Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag icke var närv:de vid Riksdagen, när Hr Stjernsvärd först väckte sin motion, och således är fullkomligt okunnig om, huruvida hans nu förev:de, i Januari månad gjorde framställning innehåller alldeles detsamma, får jag vördsamt anhålla, att derest den första motionen skulle innebära något annat än denna, densamme äfven finge upläsas; men skulle den deremot innefattas i hvad som nyss blifvit uppläst, afstår jag från mitt yrkande.
Sedan i anledn. häraf såväl Hr Stjernsvärds förev:de anförande samt hans ifrågav:de den 26 sisth September väckta motion blifvit upläste, yttrade Hr Stjernsvärd:
Sedan min motion och yttrande blifvit upläste, föranledes jag deraf att hos Hr Gr. och Landtm, anhålla det de yttranden jag hade, då motionen remitterades, matte äfven upläsas.
I anledn. häraf upplästes Hr Stjernsvärds och i sammanhang dermed Hr Gr. o. Landtmts vid den ifrågav:de motionens remitterande afgifne yttranden, hvarefter anfördes af Hr Gripenstedt, J o h. Aug.: R. o. Ad. har sig bekant genom nu skedde upläsning af de här förehafda förhandlingar, att, redan i höstas, då propos. framställdes om regeringens öfvertagande af Kronprinsen, K.
SL, som insåg att ökad hofhållningskostnad deraf skulle blifva en följd, likväl icke ville göra någon framställning till R.
St:r om ersättning i detta afseende, utan förklarade
Sig genom tillskott från Sin civillista vilja bestrida dessa utgifter.
Likaledes torde R. o. Ad. känna att jag, på bemyndigande, meddelat Ordf:den i StatsUtsk., då fråga om ett anslag för detta ändamål genom enskild motion väcktes, att H. K. H., tacksamt erkännande den välvilja som ett sådant förslag innebure, likväl icke önskade att det måtte föranleda till någon åtgärd från R.
St.-rs sida.
Vid sådant förhållande finner jag för min del det ganska naturligt att StatsUtsk. icke gifvit någon vidare fullföljd åt nämnde förslag och jag hemställer till R. o. Ad. om under dessa omständigheter man kan anse att frågan, vare sig att den blifvit tillstyrkt eller afstyrkt, på grund af hvad som förefallit inom StatsUtsk., skulle framkomma till R.
St:r i ett sådant skick som varit ensidigt, eller om man icke på grund af allt detta kan förutse splittrade meningar i en sak som minst af alla borde på sådant sätt behandlas.
Jag tror således icke det vara skäl för R. o. Ad. att ingå till StatsUtsk.
Den 20 Februari.
335 med ett sådant föreläggande som nu blifvit af motionären föreslaget, och får jag för min del afstyrka bifall dertill.
Hr Stjernsvärds motion, väckt i Sept. månad och förnyad den 23 Jan. samt båda gångerna remitterad till StatsUtsk., har nu för några dagar sedan ånyo af honom uptagits med anhållan att Ståndet måtte med honom sig förena om beslutet, alt förelägga StatsUtsk. inom bestämd tid inkomma med Utlåt, i frågan.
Alldeles öfverensstämmande med en i förra plenum af Hr Aminoff yttrad mening, att nemi.
Hr Stjernsvärds motion innehåller 2:ne, visserligen båda vigliga, men dock särskilda delar, får jag framställa den önskan att dessa frågor i enlighet med ett sådant bedömande mätte behandlas.
Den första rörer Hr Stjernsvärds öfverklagade kränkning af sin riksdagsmannarätt att yttra en tanke som kan anses vigtig att den kommer under Ständernes bepröfvacde.
Den andra rörer sjelfva föremålet för motionen eiler frågan om ett anslag för H. K. H.
Kronprinsen i dess egenskap af Regent.
