Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(Banko-Ulsk:s Utlåtande N:o 17.) S. A. K.
Sedan i anledning af E. K. Majds nådiga Proposition af den 17 November 1859 om anskaflande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader under åren 1860—63, Rikets Ständer, på sätt deras den 10 uti innevarande
Mars månad aflåtne underdåniga skrifvelse utvisar, heslulit att, för ofvanberörde ändamål, skall, emot Svenska å utländskt mynt samt pä utländskt språk utfärdade statsobligationer, upplåtnas en summa, motsvarande Tjugufem millioner Riksdaler
Riksmynt med tillägg af de för upplåningens verkställande förenade kostnader, så hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande E. K.
Maj:ts uti högstberörde nådiga Proposition tillika gjorda framställning derom, alt af Rikets Ständers Banks vinstmedel det belopp, som Rikets Ständer kunde finna för ändamålet disponibelt, måtte användas till bildande af en reservfond för Banken, genom
Exp edili uns- U t sko t tets Förslug till underd.
Skrifvelse N:o 45.
73 genom uppköp af sådana svenska statsobligationer, som för ofvannämnde lån komma alt utgifvas.
Oell som Rikets Ständer ansett denna af E. K. Majit föreslagna utväg att, oberoende af kurs och vexeltillgång samt ulan rubbning i det för Bankens sedelstock bestämda normala belopp, förskaffa Banken en tillgång i säkra räntebärande obligationer, genom hvilkas försäljning ut- eller inrikes, allt eftersom ornständigheterne föranleda, kan beredas, i förra fallet förstärkning af metalliska kassan ocb i det sednare förminskning af Bankens sedel-ansvarighet, böra verksamt bidraga till Bankens konsoliderande, så hafva Rikets Ständer beslutit, alt Rikets Ständers Bank skall under de vilkor i öfrigt, som i kontraktet med de utländska långifvarne bestämmas, uti ifrågavarande lån deltaga för en summa af Fyra millioner Riksdaler Riksmynt, som, emot erhållande af för lånet utfärdade obligationer, af Bankens sedan 1857 års början upplupna disponibla vinst utbetalas med en tredjedel årligen vid slutet af hvartdera året 18(50, 18(51 ocb 18(52.
Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla och framhärda etc.
Slockholm den 10 Mars 1850.
A:o 43.
Uppläst oell godkändi hos Ridd. och Adeln den 17 Mars 1850.
Presle-Ståndet den 17 — — Borgare-Ståndet den 17 — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om lag angående vård af fästningsfångars egendom.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 19.) S. A. K.
Enär straffånge är urståndsatl att om sin egendom taga vård, hafva Rikets
Ständer fästat uppmärksamhet på nödvändigheten af att dylik egendom under egarens fängelsetid så förvaltas, att densamma vid fängelsestraffets slut eller i händelse nåd Bih. till R.
Prot. 1859 £ 1860. 10 Sami. 1 Åfd. 10 74 Expedilions-Utskotlels Förslag lill underd.
Skrifvelse IS:o 44. mellankommer, kan oförminskad tillhandahållas don frigifne ; oell någon svårighet på grund af bristande lag alt under förmyndarevård försätta en till fängelsestraff för längre lid dömd person, då anmälan derom hos domstolen sker, förefinnes så mycket mindre, som 19 Kap. 4 § Ärfda-Balken stadgar, att den för vanvett, slöseri eller andra orsaker ej kan vårda gods sitt varde under förmyndare ställd.
Men deremot saknas bestämd föreskrift, hvilken myndighet det må åligga att i sådana fall hafva tillsyn samt hos domstolen tillkännagifva behofvel af förmyndares förordnande.
Som vårdnaden härå emellertid synts Rikets Ständer lämpligast kunna uppdragas ål Kommunalmyndighet i den ort, der den sak fällde haft sitt hemvist, hvilken myndighet hällre än någon annan lärer vinna kännedom om de fäll, der åtgärd är af nöden, få Rikets Ständer på sådan grund hos E. K. Maj:l underdånigst anhålla, att den Kommunalmyndighet, som E. K.
