Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om den användes till att godtgöra pensions-kassorne, så skulle endast en summa af emellan 2,800 r:dr behöfvas såsom årligt bidrag af Statsverket till den betydliga förbättring af löntagares vilkor, hvilken här är i fråga.
Jag hoppas att om StalsUtsk. tager denna tillgång i öfvervägande, så bör del linna, alt åtminstone en del af de svårigheter, som möta, är undanröjd.
Man kan säga att de till Riksg:s-kont. ingående besparingarne derigenom blifva mindre än förut.
Det är sannt; men då kan man åtminstone icke säga, att fråga är om en betydligt ökad Statsutgift, ulan om en minskad besparing.
Jag skulle önska att den besparing, som Hr von Hartmansdorff nämnt, nemi. besparing på Allmänna IndragningsStaten, verkligen existerade; men tyvärr lärer förhållandet vara annorlunda.
Denna besparing reducerar sig till den besparing, som ägt rum på det anslag R.
St. vid senaste riksdag gjort för att fylla den kalkylerade bristen, som skulle kunna upkomma uti anslagen för löntagare genom spanmålsberäkningen under deras löner, och hvilket anslag blifvit beräknadt långt högre än den motsvarande utgiften upgått tili.
Derigenom har upkom mit en betydlig del af besparingarne på 9:de Imfvudliteln, men icke år det någon besparing på anslagen för pensioneringen.
Toll, Gust.:
Jag anhåller att få instämma uti hvad Hr von Troil yttrat i denna sak; och som del är en stor och vigtig angelägenhet för vår indeldta armée att slippa en så dryg och besvärande afgift i början af sin tjenstgöring, så anser jag det vara vigtigt för denna armée alt K.
M:s propos. i denna fråga må kunna bifallas, och jag tror äfven att den särskilda beskattning, som kommer att drabba arméens befäl genom förhöjda mötespenningar och andra utgifter skulle försvåra den omsorg som under detaljernas utförande vid hvarja regemente åligger befälet, de må hafva små eller stora löner.
Den är derföre af mycket stor vigt att detta ärende blir så afgjordt, som K. M. har föreslagit.
Äfven jag ber att få förena mig med de Hrr, som yrka ålerremiss af denna punkt.
Instämmande uti Hr Fåhrmi reservation, anhåller jag tillika, att upmärksamheten må fästas vid hvad
Hr Waern uti dess äfvenledes emot Utsk:s betänk, afgifne reservation anfört.
Ehuru jag i allo delar de af Hr W*rn deruti framstälde åsigter, inskränker jag mig likväl för all icke alltför länge uppehålla tiden, att, uteslutande början af reservationen, endast upläsa några rader i slutet af densamma: ”Nuvarande tidpunkt synes mig också för 496
Den 17 April. denna reform vara den masi passande, dä frågan, af R.
Sl. från början väckt, nu på R.
St:s begäran blifvit med största möjliga fullständighet utredd, då Statsverkets tillgångar medgifva densamma och då man med säkerhet kan beräkna, att ju längre densamma upskjutes, med desto större upoffringar från Statsverkets sida skall den blifva förenad, alldenstund den ersättning, som för förlorade inkomster mäste tilldelas pensions-kassorna, alltid skall blifva högre i samma mån, som dessa inkomster genom under tiden inträffande löneförhöjningar blifva större.”
Sistnämnde förhållande gifver mig ökad anledn. att yrka vidtagandet af denna förändring, ju förr dess helldre, på det ali Statsverket icke må blifva ytterligare betungadt, i händelse förslaget ej för det närvarande, utan först uti en framtid skulle antagas.
Utom det odieusa i blotta benämningen af de s. k.
Liggetids- och nådårsbesparingarne, förekommer i verkligheten särdeles misströstande, att tjenstemannen skall börja sin bana med att under ett halft års tid aftjena hjelp till sin begrafning.
