Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St., så är detta likväl ett mästerstycke, och vi må vara glada, alt under skyddet deraf kunna hafva något ord att säga uti dessa ämnen.
Jag säger dock, alt den strid, som ägt rum under denna riksdag, äfven som under den förflutna, icke varit utan följd.
Den innebär ett framskridande till lösningen af den stora frågan, nemi. genom diseussionen.
Jag anser likväl, att denna discussion har en helt olika färgton och kraft att lösa frågan, alltefter som den äger rum inom detta Hus, eller i Const.Utsk., eller af offentliga myndigheter, eller uti tidningspressen.
Delta är icke stället, c u Den 22 Maj. der egentligen djupt gående frågor skola utveckla sig, eller månne 1734 års lag ifrån början uppgjordes af R.
St. sjelfva eller af en deras delegation?
Alldeles icke; den var seklernes verk.
Grundlagen, säger man, kan icke undergå förändringar ulan Konungens och R.
Del är Coust.- Utsk. som utarbetar dem, och det finnes ingen annan auctoritet, undantagandes K. M., som kan utarbeta dem.
Deri har nian rätt, men jag hemställer, om detta Const.Utsk. verkligen äger tid och tillfälle att under loppet af en riksdag, då mångfaldiga ärenden förekomma till R.
St:s öfverläggning, så behandla ett enda ämne, att detsamma kan fullkomligt genomträngas, hvilket dock är nödvändigt, om de vilja se hvart deras idéer skola taga vägen.
Under en riksdag har man icke tid och lugn nog dertill.
Det vore således lyckligt för ett kommande Const.Utsk., om något under tiden emellan riksdagarne vore undangjordt.
Alt Const.Utsk. är den myndighet, sorn slutligen skall lösa frågan, har icke Gr.
Hamilton och icke eller jag förbisett, utan derom äro allas tankar lika; men frågan är, om man kan göra undan någonting och derigenom försätta ett kommande Consl.- Utsk. uti bättre tillstånd i afseende på frågans behandling än det nuvarande.
Jag tror, att den frågan kan och bör besvaras med ja, och det är en sådan lösning deraf, som jag önskar.
Jag tager mig friheten att underställa det af mig upplästa förslaget R. o. Adis pröfning, och anhåller om propos. derpå.
Efter det anförande, som den siste värde talaren med fosterländsk värma för oss nu afgifvit, bar jag föga att tillägga, utan ber alt få till alla delar förena mig deruti.
Det förslag, sorn den siste värde talaren framställt skriftligen, finner äfven jag alldeles tillfredsställande.
Jag hade eljest önskat få göra R. o. Ad. uppmärksamma derpå, att den öfverklagade oriktigheten uti Utskis förslag hade varit mycket latt alhjelpt, emedan den egentligen blott hvilar på ett, måhända genom allt för stor brådska vid uppställningen tillkommet misstag, då nemi. en fras dervid kommit på oriktigt ställe.
Om detta hade varit så skrifvet, som jag anhåller att få uppläsa det, nemi.: ”såvida något fullständigt representationsförslag icke varder vid innevar. riksdag anlaget att, för vidare grundlagsenlig behandling, hvila till den nästkommande, R.
St. måtte hos K. M. uti und. skrifvelse begära, alt K. M. behagade” etc.; sä tror jag, att deras önskan, som velat att. en grundlagsenlig ordning härvid måtte iakttagas, skulle blifvit uppfylld.
Detta skulle visserligen mycket lätt kunna ändras vid propos:s framställande; men, såsom jag redan tagit mig friheten nämna, så finner jag Hr Lagerbjelms förslag vara klart, och ber att deruti få instämma.
Här har blifvit sagdt, att Const.Utsk:s nu afgifna förslag är stridande emot grundlagen.
Delta inkast har sedermera af Den 22 Maj.
Gr. Cronhjelm blifvit hesvaradt, och jag ber att deruti få nirena mig med honom.
Jag anhåller endast få tillägga, alt jag icke anser elt betänk., som endast afser en und. skrifvelse till K. M., böra behandlas efter de grunder, som äro bestämda för stiftande af grundlag.
Någon grundlagsförändring har icke blifvit här begärd och är icke eller afsedd; ulan här är afsedt att få medel för att framdeles på riktiga grunder kunna hygga en grundlagsförändring.
Derom har man gjort en und. hemställan till K. M., och något grundlagsvidrigt deruti mäktar jag sannerligen icke inse.
