Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa anmärkningar bar Utskottet lemnat följande högst oväntade svar: ”Utskottet har öfvervägat hvad sålunda an"märkt blifvit, men icke funnit de af Ri”kets Ständer år i8a3 anförde, och af Ut”skottet uti sitt förra Betänkande åberopade, ”skäl för tilldelandet af pension åt Landshöfdingen Järta i någon måtto genom des”sa anmärkningar förringade; utan förnyar ”således sin förut gjorde hemställan uti detta ”afseende.”
Jag öfverlemnar åt tänkaren, att göra sina reflexioner öfver detta Utskottets besked.
— Mig förefaller det åtminstone, som om Utskottet ansett sig äga Domsrätt i frågor, som angå disposition öfver Statens Medel , oaktadt Utskottet blott är en utredningsskyldig afdelning af RiksStånden.
Utskottet har öfvervägat, men icke funnit skäl etc. etc.
Hvad vill ett sådant Expeditionssätt säga, och huru bör det rätteligen anses?
Börjas icke vanligen sjelfva decisionen i alla Domar på samma sätt?
1 ilar Den i5 October.
273 Har då Utskottet betänkt hvad det yttrat; och hvar finnes väl något enda skäl, eller ens någon anledning vara af Utskottet uppgifven, såsom föreningspunkt för rättigheten för Herr Järta att få — och för skyldigheten för Svenska folket att gif-va — gralification — och på köpet en så ansenlig gratification?
Herr Järta, sorn sedan år 1809 skjutit en rätt dugtig fart på den blinda lyckans för mången annan bra karl rätt tröga bana, har icke velterligt gagnat sitt fädernesland mera, än han bort, på de platser dit han blifvit lyftad.
Men skulle lian ock hafva gjort det, så måtte väl icke gagnet bestått i sådane företag, som böra fördöljas för nationen, och hållas hemliga.
— Så ser det likväl ut, då Utskottet icke behagat, kanske icke kunnat, anföra en enda patriotisk gerning, som Herr Järta gjort, och varit af den art, att honom derföre bör som belöning rent af skänkas 2000 R:dr B:co hvarje år.
— Kanske om Utskottet för alt, enligt föreskriften i 56 §.
RegeringsFormen, utreda frågan, hade försökt en sådan utredning, och bestämdt, samt med tydliga ord rent ut sagt hvad patriotiska ge ruin:gar Herr Järta uträttat, så hade Utskottet uppfyllt sin pligt; men Utskottet hade måhända icke då kunnat orda om skäl för presentens ingifvande.
Utskottet har såsom grund för sina åsig45 II.
18 274 Den i5 Oetober. ter åberopat samma skäl, hvilka i8a3 års Ständer begagnat, då 2000 R:dr såsom pension beviljades åt Herr Järta.
Men Utskottet har likväl ej upprepat desse skäl, — det torde således icke vara ur vägen att nämna dem.
— Härvid bör dock icke eller förtigas, att 1823 års Statsutskott uti Utlåtande den 3 Julii först alldeles af styrkt all pension åt Herr Järta, emedan han icke uppnått den ålder eller tjenstetid, som författningarne bestämma för pensions åtnjutande vid afskedstagande, och det ej eller blifvit uppgifvit, att han genom sjukdomstillstånd hindrades fortsätta utöfningen af sitt innehafda LandshöfdingeEmbete; och då Statens knappa tillgångar icke medgåfvo 2000 R:drs pension åt Herr Järta, samt sådant dessutom skulle blifva praejudicat för andre förtjenstfulle Embetsman, sora under en ålder, då Staten af deras erfarenhet och verksamhet ännu kunde skörda frukter, taga afsked, att enahanda förmåner få åtnjuta, vore icke skäl att föreslå någon pension åt Herr Järta, enär det jemväl vore att förmoda, det tillfälle för honom icke saknades, att än vidare med sina kunskaper gagna fäderneslandet, på en plats, der nödig utkomst icke saknas.
Detta med gällande författningar enliga Utlåtande gillades af Hedervärda BondeStåndet, men återremitterades af de öfriga 3:ne RiksStånden; hvarpå Utskottet den \
September sig ytterligare utlåtit, likväl hufvudsakligen icke annorlunda än just så här:
"att Den 15 O e t o b e r.
