Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vår Regering hade ändå redan i Augusti upphäfvit exporttullen på spannemål.
Så mycket mer är Statens inblandning ännu af nöden, när fråga är, att försäkra vår nation om tillräcklig tillgång på spanmål, som detta behof äfven erkännes i Frankrike, och der föranledt till Statens mellankomst.
Må det i detta afseende tillåtas mig citera en författare
Say, hvilken så ofta nämnes såsom vår tids förnämste försvarare af den oinskränkt liberala Stats-oeconomien.
Med honom har jag sistl. år flere gångor samtalat i dessa ämnen, och han har sagt mig, att han ansåg icke en gång Frankrike kunna undvara Statens biträde för beredande af tillräckligt förråd af spannemål vid inträffande missväxtår, emedan Nationens enskilde Capitaler icke voro tillräckliga dertill.
Han ansåg ännu mer det Svenska localförhållandet er - 4°
Den i Juni i. fordra en sådan mellankomst från det allmännas sida.
Helt annat är förhållandet i England, der hamnar finnas i tillräckligt antal.
I Frankrike deremot är brist på hamnar.
Om detta icke kan sägas om Sverige, så äro de åtminstone en del af året tillfrusna.
Häraf följer att det ofta är omöjligt, att så ofta sorn behofvet fordrar, åstadkomma tillförseln, Jag tror, att en af orsakerna till de svårigheter och olyckor, som vi i Sverige i senare tider fått vidkännas i financielt och Statsekonomiskt afseende, härleder sig till hufvudsaklig del från illa förstådda moderna statsekonomiska principer, dem, vi icke vetat att localisera.
Man ser nu det misstag man begick sista Riksdag, då man afskalfade Magazins-inrättningen utan att sätta någon tjenlig anstalt i dess ställe, förlitande sig på verksamheten af den enskilta speculationen och tillräckligheten af de enskilta capitaler, då man likväl bordt veta, att våra publika cassör äro de betydligaste capitalisterna, och att äfven de enskilte capitalisterna kunna till sin fördel bättre och säkrare använda sina penningar på andra företag än på spanmålsupplag.
Visserligen anslog man ett Creditiv på Banken af r million R:dr till uppköp af spannemåJ, men blott i missväxtår, således till Utlänningens riktande, och på en tid, då man ej för samma summa kunde erhålla hälften så mycket spannemål, som af inrikes Producenter under goda år.
För öfrigt har jag De o i Jun i i. 4> vid flere Riksdagar, och redan i8i5, sä mycket ifrat emot Handelstractaten, rörande handeln med Finland, att jag icke vill mera orda härom, utan sluta med att yrka återremiss.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Guslaf:
Det är endast för att afgifva en upplysning, som jag begärt ordet.
Om jag rätt uppfattat Herr Ribbings anförande, har han sagt, att, genom sista Handelstractaten med Ryssland, Skånska handeln blifvit mindre gynnad än den Finska.
Om jag ej misstager mig, föllo orden så: att Finnarne äga rättighet att härifrån återföra varor, en rättighet den Skåningarne skulle sakna.
Jag tror, att Herr Ribbing haft orätt i denna anmärkning, men att hans mening kanske varit, att uttrycka, det Finnarne alltid vanligtvis härifrån återföra last, då deremot Skåningarne återgå tomma, emedan de i sin egen Province kunna erhålla alla de varor, dem de här skulle lasta.
Jag har således blott velat anmärka, att
Skåningarne aldeles icke äro mindre gynnade, än Finnarne.
Att vilja hålla Sädespriserna lika alla år, vore förmodligen icke nyttigt och dessutom alldeles omöjligt.
Äfven genom antagandet af Herr af Wingårds förslag, skulle man ej kunna hindra Sädespriserne att falla, men Väl hejda dem i stigandet.
Och sorn detta 42 Den i Jun i i. synes vara det enda man bör eftersträfva genom en Spanmålstull, och detta ändamål synes säkrare böra kunna vinnas medelst Herr af Wingårds förslag, än något af de öfriga, som blifvit uppgifne, får jag för min del understödja detsamma; och vill till den ändan söka undanrödja det inkast, att Traktaten med Ryssland, till följe hvaraf importTullen på Spannemål från Finland är hälften mindre, än från alla andra länder, skulle göra dess antagande omöjligt.
Denna Tractat är lika hinderlig för hvilken tullbestämning som helst.
