Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar derföre afstyrka all annan behandling af Konungens nu ifrågav. förslag, än punktvis, eller hvarje §. för sig.
Jag skall likväl icke för min del af Hr Gr. o. Landtm, äska en propos., som blifvit vägrad; men jag öfverlemna!' åt R. o. Ad. alt bedöma, hurudant förhållandet skall blifva, om man på detta sätt slumpar med riksdagsfrågorna.
Cronhjelm: Sedan Hr Gr. o. Landtm, numera förklarat sin enskilda åsigt i formfrågan, och vi således hafva alt vänta propos. på alla 3 §§., eller förslaget i sin helhet, begär jag alt äfven få yttra mig om 21 och 88 §§.
Jag an hål - Den a o Mars.
393 håller likväl att först i afseende på 19 §. få ånyo erinra, att den alldeles icke är en blott omskrifning eller ett förtydligande af hvad som förut finnes stadgadt, utan i ett afseende tillägger Högsta
Domstolen en ny och vådlig magt, den nemi., att utan anledning af inkomna förfrågningar utfärda lagförklaringar.
I gamla redact. står:
Inkomma till Konungen från domstolar och embetsman förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till domares åtgärd höra, äge ock Högsta
Domstolen att de sålunda sökta förklaringar gifva; och här är således endast fråga om sökta förklaringar.
I den nya redact. står deremot:
Inkomma till Konungen från domstolar och em betsm än förfrågningar 0111 rätta meningen af allmän civil-, criminal- och kyrkolag, eller anser eljest Högsta
Domstolen förklaring i sådant fall nödig, äge ock Högsta
Domstolen att emellan riksdagarna dylika lagförklal ingar gifva.
Jag kan på grund häraf ej annat än afstyrka antagandet af denna nya redact., emedan den dels utesluter oeconomiska författningar och dels åt Högsta
Domstolen inrymmer en ny magt att när som helst gifva lagförklaringar.
Beträffande derefter 21 och 88 §§., har Hr Stråle redan visat vådan deraf att lemna Konungen i StatsRådet ett veto emot Högsta Domstolen.
Det kan väl synas oformligt, att Konungen i fråga om lagförklaringar kan öfverröstas af Högsta
Domstolen; men detta räcker i allt fall icke längre, än till näst påföljande riksdag, så framt Högsta
Domstolens åsigt befinnes oriktig; och då man här måste i omdömet skilja, hos hvilken största förmågan att förklara lagens rätta mening kan förutsättas, antingen hos Konungen, eller hos Högsta Domstolens ledamöter, bör man väl tilltro de sednare en slik förmåga, särdeles då de äro så ense, att deras mening utgör pluralitetens emot Konungens 2:ne röster.
Jag tror således, att Hr Stråle tillräckligen utvecklat skälen, hvarföre dessa sistnämnde 2:ne §§. äfven böra afslås, och jag vill blott ytterligare tillägga, att det skulle kunna hända, att Högsta
Domstolens alla öfriga ledamöter äro ense, men Justitieministern ensamt af en annan åsigt; och som han tillika är ledamot af StatsRådet, skulle det för honom blifva lätt att der genomdrifva sin enskilda mening, isynnerhet med det förtroende, som man måste antaga, att han alltid hos Konungen äger i dylika frågor.
Faran häraf vore väl ingen, om Justitieministern alltid vore en man, till hvilken Nationen äfven kunde sätta förtroende; men i annat fall blefve påföljden vådlig, emedan ingen lagförklaring skulle kunna erhållas utan Justitieministerns bifall.
Jag afstyrker på dessa skäl alla de ifrågavarande nya redactionsförslagen.
Med kännedom om de beslut, som a:ne RiksSt. redan fattat, ang:de K. M:s nåd. propos. 4 H. ' 5o 394 Den 20 Mars. om de grundlagsförändringar, sorn nu äro föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, borde jag kanhända icke länge upptaga tiden; men jag anhåller dock att i anledning af Frih.
