Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alströmer bifall till §:n, med den förändring att början af 3:dje mom:t skulle lyda sålunda: »Förekomma å gästgifveri eller annat ställe, der utskänkning af bränvin idkas, vid särskilda tillfällen» etc., och dels slutligen af Hr Den 4 Juli e. m. 335 Ribbing bifall till §:n, med den förändring af 3:dje mom:t att detsamma komme alt lyda sålunda: »Förekomma å gästgifveri eller annat ställe, der utskänkning af bränvin idkas, vid särskilda tillfällen oordningar af den art, att innehafvare af ntskänkningsrättighet icke kan anses ega den frejd, ordentlighet eller öfriga egenskaper, hvilka jemlikt 6:te §:n för rättighetens förvärfvande erfordras», etc. (lika med Utsk:ts förslag).
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades några nej, jemte ett eller annat ja, sedermera propos. på bifall till densamma med den af Frih.
Alströmer föreslagna förändring, då svaren utföllo med flere ja, jemte några nej, och vidare propos. på bifall till §:n, med den förändring
Hr Ribbing föreslagit, hvilken propos. besvarades med (lere nej, jemte ett eller annat ja, hvarefter propos. på bifall till §:n, med den af Frih.
Alströmer yrkade förändring, förnyades samt besvarades med flere ja, jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. §§ 27 och 28.
Biföllos. § 29 anmäldtes vara oförändrad. § 30.
Utsk:ts hemställan bifölls. § 31 anmäldtes vara oförändrad. § 32.
Utsk:ts nu föreslagna hemställan är föranledd af en i Bonde-St. utaf Liss Lars Olsson från Kopparbergs län väckt motion, deri yrkats att »förbudet att i öppen salubod för handel med andra varor än bränvin, utan betalning, utdela bränvin måtte utsträckas till hela den gård, der handel idkas, äfvensom att idkare af fabriks- och handtverksrörelse, som gratis utdelar bränvin, må vara underkastad samma ansvar, som handlande.» Genom det svar, som Utsk:t på denna motion afgifvit, har den goda afsigt, som ligger till grund för densamma, icke vunnit något erkännande.
Motionären hade nemi. såväl sjelf, som genom andra, erfarit att, fastän bränvin icke utdelades uti den öppna saluboden, sådan utdelning likväl opåtaldt kunde ske på något annat ställe i samma gård, och således den goda verkan af detta förbud h. o. h. omintetgöras.
Man hade sett att de öfverenskommelser, som utaf köpmännen i flera städer blifvit gjorda, att icke i salubodarne utdela bränvin till kunderna, blifvit kringgångna på detta sätt, och att den bränvins-utdelande köpmannens rörelse 336 Den 4 Juli e. m. derigenom så ökat sig, att de öfriga blifvit tvungna att på samma satt kringgå öfverenskommelsen, för att kunna uthärda konkurrensen med honom.
Det är för att afhjelpa detta bedröfliga förhållande motionären gjort den framställning, jag äfven fästat uppmärksamheten på, och jaa hemställer, om icke hans afsigt kunde vinnas genom följande tillägg vid slutet af denna §: »likasom förhjudet att annorstädes eller annorledes i och för handelns befrämjande utdela bränvin.» Frih. Armfelt, Magnus:
Jag finnér visserligen att den siste värde talaren anser det mål, som Liss Lars Olsson syftat till, vara ganska godt, men jag tvekar likväl, huruvida det för uppnående af ett sådant ändamål kan vara skäl alt stifta en lag, som skulle kunna gifva anledning till så många besynnerligheter, som den af den värde talaren föreslagna.
A ena sidan möter svårigheten att bevisa, det utdelning af bränvin skett för handelns befrämjande; å andra sidan det orimliga deri, att en person, som är handlande, icke skulle hafva rätt att i sin privata bostad bjuda på en sup.
Det sednare tyckes mig vara ett bra nog håreit ingrepp i den enskildtes frihet.
Jag anhåller af dessa skäl om bifall till Utslcts förslag oförändradt.
