Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vidhåller föröfrigt den åsigt, att då man i Utsk. icke ansåg sig kunna tillstyrka anslag till alla de skolor, för hvilka sådana blifvit begärde, utan endast till lie, man svårligen kunnat utfinna hällre belägne städer för anläggande af dylika skolor, än de, sorn nu blifvit omhuldade:
Götheborg, som har en dylik skola, är näst Stockholm den största handelsstaden i riket; Örebro, belägen i me delpunklen af Riket, omgifvcn af en folkrik landsort; och Norrköping, som utvecklar en högst aktningsvärd och årligen stigande industriell verksamhet.
Enl. min åsigt ega dessa tre städer, i fråga om anläggande af slöjdskolor, företräde framför alla andra.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om bifall till punkten med alla dess Mom:r.
Ollo: Då Hr von Harlmansdorff tillika med några af SlatsUtsk:s ledamöter uttryckt en princip, hvilken jag icke gillar, tager jag mig friheten yttra några ord.
Jag anser, att dä det är fråga om anslag lill orter, hvilka äro så tydligt i behof deraf, som de ifrågavande, hör man ega full rätt att bevilja densamma.
Jag anser det vara en heder för SlalsUlsk. att hafva kommit lill ett sådant resultat, hvilket, jag är derom öfvertygad, skall ega ett mäktigt inflytande på våra näringar, och ali Utsk. icke förfarit bär pä samma sätt som i en annan fråga, hvilken var under Ståndets behandling i går.
Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, om han varit lika belåten i händelse den af honom uttalade princip i sin fulla consecjvens blifvit följd, då han i sin motion föreslog ökade löner åt Just.Rådena.
Skall man följa en princip, så bör den, enl. min åsigt, tillämpas lika i alla och icke i enstaka fall.
Det är särdeles tillfredsställande att erfara det intresse, man numera visar slöjdskolorna och som i så väsendtlig mån strider emot den kallsinnighet hvarmed saken förut omfattats.
Då frågan första gången fötevar i SlatsUtsk. år 1850, var det omöjligt att derstädes genomdrifva ett dylikt anslag, oaktadt K. M. i Sin Propos. begärt nödige medel för två dylika skolor med 6,666
R:dr 32 sk. för hvardera.
Frågan återremitterades från tre Stånd, och följden deraf blef, att en skola i Malmö inrättades, och det af K.
M. begärda anslaget nedsaltes till 5,000 R:dr.
Under den sednast förflutna tiden har jag varit ordf:de i den direktion, hvilken skulle ordna denna skola, och har således tagit en närmare kännedom om de svårigheter man har att bekämpa, bestående hufvudsakligast, deri ali finna fullt lämplige lärare och föreståndare; men det är icke ensamt föreslåndareplalsen, utan äfven verkmästarebefattningen och lärare i fysik och kemi, som äro svåra alt besätta med fullt lämplige personer.
Af varmt intresse för slöjdskolorne och deras framtid, har jag derföre i Utsk. sökt ali tillvägabringa endast ett anslag för en sådan skola, emedan jag befarar att, innan ännu någon tid förflutit, vi icke hafva tillgång på fullt skicklige lärareoeh föreståndare-ämnen i vårt land; men dä SiatsUtsk. icke destomindre tillstyrkt och R St. bifallit anslag till två dylika skolor, Den 21 April.
259 måste jag uttrycka den öfverlygelsen all, om roan vill deras ändamålsenliga utveckling, det är angelägel ait icke brådstörtad! bevilja anslag till alltför många slöjdskolor på en gång; ty följden skulle i sådant fall blifva, alt skolorna icke erhålla fullt skickliga föreståndare och lärare, hvilket dock är hufvudsaken.
Då, såsom här uplyst blifvit, lie Stånd bifallit denna punkt, skulle jag tro del vara olämpligt alt fordra något mera, oell all derföre ålerremiilera punkten för alt vinna anslag till skolor i de städer, för hvilka SlatsUlsk. ansett sig icke kunna något tillstyrka.