Boyes anmärkningar emot 88 §. få ännu ytterligare tillägga några ord.
Frih. har fästat sig vid de i nya redact. förekommande orden: vid nä st på följande riksdag, hvarigenom en prescription blifvit bestämd för utöfningen af R.
St:s rätt att ogilla utfärdade lagförklaringar.
Jag skulle deremot för min del tro, att i alla sådana frågor en presciäption är nödvändig: en dom, som ej i rätter tid öfverklagas, vinner laga kraft; en styrelseåtgärd, som lemnäs utan anmärkning vid näst påföljande riksdag, kan icke sedermera åtalas, och i analogi härmed borde väl en viss tid äfven bestämmas för R.
St:s rätt att ogilla gifna lagförklaringar.
Jag tager tnig derjemte friheten att fästa Ståndets uppmärksamhet på slutliga tillägget i 88 §.:
Och böra derföre vid hvarje riksdags början alla sedan föregående riksdag sålunda utfärdade lagförklaringar blifva R.
St. af Konungen meddelade.
Det blefve då icke möjligt, alt någon utfärdad lagförklaring skulle kunna undgå R.
St:s uppmärksamhet; till följd hvaraf någor våda af den föreslagna prescriptionen icke heller vore att befara.
För öfrigt är jag i afseende på de ytterligare skäl, som tala för det nåd. förslagets antagande i sin helhet, förekommen af Frih. Cederström.
Detta förslag har hufvudsakligen afsett, att Högsta Domstolen , såsom domaremagtens högsta organ , ej måtte emellan riksdagarna utöfva större magt, än R.
St. under riksdag; och denna allmänna åsigt är af den vigt, att jag tror, det R. o. Ad. ej borde dertill vägra sitt bifall.
Bland mängden af de detailanmärkningar, som här blifvit gjorda och som redan till en del äro af mig besvarade, har jag hört mycken vigt läggas derpå, att Högsta
Domstolen skulle insättas i en högre magt genom rättigheten att äfven utan inkomna förfrågningar föreslå lagförklaringar, en magt, hvilken man synes vara särdeles obenägen att åt densamma inrymma.
Jag förblifver likväl i detta hänseende vid den öfvertygelse!), att ingen kan bättre än Högsta Domstolen vara i tillfälle att inse behofvet af dessa lagförklaringar, och får blott tillägga, att om äfven under närvarande förhållanden ett sådant behof voi'e af Högsta Domstolen insedt, ingenting väl vore lättare, än att föranstalta om en inkommande förfrågan från någon underdomare.
Följderna af den befarade magtutvidgningen vore just derföre icke heller så betänkliga, som man synes vilja föreställa dem.
Jag skall icke upptaga tiden med en längre fortsatt discussion i detta ämne, och förnyar derföre blott min vördsamma anhållan om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till bifall å K.
M:s nåd. förslag.
Jag anhåller, så framt prot.utdr. derom ankommit, att få veta, huru denna fråga blifvit bchandjad och afgjord i de öfriga RiksStånden.
Den 20 Mars. 395 Undertecknad Ridd.Secret.:
BorgareSt. har afslagit nya redactionen till 19 §., men bifallit 21 och 88 §§.; BondeSt. har åter bifallit alla 3 §§.; men ang:de PresteSlls beslut är jag ej i tillfälle att meddela upplysning.
Efter den nu meddelade upplysningen örn de öfriga RiksSt:s beslut, linner jag icke uti dem samma hinder, sorn en föregående talare, att få Konungens ifrågav. förslag antaget till efterrättelse; ty BorgareSt., som förfarit oriktigt, då det delat förslaget och antagit 2:ne §§., men afslagit den 3:dje, är pligtigt att återupptaga frågan i sitt rätta skick.
En dylik händelse har förut inträffat vid i8j5 års riksdag, då 3:ne RiksSt. i anledning af en K. propos. beslöto att icke vid den riksdagen företaga de sedan föregående riksdagen då hvilande grundlagsfrågorna om förändrad representation, men likväl måste, på grund af R. o. Ad:s ensamma beslut, åter upptaga och afgöra dessa frågor.
