Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. likaså gerna hade kunnat bibehålla ordet förbud för tackjernet och brännvinet, som att medgifva export och import deraf, emot så dryga afgifter, som det föreslagit.
Detta innebär mera en ordlek, som jag anser mindre värdig i ett R.
Sits beslut, än att öppet uttala skälen, hvarför förbud vid dessa artiklar ännu måste tills vidare bibehållas.
— Jag loide härvid upplysningsvis få tillägga, att Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. i ett betänk., som roed det snaraste inkommer till RiksSttn, trott sig böra tillstyrka R.
St. att för sin del förklara, det stångjerns-tillverkningen numera, om den skall kunna bestå, måste befrias från de band, som hittills tryckt densamma, och förklaras fri, likväl med vissa öfvergångs-perioder, så att densamma först efter io års förlopp skulle vara fullkomligt fri, så väl utom, som, emot vissa villkor, äfven incm bergslag, samt att Ekon.Utsk. trott, att ej förr än vid denna period denna näring bör skäligen beröfvas det skydd, den hittills åtnjutit genom förbud emot utförsel af tackjern.
Jag har trott mig böra lenina H.
Sevillu.
Utsk. del af detta beslut, ifall Utsk. skulle i någon man Den 12 Augusti f. m. man vilja biträda detsamma vid den nya behandlingen af frågan rör:de tackjernsrexporten.
Hvad åter brännvinet särskildt beträffar, bar jag redan baft äran inför Utsk. förklara min åsigt, att ett exportproemium på denna vara vore önskvärdt och troligen särdeles nyttigt, om också ej högre än hälften af den skatt, som kommer att för densamma bestämmas; och vidhåller jag nu detta så mycket hellre, som jag finner detta förslag äfven vara framstäldt af ledamöter inom H.
Bevilln.Utskottet.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen till Utskottet.
Remitterades till Bevilln.Utskottet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § till 3 e. m.
Onsdagen den 12 Augusti 1840.
Ånyo föredrogs StatsUtskis den 25 sistl.
Juli och den 1 de nnes på bordet lagda utlåt.
N:o 218, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o62, ang:de reglertn af utgifterna under riksstatens tionde hufvudtitel. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas, och att utlåt.
N:o 62 borde tjena till grund för föredragningen. irsta punkten.
Glereci-staten, Bifölls. 2:dra punkten.
Lappmarks’
Eccl esias ti k-verk.
Det är visserligen riktigt föreslaget af StatsUtsk. att förflytta de ifrågavar.
800 rrdrna från den ecclesiastika till den civila hufvudtiteln.
Men deremot kan det vara tvifvel underkastadt, huruvida någon rubbning af anslags-summan för Lappmarks ecclesiastikverk bör äga rum.
Dess fond har, såsom bekant är, sin egen inkomst af räntor och collecter m. m.
Sjelfva fonden är insatt i Riksg.conl., som derå betalar ränta, på sätt förut här är omförmäldt.
Jag skulle icke tro, att under detta förslag ligger någon afsigt att inskränka Konungens dispositionsrätt öfver hela Lappmarks ecclesiastik-fonden.
Det beliöfves understundom att derifrån göra större utbetalningar 11 H. 5i 4 02 Den 12 Augusti e. m. det ena året än det andra, i anseende till de olika utgifterna för Lappska barnens undervisning, för understöd åt lärarnes enkor och barn eller åt lärarne sjelfva, då de blifva ålderstigne.
Jag tillstyrker således att It. o. Ad. väl måtte bifalla Utskts förslag, men med förbehåll att ingen inskränkning göres i Konungens årliga dispositionsrätt öfver Lappmarks ecclesiastik-fond.
För min del anser jag den af Utsk. föreslagna öfverflyttningen af länsmans-lönerna riktig; men lika med den sista talaren afstyrker jag afdraget från de 7000 r:dr, som Lappmarks ecclesiastik-fond årligen utgör, af dessa 800 r:dr, som egentligen aldrig bort från denna fond utgöras såsom tillhörande landtslats-tjensternes aflöning.
Jag anhåller för min del att, med gillande af öfverflyttningen på 2:dra hufvudtiteln, hvilken redan varit föremål för Ståndets pröfning, summan af Lappmarks ecclesiastik-fond fortfarande måtte upptagas till 7000 r:dr.
På det ingen skiljaktighet må äga rum emellan de två olika förslag, som här äro framställda, vill jag öfvergå lill Frih.
Cederströms, hvilket leder till samma ändamål.
