Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
2lr sörbryrelstn aker ringare, sa kan han anses för en odugelig Styresman af ett Riksens Sonderö werk-, och i sadant fall förklaras förlustig förtroendet.
Men akt wäija med sa liten urffiljninq art de walde personerne skulle kunna förnedra sig ända till att genom hrotcets beskaffenhet förtjena Hals-Jern, det bör om Rrkfens Sränder icke kunna tänkas.
Mangs instämde med Grefwe Oe la 6ardie, Herr von kkaus-ivvolik, Oarl <^uHsk. fag, Utskottets Ledamöter, bland hwilkas antal jag genom Höglost.
Rldderskapets och Adelns smickrande sörkrorntze jämwal har äran wara, hafwa lika med den wars Den 5 Iamrarik. warde Ledamoten Herr Grefwe sacob Os la tordis hyst den öfwerkygelse, att hw.-rken någon Swea Konung hädanefter företager försök emot Banque» stridande emot den magt och frihet, som uti Regerings, Formen blilwit Ko"uagen uppdragen, elier någon af de Herror och Män, hwilka erhålla silk Slandö kaiielse lii!
Fuiimäglig lili Banque», åsidosätter de piigker, hwilka honom enligt utfärdade Reglementen och Jnstruclfoner åligga, utan sorgfälligt söker sivara emot det utmärkta förtroende Ständet honom wisak, sa akt en AnswarsCag för bliswande Fullmägkige wore öfwerflödig; men som Lag Utskottet erhållit samteltge Riks--SlandenS befallning, att pro» jcct till en sadan
Lag författa, har det icke warit Uskottct killständigt denna'skyldighet
Sig undandraga; och wid utarbetandet deras har Utskottet följt de grunder, hwilka finnas förcskrlfne uti den af Banco Utskottet för Banco,Fnljmagtige sammanfattade Instruktion, samt lämpat Ansvaret för hwarje förbrytelse efter det straff wäre wise Lagstiftare riri I7Z4 ärö
Lagbok stadgar för brott, hwilka kunna närmast hänföras till lika egenskap med ifräga warande.
— Utskottet har således agscdt, att wid bedömmande af ringare förseelser, Lagens bud uti i8 Cap. HandelsBalken, borde landa lill rättesnöre; men as fwärare beskaffenhet, hwarigenom Banque» kunde tillskyndas bade känbart lidande, och förringande af dest Serit, Förbrytaren, fem jemwäl behrägcligt förhållit
Sig e« Mot sine puincipaler, boede stämplas pa lätt 4 Cap, i, 2 och 5 §. §.
Misiaäruingö.Balken, lemjördk nied is Cap 14 §. flsta Momentet Rättegångs - Balke» och 16 Cap. 4 §.
Händelö.
Balken med flere Lagrum i thy fall stadga; dock att t stället för stfwekS formst hen brottslige skulle pä bestämd lid hällas i förwar pa fäst - r8r Den 5 JanuarlL Fästning. — Ordsaken hwarfore Lag
Utskottet för de swarare förbrytelser icke tillstyrkt Lifsstraff, och jag ej eller nu för min del kan förena mig med hwad of, wannämde warde Ledamot i denna omständighet yttrat , har warit och är den, akt Utskottet och jag trodt, det i ett upplyst tidehvarf , da alla ciwilicera, dr folkslag afskaffa dylika straff, skulle beskugga den ädla Swensta Nationen, om Ulf nya lagar Vesta rysliga straff nämnas, och derigenom tillfälle öppnades arr föröka antalet af de blodlya dödsdomar, hwarctlt wara gamla lagar gifwa nog manga anledningar.
Ehuru Lagcklrskottec nogsamt inser, akt mangen brottsling häldre wandrade till Stupstocken än underkastar sig ett straff hwarmedelst han för sin framtid finner sig i Publiquen ivanhedrad, om Lagstiftaren och Lagskipare» öswerlemnade honom fritt wa!, som ater med rättwisa och ändamälet med all bestraffning, hwarken star att förena eller hittills warit öfiigt; — jemte det Fästnings, arbete är förwandi ingen af det straff Utskottet föreslagit, har och Utskottet trodt ett sädant färsigtighclösteg nödwandigk; emedan i annat sall, den som efter undergående af den bestraffning
Utskottet i öfrigt tillstyrkt, mäste finnas, vet han uti sitt foster, land icke kan förhoppas annat än allmänt föragt, torde begisma sig ulrikes och derstädes yppa de hemligheter , hwilka för BaiiguenS Credit mäste nöd-- wändigr hemlige hållos.
