagt, att den förkofran som uppslode genom nederlagsrätten, skulle befästa rikets sjelfständighet i framti den, om jag rätt fattade honom.
Snarare skulle jag tro att sådant kunde äfventyra rikets sjelfständighet.
Anckarsvärd har äfvenledes yttrat sig mot min mening, och till en början sagt, att Gotllänningarne böra förstå detta bättre än enskilde personer här.
Jag kan ej underskrifva denna dom om min omdömesförmåga.
Om förståndet på Gottland i allmänhet vill jag visst ej ingå i pröfning; men det känner en hvar, att en liten lokal fördel, som förespeglas, kan lätt förmå en riksdagsman, som hufvudsakligen tänker på sin ort allena, att göra en motion i denna syftning, ehuru väl Gottländska befolkningen ej i allmänhet anser det vara någon fördel för sig.
Hamilton har önskat att den gamla gyllene tiden skulle återkomma, men omständigheterna äro förändrade 1111, mot hvad de voro för 5 A 600 år sedan, och, som här förut är yttradt, tidens gång är sällan eller aldrig sådan, att verldsförhållandena återkomma till samma punkt der de en gång förr varit.
Anckarsvärd har äfvenledes ansett alt, dä auktoriteterna tillstyrka nederlagsrältighet för Slitö, så vore detta ett förhållande, 432 Den 12 Februari f. m. hvarpå man borde göra mycket afsende.
Del är visserligen sannt, att på auktoriteters tillstyrkanden, då de ske med sakkännedom och dä skäl anföras, bör visserligen afseende fästas.
Cederström var en auktoritet, da han var landsh. och militärbefälhafvare på Gottland och tillstyrkte denna fråga.
En annan auktoritet är dock den nuvar. landsh. och mililärbefälhafvaren på Gottland, som snarare afstyrkt detta.
En annan’ auktoritet, som åberopats, är cora.-colkm.
Men hvad säger dä K. collmi?
Jo det säger, enligt Utsk:s utlåt.: ”coll.-m erkänner visserligen att ej ensamt fördelaktigt läge eller beviljade privilegier förmå göra en ort lill en betydande handelsplats.
Dertill fordras en förening af många gynnande förhållanden.”
Men det är just denna förening af gynnande förhållanden, som ej finnes.
Sverige äger många hamnar, der djupgående fartyg kunna inlöpa, hamnar som äro lika säkra som Slitö hamn, men derföre äro de ej passande nederlagsorter, eller skulle, om de hade denna rättighet, blifva såsom sådana begagnade.
Olägenheterna har jag förut tagit mig friheten omtala, och de hafva sedermera af Ur Lagerhjelm blifvit upprepade, att nemi. denna plats skulle blifva en ort, hvarifrån smuggling skulle komma att utgå, ej allenast på Sverige ulan hufvudsakligast på de östra orterna.
Bornholms exempel har bär blifvit åberopadt, och jag tager mig blott friheten fästa uppmärksamheten på huru särdeles väl denna jemförelse är passande vid detta tillfälle.
Gottland skulle för Ryssland blifva detsamma, som Bornholm är för Sverige.
Huru pass stor belåtenhet
Sverige har med de expeditioner, som årligen ske från Bornholm, det torde hvar och en känna.
Något skäl, hvarföre Sverige skulle etablera en sådan plats, för att behaga Ryssland, kan jag ej för min del inse.
Fördelarna för Sverige skulle vara ringa.
De existera blott, som jag nyss nämnde, för fiender som på Slitö kunna etablera sig, men jag tror ej alt, om äfven det vore en förmån för Goltländningarna, denna fördel för riket skulle kunna existera i så stor skala, att R.
St. böra förorda en sådan inrättning genom en formlig anhållan hos K. M. Skulle Gottlands innevånare vara af samma mening, som Frih.
Cederström och flere, så äga de ju vägen öppen till K. M., och jag förmodar alt K.
M. pä en sådan önskan gör mycket afseende, om ock ej fullt så stort som om R.
St. föreslagit det.