Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser således, att förevar, betänk, alltför väl kunde återremitteras, åtföljdt af det förslag, Gr. af Wetterstedt framställt; men då erfarenheten lärt mig, alt man inom Utsk. begagnar alla möjliga utvägar för att betrakta en fråga, oriktig i form, så tror jag det vara säkrare alt antaga det andra alternativet att betrakta förslaget såsom ny motion, i hvilket några anmärkn;r emot frågans upptagande ej kunna göras; och derföre anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos., alt H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion må till StalsUlsk. remitteras och alt, intill dess StatsUtskrs yttrande i ämnet inkommer, såväl betänk.
Nro 4sorn BondeStts inbjuda, må få hvila på bordet.
Jemte det jag framställer denna anhållan, kan jag icke till baka Hålla den lifliga önskan, att, då StatsUtskrs betänk, inkommer, R.'o.
Adrs beslut måtte blifva så nära som möjligt öfverensstämmande med BondeSlrs inbjudn., emedan eljest ofördelaktiga tankar kunde uppslå om orsakerna till detta uppskof.
Lika med arne värda talare tror jag det vara bäst att för närvar, inskränka sig i sitt yttrande till den formfråga, som i detta ämne blifvit väckt, och uppskjuta allt yttrande i saken, lills man får se, huru formfrågan af R. o. Ad. afgöres.
Jag hade trott, att det rättaste varit att lägga StatsUtskrs förevar, betänk, lill handlrna, såsom innefattande ingenting, och att sedermera ensamt pröfva BondeStrs inbjudn.; men då jag ej har hopp om ett sådant behandlingssätt, skall jag inskränka mig lill alt yttra mig öfver den formfråga, öfver hvilken Utsk. egentligen utlåtit sig.
Hela behandlingen af denna sak haf fortgått genom en mängd oformligheter, och då man nu tillstyrkt R. o. Ad. att fortsätta denna bana af oformligheter, bekänner jag uppriktigt, att jag har föga hopp om, alt något nyttigt resultat af denna, från början af Regeringen väckta, fråga vid denna riksdag skall kunna vinnas.
Då min misströstan i detta fall likväl ännu kan genom utgången befinnas ogrundad, vill jag icke definitivt yttra mig i detta fall; men jag har velat i prot. nedlägga den öfvertygelse, jag i detta ögonblick har, att denna nyttiga reform, hvartill Regeringen gifvit initiativet, och som af flera Stånd blifvit understödd, troligen icke kommer att leda till något resultat.
StatsUtskrs nu afgifna betänk, innebär, efter min tanke, ett bestämdt, ehuru i andra termer omklädt, uttalande af ingenting annat än den mening, att Frih.
Palmstjernas motion ej kunnat af Utsk. upptagas till pröfning.
Utsk. har nemi. icke gjort annat vid denna motion, än tillstyrkt R. o. Ad. att kategoriskt fatta sitt beslut öfver ett af Utsk. förut afgifvet betänk., men derjemte till R. o.
Ad. framställt en 20 H. 22 170 Deri i2 Mars f. ni. half inbjuda, alt frånträda sitt beslut i andra punkten af samma betänk., eller att förklara, huruvida 5:te punkten deri står i omedelbart sammanhang med den andra. R. o. Ad. kan således genom denna halfva inbjuda, vara i tillfälle att i dag fatta det beslut, att, till följd af Ståndets beslut öfver 5:te punkten, R. o.
Ad. återkallar sitt beslut öfver den andra punkten.
Det är visserligen icke ett sådant resultat jag önskar af Utsk:s betänk.; men jag tror, att på enahanda grund R. o. Ad. kan, i öfverensstämmelse med de önskningar, jag i denna fråga uttryckt, fatta ett annat beslut, nemi. att upphäfva sitt beslut i 5: te punkten och antaga BondeStåndets inbjudn., hvarigenom jemväl öfverensstämmelse emellan aldra och 5:te punkterna skulle uppstå.
