Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vatt i hvarje socken eller större sköldistrict skall finnas en skolstyrelse, begående dels af kyrkoherden, såsom ordför. och ansvarig lör det prot., som vid styrelsens sammanträden föres, och dels af ledamöter, hvilka af församlingen väljas; hörandes denna skol-styrelse icke allenast vaka deröfver, att undervisningen inom socknen samvetsgrann! besörjes, utun också hafva inseendet öfver alla de angelägenheter, som med skolan stå i beröring;” ”2:0 att åt biskopen och domcapitlet inom hvarje stift uppdrages att, i förening med dem i allmänhet anförtrodda vården 0111 undervisningsverken, sorgfälligt tillse verkställigheten af anstalterna för folkundervisningen, samt vaka öfver deras ledning och utveckling till den vigtiga bestämmelse, som dermed åsyftas;” ”3:o att berättelser om förhållandet med folkundervisningsanstalterna af kyrkoherdarna, hvar för sin församling, årligen ingifvas till biskopen i stiftet, sorn dem insänder till Chefen för Ecclesiastik-departementet, jemte eget utlåt, i ämnet, med föranledande af dessa berättelser och den kännedom, biskopen för öfrigt inhemta!.’’ Jag har visserligen hört anmärkas och äfven sjelf gun-, ska noga betänkt den omständighet, att kyrkoherden någon gång möjligen kunde vara mindre passande till ordför. uti en skol-direction, och att det derföre vore bättre, alt directionen inom sig valde ordför., under den förutsättning, att kyrkoherden alltid skulle vara säker örn att blifva vald, såvida lian ägde skicklighet dertill.
Härvid äro dock ganska, många betraktelser all göra.
För det lörsta tror jag, alt man börså väl här, dåden, som egentligen borde vara ordför. i en sådan styrelse som skol-directionen, är församlingens lärare, sora äfven vid alla andra tillfällen ställa sa lill, att han ej blir missnöjd.
Jag skulle tro, att om valprinci-, io8 Den 18 Juli. pen anloges, så skulle kyrkoherden derigenom finna sig förringad äfven uti de åligganden, som linn verkligen har; ty jag erkänner att, 0111 jag linde en sadan syssla, hvarigenom jag vore både berättigad och skyldig att bevaka inrättningens fördel, och jag ej finge göra det, så skulle detta alstra en viss liknöjdhet och ett missnöje, sorn jag icke tror skulle främja den goda saken.
Man kan väl suga, att den goda viljan aldrig strandar mot något som främjar dess mål, men svaga menniskor behöfva äfven yttre stöd för goda bevekelsegrunder, och vi kunna väl ej neka, att hvarje gifvet bifall till vårt bemödande att gagna det allmänna smakar oss ganska väl.
Man får derföre ej suga, att sådant kommer af lycksökeri eller sträfvan efter popularitet; men om ock i detta fall något sådant odugligt intränger sig ibland det goda och riktiga, så bör man icke med ogräsets utrotande förstöra hvetet.
Jag skulle derföre mycket tveka att borttaga kyrkoherdarnes pligt och rättighet att vara ordförande.
Hvad Ulsk. tyckes hafva förbisett, är att en vice-ordför. bör finnas.
Jag anser det ganska nödvändigt, och tror att han bör väljas genast från början på samma gång som skoldirectionens ledamöter, och att sedermera, om han afgår eller får förfall, directionens ledamöter sinsemellan välja en efterträdare.
Denne vice-orför. bör alltid vara till hands, om kyrkoherden antingen af ålderdom eller sjuklighet är urståndsatt att rätt sköta detta kall, eller om han eljest uraktlåter hvad han är skyldig att göra, såsom t. ex. om han försummar att på vissa tider sammankalla directionen, i hvilket fall vice-01 dlörtn bör göra det.
Jag tror, att detta skulle sporra upp den ordin, ordform och till stor del kunna ersätta de brister, som kunde uppkomma genom det stadgande, att kyrkoherden skulle vara sjelfskrifven ordförande.
Man har äfven yttrat, och det ej utan skäl, att en kyrkoherde har många vigtigare och angelägnare förrättningar att sköta, än att gå i skolan och tillse att undervisningen går väl till.
Om det vore fråga 0111 alt han skulle göra det alla dagar, så skulle jag instämma deruti; men jag vill ej fordra, att han mer än en gång i veckan besöker skolan, och detta anser jag ej vara för mycket hegardt, öfvertygad för öfrigt, att han oftare skall besöka den, om han har tid.