En värd talare har sagt, att delta förslag, likasom elt tillförene inom detta Stånd afgifvet, vore likt Drottning Disas kända gåta.
Jag kan icke eller medgifva detta; ty för den som icke vill med ordställningar bortblanda saken, så är den helt enkelt en begäran, att K. 51. måtte vidtaga någon åtgärd, för alt bereda framgång åt en vigtig och stor national-angelägcnhet, och då tror jag, att äfven denna beskyllning är oförtjent.
Här är äfven sagdt, alt detta förslag icke vore annat än alt gå tillväga på samma sätt som vid sista riksdagen skedde i samma ämne.
Vid den riksdagen hade jag lyckan instämma med den värde talare, som nu utsagt detta, i bemödandet att förhindra den skrifvelse, som då afgafs af R.
Skälet låg deruti, alt det då fans ett representationsförslag hvilande till grundlagsenlig behandling vid en kommande riksdag.
När elt sådant förslag fans, dä kunde jag åtminstone icke finna annat än alt det varit formvidrig!, om samma R.
St., som lagt detta betänk, på bordet, under det att detsamma hvilade, hade begärt utarbetande af ett nytt.
Orsaken hvarför det föreslogs, känner jag ganska väl, men formstridig! måste det vara; men här är just casus den, att icke något representationsförslag blir hvilande till nästa riksdag, ty numera kan man tryggt uttala detta, sedan RiksSt:n icke kommit öfverens om det Const.Utsk:s betänk., som i går förevar.
Sedan nemi. ett Stånd nu förklarat, att en sammanjemkning af alla Ståndens meningar bör göras, hvilken icke kan åstadkommas, så är det solklart, att något representationsförslag icke kan blifva hvilande ulan underverk, hvilket jag åtminstone icke kan förutse.
Efter det dröjsmål, som frivilligt eller ofrivilligt tillintetgjort nationens förhoppningar att se åtminstone elt steg tagas framåt i denna fråga efter en riksdag af 10 månader, tyckes det vara väl mycket att äfven vilja försvåra den utväg, som Const.Utsk. nu föreslagit, att åtminstone få frågan utredd, så alt fastän vi, i materiell hänseende eller hvad tiden beträffar, stått på ungefärligen samma punkt vid nästa riksdag som nu, vi åtminstone hade kunnat erhålla ett medel heredt att möjligen kunna komma framåt i denna fråga, så vidt icke samma förlamande anda, som vid denna riksdag mäklat tillintetgöra flera angelägna, för fäderneslandet högvigtiga frågors afgörande, också dä förmår alt göra sig gällande.
Att elt afslag från R. o. Ad. på detta betänkande, eller på det förslag Hr Lagerhjelm framställt, skulle af mången, C46 Den 22 Maj. och måhända med skäl, tydas såsom ett doldt, om också illa doldt sätt att söka qväfva äfven denna förhoppning hos folket, det vågar jag förklara måste blifva följden.
Jag anhåller att få instämma uti det förslag, som Ilr Lagerhjelm framställt.
Jemte del jag anhåller att fa förena mig uti hvad här redan är yttradt emot den första delen af Utsk:s förslag, ber jag att dertill få lägga, att någon skrifvelse i denna fråga omöjligen kan i RiksSlui justeras förr än i samma plenum, der det blir factiskt afgjordt, om något representationsförslag blir hvilande till nästa riksdag, och det vore högst olämpligt att R.
St., samma dag de med full visshet veta om något representationsförslag hlifver hvilande eller icke, likväl skulle i en skrifvelse lill K.
M. säga: ”sä vida ett representationsförslag blir hvilande etc.” Hvad åter angår den sednare delen af förslaget, eller sjelfva hufvudfrågan, så måste, så vidt det lyckats mig att fatta denna i nog allmänna och sväfvande ordalag framställda anhållan, dermed icke vara afsedt att begära en K. propus., enär förslaget icke innehåller ett euda ord derom, samt en sådan anhållan vore så myckel mindre på sitt ställe, som Konungens samtlige rådgifvare hafva vid denna riksdag förklarat, att frågan om en förbättrad nalional-representalion icke kan falla, och R.
St. derföre kunna vara fullkomligt trygga att, om K.
M. anser tiden vara inne, att framkomma med en sådan propos., sådant då äfven sker.
Icke eller kan meningen vara, att gifva K.
M. en påminnelse alt hafva denna vigtiga fråga i minnet, sedan en sådan förklaring blifver af K.
M:s samlelige rådgifvare afgifven.
Sjelfva andemeningen måste då vara, alt hos K.