Blott detta förhållande, som icke i något annat land lärer hafva sitt motstycke, synes mig böra föranleda R.
St. att icke längre bibehålla dylika afgifler och R.
St. hafva äfven redan för längre lid tillbaka anhållit alt nåd. propos. måtte framställas örn deras afskaffande.
Delta har skett.
Sländerne vid sednare riksdagar hafva fortfarande erkänt nödvändigheten af att afskaffa missbruken, men förklarat orsaken, hvarföre de då måst bibehålla dem, vara bristande medel.
Mig synes att åtminstone detta hade bort äfven nu vara det enda skälet för afslag å den K. proposiu.
Med den aktning, som R.
St. äro skyldiga sig sjelfva, öfverensstämmer föga att, då de anhållit om K.
M:s nådiga propos. i delta hänseende, riksdag efter annan icke göra afseende på sin egen underdåniga begäran.
Förmodligen är det dessa R.
St:s föregående egne åtgärder, som orsakat att Konungens rådgifvare kunnat anse sig frilague ifrån skyldigheten alt med ett enda ord på della rum understödja K.
M:s nådiga propos. vid denna riksdag.
Jag har visserligen hört att första delen af Ulsk:s betänk. blifvit bifallen, men tillstyrkandet i denna del af betänk, är så ofullkomligt att det på långt när icke innefattar ett fullständigt bifall till hvad K. M. proponera!.
Här komma säkerligen under stundande dagar att anslås åtskilliga lönetillökningar; men månne det innefattar någon konseqvens, någonting som man kan kalla riktigt, att icke först börja med att borttaga sådana afgifler på de redan anslagne lönerne, som åstadkomma att hvad som lill tjenstemännerna anslås icke får af dem behållas.
Mig synes att man i första rummet borde tänka på alt tjenstemännen finge åtnjuta hvad åt dem redan blifvit bestämdt, så att man icke toge med ena handen hvad man gåfve med den andra.
Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., utan anhåller om propos. på återremiss för bifall af hvad som icke redan är bifallit af den K. proposm.
Uppå Den 17 April. 497 Uppå härefter framstäld propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de emot förevar, punkt af Utsk:s utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till ålerremiss.
Föredrogs ånyo och bifölls SiatsUtsk:s d. 9 och 16 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 99, ang:de återbetalningen af ett, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens län, förre Expeditions-fogden C. J. Moritz beviljadl lån.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 9 och 16 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 103, i anledn. af K.
M:s nådiga propos., ang:de uplåtande emot vederlag ål Götheborgs stad af Kronan tillhörig, derinvid belägen mark.
Stjernstedt vid Ulskis utlål. fogade reservation uplästes på begäran af Ilr von Hartmansdorff, Aug., sorn derefter anförde:
Af den uplästa reservationen har Ståndet inhemtal att den ifrågavar. rymden ej är bestämdt känd till sitt omfång, att hon likväl är mindre ån den, som af Kronan skulle afsläs samt af särare beskaffenhet och mindre väl belägen; alt den rymd Kronan skulle erhålla är tvist underkastad och slutligen alt staden f. n. icke behöfver all den mark, sorn Kronan skulle afträda.
Jag anser henne följaktligen böra vid detta tillfälle, icke mera än vid andra, afhända sig den jord, som henne tillhör, lill större belopp än som för ögonblicket kan vara erforderligt och som Kronan kan umbära.
Det år tids nog att när vidsträcktare behof inträffar vända sig lill Konung och Ständer samt, derest omständigheterna dertill föranleda, söka erhålla hvad som skäligen anses kunna afträdas.
Alt på förhand gifva mer än som erfordras är en oförsigtighet, hvilken Ständerna icke böra låta komma sig till last.
Gör man så vid detta tillfälle, så lära åtskilliga andra dylika anspråk komma efter, på sätt Ståndet nog torde få erfara.
Erinrar man sig icke hurusom K.