Majit dertill lämpligast linner, må få sig uppdraget och ålagdl att om, lill följd af ådömdl straff, förmyndare för den sakfällde eller för annan person erfordras, derom hos vederbörlig domstol göra anmälan.
Jlr:o 44.
Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 17 Mars inse.
Preste-Slåndet den 17 — — Borgare-Ståndet den 17 — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afsöndring af jord från Regements-pastors-boståUet Westerhus till utvidgande af Jemtlands Hästjägare- och Fältjågarekorpsers mötesplats å Frösön.
(Slats-Usk:ts Utlåtande N:o 63.) S. A. K.
Sedan hos E. K.
Majit i underdånighet blifvit anmäldt, att den lill Jemtlands Hästjägare- och lältjägare-korpscr å Frösön nära Östersunds stad upplåtna mötesplats, Expedilions-Vtskoltets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:0 44.
75 innehållande en vidd af 42 tunnland 16 kappland, vöre för dessa korpsers samtidigt inträffande vapenöfningar otillräcklig, enär å densamma nödigt utrymme saknades ej allenast för målskjutningsbanor och skotlvallar, utan ock för kokstäder, marketenteri, väg till valtningsställe m. m., och i sammanhang härmed underdånig framställning skett, alt en Regemenlspastors-bostället Westerhus tillhörande, skogstrakt, hvarå, efter öfverenskommelse med nuvarande boställshafvaren, Häsljägare-korpsens lägerplats och vallningsväg samt begge korpsernes skjulningsbanor nu finnas inrättade, äfvensom ock en under samma boställe lydande torplägenhet norr om berörda skogstrakt samt den odlingsmark, som ligger norr om Fältjägare-korpsens baracker, eller samtliga å en häröfver upprättad karla med Litt.
B tecknade lägenheter måtte vid nuvarande boslällsinnehalVarens afgång, då bostället skulle för löningsfondens räkning utarrenderas, få ifrån bostället a f sk iljas och med korpsernas mötesplats sammanläggas, dels ock att för den minskning i jord och afkastning, bostället sålunda finge vidkännas, ersättning måtte af allmänna medel varda anvisad; så hade E. K. Maj:!, som funnit behofvet alt utvidga Frösö lägerplats vara ådagalagdt och del i sådant afseende framställda förslag jemväl ändamålsenligt, medelst nådigt Bref den 26 Januari 1858 uppdragit åt Krigskollegium att vidtaga de förberedande åtgärder, som för ärendets slutliga behandling kunde erfordras, hvarefter bemälde Kollegium uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1859 anmält, att den för utvidgande af lägerplatsen ä Frösön afsedda jordrymd, utgörande tillhopa 54 tunnland 14 kappland, blifvit af Kronofogde och Häradsskrifvare jemte Nämnd, i vederböraiules närvaro, år 1858 uppskattad, dervid förrätlningsmäunen ansett, alt Regemenlspastors-bostället Westerhus N:o 3, derifrån jordafsöndringen blifvit föreslagen att ega runi, kunde beräknas alt utgöra en årlig arrende-afgift af 120 R:dr, hvartill borde läggas boställets onera, upptagna till 55 R:dr, då 175 R:dr, allt Banko, utgjorde det sammanräknade belopp, i förhållande hvartill bostället borde åtnjuta vederlag för den blifvande jordafsöndringen, som, efter en vidd af 54 tunnland 14 kappland, närmast motsvarade en femtedel af bostället, i följd hvaraf det vederlag, som detta årligen borde åtnjuta från och med det år, afsöndringen ginge i verkställighet, bestämdes till |:del af ofvanstående belopp, 175 R:dr Banko eller till 35 R;dr Banko, motsvarande 52 R:dr 50 öre Riksmynt, hvilket, enligt nämnda beräkningsgrund föreslagna vederlag, så väl Chefs-embetet vid Jemtlands Fältjägare-korps, som vederbörande Boställs- och Lönings-direklioner för sin del godkänt, hvaremot innehalvaren af bostället Westerhus, Regementspastorn J. E. Ångman, förklarat sig ej vara hugad att afstå den till afsöndring föreslagna mark emot den afgäld, hvartill den blifvit uppskattad, vid hvilket förhållande Krigs-kollegium, ehuru, enligt dess tanke, ej något vore att erinra mot den verkställda uppskattningen af jorden och beloppet af den derför beräknade afgäld, likväl ansett den erforderliga jordafsöndringen från berörde boställes egor icke kunna t ill vägabringas förr än efter Regementspastorn Ångmans afgång från tjenslen.