Om icke R.
Sl. redan faltat beslut i denna fråga, skulle jag, såsom jag redan nämnt, gerna ha instämt med Hr von Hartmansdorff, emedan jag anser del vida lämpligare, att en viss samma ställes till Regeringens disposition; men då såväl Orebro sorn Norrköpings skolor erhållit anslag, och då jag är förvissad ait underliden, intill nästa Riksdag, del blir svårt att erhålla föreståndare och lärare i de många ämnen som i dessa skolor förekomma, helsi vanliga lärare deri icke kunna användas, emedan de måste ega förmågan att praktiskt utbilda sina lärjungar, så tror jag att, just för sakens framgång och rälta utveckling, det är angeläget alt icke bevilja mera än som blifvit föreslaget; och, på grund af alla dessa skäl afstår jag från den framställning jag gjort i fråga om äterremiss af punkten, utom i hvad den angar Chalmerska slöjdskolan, Och anser det lämpligaie att Ståndet bifaller hvad Utsk. föreslagit.
Akrhjelm:
Jag anhåller alt få fäsia Ståndels och särdeles Hr von Harlmansdorffs upmärksamhet derpå, alt Hr Ekenman icke ifrågasatt inrättandet af en tecknisk skola i Carlshamn, ulan han har endast yrkat alt ett serskildt anslag matie ställas till K. M:s disposition.
Förmodligen har Hr von Harlmansdoi ffs irring härrört deraf, att Hr Ekenman väckt molion om inrättande af en navigationsskola i Carlshamn.
Sedan nu R.
Sl. beviljat anslag för inrättande af teckniska skolor i Orebro och Norrköping, är det väl onödigt och olämpligt att återremittera Mom:na a och c, enär det icke är alt förmoda ali under liden intill nästa Riksdag icke tillräckligt antal lärare kunna erhållas för mera än dessa skolor.
Jag anhåller om bifall till de Mom:r, hvarå Hr von Haitmansdorff yrkat återremis.
Jag öfvergår nu lill sisla punkten eller frågan om inrättandet af en tecknisk skola i Eskilstuna och får nämna att, enl. hvad StatsUtsk:s ledamöter af de öfriga Stånden mig meddelat, hafva de tre Stånden bifallit Ulsk:s förslag, och som del är ett R.
St:s beslut, anhåller jag om bifall på punkten i dess helhet.
Efter den uplysning den siste talaren lemnat, kan jag icke finna annat, än all Mom.
A. innefattar den önskan Hr von Hartmansdorff framställt, nemi. ali, ulan någon fördelning af dessa summor till de särskilda skolorne, summan borde lemnäs till K. M:s disposition.
Om nu denna punkt blifvit 'återremitterad af ett RiksStånd, och mau icke kan neka att den på sätt och vis ingriper i de öfrige punkter, som blifvit af tre Slånd bifallne, så synes mig att, då eli eller tvenne Morn. af punkten blifvit uti ett Stånd återremitterade, R. o. Ad. kan vidtaga samma åt 17* - 260 Den 21 April. gärd.
VI hafva icke fullkomlig visshet om PresteShs beslut i frågan; och om Utsk. skulle hafva besvär med ett besvarande af R. o. Ad:s återremiss, mäste det naturligtvis ske i sammanhang med besvarande af BorgareSl:s.
Jag yrkar således återremiss på denna punkt.
Cederström har sagt att med praxis öfverensstäinde att om två Stånd bifallit frågan, men Iva andra återremitterat henne, Utsk. vidhåller sitt yttrande; med formerna må nu vara huru som helst, meri då vi nyligen tagit i betraktande hvad som kunnat uträttas i och för åkerbruket i omförmåldte hänseende, böra vi ock söka alt i d' t yttersta gynna slöjderna.
Enl. del uplästa prot.-utdraget har BorgareSt. just återremitterat Mom. a och c. Förfar R. o.