Jag tror, lika med de flesta, som något tänkt i denna sak, att dessa punkter stå i så nära sammanhang med hvarandra, att ett afslag till den ena och ett bifall till den andra skulle innefatta en fullkomlig motsägelse; men jag är öfvertygad derom, att om R. o. Ad. moget öfverväger det beslut.
Ståndet går att fatta, finner R. o. Ad., att Ståndet i händelse af uppskof eller afslag, kan utsätta sig för ganska många besynnerliga omdömen, som man icke på° förhand kan beräkna, men som man under den förflutna mellantiden fått höra utom Riddarhuset och som ej skulle medverka till hvad jag önskade, nemi. att undvika, det slutsatser i allm. omdömet dragas af detta Stånds handlingssätt hvilka ej sällan för Ståndet äro mindre fördelaktiga.0
Oin nu R. o. Ad. skulle återremittera StatsUtskrs betänk.°, "så kan jag för min del icke finna, att StatsUtsk. kan yttra nå"ot annat, än hvad det redan i detta betänk, yttrat, nemi. att så länge BondeSlrs inbjudn. hvilar på R. o.
Adis bord, och Utskrs förra betcänk. af BondeSt. icke är afgjordt, nå»on ytterligare åtgärd i denna fråga icke kan af Utsk. föreslås.
Det vore en inconsequens af Utsk. att, i anledn. af en återremiss, anse sig kunna behandla en fråga, som befinner si" i samma skick som den var, då Utsk. beslöt, att den e°j kunde upptagas till pröfning.
StatsUtskrs ordförande har tillkännagifvit, det han har föga hopp om denna saks framgång, i fall den i dag afgöres; men jag har ej hört de skäl hvarpå han grundar sin misströstan.
Om det finnes några sådana skäl, hvilka Gr.
Posse bättre är i tillfälle att känna än de flesta andra ledamöter af detta Stånd, så önskade jag att få del af dem, för att inom mig öfverväga, om det vore bättre att bifalla en återremiss, än att afgöra frågan i dag, i hvilket sednare fall det interesse, jag fäster vid framgången af den sak, som i Utskrs förra förslag är afsedd, kunde föranleda mig att göra någon concession af min enskilda öfvertygelse om hvad som i form synes vara det rättaste.
Ja" har redan sagt, att denna fråga varit oformligt behandlad hela vägen igenom, och att vi äfven i dag skulle besluta en oformlighet, om vi skickade den tillbaka till StatsUtsk.
Hr Dcn 12 Mars f. ra. af Billbergh har riktigt upplyst, att den fråga om förändring af tiden för markegångssättning, som nu är väckt af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, redan i StatsUtskrs första betänk, rörrde detta ämne var öfverlemnad till R.
Då, likasom när ämnet andra gången förekom, disculerades denna fråga ganska lifligt af R. o. Ad., och jag tror, att de af R. o. Ad., som med uppmärksamhet afhörde discussionerna derom, äro fullkomligen beredda att i dag fatta sitt beslut i denna fråga.
Jag delade då den åsigt, Gr. af Wetterstedt nu yttrat; men jag vill påminna mig, att jag var ensam om denna åsigt.
Detta vore för mig ett ytterligare skäl att, i fall föga eller intet hopp om sakens framgång i dag finnes, ingå på den concession att remittera Gr. af Wetterstedts motion, emedan jag är öfvertygad derom, att så länge markegången ej sättes på en tid, då man kan anse markegångsprisbestämmelsen fullkomligt motsvarande de verkligen gångbara prisen, skall någon ojemnhet i ränteafgifterna kunna uppkomma i följd af Utskrs förslag.
Denna bör likvisst, enligt min öfvertygelse, blifva ganska obetydlig; och jag tror, att om, såsom vanligen är händelsen, då markegången sättes om hösten, markegångsprisen å spannmål blifva lägre än de i orten gångbara prisen, så hafva räntetagarne likväl fått en i närmaste mån motsvarande ersättning för deras förlust genom den afgift för hvarje tunna, som blifvit föreslagen i ersättning för optionsrättens borttagande.
