Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag menade én liten kort undervisning , sådan som den, hvilken vanligen plägar åtfölja Almanackorne } och hvilken vöre vida äadamåls-enliga - Den 12 December f. m. re.
Det har blifvit nhVnndt, att Arméens beklädnad med Svenska tillverkningar skulle blifva dyrare , än med utländska.
Jag vet icke , af hvad skäl j ty i Krigs-Collegii Bokslut linnes det Engelska Corn miss-klädet upptaget till 2 R:dr 26 sk. Banco ain?n, då det Svenska blifvit såldt till 2 R:dr 8 sk:r.
Således måste denna anmärkning af sig sjelf förfalla.
Samme värde 1 alare har äfven anmärkt den uppgift af frami.
Presidenten Edelcrantz, rörande förfärdigandet af Engelska Commiss-kläden , att i England Allmogen först inlemnar sin ull till Spinneri fabrikerne , och sedan sjelf väfver sina kläden , hvilka sluteligen appreteras på Fabrikerne, samt deraf slutat till den anledning, att våra Fabriker icke böra befatta sig med väfning.
Om nu sådana Spinnerier funnos , och Allmogen vore van , att dit lemna sin ull , skulle jag instämma med Friherre Cederström.
Men då det ej så förhåller sig, tror jag likväl icke, att dea inhemska tillverkningen derföre bör försummas, hvaraf den följd oundvikligen måste uppkomma, att vi, under ett krig eller en bloquad , icke skola hafva beklädnad åt vår Armée.
Den värde Talaren tror, att en återremiss icke skulle vara tjenlig.
Jag deremot tror, att mari bör göra ingenting hallt, och om det är nödvändigt, att Allmogen undervises i fårens handtening, dä det icke kan nekas, att den ännu icke är van dervid , anser jag bättre att afslå Betänkandet , än att bifalla, det Ständeme blott j en underdånig Skrifvelse skulle anhålla, att sådana får blifva anskaffade , utan tillstyrkande af någon vidare åtgärd.
Jag tror annars, att 534 Den 12 December J. m. de korta anmärkningar, hvilka jag afgifvit, ic. ke kunna fordra läng tid för Utskotten att besvara.
Att jag i min favorit-ftåga icke kan af hal la mig från att begära ordet, derföre beder jag Ridderskapet och Adeln om förlåtelse.
Jag instämmer i Grefve Cronhjelms yttrade grundsatser, men som vi aro så nära Thom$-dag, torde det icke vara Värdt att begära återremiss.
Deremot bestrider jag högeligen Friherre Cederströms grundsatser, hvilka jag med sorg sett utgöra Pluralitetens vid denna Riksdag, och skyndar att begära bifall å Betänkandet, och desmulor af uppmärksamhet åt inre näringarne, som undfallit Utskotten under en tid, då man i allmänhet satt dem knifven på strupen.
Det var sannerligen oväntadt, att Utskotten tillstyrkt fårs uppfödande i landet, ty af deras hittills yttrade grundsatser, eonsequent följde, hade man snarare bort vänta ett förslag, att drifva dem, sorn finnas , utur landet, emedan sådant vöre ändå mera gynnande lör utländningen.
Jag anhåller således om bifall till Betänkandet, dels för tidens korthets skuld, som ej medgifver återremiss, dels emedan jag fruktar, att man genom en sådan kunde gå miste om det lilla goda, som nu finnes deri, och som vi andra, hvilka älska Svenska näringarne, lära få anse som en liten välvillig present , så här vid slutet af Riksdagen.
Jag ämnar icke in - Den 12 December f. m. 535 ga i något försvars-tal för Riksens Ständers oeconomiska beslut under denna Riksdag.
Jag tror , att den värde Talaren i många delar drifvit sin favorit-idé till en ytterlighet , som ej varit nyttig.
Men rörande det , sorn blifvit yttradt om får-afvelns uppmuntrande genom Associationer i England , får jag erinra , att den egentliga erfarenhet jag deraf hämtat, är, att vid hvarje tillfälle som förbud utfärdats mot export af, ull, har får-afveln minskats , och tvärtom.
Detta har inom England gått såsom ebb och flod periodiskt.
