Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är af de dervid yppade tillgångar, som Utsk. föreslagit att en del skall användas för det ändamål, som Hr Kordenanckars motion afser.
Det är detta utlåt., som bancofullmäktige på Utsk:s begäran afgifvit rör:de Hr Kordenanckars motion, och hvilket lärer vara bifallet af en afdelning inom Utskottet.
Skulle man nu göra denna fråga ensamt till föremål 'för Ståndets pröfning, så har man ju ryckt den ur sitt sammanhang.
Hr von Hartmansdorff har ju fullkomligt sin frihet öppen att framställa alla de skäl, han anser tjenliga, för att, när frågan återkommer, om han så vill, votera hort denna halfva million.
Jag har tänkt tillstyrka bifall till detta betänk.
, men om Hr von Hartmansdorffs skäl äro bättre, så kunna de då ganska väl göras gällande, så att Ståndet afslår detta betänk.
, men derigenom får Ståndet åtminstone tillfälle att pröfva saken i sin helhet.
Jag får förnya min anhållan om uppskof med föredragningen af detta betänk.
, och hoppas att Hr von Hartmansdorff ej skall hafva någonting deremot.
Jag är ej i någon förlä genhet för användningen af den halfva millionen.
St. hafva förut beslutat, att en million af bancovinsten skall förbehållas banken till förstärkning af dess reservfond.
En sådan förstärkning tillintetgöi-es för en half million , då man lånar ut den på 28 års återbetalning.
Det är emot uppskofvet och sammanbindningen af detta ärende med ett större och vigtigare mål, som jag protesterar; bordläggningen för tillfället kan jag ej hindra.
Jag anser mig böra instämma i den anmärkn., som Hr von Hartmansdorff gjort, d. v. s. att detta mål , i händelse tvänne ledamöter sig om en sådan begäran förena , måste hvila till nästa föredragning; men att uppskjuta detsamma för att afgöra det i sammanhang med Utsk:s utlåt, rör:de Hr Norden - Den 3 M art (. m. 67 anckars motion, anser jag ej lämpligt.
Hufvudskälet för mig är det beslut, som II.
St. fattat, att reservera en fond för banken, på det att den må kunna göra rätt för sig.
Fem lyckliga år för banken oell landet äro nu förflutna efter realisationen; hurudana de kommande blifva, är hvad vi ej kunna känna, och jag kan således för min del ingalunda tillstyrka dessa medels skiljande ifrån banken, på ett sätt att de vore fästade, hvarigenom kunde hända, att banken ej skulle vara i tillfälle att fullgöra sina förbindelser.
Det är af detta skäl, som jag tror att denna sak ej bör sammanbindas med den andra, utan tror att saken nu kan ganska val afgöras, och för min del betviflar jag ej utgången af denna pröfning, enär den disposition, som här föreslås , belt och hållet strider emot bankens princip.
Då jag ej inser något skäl vara anfördt, sorn gör en sådan sammanbindning af dessa mål nödvändig, och ej inser hvarföre vi här skulle gå principvidrigt tillväga, så får jag afstyrka ett beslut, hvarigenom detta mål skulle sammanbindas med föredragningen af en annan fråga.
Hr Lagerhjelm, Pelig’:
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag ej något väsendtligt sammanhang emellan BancoUtskis nu föredragna utlåt, och den ifrågavar. motionen.
Jag finner således intet skäl att uppskjuta behandlingen af detta betänk., för att gemensamt pröfva begge dessa ämnen, och anser mig oförhindrad att när som helst deltaga i afgörnndet af denna fråga.
Deremot anser jag deras rutt ostridig, hvilka yrkat målets bordläggande för andra gången.
Hr Lefren, Joli. Pehl':
Äfven jag delar de åsigter, som Hr von Hartmansdorff och Hr von Hohenhausen framställt.
Hr Mannerskantz liar anmält en reservation i ämnet, som efter mitt förmenande ganska riktigt utreder förhållandet.
