Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Min anm., att intet stadgande finnes om sättet att vinna ändring i kronofogdens åtgörande, har man besvarat dermed, att klagomål naturligtvis finge anföras hos K. M:s Befh:de; men detta tror jag icke är så alldeles Den 17 December. 515 klart, och det säkra är, att ingen föreskrift derom är lemnad, icke heller om den tid, inom hvilken sådan klagan bör ske, eller huru förfaras skall, om K. M:s Befh:de finnér frågan vara tvistig, — om den då skall hänskjutas till domstol eller, det oaktadt, af Konungens Befh:de afgöras, samt hvarest den, som med Konungens Befhides utslag ej åtnöjes, eger deruti söka ändring; om ett sådant ändringssökande skall ske i Hofrätt eller hos något af Stats-Departementen.
En talare har yttrat, att den, som icke vill lägga hinder i vägen för föreningar mellan sådane personer, som dem, hvarom i förslaget är fråga, borde bifalla detta förslag.
Jag har icke hört någon enda af detta Stånds ledamöter tala mot sjelfva saken.
Alla hafva medgifvit nödvändigheten af en lag i det omnämnda hänseendet.
Man har blott önskat, att den måtte vinna en tydligare och bättre form.
Het är visserligen ett sätt, som ofta användes, att förklara hvarje inkast såsom ett de obotfärdigas förhinder; men detta sätt alt gå tillväga är endast en följd af fruktan för ett nederlag framdeles, en fruktan, som i detta fall synes vara alldeles obefogad.
En talare har också påyrkat ett stadgande derom, att barn, födda i äktenskap emellan kristen och jude, skulle uppfostras i kristna religionen.
För min del får jag på det allvarligaste motsätta mig ett sådant stadgande, hvilket skulle gå längre än § 10 i 1860 års författning, och enligt min tanka vara både obilligt och orättvist.
En talare, som anmärkt bristen på stadgande om sättet för upplösning af ifrågavarande äktenskap, har lör B. o. Ad. framställt ett förslag till dylikt stadgande.
Jag har för min del ganska mycken betänksamhet vid att antaga sådana lagförslag, som skakas ur armen och icke undergått den noggranna granskning, som vederbör, ocii jag hoppas att B. o. Ad. icke måtte gå så raskt tillväga att på detta rum omedelbart författa lagparagrafer.
På dessa grunder fortfar jag att yrka återremiss af Betänkt.
Hen hufvudsakligaste anmärkning, som den siste värde talaren framställt, gäller valet af den auktoritet, inför hvilken det civila äktenskapet skall afslutas.
Här är dock alls icke fråga om någon högtidlig vigsel, utan helt enkelt om att konstatera ett faktum.
Mörner har sagt, att häradsskrifvaren vore lämpligare; jag öfverlemnar dock åt enhvar, som känner dessa förhållanden, att bedöma om icke kronofogden ar dertill mera passande, då af denne fordras lagkunskap, som äfven i detta fall behöfves, och då han genom sin befattning är van vid göromål, som med det ifrågav:de ega en formel likhet.
Att åt domaren öfverlemna detta uppdrag, står i strid med hela vår lagstiftning, då nemi. domaren bör hafva att göra endast med sjelfva dömandet och icke med några notariats-åtgärder.
Domaren blir dessutom den, som får att pröfva, huruvida fel blifvit i detta fall begångna; och jag vet icke något land i verlden, der det civila äktenskapets afslutande blifvit åt honom uppdraget.
Man har äfven fästat sig vid 516
Den 17 December. att en af Preste-St:s ledamöter i Lag-Utsk:t icke reserverat sig, och antagit detta som ett bevis för, att icke alla prester vore så obenägna att vid dessa äktenskap förrätta vigsel.
Men denne Preste-St:s ledamot hade ingenting att i detta läll reservera sig emot, ty här är ju icke föreslagen någon kyrklig vigsel!
— Sedan jag sist yttrade mig, har frågan om lysningen ånyo upptagits och derom vidlyftigt ordats; men.
Mina Hrr, då här är fråga om en vigtig sak, låtom oss då icke förlora oss i småsaker, i dessa obetydliga betänkligheter, som icke äro af den ringaste vigt.
Hamilton har framställt ett förslag i afseende å sättet för dessa äktenskaps upplösande.
Denna fråga diskuterades ganska grundligt af Utslct., som kom tili den åsigt, att man ej borde i special-lagar inlägga sådana särskilda föreskrifter.