Hvad jag yttrat om Presidenten Edeicrantx, igenfinnes uti dess, från Commerce - Collegii Pluralitet skiljaktiga mening, rörande får-afvelns upphjelpande på Gottland, och anläggande derstädes af en Spinneri-machin , hvilket CommerceCollegium ansåg leda till motverkande och undergräfvande af de Svenska Fabrikerne , äfvensom detta Verk afstyrkte anläggandet af Spinnerier, hvilka skulle sätta Allmogen i tillfälle, att tillverka bättre kläden, och för lindrigare pris , än våra nu varande Fabriker.
Då detta Betänkande icke innehåller annat, än tillstyrkande af en underdånig anhållan hos Konungen, att Scbäferierne måtte icke allenast, på sätt hittills skett, fortgå, utan äfven utvidgas, förmodar jag intet hinder kunna ega rum mot bifall dertill.
Den återremiss Grefve Cronhjelm yrkat, och de anmärkningar han afgifvit, bevisa i min tanka icke , att ärendet, genom ett sådant bifall, skulle blott halft afgöras.
Så har det åtminstone icke blifvit ansett i Utskotten , der det till hela sin omfattning varit under öf - 516
Den 12 Deeembtr f m. verläggning med långvariga discussioner.
Den siste värde Talaren måtte icke hafva rätt uppfattat mitt yttrande , då han trott, att mitt raisonnement om Presidenten Edelcrantz/s uppgifter endast geck ut på att visa någon origtighet i desamma.
Jag har blott Velat framställa den mening, att, så länge Allmogen icke rätt känner den Engelska methoden, så länge bör icke Fabrikernes befattning med Klädesväfningen upphöra.
Cederström påstår , att ämnet icke blifvit halft behandladt; men jag kan icke ingå deruti, då Utskotten väl föreslagit fårafvelns upphjelpande i de Norra orterne, men icke sökt bereda någon utväg för Ullens afsättning Jag vill icke insistera på återremiss, men anhåller likväl hos Herr Grefven och Landt - Marskalken om Proposition derå, för att få böra, huru rösterne utfalla.
Herr Gref ven och Landt-Marskalken frågade , örn Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch Oeconomie - Utskottens förevarande Utlåtande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Ropades J a och Nej, Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde Utlåtande.
Ja, jemte några N ej.
I anledning hvaraf Herr Gref ven och LandtMarskalken föiklarade , att sorn , efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den 5 dennes under N:o 93 afgifne , samt den 8 derpå följde eftermiddagen på Bordet lagde, Utlåtande , öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , angående de föreskrifter som må lemnäs för Bankens utlåning på fast egendom intill nästa Riksdag.
Som Banco-Utskottet i det nyss upplästa Betänkandet icke frångått de åsigter, som yttrades i det förra, borde jag blott åberopa, hvad jag och en annan Ledamot då anmärkte * men som detta torde hafva fallit ur minnet , nödgas jag upprepa det.
Banco-Utskottet har varit så sorgfälligt, att icke göra afseende på någon annan framställning än den , som öfverensstämde med Utskottets egen mening , att, då Utskottet sjelft framställt, att Silfver borde emottagas i Ränterierne, icke ens något svar följt pä den anmärkning , att Ränterierne borde upptaga afbetalningarne i landets mynt.
Äfvenså har
Utskottet icke eller upptagit den an-j 538 Den 12 December f. m. märkning, att, i händelse Ständerne icke skulle bevilja högre lån än 2coo R:ör Banco, och lånefonden vid årets slut icke vore utgången , detta maximum då måtte höjas till 6000.
Jag medger visserligen, att det för kortheten skull kan sägas, att det varit af föga vigt, om Utskottet förbigått sådane anmärkningar.
Men Utskottet har icke varit angeläget om denna korthet, så länge frågan rörde en ordatvist, här först väckt af en Banco-Utskottets egen Ledamot, huruvida dessa fastighetslån skulle anses såsom en skänk af Staten , eller icke.
Då jag , efter dessa allmänna reflectioner, går att yttra mig i hufvudsaken , vågar jag vördsamt hemställa, om icke Betänkandet bör punctvis företagas.
Det är egentligen 4 puncter, om hvilka olika meningar kunna uppstå.
I fall Herr Grefven och Landt-Marskalken täckes meddela Proposition derå , att Betänkandet får föredragas punctvis, enligt Herr Munck af Rosenskjölds anhållan , i hvilken äfven jag förenar mig, torde jag fä yttra något öfver hvarje punct särskildt.
Jag har visserligen icke något annat emot, att Betänkandet punctvis löredrages, än att det kommer att draga ut pä tiden , som är ganska dyrbar, i anseende till de många mål , hvilka nu hvila på Bordet.
