Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Också tror jag icke, att något skäl, sorn hindrar tryckningens fortsättande, blifvit fx-amstäldt under denna discussion; tryckningen mäste fortgå, tills förslaget blifvit af Konungen antaget.
Si Frih. Boye, Ludv.:
Jag vill gerna hos detta ädla Stånd utveckla, hvad särdeles vigt sorn ligger i Hl- Cederschjölds mycket riktiga erinran, nemligen, att grunden för den siste Talarens farhåga aldrig inträffar; ty det är icke troligt, att Publiken någonsin skall till den grad glömma sig, att den gifver anledning till dess utvisande, och det är lika otroligt, att tre Ledamöter, utan anledning, vilja begära dess utvisande, och ännu mindre troligt, att Landtm, utan skäl vill begagna sin rätt dertill.
Om derföre denna punkt i stadgan varit nödvändig, skall den dock troligen aldrig komma att tillämpas.
Under förutsättning att den redaction, som blifvit tryckt, är ordagrannt riktig, anhåller jag att få uppläsa Constit.-Utsk:s förslag till förändrad redaction af första perioden af Riksd.-Ordn:s 5g §, hvilket lyder sålunda: ”Hvart och ett RiksStånd skall vara med”gifvet att, på sätt Ståndet lämpligast pröfvar, låta dess ”Protocoll, antingen fullständigt, eller i justeradt sammandrag, till trycket befordra;” dock icke i någon händelse på Statens bekostnad, ”äfvensom hvarje enskild må äga ”att, efter derom gjord anmälan, utan hinder eller författare-ansvar, till trycket utbekomma större eller mindre ”delar af samma Protocoll, med undantag blott af sådant, ”sorn Ståndets enskilda ceconomie beträffar.”
Den tryckning, som sålunda komme att äga rum, vare sig fullständigt eller i sammandrag, skulle komma att drabba det Stånd, som derom beslutade; och det är troligt, att Ståndet skulle undandraga sig en sådan kostnad, emedan den icke blefve läglig för Ledamöterne.
Egentliga föremålet för öfverläggningen är PresteSt:s förslag att uppskjuta tryckningen; men jag finner ett sådant uppskof stå i bestämd motsägelse mot 5g §.
Riksd.-Ordn., som innehåller, att ”alla ”hos RiksStånden hällne Protocoll skola, så tidigt ske kan, "genom trycket utgifvas,” och R. o. Ad. lärer följaktligen icke göra något afseende på detta förslag.
Blifver deremot nu fråga om Hr Cederschjölds förslag, att det hvilande Grundlags-förslaget i ämnet måtte företagas, så får jag förklara, att jag anser det vara af vigt att förkasta den föreslagna förändringen, helst det icke är genom de personer, som höra våra öfverläggningar, som Ståndet har någon garanti för discussionernes riktiga uppfattande.
Desse kunna vara tillstädes, för att höra hvad som sker; men det är osäkert, huruvida de äro sinnade att genom trycket offentliggöra discussionen, hvarom Allmänheten således lätt kan blifva i okunnighet.
Läktaren har visserligen platser, som kunna begagnas af Publicister; men om de icke komma hit, så finnes ingen garanti för våra förhandlingars tryckning, då likväl Ståndet och Nationen hafva rättighet att fordra, att hvad som beslutes icke sker i hemlighet och icke undanhålles någon, som vill och kan Den 4 Februarii f. m. granska det, utan kommer i fullständigt skick till så väl Allmänheten som öfriga Ståndens kunskap.
Det är icke genom sammandrag en sådan kunskap' kan erhållas, och den kostnad, som till tryckningen åtgår, stannar dessutom inom Handtverkare-Classen, som bidrager till Stats-utgifterne, och går icke till Utländningen.
Garantien emot olagligheter eller omedborgerliga beslut finnes endast i säkerheten, att ingenting undanhålles Allmänheten.
Jag afstyvker således helt och hållet det på bordet hvilande förslaget till den grundlagsförändring, Hr Cederschjöld omnämnt, och hemställer till H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke samtliga på bordet hvilande
Grundlags-frågor böra till afgörande företagas efter en utarbetning af Constit.-Utskottet.
