Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfriga mot den K. propos. gjorda anmärkmr synas mig icke föranleda till annat bemötande, än medelst den allmänna reflexionen, alt ett land, der man uppsåtligen försummade att betrygga ägande- och hypotheksrätt lill fast egendom, derföre att folkets ärlighet gjort bedrägerier temligen sällsynta, skulle få svåra anledmr lill anklagelse emot sina lagstiftare, och med visshet, om än till någon tid obemärkt, gå i mistning af mycken trefnad och lycka, sorn, genom säkerhet i nämnde vigtiga förhållanden, kan uppnås.
Efter uppläsningen häraf, tilläde Frih.
Gyllenhaal muntligen:
En af de anmärkmr, som väsendtligen föranledde till återremiss var en brist, som förefans i LagUtsk:s betänk.
Det saknades nemi. i 1 § ett skiljetecken, ett conima, emellan orden öfverlåtelse och derå.
Till de ledamöter, som på denna grund yrkade äterremiss, ber jag att få lemna den upplysning, att såväl i det skrifna exemplaret af Konungens nåd. propos., som i de tryckta exemplar deraf, hvilka blifvit bland RiksSt:ns ledamöter utdelade, står verkligen detta conima mellan orden öfverlåtelse och derå.
Felet ligger alltså hos den som läst correcturet till LagUtskrs betänk.
Jag anhåller, att hvad jag nu haft äran yttra måtte fä åtfölja den redan beslutade remissen till LagUtsk. II. o. Ad. biföll, att hvad II.
Gyllenhaal nu anfört, finge remitteras till LagUtsk.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o2309.
Hr af Dalström, Gustaf Jacob; och befalis dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1413.
Hr Hifelt, Anton.
Hrr Electorers lista lill val af en ledamot, alt under den Hr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, medgifna 3me veckors ledighet från d. 12 dennes, i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inträda, sedan N:o 1413 Hr Räfelt, Anton, härtill vald, detta förtroende sig afsagt; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2227.
Hr dorchimont, Willielm Albrecht.
208 Den 11) Octo b er.
Hrr Electorers lista till val af en suppleant i Banco- och en suppleant i Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk.; och befunuos dertill hafva blifvit utsedde i Banco-Utskottet: efter N:o 872.
Hr Budebeck, Edvard Ulrik, N:o 1918.A.
Hr von Strussenfelt, Fullm.
Hr Rudebeck, Salomon , med 16 röster; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: efter N:o 830.
Hr von Vicken, Fullm.
Hr Sandels, Claes Samuel, N:o 130.
Hr Munck af Fulkila, Claes Johan, med 16 röster.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Munck af Rosenschöld, Thomas, anmält, att sedan han blifvit förordnad alt vara adjungerad ledamot i Svea Hofrätt, hans lid icke medgaf honom alt fortfara med sin befattning såsom ledamot af Exp.Ulsk., hvarifrån han fördenskull anhöll att, med bibehållande al sin riksdagsmannarätt, blifva entledigad. R. o. Ad. biföll denna anhållan; hvarefter Ilrr Electorer af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodades, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Exp.Ulsk. i st. f. Hr Munck af Rosenschöld.
Frånvar. då K. M:s nåd. propos. om colonien St.
Barthelemys återställande under Sveriges drätsel och förvaltning upptogs till remiss, har jag genom relaterandet i Statstidningen om den dervid förfallne discussion erhållit första underrättelsen om att 2:ne olika meningar uppstått: den ena, att colonien icke borde frän Svenska Kronan afsöndras, den andra, att den borde försäljas till någon främmande makt.
I valet emellan dessa motsatte äsigter sluter jag mig till den af Frih. Sprengtporten uttalade och af Frih.
Ridderstolpe, Fredr., understödda, ”att colonien borde bibehållas”.
Man bör ej för hastigt misströsta om, att ju ännu, under en bättre förvaltning något kunde blifva af denna försmådda coloni, Jag mins att för mänga år sedan colonien hade en Justitiarie dävar.
