Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber alt (å uppläsa ett in'yg om beskaffenheten af denna local, och att detsamma måtte få åtfölja återremissen till Utsk af detta betänkande.
Detta intyg är utfärdadt på magistratens i Piteå vägnar, undertecknadt af borgmästare oell rådmän, och till sin enlighet med originalet behörigen intygadt, så lydande: Afskrift.
Att inom denna stad ej finnes någon gård, der landshöfdingen kan logeras, så passande, som i dess egen å tomterna N:i> 61 och 62 uppförda; att, med undantag af nämnda gård, finnes ingen i staden, der. utom boningsrummen, nödiga embetsrum skulle vara a>t tillgå; och att mei berörde gård, hvars cancellibyggnad uppfördes vid pass år 1816 eller 1817 oell hvars karaktersluis, upphygdt år 1H06 af ett i' staden dåvar. förmögnare handelshus, under firma Johan &
Gabriel Hurman, och sedan år 1819 varit bebodt af fyra landshöfdingar, ständig! varit väl underhållet och befinnes i godt stånd; derom allt varder detta till laga bevis meddelt.
Piteå Rådhus den iö JNövemder 1840.
Jag uther mig tillåte]-e att få förena mig med de varda talare, soin vltrat sig till förmån fö 1 bifall lill K.
Mrs nåd. propos. af d. 27 Juli, rör:de iståndsätta udel af Hiddarliolinskyrkan.
Jag anser mig icke till dessa yttranden böra tillägga något, emedan min stämma är för svag för att vidröra ett sådant ämne; men jag vågar fasta StalsUlskts uppmärksamhet derpå, att då Utsk. gjorde det nu anmarkta afdraget af 12,000 r:dr, så voro Statens tillgångar på långt nar icke så stora sorn de nu aro, hvarföre jag tillförsel- mig att Stats [|tsk. numera kommer att lillslyi ka hvad Konungen för ändamålet begärt.
På samma skäl förmodar jag alt Utsk. ändrar sin hemställan i 6:te punkten ronde gymnastiska central-instilutet, dels på den grund jag anfört, alt Utsk. nu har medel, och dels derföre, att Utsk., som erkänner behofvet af detta anslag, likväl hänvisat Konungen att taga medel af 8:de hufvudtiteln.
Anslaget på denna titel är dock gifvet till underhåll af Kronans lius och byggnader, men här är ej fråga om underhåll utan om medel till en ny anläggning, oeh således torde Utskis skäl förfalla.
På Magistratens vägnar, C. E. Stenberg. H. G. Falck.
Jon Strandberg.
Enligheten med originalet, intyga J.
Stolpe, C. J. Forssling, La ndsca neel list.
Lanilscontorist. 5» Den 28 November f. ra. lii* Edenlijelm, Gillis:
Med ledsnad ser jagt af U tales betänk., atl Utsk. afslagit anslag till inköpa! lii ne res i dm ser, der sådana ii ro behöfliga, och det är för mig så mycket mern påkostande, som jag sjell är försedd med en god bostad oiih önskade mina embetsbroder samma förmän , pä det att det ej matte bända någon af dem detsamma sorn det bande borgmästaren i en till Götheborg närgränsande stad, alt lian, i brist af bostad, mäste flytta derifrån och skaffa sig bostad på annat ställe Jag anhåller derföre om återremiss på betänk.
, så att den blist på bostäder, sorn åtskillige
I mdshöfdingar och främst den i Piteå lider, måtte afbjelpos.
Ur af Schmidt, Georg Lars:
Med den närmare kännedom jag äger 0111 förhålla lidet med landshöfding) tis bostad i Piteå, understödjer jag i allo Hr Lefreåis yttrande, och ber att man måtte befria landshöfdingen i nämnda stad frän bekymret att möjligen fä bo pä gatan.
Jag anhåller också att få flista mig vid den första punkten, ang:de läneresidenser.