Ad. på samma sätt, sä mäste StatsUtsk. svara på dessa äterremisser; och om StatsUtsk. såsom det plägar göra, vidhåller sin mening, hindrar det icke dessa båda
Stånd att bevilja en eller annan summa för ändamålet, och då går saken lill förstärkt StatsUtsk. som bekant är.
Ståndet känner älven att del understundom inträffar att förstärkt StatsUtsk. beviljar sådana summor som det oförstärkta icke bifallit.
Det är således icke utan ändamål att besluta en återremiss, om Ståndet tinner dertill anledn.
Bland de af Utsk. vid delta tillfälle anförde skäl förekommer ett, som för sällsyntheten skull icke bör lemnäs oanmärkt.
Cederström har nemi. sagt, att man begärt för litet.
Eljest plägar StatsUtsk. säga att man begärt för myckel, sorn J väl lorden erinra Eder, Mine Hrr.
En talare i mitt granskap har sagt, all jag icke borde ifrågasätta Ulsk:s befogenhet ali, utan ali Regeringen derom väckt fråga, tillstyrka anslag åt skolor, enär jag sjelf, såsom motionär, begärt anslag till förhöjda löner’ät Högsta Domstolens ledamöter.
Skillnaden emellan skolor, sqm icke finnas och Högsta Domstolen, består deri, alt då de ifrågavartde skolorna åro så till sägandes obefintlige, så är deremot Högsta
Domstolen en inrättning, som har funnits sedan Odens lid.
Denna domstol qvarstår och kan icke ändras annorledes än i sammanhang med grundlagen.
När man således tillstyrker anslag lill en dylik inrättning, är icke fråga om dess organisation, hvilket åter förhållandet är med skolorna, utan blott fråga om beloppet.
En talare har sagt all tillgång på lärare för dessa skolor saknas, och alt man derföre icke borde gifva dem några medel; men R. o: Ad. torde'ei ini a sig, att man beviljat anslag ät Professorer vid de högre lärosätena, utan att man frågat efter huruvida ämnen till sådana läroplaner varit ali tillgå, och det har också bandt att i brist deraf tjenslerua icke kunnat tillsättas; men säkert är dock all om anslag icke funnits, hade bristen på lärare tvifvelsutan kommit alt fortfara, ty ingen har anledn. att egna sig ål eli embete, som icke finnes, och pä samma sätt förhåller det sig med slöjdskolorna.
Inrättas icke sådana, egnar sig icke heller någon åt lärarekallet vid dessa skolor.
Skall man vänta med beviljandet af anslag till dessa skolor intilldess man får lärare eller åtminstone lärare-ämnen,_då Den 21 April.
261 tror jag man får vänta alltför länge.
Mitt misstag erkänner jag så mycket villigare, som Hr Ekenmans förslag är i öfverensstämmelse med mitt.
Om följaktligen R. o. Ari skulle, såsom jag anhåller, återremittera Mom:na a och e, förloras dermed intet; men möjligen något godt uträttas.
I sitt första yttrande i delta ämne yrkade den siste talaren all de af Ulsk. föreslagna 12,000 R:dr till skolor i upgifne städer borrie öfverlemnas lill K.
M:s disposition för inrättande af slöjdskolor i de städer K.
M. kunde finna lämpliga, och härutinnan hade den värde talaren otvifvelaktigl rätt; men del har sedermera blifvit nplyst att
Ulskrs förslag i delta hänseende blifvit af 3 Stånd bifallet, hvarigenom saken blifvit fullkomligt förändrad.
Det gäller numera icke alt ställa dessa 12,000 R:dr till K.
M:s disposition; ty, såsom jag nänrnt, deras användande är redan bestämdt, och således är nu fråga endast om beviljande^! medel till ännu flere skolor, hvilket R. o.
Ad. lärer finna är något helt annat än den värde talaren först yttrade.
Den af R. o.
