Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då detta Ständ förra gången afslagil punkten i sin helhet, lärer icke något annat beslut nu vara af nöden, än att vidblifva hvad Ståndet redan i detta fall yttrat.
Hr Aminoff, Joban Fredr.:
Det är verkligen beklagligt, att R. o. Ad. anser någon ändring i dess redan fattade beslut obehöflig.
Och jag är ledsen att, genom inträffad sjukdom, icke hafva kunnat deltaga uti Ståndets öfverläggning då detta ärende förevar till afgörande.
Om den sista värde talarens afsigt är, att icke låta de personer, hvilka under krig erhålla fullmakter å högre tjenster, än de innehafva lön på stat, få tillgodonjuta befrielse från bevillning, smn Utsk. nu föreslagil, sä får jag motsätta mig detta yrkande.
Ett dylikt stadgande om befrielse, hade uti Utsk:s första förslag säkerligen blifvit inlaget, om man vid den tiden tänkt sig möjligheten af ett inträffande krig.
Men sedan detta första förslag afgafs, hafva omständiglieterne förändrat sig; och då ansåg Utsk. nödigt göra det tillägg, som betänk, närmare utvisar.
Då personer, under uppfyllandet af sina pligter i Statens tjenst, icke genom någon lön pä stat kunna belönas för sine lill riket gjorda tjenster, har vanligen en högre fullmakt blifvit dem tilldelad; oell det är enligt min öfvertygelse obilligt, alt dessa personer, för en erhållen nådebevisning, skola för liela _ sin återstående lefnad erlägga en särskild afgift till Staten.
Än mer, om belöningen är gifven för under krig förlorad arm eller ben, hvarpå ovilkorligen måste följa oduglighet uti den militära tjensten, således ett afsked med måhända en ganska ringa pension.
Det tili betänk, gjorda tillägg uti ifrågavar. ämne tillstyrker jag måtte af R. o. Ad. blifva antaget.
Då Ståndet från bevilln. befriat alla dem, hvilka undfå karaktersfulliuakler, så är det klart, att Ståndet från sådan afgift befriat både dem, hvilka erhålla dylika fullmakter under krig och förlorat armar eller ben, och dem, hvilka fått behålla sina lemmar och undfå karaktersfullmakler under fred.
Jag tror således, att Hr Aminoffs önskan är genom Ståndets redan fattade beslut uppfylld.
Hr Aminoff: Genom R. o. Ad:s redan fattade beslut, är visserligen det gjorda tillägget öfverflödigt.
Men dä vi veta, alt förra betänk, blifvit af 2:ne RiksSlånd antaget, i hvad som rörer bevillning för karaktersfullmakler, så torde det af Utsk. nu gjorda tillägg böra af R. o. Ad. bifallas, såframt R. o. Ad. ville göra något afseende å de karaktersfullmakler, som under krig förvärfvas.
De grunder som i Uls:ks betänk.
N:o 14 blifvit framställda, angå endast sädane personer inom militären, hvilka under krig erhålla karaktersfullmakter; och jag tror, att, liksom in - 58 Den 20 Maj. om Utsk., icke en enda röst höjde sig mot förslaget, det äfven skall röna samma framgång inom de andra RiksStånden, äfven om förslagets öde kommer att afgöras uti förstärkt StatsUlsk.
Det synes således vara endast R. o. Ad. som motsätter sig förslaget; och huruvida detta öfverensslämmer med de grundsatser, som här böra göra sig gällande, vill jag ej gifva något omdöme.
Jag fortgår att yrka bifall till förslagets antagande.
Om de öfriga Stånden godkänna den af Utsk. föreslagna lindringen, så blir ju följden deraf, alt votering kommer alt anställas mellan Utsk:s förslag samt R. o. Ad:s beslut?
Af förskräckelse för den blifvande voteringen bör väl
Ståndet icke frångå ett beslut, som det vid flere riksdagar vidhållit, och som jag hoppas, alt R. o. Ad. icke förändrar.
