Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då 3;dja Punkten diseuterades, föreslog jäg ett villkor i detta afseende, och jag afstod derifrån, blott med det Förbehåll, att saken framdeles skulle förekomma.
Som 5:te punkten nu är redigerad, förekommer ej mera någon fråga om lagret, hvilket är så mycket betydligare, sorn Ridderskapet och Adeln denna förmiddag beslutat, att de 25,000 funnorne skola tillkomma; det utgör således nu 75'°°° tunnor.
Jag hemställer, om icke detta parti törtjenar att afses.
För min del kan jag ej finna att denna sak förekommer i nästa Punkt, Grefve von Schwerin; lag anhåller, det jHerr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillåta, att den följande Punkten, där Hjerta tror att frågan om lagret förekommer* måtte blifva uppläst.
I anledning häraf upplästes 6 Punkten.
Utaf denna nu uppläste 6:te Punkt lärer finnas, att alla Magazinslnrätlningens tillgångar skola af Utrednings-Contoiret emottägas och försäljas.
Detta har ej kunnat inflyta uti någon annan Punkt, emedan man ej utsatt någon praescriptionstid, hvilken Ridderskapet och Adeln likväl riu mera bestämt till den 1 Oct. 1825, Här står väl ej ”lager’5, men det står ”tillgångar”, oöh deruti matte lagren äfven inbegripas.
Derföre hade jag trott att mart kunde skilja 5;te Punkten sorn angår husen, från lagren, emedan Ridd. 0. Ad.
Prot, IX Band, 2ldra Afd, 25, 336 Den 27 O cl ober e. m. i 5:te Punkten blott är fråga om de hus, som egenteiigen tillböra Magazinslnrättningen, och hvilka behöfts efter 181 §, ej de, som förut voro Kronan tillhörige.
På grund häraf anser jag den 5 Punkten kunna till bifall föreslås.
Herr Grefven och LandtMarjkalken yttrade, att då vid 6:te Punkten förekom frågan om Allmänna Magazins-Directionens fordringar och öfrige tillgångar, samt den af Grefve von Schwerin, i afseende å Inrättningens lager af Säd och brännvin gjorde anmärkning, lämpeligen syntes i sammanhang -med denna Punkt kunna till pröfning företagas, ansåg Herr LandtMarskalken sig nu endast böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla 5:te Punkten i Utskott tens första Betänkande, Ropades Ja. 6:te Punkten, avgående Organisationen af dd Utrednings Contoir, hvilket borde tilljöror dtrns, attj under inseende och Styrelse a j Kongl.
StatsContoret, afsluta liqviderne för Allmänna MagazinsInrättningens skulder samt dess ägande jordringar och öfrige tillgångar.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Görant Om det är vid denna punkt, som fråga skall förekomma om de behållningar, hvilka öfverblifva, sedan de 60,000 tunnorne för de norra Länen blifvit anslagne, så får jag till Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke i dessa tillgångar bör inberäknas, icke allenast hvad som nu utgör MagazinsDirectionens varande Sädesbehållningar, utan äfven hvad som inflyter, i Den 37 October e. m'.
387 följe af tillåtelsen att in natura betala den undsättnings-spannmål, som ät åtskilliga norra
Län blifvit gifven.
När de betala in natura, blifva naturligtvis Directionens Sädestillgångar ökade.
Dä nu ej mera än 60,000 tunnor skola afdragas, uppkommer etta öfverskott af mer eller mindre än 50,000 tunnor.
Kommer sedan en qvantitet till, så ökas ju tillgångarne, och då frågas, hvad som med deni skall göras.
Efter min tanka vöre det bäst att bibehålla dem, till dess ett inträffande behof gjorde att de med förmån kunde försäljas.
Att nu genast realisera dem, och forcera försäljningen, för att betala Banken, leder till en sådan misshushållning och skada för det allmänna och jordbruket att jag ej förmodar att Ridder^ skåpet och Adeln dertill lärer lemna sitt bifall.