Mera än som behöfves varder ej anordnadt, och anordningen af hvad som behöfves sker ej förr, än Consistorium i Hernösand till Konungen inkommit med uppgift derå och förslag dertill, samt Slats-cont. afgifvit sitt utlåt, deröfver.
Då Landtmarskalken icke till R. o. Ad. framställt frågan om öfverläggningen är fulländad, torde det tillåtas mig att yttra några ord.
Den ifrågavar. minskningen af Lappmarks ecclesiaslikfond har uppkommit derigenom, att denna fond förut varit belastad med en utgift, till några länsmän i Lappmarken.
Derföre har ett särskildt statsanslag blifvit föreslaget, och har det således synts StatsUtsk., att fondens anslag, utan att på något vis rubba dess verksamhet, kunde minskas med det belopp, hvartill andra medel blifvit anvisade. [ motsatt fall skulle för densamma uppkomma en ökad tillgång, som alldeles icke varit beräknad eller på något vis afsedd.
Sprengtporten nu omförmält, är mig icke obekant; men meningen måtte väl ej kunna vara, att de 800 r:dr, som nu blifvit öfverflyttade på 2:dra hufvudtiteln, skulle godtgöras statsverket af Lappska ecclesiastik-fonden, och alt således, i stället för att utbetala summan directe till länsmännen, Lappmarks ecclesiastik-fond skulle utbetala den först till statsverket.
Dermed vore ingen förbättring vunnen.
Ändamålet måtte väl vara att fonden skall få behålla hvad den har, och om det då heter att anslaget förblifver oförminskad^ så är ju förhållandet riktigt?
Den is Augusti e. m. 4o3 Frih.
Jag vet egentligen icke hvad Hr von Hartmansdorff menar med att ingen förbättring vore vunnen med det anslag, StatsUtsk. föreslagit, såvida han icke anser, att förbättring icke kan vinnas utan nytt anslag.
Jag får fasta uppmärksamheten deruppå, att Lappmarks ecclesiastik-fond kommer att stå på samma punkt med sina utgifter hädanefter som hittills; ty fonden blir nu befriad från den utgift af 800 r:dr, som förut utgått till länsmännen i Lappmarken och nu blifvit öfverflyttad på andra hufvudtileln.
Komme fondens tillgång, efter denna öfverflyttning, att qvarstå oförändrad lill samma belopp som förut, så uppkomme för fonden en ny tillgång, hvilken ej förut varit beräknad och ej måtte hafva varit afsedd.
Ifrågavar. fond är sannerligen icke för stor för sina ändamål.
Alt från den under några års förlopp blifvit taget till Lappska länsmännens aflöning, bevisar icke att nu, då länsmans-lönerna rätteligen blifva förflyttade till andia hufvudtiteln och på stat öfverförda, istället för alt extra-länsmän förut endast funnits i Lappmarken, icke denna fond är i ganska mycket behof af de medel den ager, för att i någon mån hjelpa detta olyckliga folk, sorn i allmänhet af oss är så stjufmoderligt bollandladt, att vi deröfver borde skämmas.
Min afsigt är visserligen icke att ytterligare bestrida det ifrågavar. anslaget för Lappmarks ecclesiastik-fond; min afsigt var endast att få upplysa Ståndet örn det förhållande, som dervid äger rum.
Om Bädd Secret:n framtager B.
St:s und. skrifvelse ang:de reg!er:n af io:de hufvudtileln för sista riksdagen; så få vi tillfälle alt se huru då beslutades om Lappska ecclesiastik-verket.
Emedlertid torde mig tillåtas nämna, att denna fond tillförene och så länge den s. k.
Cancelli-styrelsen fanns, förvaltades af henne; men när hon upphäfdes, blef fonden öfverflyttad till Riksg.cont. för att der förräntas.
Det skedde dock, så vidt jag minnes, med Konungens uttryckliga beslut, alt de medel, som tillhörde fonden, skulle för hvarje år reserveras så, att örn det
Liefve något öfver det ena året, skulle öfverskottet kunna begagnas det följande.
Om nu denna fonds utgifter förminskades med de 800 r:dr, som hittills utgått för länsmännens aflöning, så uppkomme, på sätt Frih.
Sprengtporten nämnt, en årlig besparing af 800 r:dr.
Men denna bör ej tillfalla statsverket, utan varder en ökad tillgång för Lappska ecclesiastik-verket, att användas till sådana behof i framtiden, som jag nyss nämnde.