Att, såsom den sisto värde talaren framställt, genom det af mig vid denna § föreslagna tillägg, det skulle vara en handlande betaget att bjuda sina vänner på en sup, tror jag icke är att befara, så länge uti tillägget finnas orden »i och för handelns befrämjande.»
Jag anser således att detta stadgande skulle blifva ganska välkommet, utom för dem, som ännu skulle vilja begagna sig af det utaf Liss Lars Oisson påpekade sätt att kringgå lagen; och anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på bifall till det af mig föreslagna tillägg till denna §.
Det förslag, Hr Ribbing här framställt, är så sväfvande, att jag icke kunnat rätt uppfatta det.
Likasom Frih. -Armfelt, anser jag det vara att gå alltför långt, när man vill förbjuda enskildla personer att utan betalning utdela bränvin eller andra spirituösa drycker för handels befrämjande.
Man kan ju tänka sig, att en person, utom sin bostad, i en lustträdgård, på ett värdshus eller annorstädes, påträffar en vän, hvilken han bjuder på ett glas punsch.
Linder samtalet öfverenskomma de, att den ene på en viss tid skall handla något af den andre, och följden af en sådan öfverenskommelse skulle blifva att den, som bestått undfägnaden, hade gjort sig förfallen till ansvar.
Det synes mig derföre vara alldeles overkställbar! att förhindra det bränvin utdelas i och för befrämjande af handel.
Det tyckes mig äfven orimligt att vilja förhindra Den 4 Juli e. m. 337 all utdelning af bränvin i samma gård, der salubod finnes, då intet hindrar mig, såsom egare af en stadsegendom, att uthyra i samma egendom lägenheter till en minuthandlare och till en krögare, och således försäljning af bränvin skulle vara tillåten i samma gård, der det vore ett brott att skänka bort en sup.
Eftersom jag icke lyckats göra mig rättförstådd, tar jag mig friheten att uppläsa §:n, sådan den skulle komma att lyda: »I öppen salubod för handel med andra varor än bränvin vare bränvins-utdelning, äfven utan betalning, förbjuden, likasom förbjudet att annorstädes eller annorledes i och för handelns befrämjande utdela bränvin.»
Sedan öfverliiggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels afslag derå samt antagande af ett tillägg vid §:ns slut af följande lydelse: »likasom förbjudet att annorstädes eller annorledes i och för handelns befrämjande utdela bränvin», blef propos. på bifall till Utsk:ts hemställan framställd och med ja besvarad. §§:na 33 och 34 anmäldtes vara oförändrade. §§:na 35 oell 37.
Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag biföllos och godkändes. §§:na 36, 38, 39 och 40 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§:na 41. 49, 52 och 54.
Sedan R. o. Ad., uppå Hr Gr:s o. Landtnr.s framställning, beslutat att dessa §§ skulle särskildt pröfvas, föredrogs §:n 41.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att i 3:dje mom:t blifvit genom tryckfel uteslutet ordet »af» emellan orden »vare» och »det», samt hemställde att detta fel finge rättas, hvilket bifölls.
I den nu gällande lagen om bränvinsförsäljning stadgas i lista mom:t af 4lista §:n: »Den som fjerde gån gen eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse med arbete från och med två månader till och med ett år.»
Det i denna § förekommande straff »fängelse med arbete» har Utsk-.t på goda skäl ansett böra utbytas mot någon af de i nyare tiders författningar förekommande tvenne straffarter: straffarbete eller fängelse.
Utsk:t fortfar likväl sedermera: »Med afseende derå, att den i 41:sta §:n af nu gällande förordning stadgade straffbestämmelse af fängelse med arbete icke får ådömas förrän H. V. 22 33* Den 4 Juli c. m. någon fjerde gången eller oftare med den i nämnda § omförtnälda förbrytelse beträdes, har Utsk:t föreslagit, att denna straffbestämmelse derstädes må ändras till straffarbete.»
Nu har det synts mig, att lika rätt det är att fängelse med arbete bör utbytas mot någon af de tvenne i nya strafflagen förekommande fängelsearter, lika tillbörligt hade det varit, att Utsk:t, då det skulle bestämma, med hvilken af dessa straffarter utbyte borde ske, tillvägagått med vederbörlig noggrannhet och betänksamhet.