Med tillkännagifvande af hvad sålunda förekommit, har E. K.
Majit, som, lika med Krigs-kollegium, ansett ifrågavarande jordafsöndring icke kunna, utan åsidosättande af bemälde boställshafvares räll, ega rum förr än han från Regemenlspaslors-belätlningen algått, uti nådig Proposition den 27 Oktober näsllidet år, i anseende till fördelen deraf, alt Frösö vapenöfningsplals framdeles, så snart nämnda boställe blefve ledigt, utan tidsutdrägt erhölle behöflig tillökning, behagat föreslå Rikets Ständer, all de för utvidgande af merberörde mötesplats erforderlige 54 tunnland 14 kappland af den bostället Westerhus N:o 3 tillhörande mark måtte vid nuvarande boställsnafvarens afgång, då bostället kornme att för Hästjägare- och Fältjägare-korpsernas löningsfonds 76 Expeditions-Ulskotlels Förslag till anderd.
Skrifvelse IS:o 44. räkning utarrenderas, derifrån afsöndras emot en till löningsfonden ingående årlig afgäld, motsvarande den summa, 52 R:dr 50 öre, hvartill årligen vederlaget för berörde ego rymd blifvit i vederbörlig ordning uppskattad), äfvensom att delta vederlag, förvandladt till spanmål efter markegångspriset det år, då uppskattningen skedde, finge årligen lösas med penningar efter årets markegång samt beloppet deraf framgent från anslaget till indelta arméens vapenöfningar erläggas.
Vid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer funnit det medföra enkelhet och lättnad, att ifrågavarande ersättning bestämmes till eli visst belopp i penningar årligen, utan alt den i nåder föreslagna förvandlingsåtgärden behöfver ega rum, och sålunda, då vederbörandes rätt i afseende på detta ringa både arrende och afgäld innefattande vederlag, desto mindre kan anses derigenom vara trädd för nära, som både Chels-embetet vid bemälde korps och vederbörande Boställs- samt Löningsdircklioner. för sin del, godkänt en sådan beräkningsgrund, bifallit, det berörda, till bostället Westerhus börande, mark må vid nuvarande boställshafvarens afgång, då nämnde boställe kommer att för Hästjägare- och Fälljägare-korpsernas löningsfonds räkning utarrenderas, från bostället afsöndras emot ett till löningsfonden ingående årligt vederlag af Femtiotvå Riksdaler 50 öre Runt, som af anslaget till Indelta Arméens vapenöfningar erlägges.
Till besvarande af E. K.
Majits nådiga framställning i ämnet få Rikets Ständer sitt härutinnan sålunda fattade beslut hos E. K.
Majit i underdånighet anmäla; och framhärda Rikets Ständer etc.
Expeditions- U
Is lottets Förslag till unden1.
Siiri frelse N:o 45. 77 N:o 45.
Uppliisl och godkämit hos Kidd. oell Adeln deri 17 Mars HIBO.
Presle-Ståndcl den 17 — — Borgare-Ståndet den 17 — — Bondc-Ståndcl den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full äganderätt, mot erbjuden lösen, aj det s. k. 0 delska appretering sverket i Stockholm. (Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 64.) S. A. K.
Enligt hvad E. K. Maj:ts nådiga Proposition (ill Rikets Ständer af den 27 Oktober sistlidet år upplyser, hafva Expeditions-Sekreteraren tn. m. Anders Gustal Westberg och Majoren in. ni.
Carl Johan Westberg, såsom innehafvare af det s. k. Odelska appreteringsverkel i Stockholm, med förnyande af en förut gjord framställning, i underdånighet anhållit alt E. K.
Majit måtte, emot det att Sökanderne erlade en löseskilling af Sextusen Sexhundrasextiosex R:dr 32 sk. banko, medgifva dem befrielse från den dem åliggande skyldigheten att nämnde verk underhålla samt tillerkänna dem, deras arfvingar och rältsinnehafvare, lull och oinskränkt eganderätt till den för samma verk inköpta fasta egendom med dertill hörande inventarier.