Jag anser ej angeläget vara , alt inför detta
Hus vidlyftigt framställa orimligheten af så beskaffade' principer för bankens styrelse, som innefattas i detta tillstyrkande.
Jag beklagar, att ej Gr.
Bogislaus Schwerin nu lefver, för att kunna här uppträda och visa hela orimligheten deraf.
Han har varit vår ledare på den väg, genom hvilken Sveriges myntväsende har fått stadga.
Det vore skäl att tillåta hans grundsatser lefva längre, än blott emellan tvänne riksdagar.
Gör man ej det, så komma vi tillbaka i de förhållanden, hvari vi förut varit, och ur hvil ka vi med mycken svårighet blifvit befriade.
Jag tillstyrker alsing ä Ulskts förslag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att BancoUtsk:s utlåt.
N:o i5o i anledn. af väckt fråga om förstärkning af fonden för belåning af fast egendom i R.
St:s Bank , till följe af tvänne ledamöters begäran, komme alt ytterligare hvila på 68 Den 3 Alars f. ra. bordet; frågan var derefter om detta mål borde ytterligare uppskjutas eller i sin ordning till ny föredragning förebomma.
Då jag ej kan föreställa mig, att Hr Rosenblad och Frih.
Stjernstedt begärt uppskof med föredragningen af detta betänk., för att i sammanhang med Hr Nordenanckar motion få pröfva detsamma, i någon annan mening, än att afslå ifrågavar. betänk., och då ingen menniska inom Huset har talat för bifall dertill ; så skulle jag tro att desse herrar kunna afstå ifrån sin begäran.
Hr Rosenblad yttrade, att han icke kunde afstå från den begärda bordläggningen.
Vi hafva ännu icke hört, om ej Frih.
Stjernstedt vill afstå ifrån sin begäran om bordläggning.
Skulle han göra det, så kunna vi nu företaga betänk., i händelse ingen annan förenar sig med Hr Rosenblad.
Skulle således Frih.
Stjernstedt ej vidhålla sin mening, så önskar jag, att vi nu måtte få afslå detta betänk., för att slippa höra samma öfverläggning om igen.
Så tillvida skall jag afstå ifrån - min begäran om uppskof med föredragningen af detta betänk.
, att jag endast yrkar bordläggning till nästa plenum. lif Rosenblad:
För att bespara en propos. derom, får jag tillkännagifva, att äfven jag afstår ifrån vidare uppskof än till nästa föredragning, och förenar mig således med Frih.
Stjernstedt i hans sista yrkande.
Ånyo föredrogos och biföllos BanccUtsk:s den 24 sist!.
Febr. på bordet lagda: utlåt.
N:o 5t, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af föreskriften i 228 §:n af nu gällande baneoreglemente, angtde förkortande i visst fall af låneliden vid omsättning af från Bancodisconten erhållet lån; och mern.
N:o i52, med hemställan om afskrifning af obetald arrendeafgift för den till Malmö lånecontors. hus höranda gårdsjord.
Vidare föredrogs PresteSl.vs den 27 sist!.
Febr. på bordet lagda prot.utdr., med inbjudning till MedSt:n att förena sig om en und. anhållan hos K. M., att dag för innevar. riksmötes slut måtte varda bestämd.
Ced erström, Jacob: Grundlagen bestämmer i hvilken ordning och när R.
M. göra anmälan om riksdagens afblåsande.
Att i en annan form och annan ordning besluta något derom, då det är högst problematiskt om det verkligen kan inträlfa hvad man här förutsätter, anser jag vara alldeles formvidrigt och tillstyrker derföre afslag på PresteSUs nu föredragna inbjudning.
Den 3 Mars f. m. 69 Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Cederström, det ej vara lämpligt att i närvar. ögonblick fatta ett sådant beslut, hvars verkställbarhet ej kunde med säkerhet förutses.
