Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Barthelemy icke borde afyltras, har äfven blifvit sagdt, all denna coloni vore för Riket 644 Den 19 April e. m. af corumerciel vigt.
Delta vägar jag likväl hell och hållet bestrida, ty i min tanka kan den icke i detta hänseende vara för Sverige af någon nytta, enär den icke mottager någre af våra prodncter, icke eller har några egne att till Sverige afsålla, eller utgör någon handelsplats, som Svenska handelsfartyg behöfva anlöpa i och för vår handel på America.
Det är visserligen sant, att denna handel under de sednare åren har ökat sig, men den går dock icke på Westindien, utan antingen directe på Norra America eller ock på norra kusten af Södra America; hvaraf följer, att colonien St.
Barthelemy icke kan för vår handel i desse farvatten vara af någon särdeles vigt.
On kan visserligen under krigstider mellan de stora sjömakterne inbringa någon inkomst, men ön kan derföre icke sägas vara af någon commerciel vigt för Riket, utan är detta en helt och hållet tillfällig inkomst, som snart under de fredliga åren är förtärd.
Alt afhända sig denna ö kan icke eller, såsom en värd talare ansett, sägas vara att försvaga Sverige; tvertom anser jag åtminstone, att Riket är svagare genom besittningen af densamma, enär Rikets heder på denna punkt med lätthet kan såras, utan att sådant kau förekommas.
Således är del äfven ur denna synpunkt laget opolitiskt att vilja bibehålla colonien.
Det har redan blifvit nämndt, alt R.
St. år 1818 beslöto, alt lill K.
M. öfverlemna att, då tillfälle dertill yppades, afhända ön, till följd hvaraf man äfven inom StatsUtsk. ansåg, att ett bifall till K.
M. nåd. propos. i ämnet nu till och med kunde vara obehöfligt, enär nämnde beslut ännu ägde full kraft och verkan; dock var pluralitelen inom Disk. af den mening, alt då K. M. i sin nåd. propos. äfven vidrört denna omständighet, R.
St. då äfven borde derpå gifva ett bestämdt cathegoriskt svar.
Jag fortfar alt yrka bifall å Utsk:s utlåt.
Den af en värd tala re här yttrade farhåga, att, i händelse R. o. Ad. icke skulle bifalla Ulsk:s betänk., detsamma då möjligen skulle komma att sönderbrytas, är fullkomligt ogrundad, enär R. o. Ad. äger rättighet alt afgöra den 1 och den 3 punkten, som utgöra sjelfva hufvudsaken, men kan förkasta den 2 punkten, som blott rörer framtida och osäker negociation.
Då hafva vi 3:ue
Stånds beslut på sjelfva hufvudsaken; det andra är egentligen ett önskningsmål, som kan vara lika mycket huru dermed går.
Jag säger icke, alt det icke vore Sverige värdigt att försälja ifrågavar. coloni; men jag säger, att vid de förhållanden, som jag i mitt förra yttrande tog mig friheten nämna, det vore Sverige värdigare att icke ingå i några underhandlingar om densammas afyttraude.
Jag har begärt ordet, blott för att reservera mig emot den tydning af mitt yttrande i denna fråga, som hade jag haft för afsigt alt ingå i en granskning af motiverne för K.
Mina anmärkn:r gälla StatsUtskls tillstyrkande, grundadt på föregående Ständers tillgöranden, hvilka sednare och icke Regeringens individuella åsigt synes mig hafva legat till grund för det alternativ i K. M:s propos., hvari coloniens Den 19 A pi il e. m. 045 försäljning förutsattes.
I öfrigt har jag i denna fråga följt intrycket af min känsla och äfven tagit råd af mitt omdöme, som säger mig, att då fråga är om alt från ett moderland afskilja colonier, denna fråga då måste, om den skall af representationen moget och omsorgsfullt behandlas, äfven betraktas ur en stalsrätlsenlig synpunkt.
