Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag för min del tror, att det må hända, oaktadt alla sina ofullkomligheter, likväl, i nu varande brydsamma ställning, möjligen kunde blifva af någon nytta, har jag ansett min Riksdagsmanna pligt fordra, att framlägga det till Riksens Ständers pröfning, och får jag, i händelse Högloft.
Ridderskapet och Adeln skulle finna det förtjena någon uppmärksamhet, ödmjukast anhålla , att det varder till behörigt
Utskotts närmare granskning remitteradt.
Herr Iserhjelm , Henric Wilhelm , hade inlemnat ett så .lydande Vördsamt Memorial :
Vid sista Urtima Riksdag funno Rikets Högloflige Ständer Löne-tillökning nödvändig för Penninge - löntagarne af den Civila Embetsoch TjenstemannaCorpsen, i anseende till varuprisens skedda stegring:
Af en sådan förbättring i deras vilkor, hafva Ledamöterne af Rikets allmänna Ärenders Beredning hittills varit i saknad, förmodligen af de skäl, att deras Ridd, 0.
Ad. Prat, II. B, 5, 6.
Den 2 Jaliuarii. aflöning är i Stat uppförd med ordet Arfvode; Att Arfvoden ifrån Löne-förbättringen äro uteslutna , och att Beredningens Ledamöter kunna de jemte innehafva andra Tjenster j men dessa Arfvoden äro ej sådana tillfälliga, som för en korrtare tid tilläggas, och ej kunnat förhöjas, utan de äro beständige, på Stat hvarje år uppförde, att likasom andra Löner qvartaliter utgå för en Corps, sorn uti Rikets Grundlag har sin tillvarelse:
Omständigheter, sorn med andra Arfvoden ej inträffa ; och ehuru Innehafvarne af dessa Arfvoden kunna tillika bekläda andra Tjenster, tyckes detta förhållande likväl så mycket mindre böra för dem medföra ifrågavarande afsaknad, som de för nämnde förmån måste vidkännas ett deremot, utan . afseende på lika arbete med öfriga Ledamöter inom Beredningen , svarande afdrag i berörde Arfvode, och dessutom äro för det närvarande flere Ledamöter uti nämnde Beredning, som antingen ej innehafva andra Tjenster , eller ej äro försedde med andra Löner på Kronans ordinarie Stat- Desse äro således i den belägenhet, att endast äga till ziffran samma inkomst, sorn år 1780 anslogs Beredningens Ledamöter, men till verkligheten, i anseende till myntets försämrade varde, vida mindre än då, utan att hafva fått hugna sig af någon de senare åren för andra Löntagare tillkommen Löneförbättring.
Hade deras aflöning blifvit från början i Stat upptagen som lön, skulle de fått åtnjuta samma förmoner som andra Löntagare j men då den kallas Arfvode, äro de sämre lottade än andra, hvarigenom också handt, att Dm 2 Jannani. 35 lönlose Ledamöter i Kongl. Majrts och Rikets Collegier, sorn tillika ärö Ledamöter uti Ri. kets Allmänna Ärenders Beredning, hafva på Stat mindre aflöning än Ledamöter i samma Collegier af mindre värdighet.
Huru lämpligt ålit sädant är, underställer jag Höglofl.
Rid. derskapets Och Adelns ompröfvande, då jag till rättelses vinnande härutinnan vördsammast vågar föreslå, att Samma Löneförhöjning, sorn de Civila Penninge-löntagare år 1815 blifvit tillagd, måtte efter enahanda grunder, åtminstone från nästa års början , så framt icke sådant katt retroactivt fråtl lika tid med andra Löntagare beviljas, varda förunnad Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenders Beredning, fag påkallar harvid Högloflige Ridderskapets och Adelns rättvisa Och billighet, med anhållan , att detta Memorial mätte till Statsutskottet remitteras, och med de öfrige Respective RiksStånden communiceras.