Herr H erta’.
Om Utskotten hade tillstyrkt någon viss tid, innom hvilken säden skulle försäljas, eller hemställt, att den utan alla considerationer borde så plötsligen försäljas, som några yttranden härstädes synas förutsätta, sä skulle jag visserligen förena mig med den siste värde. talaren.
Men när intet uttryck finnes, sorn dertill gifver anledning, och Utskotten just säga, att de icke anse sig böra föreskrifva någon viss lid för utredningen, utan öfverlemna det till UtredningsContoiret och Kongl, Majtt, så kan jag ej finna, huru någon särskild föreskrift behöfves i afseende å öfverskotten.
När man beräknar de 0ö,oOO tnnnorne, så gör det återstående ungefärligen 55,000 tunnor; det är allt.
Om man. vidare beräknar Kronans vanliga behof af spannmål, sa torde man nog finna, att utredningen
Dea Q 7 October e. mw icke behöfver blifva så långvarig och ej ellet blifva så plötslig} hvarföre jag tror, att denna punkt kan gillas.
Här har ock på andra sidan blifvit satt i fråga, om icke lagren skulle öfverlernnas tiil Kongl.
Mains disposition, i afräkning på, eller till förstärkande af creditivet.
Jag tror det vara nödvändigt, ätt sätta dessa öfverskott på Utredningsfot, ej på dispositionsfor.
Det är enda sättet att återfå medlen till Banken, sorn för dem ligger i förskott.
Man har afsett, att åtminstone hälften skulle kunna återgäldas.
Efter uppgifterne skulle af de 2 millioners skuld, sorn inrättningen har till Banken, en million kunna anses såsom säker tillgång, och detta har till eif Btor del legat till grund för Betänkandet om FinanceRegleringen.
På denna grund anser jag det rigtigt , ätt låta utredningen hafva sin jemna gång.
Ingen skyndsamhet är föreskrifven} det Itan anstå ändå till nästa JRiksdåg , men jag skulle önska, att saken snart kunde taga slut, och ej så mycket medel, så illa använda, finnas u'e.
I stället för det, att man i början beslutit, att hilla sig vid 30 millioners rörelsecapital, har man kommit till nära 32 millioner, och kommer till 33 miliioaer, om dessa medel ännu vidare blifva utelöpande.
Hans Excellence Herr Grefve Mörneri Det är mig angenämt att få höra, hvad som egentligen varit Utskottens mening, af en af dess Ledamöter.
På sätt den nu blifvit förklarad, i af-> Seende på utredningen, att den får gå i mohn äf behof och möjlighet ända till nästa Riksdag, har jag ej något att invända.
Den 27 Octeber e. m. 38?
Friherre Björnstjerna : Ehuru en värd Ledamot af Utskotten ansett tiden ej vara föreskrifj ven, står det likväl , att försäljningen skall ske efter hand.
Del kan visserligen uttydas så, att den skall ske småningom, inen äfven, att det skall ske, så fort möjligt är.
Enligt det förbehåll jag gjorde, har jag föreslagit ett tillägg eller förtydligande, att nemligen MagazinsXnrättningeos behållningar icke skulle försäljas, medan de låga sädesprisen fortfara, utan först när de fått skälig höjd..
Jag tror, att redactionen derigenom blef tydligare, än nu, och man undvek då att explicera den.
I följd af hvad Herr Hjerta yttrat, får jag upplysa, att behållningarne ej, äro, såsom han anfort, 55,000 tunnor, utan 75,000; ty nu utgöra de 135,000, tunnor.
Ehuru det ej directe hör till ämnet, får jag likväl, för att besvara samma talare, sorn yttrat, att, enligt FinanceRegleringen , MagazinsXnrättningens förra creditiv voro påräknade att inflyta till Banken, förklara, att jag ej annorlunda förstått, än att de 30 millionerne skulle vara jemnt i rörelsen, icke att alla creditiven, hvaraf blott em del utgår, skulle vara deruti inberäknade.