Jag är öfvertygad att båda frågorna hafva för oss en ganska bög vigt, den ena en för oss direkt konstitutionel vigt, den andra en ganska hög politisk betydelse, och hoppas att Ständerne, i fall frågan kommer till deras skärskådande, fästa afseende vid dessa omständigheter.
Det samhällsskick hvari vi lefva eger ett palladium, som snart ett halft sekel betryggat oss — vår grundlag.
Den må hafva huru många fel som helst, vi erkänna dem och jag tror att vi alla vilja medverka till deras afhjelpande — men denna grundlag måste hållas i helgd så mycket som möjligt.
Då denna grundlag tillerkännes riksdagsmannen rätt att fritt yttra sin tanke och framställa sina förslager sådana som han anser dem för Riket nyttiga, så måste äfven deraf ovillkorligen följa att en kränkning eger rum, om ett förslag, utan något slags tillkännagifvande från den auktoritet till hvilken det blifvit remitteradt, blir undanskjutet.
Jag måste således i alla händelser dela Hr Stjernsvärds och AminofFs åsigt rör:de denna fråga; men jag kan deremot icke deltaga i Hr Stjernsvärds skarpa omdöme öfver StatsUtsk. hvars skäl hafva varit oss ryktesvis bekanta, hvarförutan det yttrande Hr Gripenstedt afgifvit bestyrker för mig åtskilligt som jag vetat förut, äfvensom åtskilligt som blifvit af Hr Gr. o. Landtm, inför Ståndet tillkännagifvit.
— Likväl qvarstår alltid att den motion, väckt af en riksdagsman, blifvit undanskjuten, utan att få på anmaning något svar.
Detta är enligt mitt omdöme ett ganska farligt prejudikat.
Vi R.
St:r böra skydda, så vidt i vår makt står, våra grundlagar, vi böra skydda den första statsmakten från alla möjliga ingrepp i de rättigheter, grundlagen densamma medgifver; men med lika skäl, lika vaksamhet och upmärksambot måste vi äfven skydda våra egna rättigheter, om icke alltsammans skall blifva en kastboll för, i dag välvilliga, i morgon ganska illvilliga intriger.
Jag kan således icke instämma med Finansministern i dess yttrande att man borde afslå Hr Stjernsvärds begäran; jag skulle tvertom tro att man borde tillstyrka den, såvida icke under loppet af denna discussion Ståndet skulle erhålla den särdeles fäg - 336 Den 20 Februari. nanda underrättelsen att StatsUtsk. sjelfmant företagit frågan till pröfning.
Det är icke min mening att tillstyrka en åtgärd som skulle vara på minsta sätt förödmjukande för StatsUtsk. till hvilket vi måste erkänna att vi hafva stora förbindelser, men skulle ett sådant tillkännagifvande fiån Utsk. eller dess här närvtde ledamöter kunna lemnäs, förekommer Hr Stjernsvärds yrkande äfven i den delen, hvarifrån jag förmodar att han likasåväl sorn vi andre skulle afstå.
Jag har förut nämnt att jag trodde båda dessa mom-.r i Hr Stjernsvärds motion ega ett högt värde, förtjena att begrundas och betänkas af de män som sitta här såsom en del af svenska folkets representanter; men för det sednare momentets lyckliga lösning, en lösning som jag af själ och hjerta önskar, en lösning hvarom jag ännu icke upgifvit hoppet, anser jag högst angeläget att frågorna icke sammanblandas.
Jag får efter hvad jag anfört och med vördsamt förbehåll att, om så påfordras, längre fram få yttra mig, anhålla att Hr Stjernsvärds motion i detta fall måtte af R. o. Ad. understödjas.
Då ett Utsk. är öfverhopadt med göro mål, måste det naturligtvis afgöra, hvilka af de olika frågorna som skola försl och hvilka som skola sednare förekomma till behandling, och att afgörandet i detta fall icke kan öfverlemnas åt motionärerne sjelfve lärer vara så mycket klarare, som i sådan händelse hvarje motionär sannolikt skulle vilja hafva sin motion först afgjord.