Ehuru misströstande om något godt resultat i detta fall vid denna riksdag, vill jag likväl icke motsätta mig remiss af H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedts motion till StatsUtsk.; men hvad jag vågar motsätta mig och anser nödvändigt att motsätta sig är, att BondeStrs inbjudnrsfråga icke skulle i dag afgöras.
Jag har ett skäl derför, som jag vill öppet uttala, ehuru, det icke rörer saken.
Det är R. o. Ad. samt hela Representationen bekant, att det missbruk inritat sig i RiksStrn, att de inbjuda hvarandra att biträda ett beslut, och att ofta sådana inbjudnrr i en sak stå i ett visst förhållande till andra ämnen.
Man tänker nemi. understundom på en sak, då man beslutar inbjuda, rörrde en annan.
Nu vet man, att BondeSt. fäster mycken vigt vid R. o. Adrs beslut i denna fråga, och det kan väl ej heller nekas, att den är af ganska stor vigt för BondeSt.
Om nu R. o. Ad. längre uppskjuter frågans afgörande, så är det för mig klart, alt detta inom BondeSt. skall väcka icke allenast mycket missnöje, utan jemväl misstroende till R. o. Adrs mening vid behandlingen af denna fråga.
Det kan således hända, och jag tror det händer, alt om vi icke i dag afgöra BondeStrs nu förevar, inbjudn., della uppskof kan komma att hafva ett ganska stort inflytande på de mångå och vigtiga frågor, som, innan vi fatta dåt definitiva beslutet, kunna komma att behandlas af BondeSt.
Detta är min öfvertygelse, och jag har en auledn., som jag cj här kan uppgifva, att vara nära säker derom, Den 12 Mars f. ra. att denna öfvertygelse icke är ogrundad.
Det är mitt liufvudsakliga skäl, hvarföre jag önskar afgörande af BondeStis inbjuda.; men hvad H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion beträffar, tror jag, att, i fall StatsUtsk. anser sig kunna afgifva ett nytt betänk, i ämnet samt tillstyrker bifall till motionen och densamma sedermera vinner R.
Stis bifall, sådant vare en förbättring och ingalunda försämring af det förslag, Utsk, förut afgifvit.
Jag tillstår uppriktigt, att formen för behandlingen af detta mål bekymrar mig derföre, att jag vet, huru stor vigt mången inom vår Representation fäster vid former framför sak.
Jag tror, att vi i något fall brutit mot formen, då Frih.
Palmstjernas förslag blef motion och icke, hvad det bort blifva, R. o. Ad:s beslut vid 5:te punkten af Utskis betänk.
Derigenom har StatsUtsk. fått giltig anledn. att svara, såsom Utsk. gjort, med att blott gifva R. o. Ad. en hänvisning att fatta sitt beslut i frågan jemte tillkännagifvande, att någon vidare åtgärd svårligen af StatsUtsk. kunde vidtagas, innan BondeSt. i ämnet meddelat beslut, hvilket beslut berodde af R. o.
Ad:s.
När frågan nu är sä invecklad, som den är, skulle jag tro, att lämpligast och rättast vore, att R. o. Ad., med erkännande deraf, att dess skiljaktiga beslut röride aidra och 5:te punkterna icke varit, såsom en ledamot yttrat, välgrundade, utan verkligen ogrundade, ansåg sig vara i nödvändighet att antingen frångå sitt beslut i a:dra punkten eller också fatta ett annat röride 5:te punkten, hvilket förändrade beslut borde bestå i instämmande uti BondeStis beslut.
Det sednare vore enligt min önskan; men jag delar äfven Gr.
Posses farhåga, att man ej vid della tillfälle skulle kunna lyckas att vinna ett sådant resultat, och då har man en annan utväg, nemi. att åter uppskjuta inbjudnisfrågau, tills StatsUtsk. besvarat den nya fråga, som nu af Gr. af Wetterstedt blifvit väckt.