M. för ett par år sedan föreslog, att Hofjaklvarfvet skulle Kronan afhändas, oaktadt sjölomterna här vid hufvudstaden äro sä dyrbara.
Jag hemställer derföre vördsamt att R. o. Ad. måtte återremittera betänk, på det att StatsUtsk. mätte taga saken i närmare öfvervägande och göra ett förslag mera öfverensstämmande med det Frih.
Stjernstedt afgifvit.
Då jag på den afdelning af StatsUtsk. som beredt ifrågavande ämne, deltagit i det beslut, som nu år af Utsk. (ill R.
St:s afgörande framlagdt, så anhåller jag att med några ord få bemöta de anmärkmr, som emot detsamma blifvit afgifna. 5 H. 32 498 Den 17 April.
Sljernstedts reservation innehåller eli fullständigt utdrag ur det yttrande, sora Chefen för Ingeniör-korpsen sednast afgifvit; men det besynnerliga förhållande eger dervid rum, att Chefen för Ingeniör-korpsen och Krigs-Colhm afgifvit 3 olika betänka i frågan.
Det första betänk, var grundadi på en af Götheborgs stad och Magistrat gjord ansökan att den närmast intill masthamnen och stadens fattigförsörjningshus belägna, Kronan tillhöriga, tomt måtte lill staden utan ersättning utlemnas.
Efter Chefens för Ingeniör-korpsen hörande, afstyrkle Krigs-Colhm bifall till denna ansökning, hufvudsakligen af det skäl, alt den ifrågavar. rymden, om den fördelades i tomter och för Kronans räkning utarrenderades, framdeles kunde blifva af betydligt värde för Kronan; men tillstyrkte deremot uplåtande till staden af en mindre del utaf den begärda jordrymden eller den längs norra broarmen belägna plats, derå ett staden tillhörigt mindre tullhus af träd är upfördt, med en areal af omkring 5,200 qvadrat-alnar; hvarjemte Krigs-colhm, under förmälan af lämpligheten deraf, att erforderligt utrymme å lilla Oiterhälleberget erhölles för en gymnastikbod, hvilken ansetts böra flyttas från dess nuvar:de mindre lämpliga plats å bastionen Gustavus Magnus, föreslog, att lill staden måtte, utom nyssberörda 5,200 qvadrat-alnar, ytterligare öfverlåtas en areal af omkring 34,000 qvadrat-alnar emot det att staden till Kronan återlemnade fäslningsvallarne kring lilla Ollerhälleberget samt afsade sig all besittningsrätt till lilla Otterhällan, utgörande enl.
Karte-beskrifningen 3 tunnland 28 kappland, hvarigenom dels staden skulle erhålla en sammanhängande egorymd af omkring 40,000 qvadrat-alnar, som genom sin belägenhet invid hamnen vore för staden af högt värde, och dels det till följd af sitt läge vid Götha Artilleri Reg:tes kasern för K. M. och Kronan i flera afseenden erforderliga utrymmet å lilla Ollerhälleberget således blefve disponibelt för de ändamål, hvartill detsamma kunde finnas af behofvet påkalladl. R. o. Ad. torde således af det nyss uplästa Krigs-coll:ii yttrande af d. 14 Dec. 1837 finna att Colhm egentligen afstyrkt den begäran, som var gjord att utan ersättning erhålla den ifrågavar. arealen, så mycket mera som staden deruti hade inberäknat en tomt, sora under Litt H. tinnes på Kartan utmärkt, äfvensom en tomt under Litt I; men att deremot Krigs-colhm tillstyrkt att staden skulle för intet erhålla en rymd af 5,200 qvadrat-alnar och i utbyte emot Olterhälleberget 34,000 qvadrat-alnar.
Emedlertid upstodo svårigheter att bestämma åtskilliga detaljer.
Under tiden inkom Götha-ElfSlyrelse med en underd. anhållan alt få disponera den ifrågavar. marken för att der anlägga en s. k. sleaps elfer docka.