Adts ledamöter, hvilken af egen erfarenhet har sig bekant svårigheten altanskaffa tjenlige lärare till den i Malmö inrättade slöjdskolan, har vitsordat den närvartde bristen på lämplige lärare.
Del är således otvifvelaktig! att om man i motsats lill hvad Utsk. föreslagit skulle inrätta ännu flere skolor, man i stället för tvenne goda skolor skulle erhålla allesammans temligen otjenlige eller oduglige.
Det är vid inrättande af skolor, som vid allt annat, lämpligare att man icke förelager sig mera än man kan genomföra.
Kunna vi inrätta skolor i Orebro och Norrköping, sä lätom oss tillse att vi göra dem så, att de motsvara sitt ändamål.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å Utsk:s Utlåt., serskildt för hvarje Mom. af förevar:de punkt, framställde propostr, besvarades i fråga om Momme b, d, e och f med Ja, samt i fråga om Momme a, c och g med starka Ja, blandade med Nej. hvilka sednare af Hr Gr. o. Landtm, förklarades vara öfverröstade af Ja. 25:le punkten, ang:dc anslag för ali förskaffa befolkningen i norra delen af Wermland undervisning i någon hemslöjd.
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 26:te punkten, skola.
Jag vill icke bestrida detta anslags beviljande; men då SlalsUtsk. är så angeläget derom att tjenlige lärare måtte finnas vid skolorna, skulle jag hafva önskat att Utsk. tänkt härpå äfven i fråga om navigationsskolorna, samt gjort sig underrättad om förhållandet vid navigationsskolan i Slockholm.
Jag har nemi. stark anledn. befara, alt ynglingar der få lära sig Malhematiken utantill.
Jag kan icke finna att Utsk:s skyldighet varit att ingå i en sådan detaljpröfning uti denna fråga, som redan 262 Den 21 April. blifvit af K.
M. pröfvad, och det är på grund af K. M:s förslag Utsk. tillstyrkt anslag.
Ulsk. har aDsett sig böra hysa fullt förtroende till K. M:s Propos. i detta hänseende. ilr Liljehöök, Carl Berthild:
Hr von Hartmansdorffs anmärka. vill jag endast hesvara dermed att den åsyftar en skola, sorn redan finnes, hvaremot SlatsUtsk:s erinran om svårigheten att anskaffa lärare gäller sådana skolor, hvilka ännu icke fiuuas. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt.
27;de punkten, äng: de arfv oden och ärfvodes-tillökningar för åtskilliga Navigationsskolor, förhöjning af anslaget lill undervisningsanstalter för handel och sjöfart samt minskning af anslaget lill befrämjande i allmänhet af handel och sjöfart.
Fri^ Åkerhjelm:
Jag anhåller endast alt få fästa upmärksamheten derpå alt genom misskrifning eller genom tryckfel i recilen icke blifvit utför dl det arfvode K.
M. äskat för en andre underlärare i skolan; men det hetyder icke något, ty slutsumman är riktig.
Jag anhåller om bifall till punkten, och får tillkännagifva, alt enl. mig tillhandakommen uplysning, punkten redan blifvit af tre Ständ bifallen. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i förevar:de punkt tillstyrkt.
28:de punkten, ang:de anslag för Navigationsskolor i Wisby, Carlshamn, Carlskrona och Westervik; 29:de punkten, ang:de anslag till inrättande af Handelsskolor; 30:de punkten, ang:de anslag för skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona; samt 3 l:sta punkten, angide förhöjning af anslaget till fiskerinäringens understöd.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 32:dra punkten, ang:de ersällningsanslag för jordförluster genom Kanal- och Våg-anläggningar.
I första Mom.
Litt. a af denna punkt härtill följd af en oriktig ordställning i den Kongl. Propos:n influtit ett misstag, hvarföre jag anhåller om återremiss af Litt. a i denna punkt.