Mi allseende till Herr Järtas patriotiska ät” gärder och utmärkta Embetsmannaförtjen”sterj ansåg Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla en pension af 2000 ”R:dr om året sålunda, att- den finge upp”föras på allmänna Indragningssta ten till näfsta Riksdagj men skulle då besparas, i hän”delse Kongl.
Maj:t derförinnan utnämde Herr ”Järta till något Embete i Staten med motsvarande lönevilkor.”
Sådane äro de skäl, hvarpå 1823 ars
kkoioeoi^M, hällne Hos Höglsslige Nidderstapet 04 Adeln wid Riksdagen i Norrköping Är i8 00.
Stockholm, !
TrMe i Kumblinssa Tryckeriets c»»»-»*»»*»»****') I 8 o o. l(H>ster i Räder utfärdade öppet Bref och Påbud til samteliga Riksens Ständer, angående en Allmän Riksdag den ro Martil innewarande ar i Sjö- och Stapel-Sraden Norrköping, och sedan Riksdagen pä nämnde dag bliswit i Norrköping pä öfligt sätt ulbläst, behagade Hans Kongl. Mant samma dag pä kapparren lil Landt-Marstalk i Räder utnämna En af Rikets Herrar, EspitLine-Itteucensntsn, Riddaren och Lomnrenäeuren af Kongl. Mattts Oräen Högwälborne Herr Grefwe kVIagnus I^reäric Lrebs, som genast, åtföljd as de bägge äldsta närwarande Grefwa-r, KaM. mar-Herren Grefwe Lbsrleg Lmil I^evvsnbaupr och Ofwerste Kammar-Junkaren samt Riddaren af Kongl. Rordstjerne.Oräsn Grefwe ^sscnki Ouilak Oxsniljeraa, begaf sig til de för Riddarhus.Cankzliet utsedda Rum, hwarest Hanö Lxeellencs mottogs af Niddarhus-vireLklonen och Betjeningen, och genast utgaf befallning om Anslag til Anteckning af Högloft. RidderffapetS och Adelns Herrar Ledamöter til följande dagen den n.Martti klockan ro förmiddagen, hwilkeu Anteckning pä denna och de nästföljande twanne dagar d. 12. och iz.
Markit efter uprop för sig gick, och Högloft.
Ridderfkapet och Adeln sammanträdde sörsta gange» i klsnum Fredagen den i4.
Martti, klockan half iO föremiddagen^ ^ans Lxcsllsncs- Herr Grefwe» och Landt,Marskalken vpuade sammankomsten med följande Tal: 4 Högwälborne, Wälborne Herrar, Grefwar, Friherrar, Riddare och samtelige Swea Rikes här församlade Högloft.
"Af en älskad
Konung kalkade, at med underdåniga och wälmenta råd ga Dest wisa afsigker til mötes, fullgör jag i denna stund en af be lmfwaste pligtcr mig äro alagda, i det jag har äran lyckönska Högloft.
Ridderfkapet och Adeln lil et förnyadt tilfälle, at offenteligen ådagalägga den listiga nit för Konung och Fosterland, som alltid ucgjort Swenska Riddersmäns stämpel.
Hwilken af ost, Mine Herrar! kanner ej med hwad outtröttelig omsorg war unge Konung oafbrutet joker befrämja Fäderneslandets sanna wäl, och det är Lil dest befästande, detta, äfwen den Andre Hr>oi.?ns högsta föremal, Kongl.
Mast sammankallat Dest trogna Ständer.
Wigtiga, mine Herrar! blifwa således wara öfwerläggningar.
Lugn, enighet och famsfälldt nit kräfwas nu, mera än någonsin, och desta sa oundgangeliga egenskaper wäntar Konungen af Sit Folk med den säkra tilförsigt, hwarti! den kistiga kärlek
Harr för det hyser och Dest Konungsliga dygder göra Honom berättigad.
At härtil upmana Ridderskapet och 2ldela ar för mig vfmerftödigt.
Tideböckren wittna nogsamt, at det Första RikS-Standet aldrig undandragit sig, at til twanns sa oskilljaktiga föremål, en wördad KonungS och en kär FosterbyggdS sjelfbestånd, af alla krafter bidraga.