M. anhålla om tillsättande af en comité, för att utarbeta statistiska uppgifter, för att framkomma med ett förslag till representationsförändring, eller för håda delarne.
Hvad beträffar det första alternativet, eller uppställandet af allenast statistiska uppgifter, så tror jag för min del, att det blefve ett ändamålslöst arbete, om cornilsen skulle framställa dessa uppgifter, utan att tillika sjelf framställa ett förslag.
Comiteen skulle nemi. då antingen uppställa statistiska uppgifter för alla möjliga representationsförslag i verlden, och detta vore ett arbete ulan slut och snart sagdt utan ändamål, eller skulle comitéen inskränka sig alt uppställa sådana uppgifter för de förslag, som hitintills blifvit framställda, och hvilka samtliga blifvit, af de talare, som förordat ifrågavar. und. anhållan, ansedda för oantagliga, och då frågas, hvartill de värde talarne vilja använda statistiska uppgifter för förslag, dem de sjelfve redan på förhand förklarat vara oantagliga.
Om åter comite'en skulle sjelf framställa förslag till representationsförändring med eller utan vidfogade statistiska uppgifter, så kan sådant icke grundlagsenligen leda till något resultat.
Grundlagen stadgar nemi. bestämdt, att grundlagsfrågor endast få väckas antingen Den 22 Maj. 617 af K.
M. eller af enskilda riksdagsmän, genom motioner i Const.- Utsk. eller af Const.Utsk. sjelf.
Comite'ens förslag, öfverlemnadt lill R.
St., skulle således icke kunna öfvergå lill Const.Utsk. på annat sätt, än att K. M. deraf gjorde en K. propos.; och att meningen icke kunde vara att anhålla om en K. propos., tror jag mig redan hafva visat.
Man har sagl, alt äfven en enskild riksdagsman eller Const.Utsk. skulle kunna såsom sitt upplaga det förslag, som comiteen utarbetat; men jag hemställer, huruvida det kan vara R.
St. värdigt, att hos K.
M. anhålla om utarbetande af ett förslag, hvars förekommande till öfverläggning och beslut hos R.
St. beror på huruvida det behagar en enskild riksdagsman eller Const.Utsk., ali såsom sitt upptaga detsamma.
Såsom anledning lill nu under handläggning varande förslag, har blifvit framsläldt, att sedan frågan om nationalrepresentationens ombildning på 2:ne riksdagar icke ledt till något bestämdt resultat, sä anser man för gifvet, att R.
St. icke kunna sjelfva någonting derutinnan uträtta.
Men jag får fiista uppmärksambeten på, all ehuru frågan om representationsförändringen visserligen blifvit redan för flerfaldigt år sedan framkastad, så har den likväl icke varit verkligen bearbetad förrän ifrån och med sistledne riksdag; oell på en så kort tid som den, hvilken sedan förlupit, kan en så vidtomfattande, en så i alla statens förhållanden djupt ingripande fråga, som den om national representationens förändring, svårligen medhinna att utredas, eller någon bestämd allmän opinion derom bilda sig.
En sådan fråga kan visserligen äfven på kortare tid genomdrifvas, ilten den kan icke på den lugna öfverläggningens väg hinna alt utveckla sig, och denna väg är dea enda, som enligt min öfvertygelse kan leda till något godt resultat; och ehuru något hvilandc förslag icke blifvit frukten af arbetet under denna riksdag, så anser jag likväl för min del frågan ingalunda derföre hafva stålt stilla, ulan gått ganska väsendtligt framåt, genom den bearbetning den vunnit samt deraf följande utveckling af tänkesätten.
Vidare har man sagt, att det vore önskligt, att något gjordes, på det att frågan mätte hållas vid lif.
För min del skulle jag deremot tro, att om denna fråga, vid sin nuvarande ståndpunkt, ännu behöfver ett sådant medel för att hållas vid lif, den knappast förtjenar det.
Den behöfver det icke eller; — denna fråga har vunnit en sådan utveckling, alt hvarje fosterländskt sinnad man, som deltager något i de allmänna angelägenheterna, måste, äfven utan några främmande retemedel, så mycket i hans förmåga står ifra för densammas lösning.
Det af Const.Utsk. framställda förslag är sluteligen ett förtroendc-votum lill förmån för Regeringen.
Huruvida Regeringens ställning samt de sednaste dagarnes vigtiga tilldragelser äro egnade alt ingifva R. o.
Ad. ett sådant förtroende, skall jag icke söka alt utreda.