Detta misstag består deri. ali de 8 R:dr, hvilka uptagas såsom ersättning till fattigvårdsinrättningen i staden Söder-Telge, icke äro ersättning för förlusten af skolmästare-ängen, för hvilken godtgörelse erhåiles af Kronans behållna räntehö, utan utgå såsom ersättning för en åkerlycka, belägen bredvid sjelfva ängen.
Den tillhör icke heller fattigvården ulan äges af den s. k. Lowisinska fattig-inrättningen, stiftad den 12 Januari 1678, och etsättningen har upburits af inuehafvaren,’som är Skolmästare i Söder-Telge.
Stadens fattigvård tillkommer sålexles icke denna ersättning, hvilken deremot upbäres af dem, testator förordnat alt vaka öfver sjelfva donationen nemi.
Caput för familjen Lowisin, Borgmästare och Råd i Söder-Telge samt kyrko- och fattigföreståndare i staden.
För åstadkommande af rättelse i de af mig nu anmärkta omständigheter anhåller jag om återremiss.
Gr. Wrangel, Tönnes *H ellniuth:
Jag hemställer likväl
Den 21 April. 263 om icke återremiss äfven i andra delar af pnoklen må vara nödig.
Det förekommer nemi., alt för åtskilliga hemman skola vissa delar af deras räntor och kronotionde under litel af ordinarie afkortning i räkenskaperna afföras.
Det är för sådane hemman, hvilka förlorat jord till Götha- och Hjelmare kanaler och icke erlägga den ränta, som varit den afträdda jorden åsatt.
I fråga om dylika afkortningar har K.
M. genom Nådigt Bref år 1847 förordnal, att alla sådana från hemman bortgångna räntor eller ränledelar skola icke vidare under afkortningstitel i räkenskaperne uplagas, hvilket medför den omgång, alt de först måste debiteras och sedan afföras, utan skola de ur jordeboken helt och hållet utgå.
Genom antagande af StatsUlskis förslag vinnes således ingen enkelhet i räkenskaperne, utan räntorna, som äro i fråga, böra derur uteslutas, och derför torde Momme e och f höra återremitteras.
Vid närmare genomseende af Betänk, finnér jag att i 4:de Mom. förekommer samm; ersättning som för Skolmästareängen i Söder-Telge.
Del torde således vara nödigt, alt, om 2:ne Mom. skola återremitteras, samma åtgärd vidtages med hela punkten, så att StatsUtsk. får tillfälle att ännu engång genomse hela redactionen, hvarföre jag förenar mig med Gr. Wrangel i begäran om återremiss af hela punkten.
Om jag rätt. upfattat Gr.
Wraugels yttrande, påstod Gr:n att räntorna för ifrågavar:de hemman och lägenheter, skulle ur räkenskaperna helt och hållet afföras, men jag hemställer, om icke den åtgärden medför den olägenheten, att man icke kan se, om ersättning blifvit lemnad för afträdd jord.
Dessutom får jag nplysa, att denna punkt med undantag af Lill. a, hvilken BorgareSt. återremitterat, blifvit af öfrige Stånden bifallen.
Lika med Hr Bildt anser jag Lilt. a böra återremitteras, men punkten i öfrigt bifallas.
Såsom frågan blifvit framställd i den Kongl. Propos:n, kan hon ganska väl bifallas, utan att någon förblandning eller missförstånd dervid kommer att äga rum.
Jag vill likväl icke motsätta mig en återremiss, ehuru jag anser den obehöflig; ty siffrorna äro i den Kongl. Propos:n rigtiga och upgifna af vederbörande embetsverk.
Kan emedlertid StatsUtsk. åstadkomma ett fullständigare tillstyrkande, skall, såsom jag nämnt, jag icke motsätta mig en återremiss. o Hr Bildt:
Åkerhjelm är oriktigt underättad, då han sagt, att endast BorgareSt. beslutat återremiss.