Har icke denna analys förutgått, så har icke eller frågan i min tanka blifvit fullständigt behandlad, och var det derföre jag tog mig friheten framställa mina anmärkta tvifvelsmål.
Hvad åter de af mig påräknade förmånerne af colonien angår, så är detta en sak, som visserligen må anses ligga i det vida fältet.
Jag kan hafva orätt i min förutsättning; men måhända kan framtiden ock komma att ådagalägga, alt jag i denna sak skådat längre än en och annan.
Att den tidepunkt skall inträffa, då man skall inse nödvändigheten för Sverige eller för vårt statsförbund alt uppträda såsom en colonialstat, tror jag fullt och fast; och dä anser jag det vara af vigt alt icke nu taga ett steg, hvarigenom man snart sagdt för alltid synes försaka denna bana.
Det är dessa och inga andra betraktelser, som framkallat mitt yttrande.
Första frägan är na turligtvis den: bör colonien afhändas?
Jag instämmer i della fall med Frih.
Jag anser denna besittning vara, under vanliga förliållauden, af intet gagn för Riket, men deremot föranleda utgifter.
När lion vanligen kostar omkring 10,000 piaster om året, samt under krigstider icke gifver mera än 30,000, så fordras, för alt colonien skall bära sig, det hvart 3:dje år skall vara ett krigsår.
Man bör väl icke bibehålla en coloni under förutsättning af så täta krig, när vi på 30 år icke upplefvat något sådant?
Der nu denna besittning dessutom är af beskaffenhet, såsom Frih.
Palmstjerna redan anmärkt, att Sveriges område der lättast kan förnärmas, och Riket ådragas olägenheten af ganska svär beskaffenhet, så fordrar väl försigtigheten, att man befriar sig från dylika äfventyr?
Om colonien icke vore en liten ö, der ingen utvidgning är möjlig, utan ett fast land såsom t. ex. i America, hvarest förkofran kunde äga rum, så vore det en helt annan sak, under nuvarande omständigheter, då utrymme för den Europeiska befolkningens utflyttning till andra verldsdelar i allmänhet behöfves.
Men dä del icke är förhållandet, så anser jag med Sveriges fördel mest öfverensstämmande, att denna besittning afhändes, på sätt K. M:s nåd. propos. och det af R.
St. är ISIS fattade beslut åsyfta.
Om det är riktigt att afhända sig ön, så förekommer den fråga, Frih.
Sprengtporten framställt, nemi. huruvida sådant vore förenligt med Sveriges grundlag och R.
St:s rätt samt Sveriges förhållanden till Norrige.
Hvad Sveriges grundlag beträffar, så tror jag icke all någon lärer kunna med rättsgrund säga, alt denna coloni utgör en del af Sveriges Rike.
Jag tror icke ens, att den största colonialstat i verlden, England, anser någon af sina colonier utgöra en del af de förenade Konungarikena, ehuru alla lyda under dem.
Vi se dessutom af R.
St:s år 1818 fattade be - 646
Den 19 April e. m. slut, alt man då icke ansåg förhållandet vara sådant, och likväl var då samma grundlag gällande som nu.
Hvad förhållandet lill Norrige beträffar, så är del klart, att om colouien St.
Barthelemy icke är bunden vid Sveriges rike, genom grundlag, så är den icke eller bunden vid föreningen med Norrige på samma säll, sorn Sveriges rike är med Norrige förenadt.
När krig och fred måste vara gemensamma för Sverige och Norrige, så bör det äfven för Norrige vara af största vigt, att en besittning, så farlig för freden, sorn den ifrågavar., afsöndras.
Allt detta hade nog Konung och Ständer betänkt 1818.
Man har ytterligare sagt, att man icke måtte sälja ön, emedan hennes innevånare såldes med detsamma.
Vore det bättre om ön afträddes för nöds eller freds skull?