Jag finner således intet hinder af det beslut, BorgareSt. nu fattat; ty det är möjligt, att detta Stånd, på uppmaning att återupptaga frågan, tinner sitt misstag och, med frånträdande af sitt förra beslut, bifaller det ifrågavarande förslaget i sin helhet.
Då jag icke kunnat uppfatta de förhållanden, som ägt och äga rum inom de öfriga RiksSt., på samma sätt som den siste värde talaren, finner jag för min del det vara likgiltigt, hvad beslut R. o. Ad. nu fattar.
Jag anser mig likväl böra förklara, att jag icke med Frih. von Schulzenheim tror, att det skulle blifva så lätt för Högsta Domstolen att få förfrågningar från underdomstolarna, der de icke behöfdes; och om än försök gjordes att erhålla sådana, så, oberäknadt den menliga verkan, som deraf kunde härflyta för Högsta
Domstolens egen existens vid en påföljande riksdag, förmodar jag, att innan svaret å förfrågningen meddelades, skulle den mellanliggande auctoritetens utlåtande inhemtas, huruvida en förklaring vore behöflig.
Jag tror således, att det band på Högsta Domstolen, som nu finnes i 19 , icke är utan sin nytta, och att, så länge det qvarstår, Högsta
Domstolen ej skall hafva så lätt att ingå i lagförklaringar, hvilka alltid böra så mycket som möjligt undvikas.
Det är mig för öfrigt okärt, att sista riksdagens Constit.Utsk. sett saken så, att nu ifrågav. 3:ne §§. måste i ett sammanhang afgöras.
Att nuvar.
Constit.Utsk. icke sett den alldeles lika, visar sig deraf, att
Utsk. i sin meddelade uppgift på de sedan sista riksdag hvilande grundlagsfrågor upptagit fyra särskilda K. propos:r och deribland hopfogat 2:ne.
Emedlertid ser jag mig i den obehagliga ställning att, åtminstone vid denna riksdag, icke kunna genom bifall till 21 §:s nya redaction åt Konungen gifva den magt, som jag, lika med Hr Dalmam, anser honom böra äga.
Jag tror väl med Frih.
Cederström, att R» D c 11 20 Mars. o. Ad. bör fatta sitt beslut, oberoende af hvad de öfriga RiksSt. i denna fråga beslutat; men jag instämmer icke med Frih. deri, att vi kunna tvinga BorgareSt. att frångå sin mening, enär Frih. icke uppgifvit hvilka tvångsmedel dertill skulle användas.
Hvad sjelfva saken angår, måtte jag hafva blifvit missförstådd, då man trott, att jag icke åt Konungen velat lemna ett veto i lagstiftningen; ty jag har endast yttrat mig emot ett veto i lagskipningen, hvilket, såsom Hr Stråle .redan sagt, skulle neka Högsta
Domstolens ledamöter att i förekommande fall döma efter samvete och egen öfvertygelse.
På denna grund är det, som jag anser farligt att å Konungen öfverlåta den magt, som innefattas i det nya redaetionsförslaget.
Jag skall icke ingå i frågan såsom lagförslag, ty dertill ser jag mig icke vuxen; utan jag begär blott att med några ord få fästa mig vid det här fallda yttrandet om ett farligt prejudicat, så framt icke hvarje §. särskildt afgöres.
Det har redan blifvit upplyst, att ett af Konungen afgifvet förslag till grundlagsförändring, om alla fyra RiksSt. dertill samtycka, är grundlag, utan att något ytterligare bifall dertill af Konungen erfordras, och till följd häraf måste man väl äfven nödvändigt, till antagande eller förkastande på en gång, sammanföra de §§., som af Konungen blifvit i Dess förslag sammanförda; ty eljest skulle man, lika väl som man vill dela förslaget i sina §§,, kunna dela hvarje §. isina momenter, och dessa skulle äfven , ryckta ur sitt sammanhang, gälla som grundlag, hvilket jag för min del anser som ett vida farligare prejudjcat.