Friherre Sparre, Sixteni anförde skriftligen s Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln får jag vördsamt anhålla, att till Riksens Ständers Bevillningsutskott få göra den erinran , det åtskilliga af de Cassör , hvilka emot inteckning i fast egendom utlemna stående lån, nu mera anse sig höra ad pios usus, hvilket likvisst Högloflige Riksens Ständer icke ansågo, då nu varande Bevillning^- 36 Den 2 Janmrii.
Förordning antogs och fastställdes, och hvilket dessa samma Cassör icke heller då ansågo, utan en låug tid derefter verkligen crediterade de Låntagande Bevillningen med 5 procent å Capitalcts årliga räntor.
Men då nu dessa Cassör vid ränte liqviderna upphört att afdraga eller creditera Bevillningen; så måtte de följaktligen anse sig höra ad pios usus , i hvilket fall uti samma BevillningsFörordning nödvändigt bör göras antingen den ändring , att: ”ingen Gassa,, som jrån Bevillningen är befriad, må taga högre ränta än , procent” eller att det tillägg att: "från utgörande Bevillningen å fast egendom af räknas all skuld, i om för pios unis Cassör uti samma egendom är lagligen intecknadn samt en serskildt uppgift öfver hvilka Cassör, som Riksens Ständer anse höra ad pios usus, och för hvilka följaktligen ingen Bevillning utgår j ty utom en sådan ändring eller tillägg uti närvarande BevillningsFörordning, blottställes Fastighets-ägare för, att få erlägga en betydlig Bevillning för sådana Cassors Fonder , som från ali Bevillning äro befriade, jemte för en högre förmögenhet, ån de effectivt sjelfve äga.
Då Arméens PensionsCassa med mycket skäl ansetts vara ad pios usus anslagen; så torde Amiralitets-KrigsmansCassan, hvilken för det mesta blifvit stiftad till förmån fot Enkor och Barn, ännu mera böra betraktas ur samma synpunct, och följaktligen från Bevillnings erläggande vara befriad j men som det icke finnes på något ställe Den 2 Januarii, 3 stadgadt och bestämdt, hvilka Cassör böra an: ses vara ad pios usus stiftade, tror jag mig, såsom Medlem af Amiralitets.KrigsmansCassan, böra begagna detta tillfälle, att älven yrka, icke allenast det Bevillningsutskottet måtte anmodas bestämma , hvilka Cassör, såsom innefattande fromma Stiftelser, böra från Bevilinings erläggande vara befriade, utan ock, att Amiralitets- KrigsmansCassan måtte bland så ^beskaffade Stiftelser upptagas.
Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde , att både Friherre Sparres och Grefve Cronstedts yttranden måtte till Bevillningsutskottet remitteras} hvilket bifölls.
Friherre Cederström, Ulric, uppläste följande; Vördsamt
Som, efter min öfvertygelse, Statens och Enskiltas välfärd, till största del, Kror på ett stadgadt förhållande med Rikers Myntväsende , må det tillåtas mig, att i korthet yttra mina tankar om de medel, jag anser dertill böra och kunna användas.
Till en början vill jag hafva äran nämna, att jag endast tänker uppehålla mig vid Riksens Ständers Banque och förhållandet emellan dess utgifna Specie och Sedelmynt, med förbigående af alla andra Penjainge-sorter, hvilka i mångfaldiga förändringar till öfverflöd 33 Den 2 Januarii, varit under de senare åren i allmänna Rörelsen kringspridda.
I sådant afseende tror jag, att man ej nog snart kan skilja sig videttRancoMynt, hvars värde beror på allmänna omdömet eller iöitroendet, och i det stället, så fort sig göra låter, sätta i omlopp ett redbart
Mynt, som har valutan i sig sjelf, och som ej till sin halt kan förbättras eller försämras af Opinion, Cours eller.
Agio.
Vi hafva i senare tider rönt för stora bevis på osäkerheten af det här i Landet gångbara BancoSedelMyntet, för att ett ögonblick kunna tvifla på de vådor och oredor, som ett beständigt fortfarande med dess utgifvande, på hittills brukligt sätt, skuL le medföra.