Men emedan den af Herr af Wingård föreslagna tullbestämning är i sig sjelf den bästa; måste den också i alla fall kunna, bättre än någon annan, uthärda Tractatens olägenheter.
Uti en omständighet är jag likvisst tvehågsen.
Efter hvad pris skall nemi. tullen bestämmas?
Efter Markegången, eller efter priset för dagen?
I förra fallet blefve tullen oftast allt för låg, emedan den väsendtligaste importen skedde om hösten, och sålunda innan den af missväxten bestämda markegången blifvit satt.
I senare fallet åter, nemi. om dagens pris skulle tagas till norm, blefve tullen förmycket vacklande, och skulle derigenom hindra den enskilte speculanten.
Häröfver torde Utskottet böra närmare utlåta sig.
Efter hvad sorn blifvit mig sagdt, skall en värd Talare, under det jag en stund var frånvarande, påstått, att Den i Juni i.
45 jag yttrat, det Finnarne genom sista HandelsTractaten voro mera gynnade, än Skåningarne.
Sådant har jag visserligen icke yttrat, utan har jag då blifvit missförstådd.
Jag har endast sagt, att
Finnarne kunna med fördel härifrån återföra last, då Skåningarne sakna ett sådant tillfälle; Och jag trodde att man derföre borde akta sig för sådane Författningar, som gynnade de Finska Speculanterne, framför de Skånska, hvilka ej äga samma utvägar för afsättning af hvad de här skulle taga i återlast.
I anledning af ett uttryck uti Herr von Hartmansdorffs anförande har jag begärt ordet.
Han har sagt sig ej känna, hvilket pris på en tunna säd kunde anses billigt, för att lemna jordbrukaren en skälig behållning, sedan arbetskostnad och onera voro afdragne.
I Upsala Län är förhållandet sådant, att vid en afkastning till^6:te kornet, återstår efter ofvannämnde afdrag ungefärligen 1 tunna
Säd af tunnlandet, som försåld till 5 å 6 R:dr B:co gör på i5 tunnors årligt utsäde per Hemman, 75 å 90 R:dr, eller något mindre än hvad en Dräng kostar i lön och underhåll.
Antager man vidare för sanning påståendet, att den i jord inteknade skulden öfver hela riket uppgår till 60 millioner, hvilket per medium skulle göra circa 1000 R:dr på hvarje hemman, och från maxiniibehållnmgen 90 R:dr afdrager 60 R:dr 44 Den i J u n i i. räntebetalning, så återstå för jordägaren och hans famille circa 3o.
Om detta är tillräckeligt eller öfverflödigt mot behofvet, lenntar jag till Ridderskapets och Adelns upplysta beprofvande att afgöra, samt afhåller mig för öfrigt från något yttrande öfver den i Motionen föreslagna åtgärd, hvars inverkan på Sädesprisernas reglering, jag saknar nog theoretisk förmåga, att på förhand bedömma.
Hr Munck af Rosensköld:
Jag anhåller att få tillägga ett factum, som sistlidne Höst inträffade.
I stället att till England öfverföra den öfverflödiga spannemål vi i Skåne ägde, och der erhålla ända till tre gångor så mycket, i synnerhet för hvetet, som det i Skåne kunde uppköpas för, förde de Skånske handlande säden till Köpenhamn, hvarest spannemålen näst i Kiel gällde mindre, än i någon af alla de öfriga Östersjöhamnar.
Jo, okunnighet om conjuncturen i ett land, med hvilket de sällan haft communication i spannemålshandel; samt brist på capitaler att köpa upp Spanmål och afsända den till ett land, der man någon kort tid efter afsättningen kunde komma att vänta på betalningen, då man deremot genast efter afsändningen erhöll contant betalning i Köpenhamn.
Detta factum har jag endast velat nämna, för att visa, huru mycket man kunnat räkna på den enskilta speculationen, och huru Ständernes Den i J u n i i.
45 anvisning vid sista Riksdag på den samma blifvit honorerad.
Jag hade i-cke ämnat yttra mig i denna sak, om icke den siste Talaren tagit för afgjordt, att brist på Capitaler förorsakat, att man icke ingått i de nämnde speculationerne.
Det har ej varit brist på Capitaler; utan egenteligen brist på stadga i vårt mynt.
Vi hafva handlande, som speculerat ganska lyckligt, men som derigenom, att Coursell varit så vacklande, fått den samma emot sig, så väl när de trasserat som remitterat, och härigenom har all vinst blifvit tillintetgjord.