Men lika uppenbart är äfven att i den mån ärenderna medhinnas, måste de äfven allesammans af Utsk., såvidt tiden medgifver, företagas, dock bör stort afseende dervid fästas, huruvida målen äro af helt och hållet allmän, eller af enskild person rörande egenskap.
Om t. ex. någon har föreslagit att löneförhöjning för viss tjenst skall ega rum, så kan naturligtvis vid denna frågas afgörande icke något afseende fästas derå, huruvida den tillfälliga innehafvaren af samma tjenst afsäger sig förmånen af löneförhöjning, ty han har icke rätt att tala för någon annan än sig sjelf, men ingalunda för sin efterträdare eller blifvande innehafvare af tjensten.
Annat är åter förhållandet om den väckta frågan särskildt rörer en viss person.
Det måste då vara gifvet att denne person, i fall en förmån för honom är föreslagen, eger rätt att af säga sig all fråga om dylik förmån samt att i sådan händelse frågan förfaller.
Icke kan man väl drifva påståendet om motionärs rättighet så långt att man derigenom vill betaga den enskilde mannen rätt att sjelf sköta sina angelägenheter och blifva trodd på sitt ord.
Man har här talat om grundlagen såsom vårt palladium; deri har man fullkomligt rätt, men om det måste vara angeläget och riktigt samt ligga hvar och en, framför allt representant, om hjertat att hålla grundlagen i helgd, bör det äfven tagas i betraktande att om detta gäller med afs. på allmänna förhållanden, så bör det äfven, och grundlagen är derom lika angelägen, gälla med afs:de på enskilda, så att man icke, under pretext att vara motionär och välvillig, inmengar sig uti det som icke angår en.
Den 20 Februari. 337 sednare inträffar just med afs:de på den fråga som är under öfverläggning. II. K. II Kronprinsen är vald till Sveriges Regent under den sjukdom II. M. Konungen f. n. är underkastad; om denna sjukdom skulle lyckligen liäfvas, uphör i och med detsamma all rättighet för Kronprinsen att vara Regent, eller om den olyckan skulle inträffa alt Kronprinsen atled, så hade den blifvande Kronprinsen icke den ringaste rättighet att Upträda såsom Regent under den nuvide Konungens sjukdom, utan att ett nytt val af Regent egde rum.
Det är således gifvet att uppdraget är helt och hållet personligt; vid detta förhållande blir äfven det anslag i penningar, sorn i och för detta updrag skulle gifvas, helt och hållet personligt, och då mätte det väl vara Kronprinsens rätt att afsäga sig denna remuneration för sitt updrag.
Han afsäger sig intet annat än det som rörer Hans person; det är sannt att 11. K.
Ilis ställning är vida högre än någon enskilds, men icke skall man derföre beröfva honom en rättighet, som tillkommer hvarje person.
Det måste vara den enskilde mannens, det måste vara Kronprinsens rätt alt blifva trodd på sitt ord, det mäste vara Hans rätt att afsäga sig eh förthån, om han så behagar, hvilken blifvit för Honom föreslagen; och frågan derom skåll väl då anses hafva förfallit.
Jag anser att ett sjelftaget förmynderskap af Hr Stjernsvärd i så klara, så röna så riktiga förhållanden icke bör få göra något intrång på denna rättighet, utan anhåller om afslag å hans förslag.
Ingen kan högre än jag önska att grundlagarnö vid alla tillfällen hålles i helgd.
Det är med tillfredsställelse jag hört att R. o. Ad. äfven i Gr.
Lagerbjelke har en varm försvarare af dess rättigheter, men jag måste förena mig med Hr Stjernsvärd deruti, att StatsUtsk. hade bordt lemna svar på den motion som blifvit af honom framställd.
Det var hans rättighet att få ett sådant svar, och om H. K. 11.
Kronprinsen afsagt Sig. det ifrågavule anslaget så hade StatsUtsk. äfven ganska lätt kunnat besvara motionen blott genom att tillkännagifva ilet en sådan afsägelse egt rum.