Och skulle vår egen erfarenhet härutinnan ändå ej vara tillräcklig för stadgandet af våra beslut, må de sista årens underrättelser ifrån Österrike och Dannemark lemna oss ytterligare upplysningar om ett för vida sträckt Credit-systemes farliga påföljder.
Likväl hafva dessa Länder inom sig ressourcer och tillgångar, sorn, i jemförelse med Staternas verkliga behof, vida öfverstiga deni? vårt Fädernesland, efter förlusten af Finland,-kan påräkna; och följaktligen skulle ett längre uthållande med ett dylikt systéme för oss blott försvåra medlen att en gång komma derifrån Efter denna allmänna åsigt af ämnet, som jag, för min del, anser vara der. rätta, följer j ordningen att yttra mina tankar om den Nådiga Proposition, Kongl.
Maj:t nyligen till Riksens Ständer aflemnat, angående reglerandet af Rikets Myntväsende och Penningeförhållan - Dm 2 Januarii. 39 det, ej för att vid samma Nådiga Proposition göra några anmärkningar, utan för ait närmare utveckla mina idéer i de delar, som hafva gemenskap med Propositionen.
För min del anser jag samma Nådiga Proposition innehålla mänga bade nyttiga och vigtiga upplysningar samt kloka och väl beräknade förslag, hvilande på mera liberala grundsatser än man någon-; sin här i Landet sett använda.
Då jag således i det hela är ense med den Nådiga Propositionens åtskilliga förslag; men hufvudföreröålet af densamma, så vida jag , igenom dess
Deductioner, kunnat inse rätta espriten deraf, gårrut derpå , att constituera Banquen till ett sådant Verk, som ej allenast uti sina tillgångar hade full valuta för sina utelö. pande förbindelser, utan äfven, genom sin egen styrka och anseende, kunde trygga upprätthållandet af deras värde, utan någon egentlig
In vexling eller Realisation annat än pä tid, kan jag ej undgå att yttra, det jag ej tror denna öfvergång , ifrån ett till halfva värdet fallet Sedelmynts upphjelpande till full valeur, Utan de kraftigaste åtgärder, låta verkställa sig.
Nationen har alltför länge måst vidkännas de förluster och oredor , sorn åtföljt saknaden af allt redbart mynt; ty i detta fall lärer det ej vara värdt att omnämna det obetydliga utbyte af 2 skillingsstycken, som en gång i veckan ägt rum, och som egentligen ej haft annan påföljd, än att skaffa några syssellösa människor af lägre Classerna en slem vinning, den 4° Den 2 Januarii. de, för att tillfredsställa ögonblickets behof, broderligen delat med Judar och andra PenningeVinglare.
Då hvarje Sedelhafvare anses i Banquen hafva insatt sitt Capital (hvilket äfven sjelfva BancoSedeln intygar), men han i Banquen ej derföre i flera års tid fått annan valuta än nytt papper i stället för utslitet, och i allmänna rörelsen knappt halfva suraman, om han velat förvandla sina Sedlar 1 redbarheter, samt alia slags varupris stigit i samma förhållande med Sedelmassan, föijer derutaf, att den laglydige, som utlånat sitt Capital till 6 p'ocent , och den obemedlade som nödgats lefva af sin lön, pension eller arbetsförtjenst, pnder den tid Banquen varit tillstängd för SpecieMynts vexling, förlorat, den förre sitt halfva interesse och elen senare sitt halfva Capital.
Detta är att anse som en hård beskattning, högst kännbar i anseende tili sin dryghet, och i synnerhet förderflig af de orsaker, att den ej riktat Staten , att den endast drabbat den laglydige och behöfvande, samt således blifvit en källa till uselhet , procenterier och banqueroutier.
De som kunnat lägga räntan till Capitalet och under tiden lefvat af andra tillgångar, äro de enda , som egentligen ingen ting förlorat, men deras antal är i alla fall för ringa emot de lidandes.