Ifall det verkligen skulle befinnas vara för mycket betungande, så kan han hafva en vice-ordlör. till hjelp, och om det finnes flere af den upplystare classen i directionen, så lära de ej undandraga sig att underlätta besväret för den sjelfskrifne ordform.
Jag har nu slutat, nöjd med Ulskrns betänk, i den sednare fråga jag nu upptagit, och har ej kunnat underlåta att yttra mig i delta ämne, då jag icke får det nöjet att öfvervara discussionen derom, som jag motser blifva särdeles in - D cu 18 Juli. tressant, enär jag vet huru hela Representationen är lifvad af den önskan att göra denna undervisning så god sorn möjligt.
Vid förnyad föredragning af Bevilln.Ulskts den 1 1 dennes på hordet lagda betänk.
N:o 22, angtde åtskilliga motioner örn accis-afgift å brännvin, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet Likaledes biföllos, vid förnyad föredragning, BancoUtslts den it dennes på bordet lagda utlåt:»: JV:o 42, i anledn. af Revisorn C. G. Cronlands ansökning alt förflyttas antingen på surnumerär-stat med åtnjutande af innehafvande lön, enligt fullmakt, eller på pensionsstat rned å stat ägande lön såsom pension; N:o 43, med tillstyrkan att Gommissarierne i Banken A. P. Qvistberg, P. B.
Sandels, C. N. Kolmodin, L. G. Wiblingen och L. O. Ekman må retroaclivt få tillgodoräkna den för bankens yngre commissarie!' föreslagna lön af 1600 r:dr banco.
Ånyo föredrogs SlatsUlsk:s den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 171, ang:de väckt motion om upphörande af Kronans rätt, att, till utgörande in natura, utfordra räntedagsverken på Wisingsö tn. m.
Detta betänk, är ett af de flera, som blifvit bordlagda i afvaktan på det beslut, som R. o. Ad. komme att fatta öfver StatsUtsk:s betänk.
N:o 170, ang:de räntepersedlarnes förvandling till penningar, och dessas erläggande utan uppsägningsrätt.
Förevar, betänk. lyder på följande sätt: ”Hvad slutligen beträffar motionärens förslag i afseende på hemmanen Ed storegården, Torp norrgården och Tunnersta skattegården, hvilkas räntor blifvit landträntmästaren i Jönköpings län på lön anslagna, så enär Utsk. uti särskildt utlåt, tillstyrkt, att de lill verk och stater samt embetsmäns aflöning indelta hemmansräntor, med deruti inbegripna dagsverken, måtte till Kronan indragas, dock att de löntagare, som det åstunda, äga att för deras tjenstetid dervid orubbade bibehållas etc.” R. o. Ad. finner således, att delta betänk, sammanhänger med betänk.
JN:o 170, så att
Ståndet icke gerna kan bifalla detta, förrän de i JX:o 170 förekommande frågor blifvit afgjord».
Jag hemställer således, om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att äfvenledes återremittera delta betänk., för att hafva fria händer, då återremisseu på betänk.
JM:o 170 återkommer. R. o. Ad. ansåg detta utlåt, böra återremitteras till StatsUtsk., i sammanhang med Utsk:s förut återremitterade utlåt.
' Vidare föredrogs StatsUtskls den 27 sist).
Juni oell den 4 dennes på bordel lagda utlåt.
N:o 176, i anledn. af K, M':s nåd. propös. ang:de öfverlåtelse till kyrkoherde-bostället i Westra Tollstads socken af kronoängen Skinnarvrån.
Förhållandet med detta betänk, är lika som med det föreglde.
Jag hemställer derföre, 0111 icke samma åtgärd bör af R. o. Ad. vidtagas. R. o. Ad. ansåg äfven detta utlåt, böra återremitte-' ras i sammanhang med återremissen af StutsUtsk:s utlåt.
Nio 170, Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 177, angille väckt mo tion, i fråga om beskaffenheten af den spanmål, som af tiondegifvare bör levereras. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Äfven detta betänk, är af samma beskaffenhet.
Jag vågar således vördsamt till styrka samma åtgärd.
Äfven detta utlåt, ansåg R. o Ad. böra återremitteras till StatsUtsk.
, i sammanhang med Utskls utlåtande Nio 170.
Ånyo föredrogs StatsUtskls den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 178, i anledn. af väckt motion om rättighet för skattskyldige inom Ölands norra Mot, att i Borgholms kronomagazin få leverera kronotiondespanmål.