Jag ber få fästa R. o. Ad.:s uppmärksamhet derpå, att den punkt, som nu är i fråga, eller den tredje, om uppskof med tryckningen, icke kan grundlagsenlig! af R. o. Ad. bifallas , hvarföre Landtmrs första proposition måste blifva till afslag på PresteSt:s begäran i detta afseende; ty då Grundlagen uttryckligen föreskrifver, att protocollen skola tryckas, så fort ske kan, måste tryckningen äfven oförtöfvadt börjas och oafbrutet fortsättas, intill dess Konungen och Ständerne genom Grundlagsförslagets antagande, annorlunda beslutat.
Jag förmodar, att, först sedan Landtm, framställt den proposition, jag föreslagit, Hr Cederschjölds motion kan komma under öfverläggning, då jag förbehåller mig att få besvara hvad den värde Talaren anfört.
För min del kan jag, i fråga oin garantier, icke inskränka inig till att vara nöjd med hvad som blott är troligt.
Utgå vi från denna princip, behöfva vi ingen Grundlag; ty vi kunde inskränka oss till den förmodan, att det icke är troligt, att Konungen någonsin vill öfverskrida Grundlagens föreskrifter.
Således kunde man borttaga alla garantier.
Cederströms yttrande beträffar, att penningarne icke utgå ur landet, så torde detta skäl lätteligen förfalla, helst man med samma skäl, utan betänkande, kunde bifalla alla Statsanslag, till exempel till krigsmaterielen; ty de gå icke heller ur landet.
Såsom jag hört H. Ex. Hr Gr. och Landtnäs proposition, innefattar den alldeles icke något af hvad man anser grundlagsvidrigt, nemligen, att uppskof med tryckningen af R. o. Ad:s protocoll skulle äga rum, utan Hr Gr. och Landtin:s framställning åsyftar endast att utröna, huruvida R. o. Ad. vill, förrän de öfriga Grundiags-förslagen inkomma, särskildt företaga det, som angår protocollens tryckning i sammandrag.
Detta förslag från Constit.-Utsk. är icke det, Frih.
Cederström anfört; ty han har af misstag uppläst det, som Utskottet Den 4 Fe bru ar ii f. m. 53 först afgaf och som sedermera blef förändradt.
Då jag för en stund sedan hade Constit.-Utsk.:s betänkande i min hand, Jago der tvenne märken; vid det sednare befanns det.rättade förslaget, som nu är i fråga, och der talas ej om någon tryckning på Ståndets bekostnad.
Jag är förekommen af den siste värde Talaren i afseende på rätta redactions-förslaget till 5g §.
Riksd.-Ordn.
I öfrigt vill jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att närvarande discussion är för tidigt företagen.
Den hade nemligen icke bort äga rftm, förr än Grundlags-frågan förekommer till afgörande.
Frågan är således nu blott den, om ämnet skall nu snart, eller i sammanhang med öfrige Grundlags-frågorne, till afgörande företagas.
För min del anser jag frågan ofördröjligen böra afgöras , icke blott för att kunna minska tryckningskostnaden, utan äfven för att kunna göra protocollen mera läsbara.
Ty hvartill gagnar det, att hafva stora trafvar af protocoll, som ingen menniska kan uthärda att genomläsa.
Den siste värde talaren har ganska riktigt afskiljt frågorne, då han erinrat oss, att vårt öfverlaggningsämne nu endast är, huruvida frågan bör snart företagas eller uppskjutas.
Deraf följer, att de talare, som yttrat sig i hufvudsaken, utsträckt sina anföranden för långt.
Jag vill följaktligen icke nu till vederläggning upptaga, hvad Frih.
Cederström anfört om vådan att trycka protocollen i sammandrag, hvilket ämne jag linner nu vara främmande för öfverläggningen.
Sedan öfverläggningen nu blifvit återförd till sitt egentliga föremål, nemi.
Hr Cederschjölds motion, att förslaget till förändring af 5g § Riksd.-Ordn. snart måtte till afgörande företagas, får jag till II. R. o. Ad., och särskildt till den värde Motionären, hemställa, om icke ändamålet lämpligare kumle vinnas derigenom, att R. o. Ad. anmodade det blifvande Constit.-Utsk. att skyndsamt inkomma med uppgift på alla sedan sista Riksdag livilande Grund lags-frågor.
En sådan inmissivering har vid alla föregående Riksdagar blifvit iakttagen, ehuru något bestämdt härom icke finnes i Riksd.- Ordn. föreskrifvet, och jag tror den icke vara att betrakta blott såsom en tom formalitet; ty deri ligger en icke onyttig controll öfver authenticiteten af de förslag, hvaröfver R.
St. kunna komma att besluta.
