Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hrr Elektorers lista vid val af Suppleanter i Bevilln:s- och Exp:sUtsk:n, och befunnos dertill utsedde i Bevillnings-Utskottet: efter N:o 812.
Hr Goes, Axel Wilhelm; N:o 1566.
Hr Kröningsvärd, Carl Gustaf.
Expeditions-Utskottet: efter N:o 2268.
Hr af Wannqvist, Fredrik; N:o 2282.
Bennet, Carl Stephan, upläsle följande:
Det föremål hvarpå jag genom den motion jag nu går att väcka, önskar fästa R. o. Ad:s upmärksamhet, skall måhända förefalla mindre betydande om det jemföres med de stora maktpåliggande, som inom dessa murar vanligen afhandlas.
Men min fram - Den 21 December.
93 ställning rörer en samhällsklass, hvilken, ehuru hvarken genom sin mängd eller sin sociala ställning i öfrigt inverkande på gången af de allmänna angelägenheterna, ändock i väsentlig mån bidrager till framgången och befordrandet af en hög, .förädlande bildning och hvilken från den stilla undangömda plats den innehafver, kan förmå sprida en glans öfver sin tid och sitt land hvilken ej så sällan blifver ovansklig.
Jag menar konstnärerna, hvilkas talan jag inför R. o. Ad. anhåller att nu få föra, dertill upmanad af en varm kärlek för konsten och en liflig önskan att till dess väl och trefnad inom fosterbygden kunna bidraga.
Att konstnärs-elementet, i sin egenskap af en vigtig gren utaf den allmänna bildningen, ingär i ett väl ordnadt stalshushäll lärer oss det afseende, som deruppå fästes i alla samhällen, som äro i tillfälle alt på stora och fasta grundvalar ordna sina inre angelägenheter, och hvarest sköna konsten utgör en Stats-lyx af yppersta slag.
Ett dylikt föredöme vore visserligen ej att framställa om ej tidsomständigheterna voro sådane, att man äfven här nu borde och kunde göra något för den hos oss — af det allmänna alltför mycket förbisedda sköna konsten.
— Konstnärernas öde är hos oss icke alt afundas, smaken för deras alster har hos oss sällan funnits i någon högre eller allmännare grad.
Och äfven de förmögnare klasserna hafva med fä undantag varit böjda alt låta sitt öfverflöd bortflyta i helt andra rigtningar än dem, som kunnat komma den sköna konsten till godo.
Delta har väl med alla moderna nationer varit mer eller mindre fallet, och Statens eller Monarkens mellankomst har derföre öfverallt behöfts, för att väcka och lifva ett nationell konstsinne.
Hos oss har Staten väl lemnat ett visserligen knapt men likväl någorlunda tillräckligt anslag för uprälthållandet af konstundervisningen, hvilken också derföre befinner sig i en fortfarande utveckling samt lemnar allt mer och mer tillfredslällande resultater.
Men förhållandet i sin helhet har derpå icke blifvit bättre.
När den unge konstnären, efter mångåriga arbeten och ansträngningar ofta utförde under en ihärdig och modigt utkämpad strid med armodet och behofvet, upnått den grad af skicklighet att han på Statens bekostnad varit utsänd i främmande länder att fullborda sina studier, hvad återstår för honom, sedan han väl och omsorgsfullt användt den tid?
Jo — om han återvänder till fäderneslandet äro förhoppningarna mörka, ty det högsta, han äfven med en stor tallent, här kan våga hoppas är en lifs-bergning af knappaste slag — n. b. så länge han förmår att ihärdigt arbeta.
— Hvad under då om konstnären föredrager att förvärfva ett måhända mindre knappt bröd under en varmare himmel — att han å sin sida glömmer fosterlandet till hvilket han ej vill — eller vågar återkomma eller slutar i en tvungen ofta bekymmerfull landsflygt sina dagar.