Men deremot hemställer jag till R. o. Ad., om ej ett annat beslut kunde fattas, hvarigenom riksdagens afslutande i möjligaste måtto förbereddes.
Det vore nemi., att sådana mål, hvilka angå statsreglertn , vare sig den ordinarie eller den extra, och sådana bevillningsinål , hvilka med slatsreglertn äga sammanhang, måtte företrädesvis för andra uppföras på föredragn.listan och företagas utan hinder af dem, som förut stå på benne och som eljest vore i ordningen att förekomma.
Derigenom skulle man, såsom jag tror, på ett riktigare och tillförlitligare sätt vinna det mål PresteSt. åsvftar.
Hr Le fre'n , J o h.
Äfven jag delar den åsigten, att det vore önskligt, att riksdagen kunde få ett snart och lyckligt slut, men för min del förutser jag, att om riksdagens slut nu skulle på förhand bestämmas, så skulle man möjligen deraf kunna taga sig anledn. att säga, att just som man höll på att göra Sverige fullkomligen lyckligt, så kom afbrottet.
Jag tror, att man bör fortfara att lyckliggöra sitt land genom fortsättning af lagstiftande ända till dessatt det är fullgånget, så att fostret sedermera må blifva erkändt af dem, som bragt detsamma till vei Iden.
Jag har dessutom en speciel anmärkn. att göra, nemi. att ett sådant beslut i min tanke icke gerna kan fattas, ulan att en föreg:de åtgärd inom Talmansconclaven ägt rum, nemi. att Utsktns ordför. blifvit samlade, för att tillkännagifva hvad tid, som erfordras för målens afgörande, hvarefter Talmansconclaven derom fattar ett omdöme, sä att någon ledning måtte finnas för R.
; ty eljest famla vi i mörkret.
Jag får derföre vördsamt fråga Hr Frih. o. Landtm., om någon sådan öfverläggning i Talmansconclaven har ägt rum, och i annat fall afstyrker jag nu vidtagande af något sådant beslut , som PresteSt. afser, och tillstyrker således afslag å inbjudningen, och tillstyrker, i händelse någon sådan öfverläggning i Talmansconclaven ej ägt rum, att den genom Hr Landlmts och Talmännens föranstaltande mätte föregå allt beslut i detta ärende.
Jemte det jag i sjelfva hufvudsaken instämmer med de föreg:de talarne, så anhåller jag, att till de mål, om hvilka Hr von Hartmansdorff föreslagit att Ståndet måtte besluta att sätta dem främst på listan, nemi. sådana,som röra statsregler:n och bevillhingen, R. o. Ad. måtte lägga de utlåtm, som röra bankens lånerörelse.
Vi sakna ännu öfver de vigtigaste detaljerna deraf allt utlåtande ifrån Utsk., som tyckes vilja afvika ifrån det gamla bruket att yttra sig deröfver vid hvarje riksdag, ehuru Utsk., redan vid riksdagens början , d. v. s. för 14 månader sedan7 Den 3 Mars f. ra. erhållit motioner rör:de de vigtigaste ärenden, utan att några utlåttn derom till R.
Det lärer likväl vara nödvändigt, att, innan riksdagen slutas, lånerörelsen regleras, och derföre anhåller jag, att det tillägg, som jag begärt, måtte göras till Hr von Hartmansdorffs förslag.
Efter mitt förmenande är all motiou om riksdagens hastigare afslutande alltför tidig, innan de hufvudsak liga föremålen för R.
St:s sammanträde uro afgjorda.
Jag anser således det af PresteSt. nu framställda förslag vara för tidigt, och sådana förslag hafva det med sig, att i sin mån, i stället för att förkorta riksdagen, förlänga den genom de discussioner, sorn deraf inom de särskildta Stånden föranledas.
Alltså får jag för min del instämma i deras tanke, som, med afseende derpå att detta förslag för tidigt framkommit, önska alt detsamma blir afdaget.