Enär för öfrigt förlust af äran jemte annat answar är stadgad för den som pä något sätt stämplar med Inländsk eller Utländsk man till Rikets förderf, ehuru han ej gitter skada göra enligt fista Momentet af l h 4 Cap. MchgarningS-Balken; för den som utan lof gijwcr ut de skrifter hwilka röra Rikets wärd Den 5 Januari»'. i8z ward och säkerhet; och han lönllga haga bör, enligt s §, af berörde Balk; för den som bedrägligt förhåller
Sig emot Borgenärer eller j allmänna sammanlefna»
Len enligt 4 §. 16 Ca», Handels - Balken och flere Lagens rum och utkomne Författningar i detta ämne; för den Fullmagtig, hwilken emot sin hnfivudman sä oredligt förhåller sig, som is Cap. §. sista Momentet Räkregängs- Balken stadgar m. m., sä har Utskottet trodt, att theresi emot förmodan någon Fullmagtig i Banqueu skulle sa förgäta sin Ed och pligt, att han man lof utlämnar hwad honom an, förtrodt blifwit, stämplar einot Banquen till Desi och söljakteligen Rikets skada, eller pa det uti Betänkan, det omnamde sätt, oredligt emot BanquenS sanna intresse och sina Principaler sig upsör, den samma äswen sa wäl bör förklaras förlustig
Äran, som den hmilken pa osman anförde sätt förorättat
Riket eller enskildte; hälst jamwäl BanquenS Credit styrkeS hos Utlänningen, om uti Instruktion, Reglemente och answarö.Lag för Fullmagkige i Banquen otwiswel. aktige demis finnas pa den Sanning, att Riksens Ständer derom warit angelägne, att sä midt i mensklig förmåga star, understes med Banquens förmalt. ning mä sörekommas.
— Och da en Militair, en Commendant a Fästning, en Uppbördsman eller annan Embets - och Tjensteman, icke kan sinna sig skymfad för det Krigs >Lagarne och wara allmänna Lagar, stadga rysliga straff för den, ssm pa swarare sätt bryter emot samma föreskrifter ehuru osta ej mindre desse föreskrifter, än och den förefallne händelsen är af s§ twetpdig beskaffenhet, att »villrådighet om bestulet, som bör fattas, kan äga rum äswen hoö den mäst redelige och nitiske, bör ej eller någon till Banco-Fullmägcig wald finna dek ,84 Den 5 Ianuarit. det wara förnärmande sin heder, om ett swart strass stadgas i de af Utskottet sörcflagne omständigheter, hwilka icke är» twetydigr, utan fa bestämde alt mist» lag eller willravighet huruledes föreskriften skall efter lefwas, icke ens hos den enfaldigaste kan aga rum.
Answaret i denna sörcflagne, som aila andra strafflagar, ar ju stadgat blolt för brottslingen.
Dec är således endast Förbrytaren, som ma rodna öfwer dec för honom bestämda öde, hwilkec han kunnm men icke welac uadwika.
Emedlertid om Högloft.
Nrdderska, pek och Adeln, sa wäl som de öfrige Riks- Scanden skulle anse den föreflagne AnswarS, Lagen till större eller mindre de! böra förändras och mildras , derot sadant pa Riksens Högloft Ständers uoplysta bepröfwande, och werkställighet i den delen skall fösta, sa snart Lag - Utskottet får del ak de emot Betänkandet gjorde eller widare skeende anmärkningar, allt estel!
Let afseende hwarje anmärkning enligt UcskoftetS öst wertygelse bör förtjena.