När Ridderskapet och Adeln denna förmiddag beslöt, att nuvarande creditivet för spannmåls uppköp ej skall utgå, uta,n då missväxt inträffar, har Ståndet effectift minskat rörelsecapitaiet med 1 million, öaktadt jag vet, att reservationer ej till mycket gagna, sä, enär jag nu kommit att yttra mig örn detta ämne, begagnar jag tillfället, att högtidligen reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut denna förmiddag såsom möjligen af garf* 39° Den 27 Oclober e. ni. ska menliga följder för fäderneslandet, och ledande till många fattiga famillers undergång.
Jag tror, att Utskotten skulle hafva oräti behandlat frågan, örn de föreslagit, att behållningen ej vid så låga priser, som nu äro, skulle afsättas.
Jag tror, att om spannmåls, prisen än vidare nedsättas, är det en ren vinst för mitt fädernesland, emedan detta är enda vilkoret för de öfrige näringarnes tillväxt, hvilka hos oss äro oproportionerligt obetydliga, och likväl äro jordbrukets säkraste stöd.
Jag tror derföre, att det vore illa, om man gåfve några sida.’ ne bestämda föreskrifter.
Jag kan således ej ani se föreskriften, att spannmålen efterhand skall försäljas, vara oriktig, emedan den iernnar åt Styrelsen att verkställa försäljningen, det ena eller det andra året, då det deremot vore orätt,' om Riksens Ständer föreskrefvo, att försäljningen blott skulle ske vid höga priser.
Det kunde i sådant fall hända, att vi, nästa gång vi sammankomma, fingo höra, att behållningarne ej blifvit afsatte, utan ruttnat bort i Magazinen.
I afseende på hvad jag yttrat om sedelstocken, så är förhållandet, att Magazinslnrättningen nu har 2 millioners skuld till Banken.
När man nu tillstyrkt en millions creditif, och en million af skulden ingår, så blifver det ingen minskning af rörelsecapitalet, utan förhållandet blir detsamma, med undantag af den ena millionen, som blir Bankens verkliga förlust, Jag tror således, att
Sedelstocken ändå blifver fullt öfver 30 millioner, och det är viktigt, att ej öka den med ännu en million, hvilket blir förhållandet, om Ban - Den 27 Oclober e. ml 391 ken ej återfår hvad den kan få, och om man ej bestämdt säger, att Magazinslnrättningen skall realisera sina tillgångar.
Det är derföre af vigt, att bifalla punkten, sådan denar, och hvarje band, som hindrar Styrelsen att sälja efter hand, motverkar ändamålet.
Om, såsom Friherre Björnstjerna yttrat, behållningarne komma att utgöra 75,000 tunnor, så är det likväl först, när 3 Stånd fattat samma beslut, som Ridderskapet och Adeln, att de 25,000 lunnorne för de södra otterne äfven skola deruti inberäknas.
Afven om så sker, är detta dock ej för mycket, att efter hand sälja på 2 ä 3 år.
Jag tillstyrker således bifall å denna punkt.
För del min tror jag, att ehuru det möjligen kunde hända, att jordbrukaren blefve gagnad derigenom, att man uppskjöt försäljningen af lagren, tills högre pris uppkomma, man dock icke bör yrka, att försäljningen skall gå för sig, medan det vanpris äger rum, som nu är, emedan försäljningssumman då blir lägre.
Jag anser således, att man ej bör, för det att jordbruket ej skall vinna, ådraga Banken en förlust, hvarföre jag äfven förenar mig med Friherre Björnstjerna.
Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att då Utskotten icke syntes hafva meddelat någre bestämda föreskrifter, huru försäljningen af Allmänna Magazinslnrättningens förråder och tillgångar borde verkställas, ansåg Herr Grefven och LandtMarskaiken, i anledning af flere Ledamöters under discussionen derom yttrade önskan. 392 Den 27 Octobcr c. m. sig böra betnsfälia, om icke, med bifall till 6l-ta puncten i Utskottens första Betänkande, det tillägg dervid likväl kunde äga rum, att försäljningen af Allmänna Magazinslnrättningens lager af Spannemål och Bränvin borde med varsamhet verkställas , samt Riksens Ständer derföre hos Kongl Majit i underdånighet anhålla, att Kongl.
Maj:t täcktes derå fästa Nådig uppmärksamhet,'och, anbefalla vederbörande, att om försäljningen föranstalta, på ett sätt, att ders ej må kunna medföra någon menlig följd, i anseende till de nu varande låga Spanneroålsprisen.
Herr von Hartmansdorffx August: För. min del tror jag det vara rigtigt, att ej göra någon vidare bestämning än som sker genom, orden qfter hand på sätt Hetr Hjerta föreslagit.
Man säger att lagren skola försäljas så, att de icke blifva skadlige för näringarne.
Det blir svårt att verkställa; ty möjligen kunde man vid en kommande Riksdag vilja söka visa, att försäljningen varit skadlig för näringarne, ehuru den blifvit företagen under de mest gynnande utsigter i motsatt afseende.
Herr Hjerta bär såsom ^nig synes ganska riktigt anmärkt, att man ej bör säga, det lagren icke få försäljas, förr än skälig vederläggning erhåiles; ty huru mycket vill skålig säga?
Ljkadant blifver för hå i landet örn nian Utsätter ett minimum.
Det vore ju möjligt, att säden folie, under sitt närvarande pris; o*;h örn det anses vara för ringa, blefve sadan måhända oförsäfd, Och multnade såsom Herr Hjerta befarat.
M!g synes töjjagteligen det tätta och -säkraste vara, både för Susen och Konungens, yeik - pen October e. tit. 393 Stillands Embetsman, att man blott föreskrifver det säden efter hand skall försäljas.
Herr Bjerta; I allmänhet jag har gjort det till en föresatts, att vid alla tillfällen der saker pfverlemnas till Regeringens omsorg bestämma detailler så litet som möjligt är , men göra de föreskrifter, som lemnäs tydliga.
Jag är således äfven här af denna tanka, och har ej trott något bättre uttryck kunna användas , än ejler hand.
Likväl måste jag bekänna , att det förslag
Herr drefven och LandtMarskalken framställt, ejsynts mig af annan beskaffenhet, än att det utvecklar den tanka, sorn punkten innehåller.
Således ser jag ej något hinder, att bifalla punkten med detta tillägg, så mycket heldre som vi vid detta Betänkande, likasom vid andra , sorn varit följder af Kongl. Majtts propositioner visat, att vi alltför mycket ingått i detaiiler.
Jag har ej gillat det; oagtat jag ej heller har kunnat undvika, att se de stora misstag, som insmyct sig i förvaltningen, så snart ej Ständerne lemnat förslag till detaillerade Reglementen.
Sorn jag under önskan att den tid må komma, då detta ej mera blir Lagstiftande magiens åliggande, likväl ser att det ännu behöfves; tillstyrker jag, att punkten ina Vidare förklaras , anseende alla de omständliga verksiällighersföre&krifter, somt än i, dag gifvas såsom ett tidens tecken , och anhåller derföre att punkten mane bifallas med Herr Grefven* och Landt Marskalkens tillägg.
Herr Grefven och Landt l\Ia rf k al k en gjor - 394 Dsn 27 October e- m. tle proposition till bifall af 6:te puncten i Utskottens förra Betänkande.
Ropades Ja, och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandlMarfkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde punct, med det af Herr EandtMarskalken dervid nyss föreslagne tillägg.
Det är orden: få att det ej kan hafva menliga följder för nåringarne, som jag anser oriktiga, emedan jag fruktar att de kunna leda till obestämda slutsattser och åtal vid en kommande Riksdag , utan gagn för Staten, men till osäkerhet för enskildta.
Efter hvad jag hörde, stodo ej uti propositionen ori den: får nåringarne, utan blott att försäljningen skulle ske varsamt, och att uppmärksamheten skulle vara fästad derpå, att den ej medförde några menliga följder i afseende på de låga prisen.
Ehuru jag som Embetsman, visserligen skulle vara mera belåten dermed, att det vore som Utskotten tillstyrkt , ty deraf följde mindre ansvarighet, tror jag dock att klokheten bjuder denna föreskrift.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att, efter hvad han lyckt sig finna, dea af Ben. 27 Oclober e. m. ^95 Herr LandtMarskalken sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. 7:clö Punkten, angående löneregleringen får ylllmdnna MagazinsDirectionens Embete- och Tjenjtemån, Jamt Betjente, i händelse aj Inrättningens upplösning, hlef fädan den i UtJkottensfenare
UtlåtandeJinnes upptagen, uppå gjord proposition, af Ridder fimp et och Adeln bifallen.
Föredrogs å nyo Högvördige
PresteStåndets iden 23 dennes afiåtne och samma dag på bordet lagde, ProtocollsUtdrag, angående åtgärders vidtagande till befordrande af ett snart slut på Riksdagen; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarJkalken gjord proposition, äfven för dess del, uti enahanda beslut med PresteStåndet instämma.
, o-, A nyo föredrogs Constitutions-Utskotlets den 21 dennes under N:o 6g aflåtne , samt den 24 derpå följde på bordet lagde, Memorial, rörande en af Herr HandtMarskalken vägrad proposition.
Grefve Cronhjelm, Polycarpus, anförde skriftligen; (Se Bilagan N;o 1). 5g6
Dea 27 Octo ber e. m, Herr Hjerta, Gu fl af'.
Det är ej första gången som man från ConstitutiaosUtskottet denna Riksdag sett, att ej Grundlagarne efter ordalydelsen blifvit tolkade.
Det är således ej för att ut... trycka min förundran deröfver som jag uppträder ej eller för att söka ändring i hufvudsaken..
Dertill äger jag ingen rätt.
XJtskottet har afgifvit sitt yttrande enligt constitutionen, och Rid-, derskapet och Adeln är olyckligtvis bunden vid. hvad Utskottet föreskrifvit.
Det är blott för en sak sorn jag anhåller om återreiniss.
Utskottet har nemligen aldeles öfverskridit sina rättigheter, och då Utskottet sökt fullständighet, har det gjort.
Utlåtandet så ofullständigt], att det blifver svårt för Ridderskapet och Adeln , att uppgöra Instructionen för Riddarhus Directionen.
Det är just der Utskottet yttrat sig, att det vill söka fullständighet, som jag tror att Utskottet hade bort sätta gräns för sitt yttrande, och ej domina orri en instruction , sorn ensamt tillkommer Ridderskapet och Adeln att bedömma.
Slutet a£ Utskottets Utlåtande lyder nemligen sålunda: ”Serskildt får dessutom, för Remissens full— ”ständiga besvarande, ConstisutionsUtskottet förklara sin öfvertygelse om frågans (»förenlighet ”med Grundlagens anda, då upphöjelsen, hvilken, ”sker till Stind, ej måste antagas sorn fullkoen”nad, innan dera medför utöfntngen, när helst det ”skulle inträffa, af alla Stånds Ledamots lagliga, ”friheter och förrnoner och då hvarje deremot i ”förväg uppställdt, af lag ej föreskrifvit hinder ”otvifveiagtigt inuebuie en modification af 37 §* Den 27 Oclober e, m, 397 ”RegeringsFormen med inskränkning i sa väl ”den belöntes som den belönandes rätt.”
Jag anhäller om återremiss, på det Utskottet mi kunna utesluta denna del af Utlåtandet.
Kerr von Hohenhausen, Michael:
Det är med Stöd af 50 §.
Riksdagsordningen, som jag anhåller lill protocollet få yitra mina tankar, jag har genom ConstitutionsUtskotiets gillande af Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran å ifrågavarande proposition väl fått ökadt det misstroende jag hyste att jag misstagit mig i min opinion, men dock ej af de skäl, som ConstitutionsUtskot. tet framdragit.
Utskottet har i frågan om 51 §.
RiddarhosOrdningen, förklarat de orden: under Riksdägarne må likväl &tc. Af desse ord har Utskottet slutat tili den mening, att mellan Riksdagafhe skulle introduction ovilkorligen ske.
RiddarhusUtskottet har af dessa ord blott funnit, att den kunde ske.
'Bada delarne äro obestridligen en förklaring eller tolkning af 5t §:n, och aldeles icke dess bokstafveliga lydelse eller, som Constitut.-Utskottet säger, dess bokstafliga mening.
Skulle med mening förstås anda, så är detta ConstitUtiönsUtskottets förfarande "i strid mot 83 §.
RegeringsFormen, RiddarhusUtskottet har haft till stöd för sin tanka, att i 50 § RiddarhusOrdningen är Instructionen för Riddarhus Directionen omtalad, och i 51 §. är endast ointaladt sättet, eller huru introduction skall meddelas, ej tiden.
De Kongl. Brefven som äro åberopade, ärrt alla föranledde af
Directionens anhållan om pitBScrijnionsiid, inom hvilken man borde sigj till 308 Den 27 Octoler e. rit. intrcductions vinnande anmäla, eller angifva så-’ som det i de äldre heter.
ConstitutionsUtskottet sorn fatt se ordet.’ introductions tagande i Kongl, brefvet af 1800, har funnit det klart tillkännagifva, att introductionen verkeligen skall tagas, icke erhållas; hvarigenom i dess tanka knuten blifvit afhuggen.
Uti brefvet står likväl detta ord ej uti en stadgande föreskrift, utan blott uti en citerande af ett föregående stadgande.
Dermed innefattas blott diplomets uttaganda från Kongl. Cantzliet, och således kan det för mitt begrepp ej uttrycka något verkeligt stadgande om introductionen.
Detta är hvad jag till protocollet velat anföra.
Dessutom förenar jag mig helt och hållet med dem, som ansett
Con— stitutionsUtskottet hafva öfverskridic gränsen för det utlåtande, som blifvit detsamma affordradt.
Det yttrande att LandtMarskalken äger rätt att vägra proposition är ej riktigt; det har aldrig blifvit satt i fråga.
Det torde vara lika angeläget för constilutionaliteten , att
ConstitutionsUtskottet ej utsträcker sina afgörande yttranden till andra frågor, eller längre än hvaröfver dess yttrande är fordradtj som att Högsta Domstolen, vid Lagförklaringar, ej afgifver dem öfver andra frågor , än de som af Underdomstolar blifvit väckte.
Herr Cederschjöld ,' Pehr Gustaf: Som ledamot af ConstitutionsUtskottet får jag till pro. tocollet anmäla, att jag inom Utskottet fann den slutmening som nu är klandrad , vara högst olämplig, och yrkade att den ej skulle intagas i Deri 27 Öctober e, nu 399 Expeditionen, emedan den var af den beskaffenhet, att det svarades pä mer än som af Ridder-! derskapet och Adeln hade blifvit frågadt.
Jag fann det så mycket mera olämpligt, att åberopa 37 §:n RegeringsFormen , som den ej står uti något samband med den fråga, som till GonstitutionsUtskottet blef remitterad.
Efter att hafva framställt alla mina skäl, begärde jag votering, och då den tappades, anmälte jag min reservation uti Utskottet, och gör det nu här.
Herr Heykensköld, Ludvig Dettlof'.
ConstitutionsUtskottet har i sitt Betänkande åberopat 37 §.