— En ledamot af Högsta Domstolen har ansett nyttigt, om lagförklaringar kunde af Högsta Domstolen meddelas ulan föregående förfrågningar, och mig synes jemväl, att skäl dertill är för handen, när Högsta Domstolen finner, att olika begrepp om lagens mening råda hos underdomstolarna; men för att förekomma all våda af en slik rättighet, synes stadgandet i 21 §., att Högsta Domstolens förslag till lagförklaringar skola underställas K.
M:s sanction, innefatta ett nyttigt band på Högsta Domstolen.
Jag upprepar för öfrigt, att jag icke anser mig böra vidare ingå i denna fråga, hvad sjelfva hufvudsaken angår, och har blott till protoc. velat anföra den åsigt, jag nyss framställt.
Under åberopande af hvad jag förut yttrat 0111 19 §., skall jag nu öfvergå till några ytterligare anmärkningar emot de öfriga 2:ne §§.
Hvad den 21 angår, instämmer jag med Hr Stråle och vill blott tillägga, alt det alltid skall blifva svårt för B.
St. att ogilla en lagförklaring, som Konungen i StatsRådet antagit, och att således många lagförklaringar skulle blifva godkända, ehuru de i sjelfva verket bort ogillas.
Beträffande åter 88 §,, instämmer jag med Frih. Boye deruti, att orden: vid
Den 20 Mars. 397 näst p a följande riksdag, innefatta en restriction i R.
St:s rättigheter, som kan blifva vådlig; ty det skulle kunna hända, att den embetsman, som hade sig ålagdt att vid en riksdags början meddela R.
St. uppgift på de sedan föregående riksdagen utfärdade lagförklaringar, underlät att göra denna uppgift fullständig, och det ansvar, som derför kunde drabba honom, återställde likväl icke R.
St:s rätt att vid en annan riksdag pröfva de lagförklaringar, som vid den föregående blifvit förbisedda.
Det skulle afven kunna hända, att LagUtskts betänk, i ämnet inkomme så sent till RiksSt., eller att så många hinder lades för pröfningen deraf genom återremiss, bordläggningar och dylikt, att R.
St. ej medhunno att, innan riksdagen afblåstes, yttra sig öfver alla sedan föregående riksdagen utgifna lagförklaringar; och deras rätt dertill skulle då vara förlorad.
Jag afstyrker på dessa skäl hela det ifrågavar. förslaget till grundlagsförändring.
Cederslröms sednaste yttrande.
Detta har sedermera blifvit besvaradt af Gr.
Horn, och lika med honom hemställer jag, hvar det tvångsmedel linnes, som skulle kunna emot BorgareSt. användas.
För öfrigt vill jag blott meddela den upplysning, som tilläfventyrs kan tjena Frih. till en bättre tröstegrund, att, efter hvad jag har mig bekant, PresteSt. afslagit alla tre ifrågavar. §§.
Jag fäster mig så mycket hellre härvid, som jag för min del är belåten med detta afslag, och till följd häraf icke anser mig böra särdeles ihärdigt inom detta hus fullfölja en strid, som icke kan leda till något hufvudsakligt resultat.
Det tillkommer emedlertid R. o. Ad. att äfven uttrycka en opinion, och denna blifver, efter min åsigt, riktig genom afslag.
Horn sednast anfört, som jag ånyo begärt ordet.
Om jag ej misstagit mig, tror jag mig nemi. hafva hört den värde Gr:n yttra den åsigt, att detta förslag till förändring af grundlagen i de delar, som angå lagförklaringars utfärdande, skulle åsyfta att åt Konungen lemna ett veto äfven i lagskipningsfrågor.