Då discussion endast kan uppstå om 4 puncter, tror jag, att desse, utan oreda , på en gång kunna afgöras , helst den punct, Den 12 December f m. sorn rörer räntans inbetalande i sedlar, vid högre cours än 144 sk. , i alla fall måste förfalla], emedan 3:ne Ständ densamma afslagit.
Den 3:dje puncten , att de, som förut hafva egendomar intecknade , skulle ega förenade tili dessa lån , tyckes mig vara lika lätt att afgöra , i anseende till de stora missbruk , som deraf nödvändigt skulle blifva en följd.
Den s:dra puncten , eller att Silfverräntan skulle i Bancosedlar få erläggas efter viss cours, lärer icke kunna verkställas , emedan det är omöjligt för Banco-Fullmägtige , att med säkerhet kunna få uppköpa Silfver efter en viss cours.
När nu Standerne hafva bestämt, att Banken skall erhålla räntan i Silfver , så mäste antingen vinst elier förlust deraf uppkomma, och dessutom Banco-Fullrciägtige blifva förvandlade till Låntagarnss Commissionairer.
Endast den i;sta puncten kan gifva anledning till någon vidlyftig discussion.
Jag tror derföre , art någon föredragning pundvis icke behöfves , utan anhåller, att Betänkandet må i ett sammanhang upptagas till pröfning.
Som det redan varit discussion öfver alla puncterne på en gång , anhåller jag , att äfven för ett ögonblick pä en gång få förklara, det jag anser frågan om räntans erläggande i Silfver, utan afseende ä någon viss cours, såsom stridande mot ett förut fartadt beslut, vara lätt att komma ifrån.
Hvad de öfriga puncterne beträffar, tior jag , att icke någon af dem kan så lätt som denna, utan discussion, afgöras , hvarföre jag 54 O Den 12 December f m, vågar förnya min anhållan , atE Betänkandet må , pundvis företagas.
Herr Grefven och Landt-Marskcilken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Banco-Gtskottets ifrågavarande Utlåtande borde punktvis till afgörande företagas.
Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde Utlåtande böra i hela dess vidd på en och samma gång till pröfning förekomma.
Ropades äfven J a och Nej.
Jag är för min del öf. vertygad , att tiden just skall vinnas derigenom , att Betänkandet föredrages punktevis.
Det är naturligtvis Ridderskapets och Adelns rätt att bifalla elier förkasta Betänkandet, men sorn 4;de puncten är af den natur , att den icke kan förkastas, ehuru de öfriga med skäl kunna tåla någon ändring, så ligger i sjelfva Betänkandet en anledning, hvaiföre det punctvis måste företagas tili pröfning.
Herr Grefven obh Landt-Mar skacken hemställde å nyo , om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt i Banco-Ut - Den 12 December f m, 54 r skottets Utlåtande finge särskildt för sig företagas och pröfvas.
Bifölls. usta Puncten angående Lånesummans bestämmande till 2.000
R:dr för en person.
Herr Munck af Rosenskjöld: Bonde-Ståndet har föreslagit maximibeloppet till 6000 R:dr, såsom det förr varit.
Detta maximibelopp har likväl varit mycket större i äldre tider, då myntvärdet var bättre.
Banco-Utskottet har visserligen ådagalagt en särdeles sorgfällighet att lånetillgång matte beredas för en mängd jordbrukare, och derföre icke velat medgifva ett högre lånebelopp ; men då Bonde-Ståndet, hvars medlemmar mest skulle vara i behof, att det nedsattes, likafullt föreslagit, och vid återremissen yrkat dess höjande til! 6 eller åtminstone till 4000 R:dr , skulle jag förmoda , att Ridderskapet och Adeln, som ibland sig har så många Ledamöter, hvilka äga egendomar med skuld , och hvilka torde vara i behof af eller åtminstone tjente med högre lån , kunde instämma häruti med Bonde-Ståndet, sorn icke allenast gjort afseende på sitt eget , utan äfven på det allmännas interesse.
Jag k3n derföre icke annat än yrka maximibeloppets höjande till 6000 R:dr, likväl med tillägg, att, för den andel, eller 20 procent, utaf lånefonden, som blifvit Städerne anslagen, det måtte förblifva 2000 R:dr , som Borgare-Ståndet yrkat.
Om Ridderskapet och Adeln vidtager detta beslut, Den 12 December f m. ar det all anledning förmoda, det Borgare-Ståndet skall jemka sig derefter, hvarföre jag ödmjukeligen anhåller om Proposition , i likhet med detta mitt förslag.