Prot.secret.
Bergins, sorn några år efter sin återkomst hit föreslog, att på Barthelemy göra försök med att plantera madera-vinstockar.
Nog tror jag att sådana der kunnat vexa; men huruvida producten blifvit maderavin betvitlas.
Samme nitiske embetsman inlemnade und. ansökning om att blifva hugnad med en expectans-lön, emedan den lön han, såsom qvarstående vid Colonialdepartemenlet, i sin tur varit berättigad till, under hans frånvaro i colonien blifvit tilldelad någon annan.
Uti den und. ansökningen förekommer en ganska sirlig strof, som jag vill kunna berömma mig af att hafva räddat undan tidens glömska.
Hr f. d. Justitiarien, Prot.- secret.
Bergius hade vid afresan från St.
Barthelemy gjort en liten sjöresa utmed en liten sträcka af Americanska fasta landet, och återvändande till Europa vistades han en liten tid i Florens.
Dessa Den 19 Octobcr. 209 Dessa luslresor gåfvo honom anledn. alt till stöd för sin ansökning andraga: ”det han hoppades genom den kännedom han inhemtat om det ena landels mäktiga ungdomstrefnad och det andras uråldriga förfining hafva samlat en verldskännedom, med hvilken han skulle kunna stå fäderneslandet till tjenst.” Ansökningen remitterades till statsberedningen.
Hon utlåt sig, att, då för den sökta expectans-lönen ingen tillgång funnes, hon dock trodde sig böra tillstyrka, att Bergius, såsom en skicklig embetsman, vid sig yppande ledighet af något för honom lämpligt embete, torde böra komma i nådig åtanka.
Bergii vältalighet hade sålunda sin effect.
Man ser häraf, att embetsmannaskicklighet kan förvärfvas i colonien.
Slutligen tror jag mig böra fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet derpå, att, såsom af ett 1812 års Statsölsk:s utlåt, är att inhemta, Svenska Kronan visserligen en tid bortåt endast haft förluster att vidkännas i och för coloniens förvaltning, men att co lonial-intraderne nyss börjat något repa sig, då det 1812 kom i fråga att afsöndra colonialstyrelsen från Sveriges drätsel och administration.
Delta såsom mycket annat colonien ronde är ganska lärorikt, och bör som sådant ej försmås.
Jag anhåller, alt detta mitt anförande må få åtfölja remissen lill Stats-Utsk. H. Ex. II r Gr. o. Landtm, lillkännagaf, det han ej kunnat riktigt höra hvad Hr Brummer nu anfört, och hemställde derföre, att med beslut om remiss af detta anförande måtte få anslå, tills prot. för denna dag blcfve justeradt; hvilket bifölls.
Föredrogs Exp.Utsk:s under N:o 10 afgifna, d. 17 dennes f. m. på bordet lagda förslag till R.
St-.s tind. skrifvelse, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om upphörande af dess tvenne röster i Högsta Domstolen.
Hr von Hartmansdorff, Aug: 81 § Reg.F. säger: ”Antaga icke RiksStm samfäldt Konungens propos., vare den afslagcn, och atlemne R.
St. sitt afslag med skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras talmän”.
I öfverensstämmelse med denna föreskrift i grundlagen har Exp.Utsk. uppsatt förslag till underd. skrifvelse till K. M., ang:de afslag å Dess nåd. propos. om upphörande af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen, och har såsom skäl uppgifvit, i alla Ståndens namn, de skäl, som blifvit anförde för afslaget i det eller de Stånd, hvarest afslaget ägt rum.
Mig synes lämpligt vara, att man under sådana förhållanden i inledningen till den underd. skrifvelsen uppgifver, att ett eller tvä
Stånd afslagit den K. propos. samt att de skäl, som ligga till grund för afslaget, äro följande.