Jag tackar ingalunda Utsk. för dess här framställda förslag.
Jag anser det hafva varit Utsk:s skyldighet, alt göra afseende på de ganska grundliga anmärknrr emot denna beskattning, som blifvit framställde icke endast vid denna, utan vid flere föreg:de riksdagar.
Man vill här göra ett undanlag, som icke efler milt begrepp är rättvist, ty om icke alla militärer hafva krigsförtjenster att åberopa till stöd derföre, att de blifvit benådade med högre fullmakter än den, hvarefter de åtnjuta lön, sä kunna andra förtjenster gifvas, hvilka göra dem lill en sådan nåd lika berättigade, och vid sådant förhållande vet jag icke hvarföre man skall gynna den ene på den andras bekostnad.
Vill man vara rättvis, bör man borttaga detta orimliga och obehöriga stadgande, som sedan flera riksdagar fått qvarstå.
Om R. o. Ad. vidhåller sitt beslut, kan det blifva en möjlighet, att genom votering inom förstärkt StatsUtsk. tillvägabringa den af Utsk. föreslagne modifikation i fall man ej kan lyckas att få bort hela §:n, ty bifalla de öfriga Stånden det af Utsk. gjorda tillägg, komme votering att ske å ena sidan om införande af detta tillägg, och å den andra om §:n skall ur bevillms-stadgan helt och hållet försvinna.
På dessa skäl anhåller jag, att R, o. Ad. måtte vidblifva det beslut, som Ståndet i denna fråga redan fattat.
Hr Aminoff: Visserligen vore det för Bevilln.Utsk. en stor tillfredsställelse, att på förhand vela hvad Hr Printzensköld gillar eller ogillar.
Men Utsk. har, om äfven denna tillfredsställelse varit detsamma förunnad, likväl icke kunnat frångå sin öfvertygelse, som det uti förevar, betänk, tillkännagifvit.
Jag hemställer, om en civil embetsmans förtjenster kunna jemföras med en militärs skyldigheter under påstående krig?
Åtminstone är cj den förra exponerad förlora lif, armar och ben, då den sednare under påstående affär ej är säker för dylikt något ögonblick.
Och då fråga nu är, att uti bevilln:s-förordn:n införa ett mom. som befriar från erläggande af bevillning för karaktersfullmakler, hvilka under krig eller i och för krigs förtjenst utdelas, linner jag alt både rättvisa och billighet derföre tala.
Den 20 Maj. 2» Jag forlgår ali tillstyrka bifall till Utsk:s förslag, synnerligen som detsamma, enligt hvad som blifvit yltradt, är af de öfriga IliksSl:n godkändt.
Om än Ulsk:s betänk, uti förevar, punkt förtjenar mera eller mindre tacksamhet, är jag likväl icke i tillfälle att af densamma mig något tillegna, emedan jag icke deltagit i Ulsk:s beslut.
Ett antagande af förslaget kan icke ske med mindre, än att Ståndet frånlräder sitt förra beslut.
Menför alt komma till ett praktiskt resultat af den frågan, huruvida R. o. Ad. bör frånträda detta sill beslut, så får jag erinra, att det kan visserligen inträ (Ta, alt, såsom Hr von Hartmansdorff förmodat, de andia Stånden antaga modifikationen och att slutligen voteringen i förstärkt
Be vill n.Ulsk. blir om denna modifikation och R. o. Ad:s afslag; men det kan jemväl hända, att ett eller annat Ständ icke antager modifikationen, och att voteringen sålunda blir öfver Ståndens skiljaktiga beslut, hvarigenom modifikationen försvinner; hvaremot, om
Ståndet frånlräder sitt förra beslut, man kan antaga, att modifikationen varder af R.
St. antagen. R. o. Ad. har föga anledn. ali tro, det dess mening kommer alt segra, uch på grund häraf tillstyrker jag, alt Ståndet, med frånträdande af sill oftanämnda beslut, mätte bifalla Ulsk:s sednare förslag.