Jag får då påminna, att här alldeles icke kan vara fråga hvarken om den individuella uppfattning af lagens mening, som hos hvarje domare föregår domslutet, eller om någon Högsta Domstolens före underrättens dom inträdande tolkning af lagen in casu, utan om meddelandet af föreskrifter, som skola tjena till framgen efterrättelse med allmän tillämpning på förekommande fall.
Ehrenborgh har, såsom ytterligare skäl för sin åsigt rör:de formen, omtalat Constit.Utsk:s sammanfogande af 2:ne K. propos:r uti det nu förevar, förslaget.
Förhållandet härmed är sådant, att Konungen under d. 11 Sept. 1829 först afgaf en nåd. propos., innehållande alla delar af det nu sedan sisla riksdag livdande förslaget, med undanlag 398 Den 24 Mars f. m. af sista tillägget i 885*; men då Constit.Utskrs första betänk, härom med tillstyrkande af den K. propos. i RiksSt. förekom, blef detsamma återremitteradt med den anmärkning, som af de flesta RiksSt. förklarades vara deras gemensamma tanka, att ett stadgande borde införas om sättet, hvarpå R.
St. vid hvarje riksdag skulle få kännedom om de sedan föregående riksdagen utfärdade lagförklaringar.
I anledn. häraf afgaf K.
M. under d. 5 Dec. 1829 en ny nåd. propos. med förslag till det sista tillägget i 88 §., hvilken sednare propos. sålunda endast utgjorde ett supplement till den förra; och detta är orsaken, hvarför Constit.Utsk. hopfogat desse 2,‘ne K. proposlr till ett enda förslag.
— Jag hade äfven ämnat att till besvarande upptaga Hr v. Heij nes framställning, men har i den delen blifvit förekommen af Hr v. Hohenhausen, och afstår således från denna min föresats.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å de af K.
M. föreslagna och sedan sista riksdag livilande nya redactioner af 19, 21 och 88 §§.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. E x. framställde derefter propos. till afslag å samma redactionsförslag.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte votering begärdes af Frih. Cederström.
Den, som bifaller de af K.
M. föreslagna och sedan sista riksdag hvilande nya redactioner af 19, 21 och 88 §§.
Reg.formen, voterar j a 7 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå de af K.
M. föreslagna och sedan sista riksdag hvilande nya redactioner af :g, 31 och 88 §§.
H. Pi. 0. Ad. åtskiljdes kl.
\ till 4 e- Joln fidem protocolli, F. O.
Måndagen den 24 Mars 1834* Plenum kl. 10 f. m.
Justerades 3 prot.uldr. för d. 20 dennes.
D e 11 a4 Mars f. m. 399 Fortsattes den slutliga pröfningcn af de sedan sista riksdag hvilande och af Constit. Utsk., jemte dess d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial N:o 1, uppgifna och ännu ej afgjorda förslag till ändringar i Rikets grundlagar. i:sta mom. sista perioden af 24 § R.iksd.Ordn.: - - - Skulle i något Ständ eller Utsk. en talrikare Cancellibetjening oundgängligen tarfvas, åge Ständens plena alt derom, på skeende anmälan, förordna; men ej må denna betjening ökas blott för behof vet af ytterligare rcnskrif'tingsbiträde j hvartill kostnaden bör medelst särskildt anslag bestridas.
Sora det, enligt nu gällande grundlag, beror på Ståndens fria behag att afslå en från Utsk. inkommen begäran om ökad cancelli-personal, anser jag den föreslagna nya redact. till 24 §.
Riksd.Ordn. öfverflödig och dessutom stridande mot den gällande principen att i grundlagen undvika för många detailföreskrifter.
Jag tillstyrker således ogillande af förslaget.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes tillåta, att Ridd.Secret., vid föredragning af de särskilda §§., enligt inkomna prot.uldr. tillkännagifver i hvad beslut de öfriga Stånden i afseende på desamma stadnal.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af PresteSt., men afslaget af Borgare- och BondeSt:n.
