Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För det första får jag fästa Gr:ns upmärksamhet deruppå, att i 17:de punkt, af mern. finnes just den af mig omnämnda underlåtenheten uptagen, och för det andra får jag nämna alt jag egentligen icke framställt något klander i detta hänseende, utan endast refererat de allmänna klagomålen, samt rigtat mina anmärkn.-r förnämligast emot Const.Utsk., hvarjemte jag tagit mig friheten alt påyrka revision af åtskilliga äldre lagar, hvarvid jag
Den 5 Juli e. m. 115 synnerligen fäst mig vid brottmåls- och kyrkolagen.
Hvad den förstnämnda beträffar, önskade jag att borttagandet af de mest framstående, de uti det enskilda och allmänna lifvet menligast ingripande barbarismer, hade utgjort föremål för en K. Propos., samt i afseende på kyrkolagen, att äfven härutinnan något förslag blifvit framlagd t, antingen i enlighet med det som för 9 år sedan blifvit af sakkunniga män utarbetadt, eller ock efter omständigheterna något modifieradt.
Hvad åter angår den tablå, som jag och flere med mig yrkat, och hvilken Gr:n anser vara olämplig, så, enär tiden icke medgifver att ingå uti något vidlyftigt svaromål härå, vill jag endast nämna, att om ock ordet ”sammanhang” ej uttryckligen förekommer i 107:de §:n, granskningsrätten der lika litet finnes inskränkt till ett och annat ur rådslagen utplockadt; att den förra upfattningen legat till grund för lagstiftarnes åsigt är redan ådagalagdt af det referat ur ett Const.Utsk:s prot. från 1809, som här af Frih. Raab blifvit anfördt.
Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. ol Landtm, framställde, att sedan åtskilliga ledamöter dels afstått ifrån, dels ändrat sina först gjorde yrkanden, följande propos:r af särskilde talare blifvit begärde, nemi. af Gr. Puke, att R. o. Ad. skulle blott förklara sig anse Utsk:s Mern, icke föranleda annan åtgärd, än att laggars till handhne; af Hr Ribbing, att förevande Mern., på grund af deremot gjorde anmärkn:r, måtte återremitteras; af Hr Cederschiöld, att Mern. måtte läggas till handhne med förklarande, att 11. o. Ad. icke anser Rikets väl kräfva att R.
M. anmäla en önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och från Embelet skilja någon af Stats-Rådets ledamöter; och af Hr Dalman, som yrkat propos., huruvida R. o. Ad, anser Rikets väl kräfva att R.
St:r bos Konungen anmäla deras önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och från Embetet skilja Stats-Rådets ledamöter.
Då propos. om
Meimts läggande till handhne äfvensom den propos.
Hr Cederschiöld begärt icke uteslötos af den som af Hr Dalman blifvit yrkad, hvilken också närmast öfverensstämde med ordalagen i 107 § Reg.F., ansåge Hr Gr. o. Landtm, sig böra först framställa sistnämnde propos., hvilken jemväl, derest den besvarades med Nej, lemnade tillfälle att framställa propos:nen om Mem:ts läggande till handhne.
Jag tager mig friheten att fästa upmärksamliet deruppå, att det icke är fråga om Statsrådets samtlige ledamöter, utan endast dem emot hvilka anmärkmr blifvit gjorda.
Då de flesta talare, som begärt propos., yrkat alt Betänk, belt enkelt måtte läggas till handlingarne, får jag förklara att jag afstår från mitt serskilda yrkande och förenar mig med pluraliteten, enär godkännandet af nämnde beslut jemväl innefattar det beslut som jag tillstyrkt. 8 * 116 Den 5 Juli e. ra.
Jag för min del får förklara att jag icke afstår från mitt yrkande, att Hr Gr. o. Landtm, behagade, innan propos. om Belänk:s läggande till handlingarne göres, framställa den frågan, huruvida R. o. Ad. anser Rikets väl kräfva att någon af de Statsråds-ledamöter, mot hvilka anmärkning blifvit gjord, bör från sitt embete entledigas.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge
Rikets väl kräfva, ali R.