Matrc loppet af detta wigtiga Riksmöte inkör Eurooas förundrade Folk ådagalägga, det ännu gifwes en Nation, hwars urgamla ädelmod af skenfagra ord, politiska willosattser och ärelystna förförare ej latit sig bedraga, och at denna ädla ståndaktighet medfört den lyckliga följd, at alla personliga Imerestsu sammansmält i detta enda, Konungens, Lagarnas och Fäderneslandets uprätthallande. (vedan jag fästak Högloft.
RidderskapetS och Adelns upmärkfamhtt a en sä allmänt glädjande 5 synpunkt, torde det synas förmätet af mig at wilsta hänföra densamma lil hmad mig personligen rörer, men denna angelägenhet är mig för öm at kunna här förbigås.
Af Kongl. Majit kallad at utföra et warf, i unn öfwertygelse dcc mest lysande en Swensk Konung kan anförtro, har jag lika wäl insett, hwilka egenskaper harti! fordrades, som jag billigt kror mig dem sakna.
Denna medwetenhet tolkade mit swar, och dec war endast min undcrsatkliga pligt emot en älskad Konung, minnet af Ridderskapets och Adelns ädelmod, och kan hända et förmätet, men ljuft hopp at gagna, som förmådde mig byta mit enskilidta lugn mot ärans ofta stormiga bana.
Matte jag ej bedragas i det glada hopp, at den listiga karlek och aktning jag hyser för det Stand, af hwilkct jag har aran wara Medlem, och min rena nit i Dest rättigheters bewakaude skal! tillvinna mig Dest wälwillja och förtroende.
Om någonsin Ridderskapet och Adeln hedrat mig med Sin wänskap och aktning, är det i synnerhet nu, jag wagar anropa dosta för mig sa owärderliga känslor och det är i deras dyrbara hägn, jag har äran mig innesluta."
Ester flutadt
Tal anmälte Hans Dxcellsncs, at Högloft.
Ridderskapet och Adeln, sedan Dest sista sammanwaro, gjort en betydlig förlust genom fransaller af Dest LsLrsterars, Herr Larl Oultsk Lungsncrema, som til sa hög grad hade mutit Ståndets förtroende och aktning.
Riddarhus, OireLkionen hade kil Leersmrars efter honom constiruerar Förste Riddarhus-Camzlisten Lilverstolps, hwilken Herr Grefwe» och Landc-Mar» skalken Högloft.
Ridderskapet och Adeli, nu föreställde och utbad sig at fä innesluta i Ridderskapets och Adelns ynnest och benägenhet.
Anmaltcs och emottogs en Deputation ifrån det Hcderwärda Bonde-Ständet, anförd af Riksdagsman» nen kökr ^oknston ifrån Jämteland, hwilken framför - 6 de Ständets wänllga hälsning och lyckönskningar til Riksmötets begynnelse.
Hans klxcsllsncs Herr Grefwen och Landt-Marskalken tolkade Ridderskapets och Adelns wanffap och förtroende för dec Hederwärda Bonde-Scandet, och Vspuksrivnsn afträdde, beledsagad såsom wid ankomsten.
Derefter uplästes fjorton §§. af ,626 ars Riddarhus-Ordning, hwarpa anmälteö och emottogS en Depurrrinn ifrån det Wallof!. Borgare-Standet, anförd af Stockholms Riksdagsmannen Herr Radman kcksI1<gulli, samt korrt derefter en Deputation ifrån det Högwordiga Preste-Srandek, under anförande af Biskopen öfwer Skara Stift och Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Or, cksn Herr Dorkar ^Vsickoman, hwilka hwar för sig yttrade stna krincipglers fägnad öfwer Ridderskapets och AdelnS samlande til detta Riksmöte, ock) af Hans Dxcellencs Herr Landt-Marskalken moktogo försäkran om Ridderskapets och AdelnS aktning och wänskap för sing Mcd-Stgnd, och afträdde, Imedlertid hade af Riddarhuset lcalen blifwit antecknad en Deputation, tolf personer stark, som nu upropades och afgick, under anförande af Grefwe Leader Fullmägtig, Herr Grefwe De^vendaupr, Liss, för at framföra Ridderskapets och AdelnS wänliga hälsning ktl de andra LslpeLinvs Standen.
Friherre ve Leer, Larl.