Den föreslagna förändringen blef af R. o. Ad. afslagen. i:sta perioden af 26 §.
Konungen eller ----- sammankomma på Räkssalen, senast inom åtta dagar från deiij då Riksdagen blifvit> enligt 23 kungjord.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af alla de öfriga RiksStånden.
Uppå derom framställd proposition blef det äfven af R. o. Ad. bifallet.
1 :sta perioden af 28 §.
Ridderskapet och Adeln tjenligast finnér, ge nast eller sist inom tolf dagar, sedan Riksdag, jemlikt 23 kungjord blifvitledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utsk., hvilka skola ärenderna bereda och utarbeta.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit af alla de öfriga RiksSt. bifallet.
Äfven R. o. Ad. biföll detta förslag. i:sta mom. af 36 §.
Riksd.Ordn.: 1:0
Utom förenämnda i Reg.formens 53 §. omförmälda och föreskrifna Utsk., äge R.
St. att välja och förordna ett Exped.Utsk., bestående af tolf ledamöter, för att ej mindre 4oo Den 24 Mari t ra. revidera vederbörande Utsk:s förslag till de expeditioner, som under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven uppsätta dem, hvilka ej tillhöra annat Utsk.-s befattning, samt andeligen Riksdagsbeslutet, oell att alla sålunda reviderade eller uppsatta handlingar till R.
St:s justering öfverlemna; och äge HofCancelleren, eller den hans embete företräder, rättighet att i Utsk. öfvervara Riksdagsbeslutets justering, i de delar deraf, som röra Konungens yttranden. irsta perioden af 72 §.
Riks d. Ord n.r
Ingen expedition ----- först blifvit uppsatt af det Utsk., sorn nmlet sist handlagt, reviderad af Exped.Utsk., der detsamma icke omedelbart besörjer uppsättningen, och sedermera uti Stånden behörigen justerad och underskrifven.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Constit.- TJtsk. vid sis' riksdag förklarat dessa båda förslag med hvarandra äga os .1 jäktigt sammanhang.
Ridd.Secret. anmälde, att de nu föredragna tvenne förslag blifvit afslagna af Preste- och BorgareStm, men bifallna af BondeSt.
Det är visserligen öfverflödigt att motivera mitt tillstyrkande, sedan frågan af de öfriga Stånden är afgjord.
Jag vill derföre blott anmärka, att det nya förslaget innefattade den väsendtliga förbättring, att det Utsk., som behandlat målet, skulle uppsätta expeditionen, och det sedan endast tillkomma Exped.Utsk. att revidera eller, rättare sagdt, jenmfÖra densamma med prot.utdragen.
Lika med den siste talaren anser jag det vara öfverflödigt att yttra mig i denna fråga annorlunda, än att i prot. förvara min mening i strid med hans derutinnan, att jag anser det vara menligt för riksdagsgöromåiens gång att bifalla de nya förslagen, emedan den revision, som Exped.Utsk. i enlighet dermed skulle tillkomma, visserligen skulle föranleda till tvister och stridigheter om rätta meningen i expeditionerna, hvaraf åter skulle följa communicationer och förklaringar, hvilka icke så hastigt kunde aflöpa som nu, då Stånden sjelfva utan vidare omgång justera expeditionerna.
Uppå derom framställd proposition blefvo dessa förslag af R. o. Ad. afslagna. lista perioden af 4-3 §.
Skulle ett Utsk. ----- genom Deputerade, utan att likväl tvä eller flera Utsk. nili gemensamt ärendet afgöra. — - lista mom. af 44 §• Riksd.Ordn.: 1:0 Hvarje Konungens Propos., äfvensom hvarje inom Stånden väckt fråga om sådana allmänna ärender, som kunna el - Dea a4 Mars f. m. eller afgörande upptagas, utan skall öfverlemna* till utredande ät behörigt Utsk., hvars yttrande, deraf alltid ett exemplar ma hvarje Stånd meddelas, bör, enligt hvad här ofvanföre förelägga Utsk. viss tid till betiin kandets afgifvande. irsta mom. af 44 §•
Riksd.Ordn. (tillägg vid slutet): - - - Skulle R.