Sådant hade ock varit öfverensstämmande med Statsötslcs pligt.
— Då jag nu hört att Chefen för FinansDepart. gifvit tillkänna att Kronprinsen icke allenast afsagt
Sig det ifrågav:de apanaget, utan äfven uttryckt deu önskan att frågan icke vidare måtte förekomma, synes mig grannlagenheten äfven fordra att man går denna önskan till mötes.
Det fel som efler min tanke således blifvit begånget, är att, då Hr Stjernsvärd, som egt rätt att begära svar på sin motion, här förnyade den förra gången, icke någon af Statsötslcs medlemmar vid détta tillfälle meddelade den hplysning vi i dag erhållit.
Om sä skett, förmodar jag att Hr Stjernsvärd likasom vi alla, varit dermed belåten och att följaktligen icke någon ny fråga om detta förslag blifvit väckt.
Hela felet ligger således deri att Statsötslcs samtlige ledamöter då iaktiogo tysfnad.
I afs:de på dén frågan huruvida R. o. Ad. bör ålägga StatsUtsk. att inom viss tid inkomma med Utlåt., har jag ansett mig böra fästa R. o. Ad:s up xi h. n 33S Den 20 Februari. märksamhet på det stadgande derom, som förekommer i 44 § Riksd:sOrdn. 1 mom. så lydande: »och kunna R.
Sl:r genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utsk:n lid till deras Betänkins afgifvande.»
Frågan huruvida ett föreläggande för StatsUtsk. skall ega rum, beror således på om R. o.
Ad. anser det nödigt.
Ar det nödigt nu att gifva ett sådant föreläggande, sedan Chefen för FinansDepart. förklarat, att H. K. H. icke allenast icke önskar anslaget, utan äfven önskar att frågan icke måtte vidare handläggas?
Såsom FinansMinistern äfven anmärkt, förefaller det mig att en dylik handläggning efter hvad som förelupit, icke kan blifva annat än obehaglig.
Ordf:n i StatsUtsk. har isynnerhet, till stöd för det afslag, han å Hr Stjernsvärds motion yrkat, anfört att hela motionen skulle innefatta ett indiskret inblandande i den Kongl.
Familjens enskilda angelägenheter.
Det kan väl så synas och äfven den siste talaren synes hafva upfatlat saken på samma sätt; men jag anhåller att Ståndet måtte fästa en bestämd vigt vid ord, ty här är fråga om ord och icke om rykten.
Hvad har väl blifvit sagdt?
Till mina öron åtminstone har icke kommit hvarken att K.
Sig icke vilja mottaga ett sådant apanage, ännu mindre att H. K. H. sådant yttrat.
Att K. 31. vid ett tillfälle, då regentskapsfrågan först kom före, af faderlig ömhet för R.
St:s utgifter, hvilka
Han ganska väi hade sig bekant att de skulle blifva stora, ville på allt sätt minska dessa, är en så ädel och vacker känsla, att säkert ingen af hans undersåter icke skulle vilja derför hembära Honom sin vördnadsfulla tacksamhet.
Att då Kronprinsen, som i Sin sorgl i ga skyldighet måst åtaga sig regentskapet, redan underrättad om dels hvad som under Riksdagen skett dels hvad som skulle ske; de stora utgifter Staten haft att bära, uttryckte sin önskan att heldre undvara det ifrågav:de apanaget, isynnerhet som Hans höge fader gifvit tillkänna att Han ville understödja Honom af Sin egen civillista, är äfven en så vacker och naturlig känsla att den förklarar det tillkännagifvande FinansMinistern gjort till StatsUtsk.
3Ien, mine Hrr! jag har ännu icke hört något bestämdt yttrande från dessa höga auktoriteter, att de aldrig vilja mottaga nämnde apanage.
Vi hafva ett exempel, oss ganska nära, i ett grannrike, der denna fråga, efter min öfvertygelse, behandlats på ett mycket mera politiskt sätt.