Jag inskränker mig, alt för min del vördsammast afstyrka bifall till betänk.
C 48 Den 22 Maj.
Hr Lagerhjelm har ansett, att man icke borde lala den nuvarande striden om representationsförändringen upphöra, utan hålla den öppen, och att detta icke kunde ske på något bättre satt, än genom tillsättandet af en comité.
Jag vill blott hemställa till den värde talaren, som har varit ledamot af denna riksdags Const.Utsk., om han tror, att den striden, som är börjad, kunde slutas i en comité af lika motsatta opinioner, ehuru länge den än fortsattes.
Jag föreställer mig, att den skulle förgäfves fortsättas i åratal, ända tills en annan opinion tillfälligtvis uppkomme, som kanske förde frågan närmare sin utveckling.
Jag tror derföre, att det aldralyckligasle vore, att ingen comité' nedsattes, utan att idéen finge likasom dö ut.
Så länge den fortsattes efter samma plan, sä länge kommer den blott att söndra nationen i två motsatta partier.
Ad. skulle bifalla, att en anmälan göres till K.
M. om nedsättande af en comité', så får jag vördsamt till styrka, att denna comité' malte få lill hufvudsakligt uppdrag, att icke medelst declamalioner, fraser och sarkasmer, utan medelst grundliga skäl visa, genom hvilka handlingar Sveriges fyra Riksstånd hafva gjort sig ovärdiga Svenska folkets förtroende.
Denna upplysning har jag sökt i mångfaldiga år, men aldrig erhållit den.
Det är derföre jag tror, alt det skulle vara nödigt att få denna sak utredd; ty vill man antaga något nytt, så mäste man försl känna bristerna i det gamla.
Hr Lagerhjelms förslag lyder sålunda : ”Sä vida något fullständigt representationsförslag icke varder å innevarande riksdag antaget, att, för vidare grundlagsenlig behandling, hvila till den nästkommande, beslutar R. o. Ad. för sin del en underdånig hemställan af R.
St. till K. M., att genom samlandet af statistiska uppgifter och andra upplysningar, eller på sätt K. M. i öfrigt må finna lämpligt, låta, till nästkommande riksdag, bereda en ytterligare utveckling af frågan om nationalrepresentationens omhildning, på säkrare grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila.” R. o. Ad. lärer nogsamt finna, att de statistiska uppgifter, vid hvilka föregående talare hafva väsendtligen fästat sig, icke äro annat än ett medel att göra förslaget smakligare, för att begagna ett uttryck, som står i Const.Ulsk:s betänk.; ty efteråt kommer en hemställan, som gör alt af denna framställning kan blifva hvad som helst.
Der står nemi.: ”eller, på sätt K. M. i öfrigt må finna lämpligt, låta till nästkommande riksdag bereda en ytterligare utveckling af frågan om nationalrepresentationens ombildning, på säkrare grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila.”
Härigenom är sålunda en instruclion gifven för K. M., att han skall antaga säkrare grunder uti det blifvande förslaget, än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila.
Hvaruti består nu dessa förslags osäkerhet?
Det är icke sagdt.
— Hvaruti skall säkerheten bestå i det blifvande förslaget?
- Den 22 Rt»j. 649 slaget?
Det vet man lika litet.
Jag hade i början icke märkt, att nyssnämnde instruction låg uti förslaget, men fann det slutligen under dess förnyade uppläsning.
Gin nu R. o. Ad. gifver denna instruction; så skulle det kunna hända, att de öfriga Stånden äfven gåfve hvar sin.
BorgareStåndet har redan, efter hvad mig blifvit berätladt, med 31 röster emot 10 beslutat att på sitt sätt i all underdånighet gifva en sådan instruction.
Hr Petré gjorde förliden gårdag eli förslag af följande innehåll: ”Borgare- och BondeSl:n hafva gemensamt antagit eif, genom reservation, frän Consl.Utsk. inkommet, och R.
St:s pröfning underkastad)., förslag lill nationalrepresentationens ombildning; och då sannolikt synes, att detta förslag, numera, sedan R. o. Ad. samt PresteSt. lemnat representationsfrågan oafgjord, ej kan komma under Const.Utsk:s omröstning, anhåller jag att höglärade
Ståndet beslutar, att besagde förslag måtte hos R.
M. anmälas, till det afseende, K. M., vid representationsfrågans förestående behandling, kan linna samma förslag förtjena.”
Således kommer nu det s. k. hörsförslaget att inlemnas till R.