Dervid förekommer först och främst, att, då man skall stadga ett straff, man bör tillse, huru den handling är beskaffad, som man vill bestraffa, antingen det är en handling, som i och för sig är brottslig, eller om den endast blir det derigenom, att den är en olydnad mot någon af staten gifven föreskrift, enär det är en ganska betydlig skilnad mellan dessa båda olika slag af handlingar och deras olika grad af brottslighet.
Man har också derföre i alla nyare författningar iakttagit den regel, att väl handlingar, som i och för sig innefatta ett brott, äfven om det vore ganska lindrigt, kunna beläggas med straffarbete, men att man icke borde gå så långt som att utsätta påföljd af straffarbete för handlingar, hvilka endast innebära förseelse mot en polisföreskrift.
Vanligen har man för delta sednare slag af brott utsatt bötesansvar, men när de äro af särdeles svår beskaffenhet, har man nöjt sig med att för dem bestämma fängelsestraff.
Hvar och en som något känner dessa saker, vet äfven att i sjelfva verket skillnaden mellan straffarbete och fängelse icke är särdeles betydlig, utom i hänseende till allmänna opinionen, hvilken alltid ansett straffarbetet medföra ett slags infami.
Detta förhållande — den ringa skilnaden i beskaffenheten af dessa straffarter, men deremot den skam, som allmänna meningen anser åtlölja straffarbetet — är hufvudskälet, hvarför jag anser olämpligt att, som Utsk:t föreslagit, för detta brott stadga straffarbete i stället för fängelse; men jag har, ännu ett annat skäl.
Uti det förslag till »författning om nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall», som blifvit af K.
M. framlagdt, tillkännagifves i 7:de §:n det sätt, hvarpå K.
M. anser att de i åtskilliga författningar förekommande straffarter skola vid verkställighet och förvandling jemföras med de i nya strafflagen förekommande straffarbete och fängelse.
Denna § lyder nemi. så: »Till fängelse med arbete skall ej vidare dömas, utan varde, i stället, fängelse, hvarom i 2 kap. 6 § af nya lagen skils, ålagdt på lika lång tid, som till fängelse med arbete dömas bort, dock ej öfver två år; är, innan nya lagen gällande blef, fängelse med arbete, antingen omedelbart eller såsom förvandlingsstraff, någon ålagdt, vare det, i afseende på sättet för verkställigheten, så ock vid förening eller sammanläggning af straff, lika med fän gelse efter nya lagen ansedt.»
Deraf synes, att K. M. ansett, att då nya strafflagen träder i verksamhet, skall alltid fängelse ådömas i stället lör fängelse med arbete, och att således, äfven om B.
St:r skulle underlåta alt förändra den författning, hvarom Den 4 Juli e. m. 339 nu är fråga, och man ännu fortfarande skulle kunna döma till fängelse med arbete, komme likväl, enligt förordningen om nya strafflagens införande och hvad i sammanhang dermed iakttagas skall, detta straff icke att anses såsom straffarbete, utan endast såsom fängelse.
På dessa skäl får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla den föreslagna §:n med den förändring, att det i första mom:t förekommande ordet »straffarbete» måtte utbytas emot ordet »fängelse».
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n oförändrad i alla de delar, som ej förut blifvit pröfvade, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till samma delar af §:n med den utaf Frih.
Armfelt föreslagna förändring, att det i lista momit förekommande ordet »straffarbete» utbyttes emot ordet »fängelse», hvilken propos. besvarades med ja. § 49.
Vid denna § tar jag mig friheten anmärka, att Utskit, utan att derför anföra skäl, helt enkelt med blott några få ord afstyrkt en inom Hederv.
Bonde-St:t väckt motion att lörvandlingsstraffet för böter, som enligt §§ 41, 43, 44 och 45 ådömas, skulle bestämmas till fängelse i stället lör till fängelse vid vatten och, bröd.