Wi äre nu ater församlade, Mine Herrar.' til et Riksmöte, dit wi äre i Nader kallade af Kongl. Majit, til at förmodeligen med Honom i underdånighet, tillika med wara Med-Ständer öfwerlägga om bästa medlen och sättet til Rikets Linanesrr uphjelpande, och i följe deraf Fäderneslandets wäl och den allmänna säliheken.
Dcstg angelägna föremål hafwa alltid warit Ridderska - pets och Adelns förnämsta ögnamärke och legat dem ömt om hjcrtat.
Jag ar öfwerkvqad om, at samma tänkesätt ännu rada hos Högloft.
Riddcrskapet och Ndeln.
Ridderskapet och Adeln kunna ej blifwa sig olika.
Dä wi äkwen böre hoppas, at wara öswerläggningar komma at ske i lugn, med enighet och förtroende, hwartil wi hasme sä mycket anledning, dä wi nu åge den förman, at hafwa lil wär Landt-Marskalk och Ordförande en Man, som ej annat kan än älskas af ost alla.
Han förtjenar det, genom sin börd, sit namn, sina. ädla tänkesätt och personliga egenskaper.
Matte da denna Riks, dag en gang förtjena et »värdigt ruin i Tideböckerna.
— Men, Mine Herror! wi lefwe uti et tidehwarf, der manga fördomar rada ibland Allmänheten emot wart Srand.
Desia fördomar böra häfwas; Allmänheten bör uplysaS.
Lät oH derföre lägga i en klar dag för Allmänhetens ögon, huru allas wära hjerton äro upcldade af nit för Fäderneslandets wäl och den allmänna sällheten; huru wara öswerläggningar ske i lugn med enighet och förtroende, och huru wara beslut alltid blifwa fattade pa de bästa skäl och grunder.
At til en början winna detta ändamål, tror jag wara nyttigt, at wara krokocoller blifwa tryckta.
Derigenom blifwer
Allmänheten kunnig om wara göromål, öswerläggningar och beslut.
Hade 1789 äts Riksdags krotocoller blifwit tryckta, hade mycket af de skuggor, som blifwit kastade pa Ridderskapct och Adeln, warit sörsivunna.
Har wore myc, ket al tillägga och flera skäl at,anföra' men det ar ej nödigt för et högt uplyst Ridderskap och Adel.
Det wore endast at trötta Edert tålamod, Mine Herrar!
Jag afhaller mig således derifrån, och wagar allenast til Högloft. RidderskapetS och Adelns benägna bifall foresta, at RidderskapetS och Adelns krorocollsr mä efter hand, sä fort sig göra later, blifwa befordrade til trycket och utbeder mig häröfwer Herr Grefwens och Landt» Marskalkens proposition.
8 Hans klxcelleace Herr Grefwe,, och Landt-Marskalken gjerde häruppå propoluion, hwilker, nied ^ja! besmaradeS.
Sedermera uplastes flutet af Riddarhus-Ordningen, femte 1778 ÄS Tilläggningar til den samma, samt (ileremoniellsr eller den sa kallade Ordningen wid Riksdagens början ar izvo. ?lnmaltes, at de andra Ståndens Dspmsrräs moro r antagande för at gemensamt med Dsputerscks af Ridderskapec och Adeln och under Landtmarskalkcns anförande i underdånighet upwakta Hans Majtt samt Hennes Mant Drottningen, i anledning hwaraf Ridderskapers 06) Adelns Depursrion, 48 personer stark, afaick med Hans Lxcellencs Herr Grefwe» oest LandtMarffalken, som kemnade klubban ät Herr Grefwe Lias D-^enksupr, hwilken nyst hade återkommit med den ve^utLtloa, som afgatt at benevenlers de andra Standell.
Grefwe liewen II aup t.
Dä jag malte mig at åtfölja den Deputation, Högloflige Ridderffapet och Adeln befallt afgä till dest Med-Stander, war det med den önskan at fä äran anföra densamma.
Til den ändan har jag mig til minnes upsatt nägra tankar.
Den lyckeliga kännedom, jag ager om Ridderskapets och Adelns tänkesätt, har styrt mia penna, och det ar i hopp at röna dest smickrande bifall, jag magar utbedja mig, at fa dem nu uplafa och til?roweo1lLc bilägga.
Dervenksupr uplaste derpå följande
Tal: Til det Högwördiga Preste-Ståndet.