Flere förslag till Grundlags-förändringar kunna dessutom stå i ett så omedelbart sammanhang, att de icke böra fräs hvarandra lösryckas.
Skulle nu dessa ex inciclenti och hvart för sig till afgörande företagas, utan att vara i ett sammanhang af Constit.- Utsk. uppgifne, kunde många icke påminna sig, att andra dermed gemenskap ägande förändringar voro i fråga, hvar - 54 Den 4 Februarii f. ra. igenom oredor lätt skulle uppkomma uti besluten.
Af dessa skäl tager jag mig friheten hemställa, om icke Hr Cederschjöld ville förändra sitt förslag sålunda, att Constit.- Utsk. måtte anmodas att till Pi.
St. skyndsamligen inkomma med alla sedan sista Riksdag livilande förslag till Grundlags-förändringar, hvarefter ordningen för deras föredragning kunde i Talmans-conclaven afgöras.
Ehrenborgh, Casper Will).:
Såsom utsedd Ledamot i Constit.-Utsk. tror jag mig böra nämna, att det varit vanligt, att de från föregående Riksdag livilande Grundlags-förslag blifvit till Stånden öfverlemnade, så fort de hunnit tryckas.
Som R. o. Ad. har flere af Const.- Utsk:s Ledamöter bland sig nu närvarande, anser jag en särskild anmodan till Utsk. i detta afseende vara öfverflödig.
För min enskilda del har jag insett nödvändigheten af att icke fördröja afgifvandet af dessa Förslag, och jag förmodar, att de öfrige Ledamöterne i Utsk. dela denna åsigt, samt förnyar derföre min hemställan, huruvida någon särskild anmodan till Utsk. är behöflig.
I anledning af näst den sista värde Talarens hemställan till mig får jag tillkännagifva, att jag visserligen icke skulle vara obenägen att medgifva uppskof med denna frågas företagande, intilldess alla de livilande Grundlags-frågorna hinna från Const.-Utsk. aflemnas, om jag ej förutsåge, att en ny discussion då förestode, huruvida denna Grundlags-fråga då särskildt borde genast företagas, eller ock alla behandlas i ett sammanhang.
Det är nödvändigt, att denna fråga snart afgöres, såvida ändamålet dermed icke skall alldeles förfelas; och om jag kunnat föreställa mig, att min motion skolat föranleda en så lång discussion, hade jag hellre återhållit densamma; ty den kommer att i tryckning kosta mer, än den besparing jag åsyftat.
Men lika nödvändigt är det äfven, att de öfriga Grundlags-förslagen få hvila i det längsta, på det vederbörande må hinna riktigt begrunda dem och derom stadga sin opinion, sedan mitt förslag vid sisth Riksdag icke vann framgång, att de då genast hade bort tryckas och med allmänna tidningarna utdelas.
Det torde derföre vara bäst, att hellre nu än framdeles besluta om denna särskilda Grundlags-frågas frånskiljande från de öfriga och skyndsamma afgörande.
Ex. Hr Gr. och Landtm, hemställde, om R. o.
Ad. biföll, att det sedan sista Riksdag livilande förslag till förändrad redaction af första perioden i 5g §.
Riksd.-Ordn. skyndsamligen linge för R. o. Ad. föredragas?
Ptopades Ja.
Efter det beslut, R. o. Ad. nu fattat, fa)' jag vördsamt hemställa, om icke, i öfverens - Den 4 Februarii f. m. 55 stämfrielse med afsigten med beslutet, nemligen besparing, hela denna discussion kunde ur protocollet få uttagas.
Med all aktning för den blinda ifvern att i allt åstadkomma besparingar, anser jag dock nyttigt, att allmänheten får kännedom om de Talares motiver, hvilka bestrida inskränkning af tryckningen, äfvensom af deras, som tillstyrkt förändringen, hvarigenom allmänheten undandrages tillfälle erfara, hvad sig inom RiksSt. tilldrager.
Jag medger således icke discussior.ens uteslutande ur protocollet.
Ehuru jag visserligen anser föga angeläget, att denna discussion står qvar i protocollet, kan jag likväl för min ringa del icke medgifva, att den derutur utgår; ty om discussionerne genom acclamation få uteslutas, blir protocollet af intet värde: och om vi ofta göra på samma sätt, försvinner den controll, som ligger i tryckningen.
Jag får till Hr Landtm, vördsamt hemställa om proposition på tredje punkten af Prot.-Utdr., och anser för min del den böra blifva till afslag.