Som jag ingalunda betviflar att Utskit verkligen haft skäl för detta afstyrkande, anhåller jag att någon af dess ledamöter behagade redogöra för dessa skäl, helst jag, och kanske andra med mig, icke kunna inse, hvarför böter, som ådömas enligt ofvan uppräknade §§, i olikhet med öfriga enligt denna författning förekommande böter (hvilka förvandlas till fängelse), skola, då tillgång till deras gäldande saknas, förvandlas till vatten och bröd.
De handlingar, hvarför dessa böter ådömas, äro kanske redan på andra sidan Kölen fullkomligt obrottsliga.
Skulle deremot ingen af Utskits här närvide
Hrr ledamöter kunna nöjaktigt redogöra för skälen till detta beslut, anhåller jag att §:n mätte återremitteras, på det Utskit måtte komma i tillfälle att sjelft göra det.
Då nu gällande K.
Förordning angide vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, stadgar, att böter, sorn enligt 41, 43, 44 och 45 §§:na ådömas, skola vid bristande tillgång förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, samt detta förvandlingsstraff, genom de i nya strafflagen gilna förändrade bestämmelserna angide vatten- och brödstraffet, blifvit i högst betydlig 340 Deii 4 Juli e. ni. män lindradt, kail jag icke finna skäl att för närv:de medgifva ytterligare lindring för de ifrägav:de förseelserna, hvarföre jag anhåller om bifall till Utskits förslag.
Jag anser mig böra upplysa, att från aldre tider har erfarenheten visat, att de böter, som förvandlats till enkelt fängelse, icke medfört samma verkan som de, hvilka blifvit förvandlade till fängelse vid vatten och bröd.
Då oloflig bränvinsutskänkning är ett ibland de brott, som äro svårast att förekomma, särdeles på landsbygden, och mången torde finnas som, i jemförelse med den väntade vinsten, icke ansåge det föreslagna straffet af enkelt fängelse afskräckande, torde det icke vara rådligt att, i den syftning Frih.
Armfelt nyss förordat, vidtaga någon förändring i det för brott emot §§ 41, 43, 44 och 45 stadgade förvandlingsstraff, hvarföre jag anhåller om bifall till Utskits förslag.
Jag lemnar derhän, huruvida böter, som förvandlas till vatten och bröd, kunna hafva en mera afskräckande verkan än de, som förvandlas till enkelt fängelse; detta berättigar icke Utsk:t att lemna utan utredning en motion, som blifvit till detsamma öfverlemnad.
Det är för att Utsk:t åtminstone måtte upplysa om skälen, hvarföre det sålunda gått tillväga och lemnat motionen utan afseende, som jag fortfar i mitt yrkande att §:n måtte återremitteras.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:ii, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då svaren utföllo med inånga ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 54.
Bifölls. §§ 42 och 46.
Godkändes. §§ 43, 44 och 45 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 47.
Utsk:ls hemställan.
Bifölls. 47:de §:ns text.
Hr Nordenfelt: B. o. Ad. har i dag på f. m. beslutat, att mat skall tillhandahållas på utskänkningsställe.
Deraf blir Ben i Juli e. m. 341 en följd, alt något straff måste utsättas för brott mot denna föreskrift.
En sådan straffbestämmelse bar också förut funnits intagen i denna §.
Jag anhåller derföre att näst efter orden »Förbrytelse mot» måtte tilläggas »§ 4 mom. 2».
, godkändes texten, endast med den af R. o.
Ad:s beslut i afseende å § 4 föranledda förändring, att efter orden: »Förbrytelse mot» infördes orden: »§ 4 mom. 2». §§ 48, 50, 51, 53, 55 och 56 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§ 57 och 58.
Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag biföllos och godkändes. §§ 59 och 60 anmältes vara oförändrade.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Ut!åt:n: N:o 121, i ani. af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering; och N:o 122, i ani. af dels K. M:s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till skatte af de s. k.
Halländska kyrkohemmanen, och dels enskilda motionärers framställningar i ämnet.
Föredrogos och bilöllos Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Uttlåt:n: N:o 123, i ani. af dels K. M:s Nåd.
Propos. ang:de afsöndring af jord från häradshöfdinge-bostället Hvetlanda Thomasoch Kullagården i Ostra härad af Jönköpings län, dels enskild motionärs derom gjorda framställning; N:o 124, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. i fråga om ned sättning
\ räntan lör åtskilliga skogslotter å kronoparken Rella Tall på Öland; samt N:o 125, i ani. af väckt motion ang:de närmare bestäm melser i afseende å sättet för erhållande af skatterätt å krononybyggen.
