Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förhållande kan ju naturligtvis lika litet undergå någon förändring, genom det att Staten upptager full aflöning för hela styrkan och blott utbetalar den effective tjenstgörande, som att, såsom hittills skett, blott supponerade effective eller icke permitterade upptagas uti ett förslag som aldrig kan slå in. K. M:s nåd. propos. mäste alltså vara den enda rätta, då hufvudprincipen för allt utgiftsförslag är maximum för den påräknade utgiften , så att allt understigande blir vinst eller besparing; i stället för, efter Utskts och såsom hittills skett, aldrig dessa förslag hafva slagit in , utan ständigt åstadkommit årlig brist, som måst fyllas af till andra ändamål afsatta eller påräknade medel.
Och detta lappningssystéme är det, som Utsk. nu vill skall fortsättas!
Då jag nu genomgått de delar af StalsUtskrs utlåt., som kunde tillkomma mig att behandla, och deruti funnit 4o8 '■ Ben g
M a j f. m. dess conseqvehs , att hela vägen igenom motverka K M:s nåd. propos:r, bereda förminskning uti armeens olika vapen och försämring i hela corpsers helais villkor, med ett enda undantag, nemi. — för de reducerade officerare, underofficerare och deras vederlikar, som gå ur krigstjenst, hvilka af Utsk. blifvit sällsamt gynnade; sä återstår att fästa II. o. Ad:s uppmärksamhet på filt förhållande, som Utsk. med all lystnad förbigått.
' Ingen lärer kunna neka, att Svenska armeVns befäls lönevillkor i allmänhet äro knappa; ett förhållande, sorn, fastän allmänt erkändt, icke så lätt, ej heller sä snart torde kunna afhjelpos.
Men då Utsk. icke haft sig uppdraget att föreslå förbättringar uti de knappa lönevillkoren, så bade man åtminstone bort vänta, alt detsamma icke skulle söka bereda anunti sämre villkor; oell det är delta förhållande, - som jag går alt anmärka, med anhållan om R. o. Ad:s behjertande.
Då en tjen^eman, genom en organisationsförändring, ohördan får tillökad och ända till fördubblad tjenstgöring och dermed förknippade större utgifter och kostnader emot hvad han förut haft under den tjenst, hvarpå han har fullmakt; så fordrar väl både billighet och rättvisa, att hans förut nog knappa villkor i proportion eller något förbättras.
Detta har dock Utsk. alldeles förbisett vid dess förslag för begge gardes-reg:tenas till fot sammanslående lill ett regrte.
Jag torde således få nämna de tjenstemän, som skulle komma i denna cathegori, med framställan om den ersättning eller löneförbättring som med rättskänsla icke borde kunna vägras dem. fö f 2 n c 1 ti O 3 P- 2.1« s n Sccuncl-che/en, för hvardera gardes-reg:tet af 800 man, förlagde uti e n casei n, med en officers-corps till två bataljoner och åtta compagnie!-, har nu lön . . . 2,000:
Ersättning för compagni och permittering 1,600:
Taffelpenningar 5oo: t-a n> 2 rationel- å 120: 240:
Således inalles 700 r:dr mera än en indelt öfverste, boende uti en provins och i tjenstebefattning med siri officerscorps en- dast några veckor om året, då den förre, 4,340 Transport | 4>-M° % D c » 9 Maj f m.
Transport stationerad i hufvudstaden, är tjenstgörande hela året.
Han skalle nu fa under sitt befäl i,5oo man, förlagde uti från hvarandra åtskiljda caserner, med en officeiscorps’ tillökning af en tredjedel, hvarigenom så väl tjenstegöromålen, som lefnadssätlet och depenserna i och för tjernsten naturligtvis blifva i proportion ökade.