Förr än vi få Stadga uti myntet, förr kan ingen Handlande företaga andra speculationer, än dem, som gifva vinst för dagen; vår handel, urartar till krämeri.
Om den siste Talaren icke vöre Ledamot af det Utskott, åt hvilket våra Financers reglering är anförtrodd, skulle jag ej anse nödigt besvara dess Anförande.
Om det endast vore, såsom han påstår, brist på stadga i vårt mynt, som varit orsaken, att Skånes Köpmän sistlidne höst uraktläto, att utföra spannemål, och i synnerhet hvete, till England; hvarföre hafva de då gjort det i vintras, då både Assurancen och Matroshyran var mycket högre, men priserne allsicke stigit i England, och deremot inköpspriserne i Sverige myc - 46 Den i Juni i. ket stigit, ja utförselstullen sedan d. i Januari blifvit återställd?
Icke hade vårt myntvärde med vinterns början blifvit mera stadgadt?
Utomdess har Kursen sedan sista Riksdag, med undantag af missväxt-året, icke varit betydligen vacklande.
Och, hvad ännu mer vederlägger den värde Talarens anmärkning, Kursen har sedan sista Riksdag ej kunnat falla betydligt, men väl stiga betydligt, ett förhållande, som är gynnande för exporteuren, men icke för importeuren.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr GrefveJi och LandtMarskalken framstäld proposition, blef Bevillnings-Utskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Hans Exellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Friherre Stjerncrona, David, och Herr von Weigel, Christian Ehrenfried, den förre, i anseende till förestående afresa från Riksdagen, och den senare, för nödvändigheten att vårda sin liällsa, anmält, att de icke längre kunde fortfara att vara Ledamöter i Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet; i anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken anmodade Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att vid deras nästa sammanträde utse 2:ne nya Ledamöter i nämde Utskott, Den i Junii. 47 Föredrogs å nyo och bifölls Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 25 sistlidne Maji under N:o 33 afgifne, och den 29 i samma månad på hordet lagde, Utlåtande i fråga om sättet för undsättnings skuldernes liquiderande i Skaraborgs Län.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 13 sistlidne Maji under N:o 11 1 afgifne, och den a5 i samma månad på hordet lagde, Utlåtande öfver väckt motion om bestämda föreskrifter för befordringar inom Post-Verket och till derunder lydande befattningar.
På sätt min reservation utvisar, har jag ej delat de åsigter Utskottet uti ifrågavarande Utlåtande framställt.
Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att icke någre andre personer må anses competente till lediga sysslor inom och under Postverket, än de, hvilka förut tjenstgjort såsom Extra Ordinarier eller vicarierande Postmästare, samt derunder ådagalagt skicklighet, nit och pålitlighet.
Jag anser en sådan hemställan vara olämplig och utan ändamål; olämplig, tyomafsigten dermed skall vara, såsom här står, att blott de, som visat skicklighet, nit och pålitlighet må till tjenster vid Postverket befordras, sådant redan är i Regeringsformen föreskrif - 48 Den i Juni i. vet i afseende på befordringar till Embeten och Tjenster i allmänhet; och ändamålslös, emedan Kongl. Maj:t, äfven om
Han bifaller denna hemställan, i allt fall kan ena dagen förordna en person till Vicarierande Postmästare, samt dagen derpå utnämna honom till Ordinarie Postmästare; och det för öfrigt mätte vara klart, att den, som kan förrätta tjensten, såsom vicarierande, också kan göra den såsom ordinarie.
Dessutom anser jag, på sätt jag redan i reservationen yttrat, det vara orätt, att, under det så allmän klagan föres öfver Embetsmannapersonalens alltför stora antal, tillskapa en serskild Embetsmannacast af Postverkets personal.
Följaktligen anhåller jag om afslag å Utlåtandet.
Jag kan ej instämma i den siste värde Talarens åsigter, och inser ej några farliga följder af ett bifall till hvad Utskottet föreslagit.
Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, ”att hos Kongl. ”Majrt anmäla deras underdåniga önskan, ”det täcktes Högstdensamme anbefalla vederbörande Autoriteter, att såsom incom"petente anse alla sådane sökande till lediga sysslor inom och utom Postverket, ”hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra”Ordinarier eller vicarierande Postmästare, ”samt derunder ådagalagt skicklighet, nit ”och pålitlighet, hvilket sednare i synnerhet - I Den i J u n i i.