Om således B., o. Ad. behagar säga, att Ståndet gillar StatsUtskls förslag, med förbehåll att Konungens dispositionsrätt till Lappska ecclesiaslik-fonden icke inskränkes, eller gillar StatsUtsk:s förslag oaii förklarar fem - 4°4 Den 12 Augusti e. m. dens anslag böra blifva oförminskad t, så komma vi, uti båda fallen, till samma mål.
Landtm, hemställde, om E. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskts förslag i aldra punkten.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad sjelfva öfverflyltningen af de 8 länsmans-lönerna anginge, så hade R. o. Ad. redan beslutat den då 2ldra hufvudtiteln föredrogs; således återstode nu blott de öfriga frågorna.
Då R. o. Ad. icke instämt i Utsk:s förslag, finge Hr Landtm, nu framställa propos. å Frih.
Cederströms begäran, och hemställde alltså, om R. o.
Ad. ansåg, att inkomsten af Lappmarks ecclesiastik-fond borde oförändrad på stat uppföras, och redogörelsen för dispositionen deraf förblifva oförändrad såsom hittills.
Universiteten.
Hr von Hartmansdorff begärde få vela, huru detta mom. blifvit afgjordt hos de öfriga Stånden.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ankommit om de öfriga Ståndens beslut i ämtfet.
Jag skulle önska att R.
St. ville bevilja det anslag, som universitetens consistorieloch canceller begärt, men i 'ovisshet huru de öfriga Stånden i denna fråga beslutat, och på det icke någon skiljaktighet må uppkomma, som kunde beröfva universiteten de ringare anslag, som de eljest möjligen erhölle, tillstyrker jag, att 11. o. Ad. måtte bifalla förslaget så som det i sednare utlåt.
N:o 218 är jemkadt.
Utskottets i utlåt.
N:o 218 afgifna förslag i afseende på detta moment blef af R. o. Ad. bifallet.
Professorernes löner vid de båda universiteten äro, enl. sista löneregler:n, bestämda till det belopp, att de i Upsala kunna öfverhufvud beräknas till nära 1800 r:dr och i Lund till något mindre eller omkring 1700 r:dr.
Orsaken till skilnaden består deruti, att spanmål är tagen till grund för beräkningen, nemi. 3oo tunnor för hvarje professors lön.
Som spanmålen är i Skåne af ringare pris än i Upland, så har skilnaden deraf uppkommit.
Professorerne i Theol, faculteterna hafva dock mera på begge ställen, eller omkring 2000 r:dr och domproslarne mest.
Om man nu besinnar att en professor, såsom sådan, erhållit den högsta befattning han under vanliga förhållanden kan i samhället undfå; så finner man huru ringa utsigterna äro för en vetenskapsidkare inom detta land, och Den i a Augusti c. ra. 4o5 alt man sålunda icke gifven åt vetlenskapen den uppmuntran som vederbör.
Samhället kan följaktligen icke med säkerhet påräkna att män, utrustade med utmärkta själsförmögenheter, skola egna sig åt en så otacksam hana.
I andra länder äro professorerne vida bättre lönade.
Jag vill ej gå längre med mina exempel än lill Norrige.
Professorerne vid universitetet i Christiania äro till sina löner indelade i 3:iie classen; de äldsta, som hafva de högsta lönerna, åtnjuta lika stor, och, om jag icke orätt minnes, något större’ lön, än Stals-secret:n för ecclesiastik-ärendena fordom hade, d. v. s. 4ooo r:dr, hvilket är dubbelt mera än någon af professorerne i Upsala eller Lund, • domprostarne oberäknade.
Detta missförhållande är alltför stort.
Om det icke kan hjelpas på en gång, så hör man åtminstone göra något och icke lemna saken alldeles utan uppmärksamhet.
Jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Konungens propos. i detta hänseende, hvarigenom åtminstone någon löneförhöjning kan åt professorerne vid våra båda universitet beviljas.
Nu äro de så illa lönte, att den, som icke har proebende, måste söka ett sådant, om han än är matheseos-professor, såsom förhållandet är i Upsala, eller om än socknen ligger 4 till 5 mil från universitetet, såsom förhållandet är i Lund, hvarigenom personerne ryckas från sin rälta lefnadsbana.
Detta kan icke vara nyttigt hvarken för vettenskapen eller Riket.
Det är af dessa skäl jag anhåller att R. o. Ad. måt te bifalla Konungens nåd. proposition.