Samma tillkännagifvande lärer äfven der blifvit gjordt, hvilket medförde det resultat att stortinget förklarade att det kände hvad landets nationela värdighet tillkom och hemställde derefter om antagande eller afslag.
Jag tror att vi, oaktadt sakens nuv:de mindre angenäma läge, befinna oss i samma ställning.
Jag kan således icke godkänna den förkastelsedom öfver förslaget, hvilken Gr.
Lagerbjelke grundat derpå att detsamma skulle vara ett intrång i privat!ifvets angelägenheter.
Mine Hrr, det är icke en privat angelägenhet, och jag undrar hvad den saken har med privata angelägenheter att göra, om å ena sidan grannriket Norge visar sig hafva känt hvad dess värdighet tillkommer genom att fatta det Den 20 Februari. 839 beslut det gjort, men å den andra vårt land, på sätt bär af många blifvit tillstyrkt, lägger förev:de förslag ad acta.
Jag tror att vi då skulle stå i en ganska ofördelaktig dager inför Europa, och det kan icke vara oss angenämt jemförde med något land, till och med icke ifrågav.de grannland.
Jag tror att detta skäl ensamt bör förmå oss alt göra allt för att icke komma i en sådan ställning.
Jag säger detta för att visa det jag icke anser Hr Stjern svärds motion så förkastlig ehuru jag helst hade önskat att densamma kunnat afgöras på ett sätt som ställt Sveriges nationella värdighet åtminstone i jemnbredd med Norges.
Skulle utgången blifva sådan som åtskilliga medlemmar af detta
Hus tyckes önska eller afslag å motionen, så för det förslå afklippes riksdagsmannens rätt fullkomligt och vi få ett ganska svårt prejudikat för framtiden till att afvärja dylika intrång på de rättigheter grundlagen tillförsäkrar oss, och tillika tillin tet göres hela frågan om apanaget och således möjligheten att intaga en position inför Europa, som skulle göra vår Stat lika aktad som grannriket.
Jag tror derföre det vara klokast att understödja detta Hr Stjernsvärds yrkande att få sin första motion handlagd af Utsk. då man derefter kunde bestämma huru med apanagefrågan skall åtgöras, likväl alltid öfverlemnadt åt K.
M. att afgöra om antagande eller afslående.
Genom ett förhastadt afgörande skulle vi, efter mitt omdöme, blottställa det anseende vi i Europa böra ega och i sekler egt, och det är icke skäl att lättsinnigt låta gå sig ur händerna tillfället att åtminstone ställa sig i jemnbredd med det anseende som statsmän, hvilket Norska Stortinget öfver oss vid detta tillfälle vunnit.
Jag yrkar bifall till Hr Stjernsvärds motion.
I viss mån är jag redan förekommen af Ur Cederschiöld.
Jag ville nemi. erinra R. o. Ad. att här endast är fråga om huruvida sådana omständigheter äro för handen, att K. o.
Ad. för sin del finna skäligt att R.
St:r ålägga ett Utsk. inkomma inom en viss tid med Betänk, öfver en afgifven motion.
Mig synes att efter de uplysningar som här blifvit dels af en Konungens Rådgifvare dels af StatsUtsk:s Ordfide meddelade, har StatsUtsk. haft goda skäl att icke framför andra ärenden handlägga denna motion, hvars företagande till pröfning just den, hvilken den förnämligast rörer, undanbedt sig.
Hvilken af R. o. Ad:s ledamöter kan för öfrigt säga att motionen blifvit undanskjuten?
StatsUtsk. har icke fattat något beslut med afs:de å handläggningen af denna fråga, utan endast i anledn. af Utsk. gjorde meddelanden tillåtit sig att framför Hr Stjernsvärds motion behandla åtskilliga andra ärenden.
Under sådana förhållanden är det klander, som rigtas mot StatsUtsk., oförtjent, och jag betviflar att om samma uplysningar, som här lemnals, blifva de andra riksstånden meddelade, dessa skola finna anledning vara för handen att förelägga StatsUtsk. att handlägga detta ärende framför andra.