Herr Lagerhjelm, Pehr :
Principen i detta hänseende tyckes vara så stadgad , efter den långa ventilation , som vid föregående tillfällen derom egt rum , att något vidare derom icke torde behöfva yttras.
Då man erkänt , och till och med till öfverdrift erkänt, att Staten icke bör med sine medel bidraga att förlägga näringarne , huru Vill man väl då försvara dessa fastighetslån ?
De , som yrkat maximibeloppets höjande till 6000 R:dr, hafva talat för Ridderskapsts och Adelns interesse, hvars medlemmar äro ägare till de största fastigheterne.
Om Ridderskapet och Adeln skulle i denna fråga ensamt följa detta interesse , så borde maximibeloppet höjas icke blott till 60::o R:dr, utan långt derutöfver; men jag ser Ridderskapet och Adeln taga sina beslut ur helt andra synpuncter, än den enskildta fördelens.
Då nu principen i allmänhet redan är ogillad, så norde man deraf vänta sig den följd , att fastighetslånen , såsom ett ondt, åtminstone borde inskränkas till de minst skadliga verkningar , som möjligt.
Derföre yrkar jag maximibeloppets förblifvande vid 2000 R:dr.
Vill man , i annat hänseende, någonsin komma till en realisation , så måtte det ingalunda bidraga att nalkas denna realisation , att man bifaller utdelning af Bankens sedeltillgång till enskildta medborgare.
Hvad föröfrigt angår det som här Den 12 December f m.
543 blifvit ytfradt, att dessa lån äro en skänk af Staten , så kan detta aldrig bestridas, efier den enkla arithmetiska beräkning, att den lagliga räntan i Sverige är Sex procent , och Capitalet försvinner genom denna lagliga räntas afbetalning.
Jag kan således icke annat finna , än att nödvändigheten fordrar, att maximibeloppet inskränkes till 2000 R:dr, hvarigenom dessa lån skola medföra den minsta möjliga skada.
Herr von Hohenhausen : Herr Lagerhjelm har i det hulvudsakligaste förekommit mig.
Till hans yttrande vill jag endast tillägga , att i de anmärkningar, som hos Bonde-Ståndet gjordes mot Utskottets förra Betänkande, anfördes som det förnämsta skälet till maximibeloppets hö. jande, den fruktan, att lånesumman annars icke skulle kunna utgå till nästa Riksdag.
Huruvida denna fruktan är grundad , kan man lätt finna deraf, att, intill dess Coursen öfverstigit 144 sk., äro dessa lån förmånligare , än de förra fastigketslånen.
J3g ber att få fästa upp. märksamheten derpå , alt , när till de förra fastigbetslänens erhållande genast så många lånesökande infunno sig , att ännu i Banken ansökningar på närmare 300,000 R:dr ligga och vänta på ny utdelning , det måtte vara origtigt, i fall man vill bereda en stadigvarande tillgång för de lånebehöfvande , så tillställa, att lånen genast efter Riksdagens slut äro borttagna äfven lör de 4 återstående åren.
Hela den stora summa af nya sedlar, som till dessa lån utsläppes , är en inkräktning på andras rätt, en orättvisa mot dem , som förut äro ägare af Bani 548 Den 12 December J. m.
Rens sedlar, emedan de nya ufgifvas pä samma fond.
Jag tror af sådan anledning, att en operation, som sker på en del medborgares bekostnad , åtminstone icke bör vändas till fordel för några få, och att således maximibeloppet icke bör utsättas till 6coo R:dr, äfven af det skäl Herr Lagerhjelm anfort, att när Rjdderskapet och Adeln förkastat dessa lån , såsom orättvisa och origtiga i principen, man icke bör skörda frukten deraf, under namn af att gå ett annat Stånds önskan till mötes.
Om än genom det antagna deliberationssättet vi skulle få 4 voteringar i stället för en, får jag i denna punct påförhand anhålla om votering, då jag förutser den icke kunna undvikas, på det punkten snart må blifva afgjord , helst Preste- och Borgare-Stånden redan fattat sina beslut häröfver.
Jag skulle visserligen icke yrka Maximi-beloppets höjande till ö.ooo R:dr, om jag trodde mig derigenom understödja endast mitt eller Ridderskapsts och'Adelns interesse.