Föredrogs, men begärdes af (lere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 126, i ani. af väckt motion ang:de frånträdande af kronans ratt till återlösen af de s. k.
Trippiska hemmanen i Halland. 342 Den 4 Juli e. m.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Utlåt:n: N:o 127, i ani. af väckt motion om ändring af § 2, mom. 3 i K.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, ang:de grunderna och sättet för markegångs-prisens bestämmande; och N:o 128, i ani. af väckt motion ang:de öfverlåtelse åt Warola församling af en kronotomt i Warola by, äfvensom om efterskänkande af räntan för densamma.
Föredrogs Lag-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 37, i ani. af väckt motion om ändring af kyrkolagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sjelfspillingar och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne.
Då ibland de ämnen, som för närv:de hvila på Ståndets bord, förekommer Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 37 med förslag till författning ang:de nya strafflagens införande och hvad i sammanhang dermed iakttagas skall, så får jag anhålla, att R. o. Ad. måtte besluta att detta Betänk, på föredragningslistan uppföres näst efter Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 36 med förslag till Ny Strafflag.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. , sitt bifall. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^8 e. m.
Onsdagcu den 8 Juli 186.1.
Justerades 2 prot-utdrag för d. 4 dennes samt pleni-prot:t för den 1 sistl.
Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att ibland R. o. Ad:s Hr Bankmän följande ledigheter uppkommit, nemi. inom 2:dra bänkm.-afd. efter N:o 125, Gr. Adlercreutz, fullm.
Hamilton, Jakob Essen; 15:te » « » N:o 1011, Hr Lagercrantz, Carl Gustaf; 17:de » » » N:o 1598, Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Bosén, Fredrik Carl; 2l:sta » » » N:o 1991, Hr Skjöldebrand, Erik Bo gislaus; 22:dra » » » N:o 2051.
Hr Furuhjelm, Elis; 24:de » » » N:o 22.80, Hr Hagströmer, Johan Jakob; 25:te » » » N:o 2320, Hr Akerman, Fredrik; Och anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr ledamöter inom nämnde afdelningar att i början af nästa plenum företaga val af en bänkman i hvardera af dessa afdelningar.
Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa följ:de skrifvelse från Svenska läkare-sällskapet:
Ad. inbjudes vördsamt alt med siri närvaro hedra den högtidlighet, hvarmed Svenska läkare-sällskapet Måndagen d. 13 Juli kl. 9 f. m. kommer att alläcka Professor Anders Retzii minnesstod i K.
Carolinska medico-chirurgiskä institutets park.
Upplästes ett af Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik, ingifvet mern. af följande lydelse:
Vördsamligen får jag, med anledning af en tillerriad resa, afsäga mig platsen bland R. o. Ad:s Hrr Elektorer, men får derjemte äran anhålla att vid min återkomst få begagna iriig utaf min riksdagsmannarätt.
Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. 344 Den 8 Juli.
För min helsås återställande vid någon badort är jag tvungen att på en tid lemna hufvudstaden; och får följaktligen afsäga mig min plats som Elektor, med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Ståndets Hrr Bänkmän att utse två Elektorer efter Gr. v. Rosen och Frih. Braunerhjelm.
Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter i Stats-Utsk:t efter N:o 2319, Hr Westerstrand, Carl Adil, och N:o 372, Frih.
Nieroth, fullm.
Frih. Åkerhjelm, Gustaf Knut; och belunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 213, Frih. Armfelt, Magnus; » 2092, Hr Wrangel, Eric Fredrik.
Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Banko-Utsk:t efter N:o 2195 Hr Edelstam, Gustaf Jacob; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1961, Hr Ehrenstråle, fullm. frih. Bennet, Otto Reinhold.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 258, Hr Svenske, fullm.
Frih. Cederström, Rudolf; och befanns dertill halva blifvit utsedd: N:o 1856, B.
Hr De Freese, fullm.
