Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag iakttagit detta; då jag sålunda ännu alldeles icke gjort någon tillämpning, men deremot nu med förundran hört, att en Konungens rådgifvare och en talare, som vanligen försvarar samma sidas satser, antagit, att jag yrkat ombyte af Ministeren; så hemställer jag till omdömet inom detta hus, om det är jag, som genom mina framställda alternativer trädt grannlagenheten för nära, eller om icke denna i stället blifvit öfverträdd af dem, som gjort tillämpningen.
Sedan decharge-betänk. genomgått pröfning, blir det för mig tid att göra tillämpning af ett eller annat af mina framställda alternativer, och jag skall då söka göra den så samvetsgraunt sorn möjligt.
Nu vill jag ingå i en granskning af det yttrande, man fällt, att det nemi. skall vara no6 Den aG Maj e. m. constitutionsvidrigt och för landet skadligt att, i händelse af det utaf mig framställda sednare alternativ, vägra anslag.
Jag fortfar dock att tro, det sådant är fullkomligt constitutionsenligt, och jag kan derför åberopa en auetoritet, som af mina motståndare torde böra anses gällande.
Det är nemi. en från trycket utgifven förtjenstfull skrift:
Om Styrelsens organisation, hvilken, åtminstone enligt hvad i allmänna blad blifvit berättadt, skall vara författad af en skarpsinnig man, som innehar en bland Svenska administrationens högsta värdigheter och är nära anförvandt med en af Konungens rådgifvare.
I denna skrift läser man, att det är en sann constitutionel princip, att, i fall nationen icke har förtroende till Konungens rådgifvare, borde Representationen vägra att utgöra skatterna.
Jag har icke velat gå så långt.
Jag har blott trott, att man icke borde lemna mera än hvad som fordrades för statsmachinens oafbrutna, fast knappa gång.
Man har sagt, att Sverige icke har någon minister, utan endast Konungsliga rådgifvare.
Jag tror, att denna uppfattning står i strid mot andan af vår constitution.
Vi hafva visserligen icke särskilda ministrar för hvarje fack af administrationen ; men den rådgifvande personalen har här en collectiv ansvarighet för alla regeringsåtgärder, och om nationen är missbelåten med deras handlingssätt i allmänhet, kan den och bör på samma sätt uttrycka denna i afseende å det bela af Styrelsens förhandlingar, som den i andra länder uttryckes i afseende å någon viss förvaltningsgren.
Örn det tillätes mig att, lika med en annan talare, föreställa mig ett land, hvarest en Styrelse funnes, hvars ledamöter, oaktadt aktningsvärda personer i det enskilda lifvet, likväl befunnes icke vara vuxna sitt vigtiga kall; om denna Styrelse icke blott inom nästan alla samhällsclasser, inom publiciteten, inom Representationen, ja, inom den Styrelsen närmast omgifvande administrationspersonalen, från och med Presidenten ända ned till extra-ordinarien ansågos i sina offentliga bestyr, i sin stora samhällsverksamhet, i sina rådslag hos Konungen, såsom vacklande, tvehågsna och kraftlösa, qvarhållande samhället på en stationär punkt; om en sådan personal omsider uppspäddes med en och annan friskare vilja, en och annan kraftigare karakter, och ej en gång detta kunnat frambringa några friskare resultater; örn, säger jäg, ett sådant land funnes, der man öfver hela landet kände detta, men endast Konungen vöre derom okunnig; då frågar jag,, om det icke vore Representationens pligt att uttala de vigtiga, fastän beklagliga sanningarna, så att de genljudade upp till konungathronen?
Jag har dock icke sagt, att Sverige är detta land, emedan pröfvodagen är ännu icke kommen.
Man har vidare sagt:
Hvad skulle vi väl vinna på ombytet?
En talare har nemi. yttrat:
Jag ser mig omkring och finnér icke några bättre personer att sätta i stället.
En annan har sagt, att vi icke skulle vinna ett öre på bytet.
D c il 26 Maj c. m.
Om det förra vore sannt, så är det i sanning icke till fördel för nuvarande administration, som det kunde anföras, att befordringssystemet varit sådant, att inga dugliga personer funnes på de närmaste platserna, hvilka kunde fylla de ledigblifna högsta.
Jag tror, att detta icke skulle vara bland de minsta skäl till klander mot Styrelsen.
Jag sträcker min grannlagenhet för långt för att vilja svara på Hr v. Hartmansdorffs uppgift, alt bytet icke vore värdi ett öres mellangift.