Jag kan icke tillstyrka något frånträdande af Ståndets förra beslut, men jag tror, att R. o. Ad. kan förklara, alt samma dess beslut innefattar bifall till Ulsk;s nu gjorda hemställan, enär R. o.
Ad:s oftanämnde beslut jemväl inbegriper bifall dertill, ali den, som erhåller en karaktersfullmakt, är befriad från all bevilln., och således är delta beslut vidsträcktare än Utsk:s nu gjorda hemställan.
Skulle inom något Stånd Ulsk:s ilrågavar. betänk, blifvit afslaget och samma Stånd vidblifva sin mening, kan vid en votering, då man, såsom Frih.
Raab nämnt, voterar om antagande af R. o. Ad:s förra beslut eller om afslag ä Utsk:s sednare betänk., det lika lätt inträffa, att afslag å Utsk:s förslag vinner, som bifall till detsamma.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, tillstyrker jag Ståndet, att vidhålla sitt beslut.
Jag förenar mig helt och hållet med Frih. Palmstjerna, och får tillägga, alt behofvet för R. o. Ad., alt vid denna punkt tillkännagifva sitt bifall, först inträffar om man ägt anledn. förmoda, det Bevilln.Utsk. skulle oriktigt uppfattat R. o. Ad:s förra beslut.
Detta beslut innehåller en befrielse, som jag anser vara i alla afseenden billig, emedan det alllid blir en orättvisa, all beskatta något, hvaraf inkomst icke är att påräkna.
Mig synes således, för att förekomma allt missförstånd, att man bör säga, alt R. o.
Ad. godkänner ifrågavar. punkt uti Utsk:s betänk., emedan den öfverensstämmer med R. o. Ad;s förut fattade beslut, hvilket R. o.
Ad. vidblifver.
Uti mina förra yttranden har jag icke yrkat, att R. o. Ad. skulle frånträda silt förut i ämnet fattade beslut; lYcrlom delar jag med föregide talare den åsigt, alt ingen bevilln. > 00
Den 20 Maj. bör åläggas karaktersfullmakter.
Men jag har önskal och yttrat, att R. o.
Ad. måtte gifva tillkänna, alt, i händelse Utsk:s förra betänk, btifver gällande, det ifrågavar. tillägget må antagas, och dermed fortgår jag.
Ordalagen konna för öfrigt rättas efter fö reg:de talares förslager m. m.; ty om R. o. Ad. helt enkelt af slår det ifrågavar. tillägget, kan Bevilln.Utsk. blifva villrådigt vid de möjligen förestående voteringsproposmes uppgörande.
Mig synes som Hr Aminoff och öfrige ledamöter af delta Stånd, som nitälska för antagandet af det ifrågavar. tillägget, borde vara tillfredsställde med Frih. Palmstjernas och Hr von Hohenhausens afgifna yttranden.
Såsom jag redan haft äran nämna, är det tydligt, alt när R. o. Ad. befriat alla karaktersfullmakter från bevil 1 n., så har i och med detsamma Ståndet frän dylik bevilln. befriat de oflicerare, hvilka under krig erhålla karaktersfullmakter.
Jag önskar derföre ali R. o. Ad. icke måtte göra någon förändring uti sitt redan fattade beslut, som enligt min tanka är tydligt nog.
Alt, på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, uttrycka eli godkännande af det utaf Utsk. såsom tillägg tillstyrkta mora., anser jag icke vara lämpligt, då R. o. Ad. förut ogillat hela den § i bevillu.förordn:n, som innefattar bevilln.å karaktersfullmakter.
På sätt Hr Gr. o. Landtm, erinrat, skulle en propus, om godkännande af ifrågavar. morn., sedan man afslagit hela §:n, ingalunda stå tillsammans med konseqvensen, och derföre lager jag mig friheten föreslå, att R. o.
Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut, i hvilket läll det af Utsk. nu föreslagna mom. icke erfordrar annan åtgärd, än ali läggas lill handlingarne.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s utlåt, uti nu förevar, punkt.
Hr Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. vidblefve sitt förut i fråga om bevilln. af karaktersfullmakter fattade beslut.
Denna propos. besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt härvid ja varit öfvervägande.
Landtm, härefter yttrade att R. o. Ad. torde finna, all i följd häraf något särskildt beslut om det nu af Utsk. föreslagna tillägget icke erfordrades, hördes R. o. Ad. deruti instämma. 9:de punkten, ang:de behöfligheten af ett stadgande om och efter hvilken grund de. i bevilln:s-stadgans 43, 57, 58 och <54 §§ utsatte böter böra, vid bristande tillgång, till motsvarande kroppsstraff förvandlas.
Enligt min åsigt kunna icke R.
St. allena bestämma, hvilka böter skola förvandlas eller icke.
Sådant tillhör den civila lagstiftningen, bestående af Konung och Den 20 Maj. 01 R.
Jag skulle derföre önska, att Bevilln.Ulsk. alldeles förbigått denna punk t, eller också hänfört den till den afd. i bevillu:s-förordn:n, hvilken underställes Konungens godkännande.
Nu vet jag icke huru förhållandet är.
Jag deltog icke i öfverläggningen då detta ämne hos Ståndet förra gången förevar.; och tror all det icke bordt framställas såsom tillhörande R.
Sl:s afgörande allena.
Lika med Hr von Hartmansdorff tror jag, att del icke tillhör R.
St. allena, att förordna om sältet för dessa höters förvandling eller afljenande, då tillgång till deras gäldande hos den bölfällde saknas, hvarföre jag äfven hade önskat, att Utsk. i detta fall afgifvit eli annat svar på de motioner, som i ämnet blifvit framställde.
Om Disk., i st. f. all inlåta sig i resonnementer om de olika arterna af höler, till R.
St. framlagt ett förslag, innehållande föreskrift huruvida ifrågavar. böter borde förvandlas, och i sådant fall sättet hvarpå detta hör ske, så hade detta förslag blifvit föremål för den granskning och fastställelse, bevilln:sförordn:n hör undergå i de delar, den erfordrar K.
M:s sanktion, och det hade varit önskligt, alt vid sista riksdagen en sådan granskning kunnat tillvägabringas.
Derigenom att något förtydligande af bevilln:s-förordn:n icke ägt rum, har den, såsom motionären äfven visat, blifvit olika tillämpad och kommer sannolikt äfven hädanefter att sä ske, enär naturen af höterne icke är bestämd.
Således skulle jag tro det hafva varit nyttigt och nödigt, att uttala en sådan åsigt, som i motionen blifvit framställd, nemi. att föreslå ett bestämdt stadgande eller uppgifva de lag-§§, hvarefter böternas förvandling skall verkställas, pä det att K.
M. mätte hafva kommit i tillfälle att vid granskning af bevilln:s-förordnm äfven åt detta lagstadgande gifva Sin nåd. sanktion.
Idet skick Bevilln.Utsk. lernnat saken, qvarstå de anmärkn:r, som motionären i sitt förslag framställt och man blir sannolikt nu som tillförene besvärad af klagomål vid tillämpningen af dessa §§ i beviIln:sförordn:n.
Då jag emellertid förutser att återremiss icke nu kommer att äga rum, utan att U(sk:s förslag möjligen vinner bifall, har jag för min del velat uti Ståndets prot. nedlägga min reservation mot det sätt, hvarpå denna fråga blifvit af (Jtsk. behandlad.
Hr von Hartmansdorff har varit tvekande, huruvida delta ärende kunde af Bevilln.Utsk. behandlas.
Enligt hans åsigt erfordrar detta stadgande Konungens sanktion.
Härvid vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att Bevilln.Utskis betänk.