1860 års författning innehåller i detta afseende intet stadgande, och jag anser icke alls lämpligt att vid detta tillfälle göra ett undantag från den allmänna regeln, så mycket mindre som K.
Brefvet af 1795 derom stadgar.
Slutligen anhåller jag att få framställa det sista skälet för bifall till detta förslag oförändradt.
Då här är fråga om att antaga en lag, hvarigenom en förmån skulle beredas en viss samhällsklass, bör man naturligtvis äfven göra något afseende på huruvida denna klass sjelf blir belåten med förändringen.
Så har man äfven här vid lag gått tillväga, och de mosaiske trosbekännarne hafva förklarat sig nöjde med densamme, hvaremot de tillkännagifvit sig icke kunna gå in på just sådana tillägg, som här blifvit ifrågasatta.
Då vi nu vilja göra en handling af humanitet, så böra vi väl göra den på sådant sätt, att den verkligen medför det åsyftade resultatet.
Man har emot det af mig framställda särskilda förslag anmärkt, att det icke skulle vara nödigt eller lämpligt.
Ehuru jag vågar vara af en motsatt åsigt, skall jag icke, då min åsigt ej vunnit något understöd, besvära R. o. Ad. med någon vidare diskussion och ej heller med votering derom, utan inskränker mig till att endast anhålla om propos. å bifall till Utslcts förslag, i det skick det nu befinnes.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, anförde skriftligen:
Jag är nu i tillfälle att göra Hr Gr.
Liljencrants den ursäkt, jag är Hr Gr:n skyldig för ett missförstånd näst sista plenum d. 10 dennes, då jag nemi. vid föredragningen af Högh Konst.-Utsk:ts Mern.
N:o 3, ang:de 18:de §:n R. 0., trodde mig höra Hr Gr:n yttra: »jag afslår,» i stället för Hr Gr:ns anmälan: »jag afstår»; ett misstag å min sida ganska ursäktligt, då Hr Gr.
Liljencrants har sin plats å första bänken uppe uti Riddarhussalen och jag å en af de aflägsnaste derifrån.
Af grannlagenhet för den »otålighet», som vid besagde tillfälle gaf sig tillkänna att få den föredragna grundlags-förän - Den 17 December.
517 dringen afgjord, upptog jag då icke nrsäkts-frågan, ehuru den visserligen just då varit på sin plats.
Jag visste nogsamt att jag snart skulle blifva i tillfälle att, vid yttrandet ang:de denna med den förra nära beslägtade fråga, få så väl uti protokollet nedlägga ruin tillbörliga ursäkt för missförståndet. som ock gifva tillkänna att jag till en del förenar mig med Hr Gr:n, i afseende å nu föredragna fråga, det vill säga, ifall civil-äktenskap uti detta fall nödvändigt måste antagas, hvilket jag likväl ej anser vara nödvändigt, såsom jag vid slutet af mitt redan före detta plenum uppsatta anförande tager mig friheten vördsamt tillkännagifva, — och hvilka 2:ne slutpunkter äro för mig tillfyllest, att af detsamma lill Högl.
Lag-Utsk:t åtfölja, derest Betank:t, såsom jag förmodar, blifver återremitteradt.
Enär det är för mig både glädjande och smickrande att jag uti de flesta frågor är med den lika varm- som öppenhjertade, samt uti allmänna och enskilda värf så samvetsgranne Hr Gr.
Liljencrants liktänkande, begagnar jag detta första tillfälle att, på sätt jag gjort, yttra mig, helst jag medsamma får förklara, att det föreföll då mig — såsom vid många likartade tillfällen förut varit förhållandet med andre, ehuru de ej öppet tillkännagifvit det — minst sagdt besynnerligt detta quasiförsök att, oaktadt tryckfriheten här i landet är temligen oinskränkt, på detta rum vilja inskränka talfriheten.
Det händer nemi. rätt ofta, att då någon mindre talför, jag begagnar just detta mångtydiga uttryck, önskar yttra sina åsigter, — en rättighet, som dock torde böra respekteras, särdeles då densamma högst sällan tages i anspråk, — »otåligheten» gifver sig alltför mycket tillkänna.
För mig enskildt förefaller det i sanning smärtande att erfara denna »otålighet,» då jag med flit numera afhåller mig ifrån att yttra mig, ehuru en och annan gång jag funnit skäl och förhållanden icke vara nämnda, hvilka verkligen skulle kunna tjena i någon mån att belysa den då föredragna frågan.