St:r hos Konungen anmälde deras önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och från Embetet skilja de Stats-Råds-ledaniöter, emot hvilka anmärkn. blifvit gjord, ropades starka Nej jemte några Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg proposrn besvarad med Nej.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade sedermera, att R. o. Ad. i sådant fall torde finna, att Const.Utsk:s förevande Mern. icke föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handhne.
Ekon.Utsk:s d. 28 sisth Juni och 1 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 101, i anledn. af väckt förslag om vidtagande af förändringar inom den ekonomiska förvaltningen vid Universitetet i Upsala.
Besv. o. Ekon.Utsk:s den 28 sisth Juni och 1 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 102, i anledn. af RiksStåndens olika beslut, ifråga om förändrade föreskrifter, rör:de åtgärder till förekommande af kolerasjukdomens införande och spridande i Rikét m. m.
Vid öde mom. har BorgareSt. gjort en förändring, som jag anser vara riktig, och som jag anhåller att R. o. Ad. äfven måtte antaga.
Hon består deri att i st. för orden: ”å fartyg, som ligga i karantän”, sättes: »karantänsskyldigt fartyg”.
Huruvida den af den sista värde talaren, i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, föreslagne redaktions-förändring är bättre än den, som Utsk. framställt, lemnar jag derhän.
Säkert är emellertid att Utsk. gjort afseende på R. o. Ad:s föregående beslut i detta ämne, och R. o. Ad. synes mig vid sådant förhållande icke böra afslå Utsk:s hemställan, att Ståndets beslut må blifva R.
St:rs. Jag yrkar bifall till Utsk:s Betänk.
Jag vet visserligen, att praxis är sådan som Gr.
Lagerbjelke åberopat, men jag känner icke att något stadgande finnes, som kan förbinda till antagande af en redaetion, som är behäftad med någon brist, hvilket är förhållandet med det 6:te mom. i Utsk:s Utlåt.
För min del tror jag, att Utsk. från början begått ett misstag när Utsk. upställde mom. på sätt som skett.
BorgareSt. har i afseende på ifrågavande Den 5 Juli e. m. 117 moni. beslutat, ali det skall erhålla följande lydelse ”alt beträffande lossning ocb lastning af gods å karantänsskyldigt fartyg, fortfarande må gälla hvad K.
M. genom Nåd. bref den 4 Okt. 1853 föreskrifvit”.
Då denna redaktion enl. min tanka utgör en förbättring af den som Utsk. föreslagit och då den tillika ingenting synnerligen förändrar i afseende på sjelfva sallen, kan jag icke annat än finna att det är mycket skäl för R. o. Ad. att antaga densamma, samt för öfrigt bifalla Betänk.
Ehuru jag mer än väl inser, att det nu icke är tillfälle till att ingå i något bedömande af hela denna fråga, får jag likväl nämna, att jag hade trott att man på ett mera tillfredsställande sätt borde hafva löst detta problem.
Utsk. hade enl. min tanka bordt dels mera upmärksammat den verkliga och allmänna sinnesstämningen i landet ronde denna fråga, dels gått med mera conseqvens tillväga, så att när Utsk. bibehållit karantän emot utlandet, Utsk. äfven tillåtit att sådana försigtighets-åtgärder finge inom landet vidtagas, likväl med den föreskrift, att på de ställen der karantäns-anstalter inrättades, skulle man ega utrymme för särskiljande af olika åldrar och kön, bereda tillgång på behörig sjukvård och medikamentér ra. m., hvarigenom man icke hade — såsom nu blifver händelsen ■— blottställt kommunerne på utväg att afvärja den härjande farsoten, ifall den en annan gång återkommer till Sverige.