Jag vågar dock för honom endast föreslå tillökning af den på indraga. stat upptagna Secund-chefens taffelpenningar 5oo r:dr och rationel- 240:
Förslti Majoren, så väl vid gardes-reg:tena sora öfriga armeen, har, enligt ännu gällande reglemente, mera både ansvar och tjenstebefattning, än de öfriga majorerna; men som uti det nya reglementet är föreslaget, alt alla majorer såsom bataljonschefer komma alt dela lika tjenstgöring och ansvar, samt dessutom få tillökade bataljoner från 400 lill 533 man; så torde vara skäligt, att de komma i åtnjutande af lika löneförmåner.
Förste majoren har nu, lön 1,200, ersättning för compagni och permittering 1,600, två rationel-, 240, sana 3,040, sorn blir oförä ndradt.
Andre Major har nu lön 900, ersättning för compagni oeh permittering 1,600 två rationel- 2.40, 2,740 En d:o d:o d:o lika 2,740 Efter den nva organisationen bör alltså tillkomma andre Bataljons-chefen en tillökning af Tredje Bataljons-eliefen d:o d:o Reg.ls-qvartcrniåslaren har nu i lön 700, en ration En d:o d:o Hans tjensleåligganden blifva visserligen jemnt fördubblade; men då detta å ena sidan tages i betraktande, och, å den antila, proportionen mellan hans förra lön 700, oberäknadt rationen, och compagni-chefernes 1,600, hvaraf hans således icke utgjort hälften; så torde, med afseende härå, endast böra föreslås en för höjnipg af 5o proc. eller Transport 6 H. ■I"!) 4,34o 5,480 14° 35o | ii,46o| 1,690 D e n q
Maj f. ra.
Transport Reg.-ts-adjutanterne äro enligt gamla tjenstgörts-reglementet, äfvensom uti aflöningsstaten, i samma förhållande som majorerna; men nu komma äfven de att förrätta lika tjenstgöring hela året, hvar och en vid sin bataljon.
Förste Adjutanten har nu i lön 5oo, en ration 120, s:ma 620; blir oförändradt.
En d:o d:o, 620; d:o d:o gör En andre adjutant har nu lön 35o, ration 120 Denne blir efter nya planen förvandlad till tredje adjutant, som bör få tillökning Rcg.-ts-pastorer hafva hvardera 4o° . . . .
En reg.-ts-pastor får dubbel tjenstgöring, bör få tillökning Rrg.ts-nuditeurer hafva hvardera 4^0, . .
En reg.-ls-nudileur får dubbel tjenstgöring, bör få tillökning Rrg.ts-läkarne hafva hvardera 5oo, . . .
En regtls-läkare får dubbel tjenstgöring, bör få tillök ning
Fyra batalj ons-lakare hafva hvardera ?.5o
Tre batalj ons-lakare få förökad tjenstgöring, böra få tillökning 5o proc. el. 125 Reg.ts-skrifvarne hafva hvardera 65o, som utgör för begge tillsammans
En reg:ls-skrijvare får dubbel tjenstgöring, bör få tillökning Musik-directeurerne hafva hvardera 5oo .
En musik-directcur får dubbel tjenstgöring, bör få tillökning Reg.ts-väblarne hafva hvardera 200 . . .
Ert reg.-ts-väbel får dubbel tjenstgöring, Lör få tillökning
Tvänne förste bataljons-adjulanter hafva lön hvardera 200 Tvänne qndre batalj ons-adjulanter hafva hvardera 180 Tredje bataljöns-adjutanten bör få lika lön med de tvänne första, får tillökning . . .
Reg.ts-lrunislagarne hafva hvardera 200 En reg:ts-trums tagare får dubbel tjenstgöring, bör få tillökning
Iva stockmakare och Iva gevär s-smeder hafva hvardera 48:
Transport | 11,460 0 0 1,240 47° 800 i5o 9°° 4co 1,000 45o 1,000 5oo 375 i,3oo 1,000 65o 4oo 5oo 200 4co 400 20 200 192 1 20,562) 5,i 35 D c il 9 Maj f. IU.