De flesta förslag jag under mitt riksdagsmannakall alltifrån 1834 års riksdag tagit mig friheten vördsamt väcka, hafva — för saken glädjande — sent omsider, ehuru någon gång af andre upptagna, gått igenom.
Jag har velat begagna detta tillfälle att äfven härutinnan gifva mina åsigter tillkänna; och, beklagande, ehuru jag icke kan förekomma det, ifall denna min öppenhjertlighet misstydes, — i hvilket afseende, för att åtminstone mina ord f. n. icke skola blifva det, jag uppsatt detta mitt anförande skriftligt, helst vi på de längst aflägsna bänkarna ofta hafva det missödet att af protokollisterne icke kunna höras, särdeles då »otåligheten» gifver sig tillkänna, hvilket vid af mig påpekade tillfället äfven drabbade en aktad ledamot, som har sin plats på bänken snedt emot mig, på andra sidan om gången, — tvekar jag dock icke att fortfarande, såsom tillförne, handla efter hvad jag tror rätt vara: uti förefallande fråga lägga mitt nej uti voterings-urnan, ifall votering förekommer. 518 Den 17 December.
Skulle Betänkt återremitteras, anser jag delta förklarande vara för mig tillfyllest, att jag, ehuru många andra skäl kunde förebringas för afslag å Betänk:!-, endast med åberopande af hvad utaf reservanterne, särdeles Hr Doktor Forssell, blifvit anfördt, anser giftermål mellan kristna och mosaiska trosbekännare icke må uppå föreslaget sätt tillåtas.
Jag tror dock att saken, i sig sjelf och synnerligast för barnens skull visserligen föga önskansvärd, bör kunna medgifvas under andra föreskrifter, mera förenliga med nuvarande så väl kristna som judiska iakttaganden vid denna icke blott materiella och ekonomiska, utan äfven heliga förbindelses ingående.
Hvarföre skulle icke ungefärligen kunna så tillgå, som i afseende å andra blandade äktenskap?
Men om giftermål mellan kristen och mosaisk trosbekännare här i landet icke anses böra tillåtas, äro ju för dylika undantagsfall svårigheterna ingalunda så stora.
Kontrahenterna behöfva blott begifva sig till Köpenhamn eller Hamburg för att der ingå äktenskap, som kunde anses härstädes giltigt, och endast i lag stadgas i afseende å barnens förhållande så uti kyrkligt, som rättsligt hänseende, dervid mig synes att barn af sådana äktenskap böra blifva kristna, då makarne äro Svenska medborgare och fortfarande vilja uti Sverige sig bosätta.
Då bland de många talare, som här yrkat på återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk., en särskildt framställt den önskan, att jag icke skulle motsätta mig ett sådant beslut, och vid sådant förhållande min tystnad möjligen kunde tolkas som ett samtycke till denna begäran, har jag anhållit om ordet, för att tillkännagifva, att jag anser de framställda anmärkningarne, som efter mitt omdöme blifvit till största delen nöjaktigt vederlagda, icke vara af den vigt, att de böra förhindra bifall till K. M:s Propos.
Jag vill för öfrigt icke förlänga den redan utdragna diskussionen med att ytterligare upptaga en eller annan anmärkning, som måhända skulle kunna fullständigare än, som skett, bemötas.
De enda punkter, i hvilka anmärkningarne synas mig ega något fog, äro frågorna om sättet för lysning och för sådana äktenskaps upplösning.
1 afseende å lysning har jag redan uttalat min åsigt, att den är en rent borgerlig handling, och att någon obligatorisk föreskrift för dess ordalydelse icke förefinnes, men om min åsigt häruti är oriktig, och ett särskildt förklarande i denna syftning erfordras, så kunde sådant lämpligast ske genom borttagande af den antydning i kyrkohandboken, enligt hvilken man velat deråt gifva betydelsen af en kyrklig akt.
I afseende å sättet för ifrågav:de äktenskaps upplösning, kan det icke nekas att tillämpningen af allmänna lagens stadganden medför några oegentligheter, t. ex. varning inför kyrkorådet o. s. v., men samma oegentligheter förekomma äfven vid upplösning af andra äktenskap, der blott den ena kontrahenten är lutheran, och det torde icke vara skäl att nu i detta afseende lagstifta endast för äktenskap, deruti en Den 17 December.