Hr von Hartmansdorff, Ali g,:
Delta betänk, är det sista af samma beskaffenhet som de föreglde.
Jag hemställer således, att R. o. Ad. nu slutligen matte fatta enahanda beslut. R. o. Ad. ansåg StatsUtskls nu föredragna utlåt.
N:o 178 afven böra återremitteras i sammanhang med återremissen utaf utlåt.
Nio 170.
BancoUtskls den 4 on'1 8 dennes på bordet lagda betänk.
Nio 4o, med hemställan, att chefen lör cassa-afdelningen och bankens casseurer måtte letroaclivl få beräkna åtskilliga dem tillagda löneförmåner.
Hr von Hartmansdorff, Aug.i Jag har ingenting att invända emot Utskls tillstyrkande, utan instämmer deruti ; men någon af BancoUtskls här närvar, ledamöter torde upplysa, huruvida detta betänk, står i sådant sammanhang med den återremitterade löningsstaten för bankens betjening, DeniS Jul i - in att något hinder genom denna återremiss skulle möjligen förekomma, för att nu genast bifalla detta betänkande.
Hr Stuart, Carl Gusta f: I anleda, af Hr von Hartmansdofffs uppmaning, får jag äran upplysa, att detta befänk. verkligen äger elt sådant sammanhang, som den värde talaren förutsatt, nied det af R. o. Ad. återremitterade betänk.
N:o 44; och jag anser också för min del att föievar. betänk, pä denna grund bär Återremitteras, emedan, ifall detsamma nu bifölls, bankens casseurer kunde komma att för den förflutna tiden erhålla en större aflöning än för framtiden, hvilket icke lärer vara roed R.
St:s afsigt öfverensstämmande. R. o. Ad. ansåg BancoUtskts betänk.
N:o 4° böra återremitteras.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskrs den 4 ot'h 8 dennes på bordet lagda utlåt.
I\:o 4'j > anleda, af Katnereraren A. W. Wäströms ansökning att varda försäkrad om bibehållande för återstående tjensteår af kamererare!jenst med dervid följaktiga lön, blef utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo StalsUtskfs den 8 och ii dennes på bordet lagda utlåt.
N:o i85, i anledn. af väckt motion om nedsättning af den uti sju socknar af Helsingland utgående kronotionde till det belopp , hvarmed den utgjorts år 1789.
Jag får bedja Ståndet om ursägt för det jag förra gången sade, att vi då förehade det sista betänk, af samma beskaffenhet med de föregående.
Här är verkligen ett sednare, som är af samma art, på sätt R. o. Ad. inhemtat af de ordalag, som upplästes, då klubban föll.
Jag hemställer således till R. o. Ad., om icke äfven detta betänk, bör återremitteras. R. o. Ad. ansåg detta utlåt, böra återremitteras i sammanhang med återremissen af StatsUtskts utlåt. £i:o 170.
Föredrogs undert.
Ridd.Secretts den i5 dennes gjorda anmälan samt Gr. Horns, Claes Fredr., samma dag på bordet lagda motion, ronde utdelning af Ståndets tryckta protocoller vid denna riksdag, ersättning för deras tryckningskostnad m. m.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., upp-'
Jästes besluten i enahanda ämnen vid sista riksdag, innefat-^ tade uti StatsUtsk:s utlåCn Nlis 72 och 29g.
I 12 D e ti |8 J II 1 i.
Horns motion, som lindert.
Ridd.Secretts anmälan remitterades till SlatsUlskottet.
Vid förnyad föredragning begärdes ånyo på bordet af Frih. Cederström, Thure, Hr Lind af Hageby, Carl Au g., m. fl. ledamöter, Stats- samt Allm.
Besvärs oell Ekon.
Utsktns den i5 dennes på bordet lagda ullåttn:
Nto i, angtde sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf; Nto 2, i anledn. af ett till R.
Stts granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvartei ings-ordning för Stockholms stad; Nto 3, i anledn. af väckta motioner rörtde den ersättning inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs tågande trupper m. m.
Besvärs och Ekon.- TJtsktns den id dennes på bordet lagda betänk.
Nto 6, i anledn. af väckt motion om lärare-seminariers inrättande, samt förändringar vid lärare-beställningars tillsättande, m. rn.
Hr von Hartmansdorff, Aug.I Det väsendtligaste i de sammansatta Utsktns betänk, är förslaget att inrätta bildningsanstalter för dem, som skola blifva lärare vid elementar-läroverken, eller med ett ord att inrätta seminarier i detta hänseende.