En stockmakare och en revar.'i-smed få dubbel tjenstgöring, böra fä tillökning 4b Förslaget upptager endast bibehållandet af fyra handtverkare, hvaraf förmodligen tvä öfvertimmerman; jag skulle dock an- se en timmerman vid hvarje bataljon va- ra det rälta, alltså tre.
20,502 5,i 35 96 Summa 20,502 | 5,23 I Öfverlemnande till R. o.
Ad:s rättvisa bepröfvande dessa anmärkn:r oell tillägg till StatsUtsk:s reduetions-förslag, reserverar jag mig ytterligare och alltid emot hvars och ens förmenande att tro någon vara befogad att sådana reduetioner eller förändringar uti armeen besluta, utom Konungen, hvars höga rätt det är att allt sådant afgöra och verkställa.
Hvadan, utom uti Hr Wedbergs reservation, hvars åsigt jag icke kan antaga, jag förenar mig med de herrar och män inom Utsk , hvilka emot utlåt., pä framställda väl grundade skäl, sig reserverat; och anhåller jag om ålerremiss af utlåt, till Utskottet.
Jag får utbedja mig det II.
Ståndets öfverseende för några anmärkn:r, dem jag vågar framställa emot StatsUtsk:s utlåt.
JN:o 44) punkten N:o to, ang:de K.
Krigsaeademien.
Utsk. antager: ”att all ensidig riktning i undervisningen till ett visst yrke ”i de yngre åren är, med få undantag, skadlig, och att en ”yngling, sorn egnar sig lill Statens tjenst, bör hafva valet ”öppet, sedan han fulländat sin humanistiska bildning.”
Jag källner visserligen, alt dessa principer nu delas af de flesta, som tänka öfver uppfostringsverken och undervisningen.
Jag är nog olycklig, att icke kunna dela denna tanke; men efter jag alltid befunnit mig i minoriteten i detta afseende, så tänker jag icke deröfver vidare argumentera.
Jag tror likväl, att våra samhällsförhållanden, sådana de under århundraden varit och ännu äro, samt troligtvis efter oss under flera århundraden komma att förblifva, göra det ovillkorligen nödvändigt för hvarje yngling, att, innan han fulländat sina humanistiska studier, egna sig åt något visst yrke; ty, mine herrar! de humanistiska studierna, betraktade för sig, och innan de inträdt i något af det praktiska, hafva i sednare tider tagit en så djupsinnig och vidsträckt riktning, att det är intet mindre än otänkbart och öfverstigande en menniskas liela förmåga, alt intränga i dem alla.
Conclusionen är sedermera lätt gjord.
Min öfvertygelse är, att den yngling är olycklig och förfelar sin carriére, som icke af sina föräldrars mognade förstånd i tid handledes, varnas och upplyses om det yrke, han bör välja, och hvilket föräldrarna icke hafva svårt att bedomina, om de fördomsfritt vilja utransaka hans naturliga anlag.
Utsk. ytt - crJ Deu 9 Mej f m. rar vi l ire, att ”behofvet af särskilda krigs-academier upp”står bufvudsakligen i de lander, som hafva stora armeer "oell sakna tillgång på befäl, och hvarest åtgärder således "mäste vidtagas att i tid förekomma en sådan brist.”
Jag skall taga mig friheten att först och främst fästa Utskrs uppmärksamhet på skilnaden emellan alt sakna befäl och att sakna skickligt befäl.
För del andra är förhållandet med krigsskolorna i de Europeiska staterna ingalunda sådant, som Utsk. här tyckes angifva.
Det är sannt, alt de stora krigförande stalerne, såsom Frankrike, Ryssland och England samt
Österrike hafva också de största institutioner i denna väg; meri hvarken i Neapel, Helvetien, Holland, Baijern, Wurtemberg, Hessen-Cassel, Hessen-Darmstadt eller Sachsen äger ett sådant förhållande rum.
Alla dessa stater äro försedda med särskilda uppfoslrings- och undrrvisnings-anstalter i oell för k i i gsbeftilet.