Af Ridderskapet och Adeln äspurersäe, at aflagt ga
Dest skyldiga tacksägelse för Högwördiga Preste SkändetS - 9 Ständeks wänliga hälsning, är oh afiven updraget ak a Wärk Stånds magnar lyckönska Högwördiga PresteScandet cil en lycklig förening med sina Med-Srander.
Ridderskapet och Adel» äger den siufwa öfwerlygelse, ac det Ständ, hwars dyra kall i synnerhet blifwit, at warda och sprida Religionens dvrbara sanningar, ak osma och besramia alla Christendomo dygder ^ skall med sina gällande förböner och bewekande efkerdömen werksamk bidraga at liswa och underhålla den allmänna Enighet, Nu och Sjelfförsakelse, som wal alltid medföra de lyckligaste följder; men hwilkaS offenccliga utöfwande i et bistert lidehwarf och under förestående Riksmöte mer än någonsin kräsivaS.
Da denna glada bfwertygelse kraftigt bidrager ak nara dcc hopv, Ridderfkapet och Ndeln tror sig böra hysa om endrägtighet i upfyllande af de höga pligter, hwartil wi äre kallade, stärkes detta ännu mera af atankan a den wälsignelle en wördad Konungs oskrymtade
Gudsfruktan skall fran himmelen nedkalla öfwer er älskadt enigt Folk.
Under en sä glad förhoppning och med den fasta föresatts, at, efter yttersta förmåga, bidraga kil et kark Fosterlands waraktiga Sjelfbestånd, utbeder sig Ridderskapet och Adeln, at i Högwördiga Preste-Ständetö wän« skap och förtroende fa wara innesluten."
Til det Wällofliga Borgare-Ståndet.
"Utsedde af Ridderskapet och Adeln at betyga Dest erkänsla för Wällofliga Borgare-Scandeks wänliga häls» ning, aligger ost äfwen ak a wärk Stånds wägnar ådagalägga Dest fägnad öfwer Wällofliga Borgare-StändekS lyckliga hitkomst.
Ridderskapet och Adeln har ej undfallit de wigtiqa föremal, som föranledt Riksens HZqlost.
Ständers sammankallande til detta Riköinöte.
Wi åge alle den gla L - ro i?"'- da wisthet, at den Konung ost kallat ingen högre tils, eds» ställelst kan njuta än at i sainräd nied trögna Undersam» re bereda och pa oswikeliga grunder stadga et gemensamt älskadt Fosterlands inhemska wälmagt och uria dska aktning.
En sa tjusande öfwerkygelse ragar RidderskapelS och Adelns nit för Allmänna basta.
Det räknar för sin högsta ära at lil »vinnande af ct sa ädelt föremal gifma och taga esterdömen.
Ridderskapec och Adeln kan ej irra sig, da det hyser den glada öfwertngelse at i hivarje Ledamot af Wällofliga Borgare-Srandet sinna en Swensk Medborgare, som i nit för Fäderneslandets wäl ifrar at bewisa, det rätta begrepct om de dygder och pligter, som sa wäsendteligen stämpla den sanna medborgerligheken i Swenska Riksdagsmäns hjerran, aldrig kan förlydas, mindre utplanas.
Delande vesta höga kanflor med sina Med-Skand, och under det mest tilfredsställande hopp om deras kraftiga inflytande a wara wigtkga förrättningar, utbeder sig Ridderskapet och Adeln, at i Wällofliga Borgare-SlandetS wänskap och förtroende fä innesluta sig."
Til det Hederwärda Bonde-Ständet.
"Ridderskapet och Adeln har updragkt ost, sina Osxueersäs, at hos Hederwärda Bonde»Standet yttra sin tacksamhet för dest wanliga hälsning, och bjuda detsamma et »vänskapsfullt, walkommit!
Kallade til detta Riksmöte af en Konung (lika lyckligen känd för sparsamhet »ned Rikets medel, som nitälskan för alla sina Undersatares wäl) at med Honom öfwerlägga, utse och »verksamma göra de medel, hwarigenom et älskadt- Fosterlands samtida bättre och fram» tida lycksalighet säkrast ma winnås och befästas; anser , Ridderskapet och Adeln för sin yppersta pligt, at med oinskränkt nit af alla krafter bidraga til et sa stort föremål. n Riddcrskovet och Adeln hyser den säkra och tilfredsställaiwe ulförstgt, at dec Ständ, hwarö yrken sa nära med Des' instämma, hwarö sannskyldiga inreresten sä n ira med Dest äro förenade, skall lifivaö af samma nit och eldas at lika arra at befrämja et sa ädelt wärf.