Hvarje landskaps afträdande kan sägas vara en försäljning, ty man köper sig fred med den jord man afstår, med eli ord, man afl räder aldrig en besittning för intet, och dä kan det för innebyggarnes ställning vara likgillligt, om det är penningar eller andra förmåner, sorn genom ett sådant anländande förvärfvas.
Dessutom lära väl icke coloniens innevånare hafva fått bättre rätt derigenom att de blifvit afhända till Sverige, än de hade förut; ty Konungen af Sverige mottog dem utan tvifvel med samma rätt, som Konungen af Frankrike öfverlöt dem till Sverige.
Jag får sluleligen i afseende pä den K. propos. göra en anmärkning, utan att derföre begära en återremiss.
Del är nemi. föreslaget, alt öns styrelse skulle ställas under Financedepart.
Denna åtgärd strider mot den fördelning af ärendena, som äger rum inom vårt land.
Enligt den författning, som K.
M. utfärdade sedan förvaltningens grenar ei höllö sin nuvar. indelning, hörer handeln icke lill Financedepart., utan lill Civildepart.
Dit handeln hörer, dit bör väl också colonien höra, ty endast genom sin handel bör hon kunna äga någon vigt för Sverige.
Men när K.
M. finnér så lämpligt, så må det dervid förblifva, ehuru jag anser det vara oriktigt.
Jag instämmer fullkomligt med de värde ledamöter, hvilka hafva yttrat sig emot försäljningen af colonien St.
Jag tror nemi., alt de skäl, som desse Hrr hafva anfört, fullkomligt öfverväga dem, som frän den andra sidan blifvit framställda.
Hr von Hartmansdorff har visserligen sökt vederlägga innehållet af den 78 § Reg.F., som här blifvit åberopad lill stöd för den förra meningen och som uttryckligen föreskrifver, alt icke någon del af Riket må kunna derifrån söndras, delta säger jag, har Hr von Hartmansdorff sökt vederlägga dymedelst alt han påstått, det nämnde coloni icke kan räknas tillhöra Sveriges rike; men jag ber dock få fästa uppmärksamheten derpå, att StatsUtsk. sjelf i denna del synes vara af en annan tanka, alldenstund Utsk. i första punkten af sitt utlåt. föreslår, ”att nämnde coloni må återställas under Sveriges administration och drätsel, samt att följaktligen i afseende på uppbörden af och redovisningen för de å ön St.
Barthelemy indy - Den 19 April e. m. 647 laurie slalsinkomster, ina tillämpas enahanda grunder, sorn för öfriga delar af Iliket äro gällande.”
Några lika lydande uttryck äro äfven nyttjade uli det af R.
St. vid 1812 års riksmöte fattade beslut, ang:de colonien St.
Barthelemys öfverlemnande till K. Jl:s särskilda förvaltning.
För mig skulle det vid sådant förhållande vara i högsta grad motbjudande, alt gifva mill samtycke lill denna om äfven högst ringa besittnings försäljning pä auction till den mestbjudande, äfvensom jag lika med Frih.
Stackelberg icke eller kan gifva mitt samtycke dertill, all en mängd Svenska medborgare skulle såsom en annan handelsvara till främmande nationer försäljas.
Jag lemnar lill en sådan transaclion aldrig milt samtycke, utan röstar således för afslag å den 2 punkten, hvaremot jag är hugad bifalla de andra.
Stackelberg:
Palmstjerna och Hr von Ilait mansdorff hafva yttrat den farhåga, att colonien St.
Barthelemy kunde vara en punkt, pä hvilken Sveriges heder med lätthet kunde säras.
Sverige var är 1812, dä jag kom till ön, i krig med både England oell Frankrike, och detta oaktadt gjordes intet försök att attaquera densamma; och detta af det skäl, att det låg lili de krigförandes intresse, alt hafva nämnde ö såsom en punkt, hvarest all handel kunde concentrera sig, för att sedermera derifrån utgå till de andra Weslindiska öarne, som eljest hade förgåtts af svält.