Ett sådant ( tillstånd , som redan varat i många ar , har naturligtvis danat en fruktan och ett misstro, ende, som slagit för djupa rötter, för att hastigt kunna utplånas, annat än genom krafti - Den 2 Jannani. i.
41 ga och tydliga utvägar, så att Folket ej mera bshöfver tro, utan blott se.
Med fullkomligt erkännande af otillräckligh ten utaf egna insigter, vågar jag fördenskull, endast lifvad af nit iör det allmänna bä^ta, till mera kunnigas granskning och skärskådande, framställa följande förslag: 1:0
Det hemlighets system®, som hittills legat till grund för Banquens förvaltning, måtte, enligt min öfvertygelse, genast upphöra.
Maj ts Nådiga Proposition, som tämligen nära uppdagar förhållandet med Banquens tillgångar, lemnar en så tröstande underrättelse om dess tillstånd, att jag, för min dél, ej inser, hvartill ett längre fördöljande af sam. manhanget i det hela*skall tjena.
Enligt samma Nådiga Proposition, hade Banquen, vid slutet af år 1812, ett öfverskott af nära 5 mil_ lioner R:dr, af tillgångar emot skulder, och i detta öfverskott är förmodligen ej inberäknadt behållningen af alla slags Speciemynt i Banquens källare^ och sedan 1812 är det ej troligt att Banquen försämrat sin ställning, då densam ma uppburit de fortfarande inkomsterna frå Statsverket, räntorna på sina utestående lån och dess andelar i Discont - vinsterna m. m Jag föreslår derföre vördsamligen, att Riksén Ständers BancoUtskott måtte uppdragas nt författa och till Ständerna aflemna en ful ständig Relation, med behöriga Caleuler 01 Banquens tillstånd, skulder, tillgångar och b hållningar af alla slag, hvilken sedermera bo 42 Den 2 Januarii. de genom trycket kungöres, hvarefterAllmänhe^ ten, efter hvarje års Revision, borde underrättas om Banco-Förvaitningen , likasom med RiksgäldsVerket hittills skett.
Då Nationen på detta sätt blir underrättad om sanna förhållandet af dess dyrbaraste PenningeVerk, är det tydligt, att den med mera förtroende skall emottaga Banco-sedlarna, och med tålamod uthärda de uppoffringar, som, till deras fullkomliga realiserande kan hända anma blefve af nöden j och får jag i öfrigt härvid vördsamligen föra Höglofl.
Ridderskapet och Adeln till minnes, hvad en värd Ledamot, Herr Presidenten vonschulzenheim» vid 13 X 5 års Riksdag, örn publiciteten af BancoVerket anlörde, hvilket jag, för min del, anser så väl grundadt, att jag önskade , det samma anförande måtte nu få uppläsas, emedan mycken upplysning uti ämnet derigenom skulle vinnas. 2:0
Så snart genom en slik undersökning är utrönt, huru stor behållning Banquen äger, dels uti fordringar och dels uti redbara,, penningar , anser jag den anstalt, först af alla, böra vidtagas, som Högstberörde Kongl.
Proposition- utgifver, såsom ett säkert sätt till Speciemyntets bibehållande inom landet, nemligen de större myntsorternas förändring tili bn halt, som gjorde dem jemngoda med Hamburger Banco.
Jag är fullkomligen af den tan-'
Ika , att så länge vår Riksdaler är en enda bkilling bättre, skall ingen strafflag, af aldrig ■å svår beskaffenhet , kunna förekomma dess Indragande ur landet , eller nedsmältande r Den 2 Januarii. 43 Verkstäderna, genom snikna och ovärdiga människors egennytta.