Frih. von Krajmer, Robert:
På de skäl, som inom PresteSt. blifvit anförda för återremiss af utlåt.
N:o 62, äfvensom på de skäl, Hr von Hartmansdorff nu anfört, får jag förena mig i hans yrkande alt Konungens propos. mätte komma att ligga till grund för R. o. Ad:s bifall.
Äfven jag förenar mig i Hr von Hartmansdorffs förslag, nota bene såvida det rörer de öfriga facul(eterna, utom den theologiska.
Den theologiska facultetens professorer hafva alltid dels tillfälle att erhålla praebenden, dels tillfälle att få högre löner, derigenom alt de beklädas med biskops-emheten eller erhålla goda pastorater.
De deremot, som endast egna sig åt undervisningen och icke vilja blifva prester, anser jag höra erhålla löneförbättring, på sätt Hr von Hartmansdorff ganska riktigt utvecklat; och lönerna höra ställas något så när i parite' med de förljenster och del nit vid fullgörandet af deras embeten, sorn nationen af dem förväntar.
I anledn. af hvad den siste talaren yttrat, tager jag mig friheten att fästa hans och Ståndets uppmärksamhet derpå, att ett sådant undantag, som det ifrågasatta bifallet till Konungens propos., icke torde gå an, emedan hans skäl, då de litet närmare jemföras med verkliga förhållandet, icke slå så riktigt ut; ty i Up - 4o6 Den 12 Augusti c. m. sala känner jag bestämdt, att en af de sämsta professionerna vid universitetet, är en af dem, som tillhöra theologiska faculteten, nemi. den s. k. Calsenianska.
Jag har ansett mig för principens skull böra yttra det, som jag förra gängen, då jag hade ordet, sade.
Jag kan väl förutse, att deraf icke blifver någon följd, men jag tror det vara en princip, som framdeles kan göra sig gällande; och jag är öfvertygad, att om den principen vid en kommande riksdag uttalas af 11.
St. gemensamt, så lär det icke blifva omöjligt för Konungen eller Academi-cancelleren att derefter omreglera lönerna på sådant sätt.
Det förslag, sorn Gr.
Frölich vill göra gällande, är fullkomligt i öfverensstämmelse med Konungens propos. och äfven med Hr Bråkenhjelms yttrande.
Det synes nemi. af Statsråds-prot. öfver ecclesiastik-ärenden, att löneförbättringen är afsedd för professorerna i de verldsliga faculteterna, bibliothekarien och räntmästaren samt för Professor Calsenianus intilldess lönereglertn inom den theologiska faculteten ägt rum.
Skulle nu R, o. Ad. finna för godt att bifalla Konungens propos., så vore det öfverensstämmande med både ofvannämnde herrars och mina önskningar.
Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i detta moment.
Hvad K. M. i Dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof äskat i de delar, som äro föremål för detta morn., blef derefter, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Momentet litt. c).
StatsUtsk. har föreslagit fyra nya löner å 1600 r:dr, d. v. s. två vid hvartdera universitetet, men med ringare lön än som hittills bestås.
Det är visserligen rikligt, på sätt jag förut yttrat, att professorernes löner göras olika, så att de som tjenat längre få större förmåner, än de, som tjenat en kortare tid.
Men frågan är, huruvida det minimum, Utsk. antagit, är förstört eller för litet.
Jag fruktar att det är nog litet, isynnerhet när man kommer ihåg huru lång tid det erfordras för att blifva professor, och att de personer, som blifva det, vanligen hafva, genom ett långvarigt lönlöst vistande vid universitetet, ådragit sig skulder, som måste betalas när de komma till lön.
Som likväl något är bättre än intet, tillstyrker jag dock, att R. o. Ad. mätte bifalla de ifrågavar. fyra lönerna.
Men StatsUtsk. har härvid fästat ett förbehåll, nemi. att det skall vara åtminstone en ny profession i den juridiska faculteten.
I Upsala finnas redan tre juris professorer.
Dew 12 Augusti e. m.
Der är det således bättre bestäldt med den juridiska faculteten än tillförene.
I Lund finnas deremot i denna facilitet icke mera än två professorer; således kunde der behöfvas en tredje.
I Upsala åter torde det inom philosopliiska faculteten vara större behof af en ny profession, t. ex. uti zoologien.
Kan man föreställa sig ett universitet, så beröradt som det i Upsala, utan att hafva en professor i denna vettenskap.
En sådan finnes likväl i Lund.