Förmodandes jag att Ridderskapet och Adeln ingalunda misityver det nit Utskottet wiiat för Ban« guens säkerhet, hwarpä Rikets wäl och afwen Sjelfständighet i hufwudsakestg matto beror, emedan Ut» skottet detzutom hast all anledning befara, ätt ett lindrig Anfmars-Lag i detta wigstga ämne, skulle snarare an e» sträng, ädraga Utskottet allmänhetens misinöje öfwer deras arbete, och finnas allt för myc« ket stridande emot den alswarsamhet Lagstiftarne utk alla andra Strafflagar, sa wäl för Milicaire soM Eiwile Embels och Tjensteman iagtcagil Grefwe körner ^ Astolf 6ör»n.
Sedan sag nu sinner ark, emot min förmodan, delta ämne ytterst.
Den 5 Januaril tkqare före äkerförwisandet kommit akt discureras, ans häller jag ott någor närmare fa ukreda det.
Det Hat .wisierljgen waric en kidepunct i Europa, da man genom en misimgen ömhet, grundat pä en origtig kheori, allmänt nog bemödade sig akt alldeles afskaf» fa dödsstraff.
Men man har snart mast erkänna, akk hwad man wille göra kill en »välgärning, efra ef blef annat an ett förlängt lidande.
Äfwcnfom man mäste medgifwa, ark der grswes brott svm sätta den enffildke i ert sirndkligt förhållande till samhället, har man också erfarit, att dek sinnes straff som äro swäs rare än det akt mista lifwet: och man har af bada besia orsaker atergadk kill den enkla grunbsattstn, akk der den xnskildke genom sikt förhållande gjordt sig till stende af jamhället, bor han ski jas derifrån, häldre än alt under ett långsamt lidande bstswa en börda för sig och andra. Hwad Vangucns säkerhet angar, som igenom de förcstagne straffen skulle wara bättre bewarad, sä torde jag fa anmärka, att det är icks straffets hardher men misiheten att bet följer pä brottet, som kan afhälla derifrån.
Är straffet för hardt emot förbrytelsen, sa frcstas
Domaren mera att uppleta de anledningar, som kunna förmå till lindring, och den brottslige sär derigenom mera hopp akt undgä straffet.
Deremot, dä straffet är i jämnt moksivaranbs förhållande kill brottet, är Domaren bäve igenom sm pligt och sin könsta kraftigare förbunden att blffwa wjd Lagens bokstaf. Wtd i fräga warande stadgan» de bör man alwen kaga i betraktande att de för hwilka denna
Lag är gjord, äro Riksens Ständers Fullwägkjge, genom deras fria ival kallade lill denna sörwaftning.
Att mista Ständers förtroende, är re Ridd, och Ad. pror. z B. dan 24» 186
Den 5 Januari,'. dan för dem ett högst ömmande straff, och dok ar åtminstone det som är närmast för handen wto fråga» om en förbrytelse emot SkändcrncS stadgande».
Akc ersätta skadan med sin agendom, kommer dernäst: och om Riksens Ständers Ombud kunde supponeras begå en förbrytelse, för haustén desia bada straff ej more tillräckligt, torde liswctS förlust mara wida att föredraga för allt wanhedrande straff.
Da redan t 152 ar Banque» blifwit förwaltad till det allmännas båtnad, uran sädana stränghekömatt, är det ark hoppas art wi i moraliskt afseende ej matte wara sä försämrade, alt de nu skulle mera wara af nöden.
Herr Lilverliolps, Oullak ^braiism.
Till Hwad jag förut haft äran anföra, anhaller jag fä tillägga: de uppgifna och för Banco.
Fullmagtige möjliga förbrytelser kunna wara af twänne hufwudsl. g, antingen sadana der grundlagens föreskrift öfwer, traves, eller brott emot Ständernas Reglemente och Författningar rörande Banco.Werketö sörwaltning.
Denna husivuds indelning af brett synes mig böra i, agktagaS wid bestämmandet af straffen. Ofwerkra, delsen emot ^Reg-rings - Formenö kydeliga föreskrift , mätte, enligt hwad lag kan fatta, ester ollman lag kunna behandlas.
En felaktig sörwaltning ater, mätte , esur förbrytelsens natur, pa mangfaldkga sätt kunna bestraffas, men dä den hufwulstakeligen är ett missbruk af ecr gjfwic förtroende, synes mig äswen en genom dom stadfästad förklaring att ett brottsligt ombud more Riksens Ständers förtroende sorlustigk, wa. ra der hardaste straff, som bär kunna stadgas för .esia brott.