Den kan vara sann; men jag vill icke ens inom min tanke urskilja, från hvilket rådgifvare-ombyte talaren kunnat äga anledning hemta exemplet i denna del.
Jag har icke något att i saken vidare tillagga, och jag skulle icke uppehållit med hvad jag sagt, om jag icke ansett min pligt vara att inför denna aktningsvärda och nu talrikare, än på förmiddagen, närvarande samling påminna 0111 hvad jag sagt, för att icke än ytterligare beskyllas för helt annat.
Jag härmed flit varit undfallande, emedan jag ansett tiden ännu icke vara inne, då jag bör yttra mig mera bestämdt.
Jag slutar med den förklaring, att jag tror, det nationen gerna gifver, och tar sig nära för att kunna det, åt personer, till hvilka den har förtroende, väl vetande, alt de lemnade medlen snart återgäldas nationen genom det nyttiga sätt, på hvilket de då för henne användas.
Men har man icke förtroende för administrationen, så lemnar man ägaren hvarenda skilling, särdeles då man, såsom jag, anser ett vägrande å denna väg vara det enda egentliga och verksamma medel för att visa, att förtroende för Styrelsen icke linnes i landet.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja till Utsk., enär jag förmodar, att deras yttranden, som förorsakat dem, komma att blifva återremissen följaktiga.
Jag skall icke försöka alt i ringaste måtto förminska antagligheten af den förklaring, den siste talaren afgifvit; jag önskar, att den må gälla för hvad den kan.
Icke heller är jag så svag för den i vår tid så allmänna po pularitetssjukan, att jag bryr mig om att upptaga till besvarande det bedömande, en ledamot tillåtit sig, huruvida jag talar för eller mot Ministeren.
Aktningen för detta hus försäkrar mig, att jag der har att påräkna en sanningsenlig och rättvis urskillning, och jag behöfver icke något annat försvar.
Jag förblifver orubbligt vid den tanka, jag framställt, alt nemi. i frågan om fäderneslandets behof icke på något sätt ingår Statsrådens ägande eller icke ägande förtroende.
Utan att öka behofvet af ytterligare förklaringar, tror jag sålunda, att det förblifver ett åliggande för oss representanter att pröfva landets behof och att, utan att fråga efter hvad som behagar eller icke behagar det ena eller andra partiet, utan att ett ögonblick uppehållas genom ropet från de enskilda afsigterna, eller hvarifrån som helst, fylla dessa behof, sedan vi pröfvat dem erforderliga för fäder nes - ao8 Den aG Maj e. m. landets väl.
En sådan pröfning vill jag icke göra beroende af hvad annat förhållande som helst, och jag skall verkställa den efter min öfvertygelse, samt gerna underställa den allmänhetens pröfning.
Den siste talaren har ganska riktigt yttrat, att det är representantens pligt att i första rummet afse landets behof; och om det då är landets största behof att erhålla en förändrad administration, måste det ock vara representantens första pligt att söka åstadkomma en sådan.
Min öfvertygelse är, att en sådan förändring är landets största behof.
Jag faster mig dervid mindre vid personalen ; den kan, i jemnförelse med behofvet af förändring i våra olyckliga institutioner, icke ens komma i beräkning.
Jag har i förmiddags-plenum sökt göra tillämpning af denna min åsigt på närvar, fråga och trott, att Utsk. bort se saken från denna sida.
Dessförinnan blir hvarje anslag otillräckligt.
Jag åberopar således hvad jag på förmiddagen yttrat, att jag anhåller, det Utsk. måtte tillse, om icke förändring af vår administration är nödvändig, samt söka framställa förslag till åstadkommande deraf, och i sådant afseende sig med Constit.Utsk. communicera.
Jemte det jag instämmer med den siste talaren, ber jag att få tillägga, hvad han troligen förbisett, att då det nemi. är gifvet, alt våra institutioner äro i högsta grad felaktiga, lärer det ock icke tåla något tvifvel, att, om vi äga en kraftfull Styrelse eller, i motsatt fall, då vår Styrelse kommer att utgöras af en skicklig och driftig personal, vi med säkerhet torde få förvänta förslag till institutionernas förbättrande.
Till den värde talare, som yttrade sig näst efter mig, till hans goda urskillning hemställer jag, om han icke i sin uppfattning af mitt yttrande äfvensom uti sitt eget påstående sammanblandat, hvad som likväl noga bör urskiljas.