Hr von Hartmansdorffs och Hr Rosenblads nu gjorda förslag till påskyndande af riksdagens slut, genom att först företaga de vigtigaste målen , så torde detta förslag ej böra förekomma till öfverläggning och pröfning, förrän PresteSlts nu föredragna inbjudning blifvit af R. o. Ad. antagen eller förkastad.
Jag har begärt ordet, för att fästa uppmärksamheten derpå, att det ej är Utskms ordförande och Talmansconclaven, sorn kunna bestämma om riksdagen skall slutas, och derom göra anmälan lios K. M. Formen derför finnes i 80 och 81 §§:na Riksd.Ordn. noggrannt bestämd, och all annan ordning derför är grundlagsvidrig; men efter jag har ordet, så anhåller jag att få med Hr von Hartmansdorff instämma i hans begäran, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes gifva oss propos. till afslag på PresteStts inbjudning, och att vi sedan måtte få propos. på hans förslag om ordningen för målens uppförande på föredragn.- listan , emedan det är vigtigare all få slut på åtskilliga lagförslag af vida större inflytande på folkets trefnad och lycka, an på statsreglertn, helst om denna icke hunnit afslutas innan R.
Grundlagen bestämmer huru det går: men i lag- och grnndlagsstiftningsfrågor är förhållandet motsatt.
Hvad deri icke hunnit slutas förfaller.
Af :8-io och 1841 årens statsreglering är i öfrigt ingen lyckliggörelse för Svenska folket att påräkna.
I den farhågan att en petition, framställd, af R.
St. i ett så oskyldigt ämne, som frågan om gränsen för riksdagen , skulle vara grundlagsvidrig, kan jag ej instämma med Frih. Cederström.
Jag vet att riksdagen är en börda för folket, och det är således angeläget eiler åtminstone mycket oskyldigt, att man tänker på att densamma en gång må blifva slut; men äfven jag finner att be - Den B Mars f. m. stämmandet af en viss dag skulle sätta oss i äfventyr att begära livad som ej kan uppfyllas ; för att dock komma närmare till det önskade målet att få slut på riksdagen , så förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och Hr Rosenblad, som begärt att de vigtigare ärendena först måtte komma att afgöras, på det alt åtminstone icke den betänkliga förebråelsen malte kunna göras oss, att vi öfvergifvit de vigtigaste ärendena, när vi sluta riksdagen.
Jag anhåller vördsamt, att Hr Landtm., efter att hafva gifvit oss propos. till bifall eller afslag å inbjudningen, täcktes framställa särskild propos. på det förslag, som Hr von Hartmansdorff gjort, med det tillägg, som Hr Rosenblad begärt.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, i anledn. af den hemställan Hr Lefren gjort , att i Talmansöfverläggningen U tsk:s-ord förander ne ett par gånger varit kallade för att upplysa hvilka ärenden, som ännu återslode för Utsktns handläggning.
Vid det sednaste af dessa sammanträden upplystes att ganska få inål numera bero på Utskrns handläggning i första handen, utan alt, med få undantag, alla vore i Utskin beredda och öfverlenmade till Stånden eller expedierade till tryckning, hvarföre således ärendenas skyndsamma gång komme att bero af Ståndens öfverläggningar mera än af Utsktns arbeten, hvilka egentligen komme att bestå uti saminanjemkning af de olika beslut , hvaruti Stånden kunde Lomma alt stanna.
I anledn. af dessa upplysningar hade Talmännen öfverenskommit att Stånden skulle kallas till plenum oftare än hittills; i denna vecka komme tre dagar att användas till plena, och rörtde plena i nästa vecka skulle öfverensskommelse nästa Fredag komma att äga rum.
Talmännen och de i Talmansöfverläggningarna deltagande ledamöterne af Stånden hade icke tilltrott sig att kunna bedomina huru lång lid som fordras för afslutandet af de ärenden, som återstå lill handläggning, då ännu flera statsreglerings- och bevillningsroål återstå.