Detta har redan skett och kommer att ännu ske, i mån af det större antal konstnärer, som vår konstskola frambringar, och denna skolas högsta upgift, den att inverka på fosterlandets allmänna kultur, förblifver på sådant sätt ouplöst — just emedan konst - Den 18 December. närén sedan lian blifvit väckt och lifvad att beträda konstnärsbanan — liksom förskjutes från eget fosterland då lian ernått en fullkomligare skicklighet.
Under dessa förhållanden täcktes R. o. Ad. inse, hurusom tillräckliga skäl förefinnas att påkalla R.
St:s frikostighet för de hittills styfmoderligt behandlade konstnärerna.
Hvad jag för dem begär är icke gåfva, icke ens understöd, det är endast hvad de till en början blott af Staten kunna i tillräcklig grad erhålla, nemi. sijsse/sältning och för detta ändamål vore ett anslag af mycket medelmåttig storlek tilläckligt.
Genom eli. sådant skulle arbeten af de utmärktare konstnärerna beställas, och som meningen dermed vore att så mycket som möjligt bland menigheterna befrämja betracktandet af konstverk och i följd deraf smak för dylika produktioner, skulle dessa icke uteslutande samlas i museer, utan användas till prydnad af kyrkor, stadshus och andra allmänna byggnader äfven i landsorterna, allt efter skedd anmälan och K.. M:ts pröfning.
På detta vis blefve efter min öfvertygelse konstbildnings-anstaltérnas verksamhet kompletterad genom Statens försorg, konstnärernas tarlliga tillvaro och bergning inom landet beredd, på ett med tidens sträfvande fullkomligen öfverensstämmande sätt.
Milt vördsamma förslag är derföre:
St. behagade ställa till K.
M:s förfogande ett årligt anslag af 6000 r:dr b:ko att derföre hos utmärkte inhemske konstnärer beställa konstalster, så väl lill upställande i de allmänna samlingarne som lill prydnader i kyrkor och andra allmänna byggnader, efter af menigheterna gjorda anmälanden och efter K.
Om remiss af denna motion till StatsUtsk. anhålles.
Hr Eden hjelm, Gillis, upläste en sålydande motion:
Under de många riksdagar jag haft äran vara ledamot af detta Stånd, har jag ofta hört talas om rikets försvar och nya militärorganisationer, men till min förundran, sällan hört talas något om det hufvudsakliga försvars-vapnet Artilleriet, som, om jag får dömma efter hvad jag till en obetydlig del sjelf sett, men synnerligen hört omtalas, efter de största härförare som historien kan upgifva, nemi.
Konungarne Gustaf II Adolph, Garl XIV Johan, och den store Napoleon, sorn genom bruket af sina kanoner bragte sig upp från Under-löjtnant vid Art. till Frankrikes Kejsare, och som medelst ett klokt användande af sitt Art., besegrade nära nog hela Europas krigsmakt.
Carl XIV Johan, en af Napaleons lärjungar, kände också nogsamt hvartill Art. kunde gagna i behofvets stund, började derför genast efter sin ankomst till riket, att upmuntra det nedtryckta vapnet, så mycket som då stod i hans förmåga; men brist på medel efter det då nyligen slutade olyckliga kriget med Ryssland, gjorde, att Högst
Densamme icke egde medel att sätta Art. i den fullkomlighet sorn
Han eljest så högt önskat.
År 1815 efter slutade fälttåg i Tyskland och Norrige, dåden Den 21 December.
95 store härföraren sett livad Ari.-befälet, med dess usla materiel försökte att uträtta, för att icke stä för långt efter Artilleri-vapnen i andra länder, fann den store mannen billigt, att Art.-personalens löningsvilkor borde förökas, som dock i brist på medel i Statskassan, och inrättandet af Mariebergs läroverk, samt iständsättandet af den skröpliga materielen, så nptog alla penninge-tillgåugar, att obetydligt blef öfver till förbättrandet af Art.-personalens löningsvilkor.