Ibland dem, som skulle få medel af det anslag Konungen äskat, är äfven länei esidenset i Calmar.
Förhållandet med embetsrummen derstädes är för närvar, sådant, atl på deri s. k. caneellisidan finnas blott alne stora rum och ett litet, som möjligtvis kunde begagnas till tambur, men sorn måste användas lill ett slags arch i v, emedan något sådant icke finnes vid cancelliet utan är beläget så långt borta sorn det i den staden är möjligt, d. v. s. vid inkörsporlen.
Silin iida, när det lilla rummet begagnas . såsom sagdt är, lill ett slags archi v, så återstå de 2 öfriga, hvaraf det ena är sessionsrumrnet, der landshöfdingen och landssocreteraren sitta, det andra är på en gång skrifvarei urn och tambur för vaktmästaren.
Uti detta måste de af länets innevånare, som bafva något att vid cancelliet andraga eller uträtta, afven samlas, lill trängsel och svårighet för länsnotarien och skiifvarne, sorn der sitta och förrätta sina tjenste!'.
Men icke nog härmed: det finnes icke något liim, hvaruti lösdrifvare och förbrytare kunna vistas, under afvaktan på de föihör, som med deri ena eller andra af dem höta austalius, eller under det att pass och dylikt skola utfardas.
Om nu dessa personer skola i skrifvarernmmet trangas med länets innevånare, så finner en hvar huru olrefligt det måste vara för de sednare att vara omgifna af brottslingar, sorn ofta stinka och hafva ohyra.
Om nu dessa olyckliga varelser åter måste hållas i den öppna förstugan, hvilket ofta är händebeii, så plågas de der i sina slarfvig» kläder vintertiden af köld och blåst.
Hvad är då all göra?
Jo, nian måste skaffa utrymme, och della vinnes icke ulan anslag.
På contorssidan är ungefär förhållandet likadant; der finnas ej heller mer än 2 rum, utom arch i v rum litet och ränteriet.
Uti det yttre rummet, som är både skrifvarerum och Den aS November f. m. förmak, är samma och fast värre trängsel än på eaneellisidan, emedan detta rum tillika är förmak till landlränteriet, så att fogdarné icke hafva något annat, der de kunna införa sina penningeskrin och kistor, när de komma med uppbörden, hvilket gör svårigheten så mycket större.
Jag har törni nämnt, att något egentligt caneelliarchiv icke finnes i residenset.
Följden deraf är, alt 0111 någon af länets innebyggare konnner till staden för att få en resolution, sorn lätt kumle på dagen expedieras, är det, om äldre handlingar behöfva rådlöras, nästan ogörligt, utan den rättsökande nödgas blifva qvar i staden öfver natten eller begagna commissionär , tinder det att handlmgarne bernias från andra ändan af staden eller der eftersökas, om de ej genast återfinnas.
Landtmäterieontoret är ej heller i residenshuset, utan befi tines iuryindi jemte archivet i samma aflägsna hus, tillhörande fortificationen, fuktigt och otjenlig! både för kartors och handlingars förvarande.
Om StatsUtsk. behagade laga dessa omständigheter i öfvervägande, så hoppas jag, att det ej skall fortfarande afstyrka utgifter, så behöfliga som dessa.
Hvad Riksarebivet beträffar, instämmer jag för min del i Frih. Gedérströms yttrande.
Jag tror det bästa hafva varit, om Ulsk., med de stora tillgångar, sorn finnas, hade tillstyrkt Professor Geij.e'rs motion att lemna medel till inköp åfelt hus.
Men dä detta icke skett, är naturligtvis något bättre an intet.
Det är alltid en stor fördel, om Rikets handlingar, i stället all förmultna i sloltslivalfven, få en sådan local som Riksgcont. för närvar, har.