49 ”het vid desse beställningar för allmän och ”enskild säkerhet är af högsta vigt.”
Jag kan ej linna, att Utskottet härigenom på något sätt sökt intränga på Kongl. Majits rätt, att till sysslor vid Postverket befordra dem, sorn Kongl.
Majit linner för godt att dertill utnämna; men jag tror Utskottet endast hafva åsyftat iakttagande af en nyttig princip, den nemligen, att icke någon bör till Ordinarie Postmästare för ordnas, som ej förut varit vicarierande Postmästare eller Posttjensteman, hvarigenom man kommit i tillfälle att bed öm ma hans duglighet till tjernsten.
Derigenom skulle icke äldre eller blesserade krigsmän eller andre Embets- och Tjenstemän blifva utestängde från befordran till tjenster inom Postverket; de kunde blott icke erhålla sådana tjenster på stat, förrän de genom tjenstgöring inom Verket ådagalagt erforderlig skicklighet.
I följd häraf anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottets förenämnde förslag, helst, om det afslås, Rikets Ständer icke eller kunna till Kongl.
Majit ingå med den sednare delen af den föreslagna underdåniga Skrifvelsen, som lyder sålunda i ”Ut”skottet hyser den tillförsigt, att Kongl. ”Majit med synnerlig
Nåd täckes omfatta så”dane Embetsman, som längre tid inom Ver”ket tjenstgjort, då de kunna förete veder”börandes vitsord om trogen tjenst och vinsäd redlighet i ombetrodda förrättningar/’ 27 H. 4 5o Den i Jun i i.
Jag skulle likväl tro det vara orättvist, att icke sålunda fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på billigheten och rättvisan af att företrädesvis inom Postverket befordra de personer, som länge derstädes tjenstgjort, ofta med obetydliga löner, eller innehaft
Postmästaretjenster vid de smärre PostContoiren, och äro till befordran förtjente.
Desse hafva redan länge nog lidit af främmande personers intrång till Postmästaretjensterne, och det är hög tid att vidtaga någon åtgärd till förekommande af ett sådant missförhållande i framtiden.
Då sålunda den föreslagna Skrifvelsen icke skulle medföra Militairepersoners eller andre Tjenstemäns uteslutande från befordringar till tjenster vid PostVerket, utan endast dels föranleda till en undersökning om deras duglighet dertill, innan de på stat uppföras, dels fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på Postverkets äldre Tjenstemäns lidande genom bristande befordran; så kan jag icke annat än anse denna skrifvelse ganska nyttig, och förnyar derföre min anhållan om bifall till Utskottets förslag.
Grefve Brahe^ Magnus:
Jag instämmer till alla delar i hvad Grefve Posse, så väl härstädes munteligen, som i dess reservation emot Ekonomie-Utskottels ifrågavarande Utlåtande anfört.
Ständer icke anse sig kunna anslå tillräcklige medel till pensioner åt förtjente Militairer, som, genom Den i Junii, 5r blessyrer, sjuklighet och ålderdom, blifvit satte ur stånd att i krigstjenst fortfara, skulle det vara en besynnerlig åtgärd af Rikets Ständer, att, genom en sådan underdånig hemställan, som den af Utskottet nu föreslagna i afseende på befordringar till tjenster vid PostVerket, försvåra för Kongl. Majit, derest afseende fastades å ifrågavarande underdåniga önskan, den enda utvägen att understödja desse behöfvande krigare, hälst då i andra Länder, der Miiitairen åtnjuter icke obetydliga Pensioner af Staten, Posttjensterne äro nästan exclusift förbehållne krigsmän.
Jag förenar mig derföre i anhållan om afslag å Utlåtandet.
Herr Lefrén , Johan Pehr: Grefve Posse har i det hela utvecklat den åsigt af förevarande fråga, som jag fullkomligt delar.
Jag vill derföre-endast till hvad den sjste värde Talaren anfört, tillägga, det jag anser det vara nödvändigt, att tjensterne vid PostVerket få beklädas utaf icke allenast afskedade Militairer, utan äfven sådane civile Embetsmän från andra Verk, som af ålderdom eller sjuklighet måste lemna sine innehafvande tjensler, men äro duglige att sköta en befattning inom PostVerket.
Mig synes det vara orimligt, att förbehålla alla Posttjenster åt personerne inom detta Verk; och jag erkänner, att desse befattningar, med undantag af några få bland dem, af mig anses såsom pensionsanstaller.