Det kunde eljest hända, att när blott ett Stånd afslagit, men de trenne öfrige bifallit en K. propos. om ändring i grundlagen, så innefattade det ena Ståndets afslag skäl, som blott gällde för detsamma, men som vore rakt stridande mot de trenne öfrige Ståndens meningar.
Sådant kan icke vara en riktig form.
Jag hemställer derföre vördsamt, att rättelse härut3 H. 27 210 Den 19 O c to b er. innan malte göras.
Det påstås, att man tillförene gjort än det ena, och än det andra, dock vanligtvis talat i alla Ståndens namn.
Jag har icke haft tillfälle att efterse, huru dermed förhållit sig i den ena eller andra händelsen, men i alla fall synes mig rättelse böra äga runi.
Nu är ordalydelsen följande: ”Genom afläten nåd. propos. till Rikets vid sisth riksdag församlade Ständer, har K. .01. föreslagit upphäfvande af hvad i Reg.F. 21 § stadgadt är, det Konungen äger tvenne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande
Ilan för godt finner att i Högsta Domstolen öfvervara”.
Derefter säges: ”R.
St., som iden ordning, Reg.F. 81 § 2 mom. föreskrifver, beredt och vid innevar. riksmöte till afgörande föreliaft frågan om den af K.
M. föreslagna grundlagsändring, fä nu deras beslut härutinnan, jemte de skäl, som legat till grund derför, hos E. K. M. i underd. anmäla.”
Slutligen uppräknas en mängd skäl, anförda efter de Ständ sorn afstyrkt.
Jag hemställer, att förändringen måtte bli följande: R. St., som i den ordning Reg.F. 81 § 2 mom. föreskrifver, beredt och vid innevar. riksmöte lill afgörande förehaft frågan om den af K.
M. föreslagna grundlagsändring, få nu, enär N. N. Ständ icke bifallit berörde nåd. propos., och den ifrågavar. grundlagsändringen således är vorden afslagen, sådant i und. anmäla, jemte de skäl, som legat till grund för bemälde Stånds beslut.” Om R. o. Ad. skulle finna denna anmärkn. grundad, så anhåller jag, att förevar, förslag till und. skrifvelse måtte återremitteras.
Vid afgörande af grundlagsförändringar handlar hvarje afslående Stånd med R.
St:s rätt, och det lärer icke kunna nekas, hvad Utsk. äfven ansett, att de skäl sorn legat till grund för de afslående Ståndens beslut, äfven varit det, som orsakat, att ett förslag till ändring af grundlagen blifvit af R.
St. ogilladt.
På denna grund är det, som Exp.Ulsk., med stöd af 81 § Reg.F., uppfört de i Preste- och BondeStm anförde skäl som de, hvilka afslaget vållat.
Detta är äfven en coutume, som vid föregående riksdagar blifvit följd.
Om vid något tillfälle annorledes tillgått, känner jag icke, åtminstone har jag ej funnit spär dertill i föreg, riksdags prot.
En stor svårighet skulle äfven uppslå, om Hr von Harlmansdorffs förslag bifölls, dä flera än ett Stånd afslagit ett förslag; det kunde nemi. hända, alt de skäl som hos det ena Ståndet verkat afslag, kunnat anföras som stöd för motsatsen hos eli annat, och då skulle det komma att heta uti ingressen, att Konungens propos. blifvit hos R. o. Ad. afslagen på de och de skälen, hos PresteSt. åter på andra, o. s. v. Det blefve sålunda ett fullständigt protocoll, och jag hemställer om sådant vore en lämplig form för und. skrifvelse!.
Nordenfalck, Johan:
Det lärer visserligen vara förhållandet, att vid föreg:de riksdagar i likartade fall, svaren på K.
M:ts nåd. propos:r i grundlagsfrågor blifvit så affattade, som Gr.
Lagerbjelke nu upplyst.
Man har trott, att så borde tillgå, för att uppfylla föreskriften i 81 § Reg.F., som säger, att skälet för afslaget å en K. propos. skall meddelas.