Matte vesta bada Ständ, genom hwilkaö omtanka och arbete en älskad Fosterjord gorrö frugtbärande, hwilkaS heliga pligcer äro at gemensamt den försvara, och som af enighet och lugn njuta lika sällhet, som de genom split och oroligheter sänkas i lidande, aldrig utur ögnasigte förlora, ac hwad pä Fäderneslandekö altare offraö, alltid rikeligen Återkommer, och at waraktigt enskilldt wäl aldrig uran stadgadt allmänt wakstand kan erhällaö.
Intagen af desta känslor, vfwertygad at de delaS, ock under listigaste afwaktan a deraö lyckliga inflytelse pä wära wigtiga öfwerläggningar, inneflurar sig Rid» derskapet och Adeln uti Ärbara Bonde-Standetö wänskap och förtroende."
Hans Kxcellence, Friherre gVackrmeister, (larl ^6am, föreslog at dcsta wackra
Tal mätte befordras lil trycket.
Grefwe Kalling, ?skr, killade otj Landt-Marskalkens
Tal likaledes mätte warda tryckt.
Bisöllö.
Uplästes Riddarhus-DireÄionens'
Riksdags-Be-^ rättelse, som remittersäeg til det framdeles tilsorordvande Riddarhus > Utskottet.
Under läsningen äterkom Ridderskapets och Adelns stora Deputation ifrän upwakcningen hos Deraö Majestäter Konungen och Drottningen, och Hanö LxcsIIencs Herr Greswen och Landt.Marskalken förmälte, det Deras Majestätcr » de Nadigaste ordalag yttrat Deras wglbehag öfwer denna Riksens Ständers underdåniga »vördnadsbetygelse.
Uolästes och remiuer^äer til RiddarhuS^Ulskottek Wadstena Adeliga Jungfru-StiftS. vireAlous RirsdagsBerättelse.
Anmältes och emottogoö twanne Kongl. Majtts Ofwerste Kammar - Junkare Herr Grefwe b Oustsk Oxrnstjerna, Riddare ak Nordstjerue-Oräsli och Herr Larl konäs, Lammenösur af samma Oräsn.
Grefwe Oxenstjerna, som förde ordet, berättade, cit Hanö Ma>:t updragic Herrar Ofwerste Kammar-Iunkarne at framföra Dest Nådiga hälsning, fanit befalining til Ridderskapet och Adel», ar i morgon klockan half n förmiddagen sig instnna i Stadens stora Kyrka til Riksdags - Predikans afhörande, och derefter wara Hans Mast följaktig pä Riks Salen: Hwarjamte Hans Majit i näder behagat bjuda ;o af Ridderskapets och Adelns Ledamöter ak spisa middag wid en för dem anrättad Taffel.
Herr Grefwe» och Landt-Marskalken bad Herrar Ofwerste Kammar-Iunkarne för Hans Mast.r frambära Ridderskapets och Adelns underdåniga wördnad och tacksägelse samt försäkra at Hanö Maj:tS befallning efterkomma.
Ridderskapet och Adeln ätskilldes klockar; en qwart til Tu.
Lördagen den 15.
Martn, klsnum klockan ro förmiddagen. -^ans Lxcsllencs Herr Grefwe» och Landt-Marskalken föreställts angelägenheten, at til Riksdags geroma - ——- IZ lens snara begynnelse bl lektorer matte skyndesamt wals jas, och utsattes kil detta Wals förrättande nästkomman» de Mändag, den 17.
Martti, i likhet med hwad de öfriga I^Ll^cQive Scanden alwen för sig beflurit.
Til förekommande deraf, ak obehörige
Personer skulle kunna sig i Ribderskapets och Adelns öswerläqgningar intränga, fann Högloflige Riddeigkapet och Adeln, uppå Herr Greswens och Landt-Marjkalkens föreställning, nödigt, at ej allenast i allmänhet hwarje Ledamot af Ridderskapet och Adeln wid inträde i Samlingsrummet, utan ock de assande Oopuraiioner wid återkomsten skulle mangrannc för den wid dörren wakihgswande Under,Oistcsrarsn sina kulletrer upwisa.