Särskildt får jag nämna, att den Helvetiska republiken har icke mindre än tre sådana, och det som torde väcka förundran inom detta Hus, är, att kanske den största militärskola, som i verldén finnes , är de Förenade Staternes militärskola i slaten NevvYork , icke långt från staden af samma namn uti en fläck, kallad West Point, hvarest underhållas elever med en årlig omkostnad af i5o,ooo dollars.
Skolan står linder öfverbefäl och ar försedd med 4° professorer.
Den bar i alla fall visat sig otillräcklig för de Förenade Staternas annee; hvilket kommer sig deraf, att uti dessa stater eller i allmänhet i nya verlden, likasom det nu börjar blifva i den gamla, lönar sig privatundervisning och enskildta företag bättre än statens tjenst.
Derigenom har blindt, att skicklige officerare, som utgått från denna skola, sedan de tjenat vid armeen ett eller annat år, tagit afsked och kastat sig in på den enskilda industrien.
Den lid torde icke vara långt borta, då man skall varseblifva samma förhållande bos oss, ty Staten har icke att erbjuda en skicklig ung man samma inkomster, som den enskilda industrien, och som af mången privat fabriks- och verkstadsägare betalas.
Utsk. säger vidare: ”Krigs-ncademien är således icke nödig, för att förse armeen med officerare; men skulle deremot, enligt Utskts tanke, kunna blifva en lika nyttig, sorn behöflig inrättning, om, med fästad t afseende på den förändring, som förestår i organisationen af apologistskolorna, och å de allmänna föreskrifter, som af K.
M. blifvit utfärdade, beträffande officersexamina, denna academi förvandlades till en tillämpningssköla för dem bland armeens yngre befäl , hvilka, på grund af deras vid universiteten ådagalagda lärdomsprof i de humanistiska vettenskaperna, blifvit antagne såsom expectanter vid förestående befordran inom den första officers-graden. ” Utsk. synes här antaga, att K.
M:s nåd. föreskrifter om offieers-examina skulle kunna göra krigs-academieu öfverflödig.
Såvida Utsk. erkänner, att undervis - Dea 9 Maj f. ra. 413 nin" erfordras före dessa examina, kan Utsk:s mening ej vara annan, än att denna undervisning skall meddelas i de enskilda skolorna.
I fråga om beskaffenheten af denna undervisning i allmänhet, och huruvida den är ändamålsenlig eller icke, är jag kanske icke competent domare, och jag är i alla fall jäfvig all dömma derom.
Jag öfverlemna!’ detta åt de herrar och män, som känna de privata militär-skolorna uli de olika districten, och anhåller att någon sakkunnig måtte utlåta sig derom ; men denna förutsättning af Utsk. slår mycket illa tillsammans med slutmeningen af Utsk:s betänk., deri det heter: ”tillstyrkande Utsk. sålunda R.
St. att bibehålla det anslag, sorn för krigs-academien nu utgår, samt i und. anhålla, att K. M. i nåd. täcktes vidtaga de åtgärder, i följd hvaraf academien, från ett militäriskt gymnasium med contnbernium, som den nu är, kunde successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för armeens befäl af alla vapen, hvarigenom behofvet af särskilda privata inrätln:r för nyssnämnda ändamål kunde försvinna.” Nu säger Utsk. i ingressen, att de privata skolorna göra krigs-academien öfverflödig, hvaremot i conclusionen förekommer, alt krigs-academien, i det skick Utsk. antydt, skulle göra de privata skolorna öfverflödigt!.
Jag förstår icke denna argumentation, och anhåller att Utsk. måtte något utreda den. —■
Slutligen får jag äran tillkännagifva, alt, med anledn , som jag tror, af en motion, hvilken jag vid riksdagens början tog mig friheten till R. o. Ad, inlemna, har, enligt hvad jag hört sägas, sammansatta Stafs- och F.kon.Utsk:ri beslutat tillstyrka R.