Min tanka är således den, att, så lort sig göra låter, bör allt det i Banquen befintliga disponibla Silfver uppmyntas i nya Silfvermynt, till ett efter dess åsätta valeur så noga uträknadt inre värde, att ej någon utförsel deraf, utan förlust, skall kunna äga ruin, samt att allt det; i Banquens hvalf befintliga
Silfvermynt smältes , och efter enahanda myntsort ompräglas j äfvensom till sälle lemnäs åt enskifta, att få gammalt Silfvermynt emot det nyare utbytt, med iakttagande af den skillnad i qvantiteten , som blir en följd af den nya Mynt • ordningen, 3:0
Utom de till Banquens förstärkande uti den Nådiga Propositionen föreslagna utvägar, hvilka jag alla för min del anser ganska nyt. tiga och väl beräknade , föreslår jag ytterligare, att så snart de lån förfalla, hvilka Banquen beviljat på Jern- och Koppar-upplag och ej blifva på dagen inlöste, må Banquens Fullniägtige lemnäs rättighet, att på utrikes ort emot hårdt mynt försälja alla sådana varor , och sedan lånsummorna med alla omkostnader blifvit afdragna , öfverskottet Bruksägarne uti Silfvermynt tillställa, 4:0
Så fort Riksens Ständers beslut i det-’ ta ämne vore fattadt, borde, efter min tanka, BancoFullmägtige genast auctoriseras, att upptaga det stående lån uti Bancosedlar till 6 millioner R:dr, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslår, Detta lån torde likväl till sin 44 Den 2 Jannarii. beskaffenhet och återbetalning, på någon viss, om än aldrig så lång tid, böra noga bestämmas, och räntan uti Silfver utgå med 4 procent*
Då meningen dermed är, att indraga och minska BancoSedel massan^ bör ej Banquen, sora sjelf tar 4 procent'på sina utiånta Capitaler, deruti söka ^nrian vinning än den, sora blir en gifven följd af Sedelstockens minsk» ning, nemligen Realisationens underlättande. k/j*n skulle, emot all förmodan, sådana lån ej kunna erhållas till det belopp, som påräknadt är, nemligen 6 millioner R:dr, så är mitt försiag, att Riksens Ständer åtogo sig ett frivilligt lån, under namn af utomordentlig Gärd till Banquens förstärkande, af till exempel högst ett Lod Silfver på hvarje mantalsskrifven person , eller dess värde i Bancosedlar efter 40 sklodet Denna Gärd skulle utgå af hvarje Individu , utan afseende på stånd , vilkor eller kön ; men sättet till dess utgörande och indrifvande öfverlemnas åt Nationen sjelf, så att hvarje Län, och-inom detsamma, hvarje Stad och Kyrksocken ägde att besluta och afgöra repartitionen af Bevillningen, utan någon annan föreskrift å Regeringens sida, än att Gärden uti Silfver eller Sedlar, efter ofvannämnde pris, vore uti Riksens Ständers Banque , genom Landshöfdingarnes och Ofver.
StåthållareEmbetets försorg, deponerad 6 månader efter datum af den Kungörelse, sorn i detta fall komme att utgå.
Då detta lån ej vöre att anse såsom någon Contribution, utan * så som ett verkligen patriotiskt bidrag till uppbjelpande af Banquens credit, och följaktligen Den 2 Januarii.
45 till förbättrande af hela Rikets Penninge-ställning, hvaraf alla både rika och fattiga i sin mohn, konrme att njuta fördelen , tviflar jag icke att en sådan Gärd utan svårighet komme att utgå, och att dervid de mera iörmögne ej undandroge sig att bispringa sina fattiga eller mindre bemedlade Medborgare.
Då Banquens behof i detta fall ans«s utgöra en Million R:dr om året, och jag förmodar, att under loppet af ett halft år, utrönas kan, huruvida det stående
Lånet ingeck till det för året erforderliga belopp , eller icke, föreslår jag ytterligare, att, så snart nästa halfva år förflutit, BancoFullmägtige till Kongl Maj:t borde inberätta och genom Kungörelse i allmänna Tidningar gifva tillkänna huru dermed förhölle sig, hvarefter Kongl.