Sedan Art.-regtine fått ny löningsstat, ansågs äfven nödigt, att de öfrige värfvade regtines lönings-stater borde förökas, och som dessa hade mäktigare förespråkare vid deras löne-reglering, än Art. så lingö de också vida förmånligare löne-vilkor än det sistnämnda vapnet.
Sedan dåvar. H. K. H.
Kronprinsen, mottagit högsta befälet öfver Art. och noga gjort Sig bekant med Arlilleri-materielens dåliga beskaffenhet, anslogo R.
St. på H. M. Konungens gjorda begäran, en icke obetydlig summa till Fält-Art.-materielens förbättring!
Under denna tid vågade jag i egenskap af Chef för' ett af Art.-regt:ne, att som oftast hos vapnets höge Chef beklaga mig öfver Art.-personalens otillräckliga löning, i jemförelse med öfriga delen af arméen, hvarå Högst
Densamme dock icke knnde fästa det afseende, som Han sä gerna önskat, i följd af det anslag
Ständerna nyss beviljat för materielens förbättrande, som naturligtvis vid det tillfället, var af mera betydenhet, än yrkandet af personliga fördelar.
Ehuru jag är öfvertygad om, att få af R. o. Ad., icke nogsamt känna huru vanlottade Art.-regt:ne äro, mot öfriga arméen, så tar jag mig dock friheten meddela följande uplysningar om hvad som fordras för att blifva officer vid Art.
Den sökande måste först som artillerist genomgå den dermed förenade svåra, och ofta genom en enda persons vårdslöshet farliga tjenstgöring, såväl inom rekrytbatteriet, som vid laboratori-arbeten.
Under den tid han dermed pågår, så kan det i brist af tjenstgörande officerare icke fästas något afseende på hans trägna och besvärliga tjenstgöring, ulan måste han det oaktadt under sina få lediga stunder, som synnerligast vill säga om nätterna, då han är fri från tjenstgöring, instruera sig uti hvad som fordras för att taga den s. k. pröfnings-examen, för att vinna inträde i läroverket på Marieberg.
Flera år åtgå för att der kunna taga den examen, som fordras för alt vinna befordran till Löjtnant.
Sedan den oftast obemedlade officern, återkommit till reg:tets hufvud-depot, så är han vanligtvis i tur att kommenderas lill någon af regdets stationer, som vid K.
Götha Art.-regite, bestå utaf Carlsten, Elfsborg och Carlsborgs fästningar, dit ingen af öfriga arméens befäl kommenderas utan att erhålla serskilt, aflöning mer än Art,- officerare.
En gång återkomna till regitets hufvud-depot, får officern utom den besvärliga tjenstgöringen i kasern, stallar och ridskolan ofta gå på vakt efter 3 ä 4 nätters frihet, och till belöning för dessa svåra och mödosamma tjenstebefattningar en aflöning mindre än deras vederlikar inom Art.-vapnet bland alla civiliserade nationer.
— Hvad som klarast bevisar Art.-officerares nedtryckta belägenhet mot vederlikar i arméen, är att de ynglingar, som söka inträde i arméen eller krigstjensten, ingå häldre på regiten oaktadt 96 Den 21 December. de få 6, 7 å 8 snrnumerär-officerare, framför sig, än till Art.-reg:ten hvarest lediga löner genast stå dem till tjenst.
Såsom enskild man och nu skiljd från alla tjenste-förhållandcn, har jag ej varit i tillfälle, att skaffa alla de detalj-uplysningar, som möjligen kunna erfordras för att fullständigt utreda frågan, hvarföre jag ansett mig göra saken, och derjemte R.
St. en tjenst, när jag här bifogar Art.-komitéens förtjenstfull a betänk, häröfver, hvilket jag från vederbör, expedition utlöst, och lill trycket befordrat.