Men om den tillika skall inrymma Vitterhets-, Historie- och Antiqvitetsaeademiens stora och förträffliga samlingar, så är det gifvet, alt Riksg.conl:s hus, sorn i alla fall är otillräckligt för Riksarchivet. skall blifva det ännu mera.
Oro åt Vitterhets- , Historie- och Antiqvitets-acadeurien dä äfven skall lemnäs o'i11— rackligt utrymme, så b lifver intetdera verket belåtet.
Jag skulle derföre önska, att StatsUtsk. måtte toga denna sak i närmare öfvervägande.
Förslaget att förflytta Sundhetscolliin till Kungsholmen, anser jag olämpligt.
En bland de största fördelarna al de flesta embetsverkens befintlighet på Riddarholmen, eller på ett ställe, är just den, att det ena kan i ögonblicket få upplysningar från det andia ; äfvenså att parter och de som hafva med embetsverken att skaffa ej förspilla tiden på långa afstånd mellan dem.
Skulle man deremot aflägsna deni så långt ifrån hvarandra-, så alt det ena lage på Riddarholmen och det andra på Kungsholmen, så förlorades begge dessa fördelar.
Det torde äfven vålla större statsutgifter, ty tjenstemän, sorn nu få innehafva (lera beställningar, kunna sköta dem gemensamt, när embetsverken ligga nära hvarandra; men aro de skiljda på en half fjerdingsväg, så låter det sig icke görn, ulan Slaten måste åt den, sorn skall lefva af en lön, gifva en större.
Andra olägenheter och vådor uppstå äfven häraf vid postens expedie - Den 23 November f. ra. rande och vid bärandet den långa vägen till Kungsholmen och öfver den långa bron af de penningebref, som ankomma eller skola afsändus.
Jag afstyrker således alven detta förslag.
Hvad Riddarholmskyrkan beträffar, så instämmer jag med de värda ledamöter, som yrkat det anslag Konungen begärt.
Deras skäl äro så väl utförda, att jag ingenting har att dervid tillägga.
Men jag hade önskat att grafvar tillhöriga Konungar, som aflidit för längre tider tillbaka, och hvilkas namn hvarken äro så lysande eller i så lifligt minne som deras de der hvila pä Riddarholmen, hade fått någon ringa del af de tillgångar, som finnas, för att förhjelpas ifrån det förfallna skick, hvaruti de nu befinnas.
Dä det lyckats Frih. Boye.
Fredr., att erhålla ett litet ansia;,’ till iståndsättande af konungagra!varna i Wreta klosterkyrka . så yrkar jag samina anslag åt konungagrafvarna i Warnhems klosterkyrka.
Skälet, hvarföre
Disk haft den bevågenheten att tillstyrka hvad bemälte Friherre föreslagit, men icke hvad jag begärt, uppgilves vara, att behofvet icke 'kulle blifvit styrkt i det sednare hänseendet.
Jag vet dock icke hvarmed Frih Boye, Fredr., styrkt sin uppgift; åtminstone har det icke skett på detta runi mig vetleiligen.
Men om Frill.
Boye, som längre tid vistats i Westergöthland och förmodligen kännner förhållandet äfven med Warnhems klosterkyrka, hade den godheten alt lagga ett godt ord för densamma, så har jag anledning hoppas, att det skulle göra en god verkan hos Utskottet.
Skilnaden att den ena klosterkyrkan ligger i Öster- och den andra i Westergöt Iliand bör viii icke lända till nachdel för grafvarna i Warnhem.
Då emedlertid någon tid åtgår innan den förmodade äterremissen hinner expedieras lill U;sk.. skall jag söka få officiella uppgifter från Warnhem för alt hestva ka det förhållande, hvaruti dess konungagrafvar sig befinna.
Jag anhåller om återrremiss, och att med densamma dessa anmärkntr måtte få åtfölja.
Hr Lag er gren, Anders:
Till en början får jag i anleda. af detta betänk, om exlra-statsreglei :n förklara, det jag icke anser StatsUlsk. hafva rätt förfarit, då Utsk. satt denna reglering på i år.