Jag tror det vara oriktigt af Ständerna att på förhand bestämma hvilka ämnen de nya professorerne skola läsa.
Ständerne kunna med tillförsigt öfverlemna den saken åt Konungen och Consistorium Academicum, hvilket icke lärer underlåta att anmäla dem, som äro de nödvändigaste för ögonblicket.
Jag ville således vördsamt tillstyrka, alt R. o. Ad. blott ville bevilja de ifrågavar. medlen för fyra professorer, utan att ingå i några omständigheter, hvilka måhända blefvo snarare skadliga än gagneliga för den sak, hvilken jag är öfvertygad att R. o. Ad. med sann nitälskan omfattar.
Med anledn. af den siste talarens yttrande får jag upplysa, att i Upsala icke finnes mera än två professorer i den juridiska faculteten, och alt det är af behofvet påkalladt, att en profession till i den faculteten inrättas.
Jag medgifver för öfrigt hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att i zoologien äfven behöfves en profession, som saknas vid universitetet; och tillstyrker jag bifall till Utsk:s utlåt, i denna del, emedan det tillstyrkt anslag för 2:ne professioner.
Med Lund känner jag icke förhållandet.
Det är med anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., som jag anser mig böra nämna, att det icke är utan god auctoritet StatsUtsk. föreslagit, att åtminstone den ena af de i nya professioner Utsk. föreslagit, måtte anslås för den juridiska faculteten.
Motionen var af Professor Geijer, och hans förslag var, att båda dessa professioner skulle för den juridiska faculteten anslås.
Utsk., till en del på de grunder Hr von Hartmansdorff anfört, ansåg sig icke böra bestämdt binda båda lönerna vid juridiska faculteten, men tog för gifvet, att minst en erfordrades i den juridiska faculteten och öfverlemnade åt Konungen att förordna om den ena lönen.
Då för detta förslag till en stor del ingått i motiverna det stora behofvet af en profession i den juridiska faculteten, skulle jag ej vilja tillstyrka R. o. Ad. att ändra detta förslag, utan hemställer jag, att R. o. Ad. måtte bifalla detsamma.
Jag finner visserligen alltid föga lämpligt, att R.
St. inlåta sig i dylika detaljer, som den att bestämma till hvilken facultet den eller den professionen eller ilen eller den lönen, som anslås, skall höra, utan anser jag att
Konungen bör hafva sig öppet att derom bestämma; 4oS Den 12 Augusti e. m, men behofvet af de ifrågasatta professionerna i båda de juridiska faculteterna är mycket, isynnerhet vid riksdagens början, omordadt.
Sprengtporten förekommen i den upplysning han lemnat, att motionen var väckt af Professor Geijer, och får tillika upplysa att i Lund visserligen finnas tvänne professorer i den juridiska faculleten, af hvilka likväl den ene är professor i praktiska philosophien, samt, tillhör håde den juridiska och den philosophiska faculleten, men att den egentligen juridiska faculteten icke äger mera än en professor, behofvet ar således utan allt tvifvel gifvet, och den bestämmelse, som Utsk. företagit sig att föreslå för Ständerna, ar således här oskadlig.
Jag skall således förena mig med de herrar, som endast önska bifall till Utskts utlåtande.
Mitt misstag angrde de juridiska professionerna i Upsala, härleder sig derifrån, att då jag innehade statssecret.-embetet, var Professor
Schlyter den tredje professoren i juridiska faculteten.
Han är sedan förflyttad till Lund, och den extra-ordin. professor, som nu är i Upsala, Doctor Lindblad, har ingen ordinarie-lön.
1 sådant fall är visserligen ännu en juridisk profession behöflig vid hvartdera universitetet, och jag vill icke göra någon invändning deremot.
Den enda anmärkn., som för mig återstår att göra, är den, att man fordrat såsom villkor, det föreläsningar vid båda universiteten hädanefter skola hållas öfver Prikets grundlagar och c o n s t i t u t i o n e 11 a institutioner.
Hvad grundlagarna beträffar, så vet hvar och en hvad det vill säga; men hvad de constitutionella institutionerna betyda, det vet man icke sä noga.
Under denna riksdag hafva dessa ord blifvit på så många skiljaktiga sätt uttydda, att jag anser råd ligast vara att icke använda så obestämda ordalag.
Jag skulle derföre önska och tillstyrka, att dessa främmande och långsläpiga uttryck mätte uteslutas.