Men ehuru uplysande Art.-komitéens underd. skrifvelse synes vara, så finnér jag dock, att det deruti upgifna förslag till aflöning för Art.-personalen, i följd af nu updrifna priser å boningsrum och lefnadsbehofver, samt i jemförelse med hvad andra civiliserade nationer aflöna sina Artillerier, det vara allt för lågt uptagit, hvarföre jag vördsammast anhåller, att i händelse R.
IL St. finna nödigt att riket fortfarande bör ega ett brukbart Art., bland sina försvarare, aflönings-staten då må ökas till hvad jag här nedan har äran föreslå: ] Reg:ts-chef 4,500 r:dr — sk. 1 Major eller Öfversle-löjtnant ....
3,000 ,, — ,, 1 Äldre Kapiten 2,000 ,, — ,, 1 Depot eller Yngre Kapiten 1,000 ,, — ,, 1 Löjtnant 606 ,, 32 ,, 1 Under-löjtnant 400 ,, — ,, 1 Reg:ts-pastor 1,000 ,, — ,, 1 Reg:ts-läkare 1,000 ,, — „ 1 Rcgds-skrifvare 1,000 ,, — ,, 1 Styckjunkare utom bröd och beklädnad . 350 ,, — ,, 1 Reg:ts-trumpelaré d:o d:o . . 350 ,, — ,, 1 Hästläkare eller hofslagare d:o . . 350 ,, — ,, 1 Sergeant utom bröd och d:o . . 250 ,, — ,, 1 Divisions-trumpetare d:o d:o . . 250 ,, — ,, 1 Batteri-trumpetare d:o d:o . . 75 ,, — ,, 1 Afdelningstrumpetare d:o (ho . . 20 ,, — ,, 1 Förste konstapel cho d:o . . 66 ,, 32 ,, 1 Andre konstapel d:o d:o . . 33 ,, 16 ,, 1 Artillerist cho cho . — ,, 8 ,, om dagen.
Som jag tar för afgjort, alt flera så väl bland R. o. Ad. sorn bland Medstånden, förundra sig öfver, att jag som enskilt man oombedd, tar mig friheten föra talan för Arl.-personalens förbättrade löningsvilkor, så har jag äran uplysa, att jag gör det för det jag tror alt jag är en bland dem som bäst känner Artas fö. hållanden, och alt det således för mig är en skyldighet alt lemna de uplysningar som fordras för att icke R.
St. genom en lumpen hushållning, må frånskilja sig det vapen som vid farliga tillfällen, vid rikets försvar synnerligast är att påräkna.
Svenska Art.-officerare hafva under de sednare 30 åren gjort sådana framsteg i bildning både som praktiska officerare, som uti vetenskaper, att de i alla delar utom i löningsvilkor kunna jemnföra sig med hvilket Artilleri som helst i hela Europa.
Sorn Den 21 December 97 Sorn tillägg till hvad jag nu anfört, och sorn ursäkt för det. att jag besvärar med afhörandet af denna motion, så får jag tillika nämna, att delta mål för mig är en vigtig samvetssak, emedan under den tid jag var chef för ett af Art.-reg:tena, måste jag som oftast öfvertala ynglingar som egnade sig till krigstjensten att ingå till Artilleriet, bland hvilka flera utmärkta personer, både som officerare och vetenskapsmän sedermera nödsakades lemna tjensten för bristande lefnadsbehofver.
Blir Art.-befälet vid detta tillfälle icke så understödt som det icke allenast har rätt alt fordra, utan äfven stort behof utaf, så fruktar jag för, alt det snart uplöses af sig sjelf, och kanonerna sedermera serverade af den nyligen föreslagna landtstormen, som dock vanligtvis icke längre tjenstgör än till den förtärt den knappa matsäcken eller blir sömnig.
1 Begärdes på bordet.
Jag har begärt ordet i anledn. af Ilr Edenhjelms nyss uplästa motion, men dii den blifvit begärd på bordet, tror jag icke det vara lämpligt att nu ingå i någon diskussion öfver densamma.