St., att hos K.
M. anhålla om inrättande af 6 eller g s k. real-skolor.
Jag försökte alt deducera och bevisa behofvet af dessa skolor, bland annat, på grund deraf, att Krigs-academien vid Carlberg, enligt både min enskilda och allmänna opinionens öfvertygelse, borde ensamt blifva en tillämpningsskola.
Nu är detta omöjligt med nuvar. skol-systeme, emedan, efter min dagliga erfarenhet, vi få lill Carlberg oss tillsända elever från de andra skolverken, hvilka vi omöjligen kunna sätta annat än i första och högst i andra classen, samt ofta nödgas återskicka till inhemtande af mer tillfredsställande kunskaper.
Det enda villkoret således för borttagande af den särskilda skola, som vid Carlberg finnes, nemi. den förberedande afdelningen, hvilken är en från tillämpnings-skolan afsöndrad skola, det enda medlet att exterminera den och småningom låta den försvinna, är, att R.
St. anvisa medel, och Regeringen inrättar tjenliga skolor för detta ändamål, likasom andra praktiska läroverk, såsom Tecknologiska Institutet, Veterinär-inrättningen, handels- och näringsskolor o. s. v. Om nu R.
St., med anledn. af en framställning från sammansatta Statsoch Ekon.Utsk:n, komma att ingå till K. $1. med en und. anhållan i detta ämne; så borde dervid, enligt min tanke, StatsUlsk:s nu ifrågavar. tillgörande, i afseende på hvad i 4 * 4 Den 9 Maj f. m. petitionsväg skall ske, äfven komma i ålanka: och jag får derföre hemställa till StatsUtsk., att hvad beträffar sjelfva den und. anhållan hos K. M., som Utsk. här föreslagit, den matte remitteras till sammansatta Stats-och Ekon.Utsktn, för att behandlas i sammanhang med frågan om uppfostrings-verken i allmänhet.
Hr Linroth, Carl Joli. Gust., uppläste följande:
Då jag under min tjenstetid vid Wermlands Fälljägareregtte, såsom adjutant, under flera år varit i tillfälle att genomskåda della regtles alla förhållanden uti dess minsta detaljer, skulle jag alltför mycket bryta emot rättskänslans uppmaningar, om jag blott stillatigande afhörde den vigtiga frågan om Wermlands Jägare-reg:te bör eller icke bör indragas.
Jag utbeder mig derföre att för en kort stund få uti denna fråga upptaga It. o. Ad:s tid.
Om jag på ett par ställen flygtigt nödgas vidröra hvad som i ämnet förut blifvit yttradt, utbeder jag mig vördsammast erhålla tillgift då detta icke kan lösryckas , utan att rubba sambandet uti hvad jag nu går att anföra.
StatsUtsk. liar antagit den maxime, som jag för min del ingalunda vill bestrida vara riktig, ”att försvarsverket ”bör ordnas så , alt det med minsta möjliga uppoffring och ”basta verkan kan befordra Rikets säkerhet.”
Jag tager mig friheten hemställa till R. o. Ad., om icke just den grundprincip, hvarpå StatsUtsk. sålunda baserat sitt förslag till reglerande af 3:dje hufvudtiteln , är den som mäktigt talar för bibehållande af Wermlands jägare, och att dess reducerande således är alldeles i strid med denna princip, då ingen permanent militär-corps i Sverige, och förmodligen ej i hela verlden, kan framvisas, som kostar Staten så litet som Wermlands jägare, ja till den grad litet, att underhållskostnaden för detta regtte, 6oo man starkt, då alla möjliga utgiller äro observerade, nemi. för beklädnad, armering, löner till både befäl och trupp, möteskost för truppen, samt värfningspenningar, icke en gång uppgår till 4o,ooo r:dr.