Jag för min del hade icke trott detta yrkande hafva någon annan orsak, än att söka för de olyckliga skuldsatta lätta utvägen att komma ur sine skulder , men icke, att de ej skuldsatta skola blifva det.
Jag anser derföre ett Maximum af 6,ooo R:dr nödvändigt, på det att de , som äro hardt skuldsatta, må kunna få utbyta sina förra skulder mot sådana lån.
Derigenom blifva enskildta capitaler äfven tillgängliga för andra enskildte, och samma för - Den 12 December f m. förhållande uppkommer, som åsyftas med ett stadgadt myntvärde.
Jag anhåller am afslag å Utskottets Betänkande i denna punkt.
I afseende på Städerne önskar jag , att samma lånebelopp, som hittills, må statueras.
Jag tror att Ridderskapet och Adeln skall bidraga mera till Bonde-Ståndets ofärd , om för mycket tillfälle lemnäs dem att skuldsätta sig.
Jag tror, att ett Maximi-belopp af 6,ooo
R:dr instämmer icke allenast med Ridderskapets och Adelns, ut3n äfven med landets interesse.
Jag skulle ändå icke hafva nämnt detta, om jag ej vore öfvertygad, att i Sverige, ehuru icke här på Riddarhuset, finnas mångå, som äro bestämdt emot mitt förslag , emedan de vilja hindra Possessionaternes uppkomst
Jag vill icke inlåta mig i någon ordatvist, om dessa lån äro en skänk, eller icke.
Jag vill blott nämna, att lån utomlands, i allmänhet äro mindre onereusa än desse.
För öfrigt, då Banken erhåller f:delar igen i Silfver af Låne-beloppet, när liqviden är slutad , är detta en högst besynnerlig skänk.
Jag anser dessa lån icke förmonligare än de förra , emedan man måste betrakta förmånen icke blott för första och andra året, utan äfven för det sista, då det befinnes, att räntan pä de förra lånen varit vida mindre de sista åren.
Dessa lån äro väl nu förmånliga för Låntagarne, men om Coursen steg upp till 200, så blefvo de betydligt mindre förmånliga, än de förra , * och - möjligtvis mindre förmånliga , än Ridd.'o. Ad.
Prot, XI Band. 35 55o Den 11 December f. nu några enskildta lån.
Man har sagt, att många ansökuingar ännu ligga och vänta i Banken, men man bör kunna förmoda, att, då en friare Assignations-rätt beviljas, Discont-räntan blifvit nedsatt till y procent, och enskildta Disconter tillåtne , icke alla skola adressera sig till Banken, för att erhålla lån.
För öfrigt vågar jag påminna om hvad jag förut anmärkt, att Borgare-Ståndet troligen skall jemka sig efter Ridderskapets och Adelns beslut, om detta Maximi-belopp af 6000 endast kommer att gälla för landet.
Jag anhåller derföre om proposition derpå, så att Borgare-Ståndet derigenom må kunna förmås förena sig med Ridderskapet och Adeln, och frågan på sådant sätt undgå att behöfva remitteras till ett tidspillande afgörande genom Nämnd, Herr Lagerhjelm'.
Det är visserligen en föidel för Banken att återfå f:delar af de utlånte penningarne i silfver j men huruvida det är en fördel för landet i allmänhet, om man önskar någon reda i myntvärdet, det lemnar jag derhän.
För öfrigt, om dessa lån skola användas på nyttigaste sätt för Jordägaren, så böra de icke blott inskränkas till 6,000 R:dr, utan lemnäs efter värderings-method.
Skall man åter handla efter princip, bör icke Låne-summan öfver 2 000 R;dr utsträckas.
Herr von Hejne :
Jag vågar tro, att ic ke någon fördel för Landets financiella ställning ligger deri, att nedsätta Maximi-beloppet till 2000 R:dr.
Jag föreställer mig , att Nationen Den 12 Deeember f. m. derigenom endast skalle mera invecklas i ett Låne-systeme , enär flere
Medborgare skulle blifva inlåckade i skuldsättning, och ställningen i framtiden blifva mycket svårare att reda.
På denna grund önskade jag, att man nu endast hjeipte de skuldsatta ur sitt betryck , på det Staten icke vidare i framtiden måtte nödgas blifva jordbrukets förläggare.
Herr Grefven och Landt-Mcir skalken gjorde proposition till bifall å Första Punkten i Utskottets Utlåtande.
Ja, jemte några xNej.