Jag vill visserligen icke vara så sträng i form, alt jag skulle motsätta mig återremiss af SlalsUtskis nu föredragna betänk.; men jag fruktår verkligen, att en sådan återremiss af StatsUtskis majoritet kunde anses oformlig, och alt man således skulle återigen söka, örn jag så får uttrycka mig, ett svepskäl att ytterligare inveckla frågan, Derföre vore det kanske häst om Gr. af Wetterstedts förslag behandlades såsom en motion och på det sättet kom till StatsUtskis behandling.
Jag skulle dock våga föreslå en annan utväg, som måhända kunde vidtagas, Jag vill icke säga, att den är den bästa; inen jag tror, att man kunde framställa frågan om jnbjudn. att instämma i BondeStis beslut vilkorligen, så att, om den icke nu antages, frågan derom uppskjutes, tills StatsUtsk, fått tillfälle att besvara Gr, af Wetterstedts nu väckta motion.
Detta skulle måhända vara ett alternativ, Den 12 Mars f. ra. sorn på ett eller annat sätt lunde bringa salen till slut, och jag vågar hemställa, om det ej slulle gå an att (ram ställa en sådan propos:n. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Jag tvillar, att det öfverensslämmer med våra former att, sedan R. o. Ad. redan fattat ett beslut derom, att marlegångssättningen ska11 ske den 4 Dec., upptaga en ny motion, som åsyftar att upphäfva detta beslut.
Jag betvifla!-, att en sådan motion tan enligt grundlagen väckas, oell jag bestrider den således.
Jag tror i öfrigt, att denna fråga redan blifvit så mycket ven tilerad såväl inom R. o. Ad. som genom den offentliga dis— missionen i allmänna bladen, alt troligen redan en hvar inom R. o. Ad. derom hunnit stadga sin öfvertygelse, och jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. vid detta tillfälle måtte fatta ett definitivt beslut i frågan, på det alt vidare uppskof ej måtte föranleda ytterligare tvistigheter.
Det torde ursägtas mig, att jag, såsom inledning till den tanke jag går att yttra, vågar erinra derom, att då detta ämne första gången förevar, framställde jag den mening, alt om det förhållande, som hittills varit, skulle rubbas, så kunde det rättvisligen icke ske på annat sätt, än att en annan tid för marlegångssättningen utsattes, en tid, som lemnade tillfälle att bättre än hittills bedöma, hvad de verkliga prisen skulle blifva.
Kär genom en votering inom R. o.
Ad. denna mening förkastades, återstod för mig ej annat än att söka återställa den reciprocitet i rättigheter emellan räntetagare och räntegifvare, sorn genom denna votering var, enligt min öfvertygelse, uppenbart bruten.
Jag vågade då understödja den motion, som Frih.
Palmstjerna afgaf, derföre, att den återställde reciprociteten i rättigheter, då den i ena fallet fråntog båda sidorna uppsägningsrätten, och i andra fallet återgaf den å.t dem begge.
Ku har genom Utslcs betänk, och dels genom den behandling, frågan fått dels i .StatsTJtsk. och dels i de Stånd, som deröfver yttrat sig, sjelfva frågan kommit i ett virrvarr, hvarutur jag ej ser, att vi, med bibehållande af rättvisa, kunna hjelpa oss på annat sätt, än genom antagande af den motion, H. Ex. Hr Gr af Wetterstedt framställt, nemi. alt utsätta tiden för markegångsprisets bestämmande till d. i5 Jan.
Jag kan likväl icke instämma i den värde ledamotens anhållan om återremiss af förevar, betänk., emedan jag är öfvertygad, att en sådan återremiss ej skulle tjena till annat, än att kasta oss uti en ännu större inveckling och medtaga en tid, som nyttigare bör användas.