Af de till detta ärende hörande handlingar inhemlas, bland annat, att Rikets Ständers Manufaktur-köntor, för de under kontorets förvaltning ställda manufaklurmedel, år 1752 inköpt den med N:o ,43 enligt gammal och 7 enligt 1810 års nummerordning betecknade tomt i qvarteret Blåman inom Clara församling i Stockholm (nuvarande adressnummer 51 vid Drottninggatan) och låtit derå uppföra åbyggnad, passande för siden-appreteringsverk, hvilket ställdes under tillsyn af Direktören Anders Odel, som pä manufakturfondens bekostnad fått göra en utländsk resa samt af allmänna medel åtnjutit lön såsom siden-appretör och premier för lärlingars undervisning i appreteringskonsten; — att Rikets Ständers Sekreta Utskott, som erfarit ”den 78 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 45. ”skicklighet bemälde
Odd såväl vid sidentygers apprelerande och moirerande, som öfriga ”dess syssla tillhörande delar ådagalagt”, den 21:sla Oktober 1756 förklarat, alt, sedan Manufaktur-kontoret tillskaifat de för appreteringsverket då ännu felande tjenliga verktyg och nödiga uthus blifvit på manufakturfondens bekostnad uppbygda, nyttjanderätten lill hela verket med hus och tomt skulle Odel öfverlålas, sä länge han appretörsysslan förestod och der ständigt ett fullkomligt sidenappreteringsverk underhölle; — att Kongl. Maj:t sedermera, på Rikets Ständers framställning, medelst nådig Resolution den 8 Mars 1770, jemte det särskilda föreskrifter meddelades
Odel i afseende på sidenappreleringens verkställande, förklarat, att, såvida Odel fortfarande till alla delar fullgjorde hvad honom ålåge, samt troget och väl undervisade svenska ynglingar i allt hvad till en fullkomlig sidenappretör i alla dess delar hörde, han skulle, enligt 2 § af Manufaktur-privilegierna af den 29 Maj 1739, få njuta en säker och beständig besittningsrätt af det inrättade sidenapprcteringshuset med tomt och åbyggnad, för sig, hustru, barn och efterkommande, med del uttryckliga vilkor, att sidenappreteringsverk, till fabrikernas gemensamma betjening, der i alla tider underhölles, samt huset, verktygen och inrättningen af honom och hans efterkommande vidmaglhölles; — alt genom nådig Resolution den 18 September 1776, Kongl. Maj:l, efter gjord ansökning af Enkan elter dåmera aflidne Direktören Odel, Brita Chrislina v. Röök, bland annat, om afskrifning af ett lån, stort 12,000 daler kopparmynt, som, till bestridande af nödiga reparationer å appreteringshuset, blifvit hennes man af manufakturfonden beviljadt, bifallit denna afskrifning, dock under det uttryckliga förbehåll, att appreteringshuset och verket af enkan Odel och hennes efterkommande, så länge de det besutte, ständigt skulle hällas i fullkomligt stånd, vid ansvar al besittningsrättens förlust; — att då vid de af Kongl. K oinmers-kollegium förordnade besiglningar å appreteringshuset, hvilket elter enkan Odels död öfvertagits och fortsatts af bennes rnåg, Kommerse-rådet Westberg och, sedan han år 1834 aflidit, af hans söner, de nuvarande innehafvarne, åtskilliga väsendtliga anmärkningar på sednare tiderna blifvit såväl af Hall- och Manufaktur-rättens samt Sidenfabriks-socieletens i Slockholm deputerade, som af Direktören för Teknologiska Institutet, gjorda emot beskaffenheten af nämnda verk och det derstädes använda arbetssätt, sådant föranledde Kommers-kollegium att den 25 April 1837 hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning i ämnet, hvarvid, efter anmälan af hvad i ärendet förekommit, bemälde Kollegium, bland annat, yttrade att ”om äfven ”genom anskaffandet af några nya maskiner och en skicklig arbetare, ögonblickets ”fordringar skulle kunna uppfyllas, det likväl icke vore troligt att ett appreteringsverk, ”sorn kunde ärfvas och besittas af personer, hvilka sjelfva tilläfventyrs saknade all kännedom om appreteringskonsten, i längden skulle komma att uppfylla de ökade anspråk, ”sorn öro en följd af industriens hastiga utveckling”, på grund hvaraf och då en lång erfarenhet äfven i förevarande fall visat olämpligheten af Statens inblandning uti industriföretag,
nämnde Kollegium i underdånighet föreslog, att det allmänna appreleringsverket mätte, såsom sådant, upphöra och åstadkommandet af appretur å siden och andra väfnader helt och hållet öfverlemnas åt den enskilde industri-idkarens omsorg, hvarjemte samma Kollegium, som förmodade, att, då innehafvarne af detta appreteringsverk blefve befriade från den ovilkorliga skyldigheten att underhålla en appreteringsanstalt, hvars fortsättande i stället komme att bero på deras eget godtfinnande och utsigten till den dermed förenade vinst, desse, för denna väsendtliga förmån och för att erhålla eganderätt (ill egendomen med hvad dertill hörer, skulle vara hugade att till Kongl.