Ett är nemligen materiella och annat är politiska behof.
Genom sammanblandningen af dessa har talaren begärt af StatsUtsk., hvad som endast kan fordras af Constit.- Utsk.
Jag har icke inlåtit mig i någon tvist om de politiska behofven; jag har blott sagt, att då fråga är om samhällets materiella behof, bör pröfningen deraf icke bero eller upphållas af några politiska frågor.
Må den värde talaren vända sig till Constit.Utsk. med så många politiska frågor han vill, och må han emottaga min försäkran, att när de från berörde Utsk. hitkomma, skall jag pröfva dem allvarligt och rättvist; men med frågan om statens materiella behof hafva de intet sammanhang, och böra altså icke få deri inblandas; och jag skulle tro mig brista i rättvist förlitande till Ståndets urskillning, om jag ett ögonblick tvifla— de, att distinctionen deremellan här godkännes.
Hr Den 26 M a j e. m Hr von Hartmansdorff:
Jag ämnar icke uppträda för att trötta R. o. Ad. med att tala emot någon.
Jag tänker blott tala för Cancelliet.? vaktmästare, hvilka jag glömde att nämna, då jag sist yttrade mig.
K. M:s propos. föreslår för hvardera af dessa 166 r:drs lön.
Utsk. har nedsatt den till 200 r:dr.
Jemnför man nu förhållandet med StatscontJs vaktmästare, så linner man, att lönen för en sådan är 3oo och för en kammardräng 2Öo r:dr.
I detta verk. äro dock 6 kammardrängar, förutan vaktmästaren.
Uti Statsexpeditionerna deremot finnes, utom i Krigs-, med arne, blott en vaktmästare i hvardera; och då denne är sysselsatt från morgonen och äfven på aftnarna hvarje postdag, torde R. o. Ad. finna obilligheten af att endast tillerkänna honom 200 r:drs lön.
Jag yrkar således äfven för dessa, att de må komma i åtnjutande af de lönefönmåner, K. M:s nåd. propos. föreslår.
Den ringaste hör lika väl åtnjuta sin tillständiga rätt som den förnämste.
Öfver StatsUtsk:s under öfverläggning varande betänk.
N:o 80 ämnar jag i möjligaste korthet yttra min mening.
Med Hr Danckwardt instämmer jag i dess framställning, rör:de sportelsystemets upphörande vid Just-R.evisionsexped:n, Statsexpeditionerna och öfriga till K. M:s Cancelli hörande afdelningar.
Jag tror, att en sådan förändring i denna löneinkomst, som K. M:s nåd. propos. innehåller, af Hr Danckwardt i dag biträdd och ytterligare utvecklad, skall leda till fördel för staten och nytta för enskilda.
Mera än sannolikt är det, att genom sportlernas borttagande och en motsvarande tillökning i charta sigillata-afgiften till Kronan , denna sednare skall vinna i inkomst, enär anledningarna till dessa slags afgifter snarare måste till- än aftaga; och då löntagaren härigenom erhåller enahanda löneinkomst som förut, om sportlerna såsom extraordinarie inkomst medräknas, och denna lön då blifver i alla delar bestämd och försäkrad, samt af ingen annan utgår än af staten, synes mig den enskilda fördelen äfven vara beredd genom denna föreslagna förändring, ett mindre tjenligt lönesätt dymedelst borttaget och ingen tillökning i contribuerandes afgifter derigenom föranledas.
Hvad anslaget för KammarCollegii nya organisation beträffar, instämmer jag till alla delar i de anmärkningar, som här blifvit gjorda emot StatsUtsk:s afstyrkande af bifall å den derom afgifna K. propos.
Jag skulle i sanning finna det hårdt och, jag tillägger, orättvist, om ett embetsverk, som har sig anförtrodda så vigtiga och mödosamma tjenstebesörjanden som detta, icke finge, lika med de öfriga reorganiserade embetsverken, tillgodonjuta en emot dess tjenstemannapersonals uppoffring af tid och bemödanden för statens nytta och allmänt bästa svarande aflöningsstat, och om denna personal till bördan af skyldigt ansvar för ålagda, i numerär 7 H. 37 ■jin Den 26 Maj e. m. vill något minskade, men i vigt och omfång deremot till— vaäta tjenstepligter äfven ensam tvingades att lägga den af bekymmer öfver dess egen oell dess familjs saknade, nödtorftiga bergning.