Detta är också alldeles öfverensstämmande med det förslag de sammansatta Utsktn gjort i afseende på lärares bildande för folkskolor.
Men som undervisningen vid elementar-läroverken är af högre beskaffenhet an undervisningen i folkskolorna, så är det också klart, att undervisningen i de förra är svårare, och alt således lärarnes bildning der är desto mera behöflig.
Del är besynnerligt nog, att vi uti detta hänseende sakna inrättutr, som finnas i andra länder.
Jag kan således icke annat än tillstyrka den delen af Utsktns betänkande.
Men de hafva icke föreslagit några medel för detta ändamål.
I afseende på folkskolorna äro deremot medel föreslagna, och Utsktn hafva i afseende på en annan fråga, nemi. den om bättre ersättning åt inqvarteringsgifvare, som lemna mat till tågande trupper, yttrat, att Utsktn öfverlemnat åt StatsUtsk. ensamt att behandla frågan om anslag.
Jag får vördsamt tillstyrka, att R. o. Ad. måtte återremittera betänk., på det att lika yttrande måtte afgifvas i hänseende till denna fråga.
St. skulle inskränka sig till att blott önska ifrågavar. profs afläggande och bildande af personer, som kunna aflägga dem, så blefve hon otvifvelaktigt utan påföljd , emedan tillgångar för hennes uppfyllande saknas.
Don 18 J uli.
Jag troe ej heller, att StatsUtsk. bör låta afskräcka sig från medels tillstyrkande, enär man troligen kunde åstadkomma saken med ringa anslag, om nemi. sådana seminarier inrättades vid båda universiteten, d. v. s. vid cathedral-skolarna i Upsala oell Lund.
De studerande, som befinna sig vid universiteten, och i alla fall måste uppehålla sig der , för att aflägga phiiosophiae-candidat-examen i ändamål att blifva lärare vid de högre läroverken , kunde då tillika begagna denna undervisning vid de båda skolorna.
Men då måste några extra-ordin.lärare tillsättas vid dessa skolor, för att handleda ungdomen under det att hufvudlärarne undervisa seminaristerna, huru de skola bete sig vid undervisningens bibringande.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte återremittera betänk, med dessa anmärkntr.
N:o 6 återremitterades.
Besvärs och Ekon.Utskrns den i5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 7, i anledn. af särskilda motioner, dels om beredande af medel för en leetion vid Rikets gymnasier uti naturhistorien, förmedelst den theologiska leetionens förenande med den phi— losophiska, dels om medel till aflöning af leetorer vid gymnasierna i moderna språken.
Pir von Hartmansdorff, Au g.:
Det har visserligen icke undgått de flestes uppmärksamhet, att en philosophiaslector vid ett gymnasium har ganska litet att göra, jemförelsevis med de öfriga leetorerna, och alt han i jemförelse med dem kan ännu mindre uträtta.
Den philosophi , som vid gymnasier kan bibringas, inskränker sig egentligen till logik och utvecklas således i allmänhet jemte språkundervisningen.
Deremot är naturvettenskapen så vidsträckt och så nyttig, att det nu efter min förmening vore vida vigtigare att hafva en lector i naturvettenskapen, än att hafva en sådan i philosophien.
Min mening är hvarken alt begära ett nytt anslag eller att borttaga undervisningen i philosophien.
Men i stället för att hafva en lector i philosophien och en ringare lärare, aflönad med 3oo r:dr, för att bestrida undervisningen i nalural-historien, ville jag föreslå ett utbyte, bestående deruti, att leetoren anställdes för naturalvettenskaperna , och den ringare läraren för philosophien.
1 stället för de 3oo r:dr, som nu skola användas för undervisning i naturvettenskapen, behöfves ett större anslag, men de kunde vara tillräckliga för philosophien,om de användes såsom jag nyss nämnde.
Man gör troligen den anmärka., att om icke en lector för philosophien finnes, så skulle presterne komma att i pastoral-examen sakna examinator i philosophien.
Deremot kan man invända, alt de nu sakna examinator i naturvettenskapen, deruti det för dem och deras ro IL |5 Den 18 Juli. församlingsboer vore nödvändigare, att de hade’ någon kän* nedom, som sträckte sig längre än den hittills gjort Jag tror således, att församlingnrne vore bättre belåtne med delta utbyte.
Men på det att exorninatorer i philosophien ej måtte fattas, kunde någon lector åtaga sig att derjemte examinera deruti, på samma sätt som i Upsala och Lund, der blott theologer förhöra i pastoral-examen.