Jag är af samma mening, som II.
Ex. Hr Hr.
Björnstjerna, alt det är ingen nation, som vill hafva denna besittning.
Jag tror, att försök i denna väg blifvit gjorda; de hafva icke lyckats.
Sverige ensamt kan enligt min förmening hafva någon nytta af denna ö, emedan Sverige, såsom jag hoppas, alltid skall fä förblifva neutralt, Frih.
Jag kan icke neka alt det icke är en vacker känsla, den känsla af nationalstolthet, som drifver de personer, hvilka här yttrat sig för bibehållande af ön St.
Barthelemy för Svenska Kronan.
Jag önskar, att denna känsla alltid mätte göra sig gällande då den är af behofvet påkallad.
Dock vid detta tillfälle tror jag att den icke det är, enär det redan är nogsamt upplyst, alt den der lilla perlan i Sveriges Krona är temmeligen oäkta och icke just af något synnerligt värde, om den skulle bortkastas.
Någre talare hafva yttrat den förmodan, att Reg.F:s 78 § skulle lägga hinder i vägen för öns försäljning.
Det är visserligen sant, alt § lyder: ”Ej må någon del af Riket kuuna derifrån söndras, genom försäljning, förpantning, gåfva eller å annat dylikt sätt;” men dermed menas icke sådane colonier, som denna ö.
Icke långt efter det nu gällande grundlag stiftades, försålde nemi.
Svenska Kronan den vida betydligare besittningen Guadeloupe, och detta ansågs då icke vara stridande emot grundlagen.
En talare har yttrat och en annan har upprepat, att denna ö icke låter sig försäljas.
Om detta är faktiskt, hvilket jag har allt skäl att tro, då det blifvit sagdt af en person, sorn säkert bland oss är den, som närmast känner dylika 648 Den 19 April e. m. förhållanden, så är ju risken ganska obetydlig, att åt K.
M. öfverlåta att i denna sak förfoga efter behag.
Låter det sig icke göra att försälja öd, så ldifver naturligtvis Konungariket Sverige fortfarande ägare deraf, och de Hrr, som anse det vara af vigt, alt ön bibehälles, få således sin vilja fram; men att detta skäl skulle hindra R. o. Ad. att bifalla den K. propos. i denna del, det kan jag icke tinna.
Jag tinner för min del i uppställningen af Utslcs utlåt, den strid, som Hr Mannerskantz rätteligen anmärkt emellan den sista raden af första mom. och det tillstyrkande, sorn finnes uti det 2 mom.
Jag skall i öfrigt i sjelfva hufvudsaken hafva äran yttra, alf. min mening är, attén försäljning af ön icke vore lämplig, utan tverlom skadlig; mea att jag deremot anser, att lill K.
M. bör öfverlemnas att, i händelse tillfälle dertill skulla sig yppa, lill annan makt afträda ön St.
Barthelemy emot en coloni, som för Sverige kan vara lämpligare och ändamålsenligare.
Politiska förhållanden kunna nemi. uppstå, då det såväl för Sverige, som för annan sjömakt kan vara önskvärd! alt få göra et t sådant utbyte.
Detta kan icke af oss nu förutses; men icke kan det vara skäl att, för några 1000 r:drs utgift om äret, afhända sig denna coloni.
Jag tillstyrker, lika med Gr.
Björnstjerna, antagande af första och sista morn., men afslag å det andra.
Jag tycker, att den af Frih.
Cederström framställda ide' är ganska riktig, och skulle derföre äfven vara böjd alt ingå pä en så beskaffad modifieation af det 2 mom.
Sverige kan i framtiden behöfva en straffcoloni; dertill duger icke St.
Barthelemy, men man skulle möjligen i utbyte mot denna ö kunna få en, som dertill vore passande.