Till grund för de, som mig synes, högst nödiga och billiga anmärkningar, som här blifvit gjorda emot StatsUtsk:s tillstyrkande, att den tillökning i utgiftsstalen förK.
Kammarrätten, hvilken blifvit en följd af dess nya organisation, icke måtte å stat uppföras, hvaraf följer, att densamma blir på besparingarna qvarstående, har Hr af Billbergh framlagt så goda och fullständigt utvecklade skäl, att jag i detta afseende har intet egentligt att tillägga.
Men då jag i dessa anmärkningar nu instämmer, kan jag ej undgå att fästa uppmärksamheten på det särskilda förhållande, som företer sig vid jemnförelsen af StatsUtsk:s i dess principbetänk.
N:o 78 framlagda grundsats, att det är oriktigt att anvisa bestämda löneanslag på hufvudtitlarnas besparingar, och dess medgifvande i betänk.
N:o 80 att likväl låta Kammarrättens nya lönereglering qvarstå på denna eventuella tillgång; ty jag kan ej ett ögonblick tänka mig, att Utsk. ansett denna, på Konungabeslut och till följd af R.
St:s om embetsverkens reorganiserande framställda, af mig här i dag upplästa underd förklarande och önskan hvilande, administrativa åtgärd skulle tipphäfvas till kraft och verkan.
Mig förekommer det således, som hade Utsk., under sin, jag medger, betänkliga kryssning emellan statens behof och dess tillgångar, i det förstnämnda s. k. principbetänk. velat undvika Seylla och i det sednare stött på Carybdis.
Under discussionen på förmiddagen inom detta hus öfver sistnämnde betänk, yttrade en värd talare Gr.
Cronhjelm åtskilliga märkbara satser, som jag anser mig böra till närmare skärskådande upptaga.
Såsom jag uppfattade menindå, hördes talaren vara sinnad att icke med sin röst bevilja de till de uppgifna statsbehofvens fyllande begärda anslag, så länge Constit.Utskls omdöme öfver den rådgifvande Styrelsepersonalen ej inkommit till Stånden och rätta grunderna för ett emot densamma, efter hans mening, varande misstroende kunnat erhållas, och lian tycktes benäget förklara, att örn han ginge till doms med denna personal, skulle det möjligen föranleda honom derhän, att mindre ogilla densamma för hvad den gjort, än för hvad den underlåtit att göra.
Den hypothetiska omklädnad, hvari talaren, i anledning af några emot dessa hans satser af tvenne andra talare här gjorda anmärkningar, insvept, som jag kunnat uppfatta, den förra af dessa förkunnade meningar, har satt honom i tillfälle att modifiera det directa deri och att på indirect väg säga detsamma, under förbehåll att alltid hafva det bestämda domslutet osagdt, intilldess Constit.Utsk. afgifvil sitt.
Ulan att nu begagna någon hypothetisk vändning, vill Den aG Maj e. m. 211 jag först upptaga hvad af dessa stränga yttranden synes mig påkalla ett gensvar, under förbehåll att äfven i minordning få tillita förenämnde argumentationsutväg, om densamma skulle för ämnets utvecklande blifva mig nödig.
Constit.Utskrs ifrågasatta, måhända snart nog ankommande betänk, kommer att omfatta resultatet af en granskning utaf några och 20,000 särskilda regeringsärender.
Det skall då visa sig, om något eller några af dessa blifvit behandlade på ett lagstridigt eller för staten oell det allmänna ofördelaktigt sätt, och man bör deraf komma i tillfälle att bedöma, om den arithmetiska proportionen och den moraliska vigten af de tilläfventyrs anmärkta åtgärderna beröfva den rådgifvande Styrelsepersonalen folkets rättvisa förtroende, eller om granskningsresultaten dertill icke föranleda.
Att förkunna denna personal förtjent af misstroende för hvad densamma icke gjort, är, lindrigast sagdt, hårdt och orättvist eller meningslöst.
Men hvad ligger härunder, hvilket är då det ogjorda?
Detta har den värde talaren icke uttryckt, och det dolda anspråket kan ej upptagas, om äfven det vore billigt.
Må talaren derföre framställa siri mening; min rätt vidtager då att icke blindt antaga denna mening, utan att pröfva och afväga, om densamma instämmer med min öfvertygelse om mitt fäderneslands nytta; om detta ogjorda är verkställbart; om det af den rådgifvande Styrelsepersonalen kan och bör företagas.