Såsom lärare får jag den äran tillkännagifva min erfarenhet vara den, att undervisningen för Sveriges ungdom i hvad StatsUtsk. troligen menar med constitutioneila institutioner är af yttersta behof påkallad.
Vår ungdom kommer från läroverken, till och med från universiteten, utan att veta i hvad förhållande en länsman står till en kronofogde, en kronofogde till en landshöfding och en landshöfding till ett collegium.
Den känner alldeles icke serien af de förvaltande myndigheterna eller domaremaktens särskildta förhållanden.
Jag vill mycket gerna medgifva, att de valda termerna äro mindre bestämda, men jag gissar likväl till Utsk:s mening.
Kunde någon af de värda ledamöterna uppgifva något bättre uttryck, vore det väl; men icke önskade jag, att den mening, som dermed skulle uttryckas, utginge, ty jag anser saken verkligen vigtig.
Jag bar under min D en 12 Augu sti e. m. min befattning såsom lärare vid Krigs-academien haft den erfarenhet, att ungdomen kommer från Rikets gymnasier och skolor mycket illa utrustad i dessa afseenden, och jag har sjelf tillbragt sju år i Upsala, der jag väl inhemta! något mera i dessa ämnen, men likväl erfarit så mycket, att jag anser undervisning derstädes om våra samhällsförhållanden vara af behofvet påkallad och skulle önska att detta eller något adaequat uttryck måtte blifva begagnadt, för att bestämdt uttrycka Ständernes önskan, att ungdomen måtte undervisas om vår samhällsförfattning, om våra förvaltningsgrenar och domaremaktens functioner.
Jag tillstyrker alt i stället för dessa ord, som taga tid och moda att utsäga, R. o. Åd. måtte antaga det ord, som Hr Bråkenhjelm sist yttrade, nemi. samhällsförfattning.
Om det heter Sveriges grundlagar och samhällsförfattning, så lärer deruti inbegripas allt hvad som behöfves.
Jag vill för öfrigt icke ingå i denna discussion, men om man vill utbyta de termer, som. blifvit begagnade, nemi. de constitulionella institutionerna, tror jag det lättast kunde ske genom orden ”medborgerliga förhållanden.”
Det vill säga, att meningen komme att lyda så: ”mot villkor att föreläsningar vid begge universiteten ”hädanefter hållas öfver
Rikets grundlagar och medborgerliga förhållanden.” Frih.
Den svårighet, som yppat sig att finna en passande öfversättning af det ord, hvarom är fråga, borde utsägta StatsUtsk. för att hafva användt detsamma.
Här är ej fråga om en författning, utan endast om en föreskrift, som skall tillämpas af Rector Magnificus och Reverendum Consistorium Academicum, som säkert förstår hvad de betyda, af hvilken anledn. jag föreställer mig, att det icke är så olämpligt att låta uttrycket qvarstå, hellre än att äfventyra att insätta en öfversättning, som ingen så noga vet hvad den betyder.
Att tala om Rikets grund lagar går visserligen an, men ej att tala om Rikets medborgerliga förhållanden.
Jag ville således hemställa, det R. o. Ad. måtte antaga antingen ordet ”samhällsförfattning” eller om man mera tycker om ordet "statsförfattning,” emedan deruti ligger en liten färg af StatsUtsk., så går det också an.
Men antingen det ena eller andra begagnas, så är är jag dock säker att en hvar åslundar ett uttryck, som icke kan vara något särdeles klander underkasladt.
Den af Hr Bråkenhjelm nämnda brist i underrättelse om våra samhällsinrättningar tyckes vara temmeligen bestämdt ådagalagd, då Frih Cederström, Jacob, 11 11.
D c ii 12 Augusti e. m. gifvit dessa ord en så besynnerlig tolkning.
Jag vet dock icke om Frill.
Cederström studerat i Upsala, men det tyckes vara en betydlig förblandning att uttrycka de ifrågavar. latinska orden med medborgerliga förhållanden.
Jag begärde egentligen ordet för att nämna detta och föreslå ett annat ord, som jag tror icke är alldeles så nytt som det af Hr Bråkenhjelm uppgifna, nemi. våra samhällsinrättningar; ty om man läser om våra samhällsinrättningar, måste man draga fram de författningar, hvaruti om dem finnes stadgadt.
Jag vill ej uppträda för att på minsta vis klandra hvad som i denna fråga förut blifvit föreslaget.
Eftersom man sväfvar i ovisshet om orden, skulle jag hemställa om icke saken vore afhjelpt derigenom, alt man något detaljerar.