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derå, att Utsk. i sitt förslag till und. skrifvelse icke öfverlemna! åt K. M. att, om K.
M. finner lämpligt, försälja colonien St.
Barthelemy, utan bestämdt uppdragit åt K. M. alt, så snart tillfälle dertill kan sig yppa, afträda nämnde coloni; och detta i hvilket ögonblick, mine Hrr!
Jo, just isamma ögonblick, som vi kanske hafva att förutse ett krig emellan England och Norra America, hvilket kan vara af oberäknelig vigt för Sverige.
Det är på dessa grunder, som jag vågat afstyrka Utsk:s utlät, i denna del.
Jag anhåller endast att i anledn. af Frih. Cederströms förslag få fästa Hr Frilla uppmärksamhet derpå, att det icke är K.
M. förmenadt genom det tillstyrkande, som StatsUtsk. i 2 mom. gjort, att, i händelse K.
M. så för godt finner, emot någon annan besittning utbyta ön St.
Ordalagen i Utsk:s utlåt, äro nemi. följande: ”att R.
St. måtte i und. uppdraga åt K. M. att, så snart tillfälle dertill kan sig yppa, till någon främmande makt afträda colonien St.
Barthelemy på Dea 19 April e. m. 649 på de för Svenska statsverket mest förmånliga villkor, som stå att erhålla”.
Om således K.
M. finner det vara förmånligt att utbyta ön mot någon annan Saesittning, så är han dertill fullkomligt berättigad redan genom Ulsk:s tillstyrkande, sådant det nu förefinnes, ulan att några tillägg dertill behöfva göras.
Palmstjerna: Af Frih.
Tersmeden förekommen i hvad jag hade ämnat anföra, för att visa obehöfligheten af det tillägg, som af Frih.
Cederström blifvit ifrågasatt, anhåller jag endast få fästa uppmärksamheten derå, att de ordalag, som Ulsk. i sitt utlåt, begagnat, äro fullkomligt enahanda med dem, som stå att finna uti den K. propos., som för Ii. o.
Ad. icke torde vara obekant.
Ofverläggningen förklarades nu vara fulländad, hvarpå II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., som rann nödigt att framställa särskilde proposrr ä de i Utsk:s utlät, förekommande punkter, hemställde, om Ii. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s tillstyrkande, att R.
St. mätte, med upphäfvande af deras vid 1812 års riksdag fattade beslut, ang:de colouien S:t Barthelemys och blifvande Svenska ultramarinska besittningars öfverlemnande lill K.
M:s särskilda förvaltning, bifalla, att nämnde coloni återställes under Sveriges administration och drätsel, samt att följaktligen i afseende på redovisningen af uppbörden för de å ön S:t Barthelemy inflytande statsinkomster, må tillämpas enahanda grunder, som för öfriga delar af Riket äro gällande.
Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. bifölle Utskrs tillstyrkande, del R.
St. malte, i öfverensstämmelse med hvad K. M. i nåder föreslagit, i und. uppdraga åt K. M. att, så snart tillfälle dertill kan sig yppa, till någon främmande makt afträda colonien S:t Barthelemy, på de för Svenska statsverket mest förmånliga villkor, som stå att erhålla.
Ropades ja och nej. H. Ex.
Ifall ordet ”afträda” förändras till ”utbyta”, så skall jag votera för denna punkt.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den nu till afgörande framställde punkt, med den förändring, att i st. f. ordet ”afträda” införes ordet ”utbyta”, j Ropades nej.
Ex. förnyade sin nyss gjorda propos. lill bifall af denna punkt utan förändring, ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå II.
Ex. tillkännagaf, att lian trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande.
Upplästes till justering och godkändes följande voler.propos.: 9 H. 82 C50 Den ii) April e. m.
Den som bifaller hvad StatsUtsk. i dess utlåt.