Och hwad delta Straff beträffar, om an° u någon skulle finnas som an sage det lindrigt i jämförelse med de föreslagna, gör jag nilg dock förwisiad
Den 5 Ianuartt.
187 jag stall leswa den tid, dä dest hårdhet kanneS, da förlusten af ScändeiS förtroende, åtföljd af det allmänna föraktet, stall wara det mest smältande lidande som kan träffa en Swensk Medborgare. Grefwe Oe la 6ar6ie.
Instämmande fullkomligen i bwad Grefwe körner sa upplysande och wäl yttrat, tillstyrker jag alla wanhedrande straff mä ur denna Anfwarighetö-Lag utgå: jag hemställer om ctt Lif stämplat med wanära icke ar bättre akt förlora.
Ingen menniska, aldraminst en Adelsman, bör kunna det fördraga.
Herr von 8c!rultrionk,eim, Osviä.
Ehuru mycket redan blifwit talat om UistotketS förrflagne witen och bestraffningar för öfwmräoejsen af Banco Regte» me.itec, och i synnerhet emot diffamerande straff, som redan ivid den förutsatta möjligheten af arelöja företag sara Riksens Högloft.
Slä, ders Befullmägrigade Ombud, sa skulle jag dock ödmjukast wilja underställa om icke rädligast more, att icke nu ivid detta laggran. na ämne kaga något finalt beslut, förrän Banco - Utskottet författat den nya Insiiuction för Herrar Fullmägkige, och äfwen Sias .
Uistottet inkommet med filt förslag lil' för. steffer jör Fullmägrige wid det andra RikenS Högloft- Ständers Werk, eller Riks. gmdS.Contoiret.
Skoja Rewisorer hädanefter blifwa mera nyttige och werkfamme, samt äswen da lörses med mera myndighet, sä lära de ock jemte Instructionen, böra underkastas mera answanghet.
Således torde bäst wara att Lag - Uistoktets Betänkande finge hwila pä bordet, kill betz alla defia med hwarandra sa nara förenle sörestriftcr hunnit blifwa författade.
Herr Lilverjloffe.', Qulitlk , utbad sig fa anmärka, att da har fraga endast more om «n 188 Dm 5 I-rnunLi. en Answariqheks, Lag för Banco - Fumägtige, hade Banco.
U:ffotcct ät Lag- Utskottet meddelat alla nödiga upplysningar för akt bestämma brokkslighers Casus.
Mera hehö'dc ef h ller af Riksens Ständer lemnäs för att prö-wa lagen, cch enligt reglorna !ör BancoWeikels styrelse, komme ej heger den Instruclion som at Banco, Ukffotcct för Fmlmägtige ferfatlas, till Riksens Ständers kännedom.
Herr lannerstjärna, sostan VVUstsstn, Lag» Ulskotter har uti sikt
Betänkande om projecreradt answar och straff för Riksens Siänderö Fälstnägnge i >» Banquen, enär de icke iakttaga de skyldigheter, som dem i I"fm>ctionen bliswa sörcffrisne, i anledning «f ten uppgift bera, fom bliswit Lag - Ulffottel af Banco Utskottet meddelad, föreslagit bestraffung jain. wäl för den händelse, dä Fullmagtige ffuiie undeelä, ta, att, wid bestvarandec af Konungens Nådiga Pro, posuioner, j säff af följaktighet, jämte deras under, daiuga utlåtande, tillika insända den eller de särskiil. da meningar, som en eller siere Fullmagtige yttrat.
Detta Lag.
Utskotts Betänkande i omförmäite omstän, dig het, uti hwijket jag, wid öfwerläggningen derom i Lag-U skottet, förklarar mjg icke kunna med Lag-Ut, skottek i sä uma, kan jag icke heller nu här bifalla, of samma ffäl, som jag l Utffocrek ansört, det nem. ligen, akt jag anser eck sadant exprdiilonö-sätk icke böra Banco.
Fullmägtige förtskrifwas.