Herr Munch af Rosenskjöld: Som Herr Grefvens och Landt-Marfkalkens framställning blifvit af Ridderskapet och Adeln med Ja och Nej besvarad, anhåller jag ödmjukast om den Proposition, att Maximi-beloppet för lån i Städerna må utsättas till 2C.oo, och på Landet till 6000 R;dr.
Om detta bifalles, hoppas jag, att Borgare-Ståndet skall förena sig med Ridderskapet och Adeln, hvarigenom undvikes,att hänskjuta frågan till Nämnd.
Herr von Hohenhausen; Jag får vördsamt fråga, huru Herr Grefven och Landt-Marskalken fattat Riddérskapets och Adelns svar på den nyss framställda propositionen.
Om Herr Grefven och Landt-Marskalken anser den hafva blifvit med Ja besvarad , afstår jag från att yrka votering. 552 91n 12 Deesmhtr f. m.
Jag har för min del svårt att inse, huru Heir Munck af Rosenskjölds proposition skulle kunna leda till det åsyftade ändamålet, Jag kan nemi. icke begripa, hvarföre Borgare-Ståndet skulle blifva så benäget att gå in på Lane-beloppets bestämmande för Landet till 6ooo, och för Städerne endast till 2000
R:dr, då detta synes just strida emot dess interesse.
Herr Munck af Rosenskjöld; Jag får den äran upplysa, att Fastighets Låne-fonden är delad mellan Städerne och Landet.
Städerne hafva deraf fått sig tillslagne 20 procent, och Landet 8o- Således då Städerne i alla fall få lika stor Fond, är Borgare-Ståndet, hvad dess eget interesse vidkommer, alldeles liknöjdt i afseende på Maximi-beloppet för Landt-fonden, blott att det Maximi-belopp i Städerne, som Borgare-Ståndet fastställt, blir bibehållet.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade , att, som, hvad han ryckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, den af Herr Landt-Marskalken sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr von Francken, August , samt Herr Natt och Dag , Christoffer, begärde votering.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken framställde derefter följande Voterings-proposition:
Den, son» bifaller första punkten af Ban - Den 12 Btcembar f. m. 553 coUtskottets Utlåtande, angående de föreskrifter, som må lemnäs för Bankens utlåning på fast egendom intill nästa Riksdag, hvarigenom högsta Låne-summan, som af en person må innehafves, blifvit bestämd till 2000 Riksdaler Banco, voterar Ja; Den det ej vill-, voterar Nej; Vinner Nej, kommer högsta Låne-sum^ nian, som af en person må innehafva?, att bestämmas till 6000 Riksdaler Banco på Fastighet å Landet, samt till 2000 Riksdaler på Fastighet i Städerne.
Jag skulle för min del önska, att ingen inskränkning gjordes för Städerne.
Jag påminner mig icke, huru stort Maximi-beloppet der förut varit.
I fall det varit 6000 R:dr, önskar jag, att det mätte få så fortfara.
Jag får ä nyo meddela den upplysning, att Borgare-Ståndet redan fastställt Maximi-beloppet till 2000 R:dr.
I följd deraf, och om den af Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde Nej-proposition blir antagen genom Votering, hafva vi deruti gatt Borgare-Ståndet till mötes, och då hyser jag äfyeD det hopp, att Borgare-Stån - 554 Den 12 December f, m. det skall instämma med Ridderskapet och Adeln i den andra frägan.
Harr Grefven och Landt - Marskalken förnyade den af honom förut gjorde voteringsproposition j hvilken af Ridderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs, Sedan 43, 44, 45 och 46 <§. §. i Riddarhus-Ordningen blifvit uppläste , börjades voteringen klockan \ till 12 förmiddagen, och be funnos vid voteringens slut klockan half till 1 eftermiddagen, sedan en Voterings-sede! blifvit undantagen och förseglad , samt de öfrige Voterings-sedlame öppnade, rösterne hafva utfallit, som föijer:
Nej — s8.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Mar skalken förklarade , att första punkten af Banco-Utskottets ifrågavarande
Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum korame klockan y i eftermiddag att fortsättas.
Anmäl tes och emottogs Hans Exceilence Hof-Canceileren Herr Grefve af Wetterstedt, Den 12 December f, ni. 555 hvilken å Kongl. Majus
Höga vägner, aflemnade Dess den ti:te dennes till Riksens Ständer aflåtre Nådiga Skrifvelse, angående den för Riksdagens afslutande b
Herr Gref ven och Landt Marskalken anmodade Hans Excellence Herr Hof-Cancelleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet.