Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ansvaret för Tullförsnillning är efter gällande Tull-lagar det samma som för införandet eller utförandet af förbudna varor; men onekligen måste det vara och förblifva lättare att tullförsnilla, än alt lurendräga, och hufvudändamålet, eller förekommandet af den inhemska industriens ruin, igenom främmande Nationers Concourance, förekommes åtminstone mindre igenom fri införsel emot åsätta Tullumgälder, än igenom införselförbud.
Sunda förnuftet säger och erfarenheten bevisar detta.
Det andra motivet för fri införsel emot lämplig lull, af alla slags utländska 344 Den December.
Fabrikater och Slöjdealster, eller att Svenska Fabrikationen skall derigenom skyddas vid den ståndpunkt af täflan med utlänningen i afseende å varornas godhet och pris, som är nödvändig; för att å ena sidan upprätthålla Fabrikörer, och å andra sidan hindra deras idkare alt blifva (såsom orden lyda) frätande Monopolister, förefaller åtminstone mig, som ett gäckeri, och måtte vara framkastadt mera för att få stämpla Svenska Fabriks- och Slöjdeid— karne med den liånliga benämningen af frätande monopolister, än i afsigt att öfvertyga.
Tv, om igenom tillåten införsel emot hög eller lindrig tull, Riket får öfversvämmas med en mängd af tullade, oell må hända än större mängd tullförsnillade utländska fabrikater, så finnes snart för den inhemske Fabriks- och Slöjde-idkaren ingen annan ståndpunkt, än armodet; och, så länge det, hädanefter som hittills, är hvarje välfräjdad undersåte af hvad stånd och vilkor som liäldst öppet och fritt, alt anlägga Fabriker och Manufaclurer, så väl å Landet, som i Städerna, kan åtminstone icke med sken af rimlighet, något frätande monopolium förevitas den Svenska Industrien.
I utbrottet af sitt nit för utländska industrien och dess befordran, föreslår Herr Tham vidare lindriga Tullafgifter, och att det val må vara Konungen medgifvit
345 att nedsätta, men ej att öfver ett af Rikets Ständer bestämdt maximum förhöja dem.
Öfver detta språk, som man väl kunde vänta sig af de här i Riket skocktals kringsvärmande Engelska, Franska och Tyska handels-Expediter, som öfverallt utprångla utländska Fabrikater, men ej borde höras från Svenska läppar, kan jag ej mera än yttra min yttersta förundran, i hopp och öfvertygelse, att deras antal ibland Rikets nu församlade Ständer, som tänka lika med Herr Tham i denna punkt, måtte vara ringa och obetydligt.
Mycket, ja ganska mycket vore väl vidare att anmärka vid ifrågavarande motion; men jag måste, för att ej spilla Högloft.
Ridd. och Adelns dyrbara tid, för denna gång innehålla dermed; och slutar således, under åberopande af mitt i ämnet förut ingifne Memorial, med ödmjuk anhållan, att detta mitt vördsamma anförande måtte få åtfölja Herr Thams motion då densamma nu lill vederbörligt Utskott remitteras.
Herr Rosenqvist> Fredrik Leonardy hade inlemnat följande, som upplästes:
Då friheten blir förvandlad till sjelfsvåld, det vare sig i hvad läll som hälst, så åstadkommes deraf förderlliga följder.
Ehuru fri i ordets rätta bemärkelse; ehu - 346
Den 23 December. ru icke tillhörande hvarken något strypeller utvidgnings-systém, utan endast varande af den Class menniskor, som följa egen öfvertygelse, stödd på sådane grundsatser, att hvarken genom ett för mycket utsläppt, eller för mycket hopknäppt systeme bereda någons fördelar på bekostnad af den andras, tillåter jag mig likväl anmärkningar emot det af den värde Ledamoten Herr Tham, den i2:te dennes uppgifne förslag i fråga om en fri in- och utförsel af alla möjliga varor j såsom orden i motionen lyda.
Den värde motionairen har föreslagit, att emot en lämplig låg Tull, alla Utländska varor måge få införas, och tror att derigenom skulle bäst förekommas allt lurendrägeri och all Tullförsnillning.
Med bibehållen aktning för hvars och ens öfvertygelse, är det långt ifrån mig att vilja inverka på motionairens; men jag kan likväl icke dela densamma.
Mina grundsatser äro belt och hållit Svenska, och jag bar alltid mäst älskat mitt eget Fädernesland.
Att det för Sverige och dess åt Näringarne och Slöjderna sig egnande Medborgare skulle blifva en förmån, om alla möjliga varor fingo här i landet fritt införas emot Tull, det tror jag icke; och den af Herr Tham derom gjorde framställning anser jag således böra hänföras till dessa lyckliga ideer, hvilka någon gång framkastas af dem, som söka ett odödligt namn.
Den 23 December. 347 Jag önskar icke att alla Fabriker i Sverige måga stå toma och öde; jag önskar icke att de redan nog vanlottade FabrikÖrerne skola blifva ännu mera lidande; jag önskar icke att utvägar till en nödtorftig arbetsförtjenst skall rakt stängas för den fattigare Classen af städernas innevånare; jag önskar icke att på Sveriges årliga Import-lista skall stå upptagen millioner R:dr, och deremot på dess Export-lista ett stort Noll; jag önskar icke, att Utlänningen skall utskratta oss, såsom de der ännu icke lärt a. b. c. d. uti vår inhemska Industrie; jag önskar icke att den redan för långt gångna smaken för utländska varor skall ännu mera högaktas, samt i samma mån tycket för allt inländskt ännu mera föraktas.
Med ett ord, jag önskar icke att mitt Fädernesland skall förvandlas till en Frimarknad_, der hela jordklotets alster finna afsättning, och jag önskar icke, att detta fäderneslands egen production skall fördränkas i en syndaflod af utländska varor.
Att Svenska manufacturerne, sedan den friare införseln af utländska varor blifvit tillåten, hafva, såsom Herr Tham försäkrat, gjort jemna framsteg , det är en satts, som åtminstone icke af allmänna opinionen underslödjes.
Den bedrölliga omständighet, att endast här i Stockholm inom tvenne (3) år icke mindre än tjugufyra Klä - 348 Den 23 December. des-fabriker oberäknadt en mängd andre fabriks-inrättningar, dels gått öfverända, dels frivilligt blifvit nedlagde, tyckes icke gifva någon särdeles styrka åt motionairens nyssnämnde försäkran; och ändock är kläde en sådan artikel, som Regeringen i sin vishet förbjudit till införsel.
Förgäfves skall den värde motionairen invända, att om våra Klädes-fabriker gått under, så har sådant bandt just derföre, att kläde icke fått införas, och att lurendrägeriet dermed varit så mycket starkare.
Motionairen har förklarat, att manufacturernas jemna framsteg blifvit beredd äfven genom en förbättrad Tull-organisation; och följaktligen har det ju icke kunnat vara lurendrägeriet, som undergräft våra Klädes-fabriker.
Att utländska kläden till öfverflöd finnas bär i landet, det är emedlertid en lätt bevislig sanning; och om nu jemnäl den varan skulle fritt få införas, så blifver det icke något problem, utan ett rent axiom, att högst
Tio år härefter skola icke Tio Klädes-fabriker finnas i Sverige.
— Jag bar hvarken egna fabriker, ej eller är jag associé med någon annan.
Men jag bestrider ändock allt bifall till Herr Th anis motion, emedan jag för min del, är fullt öfvertygad, att framgången deraf varder skadlig för ett ganska stort antal Svenska medborgare, utan att gagna Stats-Cassan.
Dock, om, emot all förmodan, samma motion antages, saknar jag icke skäl, att vän - Den a3 December. 34g skapsfullt fråga, om icke Motionairen, för att bringa saken till den alldra största möjliga fullkomlighet, skulle finna godt extendera sin motion ända derhän, att inga inhemska 'varor få här i Sverige tillverkas långt mindre föbrukas.
Detta mitt anförande torde få åtfölja Herr Thams memorial, och dermed göra sällskap.
Herr Tham } Wollrath:
Då en motion af Herr Lefren i samma ämne förekommer, och hvilken jag ämnar besvara, skall jag, efter genomläsandet af de nu upplästa anföranden, om så behöfves, äfven svara derpå.
Friherre Åkerhjelm Gustaf Fredrik:
Här har i de båda sista anföranderne blifvit sagdt, att importen för år 1827 med 2 millioner öfversteg exporten.
Men värdet vid Tullberäkningen kan ej gifva ett fullkomligt bestämdt resultat.
Detta värde är både för importen och exporten fictivt, och då det i synnerhet för den sednare är lägre upptaget, än hvad exporteuren för varan erhåller, blir det verkliga resultatet ej till exportens förlust.
Att förhållandet måste vara sådant, bevisas bäst deraf, att våra köpmän icke Bankruttera, och att vår cours faller.
Värdet af den Spanmål, som inkom i Riket 1827, uppgick ensamt till 1,100,000
R:dr, och om den afdrages, blir skillnaden i det uppgfina 35o Den 23 December. varuvärdet emellan import och export vida mindre.
Denna omständighet, nemligen förenämnde Spanmåls-införsel, var en tillfällighet, som utgör ett undantag och tillhör således ej grunderne för en stabel beräkning.
Ville man emellertid helt oah hållet lemna förtroende till den teckning här nyss blifvit uppdragen, så skulle man likväl tro, att handeln nu ej vore lönande, och att Fabriquerne aftagit.
Kännedomen bärom är Kongl. Commerce-Collegium visserligen bättre i tillfälle att äga, än GeneralTullStyrelsen, och det skulle möjligtvis med upplysningar derifrån kunna framställas motsatsen af förenämnda påståenden; men jag har i alla fall genom någon egen erfarenhet anledning betvifla att så är.
Jag har åtskillige relationer med flere förmögne Fabrikanter i Stockholm, som lemna råämnen tili förarbetning åt allmänna arbetsinrättningarne, och då dessa leverancer tilltagit, slutar jag med skäl deraf, att dessa Fabrikanters rörelse äfven är i tilltagande, hvilket oftast måtte bevisa förmögenhet.
Norrköpings Klädesfabriker anlita också arbetsinrättningen derstädes, och då det i denna stad, som arne gånger brunnit, och hvars Innevånare efter dessa olyckor första gången med och andra gången utan låne-biträde, till betydlig del och med utmärkt skyndsamhet, återuppbyggt Staden på ett prydligt och solid sätt, finnes 56 å 58 större och mindre Klä - Den 23 December. 35i clesfabriker, oberiiknaclt fabriker af andra slag, så enär handeln i Norrköping, ehuru under de sednare åren i tilltagande, likväl icke på långt när är hvad den fordom var, lärer det blifva temmeligen sannolikt, att den förmögenhet, som satt Norrköpingsboerne i tillstånd, att bära och afhjelpa dessa olyckor, hufvudsakligen härflutit från Stadens fabriksrörelse.
Här bar blifvit nämndt lurendrägeri, såsom i hög grad bedrifvit, men med en sådan kust, som vi äga, räckande från Torneå till Strömstad, måste det alltid blifva omöjligt att helt och hållit förekomma detta missbruk.
Vårt nuvarande bevakningssält är ej heller det ändamålsenligaste.
Kusterna äro i allmänhet för glest besatta med bevakande Tullbetjente; men deremot finnes ännu en stående öfverflödig bevakning in i landet, och så måste ej bevakningen vara fördelad.
Ändring häri är också föreslagen och i Nåder beviljad.
Ett ändamålsenligt bevaknings-system emot oloflig varu-införsel i landet, kommer alltså från och med nästa år att äga rum.
Af de nu existerande lama och tvetydiga författningarne hindras äfven deras verkställande, ty en beslagsman har af dem obetydlig vägledning och föga skydd.
Från 1824 har lagförde beslagsmåi emedlertid stigit consecutivt hvarje år i antal, från 4 a boo 35a Den 23 December. st. till och med 700, hvartill de i år säkerligen komma att uppgå, och ändock torde detta ej utgöra hälften af de lurendrägerier, som blifvit föröfvade; men man har gjort hvad som varit möjligt för att mota och upptäcka förbrytelserna, och vaksamheten har tilltagit och ej aftagit.
På Rikets södra och vestra kuster har lurendrägeriet emedlertid märkbart förminskats, hvilket härleder sig derifrån, att några de djer(Vaste lurendrejarne icke mera funnit sin räkning vid denna olofliga handteringen, utan öfvergifvit den, och ingålt i Tullverkets tjenst, der de på ett kraftigt och verkande sätt bidragit till Tullförfattningarnes verkställighet, mera hedrande och lönande för dem, än deras förra yrke.
Dessutom hafva också de tvänne i dessa Districter uppmärksamme District-Cheferne härtill mycket bidragit.
Jag hämtar denna öfvertygelse om lurendrägeriernes aftagande i dessa trakter ej ensamt från mig sjelf, eller de inkomne rapporterne, utan från flere i dessa orter boende personer, hvilka försäkrat mig, att de ej kunna påminna sig den dag, då lurendrägeri så litet förmärkts som nu.
Den nya BevakningsStadgan i förening med åtskilliga andra föreslagna förbättringar i Tullförfaltningarne hoppas jag skall mycket verka till det goda ändamålet, enär de bevakande härigenom bättre kunna controlleras, och sä-, Den 23 December.
353 säkrare komma i tillfälle att åtnjuta de belöningar, hvaraf de kunna göra sig förtjente.
På sådant sätt hoppas jag lurendräöeriet ytterligare skall aftaga, och den ärliga handeln mera odeladt skölda en billig frukt af verksamhet, klokhet och om* tanka* Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera Herr Thams ifrågavarande Motion, jemte de af Friherre Åkerhjelm, samt Herrarne Marks von Wurtenberg, Rosenqvist, och Herr Tham, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden till BevillningsUtskottet.
Föredrogs ånyo Herr Thams, Wollrath, den 12 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående granskning af de i afseende å TullBevillningen utfärdade Författningar m. m.
Alla d essa till en förbättrad ordning ledande, af mig omnämnde, författningar äro noggrant genomgångne, och efter uppmärksamt begrundande förändrade, samt i detta skiek Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning underställde.
Deras antal är ej rin7 IL 23 354 Den a3 December. ga, ty de bestå utaf Bevaknings-Stadgarij Förp assn ings-St a dg a n Tull-Taxan, Seglations-Ordningen och Nederlags-Förordningen.
Derefter och sedan alla dessa Författningar blifvit fastställde, har Tullstyrelsen ämnat uppgöra ett TjenstgöringsReglemente för alla grader af Tull-Tjenstemän.
Med dessa grunder för TullVerkets fortsatta behandling och förvaltande, synes man så mycket sannolikare kunna förvänta sig ökade Tull-intrader, som Tullinkomsterne, oansett
Författningarne i allo ej harmoniera med ändamålet, hvarje år sedan flere år tillbaka gått i stigande.
Herr Tham har föreslagit, att Tull-Styrelsen skulle aflönas med vissa procent af tullintraderna.
Jag delar ej den tanka, att General-Tull-Styrelsen hör äga några enskilda fördelar vid Tull-uppbörden; den skulle då af Underlydande kunna anses handla af egennytta, en omständighet, hvars menliga inflytelse ej skulle uteblifva.
När Tull-Styrelsen är lönad så, att dess Ledamöter äga en hillig utkomst, hör dess högre belöning, om hon af en sådan gör sig förtjent, sökas i ädlare föremål än penningevinst, jag menar i Konungens och Nationens förtroende.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln att Den 23 December. 355 remittera Herr Thams ifrågavarande motion, jemte Friherre Åkerhjelms i anledning deraf afgifne yttrande, till StatsBevillnings- Lag- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskolten.
Ånyo föredrogs Herr Rosenquists, Fredrik Leonard, elen 12 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående utfärdande af en författning, hvarigenom allt bruk oell nyttjande af Utländska Fabriksvaror skulle helt och hållet förbjudas vid ett så svårt och oföränderligt straff, att blotta tanken derpå afskräckte hvarje om sin heller, ära och medborgerliga existimation ömtålig Svensk medborgare; jemte Herr Thams, Wollrath, i anledning deraf nyssnämnde dag afgifne yttrande.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik*
Då denna motion upplästes, gjorde Herr Tham, så vidt jag rätt fattade meningen, ilen anmärkning, att controllen vore omöjlig på en förbuden vara, som redan var inkommen i landet lill persedel tillverkad och i bruk.
Jag instämmer häruti så mycket mera, som försöket att utöfva en sådan controll skulle medföra den inqvisitoriska åtgärden att undersöka, hvad man har på sig, hvilket jag i hög grad alstyrker. 356
PROTOCOLL, HÅLLNA IIOS HÖGLO F LIGE KUMBEmASM dcji VID JTagtima Hikötrögen i Stockl) alm ÅIIKM 1850 oell 1851. lini i'ti Häftet. STOCKHOLM.
Hörbergska Boktryckeriet, 185 1.
A J ii i: . . -v: - * . • .. . Onsdagen den 18 December 1850.
Hr Goes, Axel Wilh., hade inlemnat följande:
Hindrad af enskildta angelägenheter alt qvardröja i hufvudstadeti nödgas jag härmed vördsamt afsäga mig den plats som Supleant i BevillmsUtsk., hvartill jag af Hrr Elektorer blifvit utsedd; anhållande dock alt vid min riksdagsmannarätt få blifva bibehållen.
Anmäldes och lades på bordet Const.Utsk:s mern.
N:0 3, angtde eli af Hr Cassel väckt och af Vallofl.
BorgareSt. remitteradt förslag örn ytterligare upskof med afgörandet af K.
M:s afgifna, nu hvilan de nådiga förslag till ny Riksd.Ordn. m. m. II.
Landtm, tillkännagaf, att följande Utsk:s ledamöter begärt och erhållit 3 veckors ledighet ifrån d. 23 dennes, nemi. i Consl.Utsk. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, och Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam; i BevillmsUtsk.
Frih von Kraemer, Rob. Fredr, och Gr. Sparre, Joli.
Alexander; i BankoUtsk.
Hr Bogeman, Carl Adolf; i Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulsk.
Hr Montgommerie, Rob. Nils Germ., och i Ridd.- Utsk.
Ilr von Strokirch, Joli. Paul Fred.
Otto, och Hr von Kraemer, Anders Robert; hverjemte H.
Ex. anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af ledamöter i nämnde Utsk. under de permitterades frånvaro, samt alt dervid jemväl utse en Supleant i Bevilln.Utsk. och en Supleant i Exped.Utsk., efter Hr Goes, Axel Wilh. och Ilr af Wannqvist, sorn i sista plenum afsagt sig förtroendet att vara Supleant i sistnämnde Utsk.
Fortsattes öfverläggningen om K.
M:s sedan sisth riksdag hvilande och uli Const.Utsk:s d. 7 och 11 dennes bordlagda mern.
St:s afgörande öfverlemnade förslag till ny Riksd.- Ordn., jemle dervid fogad serskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed, till ny R.F. 1* 4 Den 18 December.
Frih. Cederström, Jakob: Sedan Gr. Hamilton, Frih.
Lagerbjelke samt Hrr Tersmeden och Lagerhjelm i gårdagens plenum sä påtagligt bevisat det hvilande representationsförslagets skadlighet och brister, anser jag icke mödan värdt, alt yttra något om detaljerne i detta förslag, som hvarken kan eller bör af R.
Frågan har dock åtskilliga andra sidor att belysa, som icke böra förbises:
Här har af några andra ledamöter blifvit afgifna yttraden, som jag finner böra uptagas; för att fästa upmärksamheten pä det besynnerliga förhållande, att hvad en f. d. Justitiae-Stats-Minister H. Ex. Nordenfalk i lifstiden vid 1840 års riksdag fält, är vordet ansett såsom ett oförgätligt testamente, gifvet Svenska folket oell dess representanter lill efterföljd, nemi. att representationsfrågan icke kunde falla, om hvilken föreställning den kulörta pressen, från den becksvarta ända lill och med den blodröda med raseri grep och i förtjusningen öfver detta yttrande har man slutligen kommit derhän, ali detsamma numera anses såsom ett faktum.
Från denna fras, utgången frän den längsta af alla Stats-rådets ledamöter år 1810, men icke af något förnuftsskäl bevist, hafva en del talare hämtat anledn., att inom della hus tillstyrka antagandet, af det nu hvilande förslaget, nemi.
Stats-råds-ledamöterne
Hrr Sparre, Platen, Sandströmer och Gripenstedt:
Ar det likväl möjligt, att vi skola fortgå pä denna bana att vid hvarje inträffande riksdag hafva desse s. k. förmedlingsförslagen oss förelagda, och hvartill skola de tjena?
Jo, alt förskaffa oss en bättre representations-form än den vi hafva, men beklagligen hafva alla förslag hitintills varit af beskaffenhet, att icke någon förnuftig och i statsangelägenheter något hemmastadd, velat eller kunnat antaga desamma, lietta bevisar ju äfven, att den sä mycket omordade och omskrifne allmänna opinionen aldeles icke har några sympatier för de framlagda projekterne, och att den aflidne Statsministerns yttrande, det man velat göra till ett faktum och nära nog betrakta såsom en § i vår R.F., uprepas således endast för alt såsom en larmklocka sätta packet i rörelse på gator och torg, reformmöten och banketter; med packet menar jag hvad Källgren, med ordet menade, nemi. att betydelsen är tvåfaldig och angår så väl dem som åka i vagn, sorn dem hvilka traska till fots.
Lålom oss nu eftertänka, hvad har följden varit af detta Ex.
Norden falks yttrande?
Agitationen, utgången från Paris och, genom agenter, spridd öfver hela Europa, framstod under benämningen af ”Reformvänner” handlande så vid möten i rum, som på torg i rent uprorisk anda.
Mine Hit!
Dylika händelser inom folkslag hafva sine perioder ehuru föremålen äro för hvarje tillfälle skiljaktiga, hvilka medföra skadliga och vådliga följder och möjligen äfven olyckor, der icke styrelserna med den kraft uprätthålla lagarnas efterlefnad, att omstörtningsförsöken hastigt omintelgöres.
Historien har gifvit oss vid handen, de hvälfningar som förr och jämväl nu senast 1848 i de flesta Europas samhällen genom slapphet hos slyrelserne varit föranledde.
Der sådana händelser inträffa har passionen varit rådande och förnuftet slått stilla.
Vår grundlag bjuder att frågor om förändring i densamme aldrig må ifrågakomma, med mindre än alt Const.IJtsls. i första hand Den 18 December. 5 pröfva! och erkänt dem nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa.