Inseende att hvad jag nu yttrat i afseende på sjelfva saken, icke kan leda til! något förändradt beslut, utan torde böra såsom en reservation få anses, anhåller jag endast att få förnya det yrkande, som jag i början af mitt yttrande framställde, eller antagandet af BorgareSt:s redaktions-förändring rörande 6 mom.
Första gången ärendet förevar hos Ekon.Utsk., bade jag icke äran att vara ledamot af detsamma, samt var då icke heller närvar:de vid Riksdagen.
Då Utsk. nu andra gången företog ärendet till behandling, skulle jag visserligen, ifall jag bade ansett det hafva gått an och om det hade kunnat föranleda lill något resultat, icke underlåtit att hafva försökt göra gällande den åsigt, som jag i afseende på sjelfva hufvudfrågan hyser och som i allo öfverensstämmer med den sorn Frih.
Cederström nu uttalat; hvaremot jag icke kan instämma uti den af honom och Hr von Hartmansdorff föreslagna redaktions-förändring af 6 mom. som BorgareSt. bifallit, emedan jag anser de af Utsk. begagnade ordalagen vara lämpligare.
Härtill liar jag 2:ne skäl: l:o har K.
M. begagnat dem i Sitt Nåd.
Bref af d. 4 Okt. 1853, och 2:o har R. o. Ad. genom sitt föreg:de beslut antagit detsamma.
Jag kan således icke finna den nu föreslagna och af BorgareSt. antagna redaktions-förändring vara ändamålsenligare, utan Ivertom leda lill otydlighet.
Uti Betänk.
N:o 85 har Utsk. föreslagit IL Sl:r åtskilliga beslut.
Då R. o. Ad. bifallit detta Betänk., bör väl Ståndets beslut något gälla och kan väl icke förnekas eller frånlrädas med mindre Ståndet dertill blifvit inbjudet, an - 118 I) e n 5 J u I i e. m. lingen af Ulsk. eller af något Riksstånd.
Så liar dock icke skett, utan Utsk. har förnyat sitt föreg:de förslag.
Om R. o. Ad. nu skulle, derföre att några ledamöter anse en förändring vara lämplig, frångå sitt en gång fattade beslut, så skulle det aldrig finnas någon gräns för Ståndets beslut, ty i sådant fall skulle
Ståndet ouphörligt kunna på framställning af några ledamöter frånträda de beslut, som under nästföregående vecka eller dag blifvit fattade.
Då nu Ulsk. genom detta Betänk, inbjudit R.
St:r att instämma uti det af R. o. Ad. förut fattade beslut, kan väl så mycket mindre skäl finnas för Ståndet att frånträda detsamma.
På- grund af dessa skäl vågar jag vördsamt anhålla att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt föreg:de beslut, lägga Betänk. till handlingarne.
Rehbinder bar ganska rätt deruti att, på frågans nuvande ståndpunkt, det vore omöjligt att gifva densamma en annan riktning än som den erhållit.
Hvad jag nyss yttrade bade heller icke afseende pä Utsk:s sednaste åtgärd, utan det utgjorde — som jag äfven nämnde — en reservation emot Utsk:s förfarande så väl i Utlåt.
N:o 85 som det nu under öfverläggning varande N:o 102.
Då Betänk.
N:o 85 förevar, yttrade jag mig icke, dels derföre, att så många andra talare dä bade anmält sig samt uptogo tiden, dels ock derföre att mina äsigler i ämnet blefvo så fullständigt uttalade af Frih.
Rehbinder, att hvad jag kunnat baft att anföra endast hade utgjort ett sammandrag af hans yttrande.
Låtom oss nu öfvergå till hvad som i dag kan blifva föremål för beslut.
Lagerbjelke bar, enl. mitt förmenande ganska rätt deruti, att R. o.
Ad. bör med yttersta varsamhet behandla en fråga, som i något hänseende förändrar den princip, Ståndet i afseende på densamma uttalat, men här är icke fråga om någonting så väsendtligt, utan endast om en redactionsförändring.