Bien deremot kan jag ej annat än finna obestridligt, alt H. Ex. Gr. afWetterstedts förslag är en ny motion oell såsom sådan bör behandlas; ty man må betrakta de förut fattade besluten huru som helst, så måste likväl medgifva.?, att det är f a etiskt sannt, att H. Ex. föreslagit en annan lid, än sorn förut varit i fråga, och I ,j4 Den 12 Mars f. m. således gjort ett nytt project.
Jag anhåller derföre om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till remiss å denna nya motion och att BondeStrs inbjudn., tills svar från StatsUtsk. inkommit, må blifva hvilande.
Att afgöra BondeSt:s inbjudn. med bifall och likväl remittera denna motion, har jag hört en värd ledamot föreslå, men kan ej ingå i min tanke, emedan deruti skulle ligga en uppenbar motsägelse; ty jag vet icke, hvartill motionen eller remissen skulle tjena, sedan frågan vore hufvudsakligen afgjord genom bifall till BondeSUs inbjudn.
Cederström; Till hvad jag förut yttrat anhåller jag få tillägga, att då det icke är för mig möjligt att nu aflemna ett förslag till ändring i i8r5 års författning rörrde markegångssättningen, men ett sådant förslag är nödvändigt, derest Gr. af VVetterstedts förslag skall kunna bifallas, så utber jag mig att i nästa plenum få dermed inkomma, och att det må få åtfölja Hr Gris framställning, antingen den afgår såsom återremiss eller ny motion.
Då discussionen nu synes uteslutande vara riktad i afseende på formen för frågans afgörande, anhåller äfven jag att i detta afseende få yttra några ord.
Jag anser, lika med Hr Hjärne, alt BondeSt. äger en obestridlig rättighet att få svar på sin inbjudn., helst sedan densamma så länge hvilat på R. o. Ad:s bord, och jag fruktar likaledes, att StatsUtsk., i fall betänk, återremitterades eller H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förslag såsom ny motion remitterades till detsamma, skulle svara på enahanda sätt sorn förut, nemi. att Utsk. ej kan ytterligare yttra sig i målet, förrän Utsk. fått del af RiksSttns i anledn. af Utskrs föregående betänk, fattade beslut.
Jag tror således, alt man icke på detta sätt kan komma till något slutligt resultat, och då jag icke hyser någon förhoppning, att frågan framdeles skall afgöras på ett med räntegif varnes interesse mera fördelaktigt sätt än i dag, så fortfar jag i min anhållan, att BondeSCs inbjudn. måtte nu till slutligt afgörande företagas.
Jag anser det icke heller vara möjligt för StatsUtsk. att numera, sedan riksdagen är så långt framskriden, hinna uppgöra någon förändrad method i afseende på markegångssättningarna, och tror således, att ett sådant åläggande för StatsUtsk. lomme att leda till samma mål som ett fullkomligt afslag å BondeStJs inbjudn.
I det sednare fallet hade R. o. Ad. åtminstone handlat mera bestämdt och öppet ådagalagt sina tänkesätt i ämnet.
Jag hemställer jemväl till Hr Gr. o. Landtmts egen upplysta pröfning, huruvida Hr Gr. af Wetterstedts motion numera kan upptagas i anseende dertill, att R. o. Ad. redan bestämt den förändrade tiden, då markegångssättningen skall ske.
StatsUtsk. har i sitt första betänk. härom JV:o 278 föreslagit, att markegångspriset mätte fastställas i Mars månad.
Deremot gjordes inom samtliga Den 12 Mars f. m. «75 RiksSttn anmärkntr, och i anledning af dessa anmärkntr har Utsk. uti sitt sednare betänk., med frånträdande af sitt förra tillstyrkande, framställt det förslag, att tiden för markegångssättningen måtte flyttas till början af Dec. månad.
Denna del af betänk, blef af R. o. Ad. bifallen, och i detta R. o. Ad:s beslut tror jag ändring ej kunna ske på grund af en enskild motionärs framställning.