Men alt anföra skälen och Den 19 Oc to ber. 211 gifva Konungen underrättelse om hvad i enlighet med verkliga förhållandet föregått, låter sig göra, på sätt som Hr von Hartmansdorff föreslagit, och derföre instämmer jag deruti.
Det är i förevar, fall så mycket nödvändigare att vidtaga detta sätt att expediera svaret, som de i Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse anförde moliver innefatta verkliga och ganska väsendtliga principfrågor, dem Ständerne icke gemensamt hafva gillat, ty då ett
Stånd har afslagit, är det visserligen tillräckligt, för att verka lill resultatet eller afslaget, men deraf följer icke, alt de anförde skälen skola framställas i alla Ståndens namn, ty det kunde bli ett prejudicat, som en annan gång möjligen lade hinder i vägen för Konungen att föreslå något, som stod i sammanhang med en sålunda uttalad grundsats.
Det har dessutom det felet, alt en sådan expedition innebär en osanning, ty del är icke Ständerne, som på de anförde skälen vägrat, utan del är endast ett Ständ.
Jag instämmer således i Hr von Ilartmansdorffs yrkande på återremiss, för att få skrifvelsen uppsatt på sätt som blifvit föreslaget.
Gederström, Jacob: Afven jag instämmer i Ilr von Ilartmansdorffs begäran om återremiss af Exp.Ulslcs förevar, förslag till und. skrifvelse.
Det är klart, att när ett Ständ afslagit en Konungens propos. lill ändring af grundlagen, men de öfrige tre Stånden densamma bifallit, då kan icke det skäl, som hos della ena Stånd verkat till ufslag å den nåd. propos., gälla för de irenne Stånden, som icke afslagit, ehuru delta ena Stånds beslut är tillräckligt för proposms förkastande, emedan SI § Reg.F. fordrar, alt alla fyra Stånden skola vara ense, för att det väckta förslaget skall kunna blifva grundlag- Exp.Utsk:s förslag till den und. svarsskrifvelsen bör visa, hvilka Ständ, som bifallit, och hvilka eller hvilket som afslagit den nåd. propos. med anförande endast af de afslåendes skäl, emedan de utgöra grund'för beslutet; om de öfrige Standen säges endast, att det eller de bifallit.
Jag ber att få lemna den upplysning, alt det icke är ett, utan tvenne Stånd, nemi.
Preste- och BondeSt:n, som afslagit Konungens propos. ronde upphörandet af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen.
Exp.Ulsk:s förevar, förslag till und. skrifvelse blef, uppå härefter framställd propos., af R. o.
Ad. äterremitteradt.
Föredrogs Exp.Utsk:s under N:o 11 afgifna, d. 17 dennes f. m. på bordet lagda förslag till R.
Slas und. skrifvelse, i anleda, af K.
M:s nåd. propos. om upphäfvande af hvad nu stadgadt är ronde lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen.
Med förslaget lill denna und. skrifvelse är alldeles samma förhållande, som med det, hvaröfver R. o. Ad. nyss beslutit.
Jag hemställer således, att detta förslag jemväl måtte, på samma grund återremitteras, för att blifva rättadt, i samma riktning som det föreg:dc. R. o. Ad. beslöt, att äfven det nu föredragna förslaget tili lind. skrifvelse skulle återremitteras.
212 Den 19 Octoher.
Föredrogs ånyo Ridd.Utsk:s d. 12 och 17 dennes på bordet lagda mern.
N:o 12, i auledn. al Hr Nils Rosenstjernas motion om R. o. Ad:s representation gonom valda ledamöter.
Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Ridd.Ulsk. har fotat detta sitt betänk., som mig synes, på ganska löslig grund.
Antagande, att, derest motionen vunne framgång bos R. o. Ad., densamma sedermera skulle underställas de öfrige Stånden, samt i supposition, att desse Stånd i slik händelse skulle förkasta motionen, har Utsk. äfven helt enkelt densamma afstyrkt.