Tilltroende mig att lika redligt tjena, lika varmt älska detta fädernesland som någon annan, bör min tilläfventyrs olika öfvertygelse med deras, som anmärka mot mina embetsåtgärder, ingalunda beröfva mig det förtroende, dessa åtgärder kunna förtjena.
Jag nämner blott mig, ehuru svårt det är att tala i egen sak och fastän de gjorda anmärkningarna, de högljudda, fast obestämda anspråken, det långvariga klandret är riktadt mot hela den rådgifvande Styrelsepersonalen; men jag är blott min egen målsman och har ej rätt att oombedd tala för andra.
Cronhjelm har under den hypothetiska formen framställt ett Iand, hvarest Styrelsens rådgifvare, som jag tror orden föllo, förlorat förtroendet i landsorterna och inom publiciteten.
Äfven jag skulle för ett ögonblick vilja framställa en hypothes och tänka mig ett land, der man söker utsprida, att dess Styrelse förlorat förtroendet inom landsorterna, men icke inom, utan genom publiciteten.
En annan värd talare har under den lifliga debatten yttrat, soin jag uppfattat orden, alt det vore våra institutioners felaktighet, frågan om förbättringar i dem, frågan om införandet af nya och icke egentligen frågan om Styrelsepersonaleu, hvilken han ansåg ej böra komma i beräkning, som vållade den allmännare klagan, det existerande klandret.
Det har också blifvit sagdt, att om sistnämnde personal förbättrades, skulle institutionernas förbättring äfven deraf följa.
Nå val!
Jag vill ej undvika att upptaga, hvad man sannolikt menar 213 D c H 26 Maj e. m. med förbättring i våra institutioner, och då jag dervid icke tror småsaker böra komma i beräkning, utan endast stora, i samhällsordningen ingripande föremål, nämner jag Representationen och Skatteväsendet.
Hvad den förra beträffar, delar jag den meningen, som en längre och alltid fortgående erfarenhet synes ådagalägga, att dess inre väsende, så till grunder som till former och verkningssätt, tarfvar förbättring, och jag är förundrad deröfver, att våra statsmagter kunnat uträtta så mycket godt och förnuftsenligt, som de i flera delar gjort under så hinderliga och complicerade förhållanden som dessa.
Men huru skulle väl en reform häruti tillskapas, huru skulle den utföras?
Jag tilltror mig icke att uppgöra ett förslag dertill, som på en gång garanterar nyttan och verkställbarheten af denna förändring, som på en gång ersätter de få fördelarna, det närvarande äger, och är befriadt från dess flerfaldiga brister, med ett ord, sorn försäkrar nationen om ett bättre.
Något sådant förslag har, mig veterligen, ännu icke blifvit gjordt och troligen lärer ännu ingen hafva ett dylikt att erbjuda.
Ägde vi ej en representativ samhällsbyggnad, en på seklers vanor och häfd hos måhända ej så få personer grundad förkärlek för denna tidens lemning, så vore det kanske ej så svårt att, under noggrannaste bevarande af den constitutionelt monarkiska principens helgd och frihet, uppgöra en på andra grunder hvilande representativ statsförfattning, än den nuvarande.
Men då de derom egentligen stridiga interessena befinna sig inom Representationen, har jag alltid trott lämpligast vara, att också förslaget om dess förändrande utginge derifrån.
Constit.Utsk. är en naturlig organ för en sådan handläggning; hvarje riksdagsman kan, efter grundlagen, ingifva motion i ämnet till detta Utsk.
Jag hav sjelf varit ledamot i Utsk., då reformer af detta slag sattes i fråga och föreslogos, och jag tror mig veta, att flera förslag om representationsförändringar till nuvarande Constit.Utsk. ingått.
Deras halt och värde äro mig obekanta; svårligen torde något af dem äga den fullständighet, som ämnets stora vigt kräfver.
Utsk. lärer emedlertid ej underlåta att noggrannt skärskåda dem, och tiden skall visa, om afseendet för corporationers interessen kommer att stå efter behofvet af reformen, eller 0111 motsatsen inträffar, när denna fråga en gång på allvar kommer att behandlas.
Men ehuru den än slår ut, blir alltid någon missnöjd, och då faller missnöjet troligen på Styrelsens rådgifvare, hvilkas kall isynnerhet är tungt, då de klandras för sina åtgärder, utan att kunna säga hvarken sig sjelfva eller andra, hvarföre det sker.