Deröfver yttrade sig Krigs-colhm under d. 30 Januari 1849 genom ett utlåt., hvaruti Colhm, jemte Chefen för Ingeniör-korpsen, väl ”afstyrkt bifall till Magistratens begäran att bekomma de 2:ne platser norr om maslhamnen, hvarå material-bodarne äro upförda, äfvensom att få undantaga de hvälfda lägenheterna vid Otlerhällan, ” (ett vilkor som staden sedan har frångått) ”men för öfrigt under erkännande deraf att svårligen någon kunde våga att på Den 17 April.
499 ofri grund med stor kostnad utföra sådana anläggningar, sorn här äro i fråga, och hvilka, lill allmänt gagn afsedda, först i framtiden kunna återgifva någon ersättning för enskildes deri nedlagda omkostnader samt att Slaten icke kunde undandraga sig, att lill dylika för rikets handel och allmänna rörelse gagneliga företags befordrande, göra de upoffringar, sora för deras fortgång äro oundgängliga, — tillstyrkt utlåtelse icke allenast af den större jordrymd, hvilken K.
M:s Bef:sh:de föreslagit, ulan äfven af den smala toralremsa, som utgöres af Kurtinernes f. d. Wallgängar, såsom derefter icke varande för Kronan af någon nytta, under vilkor, att det af Kronan afträdda utrymmet i första rummel användes till föremål, som nied hamnbyggnaden eller handels- och sjöfarts-rörelsen hade gemenskap.”
Derefter upslod en strid emellan Magistraten i Götheborg och Elf-Styrelsen om ifrågavar-.de mark.
Magistraten har nu inkommit med sin sista underd. ansökning i detta hänseende och Krigs-collrra har instämt i det yttrande, som deröfver blifvit af Chefen för Ingeniör-korpsen sednast afgifvet och sora innefattas uti Frih.
Sljernsledts reservation.
Man linner således att samma embetsverk har i detta mål tre gånger utlåtit sig, alla tre gångorna i olika syftning.
Jag skulle således tro att R.
St. icke böra vid frågans definitiva afgörande uteslutande fästa sig vid det sisla yttrandet, utan äfven vid de föregående, som blifvit afgifna i delta afseende.
Hvad nu först beträffar frågan om markens storlek, så har visserligen Frih.
Stjernstedt i sin reservation uplyst ali upgifterna derom äro väsentligen olika.
Jag skulle likväl för min del tro alt äfven under antagande att den största upgifna arealen vore den rätta, så borde det likväl icke lägga något hinder i vägen för markens afträdande, då man vet, att den är för Götheborg behötlig.
Det är yttradi alt
Götheborg för sin handel och sjöfart och inrättning af magasiner saknar nödigt utrymme och alt den plats, som dertill finnes, är ganska aflägsen ifrån den punkt, der den egentliga rörelsen borde bedrifva*.
Det år uplyst ali Götheborg är i största behof af plats för så väl tullhus som packhus.
Jag kan således icke inse, hvarföre Slaten vid delta tillfälle skulle iagttiga en så lill ytterlighet gränsande hushållning att då för handeln och sjöfarten i rikets andra stad det begäres en u pia telse af en jordrymd utaf icke fullt \\ tunnland, med antagande af att den första beskrifningen vore den rätta, Slaten skulle dertill vägra sitt samtycke.
Derjemte bör i betraktande tagas att den ifrågavar. jordrymden har tillkommit på sednare tider endast genom upmuddringar ur Götha Elf, alt för 20 å 30 år tillbaka del, som nu utgör denna terräng, bestod endast af vatten, men all då Götha Elf skulle upränsas erhöll Elf-styrelsen rättighet alt uplägga sin mudder på dessa ställen.
Staten har visserligen derigenom gjort en landvinning; ty Staten har varit egare till de murar eller vallar, som ligga bredvid detta ställe och gränsa lill vattnet.