Jag vet det nemi. icke, huru det förhåller sig med BorgareSt., men det vet jag att PresteSt. har återremitterat Mom. a och de Mom. som hafva sammanhang med denna fråga.
Och då äfven 4:de Mom. har sammanhang med denna punkt, anser jag rättast vara, att återremittera punkten i sin helhet.
Om nu BorgareSt. jemväl beslutat återremiss, och R. o. Ad. fattar enahanda beslut, hafva tre
Stånd alltså förenat sig om en återremiss.
Jag anhåller derföre vördsamt alt R. o. Ad. behagade villfara min begäran och återremittera punkten. 264 Den 21 April.
Propos. lill bifall å förevar:de punkt blef härefter framställd, men besvarad med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande: hvartill svarades Ja. 33:dje punkten, ang:de anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om icke R. o. Ad. efter att hafva återremitterat åtskilliga punkter af !orevar:de Utlåt, och då här nu vore fråga om anslagets bestämmande med afseende å jemnandet af Hufvudtitelns slutsumma, ansåge denna punkt icke f. n. erfordra något beslut.
Ropades Ja. 34:de punkten. ang:de förslagsanslaget till rese- och traktaments-penningar.
När man sammanlägger bristerna under de tre ifrågavande åren, upkommer ett medelbelopp af 7,410 R:dr.
Dä denna brist lägges till de af mig förut anmärkte bristerne på statsanslagen, hvilka utgjorde 38,200 R:dr, så är nu StatsUtsk:s debet genom denna punkt ökadi lill 45,600
R:dr, hvarmed förslagsanslagen komma ali, under den nästföljande tiden, öfverskridas, i händelse utgifterna då blifva de samma som hittills.
Jag får fästa upmärksamheten derpå, alt den siste talarens anmärkn. är något vilseledande.
Han sammanlägger nemi. alla li e årens bi ister, oeh får derigenom en summa, som skulle utvisa till hvilken brist man kommit på statsregleringen; ty jag förmodar att detta är hans meuing.
Men ser man åter på hvad StatsUtsk. anfört, så finner man att bristen på detta statsanslag nedgått frän 12,000 R:dr ända till 2,014 R:dr sista året; och då härtill kommer alt StatsUtsk. förmodat att till följd af förändradl resereglemente ytterligare nedsättning skall ega rum, har Utsk. ansett sig böra framställa sitt förslag.
Om raan tager detta i betraktande, kommer man till samma resultat, som Hr von Hartmansdorff önskat.
Skillnaden mellan mitt och SlalsUtsk:s sätt att gå till väga, består deri, alt jag bygger på verkliga förhållanden, men StatsUtsk. pä förhoppningar.
Om Hr von Hartmansdorff ville uttiycka sig så, att han räknar hvad som varit och alt StatsUtsk. mäste upgöra en statsreglering intill komrrfande Riksdag, och således nödgas beräkna hvad som förmodas blifva, hade han uttryckt sig riktigt.
Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framställd och besvarad med starka
Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Ja öfvervägande. 35:te punkten, ang:de öfrige lill 6:te Hufvudtiteln hörande anslag.
Den 21 April. 265 Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s d. 5 och 8 dennes på hordet lagda Utlåt.
JVs 72, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjunde Hufvndtilel. l:sla punkten, ang:ile tillökning uti anslaget för DepartUs Exped. med 300 R:dr, motsvarande gralifikationsmedlen för e. o. tjenstemän och vaklbetjenlc.
Lades till handiingarne.
2:dra punkten, ang:de anslagen för Kammar-Collegium och Kammar Rätten.
Då StatsClsk. vid denna Riksdag på eli berömvärd! sätt sökt ål
Rikets embets- och tjenstemän bereda skälig lönetillökning, der det varit af beliofvet påkalladl, synes StatsUlsk. i delta fall hafva helt och hållet förbisett den grundsats, som för öfrigt blifvit följd.