St. anse något ärende, hvaröfver ett Utsk. sig yttrat, erfordra, i vissa delar, behandling af annat Utsk., må frågan, efter beskaffenheten, dit remitteras. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Constit.- Utsk. vid sisth riksdag väl förklarat dessa tre förslag med hvarandra stå i nära inbördes beröring, hvarföre de oek nu blifvit R. o. Ad. på en gång föredragna; men H. Ex. förklarade tillika, att enär Constit.Utsk. icke ovilkorligen ansett dem af hvarandra beroende, funne Fl.
Ex. det ankomma på R. o. Ad. att afgöra dem hvart för sig, eller alla gemensamt.
Uppå derom gjord framställning ansåg R. o. Ad. dem böra gemensamt afgöras.
Ridd.Secret. anmälde, att Preste- och BondeStrn bifallit dessa tvenne förslag, men att BorgareSt., som äfven bifallit irsta perioden af 43 §.
Riksd.Ordn. samt tillägget till irsta mom. af 44 §•
Riksd.Ordn., afslagit dea förändrade redactionen af irsta mom. utaf 44 §•
Detta project är grundadt på deu princip, att intet mål skulle remitteras till mer än ett Utsk.
Men vi se af erfarenheten vid denna riksdag, att det, oaktadt allt vårt bemödande, icke varit möjligt att alltid följa denna princip; och jag får derföre hemställa, om det icke skulle vara vådligt att för framtiden betaga Stånden rättigheten att remittera mål till liera Utsk.
Dessutom skulle det föranleda till en ofantligt större tidsutdrägt, om målen successivt skulle behandlas af flera Utsk., t. ex. först af Allm.
Besvärs- och Oecon.Utsk., derefter af StatsUtsk. och slutligen tilläfventyrs af LagUtsk.; för hvarje instans med återremiss och kanhända voteringar i förstärkt Utsk.
Jag anser derföre bäst att i detta afseende icke hafva händerna bundna, och tillstyrker således afslag å ifråga v. föreslagna redactionsförändring.
För min del ser jag ingen olägenhet deruti, att då Utsk. med annat eller andra sammanträda till öfverläggning om något ärende af särdeles vigt, desamma, på sätt nya redactionsforslaget åsyftar, likväl icke gemensamt afgöra frågan, emedan controllen är bättre, om ärendet blott till ett Utsk. remitteras; äfvensom jag tror, att ärendet blir hastigare och ofta bättre utredt, om det af hvart Utsk. för sig behandlas.
Vi hafva 4 II. 5:1 Den Mars f. m. dessutom Under föregående riksdagar sett, till hvilken tidsutdrägt det leder, att målen af sammansatta Utsk. behandlas.
Af dessa skal och då det kan vara Stånden temligen likgiltigt, om målet af det ena eller det andra Ulsk. herodes, blott det blir val utredt, tillstyrker jag antagande af de nya redactionsförslagen.
Jag får vördsamt tillstyrka afslag på de föreslagna redactionsförändringarna af 43 och 4 4 §§• Riksd.Ordn.; hvad 43 §• beträffar, af det skäl, att nya förslaget innehåller, att 1 eller flera Utsk. icke må gemensamt ärendet afgöra.
Jag tror nemi. icke, att det stämmer öfverens med våra öfriga grundlagar, att något Utsk. skulle kunna ett ärende afgöra; ty Utsk:s åliggande är endast att bereda ärendet, men alt afgöra detsamma tillkommer ingalunda Utsk.
Detta redactionsförslag är således alldeles oegenlligt och skulle möjligen kunna leda derhän, att något Utsk. kunde anse sig berätligadt till ett afgörande, sorn endast tillkommer Stånden.
På denna grund tillstyrker jag afslag på denna §.
Hvad 44 §•