M. till hvad afseende, som det anses kunna förtjena, vid utarbetande af ett nytt förslag lill representationsförändring.
Om nu BondeSt. instämmer uti det beslut, som var fattadt af Borgareståndet, så äro följaktligen tvenne inslructioner gifna, en ifrån Borgare- och BondeStm och en ifrån R. o. Ad., i fall Ståndet skulle antaga Hr Lagerhjelms förslag.
Om nu PresteSt. skulle komma med en tredje; är väl sådant passande?
Detta visar nogsamt hvart det leder, om man träder utom den ordning, som grundlagen föreskrifver.
Man har sagt, att då delta sätt att gå tillväga icke är i grundlagen förbjudet, så skulle det jemväl vara tillåtet.
Tvcrtom är det min mening, att då grundlagen föreskrifver det sätt, hvarpå ärenden skola af R.
St. behandlas, eller hvarpå de skola komma ifrån R.
St. till R.
M., så är hvarje afsteg derifrån jemväl ett afsteg ifrån grundlagen.
Här är sagdt af Gr.
Cronhjelm, att man skall besluta sig för vissa allmänna grunder och att deraf sedan skall göras en riklig tillämpning.
Vi hafva sett, huru det går med de allmänna grunderna.
Sådana hafva blifvit beslutade för brottmålslagen; och vi veta icke huru det går dermed, emedan detaljerna alldeles icke blefvo med detsamma framlagda.
Så kunde det äfven gå med representationsfrågan.
Här är också sagdt, att saken icke skulle hållas vid lif med mindre än att man beständigt rörde den.
Detta ämne är så fullständigt ulredt af Gr.
Lagerbjelke, att jag icke dertill har något annat alt lägga, än att, om det tillätes mig alt begagna en liknelse i läkareväg, när en läkare talat förut och en annan läkare kommer snart efter (om jag ej bedrager mig), så vill jag fråga, om det icke vore skäl att se till, att den som har feber icke så talar, att febern icke släpper honom, och detta är ungefärligen hvad man nu borde göra i afseende pä representationsfrågan, i stället för att man icke vill lemna sin 10 H. 82 650 Den 22 Maj. nena i fred att lugna sig.
Detta är åtminstone i min tanka icke rätta utvägen att på ett godt sätt lösa frågan.
Denna fråga, säger man, bör icke hvila, och det vore mycket illa gjordt af R. o. Ad., att icke, genom antagande af förslaget, bevisa, att Ståndet vill en förändring, och att
Ståndet icke vill förqväfva hvarje förslag.
Huru mångfaldiga äro icke de förslag, till hvilka R. o. Ad. sagt nej, lika så väl som de öfriga Stånden?
Har R. o. Ad. för hvarje sådant beslut behöft ett urskuldande af innehåll, att väl har Ståndet dristat sig att vid delta tillfälle ogilla det förslag, som är framlagdt, men derföre vill icke R. o. Ad. binda sig att ogilla alla andra förslager, som kunna framläggas?
Något sådant urskuldande behöfves ju icke.
När något förslag framkommer, som är antagligt, så gillas det, men så länge man icke linner ett antagligt förslag, så måste man låta frågan hvila, och behöfver icke göra sig till med alt visa sin beredvillighet'för ett annat tillfälle, ty det är onödigt.
Man har äfvenledes sagt, att R. o. Ad. vore en representant af Svenska nationen, och borde vara känslig för dess bästa.
Jag är öfvertygad om, att denna påminnelse icke behöfves för R. o. Ad.; men jag tror derjemte, att Ståndet bör tillse, att man icke förspiller sitt bästa genom åtgärder, som kunna misslyckas.
Vi hafva sett, huru det gått med vår arfsrätt, till följd af en comite's behandling.
Samma lagstiftarevilja, som har legat till grund för LagUtsk:s behandling i detta fall, och sora äfvenledes har yttrat sig för några år sedan i fråga om representationen, torde nog Ufven i denna fråga göra sig gällande, och vi frän samma ödets man förlora både det ena och det andra.
Äfven i detta fall kan denne man sättas in uti en comité och bestämma dess beslut.
Man torde svara, att antingen en sådan comité uppstår eller icke, så kan samma olycka hända oss i alla fall.
Det är sant; men om vi icke hafva begärt comitéen, så hafva vi åtminstone icke sjelfve begärt vårt förderf, och det är på det att icke detta måtte ske, som jag önskar, att vi icke måtte begära någon comité.