— Åtminstone finner jag för min del icke ringaste skäl dertill, hvarföre jag yrkar afslag å Hr Stjernsvärds förslag. 340 Den 20 Febrnari.
Då Gr. Löwenhjelm förklarat att han icke hört någon officiel handling sorn bekräftade den gjorda upgiften om Kronprinsens önskan att denna fråga skulle nedläggas, anhåller jag få upläsa ett bref, som blifvit mig tillställdt i min egenskap af ordförande i StatsUtsk.
Det lyder sålunda: Till Ordf:den i R.
St:rs StatsUtsk., Hr Gr. Lagerbjelke! H. K. H.
Kronprinsen, som blifvit underrättad om en af IIr Stjernsvärd hos R. o. Ad. väckt och till StatsUtsk. remitterad motion, ang:de förhöjning i det för H. K. H. bestämda anslag, har befallt mig, genom Hr Gr., meddela StatsUtsk 11. K. H:s önskan, att, då frågan om det anslag, som för H. K. 11. är nödigt under den tid, Han, till följd af H. M. Konungens beklagligen inträffade sjukdom, förer RiksStyrelsen, blifvit af H. 51. ordnad, den väckta motionen, hvars välvilliga syfte H. K. 11. med nöje erkänner, icke måtte föranleda någon åtgärd å R.
Med fullkomligaste högaktning tecknar Högvålborne Hr Grefvens Stockholm den 28 Sept. 1857. ödmjuke tjenare J. A. Gripenstedt.
Hrr:ne torde således finna att den officiela handling man påyrkat, verkligen förefinnes; att denna anslagsfråga, väckt till förmån för H. K. H. Kronprinsen, har KronprinsenRegenten sjelf undanbedt sig; och då kan icke nekas, hvad jag förut anmärkt, att man går H. K.
H:s rött för nära, då man icke låter Honom sjelf bedöma, hvad Han i detta afs:de behöfver samt, sedan ett sådant undanbedjande skett, låter frågan förfalla.
Hvad nu Norge beträffar, så vill jag icke tillåta mig att ingå i något bedömande af hvad Norska Storthinget gjort, men jag tror att man i detta fall bör följa det exempel Norge i allmänhet företer d. v. s. handla efter saken i och för sig, sådan man sjelf anser den riktig, och icke efter det andra landels tillgöranden.
Ar förfarandet att låta denna fråga förfalla, riktigt, så blir det riktigt, oaktadt Norge handlat annorlunda, och att svenska nationen handlat efter hvad den anser rätt, men icke efter hvad Norge gjort, det tror jag länder oss till största hedern äfven i Europas ögon.
Jag fortfar i min anhållan att Hr Stjernsvärds förslag måtte läggas till hand lingarna.
Sedan jag anmälde mig, har Hr Carle son, efter hvad mig synes, återfört fiågan på dess rätta ståndpunkt; från hvilken den under föreg:de öfverläggning skridit ut något långt i åtskilliga riktningar.
Denna utgångspunkt är påtagligen ingen annan än den huruvida StatsUtsk. har något skäl att, på grund af förev:de motion, företaga den fråga som deri afhandlas företrädesvis framför andra frågor, hvilka Utsk. ännu bar att handlägga och som varit väckta genom motion vid början af denna Riksdag eller tillhöra Utsk. ex nobili officio i och för statsregleringens upgörande, — till behandling.
Jag tror att Utsk. på grund af de meddelanden, som blifvit detsamma gjorda, haft fullkomligt skäl att icke företrädos vis handlägga denna fråga framför dem som
Den 20 Februari. 311 förut hvilade på Utsk:s bord.
Detta är hvarom vi egentligen skola öfverlägga och besluta.