Detta har redan tillförene af andra talare blifvit anmärkt och deras skäl vill jag ej återupprepa, utan blott säga, att jag för närvar, anser delta så mycket mera olämpligt, som jag vet att ifrån sammansatta Stats-, Lag- och Ekon.Ulsktn ett betänk, inkommer med förslag att sälta en del af extra-slatsregler:n på 4 år, eller till den i Januari i845, och hvilket således skulle conliadiceru detta betänkande.
Egentligen har jag begärt ordet för att yttra mig öfver den 5:te punkten.
En riksdagsman från Wermland hur begärt eli anslag af 6ooo r:dr för att tillvägabringa en kyr - Den 28 November f. m. 4.3 kobyggnad för Finn-allmogen i 3:ne socknar inom Wermland.
Beliolvet dera! tror jag mig kunni vitsorda, dä jag sjelf’ varit i dessa församlingar oell sett det gräsliga oell förfärliga förderf, hvaruti denna Fmn-allmoge sig befinner oell lefver.
!\lan kumle snarare kalla dessi Finnar för hedningar än christna niennisknr, oell behofvet af ett capell lör deni liar församlingens pastor intygat, 0111 än ej offieielt, livarföi utan jag hoppas, att ett intvg 0111 beliolvet häraf ieke inom PresteSt. skall uteblifva ilrån stiftets föreståndare.
Jag medgifver visserligen, att StalsUtsk. i sakens Hilvar, skick, och dä den i ämnet framställda motionen icke varit åtlnljd af några officiella handlingar från vederbörande aucloi iteter, gjort rätt, då det alvivi kt anslagets beviljande , inell förmodar tillika, att, dä ålerreniissen af detta betank. ankommit till StatslJtsk. jemte tillstyrkan till den gjorda motionen ifrån vederbör, auetoriteter, sorn intyga beliolvet af den ifrågasatta capellbvggiiaden, Utsk., vid öfvei vägande deraf, skall behjerta delta behof och tillstyrka Ständerna att anslå den äskade summan
Man kan visserligen invända, att del i allmänhet är församlingarnes skyldighet att sjelfva bekosta sina kyrkor, åtminstone om rättighet medgifves att öfver hela Riket kringsända stamböcker , men de medel, som genom stnmhöckers kringsändande kunna erhållas, uppgå alltid lill ett så ringa belopp, jemförelsevis med beliolvet; oell hvad dessa församlingar särskildt angar, sorn skulle bekosta capellbyggnaden , äro de sä utfattiga, att de sjellve ej kunna bidraga det ringaste till ifrågar. kyrkobyggnad, ty de blifvande inedleuiuiarne i denna eapelllörsamling bestå af sådana som sjellve knappast kunna hvarken kläda eller föda sig, och då hemställer jag lill hvar och en, huru det skulle vara möjligt atl någon kyrkobyggnad af dem kunde påkostas.
1 öfrigt får jag förena mig med dem, som yrka att det begärda anslaget till Riddarhobuskyrkan mätte utgå oafkortad!, och utom livad hämm redan blifvit yttr.idt, vågar jag blott hemställa, huruvida det val vore passande, att, då kyrkan i afseende på den nya tornbyggnaden blifvit försatt i ett skick, sorn (einnar löga öfrigt att önska, den öfriga delen af k vikan icke då äfven erhölle den reparation oell det utseende, sool motsvarade toi nbyggnaden J ig vill ej åberopa huru inyeket smil påkostas sådana byggnader i andra lander; denna byggnad, för det ändamål hvartill ilen nu begagnas, iir den enda i Sverige, och del vore val då älven skäl att i afseende å den söka mäta sig med andra länder. livad som blifvit anmärkt om »lämpligheten af att Riksg contts lius uppläles åt Riksarchivet. tror jag ej vara af beskaffenhet att hindra SlatsUlskts förslag; jag har åtminstone af Kiksarchivets egna tjensteman, äfvensom aftjeustemännen i Vitterhets-, Historie-oell Anliqvilets-academien hört, att de skulle vara särdeles belåtne, om detta hus blef - 4*4 Den 2S November f. m. ve åt nämnda verk upplåtet.