Jag har likväl velat begagna tillfället, att på detta sätt offentligen uttrycka min tacksamhet lill motionären, och är jag öfvertygad att hvarje Art.-officer lika med mig tacksamt erkänner de sympathier för vapnet, som i denna motion uttalas af en person, hvilken förut, såväl under krigets alfvar som fredens lugn varit en af vapnets utmärktaste chefer.
Hr af Sillén, Lars Gustaf, hade inlemnat följande anmälan•
Det förtroende mig blifvit, lemnadt, att såsom ledamot inträda i H.
BankoUtsk. under permitterad ledamots frånvaro, är jag hindrad alt emottaga och får detsamma mig vördsamt afsäga.
Hrr Elektorer blefvo i anledn. häraf af H. Ex. Hr Frh. o. Landtm, anmodade att vid deras nästa sammanträde återbesätta den genom denna afsägelse upkomna ledighet.
Hr Edenhjelms, Gillis, d. 14 dennes på bordet lagda motion, att nuvar. föreståndaren för Chalmerska slöjdskolan i Götheborg, Professoren och Ridd. C. Palmstedt måtte, vid dess afgång från denna befattning, erhålla en årlig pension af 200 r:dr b:ko.
Hr Ekenstéen, Joli. Fritz:
Under mitt treåriga vistande i Götheborg, då jag, om icke dagligen åtminstone några gånger i veckan, besökte slöjdskolan, i hvilken två af mina söner njöto undervisning, har jag, med det mått af kunskaper mig blifvit beskärdi, haft. tillfälle att öfvertyga mig det denna skola är synnerligen gagnelig, och att nuvar. styresmannen med största nit och noggranhet upfyller sitt mödosamma kall.
Det är mig således en kär pligt att understödja Hr Edenhjelms förslag, det Hr Professor Palmstedt vid sin instundande höga ålder måtte af B.
St. hugnas med pension under sin återstående lefnad, hvilken pension jag önskade måtte 2 H. 7 98 Den 21 December.
Hr Palmstedt tillgodokomma vid dess afgående från sin innehäfvande befattning vid skolan.
Huruvida, i fall motionen bifalles, densamma kan påräkna sympathier bos kommande Ständer känner jag icke, ej eller om man genom bifallet ej anticiperar pa dessas rätt Onskligt vore dock, att motionen af det Ulsk., dit den remitteras, omfattades med allt det nit och interesse, hvaraf den är förtjent.
Då jag tillfälligtvis eger någon specielare kännedom, icke blott om Professor Palmsteds personliga förtjenster utan äfven om det sätt, hvarpa han utöfvat sin befattning, såsom lärare och chef vid Chalmerska slöjdskolan, anser jag såsom en kär pligt att vid delta tillfälle tillkännagifva min öfvertygelse vara den, alt sällan någon med större skicklighet, eller med ett utmärktare nit egnat den verksammaste delen af sin lefnad till det allmännas nytta och tjenst än han; och alt följaktligen också få gjort sig mera än han förtjenta af R.
St:s bevågenhet, då densamma påkallas för att genom en måttlig pension betrygga hans ålderdom mot materiella bekymmer.
Af sådan anledn. anhåller jag att, vid remissen till Slats-Ulsk., få beledsaga den väckta motionen med uttrycken af mitt varma deltagande och med en liflig önskan, att den mätte af R.
St. behjertas.
Föredrogs Gr. af Ugglas’s, Ludvig, d. 14 dennes på bordet lagda motion om inrättande af Läus-nämnder.
Frih. von Krsemer, Robert Fredr.:
Otvifvelaktig!har den af Gr. af Ugglas väckta motion om bildande af Läns-nämnder ett fosterländsk syfte, nemi. att väcka nitet och hågen för kommunalinrättningar och angelägenheter, hvilka för det närvarande af allmänheten icke omfattas med den värma, som vore att önska, ehuru, jag medgifver det, berömvärda undantag finnas.