Hade dessa murar varit till Götheborg afträdda, så hade äfven den ifrågavar. marken tillhört Götheborg; men då staden var egare af stranden, så hlef den äfven egare lill nplandningarne.
32* 500 Den 17 April.
Dessutom tror jag, att man borde taga i betraktande att Otterhällan, ehuru visserligen af en mindre god belägenhet och af en mera stenbunden jordbeskaffenbet, likväl är på sätt och vis för Kronan fullt ut så angelägen som den ifrågavar. marken, derför att utrymme saknas vid Götha Artilleri Reg:tes kasern för de byggnader, som behöfvas.
Otterhällan ligger aldeles invid denna kasern, och jag skulle således tro, att Staten i det hänseendet, snarare gör någon vinst på bytet.
Jag vill icke bestrida att den mark, som skall afträdas, skulle till Staten möjligen kunna inbringa någon större inkomst om den indelades till tomter och således till staden försåldes; men del är icke första gången som Staten för nyttiga ändamål afl rädt mark.
Mångå gånger har sådant skett för intet.
Götheborg har vid della tillfälle erbjudit vederlag, nemi.
Otterhällan och jag kan således äfven af det skälet icke se hvarföre man skulle vägra sitt bifall till betänk.
Vi hafva nyligen förehaft frågan om uplåtande af mark till eli skolhus i Jönköping; ehuru jag medger alt der endast var fråga ora några kappland.
Hade man då följt den grundsats, som man vill följa här, så hade man vägrat uplåtelsen, derföre att vederlaget icke motsvarat hvad man afslått.
På grund af dessa skäl, anhåller jag vördsamt bos R. o. Ad. om bifall till betänk.
Jag har väl funnit att StatsUtsk. anfört så grundliga och uplysande skäl för sitt tillstyrkande i förevar, betänk., att R. o. Ad. deraf torde finna tillräcklig anledn. alt bifalla betänk., men som jag eger speciel kännedom ora de lokaler, som nu äro i fråga att utbyta, anhåller jag vördsamt att der om få yttra några ord.
Då man kommer till Götheborg och ser hvilken utvidgning staden i sednare tider vunnit, med hvilken skönhet den omgifver sig och hvilka härliga inrättningar den har uti intillecluelt och materiell afseende i alla rigtningar, så förundrar man sig deröfver att Sveriges största handelsstad har en så inskränkt och otillräcklig hamn.
Sådant later sig icke förklara på annat sätt, än att man föreställer sig att lokal hittills saknats för alt kunna anlägga en hamn, som motsvarar den vidsträckta sjöfart, som f. n. idkas ifrån Götheborg, då del icke är något ställe i Sverige och kanske icke eller i våra grannriken, som kan mäta sig med Götheborg i afseende på den s. k. transatlantiska sjöfarten, som bedrifves med omkring 80 fartyg af stort lästetal.
Den lokal, som nu är i fråga att användas till hamnanläggning är den mest passande och denna hamn skulle blifva icke endast tillräckligt rymlig för Götheborgs nuvarande sjöfart och handel utan äfven för framtiden, ej allenast för att i- och urlasta fartyg, utan äfven för transporterandet af varor fram och åter i hamnen.
Denna lokal har man sagt skulle kunna i framtiden lemna Staten någon inkomst.
För närvarande gör den det högst obetydligt och frånvisar den fulaste sidan af Götheborg.
Beträffande utbytet emot Otterhällan, så är det väl sannt att Den 17 April.
501 den icke består af samma jemna och goda mark som den nyssnämnda lokalen, utan tvärtom är bergig; men då denna lokal är belägen nära till Artilleriets kasern, så kommer den att blifva af stor nytta, synnerligen sora det också finnes en slät plan på denna mark.
Jag skulle derföre anse det vara förmånligt för Regementet att bekomma denna plats.