Man skulle nästan kunna
Säga att det vore ett analogt förhållande dermed att R. o. Ad. godkänner de från Exped:sUtsk. utgående underd. skrifvelser, ehuru de enl. praxis äro till ordalagen mycket mera sammandragna, än de principala Utsk:s Betänkm hvilka Ståndet godkändt.
Det föregule bifall, R.
St:r åt ett Stats- eller Ekon.Utsk:s Utlåt, gifvit, har aldrig hindrat R.
St:r, att godkänna den derpå byggda underd. skrifvelsen, som kanske varit hälften så lång som Stats- eller Ekon.Utsk:s Utlåt.
Det är ju klart att Exped.Utsk. i en viss mån och för att vinna korthet, ibland äfven få större tydlighet, mäste inlåta sig uti en omstöpning af ordalagen.
Icke dessmindre hafva R.
St:r godkänt Exped.Utsk:s skrifvelse-förslag derföre, att R.
St:r ansett de principala Utskm så utförligt framställt sina skäl och tankar, på det att R.
St:r på grund deraf kunnat fatta sitt beslut i saken.
Derföre har också Exped.Utsk., när det varit fråga om underd. skrifvelser till K. M., ansett det icke alltid hafva varit nödvändigt att åt skrifvelsen gifva all den Den 5 Juli e. ni. 119 utförlighet, som för frågans beredande inför R.
St:r varit behöflig.
St:r hafva gillat ett sådant förfarande och satt värde uppå skrifvclsens korthet, hvarigenom K.
M. lättare kunnat öfverblicka ämnet.
För mina ögon framställer sig förhållandet här någorlunda analogi med Exped.UtsIcs skrifvelse-förslag: och likasom de oftast gillas hos R.
St:r, likaså syiies mig R. o.
Ad. kunna tillåta den af BorgareSt. förordade redaktions-åtgärden.
Må vi nu tillse i hvad man Utsk:s förslag verkligen har ett afgjordt företräde framför BorgareSt:s, eller om ett motsatt förhållande, såsom jag tror, härvid eger rum.
Rehbinder har till stöd för sin framställning åberopat, att de af Ulsk. begagnade ordalag blifvit nyttjade dels- af K. M. dels af Utsk. i dess Utlåt.
N:o 85, men detta bevisar ingenting annat än att man vid deras affattande icke kommit att tänka på att redaktionen skulle kunna förenklas och förbättras.
Rehbinder har förklarat, det synes honom vara bättre att säga: ”fartyg som ligga i karantän”, än ”karantänsskyldigt fartyg”.
Uttrycket ”karantän-skyldigt fartyg” antyder enl. min åsigt att åtgärder vidtagas med fartyg, som inkomma för att karantän undergå, hvaremot ordalagen: ”fartyg som ligga i karantän” åsyftar, enl. lydelsen, de skepp, som redan inkommit i karantänen; således en inskränkning i kathegoriens bestämmande.
Jag skulle icke hafva uptagit R. o. Ad:s tid med denna i det hela måhända obetydliga sak, om jag icke ansett det vara min skyldighet att fästa Ståndets upmärksamliet deruppå, att den af mig förordade redaktion har det företräde framför Utsk:s, att den är tydligare, mera omfattande, något kortare, och har varit samt är än i dag begagnad i den nu gällande karantäns-författn:n.
Rehbinder har antagit motsatsen i detta sist anförda förhållande ; men om vi hade författn:s-samlingarne till hands, skulle jag genast hafva äran visa att den värde Frih:ns antagande hvilar på ett litet förbiseende; jag har nyligen gjort mig derom förvissad.
Jag forffar således i min anhållan om bifall på det af Hr von Hartmansdorff och af mig gjorda förslag, ifall nemi.
Hr von Hartmansdorff skulle vilja förena sig med mig derom, att det af BorgareSt. fattade beslut må ostyckadt antagas.