I likhet med hvad Ridd.Ulsk. antagit, tror äfven jag, alt om frågan är af privilegii-natur, den ock bör de öfrige
Stånden underställas, men ingalunda kan jag gilla Utsk:s gissning, att de öfrige Stånden skulle afslå motionen, om R. o. Ad. förut densamma godkänt, tvertom skulle jag finna mig berättigad lill den förmodan, att om detta Stånd ansåge sig uppkalladt till en reorganisation inom sig, del ieke eller är troligt, alt åtminstone alla ofrälse
Stånden skulle lägga sig emot en sådan åtgärd.
Utsk. borde, enligt min öfvertygelse, hafva antingen antagit motionen, ändrad eller oförändrad, eller ock, som nu skett, förkastat den, men då gifvit skäl för sin förkastelsedom, d. v. s.
Utsk. hade hort ingå i vederläggning af den grundsats, som motionen innefattar.
Då jag för min del ansett denna moLion ganska förtjenstfull, såväl till sin princip sorn utförande, nödgas jag, till följd af hvad jag haft äran andraga, yrka återremiss af betänk.
Med den siste talaren instämmer jag i begäran af återremiss, meu i hvad lian för öfrigt yttrat, är jag med honom af skiljaktig mening.
Utsk. har tillåtit sig att ingå i en tolkning af grundlagarnes tillämpning, som enligt 83 § Reg.F. alldeles icke får ifrågakomma, och hvarom 81 § säger huru dermed tillgå kan.
Nu innehåller 12 § Riksd.Ordn. tydeligen dessa oell inga flera ord: ”R. o. Ad. infinner sig till riksdag och representeras enligt Ilidd.Ordn., hvilken, likasom öfriga Ståndsordningar, hör vara i öfverensstämmelse med grundlagarne författad.”
Utsk. har hemlat anledn., från yttranden under discussionen bär på Riddarhuset och af en sammanfattning af Ridd.- Utsk:s yttranden vid 1809 års riksdag, till den förmodan, att R. o. Ad:s representation ovillkorligen skall vara bestämd för framtiden efter ätter, ehuru Ridd.Ordn., hvilken visserligen skall vara författad i öfverensstämmelse med grundlagarne, och sorn stadgar huru II. o.
Ad. representerar, kan vid hvarje riksdag omgöras af Adeln, med Konungens dertill leinnade bifall.
Det är alltså icke rimligt, tvertom alldeles grundlagsstridig! att försöka ställa formen för 11. o. Ad:s representationssätt tinder de öfrige Ståndens pröfning, ty det. är Adelns ensak att deruti föreslå de ändringar, som omständigheterna oell dol allmännas fordringar kunna medföra, eller påkalla som nödvändiga.
Af sådan anledn. yrkar jag, alt della mern. mätte återremitteras, emedan Ständerne möjligen icke hafva alt motse förslag lill representationsförändring för alla fyra Stånden, dä således för R. o. Ad. enskildt, frågan borde upptagas; Den 19 0 c t ob er. 213 men Utsk. må uppskjuta allt utlåt, öfver Hr Rosenstjernas motion, intill dess sig visat, huruvida Const.Utsk. vid denna riksdag med ett förslag lill ändring i representationssättet inkommit.
Skulle icke, hvilket jag förmodar, sådant inträffa vid denna riksdag, då yrkar jag, att Utsk. mätte, i händelse det finnér en förändring i R. o. Adis organisation nödig och för Ståndet behöflig, i sådant ändamål inkomma med ett utlåt, i ämnet, för att R. o. Adis pröfning underställas.
Jag begär att Utsk. måtte framför allt finna, ali det icke går an, att frän främmande handlingar, vare sig af inom andra Stånd eller Adeln sjelf eller Utsk. förda prot., framställa någon tolkning af grundlagen.
Privilegierne kunna ändras, rättas och jemkas, men det kan ej ske utan af alla fyra RiksSlni.