N:o 9 slutar med följande ord: ”Slutligen och då uti den föreslagna bevilln:s-sladgan förekomma såväl bötesbestämmelser som åtskilliga föreskrifter i afseende på verkställigheten, hvilka äro af den beskaffenhet, alt de grundlagsenlig! erfordra K.
M:s nåd. godkännande, har Utsk. i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksmöte blef af Bevilln.Utsk. föreslaget och af R.
St. beslutadt, ansett sig böra tillstyrka R.
St., att, vid öfverlemnandet af bevilln:s-stadgan, i tind. anhålla, att K. M. efter öfver - 62 Den 20 Maj. vägande af hvad i afseende såväl å bötesbestämmelser sorn Öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! erfordra K.
M:s nåd. godkännande, må täckas låta allmän författning i ämnet utfärda”.
Nu har, på sätt af Utsk:s betänk.
N:o 14 inhemlas, Utsk:s förslag blifvit bifallet af 3:ne Stånd, hvarföre Utsk. vidhållit sitt i ämnet fattade beslut.
Hvad åter angår hufvudsaken, får jag på grund af Utsk:s anförda skål anhålla om bifall lill betänk.
Det förhåller sig verkligen så, som Frih.
Raab uppgifvit; men hos mig återstår i alla fall den tvekan, huruvida ifrågavar. böter skola förvandlas såsom vitesböter eller icke.
Mig synas stämmo-böler icke hafva annan egenskap än vitesböter, enär de icke äro annat än vitén för dem, som underlåta att infinna sig på uppbördsstämmor.
Således lärer det vara svårt, alt få någon rättsgrund för de argumenter, Utsk. anfört.
Enär Utsk. underlåtit att uti §in inrycka något bestämdt stadgande härom, så blifver, på sätt Hr Printzensköld anmärkt, bevilln:sförordn:n i denna del lika obestämd och underkastad olika förklaringar som förut.
Ytterligare 3 års erfarenhet torde således erfordras innan man, till skada för ålskillige personer och till besvär för mångå, kan erhålla en af behofvet påkallad rättelse.
Jag har ansett mig böra göra dessa anmärkmr, enär Utsk. icke aktadt nödigt, att lemna uppmärksamket åt Hr Thams i denna del efter min öfvertygelse riktiga framställning.
Hr Gr. o. Landtmis härefter framställda propos. till bifall å Utsk:s uti förevar, punkt gjorda hemställan, besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande, 10:de punkten, anglie 43 § ock 46 §is lista mom. i beviUnis-stadgan; ll:te punkten, anglie sistnämnde §:s 2idra morn., 12:te punkten, angille samma §:s 3idje morn.; och 13 punkten, ang:de 48 § i samma stadga. R. o.
Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt.
14:de punkten, anglie 50 § i bevillnis-stadgan.
Då BevilIn.Ulsk:s betänk.
N:o 9 hos R. o. Ad. till pröfning förevar, och denna punkt till Utsk. återremitterades, yttrades af flere talare här den åsigten, alt Revilln.Utsk, icke borde afgöra 50 §:n förr, än efter sammanträde med StatsUtsk., emedan K.
M:s nåd. förslag lill skaltejemkning, som till sistnämnde Utsk. blifvit remitteradt, omfattar de ämnen, som uti förevar, punkt omförmälas.
Nu anhåller jag, att få fästa uppmärksamheten derå, att Utsk:s betänk.
N:o 14 är beledsagadt af en utaf flere ledamöter afgifven reservation, som slutar sålunda: ”att med yttrande i nu ifrågavar. del, må för det närvar, få anstå, och denna fråga blifva föremål för särskild behandling af Stats- och Bevilln.Utskm; dock att, i händelse hinder, som icke berott på Den 20 Maj. 63 R.
St. eller Utsk:n att förekomna, skulle möta för en sådan behandling, vid nuvar. stadgande må komma att förblifva”.
Jag skulle derföre tillstyrka, alt Ståndet ville, med ogillande af Bevilln.
Utsk:s förslag i fråga om 50 §, antaga den nu upplästa reservationen.