519 jude är den ena kontrahenten.
Genom ett uppskof, som synes löga betänkligt, då i alla fall nu gällande stadganden under tiden kunna tillämpas, vinnes ock den fördelen, att man får inhemta någon erfarenhet om de nya förhållanden, för hvilka den nya lagstiftningen kan behöfvas.
Jag förnyar min anhållan om bifall till Lag-Utsk:ts Betänk.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt ITr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till, och dels återremiss af Lag-Utsk:ts förevarande Betänk., framställdes propos:r å nämnde yrkanden och besvarades med många ja och nej i blandning; hvarefter förnyad propos. å bifall till Betänk:t gjordes, och då svaren derå utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarades ja nu haft öfvervigten.
Sedan votering blifvit begärd, upplästes och godkändes följ. förslag till voter:s-propos.: »Den, som bifaller Lag-Utsk:ts Betänk.
Propos. om antagande af en författning ang:de giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder förenämnde Betänk., på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Lag-Utsk:t återremitteradt.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—87. Nej—48.
Föredrogs och bifölls Stats-Utslcts d. 13 dennes bordlagde Mern.
N:o 12, ang:de ytterligare tillökning af Utsk:ts kanslipersonal.
Kfter föredragning af Stats-Utsk:ts d. 13 dennes bordlagde Mern.
N:o 13, med återlemnande af en inom Bonde-St. väckt motion om tillägg i 15:de §:n af K.
Kungörelsen den 13 Nov. 1860, ang:de den allmänna beväringen, lades detta Mern. till handlingarne, med förklarande, att motionen ansågs tillhöra LagUtsk:ts behandling.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter å nyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 13 dennes bordlagda Betänk.
N:o 7, i ani. af väckt motion (N:o 128) om dels öfverlemnande till K. M. af Hr G. M. Stjernsvärds förslag till landtförsvarets ordnande, dels förändradt tillsättande tills vidare af regements-chefer m. fl. befattningar.
Föredrogs och bifölls Allra. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts d. 13 dennes bordlagde Betänk.
N:o 8, i ani. af vackt motion (N:o 135) i fråga om postförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänkm N:o 9, i ani. af väckt motion (N:o 190) om åtgärders vidtagande till beredande af sysselsättning och arbets-förtjenst för manskapet vid de värfvade trupperne; N:o 10, i ani. af väckta motioner (N:ris 168 och 173) rörande polisväsendets ordnande i småstäderne och på landsbygden m. m.; samt N:o 11, i ani. af väckt motion (N:o 139) rörande ordnandet af lasaretts- och k urhus-väsendet i riket.
Föredrogs och bifölls Exped.-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Mern.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till 11. o.
Ad. blifvit öfverlemnadt ett antal inträdeskort till Svenska Akademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag d. 20 dennes, samt anmodade de Hrr ledamöter af Ståndet, som af dessa inträdeskort önskade sig begagna, att anmäla sig hos Biddarh.-Fiskalen.
Anmältes och bordlädes nedannämnde Mern. och Utlåtm, nemi. från Stats-Utskottet N:o 14, med ett af chefen för statens jernvägsbyggnader afgifvet underd. utlåt, i ani. af Rikets sednast församlade Ständers underd. skrifvelse, ang. åtgärder tillberedande af besparing i anläggnings- samt drift- och underhållskostnaden för statens jernvägar; N:0 15, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de jordafsöndring från kapitens-bostället Bredaryd Norregård för utvidgning af Bredaryds församlings kyrkogård; N:o 16, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de upplåtelse åt Eskilstuna öfre kanalbolag af plats på Carl Gustafs stads gevärsfaktoris område för en slussanläggning; N:o 17, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår; N:o 18, i ani. af förre bokhållaren i Riksgäldskontoret J. E. Lindbergs ansökan om förhöjd pension; Den 17 December, 521 Bank o-Utskottet N:o 10, i fråga orri afskrifning af åtskilige vid låne-kontoret i Wisby balanserade fordringar; N:o 11, i ani. af ett utaf handlanden G. A. Wahlberg gjordt ackords-anbud; N:o 12, i fråga om årligt understöd för e. o. kontorsskrifvaren vid lånekontoret i Malmö C. G. Lohman; N:o 13, i ani. af förre vaktmästaren vid banko-diskontverket J. M.