Jag vill blott hafva äran tillkännagifva, att jag alltför gerna instämmer med Hr Rosenblad och Frih.
Boye i deras yrkande om bankens lånerörelse ; ty denna är också en fråga, som bör tagas i öfvervägande.
Jag får således föreslå följande propos., nemi. att ”af de för hvarje dags plenum å föredragn.listans befintliga mål, skola alla sådana, som angå ordinarie eller extra-ordinarie statsregleringen, eller allmänna bevillningen, eller beloppet af de enl. 60 §:n Reg.F:n till bevillningen räknade afgifter eller bankens lånerörelse framgent alltid företrädesvis framför öfriga mål, och näst efter slutade justeringar föredragas, samt andra öfverläggningsämnen först derefter till pröfning företagas, äfven om föredragningen deraf skulle, under en föregående dags plenum, vara påbörjad.” Hr af Uhr, Gustaf:
Man torde vara ense om, att de Den 3 Mars f. in. vigtigaste målen först böra afgöras; men deremot äro begreppen troligen ganska skiljaktiga rör:de den frågan, hvilka mål äro de vigtigaste.
Här är nyligen taladt om extrastatsreglertn, bevillningen och bankens lånerörelse.
Bland dessa föreslagna mål och bland alla riksdagsfrågor, torde likväl intet vara af en så vigtig och ädel beskaffenhet, som representationsfrågan, och i händelse något sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, skulle blifva falladt, så har jag visserligen ingenting deremot, endast jag får förbehålla mig, att representationsfrågan ej mätte komma att stå tillbaka för något annat ärende, vare sig hvilket som helst.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga PresleStts nu föredragna inbjudning.
Ad. torde finna att inbjudningen lomme att läggas till handlingarna.
Hr Frih. o. Landtm, lät nu uppläsa Hr von Hart mansdorffs förslag så lydande: * Af de för hvarje dags plenum å föredragn.listan befintliga mål skola alla sådana, som angå ordinarie- eller exlra-ordinarie-statsregleringen, eller allmänna bevillningen, eller beloppet af de enligt 60 §:n Reg.F:n till bevillningen räknade algifter, eller bankens lånerörelse, framgent alltid företrädesvis framför öfriga mål och näst efter slutade justeringar föredragas, samt andra öfverläggningsämnen först derefter till pröfning företagas, äfven om föredragningen deraf skulle, under en föregående dags plenum, vara påbörjad.
Som PresteStrs inbjudning nu är afslagen, och jag kan anse Hr von Hartmansdorlfs förslag såsom en ny motion, så anhåller jag, att den får hvila på bordet till nästa föredragning.
Landtm, yttrade, att, sedan en ledamot begärt denna fråga på bordet, den komme att der förblifva; dock hemställdfe Hr Landtm., om icke R. o. Ad. skulle behaga bestämma att den måtte ställas främst på föredragn.- listan till nästa plenum.
Ånyo föredrogs PresteSt:s den 27 sisth Febr. på bor-det lagda prot.utdr. af den 3 sisth Febr. , med inbjudning till instämmande i Ståndets ang:de Lag-samt Allm.
N:o 28 fattade beslut.
Hr Den 3 Mors f. ra. 73 Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Lan onsåg sig bora Frista Ståndets uppmärksamhet deruppå, att R. o.
Ad. förut inbjudit MedStånden till instämmande i de beslut R, o. Ad. i ämnet fattat.
I öfverensstämmelse med Hr Frih. o. Landtmts tillkännagifvande, och i anseende till det slut, hvaruti prot.utdr. stannar, nemi. att åter införa i Sverige möjligheten att hvad genom Gustaf I:s reduetion af clereeiets tillskansade egendomar blifvit återtaget åter skulle kunna abalieneras genom donationer till kyrkorna af skattlagd jord, begär jag afslag på PresleSt:s inbjudning.