Att Wermlands fältjägare aldrig förfelat den dermed åsyftade verkan, det är nu vitsordadt af flera erfarna män inom detta IliksSt.; och bland andra caster af nationen finnas äfven säkert många, som kunna intyga delta regttes goda uppförande, då det varit commenderadt emot Piikels fiender, äfven vid de tillfällen det, efter en långvarig fred, marscherat i falt.
Då det sätt, hvarpå Wermlands Jägare-regtte för fredsfoten är organiseradt, dels innebär en storegenhet, dels icke är så allmänt bekant, att icke många finnas, som måste fälla omdömen i denna fråga, grundande sig blott på en ytligt erhållen notis, måhända mera om de små brister, sorn vidlåda denna, likasom alla andra af menniskor uppgjorda organisationer, än om de fördelar detta regttes organisation, Den 9 M a j f. m. 415 isynnerhet för elt jägare-regtte innebär ; är det vid detta tillfälle, snart sagdt, en pligt att, efter bästa förmåga, bidraga till ämnets utredning, och jag begagnar såsom medel härtill ett utdrag utur en af mig författad artikel uti K.
Krigsvettenskaps-academiens tidskrift för 1838, hvaruti visas Wermlands FäItjägare-reg:tes>slatsekonomiska, medborgerliga och mililäriska ställning i staten, provinsen oell ammen. /Vermlands Faltjägare leda sitt ursprung från en landlvärns-bataljon, uppsatt under Gustaf III:s tid inom Wermland, hvilken, efter krigens slut, antog capitulation och blef en värfvad trupp, utan att garnisoneras, och som, med anledn. deraf att hvarje landtvärnskarl, som då svurit fanan på 6 års tid, ägde ett hem i landet, gaf anledn. till en sådan organisation, att manskapet permitterades till sina hemvist, med skyldighet att en gång om året, efter kungörelser från länets kyrkor, samlas till i4 dagars vapenöfning, då det ålåg hvarje karl att sjelf utaf sin årliga lön deTiayera sig under exercisliden.
Denna organisation qvarstår ännu i dag, sådan den primitivt inrättades.
Ett vigtigt raffinement är dock i sednare tider infördt.
Förr ägde jägaren rättighet att vistas och förflytta sig hvarthclst inom länet han behagade, men nu är han skyldig att uppgifva den station, hvarest han är mantalsskrifven, och får derifrån icke, utan order, eller permission af reg:ls-chefen, förflytta sig.
På >4 dagar kan han dock af länsmännen, emellan mötena, permitteras inom länet; hvarje karl förses nied elt s. k. tillståndsbref, underskrifvet af landshöfdingen i orten, hvaruti det ställe är utsatt, der han äger rättighet att vistas.
Vid regttet finnas adresslistor, upprättade för hvarje år, så alt med den vanliga postgången kan order expedieras till hvilken af manskapet som helst.
Manskapet bekostar ännu i dag sjelft sitt underhåll under mötena utaf sin årliga lön io r:dr; icke en skilling utgår ur passevolance-cassan för detta reg:te.
Det är allmänt erkändt, att Carl XI:s indeln:s-verk var ett storverk, derföre att nationen sattes i en permanent armerad ställning, der den stridskraft, som skulle försvara fosterjorden, var med fosterjorden uti alla dess medborgerliga intressen lifligt förenad.
Det är allmänt erkändt , att den soldalesque går längst på bataljdagen, hvars strid är inspirerad af den häftigaste enthusiasmen.
Del torde äfven icke kunna motsägas , att ett personligt medborgerligt intresse uti den jordtorfva, för hvilken man kläder blodig skjorta, är en mäktig häfstång, som upplyfter denna enthusiasm till en höjd, som i stridstunniltet ofta dominerar seger. Wermlands Faltjägare-reg:te är icke indelt.