I fråga om löneförbättringar åt KammarRms och Kämmar-Colhii embets- och tjenstemän har StaisUlsk. yttrat, att det icke vore lämpligt att bevilja någon lönetillökning ät dessa embetsverk, enär de voro på reorganisation beroende och lönetillökningen blifvit ifrågasatt endast af enskild motionär.
Gerna erkänner jag, alt ifråga om lönetillökning och lönereglering för embets- och tjenstemän lämpligast är, alt de föranledas af K.
Proposm, emedan det är klart, att
Regeringen bäst är i tillfälle att bedöma hvad som för ändamålet erfordras.
StatsUlsk. har likväl vid flere tillfällen under denna Riksdag icke gjort afseende på sådana omständigheter, utan oberoende af Regeringens framställning på enskilda motioner beviljat lönetillökning, der Regeringen ansett sådan icke f. n. böra begäras, såsom exempel hvarpå jag vill anföra, att HofR:ne fått förökadt anslag utöfver hvad som blifvit begärdt, och likaså har Ingeniör-corpsen, på grund af enskild motion, fält lönetillökning m. fl. andra embetsman.
Jag tror således icke, att man bör fästa afseende på det skäl Ulsk. i detta fall anfört, utan man fjor tillse, huruvida lönetillökningen är för ifrågavar:de embetsman behöflig eller icke.
Jag tror också, att man ej heller bör fästa sig dervid, att dessa embetsverks reorganisation ännu icke blifvit slutligen pröfvad.
Af Betänk, uplyses, att just på grund af väntad reorganisation har den år 1840 för desse embetsverk beviljade lönetillökning utgått såsom arfvode.
Detta förhållande bevisar bäst, alt om R.
St. skulle nu följa samma grundsats som år 1840, skulle dessa embetsverk derföre, att deras organisation ännu icke blifvit slutligen pröfvad, än vidare under en obestämd framtid blifva i saknad af den löneförbättring andra embetsverk åtnjutit.
För alt visa behofvet af löneförbättring för KammarRm och Kammar-Colhm vill jag vara ganska kort, öfverlygad alt motiouären icke lärer underlåta att för R. o. Ad. framställa den för ändamålets vinnande erforderliga utredning.
Det torde nu vara tillräckligt att erinra om vigten och betydelsen af de ärenden, hvilka tillhöra dessa embetsverk.
Kammar-Colhm tillkommer alt vaka deröfver, att Statens egendom behörigen förvaltas och att ordinarie beskattningen ordentligen upföres.
En mängd dermed sammanhängande och andra 266
Den 21 April. ekonomiska ärenden tillhöra della Verks behandling.
KammarRm åter skall handhafva kontrollen öfver Statens inkomster, dess förvaltning och redovisning.
En hvar måste häraf inse vigten deraf, alt de embets- och tjenstemän som tillhöra embetsverk med så maktpåliggande göromål icke sakna förmåner, som andra embetsverk åtnjuta.
En omständighet, som jemväl bör lagas i betraktande är, att nästan alla embetsverk under de sista åren erhållit förbättrade löner, och man hör väl då sälta ifrågavartde embetsverk i paritet med de,öfrige.
Man kan dessutom taga för afgjordt att om än K.
M.,af grannlagenhet icke begärt några anslag för detta ändamål, K. M. skall gerna se att R St. lemna embets- och tjenstemännen en skalis löneförbättring.
Desse 2 embetsveik äro snart sagdt de enda, hvilka sakna denna förmån, och man bör derjemte ihågkomma, att vid de i sednare lider vidtagne löneregleringar har den föreskrift blifvit meddelad, att tjenstemän, hvilka åtnjuta förhöjda löner, skola uteslutande egna sig åt de befallningar, som med de förhöjda lönerna åtfölja.
Då nu KamraarR:ns och Kammar-Colhii tjenstemän icke hafva ett sådant åliggande, och de för deras utkomst mäste söka tjenster i andra verk, der lönerna icke blifvit reglerade måste detta hafva ett menligt inveikande på ärendernes gång.