Jag tror äfven att den af Gr:n föreslagna sammansättningen af dessa Läns-nämnder, nemi. deputerade från hvarje stad och socken inom länet, skall fölen Landsh., som lyckats vinna aktning och förtroende inom sitt län, blifva ett mäktigt stöd vid hans bemödanden att befordna allmänt nyttiga företag inom länet, och äfven leda till enhet vid dessa angelägenheters behandling; men de reglementariska föreskrifter, som åtfölja motionen, äro af beskaffenhet, att deras antagande blir omöjligt.
Så t. ex. föreslår motionären uti 20 § mom 2, ”att ”Läns-nämnder ega att stadfästa, upliäfva och förändra de reglemen”lariska stadganden och bestämmanden, som i och för länet gemensamma inrättningar och företag anses erforderlige”.
Denna Länsnämndens maktutöfning skulle således i vissa fall blifva större än den R.
St. ega, ty inom länen finnas många inrättningar, för hvilka K.
M. nådigst fastställt reglementen, såsom exempel hvarpå jag vill nämna sådana, som finnas inom den ort jag bebor, nemi. hushållsningssällskap, socken-nämnd, korrektions-inrättningar, socken-magasiner, beklädnads-direkl:r, rusthållarnes remonterings-fond o. s. v., hvilka alla äro försedde med af Konungen fastställde reglementen.
Nu kan väl icke en dylik Läns-nämnd som den föreslagne utan K. M:s och Den 21 December, 99 intressenternes medgifvande uphäfva dessa reglementen.
Här förutan finnas flera inrättningar inom länen, som äro af mera gemensam natur, och sättet för deras handhafvande finnes beskrifvet i allmänna lagen elier ock i serskilda författningar, såsom kurhus- och 1 azaretts-inrättningar, vägarnes underhåll, folkskolorna, för att icke omnämna bevärings-pligten.
Alla för dessa inrättningar utfärdade reglementen skulle
Läns-nämnden sålunda ega uphäfva eller förändra, då likväl en sådan rättighet icke tillkommer R.
Sådant hvarken kan eller bör ske.
Vidare föreslår motionären uti mom. 4 ”att Läns-nämnderne skola bestämma de bidrag, som i oell för dessa af länets innevånare erfordras samt grunderne, hvarefter de uti arbete eller penningar skola utgå; och skall fördelningen utaf dessa bidrag antingen efter förmedladt hemmantal, efter matlag, eller efter bevi]ln:s-förordn:s lista eller 2:dra art. bestämmas”.
Dessa stadganden, om de engång antagas, skola göra Läns-nämnderne till en Stal i Staten, den der icke behöfver efterlefva Konungens eller 11.
Såsom exempel härpå må jag anföra, att lill kurhusoch läns-lazaretts-inrättningarna hafva Konung och Ständer bestämt en afgift af 5 sk. b:ko, alt utgå af hvarje mantals- och skattskrifven person.
Skulle nu Läns-nämnderne finna denna afgift otillräcklig, äga de enl. motionärens förslag att förhöja densamma, äfvensom dem tillkommer rättighet att förändra grunden hvarefter samma afgift nu utgår.
Enahanda förhållande inträffar med folkskole-afgiften och flere andra dylika inom kommunerne.
Jag skulle kunna framkasta flere anmärkn:r emot förslaget, men jag tror, att de redan af mig framdragne äro tillräcklige, för ali bestämma motionens öde i det Utsk.. till hvars behandling den kommer att remitteras.
Pehr, förklarade sig i alla delar instämma med Frih. von Kraemer.
Instämmande med de talare, som i ett föregå de plenum ansågo Hr Gr. af Ugglas’s nu föreslagna motion hafva utgått ifrån en vacker och varm känsla för likars väl, anhåller jag derjemte få till Hr Gr:n framföra min enskifta tacksägelse derföre att motionen icke blifvit, såsom många dess likar, affattad endast i allmänna termer utan att den derjemte blifvit beledsagad af ett fullständigt paragraferadt förslag till författning i ämnet.