Den er 4* - 5i Den i Ju ni i. forderliga skickligheten till dessa tjensters förrättande är icke stor eller svårlärd; blott redlighet finnes hos personen, fordras ej stora talanger för att väl uppfylla tjenstepligterne; och jag är öfvertygad, att Kongl. Maj:t vid befordringar till desse tjenster icke underlåter afse, att den person, som befordras, har dertill nödige egenskaper.
Jag afstyrker derföre den föreslagna underdåniga skrifvelsen, och begär afslag å Utlåtandet.
Grefve Levenhaupts Mauritz
Axel: Jag anhåller, att få till Protocollet anmäla, det jag fullkomligt instämmer i hvad Grefvarne Posse och Brahe i detta ämne yttrat.
Jag förstår icke, huru de värde Talare, som yttrat sig emot den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen, kunna finna densamma åsyfta Militairens utestängande från befordringar till Postsysslor.
Enligt Utskottets förslag är det dem, så väl som hvar och en annan, öppet att erhålla en sådan befattning, sedan de förut såsom Vicarier förestått dylika sysslor, och derigenom visat sig äga skicklighet dertill.
Förslaget åsyftar endast att förekomma sådane personers utnämnande till Posttjensterne, som icke ens kunna riktigt skrifva en Postcharta, och att Kongl. Maj:t måtte, mera än hittils, afse och behjerta Postbetjeningens och de mindre Postmästares billiga anspråk på befordran och löneförbättring.
Jag fort - D e ii i Junit.
5i får derföre att yrka bifall till Utskottets Utlåtande.
Herr von Hartsmandorff, August:
Jag anhåller, att få å nyo uppläsa Utskottets ifrågavarande tillstyrkande, och sedan yttra mig deröfver.
Det lyder sålunda: ”Utskottet tror sig böra tillstyrka Rikets Hög”lofl.
Ständer, att hos Kongl. Majit anmäla ”deras underdåniga önskan, det täcktes Högst”densamme anbefalla vederbörande Autori”teter, att såsom incompetente anse alla så”dane Sökande till lediga sysslor, inom och ”under Postverket, hvilka icke förut tjenst”gjort såsom Extra Ordinarier eller vicarie”rande rostmästare, samt derunder ådaga”lagt skicklighet, nit och pålitlighet, hvilket ”sednare isynnerhet vid dessa beställningar ”för allmän och enskild säkerhet är af högsta vigt.
Utskottet hyser den tillförsigt, ”att Kongl.
Majit med synnerlig
Nåd täckes ”omfatta sådane Embetsmän, som längre tid ”inom Verket tjenstgjort, då de kunna fö”rete
Vederbörandes vitsord om trogen tjenst ”och visad redlighet i ombetrodda förrättningar.
Af detta tillstyrkande kan ej annan slutsatts dragas, än att ÖfverPoslDirecteuren, eller den myndighet, som upprättar förslagen till ledige Posttjenster, icke får derå uppföra andra, än dem, som inom Verket tjenstgjort, och genom ådagalagd skicklighet gjort sig förtjente af recommendation.
Derigenom är ej Konungen betaget, alt till 54 Den i Juni i. desse tjenster befordra personer utom förslaget, och således äfven Militairer, för att på detta sätt ersätta dem bristen på pensioner af StatsYerket.
Utskottets förslag synes mig böra så mycket heldre bifallas, som, vid nuvarande förhållande, de lägre Tjenstemännen vid Postverket icke mera hafva hopp alt vinna befordran till Postmästare, utan varda endast daglönare åt desse , hvarföre det blifver svårt att till de lägre men derföre icke ovigtige befattningarne få pålitlige personer.
Hvilka åtgärder till förbättringar inom Postverket kan man dessutom väl vänta af Tjenstemän., som från belt andra sysselsättningar befordras dit, utlefvade eller skadade till lemmar och hälsa?
Behofvet påkallar dock en bättre organisation af vårt Postväsende, som står så långt efter Preussens, för att icke säga de fleste andra Europeiska länders.
Jag bestrider visserligen icke, att Militairen är i behof af pensioner; men det kan icke vara riktigt, att till dess afhjelpande begagna en utväg, som nedslår och skadar en annan EmbetsmannaClass.
Mig synes det åtminstone obilligt, att Postverkets Tjenstemän serskildt skola, genom förlust af deras befordringsrätt, ersätta Militairens brist på pensioner; och såsom ett medel att förekomma dylik orättvisa, anhåller jag om bifall till den underdåniga skrifvelse Utskottet föreslagit.