Det är smickrande att med fredadt samvete tjena en älskad Konung och ett älskadt fosterland, och under sådana förhållanden, som dessa, är det äfven tröstande.
På den ståndpunkt, jag innehar, lärman sig känna svårigheter i pligters utöfning och mensklig »fullkomlighet j uppfyllandet af viljans fordringar, mera äti Den 26 Maj c. m. måhända pu någon annan plats i samhället.
Den värde talaren, som är en man med förmåga, nit för många saker och, jag vill tro, med insigter, skulle här få erfara äfven dessas otillräcklighet.
Jag önskar honom denna bekantskap och hoppas, att han må tjena sig upp, få gagna och lära.
Skatteväsendet, eller jordens beskattning, är det andra stora ämnet, hvari man fordrar reformer.
Saken är af yttersta vigt och icke från Styrelsens sida lemnad utan vidrörande.
För några år sedan organiserades en committé' för att länsvis undersöka tillståndet i detta afseende.
Beskattningen i Upland är utrönt.
Det ytterst ojemna häruti är genom denna undersökning ådagalagdt; svårigheterna af sådana forskningar äro härigenom tillräckligen bevisade; men huruvida beståndet eller obeståndet hos de ojemnt skattlagda härflyta från denna, till sina orsaker icke utredda ojemnhet, är icke och har icke kunnat af denna committé' utrönas.
Sannolikt kommer emedlertid dess verksamhet att fortsättas, såsom nödvändig preliminär åtgärd för att inhemta, 0111 fel förefinnas och hvaruti de bestå, innan man söker och begagnar utvägar för deras afhjelpande.
Säkert är dock, att den omreglering, som skatteväsendets tillstånd torde erfordra, blir af så vidt omfattande och grannlaga beskaffenhet, att den kommer att kräfva mera omsorg och uppoffring, än man ännu kanske betänkt.
Lätt är således att tala örn saken, men svår är den att utföra.
Af KammarCoIkm äro undersökningar började och fortsatta om jordeböckernas, denna skatteväsendets statistik, tillstånd.
Stor oreda är derigenom upptäckt och Kammar- och KrigsColhna äro af K.
M. anbefallda att uppgöra och inkomma med förslag öfver sättet att fortsätta dessa forskningar och bereda rättelse i det oriktiga, som dervid upptäckes.
Att våra institutioner i öfrigt anses felaktiga ärnämndt; men hvari detta består, är ej angifvet.
Om Representationen afvet dem, må den då uppgifva förhållandet och föreslå ändringar och förbättringar; att Styrelsen sedan med uppmärksamhet och deltagande behandlar förslagen har jag ingen anledning att betvifla.
At Styrelsen har likväl nitet, att sjelf framlägga förslag, ej beredt något särdeles uppmuntrande.
Dess rådgifvande personal är ej organiserad pu en till activa handlingar ledande princip.
Den är riktad åt det passiva, det återhållande; sjelfva grundlagen vittnar derom.
Enligt 9 §.
Reg.formen kunna beslut fattas, utan att den rådgifvande personalen yttrat ett ord i saken; och om emot besluten ej anmärkning sker, kan sådan tystnad lagligen fortfara i åralängder.
Skulle förtroendet rättvisligen kunna frånkännas en sådan rådgifvare?
Hvarken grundlagens föreskrift, eller dess anda eller våra styrelseformer öppna fält för utbytet af den passiva karakteren mot den activa hos den rådgifvande personalen i vårt land.
För denna är det således ingen lätt sak alt sätta stora ingripande förslag åbane, stri - Den a6 Maj e. m. da för deras genomdrifvande, ombesörja och controllera deras verkställande; och likväl synes man fordra alla dessa åtgärder af densamma.
Under sistförflutne riksdag afslogs förslaget om ändring i Styrelsepersonalens organisation.
Man ropade här mot
Ministerial-styrelse och tillstöt med detsamma utsigten af en beredd laglig rätt att handla i bredd med tänka och råda.
Någon skonsamhet torde väl derföre de äga rätt att fordra, som under sådana förhållanden verka för allmänt gagn, och att så skett, lärer Constit.Utsk. kunna bedöma.
Om derföre af den massa regeringsärender, som i detta Utsk. nu undergått granskning, få saker finnas anmärkningsvärda, så äro ju de flesta godkända; och finnes då redbar grund för ett misstroende mot de handlande ansvariga?