Maj:ts Nådiga Kungörelse komme att utgå om beloppet af den Silfver-Gärd, sorn'för året skulle utgöras.
I mohn af behofvet skulle denna Gärd således under 6 påföljande år utgå, och efter io eller 12 år återbetalas, på det sätt, att Landshöfdingarne i hvarje
Län, och ÖfverStåthållare-Embetet finge emottaga och tili Socknarne utdela den årliga räntan, samt efter förfallotiden sjelfva Capitalet i Silfvermynt, att sedermera användas på sätt hvarje Socken eller Församling bäst åsämdes. 5:0
Så snart dessa förberedande anstalter blifvit dels vidtagne, dels till utförande påbudne, anser jag Realisationen genast böra taga sin början, på det sätt, att Banquen inlöser, af Elsaa utelöpande Sedlar, så stort belopp som 46 Den 2 Januarii svarar emot dess tillgångar uti Speciemynt:
Om således, till exempel, de utelöpande BancoSedlarnes totalsumma utgör 20 millioner R:df och Banquens tillgångar uti SpecieMynt endast 5 millioner, inlöses blott ~ del al Sedelstocken, så att för hvarje Summa eller Sedel, vare sig stor eller liten, som till vexling inlemnas, alltid erhålles en fjerdedel uti Silfver och | delar uti nya Sedlar eller Kopparmynt, o. s. V.
Så snart en elier flera Sedlar bl i 1 vit inlöste, lära de genast böra Öfverkorsas och sedermera i massa uppbrännas.
Elter fulländad Revision af BancoFörValtningen hvarje år, borde sedan kungöras, huru stor del af den återstående Sedelmassan, Banquen, under loppet af nästföljande år, emot Speciemynt, komme att invexla, och då BancoFullmägtiges Kun. görelser härom tidigt utgingo, skulle hvarje sedel, som till en viss dag, till exempel ett år ifrån Kungörelsens datum, icke till vexling presenterades, anses annullerad.
Samma förhållande anser jag äfven böra aga rum med Banquens Discont rörelse, så att de Lån Disconten framdeles bevilljar utaf dess inflytande tillgångar, äfvensom de in- och afbetalningar densamma emottager, efter Realisationens kungörande, utgöras af Silfvermynt och Bancosedlar till lika proportion, som för hvarje års inlösning af BancoSedlar vore faststäldt, i hvilket afseende BancoFullmägtige _ borde tillse, att alltid så stor quantitet myntadt Silfver uti Banquens Förvaringsrum bibehölles, som erfordrades för en efter denna grund organiserad Discontrörelse.
Den 2 Januarii. 4? 6:0
Ehuru meningen med detta Förslag hvarfen är att minska eller öka Rikets RörelseCapital ; emedan de lån, som till Banquen ingå, framdeles skola återbetalas och ibland Allmänheten spridas, kommer likväl i början, då dessa lån till Banquen indragas, en stagnation 1 penninge-rörelsen troligen att äga rum , sorn skall kunna leda till gäldbundnas undergång, och endast rikta Ockrare och Capitalister, om ej efter omständigheterna lämpade Författningar härutinnan vicjtagas.