Det beslut åter, som R. o. Ad. rörtde 5:te punkten i samma betänk, fattat om räntetagares och räntegifvares rättigheter, kan nu i vanlig väg upphäfvas med anledn. af den inbjudn., ett annat RiksSt. i sådant afseende till R. o. Ad. afgifvit.
Jag får derföre, på grund af hvad jag yttrat och på det vi måtte erhålla något slut i denna intrasslade fråga, vördsamt hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes i första rummet framställa propos. på antagande af BondeStts inbjudn. Frih. Rantzou, Joh. Alb., förenade sig med Hr Stuart. H. Ex. Hr Gr.
Brahe, Magn.:
Öfvertygad om, att den af H.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjorda framställning skall af R. o. Ad. antingen anses föranleda återremiss af StatsUtskrs nu föredragna betänk., eller också behandlas såsom en ny motion samt således till SlatsUtsk. remitteras, skall jag ej uppehålla R. o. Ad. med att ingå i sjelfva bufvudfrågan.
Jag delar den öfvertygelse, som Hr Gr. framställt, att den enda möjligheten, att tillvägabringa en fullkomlig rättvisa i räntetagares och räntegifvares förhallanden till hvarandra, är, att markegången sättes vid den tid af året, då markegångspriset kan blifva, hvad det bör vara, lika med det gångbara.
Jag instämmer således i Hr Gr. af Wetterstedts förslag, och vill endast dervid foga den anhållan, att StatsUtsk., vid utlåtrs afgifvande deröfver, måtte inkomma med förslag till en mera skärpt föreskrift, än hittills funnits i afseende på sättet att välja de personer, som skola bestämma markegångsprisen, så att hvardera sidans interesse må lika kunna göra sig gällande derigenom, att dessa personer utgöras af lika många räntetagare och räntegifvare, och att ingen väljes såsom räntetagare, då han tillika är räntegifvare, hvilket nu ofta händer och hvarigenom öfvervigt å ena sidan komrne att fortfarande äga rum.
För öfrigt anhåller jag, att BondeStrs inbjudn. måtte få hvila, tills svar å II.
Ex. Gr. af Wetterstedts framställning från StatsUtsk. inkommit och till afgörande företages.
Delande den åsigt, som Grefvarna Posse och Horn yttrat, att, i händelse min framställning skulle till StatsUtsk. afgå såsom anmärkn. vid betänk.
Pilo 4'6, Utsk. möjligen deraf kunde taga sig anledning att icke yttra sig öfver denna framställning, hvarigenom denna sak ännu ytterligare komme att uppskjutas, och då min afsigt är, att min framställning måtte af StatsUtsk. ut - Den 12 Mars i', m. redas oell, sora jag hoppas, bifallas, på det att derigenom den enda, efter min åsigt, giltiga invändning, hvaraf R. o. Ad. kan hindras att antaga BondeStrs inbjudn., måtte undanlödjas, får jag härmed hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att den framställning, jag gjort, måtte anses såsom en af mig väckt motion; och anhåller jag derjemte, att Hr Gr. o. Landtm, behagade inhemta R. o. Ad:s tanke, om Ståndet tillåter, att denna motion varder till StatsUtsk. remitterad.
För min del har jag i sjelfva hufvudsaken inom R. o. Ad. redan uttalat min öfvertygelse.
Jag vill vid detta tillfälle endast uppehålla mig vid formen för frågans behandling.
Såsom jag uppfattat, har Gr.
Horn framställt ett förslag, att R. o. Ad. nu skulle fatta sitt beslut ang:de BondeSt:s inbjudn., men att, i händelse inbjudn. ej blefve antagen, den skulle komma att hvila, tills svar på H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt® förslag från StatsUtsk. kunde inkomma.
En sådan behandling synes mig icke innebära något annat än ett försök till undersökning, huruvida nu en större pluralitet (innes för Utskts förslag, än då det förra gången var under R. o. Ad:s pröfning.