Eklunds ansökning om erhållande af pension; Lag-Utskottet N:o 10, med återlemnande af väckt motion om ändring i föreskrifterna ang:de aflöning åt folkskolelärare och deras tjensteåligganden.
Härvid anmälte sig och yttrade Frih. Armfelt, Magnus:
Jag vågar anhålla, att R. o. Ad. ville besluta, att Lag-Utsk:ts nyss föredragna Retänk.
N:o 10 måtte få hvila på hordet, tilldess kändt blifvit, hvad beslut Preste-St. deröfver fattat.
Uppå framställd propos. blef detta förslag af R. o. Ad. bifallet.
Härefter anmältes och bordlädes följande från Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t inkomna Betänkm, nemi. N:o 12, i ani. af väckt motion (N:o 35) om upphäfvande af 84:de §:n i K.
Förordningen d. 6 September 1842, ang:de truppers och persedlars fortskaffande; N:o 13, i ani. af väekt motion (N:o 07) om afskaffande af nu brukliga biskopsskrud; N:o 14, i ani. af väckt motion (N:o 137) om förändrad grund för fördelningen af roterings-skyldigheten; N:o 15, i ani. af väckt motion (N:o 6) ang:de förändring i sättet för uppbörd af augments-räntorna; N:o 16, i ani. af väckt motion (N:o 128) om ändring i Iv. Förordningen d. 1 Oktober 1858, angrde tillverkning, vård och försäljning af krut; samt N:o 17, i ani. af väckt motion (N:o 41) om tillägg till K.
Kungörelsen d. 22 Maj 1852, i afseende på minderårige perso ners användande vid fabriker och handtverk. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3. e. m.
522 Den 20 December.
Lurdagcn (leii 20 December 1862.
Justerades 7 prot.-utdrag för d. 17:de dennes.
Hrr Elektorers lista vid val af två Suppleanter i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1,703 Hr Blomereutz, fullm.
Grefve Posse, Knut, samt N:o 460 Hr Krusenstjerna, Mauritz Adolf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde:
N:o 1053 Hr Hammarberg, fullm.
Gr. Mörner, Garl Robert Stellan; „ 2075 Hr af Huss, fullm.
Hrr Elektorers lista vid val af tre Suppleanter i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 112 Hr Lind af Hageby, Axel Ferdinand, N:o 2283 Hr Akrell, fullm.
Grefve von Rosen, Axel, och N:o 1465
Hr von Unge, fullm.
Hr Reuterskjöld, Axel Magnus Otto; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 2120 A. Hr Nauckhoff, fullm.
Hr Munck af Fulkila, Carl Bror; „
1678 Hr Estenberg, fullm. Gr. von Rosen, Axel; „ 2285 Hr af Klintberg, Ludvig Ferdinand.
Föredrogs Hederv. Bonde-St:s d. 17 d:s bordlagde transsumt af prot:t för d. 10 d:s, innefattande dels nämnde RiksStånds beslut i afseende å Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 6, i ard. af väckt motion ang. ändring i 2:dra §:n l:sta mom. af Kongl. Förordn. d. 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets löneinkomster, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena.
Ehuru jag anser ifrugav:de tillägg vara temligen öfverflödigt, enär författningen säger att suppleant skall väljas samtidigt med ledamot, så och vid det förhållande, att samma tillägg jemväl är ganska oskyldigt och oskadligt, vill jag, för min del, icke motsätta mig detsamma, utan hemställer, att R. o. Ad. måtte, med frånträdande af dess i ämnet förut fattade beslut, lemna sitt bifall till hvad nu föreslaget blifvit.
Den 20 December.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., antog R. o. Ad.
Bonde-St:s ifrågav:de inbjudning oell lade transsumtet till handlingarne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s d. 13:de o. 17:de d:s bordlagde Betänk.
N:o 7, i ani. af väckt motion (N:o 128) om dels öfverlemnande till K. M. af Hr G. M. Stjernsvärds förslag till landtlörsvarets ordnande, dels förändradt tillsättande tills vidare af regements-chefer m. fl. befattningar.
Utsk:ts hemställan, att förra delen af motionen ej måtte till någon åtgärd föranleda.
Jag hade förmodat att R. o. Ad. skulle företaga detta Betänk, i sin helhet; men då R. o. Ad. i berörde hänseende stadnat uti ett annat beslut, måste jag väl äfven ingå uti särskilda svaromål å de olika delarne af frågan.