Jag har trodt ock) jag tror, ark, dä Banco,Fullmagtige äro Riksens Ständers JUprefentanter, och, i sadan egenskap, e, mellan Riksdagarne, i allt hwad Banguen rör, ut, öfwa Riksens Ständers magt, sa midt Ständernas dem meddelade Instruclion mrdgifwer, att Relationen rrMcn Konungen och Banco, Fullmagtige saiedes är den Den 5 Januarii - »89 ben samma som emellan Konungen och Riksens Sländer , sa bör ock, i följd deraf, expeditions-sättet ifrän Banco-Fullmägtigs tili Konungen wara enahanda med erpedttionösäkket frän Riksens Seander til! Konungen, dec will säga, arr Banco, Fullmägriges underdåniga swar pa Konungens Nadjga Propositioner, i enlighet med pluraliketens beslut förfaltadc, ensamt bör rill Konungen inga, ulan att akföijas af den eller de sär. skiidce meningar, som en, eller flere af Fullmagkige yttrat., Ekk annat och sävant eppeditionssatk, som LagIltskokteis Betänkande, om straff jör underlätet jagt» tagande deras förutsätter, är ester min tanka, olampeiigt och af ingen nytta, men skulle twärtom kunna bliswa mycket skadeligt, om i framtiden Riket ännu en gäng skulle bifsma sa olyckligt ark sa en Konung, som med Krigiska afsigkcr förenade Despociska tänkesätt.
En sadan Konung runde dä, af en eller någre Banco- Fullmägkige ät Sig beredde, hans afsigter gynnande färski dre utlakande, som blifwrk honom af Banco.Fullmägtige kungjordf, ehuru obehörigen, hämta anledning och stöd, acr »vidtaga steg, wädligs och förderflige för Rckek, san k skadligt och äfwe!>tyrlige för Banquen och desi bestånd
Om desto mine, angående expedilionssättet hos Banco Fullmägkige, yttrade tankar, dem jag l ödmjukhet underställer Herr Grefrven och Landtmarskalken samt Höglo,'ä.
Ridderffapeks och Adelns mogna ompröswande, skulle, soin jag förmodar, finnas rigiige, sa kommer srägan om answar för Banco, Fullmägtige i den omförmälka händelsen att sörfalla, och lärer Ridderskap?! och deln finna för godt anmoda Banco.Utskottet, att wrS författandet af den Instruktion, som kommer as Utskottet för Banco Fullmägtige alt utfärdas, jagtkaga , 6ii det of mig mot anmarkca espedittonsfätlek icke mät - Den 5 I,muarii mätte Banco, Fullmägkige riri Fnstructionen förestriswas.
Gresivs klomilion.
Lustaf ^Vathier.
Lag<Utskotttt har förestagit, akt när en Banco,Fullmagtig wid Domstol anklagas, antingen Hof.
Ratten elier Konungens Högsta Domstol, i lall malek agde någon gemenskap med Banquenö hemligheter, skulle astägga Tysthets-Ed.
Uiskorret har dock icke yttrat sig, hwilken som sktists bestämma huruwida en sadan Tysthetsed were af nöden.
Detta synes mig dock wigkigt akt dec afgjordes.
För min del sär jag foresta att dek uppdrages ät de öfrige Banco-Fullmägkige, emedan det ej kan ankomma pä Domarens pröfning, La han ej kan kanna malers beskaffenhet innan bet hunnit ttnLersökaö.
Äkskillkge hördes begära proposition till ätcrre, mist as Len förcstagne Änsivan'gherö,!agen.
Herr von 8ciru!l2Lr>!rckm.
Fastan jag begärt akt Lag » Utskottets i fräga warande Betänkande finge hwila pä bordet, wsre -ag icke hester emot desi äter, remitterande med «k!ölja»de Prokocolls-Utdrag ä denna dagenS öfwerläggnlngar uti ämnet.
Men anhåller da, att »vederbörande Utskott anmodas, akt skyndfammestgen sörfatta Reglementen och Jnstructioner för bänge Riksens Högloft.
Ständers werk, sä att Lag u skottek med mera precision kill hwarje punct och §., mä,sidan kunna soga iämpeliae och med allmänna lagar öswerensstämmande förbindelser cch witen.