Tnnan R. o. Ad. kan ingå i bedömmande deraf, huruvida det bör frångå sina fattade beslut och förena sig med PresteSlrs, är det nödvändigt att veta, huruvida de öfriga Stånden antagit elier afslagit den inbjudning, som R. o. Åd. til] deni aflålit i denna fråga.
I alla fall är det ganska svårt att nu i en hast afgifva ett yttrande i en så vigtig fråga, som denna, och besluta sig att säga ja eller nej.
Den upplysning, hvars afvaktande jag nu föreslagit, anser jag likväl högst nödvändig, för att veta, om man för närvar, ens bör ingå i någon öfverläggning om saken.
Hr Rosenblad, Bernh.: Såvida PresleSt:s inbjudning är så st ii I Id (ty jag erkänner mig ej hafva fullständigt uppfattat den) att den inbjuder R. o. Ad. att instämma i dess beslut öfver hela ifrågavar. författning, så får jag helt och hållet förena mig med de herrar, son) yrka afslag; mea i den händelse, att PresteSt. endast skulle inbjuda R. o. Ad. alt instämma i de tvänne förändrade morn., hvilka jag hörde uppläsas, så tillstyrker jag för min del bifall lill inbjudningen.
Frågan om afsöndring af odalåker och äng lärer ej finnas olämplig, och hvad den andra beträffar, om de smärre gåfvorna lill kyrkor, så lärer Frih.
Cederströms farhåga ej vara grundad eller lämplig.
Deremot skulle det vara ganska svårt, om i fråga om en kyrkobyggnad, eller en utvidgad kyrkogård, eller någon fond till skolinrättning, eller dylika föremål, den allmänna lagstiftningen skulle lägga hinder i vägen för att afsöndra några kappland jord ifrån ett hemman, då ägaren för detta ändamål ville lemna en sådan gåfva.
Om inbjudningen är så inskränkt, så instämmer jag gerna i antagande af densamma.
Om den nu i fråga va r. inbjudningen skall så grundligt behandlas, som här synts mig vara af några talare ifrågasatt, sä att en discussion skulle öppnas, till jemförelse emellan R o.
Ad:s redan fattade beslut och den inbjudning ifrån PresteSt,, som vi fått mottaga; så hemställer jag till Ståndet, hvartill detta 21 11. i o ;4 Dea 3 Mars f. m. skulle leda, och på de grunder, sorn Frih.
Cederström anfört, förenar jag inig med dem, som anse inbjudningen- böra afslås. Frih.
Nu mera Annes ej i Sverige biglen och således ej heller precist samma lätthet för presterskapet att skaffa sig och kyrkor testamenten emot aflat; irsén det kan på sotsäng nekas absolution, om ej önskade donationer af jordlägenheter till kyrkorna eller prestgård lemnäs, hvilket ej med samhällets väl är förenligt.
Sverige Isar för mycken erkänsla för den reduction, som Gustaf I lillvägnbragte, för att kunna återgå och lättsinnigt återinföra bland Lutherskt presterskap de missbruk, som ibland det Catholska i alla hinder ägt rum.
Jag förnyar min begäran om afslag på inbjudningen.
För mig, som haft den smärtan alt erfara, att R. o.
Adis beslut i frågan om hemmansklyfningen på intet vis lofvar den rättelse i 1827 års författning, som allmänna rösten påkallar och tillståndet i landet visserligen redan visar nödvändigheten af, — för mig, som sålunda måste beklaga, att 1827 års författning, som öfversvämma!
Riket med tiggare och brottslingar, skall progressivt fortsätta sina olyckliga verkningar i landet, och som Anner alt i denna inbjudning
PresteSt. i det hela på intet vis bar afhjelpt det onda, — för mig Annes ingen anledning att tillstyrka bifall dertill.
Då jag besinnar att betänk. går ut på att gifva rättelser i 1827 års författning, och då dessa rättelser ej komma landet tillgodo, dels derföre att TJtsk. ej föreslagit riktiga rättelser, och dels derföre att Stånden ej behagat antaga Utsk:s förslag der det varit riktigt, Anner jag att ännu en annan våda skulle uppkomma genom detta förslag ifrån PresteSt., i händelse det antoges.