Det är således ett missförstånd om författningens tillämpning, som ligger lill grund för den slutsats, alt ändring af Adelns representationssätt efter ätter vore en fråga, underkastad 114 § Reg.F. Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr, anförde skriftligen:
Dä Hr Rosenstjernas motion tvifvelsutan varit en af de vigtigare bland dem, som under innevar. riksdag blifvit väckta, torde det möjligen af flere bland Ståndets medlemmar hafva förväntats, att se den föranleda ett mera utförligt betänk.
Såsom ledamot af det Utsk., till hvilken motionen varit remitterad, har äfven jag biträdt dess, i hufvudsaken alldeles enhälliga tanka; och då denna tanka kunnat i få ord uttryckas, har äfven jag trott, att onödig utförlighet bade varit eli fel oell icke en förtjenst.
Jag erkänner likväl, att i det ögonblik, då jag för min del beslöt, att, vikande för oöfvervinneligt hinder, afstyrka detta och hvarje annat förslag till en förändrad organisation af R. o. Ad. såsom RiksSt., dä såg jag försvinna en af mina bästa förhoppningar.
Länge, redan i många år har jag väntat, men väntat förgäfves, att ett förslag lill Riddarhusets ombildning, uppgjordt af en skickligare hand än min, understödt af ett mera verkande förord än milt, skulle framläggas samt tillvinna sig R. o. Ad:s uppmärksamhet och bifall.
Känslan af nödvändighetens kraf uppmanade mig sluteligen, att sjelf sysselsätta mina tankar med detta ämne, och att jemväl göra en början med samlande af de statistiska materialier, hvarförutan ett ändamålsenligt förslag icke kunde påtänkas.
Ett sådant, efter min åsigt, bade äfven bort förenas med förslag lill vissa grundlagsförändringar, hvarmedelst, i afvaktan af ifrågasatte, mera allmänna lagstiftningsåtgärder, åt en dass af nu orepresenterade medborgare kunnat beredas en hittills saknad talan vid riksdagarne.
Annu nemi. står det allmännare resultatet i vida fältet.
Emedlertid skulle R. o. Ad. hafva gjort den början, som, när man vill reformera, alltid borde vara den rätta — att först reformera sig sjelf, och derjemte, för sin del, ådagalägga ett billigt afseende på skäliga anspråk.
Först genom den öfverläggning, som föreföll i Ståndet vid remissen af Hr Rosensljcrnas motion, — då först, jag bekänner det, blef jag upplyst om det förhållande, att en så beskaffad förändring af Ridd.- Ordn. ej anses kunna lagligen tillvägabringas, på annat sätt än det 214 Den 19 October. sorn stadgas i 114 § Rcg.F., samt att den således erfordrar, icke blott R. o. Ad:s beslut och Konungens nåd. stadfästelse, utan ock samtycke af samtelige RiksStm.
Med härom ernådd visshet försvinner all utsigt alt se ett förslag bifallet, hvarmed skolat åsyftas, ej mindre att, intilldess en allmännare förändring i nationalrepresentationen hunnit mogna och antagas, och så snart det grundlagsenlig! kunnat ske, bland oss inrymma en plats åt någon del af de classer, som nu öro från RiksStm uteslutna, än ock att i sammanhang dermed, och genom ett, redan vid denna riksdag vidtaget beslut, så ordna 11. o.
Ad:s egna representationssätt, som nuvar. förhållanden synas kräfva.
De beslut, som af Irenne Medständ blifvit fattade, i frågan om det sedan sednaste riksdag hvilande representationsförslaget, lemna intet hopp, att hos dem de åsigter för närvar, skulle vinna insteg, från hvilka ett förslag af förstnämnda beskaffenhet mäste utgå.
Hvartill skulle det då tjena, att söka utarbeta ett sådant?