Jag anser R. o. Ad. böra bifalla della betänk., äfven derföre att det icke år en förmän, som sökes endast för Götheborg, som är i behof af denna hamnanläggning, ulan det är en indirekt förmån för hela vestra delen af Sverige.
Götheborg är den förnämsta hufvudorten för handeln från vestra delen af riket.
Den afsätter der sina produkter af spanmål, kreatur m. fl. landlmanua-varor, äfvensom livad som tillverkas på landet af väfnader o. d. och ifrån Götheborg hemtas tillbaka alla de förnödenheter, hvaraf landlmannen är i behof.
Jag skulle derföre tro att det vore stort skäl att bifalla utlåt, och derigenom skänka Götheborg fördelen af att kunna bereda sig en sådan hamu, som hehofvel påkallar.
Då man genomser detta betänk., skulle man tro ali inom StatsUtsk. icke har funnits mer än en ledamot, som sökt att motverka det beslut, hvaruti Ulsk. har stannat, men sådant är icke förhållandet.
Jag, jemte många andra, var af olika tankar med Utsk., men kunde icke åstadkomma någon förändring i beslutet.
På utgifts-afdeln., hvars eua ledamot redan yttrat sig, försökte jag att få bifall till den åsigt af saken, som blifvit understödd af Krigs-colhm och Chefen för Ingeniör-korpsen; men förgäfves.
I Ulsk. ville jag frånträda denna mening såvida Ulsk. ville uti sitt svar på den Kongl. propos:n nedlägga någon föreskrift att den för allmänna rörelsen öfverilödiga delen af ifrågavar. lokal icke finge användas för Götheborgs 6tads enskilda behof.
Denna billiga jemkning medgafs icke och man ser af betänk, att staden icke år förhindrad att använda marken till sina enskilda ändamål, d. v. s. indela den till hustomter, försälja den och deraf draga inkomst.
Då staden först begärde att få någon del af denna mark, så npgafs del endast vara för att upföra ett tullhus, och disposition af mark för det ändamålet har Colbm tillstyrkt.
Om R. o.
Ad. behagar se på kartan, så finnes der en linie, betecknad med bokstafven B, ungefärligen paralell med hamnen, som utvisar den mark, K. M. tillstyrkt R.
St. att för det afsedda ändamålet afträda.
Jag vill minnas alt den innehåller 1 tunnland 15 kappland.
Bredvid densamma ligger en annan mark, som nu benämnes maslhamnen och som upläts lill Götheborg år 1836 men som nu icke begagnas.
Beträffande den mark, som Kronan skulle få i utbyte, nemi.
Olterhälleberget, så har det, på sätt Frih.
Stjernstedt omnämnt, varit omöjligt för utgifts-afdeln. att bestämma arealen af den mark, som omnämnes i den Kongl, proposm.
Man har sett alt 2:ne beräkningar deraf äro gjorda, och jag måste säga att jag vill hålla mig till den, som är gjord af Chefen för Ingeniör - 502 Den 17 April. korpsen; men jag fäster mig icke så myckel vid skiljaktigheten i arealen, som dervid alt handlingarne alldeles icke visa, all liela denna areal är behöflig för ändamålcl.
Jag har i delta afseende upfaltal handlingarne emot hvad en annan ledamot af utgiftsafdelningen lär hafva gjort.
Del synes mig af handlingarne vara aldeles uppenbart, alt för det förut upgifna ändamålet nemi. upbyggande af tullhus o. s. v., skulle den af Krigs-colhm föreslagna marken vara tillräcklig.
Man kunde naturligtvis icke förbise den stora nylla staden skulle hafva om den finge hela sträckan ända till S:t Eriks Bastion.
Del kunde blifva en inkomst för staden i framtiden, som den tycker sig heldre böra hafva än alt Kronan skall få den.
Det är sant alt Götheborg gjort stora framsteg i sednare lider; men då dessa framsteg kunnat ske med den inskränkta haran och areal, som Götheborg hittills haft, så vet jag icke hvarföre man skall afträda en areal, som har visat sig icke vara för del upgifna ändamålet behöflig.