Majit och Kronan erlägga en häremot svarande ersättning, i underdånighet hemställde, att bemälde Kollegium måtte bemyndigas att i detta afseende med dem ingå afhandling, hvarefter deras anbud, i fall Kollegium, lör sin del, funne dem Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse IS:o 45.
79 billiga och aniagliga, bomme att underställas Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning, men att, för den händelse åter att Odelska appreleringsverkets innehafvare icke skulle vilja ingå i en dylik öfverenskommelse, hernälde Kollegium måtte få sig anbeläldt att tillse det de skyndsamligen ginge i författning om verkets fullkomliga iståndsällande och ändamålsenliga bedrifvande samt, om sådant inom den tid, som Kollegium egde bestämma, af dem underläles, hos vederbörlig domstol yrka deras skiljande från appreleringsverkel; — ali, sedan Kongl. Maj:l, enligt nådigt
Bref den 14 Juli 1837, till alla delar bifallit hvad nämnde Kollegium sålunda anfört och hemställt och, elter det besigtning och värdering af egendomen skett, dervid fastigheten, som var brandlÖrsäkrad för endast 3,333 R:dr 16 sk. banko, i värde upptagits (ill 13,333 H:dr 16 sk. och befintliga inventarier till 2,804 Il:dr 32 sk., eller tillsammans 16.138
B:dr banko samt Disponenterne, Expedilions-sekreleraren Westberg och dåvarande Kapilenen Westberg, förklarat sig beredvillige alt, emot erhållande af lull och ovilkorlig eganderätt till egendomen och verket på en gång erlägga en summa af 6,666
R:dr 32 sk. banko, Kommers-kollegium uti underdånigt utlåtande af den 15 Oktober 1839, på anförde skäl, tillstyrkte alt nämnde anbud måtte antagas och Kollegium få sig uppdraget alt å Statens vägnar lyfta och qvittera den erbjudna löseskillingen, som Kollegium ansåg böra ingå till och redovisas i sammanhang med de till manufakturernas befrämjande anslagne medel, för alt företrädesvis användas till anstalter för sidenfabrikationens förbättrande och fullkomnande; — samt att, enligt nådigt Bref den 24 Februari 1840, K.
Majit, enär Stockholms Sidenfabriks-societet, tdl hvars fördel ifrågavarande appreteringsverk blifvit på allmän bekostnad inköpt och inrälladl, uti en ingifven underdånig skrift, med framställning af nyttan och nödvändigheten för Societeten» handtering af appreleringsverkets bibehållande, bestridi delsammas älv
Uran de samt yrkat dess försättande i ett efter dåvarande behof lämpadt med sednare tiders förbättrade melhoder öfverensstämmande och i allo ändamålsenligt skick, på grund deraf och med hänsigt till hvad i öfrigt förekommit, förklarat sig icke finna skäl att lemna nådigt bifall till nämnde Kollegii underdåniga hemställan om afträdande af såväl fastigheten, som inventarierna till full ego och fri disposition åt verkets innehafvare, utan i öfverensstämmelse med nådiga beslutet den 14 Juli 1837, anbefallt samma Kollegium alt tillse det disponenterne skyndsamligen ginge i förlattning om appreleringsverkets behöriga iståndsällande; för verkställighet hvaraf nämnde embetsverk skulle ega bestämma en lämplig tid, samt att, i händelse vid den sålunda utsatta terminen verkets iordningsställande skulle finnas uraktlåtet, vid vederbörlig domstol göra talan anhängig om innehafvarnes skiljande från appreleringsverket.