Till en början anser jag mig ej kunna undgå att känna förvåning deröfver, — en förvåning, som jag anser mig ega all anledning att uttala, •— att chefen för landtförsvars-departementet icke är här tillstädes vid behandlingen af en sådan fråga, som den, hvilken nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Att så varit händelsen skulle jag särskildt derföre önskat, att jag haft för afsigt interpellera nämnde Stats-Råd i denna fråga; — och hade trott mig jemväl uti den omständighet, att hans företrädare uti embetet vid denna frågas förutgående behandling närvarit, ega stöd för hvad jag uti detta afseende förväntat.
Härefter uppläste Hr Stjernsvärd ett skriftligt anförande af följande innehåll:
Innan jag yttrar mig öfver det nu föredragna Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts afgifna Betänk.
N:o 7, angående af mig gjord motion, innehållande: »dels att R.
M. öfverlemna de af mig vid 1847 och 1850 årens riksdagar såsom motioner afgifna förslag till landtför svarets förändrade organisation, med underdånig anhållan, att den för landtförsvarets ordnande tillsatta komité måtte anbefallas att dem granska, samt till K.
M. inkomma med yttrande häröfver, för att R.
St:r vid näst blifvande riksdag blifva meddeladt i sammanhang med komiléns eget betänk., dels att alla militär-befälhafvare-, samt regements- och korpschefs-befattningar, hvilka blifva lediga under tiden intilldess beslut Olifver fattadt med anledning af landtförsvars-komiténs åtgöranden, måtte tillsättas endast på tillsvidare förordnande eller ock lemnäs 524 Den 20
December. otillsatto och de besparade lönerne tillfalla statsverket», så får jag förklara, det jag icke år nog förmäten, eller rättare sagdt icke nog enfaldig, för alt, under de omständigheter, sorn äro en följd af vår närvarande, af en och hvar utdömda ståndsrepresentation, i ringaste mån kunna förmoda, att min gjorda framställning, ehuru billig den än är, ehuru obestridliga mina anmärkningar emot
Utskits behandling af min motion än må vara, skall framkalla deri påföljd, som under andra förhållanden varit att förvänta.
Det är således endast för att åt framtida forskare uti våra nuvarande riksdagars protokoller lemna ledning för bedömandet hurti det med riksdagsförhandlingarne tillgick under den, som jag hoppas, närmast liggande tiden för ståndsrepresentationens upphörande, som jag går att yttra hvad nedan förekommer.
Hvad Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts af mig i det föregående omordade Betänk, angår, så gifver det i flera afseenden anledning till förundran och klander.
Vid innevarande riksdag har, med hänseende till det slåss titt-titt, som ty värr ännu eger rum emellan de fyra Riks-Stånden och deras förhandlingar, den af behofvet påkallade, högst nyttiga åtgärd blifvit beslutad, att alla inom sagde olika Riks-Stånd väckta motioner genast skulle tryckas och utdelas bland Stånden, för att vara tillgängliga och tjena till ledning vid Utsk:s-Betänk:ns behandling i plena.
Att med förbiseende häraf lösrycka ur sin ordningsföljd och behandla vissa motioner, ibland dem den ifrågavarande, innan den likväl blifvit tryckt och utdelad — detta förfaringssätt har varit orätt och ensidigt.
Den ifrågavarande motionen algaf jag nära motionstidens slut, hvilket synes af dess ordnings-nummer 128; således hade den icke förekommit inom Riks-Stånden till behandling förrän den blifvit tryckt och utdelad, så framt dess ordningsföljd tagits till efterrättelse vid handläggningen inom Utskit.
Annorlunda har likväl skett, och då derjemte den i Utskits Betänk, förekommande resumé af motionen är så ofullständig och stympad, att den blir vilseledande, så bar jag häraf sett mig föranledd att låta aftrycka motionen samt utdela densamma inom Riks-Stånden.
Kontroll finnes således deröfver, huruvida mina blifvande anmärkningar vid Utsk:ts Betänk, äro välgrundade eller icke.
Från och med den rubrik, Utsk:t gifvit min motion, har Utsk:t i hela Betänk:t gått på i en slags marche-marche, utan att dervid ihågkomma, att man vid en dylik accelererad rörelse skall vara mycket väl beriden, om man icke skall lemna efter sig en mängd, af s. k. gräsryttare förorsakade, luckor, i hvad mån denna figurliga framställning är på Utsk:ts förfaringssätt användbar, detta torde genom efterföljande utrönas.