På de skäl jag nu har nämnt och i anledn. af de olika begrepp man har gjort sig om saken, anhåller jag alt R. o. Ad. ville återremittera betänk, och all llr Frill. o. Landtm, behagade derom framställa propos.
Hr Printzensköld, Carl: SlatsUlsk:s ifrågavar. betänk, synes mig af den beskaffenhet, att del företrädesvis framför de liesta af dess uilät.-n, förtjenar att återremitteras.
Med ytterlig omsorg har Utsk. betraktat saken från den sidan, som bereder all möjlig fördel för staden Götheborg under det att Statens sannskyldiga rätt och bästa af Utsk. lemnats alldeles å sido, och det besynnerligaste af allt är det, all SlatsUtsk. velat godkänna ett utbyte af jord för jord, änskönt den till ersättning åt Slaten erbjudna jordrymden är underkastad tvist i det hänseendet, att både Staden och Slaten anse sig vara egare af densamma, så alt, vid slutlig pröfning af denna tvist, det kan hända, att icke staden, utan Staten, blir egare af just samma jord, som nu skulle i ersättningsväg komma Staten till godo.
För mig är det obegripligt, huru, under sådana förhållanden, man ens kan tillåta sig lala om jordutbyte, än mer all man tillstyrker detsamma.
Bättre hade varit, om StatsUtsk. tillstyrkt jordens uplätande till Götheborgs stad utan alt ens ifrågasätta något byte, då hade SlatsUtsk. åtminstone icke äfventyrat, all möjligen hafva, för sin del, såsom valuta för hvad Staten afstår, godkänt en egendom, som redan är Slaten tillhörig, och sålunda gjort hela bytet lill ett spegelfäkteri.
Man har till försvar för betänk, åberopat den stora skönhet hvarmed staden sig omgifvit, man har anfört huruledes staden skulle i välmåga och industri hafva med jättesteg gått framåt och att Staten således vore skyldig till upoffringar, för all än vidare befrämja den industriella utvecklingen inom delta samhälle.
Jag kan icke godkänna dessa åsigter.
Jag anser ett samhälle, sådant som det ifrågavar., med den stora rikedom det besitter, lika väl som hvarje annat samhälle, vara skyldigt att sörja för sig sjelf Den 17 April.
5U3 och alt icke begära understöd utaf Stalén.
Sådana böra endast lemnäs dem, som behöfva upmuntran och hvilkas företag ligga i linda; men der icke barnet utan den fullväxla mannen finnes, som eger förmåga att utveckla sina krafter och bringa sig upp till den högsta fullkomlighet i alla möjliga hänseenden, der är något understöd ej heller af nöden.
Såsom skäl har man vidare anfört, att Krigs-colhm afgifvit tvenne särskilda ulluttn, hvilka skulle vara af olika innehåll.
Förhållandet är visserligen sådant; men den värde talaren, sora härvid fästade sig, har förbisett, hvad som likväl år ganska väsentligt, nemi. att Krigs-colhm i sitt utlåt, af d. 3
Maj år 1S50 förklarat dess tillstyrkan uti ett föreg:de utlåt, af d. 30 Januari 1849 af jordens uplåtelse hafva förfallit derigenom att Magistraten i Götheborg bestridt, såsom eldfarliga, upförandet af de byggnader och andra inrättningar, i och för hvilka jorduplåtelsen skulle ske.
När alltså skälet för sjelfva tillstyrkandet förföll, så lärer man väl icke kunna tillägga della tillstyrkande egenskapen, all förtjena afseende.
En vård talare har äfven sagt, att ifrågavar. mark vore ganska aflägsen ifrån den plats, der den egentliga rörelsen i staden skulle kunna ega rum, och att den således icke kunde för staden vara af någon egentlig nytta.