Jag är ej bland dem, Den i Junii. 55 som tro, att Utskottets förslag innefattar någon inskränkning i Kongl. Maj:ts rätt, att till Postmästare befordra de personer
Tvertom anser jag förslaget vara högst obetydligt, och derföre äfven öfverflödigt.
Men för att visa oformligbeten af en sådan underdånig hemställan, som Utskottet föreslagit, vill jag anföra ett exempel.
Vöre det icke olämpligt, om Kongl. Majit genom en skrifvelse till Rikets Ständer hemstälde, att de måtte utse sin Justitia» Ombudsman ur en viss Class, och dertill välja en person af bepröfvad skicklighet?
Ifrågavarande åtgärd från Rikets Ständers sida är härmed fullt jemförlig.
Och då olämpligheten häraf är så uppenbar, kan jag ej annat än afstyrka en sådan åtgärd.
Herr af Schmidt, Georg Lars „ hade inlemnat ett så lydande anförande:
Af EkonomiUtskottets tryckta Utlåtande N:o ni. rörande Postljensters tillsättande, finnér jag, 1:0 att ett af Utskottets i min Reservation, den jag hade äran Utlåtandet bifoga, upptagne skäl blifvit uteslutit, nemligen: att ingen till Postförvaltare borde få antagas förr, än efter att hafva minst 3:ne månader, som Vicarius, tjenstgjort; 2:0 att i min berörde Reservation citerades Utskottets ordalydelse rigtigt, nemligen: minst3:ne månader, men i den tryckta Reservationen förekommer: 3:ne år , och som detta misstag genom tryckningen säkert inträffat, får jag 56 Den i Jun il. såsom rättelse den äran sådant tillkännagifva, Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMar skalken gjorde proposition till bifall på EkonomieUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemsta Ide, om Ridd. och Adeln fann för godt afstå berörde Utlåtande.
Vid förnyad framställning af håda dessa propositioner, blefvo de åter på enahanda sätt besvarade.
Då vi tillförene mångå gånger voterat om ämnen, der det icke varit så mycket fråga om rättvisa för en lidande EmbelsmannaClass, som i förevarande sak, och då Utskottets förslag endast åsyftar rättelse i ett missförhållande, som hauske varit en följd af ett öfverståndet krig och det derefter inträffade betydliga afskedstagandet inom Armeen; så tror jag mig hafva skäl, att anhålla om votering öfver bifall eller afslag å Utskottets Utlåtande.
Hans Excellen ce Herr Grefve af Wetterstedt Gustaf:
Ehuru jag förenar mig i den mening att Utskottets ifrågavarande Ut - Den i J u n i i. 5?
låtande bör ogillas och afslås, vill jag dock icke, för att vinna detta ändamål, påyrka en votering, emedan det vore en onyttig tidspillan, om Ridderskapet och Adeln voterade i ett ämne, hvari pröfningsrätten ovillkorligen tillhör Konungen.
Jag grundar min öfvertygelse om den föreslagna skrifvelsens obehöfligliet derpå, att grunderne för befordringar till Embeten och Tjenster befinnas förut tillräckligt bestämde i allmänhet uti 28 §.
Men om jag skulle välja mellan de 2:ne Momenterne i Utskottets förslag, så valde jag företrädesvis det förra, hälst man bör förutsätta, att Kongl.
Maj:t utan erindran iakttager hvad som begäres i sednare Momentet, hvilket Herr Hjerta isynnerhet ansett behöfligt.
Om Konungen, såsom Herr von Hartmansdorff anmärkt, är af den föreslagna underdåniga hemställan obehindrad, att besluta, utan afseende på densamma; så frågar jag, hvad en sådan hemställan af Rikets Ständer tjenar till.
Det har blifvit medgifvet, att Postverket i andre Länder och i synnerhet i Preussen är bättre organiseradt än bos oss.
I Preussen äro likväl de fleste af tjensterne inom PostVerket beklädde af afskedade Militairer; och Herr von Schmiickert som, under StatsMinistern Baron Nagler, på ett så utmärkt sätt bidragit att organisera det Preussiska PostVäsendet, har alldeles icke genomgått tjcnstegraderna i Postverket, utan stridde vid Dennevitz under vår nuvarande Kon - 58 Den i J u n i i. ungs befäl, och liar derföre fått Svenska SvärdsOrden.