Då ett bifall till tredje punkten af PresteSt:s Prot.-Utdr. icke lärer vara förenligt med Itiksd.-Ordn:s föreskrifter, så följer deraf, att en proposition till afslag derå icke heller kan äga rum; ty om en sådan proposition af R. o. Ad. besvarades med nej, skulle ett grundlagsvidrigt beslut kunna blifva fattadt.
Jag hemställer fördenskull, att denna punkt, hvarå någon proposition hvarken till bifall eller afslag kan framställas, måtte läggas till handlingarne.
Jag instämmer med den siste värde Talaren deruti, att proposition till afslag icke kan göras, emedan den möjligen kunde blifva med nej besvarad, hvarigenom en olaglighet uppkomme.
Icke heller kan proposition göras om denna del af Prot.-Utdr:s läggande till handlingarne; ty äfven den propositionen skulle kunna afslås.
Då således ingen proposition härom kan framställas, återstår blott den utvägen, att Hr Landtm, tillkännager, det saken måste läggas till handlingarae.
Jag förenar mig med den siste värde Talaren i den mening, att frågan, såsom grundlagsvidrig, må af sig sjelf förfalla.
Jag är förekommen och instämmer med de siste tvenne Talarne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då den af H. Ex. sednast framställde proposition af R. o. Ad. blifvit bifallen, ansåg fl. Ex. någon vidare proposition rörande tredje punkten af PresteSt:s Prot.-Utdr. icke kunna komma i fråga. 56
Ben 4 Februarii f. m. Gr.
Ehuru jag icke hört något klubbslag efter propositionen, förmodar jag, att den är bifallen, emedan jag hörde densamma vinna allmänt bifall, och det är således icke derom jag vill yttra mig, utan öfver tredje punkten af PresteSt:s förslag, som angår uppskof med protocolls-tryckningen.
Denna punkt måste väl nu afgöras, och jag får således förnya rein anhållan om proposition, att denna frågan måtte, såsom stridande med Grundlagen, af sig sjelf förfalla.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förmälde sig anse, att då R. o. Ad. bifallit ett skyndsamt upptagande till afgörande af det sedan sista Riksdag hvilande förslag till förändring i 59 §.
Riksd.-Ordn., all fråga om något beslut i anledning af tredje punkten i PresteSt:s Prot.-Utdr. borde förfalla.
Jag förmodar, att den tredje punkten af PresteSt:s Prot.-Utdr., som innefattar inbjudning att förena oss om uppskof med protocolls-tryckningen, måtte fordra någon åtgärd.
Landtm, har sjelf förklarat, att han ville punktvis föredraga Prot.-Utdraget.
Tredje punkten är nu föredragen, och någon åtgärd måste väl deraf följa; ty Hr Cederschjölds Motion är derifrån alldeles afskiljd.
I protocollet måste finnas uttryckt hvad Ståndet gjort med tredje punkten, och derföre har jag anhållit om proposition, att densamma, såsom måhända innefattande en grundlagsvidrighet, måtte förfalla.
Då en eller flere Ledamöter anse den fråga, som förehafves, vara stridande mot Grundlagen, tror jag rätta sättet för dess afgörande vara det, att Landtm, ger R. o Ad. tillkänna, huruvida han anser den stå i strid med Grundlagen eller icke.
I förra fallet kan han icke meddela proposition; men finner han deremot, att frågan icke strider mot Grundlagen, kan han göra proposition till bifall eller afslag.
Jag får således ödmjukast anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes låta oss veta sin tanka i ämnet; ty derpå beror hela frågans behandling.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att II. Ex., i anledning af de tvenne sista Talarnes framställningar och i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad IL Ex. Hr Gr. De Geer anfört, ansåg sig numera böra, rörande den i PresteSt:s Prot.-Utdr. förekommande fråga om uppskof med Ståndsprotocollens tryckning, gifva sin åsigt tillkänna, hvilken vore, att då 5g §.
Riksd.-Ordn. innehåller, det alla hos RiksSt. hållna protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas, II.
Ex. an - Dc n 4 Februarii f. ra. 57 ansåg sig iclte kunna till R. o. Ad. framställa någon proposition, ledande till uppskof med denna tryckning. R. o. Ad. hördes häruti instämma.
Hvad angick den fjerde punkten af PresteStts Prot.- TJtdr., ansåg H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, den innehålla trenne frågor af olika beskaffenhet.