Desse böra sträcka sina examina utöfver blotta theologien , såvida pastoral-examen i dessa begge stift skall motsvara densamma i de öfriga stiften.
Jag anhåller derföre , att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänk., på det alt en sådan förändring må, då det återkommer, kunna göras, om R. o. Ad. så för godt finner.
Förändringen fordrar icke något nytt anslag, utan afser blott en omflyttning till fördel för naturvettenskapen, utan skada för philosophien.
Jag får erkänna, alt |ag icke utan förvåning hört hvad den siste värde talaren anförde i detta ämne.
Lectorerne i philosophien vid Rikets gymnasier läsa öfver 1:0 moralen, 2:0 psychologien och 3:o logiken.
Så tillgick åtminstone under min gymnasietid i öfverensstämmelse med då gällande skolordning.
Ståndet hvad man kan finna vigtigare för ungdomen, antingen moral, psychologi och logik tillsammans, eller också naturvettenskapen, som mera egnar sig för en framskriden ålder.
Äfven i afseende på den andra delen af frågan, sorn vidrördes, nemi. bchofvet af att i dom-capitlet hafva tillgång på en examinerande lector i philosophien för preslerna, lärer det vara vigtigare för församlingarna, alt få en i moral än en i naturvettenskapen examinerad prestman.
Jag vågar således lägga mig emot den önskan den siste talaren framställt, nemi. att Sländerne skulle bos K.
M. anhålla om ändring i nu gällande författningar i afseende på leetorernes göromål, och anhåller om propos. till bifall å Utsktns betänkande.
Hvad moralen beträffar, så tror jag, att den, som preslen egentligen tillhör, är den chrislliga moralen, nemi. christendomens bud.
Att ingå i några philosophiska klyftigheter i detta afseende, lärer icke vara tjenligl för undervisning i församlingarna.
Hvad psychologien angår, så är den, som läses vid gymnasierna, så ringa, alt när lärjungar frän nya elementar-skolor afgå till universitetet, behöfva cle liten tid att hinna med detta pensum, och de få likväl ofta högre betyg än gymnasisterna.
Logiken upptog min värde motståndare icke högre än jag yttrat.
Hvad naturvettenskapen beträffar, så trodde han, att den vore mer för de äldre än för de yngre.
Jag tror tvertom, att philosophien är för de äldre och icke för de yngre.
Naturvettenskapen deremot, eller att lära sig känna vexter, djur och stenarter, som dagligen för ögonen före - Deu 18 Juli. komma, intresserar barnen mest.
Det är således, efter min förmening, just motsatsen af livad Hr Bråkenhjelm framställt.
Om man jemför den philosophi , som gymnasisten Järt sig, med de 3 ä 4 år, sorn derpå blifvit använda; så kan man se hvad gagn han baft af denna undervisning.
Jag vågar således förnya min anhållan om återremiss.
Besvärs och Ekon.Utskrns utlåt.
Nro 7 återremitterades.
Vid förnyad föredragning af LagUtskrs den l5 dennes på bordet lagda utlåt.
Nro 69, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
N:o 38, öfver väckt fråga om stoekstraffets upphörande, blef utlåt, ånyo hegardt på bordet af Frih. Gederström, Thure, samt Hr Westfelt, Nils.
Likaledes blefvo ånyo lagda på bordet af Ilrr Westfelt, Nils, och Bråkenhjelm, Pehr Reinh., LagUtskrs den i5 dennes på bordet lagda utlåtrn:
N:o 70, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
N:o 26, angrde väckt fråga om den uppenbara kyrkopliktens afskaffande; N:o 71, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
Nro 16, öfver väckt motion om upphäfvande al lagens stadgande!!, angrde qvalificerade dödsstralF.
Då nu ånyo föredrogs LagUtskrs den i5 dennes pä bordet lagda mern.
Nro 72, i anledn. af åtcrremisser af Utskrs tvänne betänkm, fann R. o. Ad. detta meni. icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Vid förnyad föredragning af Ridd.Utskrs den i5 dennes på bordet lagda mein.; med svar på återremissen af förslaget till förändrad redaction af 3i och 34 §§tna Ridd.- Oidn, blef det ånyo lagdt på bordel af Hrr von Hartmansdorff, Aug. , samt Ribbing, Arvid.