Jägaren äger således visserligen ingen bestämd jordtorfva, för hvilken han delar intresse med öfriga medborgare , men Wermlands-jägaren är, genom sitt förhållande sorn dräng hos landtmannen, med hvilken han Den q M •’» j f. m. ofta genom slägtskapens band är närmare förenad, eller stundom lill och med som torpare, ja stundom som egen jordägare, lifligt indragen i det intresse, sorn upprätthåller och försvarar jordbrukarens sjelfständiga torfva för inkräktning af Rikets fiender; således då Wermlands-jägaren går i elden, strider han med inspiration från samma källa, sorn den stoja indelta massan; han tillhör icke Carl Xl:s hidelius-verk , men andan af hans ställning i Staten är så nära beslägtad med indelnts-verkets, att ur hans ställning i hemmet inblåses i hans själ samma enlhusiasm till försvar för fosterjorden, som ur indeln:s-veiket inblåses uti indelta soldaten.
För en jägare, betraktad blott, med afseende på hans yi'ke, är organisationen för Wermlands jägare kanske ändamålsenligai’e än indelntsvei ket, ja, kanske just den organisation, som är den rätta.
Indelta soldatens skyldighet och rättighet att tjena så länge han orkar, är måhända, ja, jag vore färdig säga positivt mindre Ändamålsenlig för en jägaretrupp.
Liflighet i sinnet, rörlighet och vighet i kroppen äro väsendtliga egenskaper, hvarpå utbildningen af jägarens färdighet beror.
Åtminstone då, när indelta soldaten kommer till flera år, är han icke passande till jägare.
Ett jägare-reg:le bör vara värfvadt, för att ofta kunna rekryteras med ungt och nytt manskap, och på det att, om några mindre lärbara sujetter skulle inkomma, befälet åtminstone icke för alltid är bundet vid dero; det ur af mindre våda, om en eller annan oefterrättlig, som man säger, skulle smyga sig in i en sluten infanterimassa, än uti ett jägareled, derutur de ofta kunna blifva framkastade uti en ställning , dei' mycket och vigtigt beror på deras enskilda intelligence.
Befälet har dessutom lättare att hålla en sluten infanterimassa, än en spridd jägarekedja så i hand, att någi'a få icke kunna skada det hela.
Wermlands jägaie är ett talande bevis, att ett ieg:te kan vara värfvadt, utan att vara garnisoneradt; kan vara värfvadt och sammanväfva sina sympatier med massan af nationen.
Ett jägare-reg:te, garnisoneradt under freden, tror jag icke i den activa campagnen skulle komma att ådagalägga så stark och segerrik jägare-anda, som ett, hvilket utbildats under freden från just en sådan organisation , som Wermlands jägares.
Jägarens dagliga lefnad i en couperad och skogbeväxt bergstrakt inympar uti hans egen natur en vana vid jägarelifvets natur; han är ofta nödsakad alt helt ensam leta sig fram, stundom i djupt mörker, genom obanade och hemska skogar; han vänjes under sådana promenader att bemärka allt , som kan lända honom till vägledning; han tvingas att uppöfva localsinnet; m. e. o. af naturen danas han att stå i ledet af ett recognoscerings-detachement.
Jägarens lefnad i skogig bergstrakt utbildar honom allmänneligen till skytt; under sina vandringar i sko gen - Den 9 Maj f. ra. gen efter villebråd uppöfvas bans fintlighet; lian vänjer sig alt smyga till ett mål, med begagnande af naturbetäckningar för sin egen kropp; hans syn öfvas att hastigt upptäcka; såsom ett nöje danar hans livardagslif honom till en man i den spridda jägarekedjan och lill en vaksam vedett.
Om det jag nu anfört innehåller några verkliga sanningar, så torde det kanhända icke ligga otydligt, att organisationen af Wermlands jägare har i sin natur så stora fördelar, att den bör vårdas som en skatt' i den Svenska armeen, skatt derföre, alt sjelfva organisationen innebär en stor besparing för stalscassan ; skatt derföre, att det väl låter sig göra att bibehålla en sådan organisation, men en gång uppluifven , torde den icke vara så latt att ånyo införa.