Häruti instämde FIr von Troil, Sam.
Afven jag tror att R. o. Ad. bör antaga den omnämnda reservationen, hvilken har följande lydelse: ”Alldenstund, på sätt anmärkt är, förslag blifvit af den till förenklande af beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverket förordnade comité framstäldt, och af K. M. i nåd. propos. till R.
St. öfverlemnadt, bland annat derom, att egendomarnes uppskattning icke borde ske årligen, utan med vissa års mellantid, och under bestämd föreskrift, att hvarje egendom borde upptagas till det värde, den då ansåges verkligen äga, äfvensom comiterade föreslagit, huru för bestämmandet af bevilln:safgiften å de sålunda utrönta verkliga värdena borde förfaras, har Utsk., som medgifver, att detta förslag lämpligen bör, vid besvarandet af de i denna fråga väckta motioner, komma under öfvervägande, men hvilket, enär den nåd. propos:n varit remitterad endast till StalsUisk., icke lärer kunnat ske annorlunda än vid gemensamt sammanträde emellan Stats- och Bevilln.Utsktn, hvarom framställning kommer att af Bevilln.Utsk. göras, funnit sig, vid sådant förhållande, samt på det att besvarandet af de i öfrigt återremitterade delarne af det förevar, betänk, icke må fördröjas i afvaktan derå, att ett sådant sammanträde kan äga rum, böra hemställa, att med yttrande i nuvar. del må för det närvar, få anslå, och denna fråga blifva föremål för särskild behandling af Stats- och Bevilln.Utskm; dock att, i händelse hinder, som icke berott på R.
St. eller Utsk:n att förekomma, skulle möta för en sådan behandling, vid nuvar. stadganden må komma att förblifva”.
Ehuru icke någon vän af den omtalta skattejemkningen, är jag deremot vän af rättvisan.
På det sätt, hvarå taxeringen å landet verkställes, är den ingalunda rättvis, enär taxeringsvärdet är olika inom olika län och särskildta fögderier af samma län, allt efter som kronofogden eller häradsskrifvaren eller taxeringsmännen verkat derpå.
Jag önskar således visserligen att en rättelse härutinnan skall ske, men jag yrkar deremot icke, alt man i allmänhet skall höja taxeringsvärdet på fastigheter.
Det mä förblifva sådant det öfverhufvud är, men det bör vara jemnt fördeladt.
Skulle någon ökad skatt på jorden möjligen behöfvas, i händelse en förhöjning af allm. bevillningen ifrågakommer, så bör den naturligtvis vara i möjligaste måtto jemn, på det att förhöjningen icke må blifva obillig.
Icke blott såsom t. f. landsh., utan äfven såsom president i kammarrätten har jag kommit i erfarenhet om taxeringens ojemnhet.
För att få begagna större bränvinspannor eller få betydligare lån klaga jordägare hos kammarrätten deröfver, att deras egendomar icke blifvit nog högt taxerade, och det har gått så långt, att uti ett fall en person be - 64 Den 20 Maj. gärde 8fi,000 r:dr förhöjning i taxeringsvärdet på sina egendomar.
För kammar-rätten är då icke annat att göra, än alt åberopa del särskilda stadgande i bevilln:s-förordn:n, som säger, alt egendomar inora ett län skola, så vidt möjligt är, bibehållas vid ett med hvarandra jemnförligt taxeringsvärde.
Om kammar-rätten annorlunda förfore, skulle följden blifva, att de, som utlåna penningar efter taxeringsvärdet, blefve bedragna pä sina beräkningar.
Det är således både för rättvisans och för allmänna säkerhetens skull jag anser nödigt, att rättelse göres uti nuvar. missförhållande och då fråga derom blifvit väckt, tillstyrker jag att R. o. Ad. mätte fatta sitt beslut i enlighet med den upplästa reservationen.
Fredr., anförde dels skriftligen dels muntligen.