Cederström* yttrande örn olämpliglietcn att sälta hyllor midt på golfvet, så lår jag såga, alt del är en högst vanlig sak i biblioi hekel1 alt hylin]’ uppställas på galfven på ett vässt afstånd från hvarandra, och della vöre saukdes appheabelt i de runi, souj finnas i Riks».emil:* hus, emedan de arn ljusa och glada.
Man har sagt alt det vore olämpligt att (lytta Suudhets~co|I:m så I ingi boil suni till Kungsholmen ; jag har ingenting egentligen alt invända emot detta påslående, men hardt vöre det i sanning å den andra sidan, om Riksarehiv e t - dyrbara samling af handlingar skulle föi multna i sloltsh valf veu.
För öfrigt ville jag val nämna några ord lill förmån för gymnast iska cen
I ial-i ost i tilt et , men anser alt den lör det sa minn behöflig i lilla summan ktm utgå af del anslag, som SlalsUtsk uppgifvit. Fril).
Sprengtporten, Jac Willi.:
Alldeles i motsats med den åsigt, sorn Frih.
Cederström och Ur von Hartmansdorff yttrat t afseende på omöjligheten ali inom Riksg.- C"nt:s mivar. lins finna utrymme både för Hiksarchivet samt Vitterhets-, Historie- oell ö n t iq v i I ets-aeadem ien, grundar sig mitt omdöme att sådant ut ly mine vei k ligen finnes pä de upplysningar jag. inhemta! af nämnda verks chefer, och Imlket också öl vei ensstämmer mert hvad en värd talare nvss löre mig derom yttrat.
Då en lianslalion af de handlingar, soln tillhöra Ri ksarchi vet, kommer att äga rum, är del iner än sannolikt, att • n stör del af dessa handlingar kunna förblifva pä den plats der de nu befinnas.
Det ar isynnerhet sådana handlingar, hvilka arn al et< diplomatiskt varde, jemte legislraturen, sorn behöfva ordnas och uppstalla* pä en bättre och tillgängligare local; men ali dir borttaga plats för handlingar, som icke äga något egentligt vinde. <fei lili finnes visserligen icke något skäl.
Om Incalen väl disponeras, på sätt deli värde talaren sigt sorn yttrat sig nast före mig i denna fråga, eller alt hyllor med tjenlig» mellanrum ställas fram på gollven, hvarigenom ingalunda något trassel åstadkomma*, ar det intet tvifvel lindel kastadt, alt localen kan blifva tillräcklig så för det ena sorn det andra ändamålet.
JJå Ivaline nyttiga saker på en gång kunna åstadkommas, hvarvid detaljomstandigbeler utgöra största hindret, hade jag i sanning icke vantat mig ätt anmai k n:r och hinder mot verkställigheten skulle framkastas från personer, som synas intressera sig för sjelfva saken.
Det ar icke blott i afseende på sjelfva intresset att se våra historiska samlingar viii ordnade, som jag högligen önskat alt dessa anmärkiiM' uteblifvit, utan afven i afseende på den omständigheten, att
Ständerne fästat som villkor vid anslagets beviljande till Vitterhets-, lliitörie- och Antiqvitets-aCademien, att dess samlingar skulle blifva uppställda.