Jag föreslår fördenskull vördsamligen , om icke några kraftiga anstalter härvid rnå tagas , såsom till exempel, att -under åren 1818.och 1819, intet uti fastighet intecknadt lån må få uppsägas, men deremot InteckningsHandlingarne, om de befinnas säkra, till ett visst belopp uti BancoDisconlen, emot låg ränta belånas, samt att ingen skuld, enskilta personer emellan, under dessa åren, må få utsökas, på andra vilkor, än att Långifvaren åtnöjes med 66f procent af Capitalet i Bancosedlar, eller 50 procent deraf uti Silfvermynt, efter hvilket värde Bancosedlarne dessa senare årets blifvit belånta och använda, 7:0 I samma mån, som RealisationsVerket kommer att fortgå , borde alla ifrån Statsverket utgående Löner och Pensioner utbetalas med både Silfvermynt och Bancosedlar, och ett lika förhållande äga rum med räntebetalningar på lån i Banquen och andra publique Cassör, 8;o Oaktadt den nedsättning af Silfvermynfets inre halt, som jag ofvanlöre projecterat, anser jag icke dessmindre , att Förfatiningarnes stränghet böra tillämpas och äfven skärpas emot utförsel af Svenskt Silrvermynt, och nya vichagas till förekommande af dess nedsmältning ; och kan jag ej undgå att yrka lifsstraff för alla bevista förbrytelser af denna beskaffenhet , och betydliga premier för deras upptäckande* 9:0 Hemställer jag vördsatnligen , huruvida ett lika förhållande med hvad här olvon i andra puncten är omnämdt, må äga runi med det Guldmynt, som i Riket nu präglas , eller Ducaterna, så att de ej med fördel kunna ur Riket föras , s^mt om icke BancoFull» jnägtige borde uppdragas, att införskaffa en så stor qvantitet Guld, att myntning kunde företagas af något slörre Guldmynt , om , till exempel , 10 R:drs värde, för att underlätta vexlingen och utbetalningen af mindre Summor , och göra smärre Baocosedlar mera umbärliga.
I alla fall anser jag samma stränga , förbud och straff emot utförsel af Svenskt Guldmynt och dess nedsmältning, sorn om Silfvermynt, böra äga rum. 10:0 Slutligen, och i anseende till prisen på Spannmål och andra varor , vid en blifvande Realisation, lärer en noga hand böra hållas deröfver , att de ej för hastigt eller till för drygt belopp falla, så att den producerande - Den 2 Januari!. 49 C-erande delef» af Nationen blifver lidande, af. Vemom att Prisen på Dagsverken, Arbetslöner och andra förnödenhetsväror af alla slag få ett efter det Förbättrade Myntet lämpadt öch i skälig mohn nedsatt förhållande. ] båda dessa fall lärer Regeringen aga tillräcklig magt att taga och påbjuda sådana mått och steg , som sakernas natur ttiedgifver och omständigheterna påkalla, hvadan jag anset lämpligast att åt Kongl. Majit
Underdånigst öfverlemna , att vidtaga alla de ågärdet, som i dotia afseende anses nödiga.
Friherre Cederström anhol! att dess Anförande måtte tili Stats och BincoUtskotten re, mitteras, samt med de öfrige RiksStånden cornmuniceras.
Friherre Wrangel, Benning, uppläste följande:
Med det lugn sorn Sanningen alltid medför hos hvarje Medborgare eldad af sann Fäderneslands känsla, och styrkt af öfvertygelsen, det Regeringens högsta önskan är,'att, uiatl omsvep, få af Folkets Representanter känna Landets verkliga ställning, föranledes jäg att. uppträda, ej som Talare, men som Tolk för den ort, hvarest jag har Egendomar, och för .
Prot. II. B. ?, 8- Den 2 Januarii. hvars Innevånare jag anser mig vara pligtig, såsom Riksdagsman, bereda, om möjligt är, lyckligare tider.
Sedan flere värda Ledamöter af detta Stånd så utförligen i det hela, meddelat vår mindre gynnande belägenhet, torde det anses öfverflödigt att ytterligare vidröra detta ämne.
Men då fleras yitiande dervid skulle arn 11 mera tora sanningen i dagsljuset, torde Höglofb Rid- ■ derskapet och Adein ej ogunstigt upptaga , det jag först gör en framställning af anledningarne till vår nuvarande oreda, sådana som de för mig visa sig.
Min mening är ej att häruti blanda några få Enskiltas bryderi, som väl kan, i anseende till deras behof, utgöra en del af det onda , emedan flera blifvit oskyldigt deruti indragne, utan fästa mig vid de medelbara orsaker, sorn satt Riket pä obestånd, i anseende till dess in-; re Oeconomie.