Frågan är här i första rummet, huruvida någon skrifvelse skall afgå till K. M., rör:de det ämne, som betänk, innehåller, eller icke.
Jag kan ingalunda dela en värd talares önskan, att. frågan skall sjelfdö, utan tillstyrker tvertom högeligen, att bifall till skrifvelsen mätte af R. o. Ad. lemnäs.
De invändningar, som äro gjorda deremot, synas mig sannerligen icke af beskaffenhet att böra verka på R. o. Ad. till ett afslag.
Lagerbjelke har här gjort en undersökning af hvart denna skrifvelse skulle kunna leda, till en comité, till en K. propos. vid nästkommande riksdag eller till statistiska tabeller, och sökt bevisa, att intetdera vore ändamålsenligt.
Revisor) halta likväl något.
Grefven säger, att det skulle fordras en så stor mängd af upplysningar, att det för comitéen hlefve omöjligt alt framskaffa dem.
Nå väll
Den 22 Maj. 651 Grefven anser, att det vore svart för en comité att genom sina organer framskaffa alla de statisliska uppgifter, som voro för det ifrågavarande ändamålet behöfliga.
Huru mycket svårare är det icke dä för en enskild person att skaffa sig dessa uppgifter.
Hr von Hartmansdorff har vidtagit tvenne utvägar, att, om jag så får säga, framställa skräckbilder för R. o. Ad., först genom uppgiften, att Hr Petrés motion redan skall vara af BorgareSt. bifallen, hvarigenom Ståndet beslutat ingå till K.
M. och framlemna deras förslag.
Jag hemställer, huruvida sådant möjligen skulle inverka på vårt beslut, och jag inser icke eller, att ett sådant öfverlemnande af ett Stånds enskilda beslut till K. M., kan inverka något på hvad K.
M. ämnar vidgöra lill följd af R.
Sits beslut i sin helhet.
Lika så litet anser jag, alt R. o. Ad. bär bör låta sitt beslut bestämmas af någon terreur panique, alt någon person tilläfventyrs i den ifrågavarande comitéen skulle af K.
M. insättas, hvars åsigter voro sådane, alt R. o. Ad. skulle på förhand vara säker derom, att det förslag, som, till följd af hans deltagande, af comitéen utarbetades, icke kunde blifva antagligt.
Detta sätt att gå tillväga, afser blott att motarbeta denna vigtiga fråga, eller att, om jag så må säga, begrafva frågan om ett representationsförslags hvilande till nästa riksdag.
När nu R. o. Ad. genom sitt beslut har hindrat (hvilket jag anser vara väl gjordt) något af de hittills framställda representationsförslagen att blifva hvilande på R.
St:s bord till nästa riksdag; så hemställer jag till Ståndet, hvad nationen skulle tänka, om R. o. Ad. skulle säga tvärt nej till den åtgärd, som här är föreslagen, nemi. att ingå till K.
M. med en und. anhållan, att K.
M. ville låta ytterligare bearbeta och utveckla denna fråga.
Jäg skulle föreställa mig, att R. o.
Ad. derigenom åclroge sig den icke oskäliga misslankan, att icke vilja någon representationsförändring, och likväl hafva vi så många gånger uttalat den önskan, att en representationsförändring måtte blifva tillvägabragt.
Slutligen har en talare, Gr.
Lagerbjelke, nekat sin röst för förslaget, derföre att ett bifall dertill skulle, efter hans förmening, innebära ett förtroendevotum, hvartill sednare dagars tilldragelser icke gjort honom benägen.
Jag häller talaren räkning, för det han kom öppet fram med det egentliga skälet för hans och hans vänners mening; fast detta är lika svagt som det föregående.
Jag skulle likvist beklaga, om R. o. Ad., i sina beslut om samhällets vigtigaste angelägenheter, låter hänföra sig af småsinnets förtrytelser.
Det skulle skada R. o. Ad:s egel anseende mest.
Jag hyser dock det förtroendet lill omdömet och fosterlandskänslan hos R. o. Ad:s ledamöter, att de, oberoende af den enskilda anledning de till större eller mindre belåtenhet med det som bär blifvit påpekadt, nu besluta hvad de anse vara nyttigast för sig sjelfva och framför allt nyttigast lör samhället.
Det är således icke blott för Adelns egen skull, utan ock med fullt förtroende i denna fråga till Regeringen, som jag röstar bifall till förslaget.
652 Den 22 Maj.
I afseende återigen på det secundära i frågan, eller sättet för förslagets uppställande, så hänför jag mig till Gr.