Jag är öfvertygad, att Hr Gr. icke insisterar på detta förslag, och tror, att han vid närmare eftersinnande måhända skall finna en sådan propos. obehöflig.
Jag tvekar icke att för min del tillstyrka remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, hvilken synes mig innebära ett sätt att undanrödja det hinder för antagande af Utsk:s förslag, som, enligt hvad Gr.
Posse nämnt, varit det giltigaste.
Efter detta hinders undanrödjande synes mig förslaget ej kunna möta något betydligt motstånd, och de, sorn öppet och ärligt önska förslagets framgång, synas äfven böra eftersträfva undanrödjandet af det hinder, som motverkat förslagets antagande.
Några värda ledamöter hafva ansett remiss af Gr. af Wetterstedts motion ej kunna medgifvas derföre, att R. o. Ad. kunde anses hafva i ämnet fattat sitt beslut.
Jag kan icke dela Hrr Stuarts och Dalmans i detta afseende yttrade tanke, emedan R. o. Ad:s beslutanderätt i förevar, fråga ännu synes stå öppen, då vi nu lagligen kunna vidblifva vårt beslut eller också ändra det i öfverensstämmelse med BondeSt:s inbjudn.
Således synes mig frågan vara öppen och något låga kraft ägande beslut icke ännu vara fattadt, i följd hvaraf Gr. af Wetterstedts motion ej skulle kunna remitteras.
Först om propos. till remiss af Gr. af Wetterstedts motion icke skulle i främsta rummet framställas, utan R. o. Ad. ville börja med att afgöra, huruvida BondeSt:s inbjudn. nu bör till pröfning företagas eller hvila, och efter fattadt beslut, att denna fråga nu borde afgöras, inbjudn. blefve afslagen, kunde remiss af motionen nekas; ty i sådant fall hade ett beslut blifvit fattadt, hvarigenom ändamålet med remissen vore tillintetgjords.
Det Den ii Mars f. m'.
Det är på grund af denna deduction, och då jag vill sjelfva saken, nerol, bifall till BondeSi:s inbjudn., som jag önskar, att densamma mätte blifva hvilande, på det H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion måtte erhålla vederbörlig behandling inom StalsUtsk. och sedermera af R. o. Ad. samt de öfriga Stånden blifva bifallen, hvarefter hufvudfrågan t. o. m. utan votering måhända kunde afgöras.
Jag vågar således anhålla hos Hr Gr. o. Landtm., att frågan örn Hr Gr. af Wetterstedts motion först måtte blifva föredragen för R. o. Ad., och att i sammanhang med denna motion BondeStts inbjudn. måtte hvila.
Hvad angår StatsUtskrs betänk.
PJ:o 4'6, sorn i sammanhang med denna inbjudn. förekommit, så anser jag likgiltigt, om det lägges till handltna eller kommer att hvila, hvilket jag tror skadeslöst kunna ske, tills inbjudnrsfrågan af R. o. Ad. företages till afgörande.
Då jag fortfar i den öfvertygelse, att H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion är stridande mot grundlagen och således icke kan upptagas, får jag på grund af § Riksd.Ordn. anhålla, att denna motion måtte få hvila lill nästa plenum, då jag skall söka att närmare utreda skälen för denna min mening; hvarjemte jag anhåller, att de på förcdragn:slistan upptagna målen nu må företagas i den ordning , de der förekomma.
Då jag för min del är öfvertygad derom, alt det beslut, som D.D. E.E.
Grefvarna af Wetterstedt och Brahe begärt, blifver af R. o. Ad. fattadt denna gång, äfvensom att det sker nästa gång, då den nu väckta motionen förekommer, efter att hafva blifvit remitterad, så vågar jag föreslå ett sätt att nu afgöra BondeStts inbjudn., som jag tror kunde förenas med den omständighet, att icke afslå hvad D.D. E.E. begärt.
Det har redan blifvit af en värd ledamot föreslaget att villkorligt afgöra BondeStts inbjudn., och äfven jag tror detta vore bäst.