N:o 258 tillstyrkt, i fråga om colonien S;t Barthelemys afträdande till någon främmande makt, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Utsk:s ofvanberörde tillstyrkande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer : Ja — 16.
Då nu till afgörande förekom den i 3 punkten af Utsk:s iltlåt. gjorde hemställan, ”att ön S:t Barthelemys styrelse må ställas under Financedepart.; att de utgifter, hvilka erfordras för öns förvaltning, men ej af inkomsterne betäckas, må förskjutas af statsverkets tillgångar och årligen från Riksg.cont. efter skeende reqvisition ersättas, intill dess sig visar, huruvida godtgörelse för dessa kostnader må framdeles kunna beredas utaf öns afkastning eiler genom dess afträdande; att de vid Golonialdepart. nu anställde 2:ne tjenstemän och en vaktbetjent må, under fortfarande tjenstgöringsskyldighet, uppföras å allmänna indragningsstaten till åtnjutande af de, enligt ColonialdeparUs nu gällande stat, dem tillkommande lönebelopp, nemi.: o Éxped.Secreteraren Aberg 1,500: — — Revisorn Obitz 600: — — Vaktmästaren Wistrand ' . . . 66: 32. — äfvensom att bemälde tjensljemän och vaktbetjent må berättigas att, derest colonien skulle på ofvanberörde sätt upphöra att vara en Svensk besittning, sina innehafvande löner äfven derefter tillgodonjuta, dock att desamma, jemlikt de för löners bibehållande å indragningsstat i allmänhet stadgade villkor, minskas eller upphöra i den mån innehafvarne af allmänna medel undfå högre löner, än de vid sitt nu ifrågaställde uppförande å indragningsstat äga att uppbära”; anmälde och yttrade sig Frih.
Efter det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, får jag vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att ur denna punkt utesluta de deruti förekommande orden: ”eller genom dess afträdande”.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, att äfven sista meningen af denna punkt, innehållande: ”äfvensom att bemälde tjenstemän och vaktbetjent må berättigas att, derest colonien skulle på ofvanberörde sätt upphöra att vara en Svensk besittning, sina innehafvande löner äfven derefter tillgodonjuta; dock att desamma” etc. ej syntes vara förenlig med R. o. Ad:s nyss fattade beslut.
Den af H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, upprepade delen af slutet på mom. torde äfven, i öfverensstämmelse med det beslut, som nyss blifvit fattadt, böra uteslutas.
Den 19 April e. m. 651 Fril).
Palmstjerna: Ehuruväl R. o. Ad. nu afslagit den 2 punkten i Utslcs förevarande utlåt., så qvarstår likväl R.
Sl:s beslut af år 1818, i följd hvaraf K.
M. kan afträda ön, och således äfven de förhållanden, sorn i 3 punkten omnämnas, likväl kunna komma att äga rum.
Jag anser derföre, alt en förändring af denna punkt icke är af nöden, utan alt punkten kan bifallas, sådan den befinnes.
Palmstjerna kan jag icke instämma deruti, att R.
St:s beslut af 181S numera skulle kunna göras gällande, sedan R.
St. vid denna riksdag fattat ett annat beslut i afseende på coloniens återställande under moderlandets administration och drätsel; och då de orden, som H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, anfört, slå i strid med det beslut, som af R. o. Ad. i afseende på den 2 punkten blifvit fattadt, så lår jag jag förena mig uti den anhållan, som Frih.
Orden i början af morn.:.”eller genom dess afträdande”, tror jag det är nödvändigt alt utesluta; af den sista meningen åter anser jag det vore tillräckligt, om orden ”på, ofvanberörde sätt” ur mom. utginge.
I afssende på det af Frih.
Palmstjerna anförde förhållande, ang:de beslutet af år 1818, ber jag få anmärka, att då K.
M. ansett nödigt alt afgifva en nåd. propos. om öns försäljning ansåg K. M.
Sig förmodligen nu behöfva eller åtminstone vilja inhemta R.