Skulle det visa sig efter ett Den a8 November f. m. planmessigt oidnnnde af Riksarchivets handlingar, hvilket säkerligen (ordrar eli eller annat års arbete, allen t i 111) s gunnel af Riksg.crmtis rmvar. hus voie af verkligt behof1 påkallad, sä är del ju ingalunda omöjligt alt en sådan lill byggnad sker elleiålg och skulle denna brist på u lev ninie uppkomma som en följd af Ständemes egen liemstfiIlan, hvilken del beror på Konungen ali bifalla, all Vitterhets-, Historie- och Auliqvitets-aca(leinieus samlingar afven i nämnda hus uppställas, sa synes det mig iner än sannolikt, alt Stu liderne, sorn vid alla föreglde lifsdagar oell äfven vid denna synas hafva bevisat ali de äga intresse för Saken, icke vid en kommande l iksdag lara vagra det anslag, sorn fordras för alt genom en tillbyggnad göra loealen tillräcklig
Alt pa förhand framställa en begäran om anslag till byggnader, sorn sedermera tilläfventyrs icke .finnas behöfliga alt uppföras, del till linner jag för mili del icke något skäl, och en sådan framställning skulle måhända försvårat möjligheten att erhålla bifall lill denna visserligen icke ovigt.iga fråga, som är af egenskap alt förtjena allas varma intresse, hvarföre jag också måste på det högsta önska att StatsUtsk. icke uti (fetta hänseende gör i sin hemställan någon förändring på grund af den anmärkn., sorn ofvanuppgifne gloe talaie framställt.
Hvad angår den anmai kia ohiinpligheten af Sundhels collegii förflyttande till Kungsholmen, så är det en sak, sorn beror på Konungens nåd. pröfning, och dä disk. alternativt föreslagit ali, i händelse K
M. bifaller Nummerlotteriets upphörande, antingen det la emin t-verks ägande hus nppläles till begagnande al Sundhets-colltm, eller afl samma lins forså Ijes och all för den inflytande köpeskillingen Carolinska Institutet utvidgas med erforderlig tillbyggnad, beiviflar jag ingalunda att ju K-M. valjer det säll, som i alla afseenden medför deri största fördelen. beträffande SlatsUtskis tillstyrkande af reparation å konungagralvarna i Wreta klosterkyrka, men icke af dem i Wärnb ems, sä har detta sin grund denilatt im-tioncn armide den försln;imiufa k. vikan nlredt frågan fulMändigt ; att Utsk. lia fl 1. o m tillman*» tili kostnadsförslag, suni kisa till hvad belopp reparationen skulle uppgå ; neli ali för StaMÖlsk- blifvit tillförlitligen > t y i hl aU Wt et a k loslers församling ieke hade någon föi bindelse ali underhålla dessa knnimgagrafvar.
Alla dessa omMäiuiigheler, så \ål i afseende på kostnadshefopp sorn del iner eller mindre hrUlfällig:» skick hvai nli konnngngrafvarna sig helluna, likasom försainlin-:* lis åliggande föi hind» Ise ali dem underhålla, eliel icke, har varit alldeles ohekanl lör StaMflsk. hvad Warnhem' klostei kvika bélralfae.
Jag nämner dt
Ma blott för alt lästa de ledamöters uppmärksamhet derpå, som intressera sig lör saken, att, såvida icke dessa upplysningar i afseende å sistnämnda klosterkyrka meddelas vid återremissen af detta utlåt, och StatsUtsk. sålunda blir i tillfälle att pröfva fiå~ Den 28 November f. m. gan meri fullkomlig sakkännedom , jag betvifla!1 att Siats— Ulsk., vid återremissens besvarande, kan aflåta något annat yttrande i ämnet, an som nu blifvit algi! vet.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme alt fortsättas på e. 111 kl. (>.
Hr af Ulir, Gustaf:
Då fråga är alt lemna bifall till hegardt anslag lör Riddardiolmskyi kans islåndsättande, lår jag säga, att delta ar en sak, sorn så djupt anslår nationalkänslan, att man icke kan annat än förundra sig öfver alt en sådan framställning kan mola ogenhet i s'ället för hänförelse; inell orsaken är lätt alt finna.