Lagen har för ändamål att bestämma de villkor, som skola uppfyllas vid hemmansklyfningar och jordafsöndringar; skall då den omständigheten, att jorden tillhör kyrkor och pios usus, göra rubbning i lagen?
— Jag frågar: är det försvarligt att begära något sådant?
Jag anhåller om afslag å PresteSt:s inbjudning.
Jag vågar föreslå all denna fråga må blifva hvilande till dess att Utsk. hinner inkomma med sitt under händer hafvande jemkningsförslag i ärendet, och det så mycket mera, som vi nu, utan att känna de särskildta Ståndens beslut, skulle, genom alt bifalla dessa enskilda punkter af PresteSt:s inbjudning, möjligen löpa fara alt upprifva beslut, som redan hafva tre
Stånds pluralitet och således begå en verklig olaglighet.
Att nu företaga en ■ granskning af de särskildta Ståndens beslut och göra en analys deraf inom.
Ståndet, torde vara så mycket mera öfverflödigt, som detta egentligen tillhör Utsk., och Utsk. dermed lärer vara sysselsatt.
Jag begär derföre Hr Frih.
Den 3 Mars f. m. o.
Landtnäs propos. på att PresteStis inbjudning matte få hvila intilldess l)tsk:s jemknings-betänk. inkommit, och hoppas alt R. o. Ad. då afslår inbjudningen, i händelse II. o. Ad. så finner för godt.
Jag tror mig åtminstone i vissa fall hafva anledn. dertill.
Sedan jag nu läst PresteStis inbjudning, och finner att den rör R.
Sits beslut i sin helhet, och ej endast i de begge af mig omnämnda punkterna; så nödgas jag frångå hvad jag förut förbehållsvis yttrade, då jag trodde att det blott var fråga om nämnda punkter.
Jag gör det med ledsnad; ty jag befarar ej, att de af Fril).
Cederström förespeglade vådor skulle kunna inträffa.
Således blir man oförhindrad att gifva, ett hemman o. s. v. till kyrkor, men att gifva ett kappland derifrån, är man genom detta beslut förhindrad; men della kan ej hjelpas.
Jag anhåller örn afslag på inbjudningen, såsom den nu är ställd’; och då ingen har yttrat sig för bifall, så hemställer jag, huruvida icke Hr Lefren ville medgifva, att salen nu finge afgöras.
Jag kan icke afstå ifrån att begära proipos. på hvad jag framställt, på den grund, att om Hr Frih. o. Landtm, skulle framställa propos. på antagande af PresteSt:s inbjudning, så skulle man derpå kunna svara nej och ja, och votering uppstå, då det möjligen kunde hända, att man antoge en inbjudning, hvarigenom tre Stånds redan fattade beslut kunde blifva upprifvet, och detta är ej föremål för en inbjudning, utan man måste vara förvissad om att inbjudningen ej sker så, att tre Stånds redan fattade beslut derigenom rubbas, och jag anser omöjligt att någon i detta ögonblick kan controllera huruvida icke sådant är förhållandet i någon detalj.
Derföre har jag begärt att målet måtte få hvila intilldess Utsk. inkommer med jemkningsbetänkandet.
Ingen älskare af inbjudningar i allmänhet, är jag det ej heller af denna, och har redan tagit mig friheten förklara min öfverensstämmelse i tänkesätt med Frih.
Cederström ronde denna fråga, i afseende hvarå jag äfven yrkar afslag på inbjudningen.
Jag har mig ej bekant huruvida denna fråga redan har varit två gånger bordlagd, och om således Hr Lefren kan hafva någon rättighet att yrka ytterligare bordläggning; men hvad jag bestämdt täger mig friheten motsätta mig, är den slags bordläggning, som Hr Lefre'n föreslagit, nemi. målets uppskjutande intilldess