Sits tanka i denna sak; ty om K.
M. hade velat och derjemte ansett Sig kunna utan R.
St:s hörande afyttra ön, hade K.
M. troligen icke afgifvit en sådan nåd. propos., ulan helt enkelt, på grund af 1818 års beslut, ingått i underhandling om dess försäljning.
Man kan derföre taga för temligen afgjordt, att, i fall R.
St. vid denna riksdag afstå den K. propos., så är också frågan bestämd, och får jag af sådan anlcdn. förena mig i Frih.
Cederströms begäran.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Ulsk. i 3 punkten tillstyrkt.
Uppå sedermera framställd propos. blef Utslcs ifrågavar. tillstyrkande bifallet med de af Frih. Cederström föreslagna förändringar.
Härefter företogs till afgörande 4:de eller sista punkten af utlåt., hvaruti, i afseende på af K.
M. äskad afskrifning af 73,853 r:dr 16 sk., hvilka af Stalscont. förskjutits till underhåll af fricadetter och pension åt Generallieutenanten Suremain, Utsk., enär frågan derom lämpligast borde anstå, intilldess sig visat om och på hvad villkor det föreslagna afträdandet af colonien må kunna tillvägabringas, hemställt, att dessa förskotter må tills vidare uti statsverkets räkenskaper balanceras.
I öfverensstämmelse med det beslut, som 11. o. Ad. fattat, tillstyrker jag, att R. o.
Ad. här måtte af - 652 Den 19 April e. m. slå Utsk:s framställning och besluta, att medlen skola i räkenskaperne allöras.
För min tiel kan jag icke finna något skäl, hvarför dessa 73,853 r.dr IS sk. fa:co höra i räkenskaperne afskrifvas. Då R. o. Ad. nyss fattade det beslut, alt ön bör qvarblifva en Svensk besittning, förmodar jag att det var af de skäl, som under discussiouen derföre anfördes; och da deribland äfven nämndes de förmenade stora inkomster, som under inträffande krigstider vore att emotse, 'så, om de verkligen komma att inflyta, ser jag icke något sköl, hvarföre icke dessa penningar dä kunde statsverket godtgöras; hvadan summan i min tanka bör balanceras till dess alt godlgörelse kan äga rum.
Det enda skäl, Ulsk. anfört för sin i denna punkt gjorda hemställan, är, att frågan om afskrifning af dessa 73,853 r:dr 16 sk. h:co lämpligast borde anslå intill dess sig visat, om och på hvad villkor det föreslagua afträdande! af colonien 5:t Barthelemy må kunna tillväga bringas; och då nu fråga här inom detta II.
Stånd icke är om något afträdande af nämnde ö, så synes mig äfven detta af Utsk. framställda motiv böra förfalla.
Dessutom hemställer jag till Frih.
Palmstjerna, om vid sådant förhållande det icke är klart, att ofvannämude utgift bör ur räkenskaperne försvinna?
Om colonien framdeles kommer i den lyckliga belägenhet alt kunna lemna någon vinst, så kommer ju denna att i alla fall tillfalla det Svenska statsverket, sedan ön numera återställes under Sveriges administration och drätsel.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han nu erinrade sig, att han, då öfverläggning om denna punkt varit medgifven, begått ett misstag, enär utlåt, i dess helhet blifvit föredraget och R. o. Ad. förklarat öfverläggningen derom vara fulländad; hvarpå H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. bifölle 4 punkten af förevarande utlåt.
Ropades starka nej, jemte ett eller annat ja.
Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade afstå denna punkt, samt bifalla afskrifning af ifrågavar. summa, anmälde sig och yttrade Frih.
Då H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, täckts förklara, alt discussiouen är slutad, så hemställer jag, huruvida Frih.
Cederströms efter densammas slut framställda förslag kan till pröfning upptagas.