Till stöd för sitt afstyrkande af R. o. Ad:s bifall till det af Hr von Hartmansdorff framställda förslag, som innebär, att R. o. Ad. skulle antaga den förändrade redaktion af 6:te mom. uti ifrågavande Betänk., som BorgareSt. för sin del beslutat, bar Gr.
Lagerbjelke utgått från den förutsättning, alt ett bifall till förslaget innefattade en förändring i sak af det beslut R. o. Ad. förut i afseende på denna fråga fattat.
Jag deremot kan icke inse att en så beskaffad förändring i sak skall inträffa.
Om Gr:n anser att ”karantänsskyldigt fartyg” innefattar en utvidgning af det begrepp, som ligger i orden ”fartyg, som ligga i karantän”, skulle möjligen en förändring af ordalagen i öfverensstämmelse med Boi'gareSt:s beslut äfven medföra en förändring i R. b. Ad:s förut fattade beslut, men jag 120 Den 5 Juli e. nl. tror icke att så är förhållandet, ty ett karantånsskyldigt fartyg är ett sådant, som antingen ligger eller måste ligga under karantän, och pä håda dessa slags fartyg har det af Utsk. åberopade Kongl, bref ovilkorligen afseende.
Nu lärer det svårligen kunna bestridas, att den redaktions-förändring, BorgareSt. för sin del antagit, innebär vida tydligare begreppsbestämmelser än den redaktion Utsk. föreslagit och hvilken R. o. Ad., då frågan förra gången förevar, godkände.
Att nu frånträda detta beslut och instämma uti den af BorgareSt. antagna redaktion, synes mig, såsom Frih.
Cederström ganska riktigt anmärkt, endast innebära en förbättrad upslällning af det föregående heslutet, men ingalunda en förändring uti detsamma.
Härvid gjorde man — såsåsom Frih. äfven erinrat — ingenting annat än hvad Exped.- Ulsk. vid hvarje dess sammanträde sig tillåter, nemi. förkorta och förtydliga de skrifvelser, hvilka i anledn. af R.
Stirs beslut, skola till K. M. afgå.
På grund af hvad jag nu tagit mig friheten anföra, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla
Hr von Hartmansdorffs förslag.
Kli n kovström, Rud. Mauritz:
Det är endast med afseende på den af några talare anställda jemförelsen mellan det af BorgareSt. antagna redaktions-förslag och det af Utsk. här framställda, jag tager tnig friheten yttra några ord.
Det har blifvit sagdt att skillnaden emellan ”karantänsskyldige fartyg” och ”fartyg som ligga i karantän” endast skulle innebära en förbättrad redaktion, men jag skulle tro att del förra uttrycket afser en förändring i sak, ty ingen lärer väl vilja påstå alt med ett karantånsskyldigt fartyg menas ett sådant som ligger i karantän.
Med karantånsskyldigt fartyg kan förslås en helt annan kategori af fartyg än de som ligga i karantän.
Jag, tror således att det föreslagna utbytet af ord innebär en förändring i sak af det beslut R. o. Ad. fattade, när Utsk:s Betänk.
N:o 85 var under öfverläggning.
I likhet med Gr.
Lagerbjelke hemställer jag derföre vördsamt, att R. o. Ad. behagade fortfarande vidblifva sitt i ämnet en gång förut fattade beslut.
Ehuru jag inom Utsk. hyste den åsigt, alt man hade bordt tillstyrka R. o. Ad. alt frångå sitt beslut i detta ämne och antaga BorgareSt:s förslag såsom öfverensstämmande med hvad genom K. M:s Nåd. bref den 4 Okt. 1853 blifvit stadgadt, hade jag icke tänkt yttra mig i afseende på denna fråga, enär föga anledn. lärer vara för R. o. Ad. att, utan någon inbjudning hu fatta ett, emot sitt förra, afvikande beslut, men då Hr Printzensköld förmält sig anse, att genom den föreslagna förändringen, ingen rubbning uti R. o. Ad:s föreg:de beslut skulle åstadkommas, tager jag mig friheten nämna, att detta innefattar ett misstag, ty att förändra orden ”fartyg, som ligga i karantän” till karantänsskyldige fartyg”, innebär verkligen en ganska betydlig utsträckning af det medgifvande i afseende på lossning och lastning, som nu ifrågavande mom. innehåller.