Äfven blef ånyo lagdt på bordet, uppå begäran af Hrr von Hartmansdorff, Aug., samt Bråken h je I m, Pehr Reinh., Ridd.Utskrs den i5 dennes på bordet lagda mein., med svar på återremissen angrde frågan om ett tillägg till reglementet för närings-stipendierna.
Justerades pleni.prot. för den 8 dennes e. m. Frih Löwen, Wilh., hade inlemna! eli anförande, så lydande r
Med all aktning för Bi vllin..- och Ekon.Utskrns förslag
Den «8 Juli. till ny brärftivinsförfaltning, må det tillåtas mig att dervid göra följande anmärkn:r.
Att ändring ej allenast af behofvet högligen påkallas, utan att, då R.
St. af H. M. Konungen härtill i nåder uppmanats, all möjlig omtanka derpå bör användas, eller alt gå Konungens nåd. önskan till mötes, äfvensom att frälsa Riket från ett hotande förderf, uppmanar hvarje fosterlandsvän att härå rikta sin uppmärksamhet.
Utsktn hafva likväl utgått från synpunkter, dem man tvingas misstänka icke vara Jill alla medborgares nytta och gagn, hvilka föremål likväl böra stå i första rummet för lagstiftarens åtgärd.
Då inskränkning af brännvinstillverkningen är det som åsyftas, synes en ovillkorlig frigifning deraf från en villkorlig ej vara tjenlig för ändamålet; ty att lösgöra en för skadlig ansedd handtering till utöfning efter hvars och ens fria vilja, synes ej sammanstämma med någon inskränkningsprincip.
Ännu mindre principenlig tyckes Utskrns sätt vara att af denna handling, som förut varit förbehållen vissa corporationer, för det mesta idkande densamma i mindre scala, göra den till en fabriksrörelse, hvaraf följden kan blifva, att alla de, som förut varit privilegierade till brännvinsbrännings utöfning, hädanefter skola, synbarligen under tvångsskäl, derifrån uteslutas till stor skada för många.
Att på en gång afklippa brännvinsbränningens förening med jordbruket medför ett ökadt skäl till missnöje hos jordbrukaren, som förut ej är utan fog till klagan.
Genom de mindre pannornas höga uppskattning göres utöfningen af brännvinsbränning för bonden omöjlig; skälet till detta försvårande må beslöjas med hvilka ordalag som helst; den som drabbas hårdast deraf, ser i alla fall huru han ifrån bränningsrättigheten måste utestängas, på det densamma må såsom ett monopolium öfverflytlas till en mera bemedlad samliällsclass.
Ett sådant förfarande utpekar för tydligt ett uppsåtligt hinder emot jordbrukarens fördelar, och en allmän missbelåtenhet deröfver kan ej uteblifva , hvadan jag anser det högst vådligt att utfärda en författning, synbart ställd på den ena samhällsclassens utestängande från en rättighet , som förut nästan uteslutande tillhört densamma.
Sveriges jordbrukande dass äger likväl förkärlek till denna handtering, och ehuru denna förkärlek må härleda sig af fördom eller gammal vana, äro dock dessa vanor farliga att tvert utrota, om sådant än vore möjligt ; men sådana försök aflöpa ej utan betänkliga följder, synnerligen hos en nation, som drifves af oemotståndlig vilja, hvilken, om den absolut motverkas, icke underlåter att göra sig gällande.
Inträffa sådana händelser, har man botat ett ondt med hälften värre.
Den ena samhällsclassen må derföre ej försöka att göra en öfvertygelse, hvarom den andra ej är fullt upplyst, gällande genom våldsamma åtgärder, som möjligen ined våld kunde mötas, De mera upplyste skola förgäfves söka att Oen 18 Jull. 117 upphäfva sig till förmyndare öfver Rikets allmoge, och den tid är förbi, då herre-classen kunde hålla en okunnig och vidskeplig allmoge i slafvisk lydnad och band, då bondens fria vilja ej en gång fick framskymta.
Att bonden älskar sin brännvinspanna kan åtminstone den, som någorlunda inträngt i bans hushållssätt och sett hans tryckande behof, ej finna obegripligt; ty den som ej genom någon binäring kan inbringa en eller annan styfver, måste nödvändigt med en viss förkärlek anse den handtering , som understundom gör det möjligt för honom att uppfylla behof, hvartill ingen annan utväg finnes; och jag anser derföre rättast vara att uppskjuta den ifrågasatta förändringen till dess de, hvilka nu synas hafva trädt bondens rätt nog nära, kunna anvisa honom någon ersättning för hvad han genom förändringen förlorar.