Då jag i dessa hänseenden förenar mig med föregule talare, nödgas jag likväl förklara, att jag anser motionen, sådan dén blifvit framstäld, i hög grad opraktisk, och afl, om den af R.
St. antages samt af K.
M. gillas, densamma skall på det högsta förlama de administriva myndigheterna i deras åligganden.
Jag vet visserligen, att i Ekon.Utsk., dit motionen tvifvelsutan kommer alt remitteras, personer finnas med mera sakkunskap och sakkännedom än jag möjligen eger, men jag har trott mig icke böra lemna tillfället obegagnadt, att, då remiss lill vederbörligt Utsk. af motionen nu skall ske, beledsaga densamma med några amnärkmr.
Vi hafva oss alla bekant, att få embetsmyndigheter inom Sverige finnas, hvilka till lika grad med Landsh.-embetena äro öfver - 100 Den 21 December. hopade med många och maktpåliggande göromål, och likväl finner man, att motionären i sitt förslag sökt att i icke oväsendtlig mån öka antalet deraf.
Det torde derföre (illåtas mig alt få fäsla upmärksamheten på några af de bestyr, som enl. denna motion troligen komma att ytterligare påläggas Uinsstyrelserne.
Till en början åligger det enl. förslaget Landslv.ne att underrätta och påminna de socknar, som skola välja ledamöter i dessa nämnder, om detta deras åliggande.
Då nu hvarje år -i af nämndens ledamöter skall ombytas, så blir naturligtvis följden den, att minst \ af socknarne inom länet skall hvarje år underrättas om denna deras skyldighet.
Vidare skola Landslime uptaga och afgöra klagomål öfver dessa valförrättningar, äfvensom dem åligger att föra ordet vid nämndens sammanträden, hvilka komma att ega rum eller åtminstone kunna ega rum 2 gånger årligen och fortfara hvardera gången högst 14 dagar.
Visserligen eger Landsh., när han så för godt finner, att förordna annor man att leda nämndens förhandlingar, men jag hemställer, huruvida en Landsh. vill eller önskar att inom Länet hafva dylika debatterande församlingar vid sin sida med mindre, lian sjelf är närvar, så att han må kunna kontrollera nämndens åtgöranden.
Således skulle på detta sätt minst 2 gånger 14 eller 28 dagar af Landslits tid komma att uptagas af bestyr inom Länsnämnden.
Landsh. skall ytterligare tillse, att med nämndens sammanträden icke andra än de frågor, hvarmed nämnden eger s ig befatta, må blifva föremål för öfverläggning, och, om nämnden derifrån ej vill afstå, uplösa nämndens sammanträden.
Efterser man nu i förslaget hvilka dessa frågor äro, så finnér man af 20 § 1 morn., ”att
Läns-nämnden eger uptaga och behandla hvarje fråga af ekonomisk natur, som på länets förhållande utöfvar inflytande, samt att, ronde denna fatta beslut”.
Nu hemställer jag till Eder Mine Hrr! hvilka frågor skulle icke kunna inrymmas under en så obestämd och tillika så elastisk bestämmelse som denna eller ”hvarje fråga af ekonomisk natur, sorn i ett eller annat afseende kan på länets förhållanden inverka”.
Svårligen lärer man väl kunna bestrida, att med tillhjelp af advokatur nästan hvarje fråga äfven af icke ekonomisk natur skall kunna dragas under nämndens pröfning.
Visserligen är det Landsh. medgifvet alt förklara en fråga ligga utom gränsen för nämndens verksamhet, men om olika tankar inom nämnden uti delta hänseende upstå, och pluraliteten anser frågan tillhöra nämndens pröfning, så återstår för Landsh. endast den utvägen, att uplösa nämndens sammanträden.
Jag öfverlemnar åt hvar och en att bedöma, i hvilken oangenäm ställning
Landsh. härigenom försattes lill länet.
Äfvenledes har Landsh. fått sig ålagdt, att till vederbörule