Anförandet af
Den 3 Juli e. ra. 121 ett exempel torde bäst uplysa förhällandet.
Om nemi. de uti nyss åberopade K.
Bref föreskrifna bestämmelser skulle gälla endast för fartyg som ligga i karantän, kunde, om Lubeck vore smittadt, ett derifrån till Stockholm gående fartyg icke få på Calmar redd lossa dit destinerade varor, utan nödgas föra dem bit till Stockholm der fartyget skulle undergå karantän.
Heter det deremot karantänsskyldigt fartyg, möter intet hinder att, under föreskrifna försigtighetsmått, lossa och lasta äfven under vägen.
Om det förslag, BorgareSt. gjort och som jag tillstyrker R. o. Ad. att antaga, innefattade något uphäfvande af hvad vi förut beslutat: så skulle jag icke hafva tillåtit mig förorda detsamma.
Men som förslaget innebär blott ett förtydligande af vårt förra beslut, utan att uphäfva detsamma, så kan min hemställan väl icke vara grundlagsvidrig.
Antager man BorgareSt:s förslag, så blifver följden endast den, att B. o. Ad:s förra beslut varder fullständigare.
Ar det icke skäl, att ett fartyg, som är karantänsskyldigt, hindras från att lossa varor, hvilka möjligen kunna i landet sprida den sjukdom, som man vill förekomma, och hvilket derföre att det icke ligger i karantän, likväl kan göra den skada man vill afvärja.
Jag hemställer således till R. o. Ad., om det är skäl, att, när man icke uphäfver ett föregående beslut, dock låta sig af formella betänkligheter hindras att göra hvad förnuftigt är.
Om formen likväl skall gälla mer än skäl, så vill jag icke hafva det på min räkning.
Såsom den siste värde talaren yttrade, utgör den af honom föreslagna redäktionsförändriugen endast ett fullständigande, men icke ett uprifvande af R. o. Ad:s förcg:de beslut i detta ämne.
Det ligger en väsendtlig vigt deruppå, att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, beslutet blifvit mera fullständigt.
Det är icke allenast ångfartyg, hvilka äro karantänsskyldiga på vägen från utlandet och bit, och som under resan kunna anlöpa åtskilliga hamnar, utan äfven en mängd seglande fartyg, hvilka tilläfventyrs icke skulle vilja underkasta sig karantän.
De hålla derföre sjön, lill dess karantänstiden är tilländagången, men nödgas vid inträffade storm inlöpa i hamn.
Om nu föreskrifterna göras endast för fartyg, som ligga i karantän, men ej för karantänsskyldige, skulle deraf följa att de ansågo sig icke vara underkastade de försigtighetsmått, som här äi‘o föreskrifna.
Jag tror således, att den redaktionsförändring, som bär är uti fråga, är af stor vigt, och om det K.
Bref, hvilket man bär åberopat, skulle innehålla ”kuranlänsskyldigt fartygmen R.
St:r begagnade andra ord, som blott talte om fartyg, hvilka redan ”ligga i karantän,” skulle det kunna missförstås, så som skulle R.
Sl:r icke vilja hafva samma försigtighetsmått vidtagna, i afseende på alla fartyg, som komma från smittad ort, utan endast för dem, hvilka redan blifvit karantän underkastade. 122 Den 5 Juli e. m.
Hvad formen beträffar, kan jag icke finna, atl den bör lägga något hinder i vägen, enär det ena Ståndet kan inbjuda det andra till frångående af sitt beslut.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att b afseende på förevar:de Mern. blifvit yrkadt af Hr von Hartmansdorff, att II. o. Ad. måtte bifalla livad Utsk. hemställt, med ändring af d-te punkten, i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, men då den af BorgareSt. antagna redaktionen, enl.