Utom all annan orsak är ock angeläget, alt med detta arbete mä paskyndas, förrän nytt Wal till Fullmägtige i Bmiqacn och Rlksgälds.Contoirek företageS; Wiedan »vijkoren möjelige,, kunde blisiva sä beswaran dr - Den 5 Januarii.
Le och motbjudande, att en hwar torde undanbedja sig ett salunda anfönrodt Fusimägtigskap.
Om Re, glemenket för Banco-Fullmägtige icke mera nu an tillförene till Riksens Skänders Plena isin widd uppgifwas kan, sa böra dock asia de puncter och normer kunna meddelaö der laglig åtgärd tili behörig werksiäsilghet fordrades, eller lagligt bristande wild rimad öfwerlrädelse ägde rum.
Friherre Oecleisiröm, ^acvb. Jag får allenast ben äran crindra att Banco Reglementet nu, som astid förut, af Banco, Utskottet är författade, och hwarkcn meddelas Riksens Ständer eller kommer under deras pröfning.
De pnncter deraf som Lag utskottet behöft känna för att föreslå answar, äro redan lisi Lag-Utskottet uppgifna.
Hwad ater beträffar styl» digheren för Banco Fusimägrige att ej förneka en Ledamot, att lata desi mot pluraliteten stridande mening åtfölja expeditionen, är dek en fraga som ej hörer kil!
Lag- Ulffotkers pröfning.
Föreskriften derom är redan giswen af Banco.
Utskottet, och Utskottet har giswjt den efter ett noggrant öfwerwagande af Bans quenS interesse.
Wada» att Konungen ofen LedamokS särskilda mening, skulle taga sig anledning ark befalla Banco Fullmägtige, är ingen, när deras beslut redan förut är fatkadt, och de genom sjefwa Grundlagen ärd fredade för ali obehörig inflytelse: men Ledamotens re, serwarions-rätt bör ej inskränkas, ecb ert tillfälle att lemna Konungen närmare upplysningar än pluratitecenS beslut kunde innehålla, ingen betagas.
Herr Grefwen scb Landtmarskasken gjorde derefter proposition till arerremisi as Lag-U skottets Fö, slag till denna Answarighekö-Lag, med anmodan me sä I9L Den 5 Januarit. sä styndesamt sig göra later med omarbetadt Förflag inkomma.
Föredrogs ä nyo Lag-Ukstotlers den 2, December pä bordel laqve Betänkande angående det LagenS stad, gande, att Mö, af hwad alder hon wara ma, stall stånda under förmynderskap.
Herr von Lrrolrirck, k^enninA Astolf.
Det är i anledning af elt af mig afgifwit memorial, fom detta Lag« Ulstotkkkö Betänkande inkommit ; men Lag, Utskottet har äswen utiaiit sig öfwer en i Borgare« Ståndet wäkt fraga om instränkning i myndighet för Enka.
Da besia begge frågor stä med hwarandra i ett nära sammanhang, anhaller jag att äswen betänkandet öfwer den sistnamde nu matte fä uppläsas, och de sidan gemensamt wentileraö.
Herr Grefwe» ocli Laiidtmarfkalkctt: lat derefter uppläsa berörde Lag-U stotters den 21 December pä bordet laggda Protocolls Ucdrag af den zo Nowember, jemte Lag.U:stortets första Berednings-Pro, jecr cili Betänkande öfwer Herr Borgmästaren Hallbergs yrkande, att Enka alsid barde wara omyndig lill dest hon uppnatt 2i ar.
Herr von Ltrolrircki, kksnninZ ^6o!l yttrade, att wldlöfttghet wisierligen wore beswärlig, men attnär fräga wore om alt stadga en Lag af den wigk som denna, hoppades han ark den ursäktades för den goda afstgten, arc innan brflucet fattades fullständigt pröfwa amner och föreskriften.
Herr von Lrrolrircst uppläste derefter fölMde; Dcn 5 Januari»'.
192 Ödmjukt Memorial!
Ingen Nation har ännu hunnit och jag har in, gen anledning att ens kunna förmoda del någon hinner till ladan fullkomlighet, akt dcn formar göra en fullkomlig Lag.