Nuvarande innehafvarne af nämnda egendom hade, jemte anmälan ali dervarande sidenappreleringsverk af dem, i enlighet med gilna sladganden, underhållits och underhålles, och att, i följd al' föreskriften i högstberörde 1840 års nådiga bref de äfven, med en kostnad af öfver Sextusen R:dr Banko, anskaffat åtskilliga nya maskiner och inrättningar för sidrnappretering, hvilka dem enskildt tillhöriga maskiner och redskap ännu qvarfunnos, samt under yttrad förmodan att detta nådiga bref ej kunde annorlunda förstås än alt Kongl. Majit, med afseende å det af Sidenfabriks-societeten uppgifna behofvel för fabrikerna of appreleringsverkets bibehållande, ansett bifall till öfverlåtelse af kronans dispositionsrätt till egendomen icke då böra meddelas, till stöd för sin ånyo gjorda underdåniga framställning om öfverlåtelse på dem af eganderätten till egendomen och appreteringsverkel emot erbjuden lösen, i underdånighet anfört, alt denna inrättning i synnerhet under sednare lider icke kunnat tillskynda de deri intresserade de fördelar, som dermed åsyftats.
Kronan ät njöte icke af egendomen annan förmån än den deraf, likasom af andra fastigheter, numera utgående bevillnin - 80 Expeditions-Utskottets Förslag lili linderö.
Skrifvelse N:o 45. gen.
Siden fabrikerna, för hvilkas skull verket inrättades, hade ej heller deraf synnerligt gagn, enär verkets innehafvare, i saknad af full eganderätt till egendomen, icke kunde dermed företaga några förändringar och ombyggnader, tjenande till verkets utvidgande och förbättring, och verkets läge, på betydligt afstånd från de största å Södermalm anlagda sidenfabrikerna, i allt läll medförde så mycken tidspillan och olägenhet vid tygernas transporterande, alt läbrikörerne hellre begagnade sig af egna, i sammanhang med deras fabriker inrättade eller nära belägna appreleringsverk.
För Odelska arfvingarne åter utgjorde den Kronan förbehållna eganderälten till egendomen och verket ett oölverstigligt hinder för möjligheten all på fördelaktigare sätt än nu vore händelsen, begagna samma egendom, äfvensom skyldigheten alt, till hinder för andra befattningar, egna tid och arbete ät vården af appreteringsverket, förorsakade olägenheter, som blefve ännu större, derest vid nyltjanderällens öfvergång till ett större antal arfvingar, stridigheter dem emellan uppkomme.
Efter är 1840 hade genom nya anläggningar antalet af sidenappreleringsverk så förökats, att numera i Slockholm funnes, utom det Odelska, ett stort å Södermalm i sammanhang med derstädes befintlig sidenfabrik inrältadt appreleringsverk samt åtskilliga andra dylika af mindre omfång.
Deremot hade under sista tiderna qvantileten af härstädes årligen tiilverkadt sidentyg betydligt förminskats, i följd hvaraf och då sidenfabrikörerne helst betjenade sig af egna eller i närheten af fabrikerna belägna verk, Odelska appreteringsverket, oaktadt de derstädes befintliga, af innehafvarne anskaffade kostsamma maskiner, borde bidraga till arbetets verkställande sä fullkomligt som möjligt, numera endast i ringa mån anlitades af sidenfabrikörerne.
För sidenfabrikerna kunde alltså sagde verk numera icke anses behöfligt, och bibehållandet afen industri-inrättning, hvartill kronan hade inskränkt eganderätt, men en enskild familj ständig besittningsrätt, syntes dessutom vara stridande emot de för ulöfvande af fabrik och handtverk i gällande Fabriks- och Handtverks-ordning lagde grunder.