Utsk:s Mern., vore sålydande: ”att, beträffande lossning och lastning af gods å karantänsskyldigt fartyg, fortfarande må gälla hvad K. M. genom Nåd.
Bref d. 4 Okt. föreskrifvet,” finge Hr Gr. o. Landtm, fästa upmärksamheten derpå, att det deri förekommande ordet ”föreskrifvet” förmodligen genom feltryck influtit i st. f. ordet ”föreskrifvit.” Frih.
Jag har uti Exped.Utsk. varit i tillfälle att se BorgareSt:s prot.-utdr., och kan derföre intyga, att uti detsamma står ”föreskrifvit,” och icke såsom i Betänk, finnes upgifvet ordet ”föreskrifvet,” hvilket genom tryckfel torde hafva influtit.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, äfven framställde det af Gr.
Lagerbjelke gjorda yrkande samt hemställt, om R. o. Ad. i öfverensstämmelse dermed behagade vidblifva sitt förut fattade beslut samt lägga förevande Mern. lill handhne, besvarades denna propos. med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 28 sistl.
Juni och 1 dennes på bordet lagda Betänk.
s 103, i anledn. af väckt motion, ang:de transito-handel emellan Sverige och Norrige.
Hr von Hartmansdorff, A ug.:
Jag har hort att vissa Jemtländningar äro mycket apgelägna om detta Betänk:s godkännande.
Förmodligen af den anledn. att tullförsnillningarne skola härigenom befrämjas.
Jag vill derföre icke bifalla det.
Men, då jag år öfverlygad att Ståndet, som är frihandeln benäget, likväl sä gör, har jag med dessa ord velat uttrycka min reservation emot beslutet.
Hr Printzensköld, Carl: Genom de åtgärder, sorn K. General-Tull-Styrelsen de sednare åren vidtagit i afseende på tullbevakningen emellan Sverige och Norrige, för så vidt gränsen går genom Jemtland, tror jag, att sådana svårigheter upslålt för den förut sä mycket utöfvade tullförsnillningen, att denna olyckliga handtering inom Jemtland uphört.
Besynnerligt förefaller det, att ända intill dess de af K. General-Tull- Styrelsen vidtagna åtgärder lade hinder i vägen för tullförsnillningen, hörde man icke utaf något sådant förslag som det förevande.
Måhända torde orsaken till dess framkomst ligga uti de strängare bevaknings-kontrollerne.
Om man nu tillåter oförtiillade varor gå transito från Norrige till Sverige, under förespegling att en lika beskaffad transito-rätt skulle ega rum från Sverige lill Norrige, befarar jag att den förut Den 5 Juli e. m. 123 så allmänt utöfvade tullförsnillningen återigen skulle inom dessa provinser komma att börja.
Jag anser för min del någon förändring i nu gällande förhållanden ingalunda böra, på sätt som här är föreslaget, af R.
St:r förordas, i synnerhet som vi veta att
Regeringen icke har lemnat å sido den vigtiga frågan, att åstadkomma ett slags tullförband mellan de båda förenade Rikena.
Vi hafva här af en ledamot inom detta Stånd hört omnämnas de många i detta hänseende förekommande svårigheter, som blifvit upgifne af de ledamöter, som utgöra den Komité hvilken blifvit tillsatt för att reglera de unionella förhållanderna.
Det synes mig sålunda föga lämpligt, att, under sådana förhållanden, ingå till K.
M. med en sådan petition, som den ifrågavar:de, ty om saken låter sig verkställas, betviflar jag ingalunda att K.
M. ändock vidtager behöfliga åtgärder.
Jag afstyrker bifall till Betänk.
Hr af Bjerkén, Pehr Göran:
Det är i motionen temligen tydligt utredt och finnes äfven uti Betänk, uplyst, att den omständigheten, att icke transito-handel eger rum emellan Norge och Sverige utgör ett undantag från den allmänna Europeiska Tull-lagsliftningen.