Sjeitwa Naturen af olikheten riri före, kommande mångfaldige ma! och de olika sörhailanden, som yppas uti saker, hwilka i afseende pa deras ti, tul borde wara lika, lägga häremot sädana hinder, hwilka hwarken snisiek eller känslan formar häfwa, e, huru der förra i förening med en högre Philosophisk grundläggning understundom kror sig kunna hinna kill ert maj, som erfarenheten , grundad pa en längre handläggning anser aflägönat frän möjligheten uti »verkställigheten.
Hwad en upplyst Lagstiftare förmar består ber. uti att han giswer i allmänhet kloka och grundliga föreskrifter, utan akt dela sakernas inre beskaffenhet, som sällan uti motswarrwde mål kunna finnas oföränderlige» och kill fullo af enahanda beskaffenhet, och denna brist, som skall biifiva lika lang med Skaten, kan aldrig efter min kanka supleeras med annan Lag, stiftning, än ten, att Konungen äger rätt dispensera Lagen, enar z:dje mans rätt dermed ej kränkcs.
Utaf deste med flere skäl, som mina ingifva rvörd'amma Memorial» innehålla, har jag yrkat och tillstyrkt, alt Kongl. MaftS
Höga
DiSpcnsationsrätt matte uti ftelswa Lagen närmare förklaras och bestäm, maS; ost) ibland de ämnen, som jag uppgjswit är jem, wäl der angående tillfälle för qwinna att kunna såsom myndig sjelf la rada om sig och sick gods, hwar öfwer Lag-Ulffottet lemna! sikt utlåtande, af hwiiket jag in, RtVV »ch A. pror. 5 B. häm - -5- -94 Den 5 Januaris. hämtar att Lagutskottet icke allenast i stallet för att tillstyrka Kongl. MastkS Höga Dispcnsalions.rärr, an, sett lamptigast, att en Mö, som uppnätt zo är, skul< le hos Dommaren urwärka sig denna sörmon, utan o k halt den wärdnad om Enkor, akt de äswen wiste är borde hwila under CouratorerS wärdnad.
Da Lag-Utskottet insett det Lagens allmänna stad, gande för ogift Qwinna att alltid böra sta under förmynderskap, uran att til! undantag för samma re, gcl anledning är »vorden gisrve», Lagstiftaren långt st fran akt förfördela dccca kön lwerkom i del hela härmed befrämjat dest basta fa är wäl och meningen med den söreflagns Lagsörändringen grundad pä en lika wäl. görenhels principe, men om Qwinno-könct icke skulle inse wärdigheken och billigheten uli denna försorg, sa lara bade de och hivarje länkande ursäktas om de ef kunna sacra att wiöhet, dygd, stadga och förwärswade kunskaper icke bereda fäderne fvrmoner, sam andra Könets Är, utan andra förtjenster utkräfwa; men jag begifwcr mig ifrån ett anmärkning som skulle leda till kanske flera Paradeper, och i stället till skälen, hwar, uppå Lag-Ucstottet fästat sick utlåtande. no Zttt unga myndiga förklarade fruntimmer bliswit, genom andras list och egennytta, lidande.
Ehuru jag ej har mig bekant det Kongl. Mast under den för sturne liden i nader förklarat någon uug
Mö myndig, ty de hasrva aikid uppnädt mogna är och försedde med bewis, hwilka styrkt deras fräjd, stadga och sti.klighet art sköka sig och sitt gods, fä kan wäl ingen alder försäkra utestängandet af listiga och egennyttigt: försök.
Den 5 Ianuarir. ry5 Holofernes hade temmeligen långt skägg, da han ttpcffrades af listen.
Laban war wäl ingen yngling, enär han genom motsatt oeconomisk plan förlorade en stor del af sin fårahjord.
Uti sednare tider wjsar och Historjen akt större Corporationer afwen latit sig bedraga.
Sadane händelser, alkid oskijfokrige fran en blandad werld, hafiva allorig ledt till »agra förnyade an, sialter, och hwilken gitrcr freda förmyndaren jran fre, steijer? eiler hwilken skall comvoijera Conwoijen? 2:0
Att sadaye ansökningar böra hos
Dommaren afgöras, som skall äga bästa nilsalie, att pröfwa alla omständigheter.
Här har Lag-Utskottet antingen icke känt eller och förgätit, akt öfwer underdåniga ansökningar akt blifwa myndig förklarad.