Sedan Riddarehns-bstkcalen antecknat och upropat 50 Personer, som i dag skulle fä den Raden at spika hos Konungen, begaf sig kl. half n Hans bxcellsncs Herr Grefwe» och Landt-Marskalkcn jämte Ridderskapet och Adeln til Kyrkan för ac afhöra Rirsdags-Predrkan, samt sedermera wara Kongl. Maflc söljaktige til Desi Ruin och derefter pä Riks, Salen.
In stdem krowcolli 6.
Mandagen den 17.
Martn, klenum klockan iO förmiddagen. justerades krorocollsrna för den 14. och 15. i denna Manad.
Herr ^0N35 8ÄMveI, Föreslog at, sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln beflutit sina krolocollsrs allmängörande genom trycket; men möjeligen någon gang förhastade uttryck kunde toms 14 ' ! ma at fallas, hwilka ej borde komma lör Allmänhetens ögon, et par Ledamöter af h,varge Clas kunde, efter hwad tilförene lärer hafwa warit manligt, ukwäljas tll utgörande af en Revision, som hade at genomgä?rolocollernL innan deras befordrande til trycket.
Hans Txcellencs Herr Grefwen och LandtM arskal ken tilkännagaf, al någon sadan Revition til undanrödjande af förhastade uttrycks allmängörande icke wid någon Riksdag warit brukelig; men wäl hade hände, ak Riddarhus-Utskottet, dä det haft befattning med krowaollsrrE Ukglfwande, fatt sig updraget ak uttaga sädana Riddarhuset rörande oeconomiska clersljer, som ej kunde imerellsrg Allmänheten; och xroponersäs H^rr Grefwen och Landt-Marskalken, at omsorgen om krmtncallernss tryckning mätte, likasom wid sistsörflutna Riksdag, bltfwa RiddarhuS-Utskottet öfwerlemnad.
Uplästes Kongl. Majsts
Allmänna kropölltion til Riksens Ständer, lydande som följer: Longi.
Majfts Allmänna Mädiga til Riksens nu församlade Ständer, gifwen pa Riks - Salen i Norrköping den 15.
Martu 1800.
Dä Kongl. Maj:t nu sammankallat Riksens Stan. der, at efter urgammalt bruk bewista Kongl.
Maj:t6 och Dest Högtälskelig-, Gemals Hennes Kongl. MajftS
Drottningens höga Kröning, har Kongl. Majst äfwen welat hafwa den rilfredsställelsen at underrätta Riksens Ständer om Rikets tiiständ och inhämta deras trogna råd i åtskilliga Rikets angelägenheter.
Majst har efter Sit tilträde til Rikets styrelse räknat för Sin första pligt, at med omsorg warda och bibehålla war i; sanna Ewangcliska Tro och Lära i sin helgd och renhet, icke blott i anseende lil bekännelsen, utan ock i dest utöfning.
Fastän krigslagan warit tänd uti de flesta Lander i Europa, njuter Kongl. Maj:t lik,väl den förnöjelse, at hafwa bibehållit lugner och freden.
RattwisanS skipande och Lagarnas nogg handhafwande hafwa legat Kongl. Maj:t högt om hjertur.
Med Rikets medel har Kongl. Maj:t iakttagit den nogaste hushållning och sparsamhet.
Statswerker, bemstadt med betydeliga skulder och brister wid Kongl. Maj:tS tilträde lii Regeringen, har Kongl. Maj:t i ordning brage, och oaktadt det försämrade Mynt, hwaruti de flesta Rikets inkomster influtit, likwäl hittils haft den tiljredöställelfen at afbörda flera Tunnor Guld af Stars» werkeis skuld.
Majit har haft all möda ospard at under» halla och förbättra Rikets Fdrswarswerk, och derwid lämpat stna matt och steg ester Statswerkels förmåga.
Jordbruket, denna säkra källa kil Rikets wälmåga och styrka, har Kongl. Maj:t wid alla tilfällen upmuntrar.
Under den infallna smara mitzwäpt har Kongl. Mast med en FaderS omsorg understödt de nödlidande.
Sa långt har allmänna hjelper, hittils aldrig warit sträckt.
Näringarna och Slöjderna hafwa af Kongl. Majcks
Hand njutit et sa kraftigt skydd, en sa werkande upmun. tran, at Kongl.