Den första, angående beloppet af allöningen för Ståndens och Utskottens Cancellier, vore af allmän beskaffenhet, och kunde således ej utan remiss afgöras, hvarföre H. Ex. hemställde, att den måtte lill SlatsUtsk. remitteras.
Beträffande åter den andra frågan, som i samma punkt förekom , eller antalet af Utskotts-Cancelliernas personal, förklarade II. Ex., att då 24 §.
Riksd.-Ordn. bestämmer antalet af Utskottens Betjening och åtRiksSt. öfverlemnar att under Riksdagens lopp besluta, om någon tillökning deraf finnes nödig, kunde ingen förutgående åtgärd i detta afseende vidtagas.
Hvad åter angick den tredje frågan, som uti förevarande punkt förekom, eller antalet af den Betjening hvarje Stånd för sitt Cancelli finner behöflig, fann IL Ex. den vara af enskild natur och således kunna af R. o. Ad., hvad dess Cancelli angår, enskildt afgöras; och på det att R. o. Ad. måtte blifva i tillfälle att noggrannare bedöma denna fråga, befallde H. Ex. undertecknad Ridd.- Secreteräre att uppgifva, huru Budd.-Cancelliet, hvilket vid denna, såsom vid föregående Riksdagar, blifvit af Ridd.- Direct. organiseradt, är sammansatt.
Ex. Hr Gr. o. Landtmts befallning får jag äran för II. o. Ad. uppgifva, huru Ridd.-Cancelliet, enligt Ridd -Directts förordnande, blifvit organiseradt.
Vid sista Riksdagen bestämdes åt Ridd.-Cancelliet 12 arfvoden, 6 till högre och 6 till lägre belopp; och som man vid sagde Riksdag erfarit, att den personal, som då fanns, på intet sätt var öfverflödig, ansåg Ridd.-Direct. nödigt att för innevarande Riksdag, utom de Ordinarie Cancellisterne, hvilka åtnjuta den ena ett högre och den andra ett lägre arfvode, antaga io Cancellister, nemligen 5 med högre och 5 med lägre arfvoden.
Af de Cancellister, som erhålla högre arfvoden, alternera 4 v>d protocollet, hvarvid under sista Riksdagen användes 6.
Den femte förer Registraturet, upprättar bordlistorna samt biträder Secreteraren vid omsorgen om tryckningen af protocollen.
Sålunda återstå icke mera än 5 personer för den egentliga renskrifningen samt öfriga Cancelli-göromål, och detta antal är, åtminstone enligt min tanke, icke öfverflödigt. 1 H. B 58 Den 4 Februarii f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att det förblifver vid den af Ridd.-Direct. för innevarande Riksdag uppgjorda organisation af Ridd.-Cancelliet.
Bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att en af Ståndets Ledamöter, Hr Öfversten af Forsell, till H.
Ex. aflemnat ett antal billetter till den offentliga sammankomst, Stockholms Nykterhets-Förening i morgon kommer att hålla å Stora Börssalen, och anmodade de af Ridd. o. Ad:s Ledamöter, hvilka åstundade bevista nämnde sammankomst, alt hos Ridd.-Fiscalen uttaga billetter dertill.
Hr Rothoff, Birger Fredr., hade inlemnat följande, som upplästes:
Då mig icke är möjligt medhinna att vara Ledamot uti LagUtsk., nödgas jag undanbedja och afsäga mig detta dyrbara förtroende.
Till Nationens fordringar af denna Riksdag hörer en förändrad författning, angående husbehofs-brännvinsbränningen , och jag begagnar min motionsrätt, då jag vördsamt föreslår de förändringar, som jag anser nödvändiga.
Den nya författningen måste, som mig synes, äga irenne ändamål att uppfylla.
Det första, att den allmänt öfverklagade fylleri-lasten må tillbakahållas; det andra, att jordbrukaren likväl ej må sakna den fördel för sin ladugård, som husbehofs-brännvinsbränningen kan gifva, och det tredje, att de beklagansvärda missbruk af författningen må upphöra, som i flera landsorter ägt rum och hvarigenom den enfaldige allmogen blifvit lidande, endast i följd af den nuvarande författningens brister.
Till de båda första ändamålens förenande gifves, efter min tanka, intet annat medel, än att brännvinet bringas till en sådan dyrhet i pris, att varans brottsliga begagnande af sjelfva dyrheten förhindras; och dertill återfinner jag icke andra utvägar, än dels att brännvinstillverkningen ansenligen förminskas, och dels att beskattningen derå ansenligen förökas.