Jo, att inom vårt eget Stånd föranleda svära och ändlösa discussioner, utan annat resultat än framträdande af splittrade meningar; helst det redan visat sig, att äfven inom Ståndet de finnas, som anse dess rättigheter, således äfven deremot svarande pligter, böra försvinna; ja, som användt all sin skarpsinnighet för att bevisa, det Ståndet icke ens äger rätt eller pligt att i Utskm vara fulltaligt.
Under sådane omständigheter har i Utsk. äfven jag måst i allo afstyrka Hr Rosenstjernas motion, ej mindre än hvarje annat, till en ombildning af R. o. Ad. syftande förslag, som med auledn. af den förra skulle kunnat af Utsk. framställas.
Ej förutan en verklig och djup smärta, har jag derstädes afgifvit detta votum.
De, hvilkas synkrets vidgar sig utöfver dagens förmenanden; de som betänkt villkoren för ett lugnt, oafbrutet och rakt framskridande till mensklighetens högre mål; som erkänna, alt, åtminstone hos Europas talrikare folk och ännu för en oberäknad tid, formen af ärftelig monarki är ett af dessa vill* kor, måhända det vigtigaste; de, som besinnat äfven villkoren af detta villkor — för dem behöfver jag icke att lyda denna känsla.
Af andra åter skulle förklaringen blifva oförstådd eller misstydd ; jag afhållen mig såledesjäfven frän blotta försöket — må än denna återhållsamhet föranleda hvad omdöme som helst.
Skulle icke destomiudre den alldeles oförhåppade händelse inträffa, att det nu föredragna betänk, efter en sä artad discussion återremitterades, att deraf kunde dragas den slutsats, det en förbättrad organisation, särskildt för detta RiksSt., är af dess flesta medlemmar önskad, nödvändigheten insedd, samt meningarne om sättet, icke i allt för hög grad splittrade; skulle, med ett ord, återremissen uttrycka eller synas innebära uppdrag, att utarbeta ett förslag till genomgripande förbättring; i denna händelse, säger jag, anser jag Ulsk:s skyldighet blifva den, att efterkomma Ståndets vilja; min skyldighet följaktligen, så länge jag har den äran att vara ledamot af Utsk., att efter mina ringa krafter i detta arbete deltaga.
Det är endast med anledn. af ett yrkan - Den 19 October. 215 de af Frih. Cederström, som jag begärt ordet.
Frih:n har nemi. sagt, alt sedan Ridd.Ulsk:s nu föredragna betänk, blifvit till Utsk. äterremitteradt, så bör Utsk. icke yttra sig deröfver, förr än man fått se om Const.Utsk. inkommer med något förslag i afseende på representationens ombildning.
Jag kan icke dela denna åstgt, ty Const.Utsk. kan visserligen inkomma med ett sådant förslag, men delta kan först blifva afslaget vid denna riksdag, och sålunda ej komma att hvila till en påföljande, och dessutom om det nu kommer att hvila, så kan det blifva afslaget vid nästa riksdag.
Således, om äfven ett sådant förslag framdeles är att förvänta, så bör 11. o. Ad. ej deraf anse sig förhindrade, att nu vidtaga de åtgärder, som kunna leda till en förbättrad representation inom Riddarhuset.
Det är med anledn. häraf, som jag för min del får yrka, alt H.
Ståndet ville till Ridd.Utsk. återremittera förevar, betänk. samt att Ståndet, i likhet med hvad Frih.
Palmstjerna yttrat, ville åt Utsk. gifva uppdrag att, på grund af den motion som nu är i fråga, utarbeta något verkligen lämpligt förslag.
Jag tillstyrker antagandet af Ridd.Utsk:s förslag, ehuru jag, på en helt annan väg än Utsk., kommit till detta resultat.
Jag har redan, då remissen af denna motion till Utsk. afgick, uppgifvit orsaken, hvarföre jag anser, att val ej böra ske.
Denna orsak är, jag tager mig friheten upprepa det ännu en gång, att då R. o. Ad. består af trenne särskilda grader, så anser jag under sådant förhållande, att val äro orimliga.