RegeringsFormen såsom skäl, hvarföre propositionen borde vägras af Land t Marskalken.
Sora ledamot uti Utskottet har jag reserverat mig deremot, emedan jag ansåg att uti RiddarhusUtskottets Betänkande ej är fråga om någon inskränkning i Kongl. Maj:ts prasrogativer, att upphöja till adeliga värdigheter.
Jag åberopade såsom, skäl, hvarföre jag gillade LandtMarskalkens vägran, 23 och 45 §§.
Riksdagsordningen, och i synnerhet 51 §.
Utan att ingå uti pröfning af den förundran flere Ledamöter yttrat öfver ConstitutionsUtskot_ tets förhållande så nu, som flere gånger förut, får jag blott erinra att som jag varit en af dem, hvilka gillat Utskottens Betänkande, skall jag äfven söka att göra redo för de grunder, som ledt pluraliteten.
Det är just till följe af 55 §.
Riks-j dagsOrdningen som pluraliteten gått till väga.
Der står; ”Skulle ej Ståndet med LandtMarskal - 400
Den 27 October e. m. ken instämma i begreppet härom, utan ändock yrka Proposition, äge han att förklara öfverläggningen hvilande, och förvises målet till ConstitutionsUtskotret hvilket åligger att inom kort förelagd tid, inkomma med motiveradt och bestämdt Utlåtande &c.” Motiveradt lär vilja säga, att roan skall framställa sina motiver till beslutet.
Jag tror ickte, att hvarken ConstitutionsUtskottet eller någon annan authoritet, som det åligger att framlägga motiver till hvad den gör, kan inskränkas innom vissa gränser, där déssä motiver skola sökas, Utan hvar som helst den tror sig finna motiver, måste den icke allenast vara berättigad, utan äfven skyldig att framställa dem.
Utan afseende orri en remiss eller hemställan uppräknat samma Motiver, måste det vara Utskottet tillåtit att framställa sin tanka.
Det är på denna grund, sorn Utskottet, visserligen finnande dé motiver af vigt, som vållat vägran af Propositionen, äfven ytterligare såg igenom de §.§. hvilka angingö detta ämne, och då under discussionen flere af Utskottets Ledamöter med mig funno, att det ej blott var fråga om dessa §.§. utan äfven att 37 §i Regeringsformen kunde komma i fråga, så kan jag ej begripa, hvaruti det stora misstaget ligger, att den 37 §. blifvit åberopad.
Då det är fråga om dén Adeliga värdigheten, lärer én hvar vidgå, att, så länge intröHuction ej är lerhmd, är den Ådeliga ätten ej eller upptagen under någon numtiief, Skölden ej här upphängd, eller namnet ins matrikulr rädt, och så länge desse formaliteter ej äro iakttagna, har alla t
Ders erfarenhet visat, att något felats.
Bästa beviset är att flere
Ädeligå ät - Dm »7 Oetober c, m, iot atter, sam ej blifvit introducerade, hafva förlorat! sin rätt, och deras efterkommande hafva ej fått begagna hvad deras Förfäder förvärfvat.
Det äc till och med bevis pi, att då man erlagt praestan-j da, men ej introduction så för sig gått, som ve»; derbordt, och ej eller inmatrikulering skett, efter? kommande ofta måst å nyo söka introduction och prestera utlagorne.
Således är det, efter min öfvertygelse, gifvet, att så länge introductionen ej är skedd, är ej eller Adelskapet fullbordadt.
När det nu, till följd af det nya Stadgandet, kunde ske, att en Adelsman, som straxt efter en Riksdag blef nämnd, skulle kunna vara utan introduction i 5 år efter utnämnandet, så är det häruppå sorn omdömet är grundadt, att ett stadgande, det introduction blott vid Riksdagar skulle få ske, innebär en förändring af 37 §.
Ingen lär kunna neka, att genom ett sådant stadgande hvarken den benådade, eller den benådande, fått njuta sin rätt till godo.