Jag kan således icke eller anse att R. o. Ad. genom alt nu afslå Hr Stjernsvärds motion, har på något sätt i förväg fattat beslut att motionen alldeles icke skall af StatsUtsk. handläggas; tvertom föreställer jag mig att sedan StatsUtsk., som ansett motionen på grund af erhållne meddelanden ingalunda vara angelägen, fullgjort sina öfriga åligganden d. v. s. inkommit med Betänktn rörande öfriga ämnen som ligga på dess bord, kommer Utsk. äfven att yttra sig öfver detta ärende med tillkännagifvande, att de uplysningar Utsk. erhållit utgöra motiver för Utsk. att tillstyrka hågans läggande till handltngarne, och då har R. o. Ad. också tillfälle alt deröfver besluta allt. hvad som nu på förhand blifvit yttradt om sjelfva saken.
Hvad deremot blifvit såväl mundtligen som skriftligen yttradt om renheten af personliga motiver, om skandalpress, om ofördelaktig dom af utlänningen, om nationel värdighet o. s. v. anser jag icke höra till den fråga, hvarom skall öfverläggas.
Det är endast fråga om huruvida R. o. Ad. anser nödvändigt att förelägga StatsUtsk. inom 8 dagar inkomma med Utlåt, i saken, och i afs:de på den omständigheten synes mig tillräckligt uplysande handlingar hafva blifvit framlagda för att ådagalägga att denna nödvändighet icke existerar.
Ett år är snart förflutet sedan jag tog mig friheten till R. o. Ad. framställa begäran om föreläggande för StatsUtsk. att företrädesvis och framför allt handlägga statsregleringen till skyndsamt resultat.
Denna min motion vänn icke bifall hvarken i detta eller de öfriga Stånden, inom hvilka den samtidigt föredrogs.
Detta må således tillåtas mig att anse såsom tillräckligt skäl för afslag å Hr Stjernsvärds begäran om en påminnelse till StatsUtsk. i en lika beskaffad syftning’; hvartill kommer att Hr Stjernsvärds motion i afstde på sjelfva ämnet den rörer, är mycket underordnad den motion jag väckte.
Hvad sjelfva saken beträffar så finner jag visserligen olämpligheten af att yttra sig i hufvudfrågan, men då den blifvit vidrörd från andra håll, anser jag äfven mig förbunden att i några motiver yttra mig om densamma.
Jag för min del kan icke finna att någons riksdagsmanna-rätt blifvit i ringaste mån kränkt, såsom bär omordats, och jag vet icke hvad Hr Stjernsvärd egentligen åsyftar med sin motion annat än det han, efter min öfvertygelse, fullständigt från flera håll erfarit nemi. att den i allmänhet ogillas såsom utgående från en obehörig punkt.
Det har förefallit mig fremmande att från det håll, som företrädesvis försvarar
Konungamaktens prerogativer, då de ingalunda synas hafva varit anfallne, man vill här förneka vigten och värdet af en K.
M:s förklaring inför StatsRådet att allt tillskott, all ytterligare tunga för svenska folket i och för regentskapet vore, såsom jag tyckte mig finna ordet obchöfligt.
Det vore besynnerligt om K.
M:s åsigt i detta fall om hvad som vore behöfligt icke skulle ega vitsord framför Hr Stjernsvärds.
För min del finner jag äfven att man upfalter Konungamaktens ställning efter en ganska inskränskt synpunkt; om den L>e ii 20 Februari. icke skulle få utgöra, om jag så får uttrycka mig, en »maximus communis divisor» mellan representanten och svenska folket, eller ega att möta öfverdrifter hos representationen, om den finner sig befogad till utgifter som Konungamakten förklarar sig icke behöfva.
— Hvad angår den ifrågavtde påminnelsen, så anser jag obehöfiigt att deraf ingå i någon utredning sedan Hr Cederschiöld så klarligen vttrat sig; men af en värd ledamot å motsatta sidan, för hvilken jag hyser den största aktning, har blifvit framkastadt ett skäl, som jag i min egenskap af representant icke kan undgå att uptaga.