Behandlingen af förevar, förslag har det egna mot sig, att Coust.Utsk. icke aktat nödigt, att underrätta R. St., huruvida Utsk. anser förslaget äga eller sakna egenskapen af nödig, nyttig och verkställbar förändring, utan Utsk. har endast öfverlemnat förslaget vid förra riksdagen, för grundlagsenlig behandling vid denna utan allt till eller afslyrkande.
Nu hafva likväl serskilde ledamöter bland R. o. Ad., då, såsom jemväl nu, ledamöter af Utsk. åtagit sig bestyret att fullgöra hvad Utsk:s ledamöter collectivt bort göra och jag mäste härföre hålla Hrr Tersmeden och Lagerbjelke räkning; men det är icke nog att vi stå pä den punkten, att vi icke behöfva befara, att det odugliga förslaget blir gällande, man måste äfven tillse, hvilken afsigt någre ledamöter haft med förslagets tillstyrkande.
Ar skälet till detta tillstyrkande måhända det Nordenfalkska förordandet, att förslaget icke kan falla, eller är det derföre, att förslaget åsyftar en förmedling emelian stridiga åsigter, ronde representations-former i allmänhet?
Hrnne ursäkta om jag blir vidlyftig, men jag kan icke hjelpa det.
Det är klart, att, innan man kastar bort hvad man har, man efterser, hvilka frukter det lemnat under dess tillvaro.
Under iakttagande häraf måste man erkänna, att den fyrdeldta representationen, hvaraf vi, representerande Svenska folket, utgöra en J, hafva vi att tacka tvänne gånger för de grundlagar, som blifvit stiftade nemi.
1720 och 180!) årens grundlagar.
Båda dessa våra grundlagsstiftnings-perioder hafva utgjort epoker för Europas lagstiftningar i och för grundlagar.
Den af är 1720 har varit erkänd af Frankrikes utmärktaste författare öfver de Europeiska Stalsrältsförhållanden, Abbé Mablie såsom ett mästerstycke, och dock står denna R.F. långt under den af år 1809. 1720 års R F., som be röfvade Konungen all makt och lade den i R.
St:s händer, åstadkom de partistrider, som fortgingo ifrån grundlagens stiftande intill år 1772, och mänga gånger var nära att störta fäderneslandets sjelfständighet.
Sliflarne af 1809 års grundlag, hvilken vi nu efterlefva, ville att Sverige skulle hafva en stark Konungamakt, och att Konungen skulle allena styra riket, men vara pligtig alt omgifva sig med ett Råd, hvars till- eller afstyrkanden skulle stå i öfverensstämmelse med grundlagarnes och folkets fordringar, och hvilket Råd skulle vara laga ansvar underkastadt, derest det tillstyrkte något, som vore stridande emot rikets sannskyldiga nylla eller beskrifven lag.
Af denna grundlagssliftning har man befunnit sig lycklig, utan att man likväl gjort sig reda för dess tillkomst.
Sönderslites nu den representation, som stiftat dessa lagar, så är det icke otänkbart utan tvertom tydligt, att dessa lagar försvinna, och alt andra på helt nya grundsatser tillskapas.
Men hvilka blifva då de lagstiftande?
Jo! Röda kommunister, hvilka tillskansa sig makten, ehuru, enl. min äsigt, någon lycka deraf för folket är omöjlig.
Säkert är dock, att lill en början ett brusande jubel skall upstå.
Mycken skarpsinnighet erfordras icke för att kunna förutsäga dylikt.
Man behöfver endast rådfråga verldshändelse™ för att finna det, och i sådant afseende icke sträcka sina forskningar långt tillbaka 6 Den lä December. och icke ens längre än till flen är 1848 inträffade revolutionen i Paris, hvars sjelfgjorda s. k. provisoriska Regering pä grund af hennes tillgripna lagstiftningsrätt afskaffade dödsstraffen till bevarande af egna lif.