Uti de anföranden, som blifvit aflemnade i della ämne inom RiksSt:n, hafva en del ledamöter yttrat sig, att Bevilln.Utsk. bordt fästa mer afseende vid de gjorda motionerne och cnmiléens förslag till förenkling af beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverket inom riket; och pä den grund yrkat återremiss af betänk.
Andra ledamöter hafva åter anfört, att taxeringsvärdet af fast egendom å landet är i det närmaste öfverensstämmande med verkliga förhållandet, samt påstätl, att då någon förändring behöft göras, har den också blifvit verkställd af taxerings- och pröfningscomiléerne; hvarföre dessa ledamöter tillstyrkt bifall till Ulsk:s betänk.
Nekas kan icke, att den minimitariff för hemmanens värden, som nu är gällande, kan vara ojemt fördelad, synnerligen om jemförelsen göres länen emellan öfver hela riket, äfven med åsidosättande af de lokala förhållandena.
Men inom hvarje län, särskildt betraktadt, är detta olika förhållande i det närmaste jemkadt dels genom taxeringscomitéernas nogare kännedom inom distriktet, och dels genom pröfningscomiléernas slutliga tillgörande.
För att likväl komma till det rätta, det sanna, i detta afseende, fordras en vidtomfattande undersökning, och en längre tids användande, än den som Bevilln.Utsk. för det närvar, äger, innan ämnet kan tydligen utredas och klart göras för hvarje samhällsmedlem, som deraf kan hafva mer eller mindre nytta eller skada.
Nu är comitéens förslag för beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverkets ordnande inom riket, remitterad af Ständerne, ensamt till StatsUtsk., som ock redan börjat handläggningen af ärendet, utan att hafva ansett sig behöfva inbjuda Bevilln.
Utsk. till gemensam öfverläggning härutinnan.
Mig synes det derföre vara både oformligt och olämpligt, om någon framställning från Bevilln.Utsk. göres, att fä sammanträda med StatsUtsk. till afgörande af ifrågavar. ärende.
Må StatsUtsk. få gå sin väg uti ofvannämnde ärende, och Bevilln.Utsk. sin, i hvad som rörer den allmänna bevillningen!
Och Den 50 Maj. 65 Och det ena Utsk:s betänk, hvarken binder eller löser Ständernas beslut ehvad det andra Utsk. föreslagit.
Skulle nu så inträffa, att StatsUtsk. medhann afgifva sitt betänk, öfver beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverket inom riket, innan riksdagen slutades, samt Utsk. gillade comiteens förslag, hvilket sedan af Ständerne blefve antaget; så måste en ganska betydlig tid åtgå derefter, till beredande af ärendets, vigt, innan detsamma kan sättas i verkställighet; Ja minst 2 å 3 år, och innan dess hafva vi lagtima riksdag.
Under liden måste således den gamla bevilln:s-förordn:n vara gällande.
Frågas då: hvad vinnes genom uppskofvet eller sammanträdet för Bevilln.Utsk. med StatsUtsk.?
Föröfrigt innehåller den nu upplästa reservationen, ”att, i händelse hinder, som icke berott på R.
St. eller Utsk:n att förekomma, skulle möta för en sådan behandling, vid nuvar. sladganden må komma att förblifva” — hvartill tjenar då alt onödigtvis upptaga Ulsk:ns tid med ett arbete, som möjligen ej kan leda till något resultat?
Af de yttranden, som uti återremissen gjort sig gällande, har jag ej funnit någon hufvudsakligen verkande orsak, att förändra min förut i detta ämne fattade öfvertygelse; troende att den ordning och granskningsrätt, som snart |:dels sekel varit gällande, är för det närvar, den bästa såsom af allmänheten känd och tillämpad, intill dess man på öfvertygelsens och erfarenhetens väg kan komma till en bättre, måhända till den, af comite'en för beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverket föreslagne ordning; och intilldess sådant sker, tillstyrker jag bifall till Utsk:s afgifne betänk, i denna punkt.