Bennet, Gustaf Fredrik.
Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 361, Frih. Edelcreutz, Jacob Daniel, och N:o 212 Hr Lind af Hageby, Axel Ferdinand; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 809, Hr Knorring, fullm.
Hr Mörner, Axel Gustaf; » 2227, Hr Dorchimont, Carl Johan Ferdinand.
Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s nedannämnde, d. 4 dennes bordlagde Nåd.
St:r, nemi.: ang:de upplåtande af en del utaf kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län till byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskolebyggnad; ana:de pension för framlidne f. d. Landshöfdingen m. m. L. A. Prytz’s enka ; om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län till den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen; samt om anslag för National-museibyggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader.
Den 8 Juli. 345 Föredrogs Vällofl. Borgare-St:s den 4 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 341, innefattande inbjudning till de öfriga Riksstånden att biträda Borgare-St:s vid behandling af Bevilln.-Utsk:ts Utlåt.
N:o 11 fattade beslut, ang:de stämpel å bouppteckningar.
Frill, af Ugglas, Gustaf: Borgare-St. har uti förev:de prot.-utdrag N:o 341 inbjudit R. o. Ad. att förena sig uti följande beslut: »Bouppteckningar, sorn utvisa behållning af minst 1000 rdr, förses med stämpel till |:dels proc. af behållningen i boet, i jemna hundratal af riksdaler, dock att befrielse från stämpel eger rum för efterlefvande makas giftorätt, hvilken, ehvad den utgör mer eller mindre, beräknas till hälften al behållningen».
1 berörde hänseende har R. o. Ad., sedan frågan vid dess förra föredragning blifvit återremitterad, fattat det beslut, att bouppteckningar alltid skola charteras för boets hela behållning, men att, sedan arfskifte upprättats, efterlefvande make skall vara berättigad att återfå den del af stämpelafgiften, som sig belöper på samma efterlefvande makes giftorätt.
Efter mitt förmenande är sistnämnde beslut verkligen bättre än det af Borgare-St:t nu föreslagna.
Bestämmelsen att bouppteckningar alltid skola charteras för hela behållningen synes mig vara ganska behöflig, ty ett bo kan ju finnas, der den efterlefvande maken icke eger någon giftorätt, och för sådant fall skulle en högst besynnerlig chartering komma att ega rum.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut lättade beslut, måtte lägga ifrågav:de inbjudning till handlingarna.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , vidblef R. o. Ad. sitt förut i frågan fattade beslut och lade prot.-utdraget till handlingarne.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 1 och 4 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 121, i ani. af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering.
Efter den utförliga och särdeles förtjenstfull a utredning, som Kammar-Coll. i detta ämne aflåtit, hade jag föreställt mig, att icke någon vidare fråga om samma ämnes återupptagande skulle vara att förvänta.
Emellertid har vid denna riksdag ett förnyadt förslag i ämnet blifvit väckt, och såsom skäl dertill har uti Utsk:t åberopats, att, oaktadt KammarColl. verkställt nämde utredning, betnälde Coll. likväl ansett uppgörandet af ett fullständigt förslag till upphäfvande af Svenska jordens nuv:de beskattningssätt ligga utom den verksamhet inom administrationen, som vore Coll. anvisad.
Detta har varit egentliga anledningen dertill, att motionärerne önskat en förnyad underdånig framställning i ämnet. 316 Den 8 Juli.
Denna fråga har förekommit, snart sagdt, vid hvarje utaf de sednare riksmötena, och dyker ständigt upp under olika skepnader; och jag anser fördenskull, att det skulle vara särdeles lyckligt, om samma fråga erhölle en sådan utredning, att det kunde blifva för R.
St:r klart, huruvida något förslag i denna riktning later sig verkställa, utan allt för stora rubbningar i bestående förhållanden.
Min enskilda öfvertygelse är den, att förslaget icke låter sig verkställa; men jag anser dock skäl vara att fästa så mycket afseende vid de önskningar, som bland en stor del af landets jordegare i detta fall uttalat sig, att jag icke vill förfäkta en åtgärd, hvarigenom man förvägrar dem den sålunda önskade ytterligare utredning af ärendet.