Men som dessa utvägar äro af natur, att, om dexalItför långt utsträckas, verka till hinder för det andra af förenämnde ändamål, d. v. s. jordbrukarens angelägna fördel för sin ladugård, så blir nödigt, både att tillverkningen blir afpassad efter jordbrukarens skäliga behof, och äfven att beskattningen ej blir allt för hög, eller för de små pannorna sådan, att hos den fattigare delen af jordbrukare den olyck liga tanka kunde uppstå, att lagstiftaren velat, på de faltigares bekostnad, gynna med större fördelar de förmögnare.
De förändringar, som brännvins-författningen vid hvarje Riksdag undergått och som alltför ofta återkommit, hafva lemnat en allmän erfarenhet derom , att de någongång varit nyttigare för kopparslagaren, än för jordbrukaren, samt åstadkommit en osäkerhet i företag, som föranledt missnöje.
Af sådan anledning föres jag till,den önskan, att ännu ett fjerde ändamål må kunna förenas med de trenne förenämnde, det nemligen, att andra, än högst nödvändiga, förändringar må vid denna Riksdag uteblifva.
Angående grunderna för beskattningens bestämmande hafva flera meningar framstått.
Efter fyra års erfarenhet, har man ändtligen funnit det felaktiga i en beskattningsgrund, hvilande på tillverkarens egen uppgift, omöjlig att controllera, och sålunda af natur att gifva särskild fördel åt oredligheten och sveket; och allmänheten fordrar nu, såsom en Ständernes moraliska förbindelse, att den vid sista Riksdag antagna skillings-afgiften må vid denna upphöra.
Man har föreslagit, att här, som i andra länder, tillmäskningskärlen, men icke pannerymden, kunde antagas till grund för beskattningen; och man har också fallit på den tanka, att då pannerymden utgjorde grunden, borde beskattningen beräknas efter den högsta tillverkning, som kunde, på den tillåtna tiden, åstadkommas.
Det bristfälliga i båda dessa förslag visar sig lätt, då man, hvad det förra angar, besinnar, att i de länder, der tillmäskningskärlens rymd utgör beskattningsgrund, är tillverkningen ställd på en stor fabriksfot, der tillmäskningskärlen äro inbyggda och så stora, att de ej kunna ombytas, hvaraf också följer, att stämplingens controll är osviklig, då deremot i Sverige till de små pannorna, hvilka utgöra den stora massan, brukas blott små tillmäskningskärl, alltid ombytliga, och således ingen möjlig controll underkastade; och hvad åter beträffar det sednare förslaget, att det skulle i sin påföljd verka gynnsamt för den rika, men förtryckande för den fattiga.
Att under bränningstiden öfvergifva alla andra jordbrukets sysselsättningar, för att hålla brännvinspannan ständigt kokande, öfverensstämmer icke med den fattigare jordbrukarens förmåga, och han skulle således af detta oskäliga tvång utestängas från brännvinsbränningens begagnande, då deremot den större och förmögnare jordbrukaren, som ägde lätt tillgång till spannmål att bränna och hade råd att hålla ständiga vårdare åt brännvinspannan, skulle draga särskild fördel just deraf, att de fattige voro uteslutne.
Jag ogillar dessa förslag och begär, att vår nya författning må gifva följande stadganden, nemligen: 1:0
Att bränningstiden må inskränkas till fyra månader om året, hvaraf 6 veckor om hösten, räknade från d. i JNfov. till d. 16 Dec., och tio veckor om våren, räknade ifrån d. i4 Mars till den sista Maj, samt att, då en
Den 4 Fcbruarii f. m. blott partiel missväxt inträffar, bränni ngsrätligheten icke ma betagas de provinser, hvilkas aflägsna läge från missväxtorten lägger hinder i vägen för undsättning derifrån. 2:0
Att pannerymden må, såsom hittills samt i enahanda proportion, rätta sig efter fastighetsvärdet; men att det orättvisa och monopoliska undantag må upphöra, som nu är de pistoriska pannorna fprunnadt, nemligen att tillverka tre till fyra gångor mera brännvin, än med andra vanliga pannor är tillåtet, samt att följaktligen de pistoriska pannorna må nedflyttas till sådan pannerymd, att med dem en högre tillverkning ej må kunna åstadkommas, än den som kan uppnås med en vanlig panna af sådan rymd, som fastighetsvärdet medgifver.