Föl hål landel meri denna reparation är ungefär detsamma sorn förhållandet var nied Götha-eanal.
Ingen t v i find e det ju detta arbete var nationell, ingen tviflade att ju del utfördes med nit och omtanka, ingen trodde alt några bedrägerier ägde rum på deras sida, sorn hade arhelsheslyi et om bander; sådan var allmanna lanken <1111 ai betet — och ändå mölle det ogenhet.
Oisakfti deilill är också allmänt känd, den nemi. att man icke gick öppet tillväga med Re|>resentationen, ltlandiog henne vid näsan, derigenom att nppgifterne icke all id voro sannfärdiga, och att man utsträckte arbetet öfver hela ytan af canal-linien, för att likasom sätta nationen i en moralisk nödvändighet att emot sin egen vilja nödgas fullända arbetet.
Nästan så förhåller det sig också med lietta aibete, ty om man användt någon del af hvad sorn åtgått lill tornbyggnaden för alt dei med sälta tak på kvrkau och sagt lill Ständerna: vi hafva gjort det nödvändigaste och vanta alt J gören det öfriga, så hade en sådan propus, visserligen icke mött något motstånd utan Ivertom blifvit nied mycket bifall emotlagen.
Nu har man likväl gjort på det vanliga sättet.
Jag sager icke detta lör alt lägga sten pä den börda, som torde vara tung nog för de afgångne Statsråden all bära ; jag säger delta fastmera lör all erinra den nya ministéren derom, att Svensken, ehuru fattig , är lill sin natur generös och liberal, hvarom också hela vår historia bär vittne.
Han uppoffrar lif och blod för det allmänna och går längre än någon annan i nit för sina förmän, om de ‘aga bans förtroende.
Om derföre en ny minister e aktar på våra sympathirr, om de med nit neli kraft gifva exempel att de gå till botten med sakerna och icke endast hålla sig till ytan så väl af det ena som det andra administrativa ärendet ; så vågar jag, så obetydlig jag äu är, försäkra derom, alt de proposrr, som efter ett sådant åda: a lagd
I handlingssätt komma att framläggas för Svea Rikes Ständer, skola mötas på ett annat sätt än de prnposcr, sorn blifvit af den afgången ministeren fiamställda, just derföre att man ej för densamma hyst något förtroende.
Hr Den a8 November f. m. 4 «7
Hr H a ra ni a r h j e I m , Carl Fredr.:
Innan återreiniss af detta betänk. beslutas, anliåller jag att få förorda en motion af en riksdagsman ifrån Wermland angtde anläggandet af ett capell för Finn-allmogen i denna provins.
Denne riksdagsman bar begärt 6000 r:dr för en enda capelibyggnad ; men om denna summa ställes till Konungens disposition, så torde genom sparsam hushållning 2:ne capellbyggnader kunna uppföras.
Förhållandet är nemi. sådant, att socknar, som innehålla s. k. finnbygd, är det isynnerhet A, som äro alltför vidlyftiga oell innehålla för stor folkmängd för att den skulle vara belåten med de nuvar. kyrkorna.
Som bevis härpå får jag anföra, att Gunnarskogs socken af circa qvadratmil, med en comminister, äger 4>8oo innevånare, af hvilka 1,4oo äro Finnar; Gräsmarks socken af 3 qvadratmils omkrets, likaledes med en comminister och 3,85o innebyggare, deribland räknas 1,700 Finnar; Fryksände socken af 9 qvadratmils vidd med en kyrkoherde och 6,4oo innevånare, deribland räknas 2.000 Finnar, och Östmarks socken med qvadratmils vidd, med en comminister och 3,800 innevånare, deraf räknas 2,400 Finnar.
Summan af dessa församlingar utgör 18 qvadratmil med i8,85o inuevånare, deraf y,5uo aro Finnar.
Om nu StatsUtsk. behagade öfverlemna den begärda summan af 6000 r:dr till Konungens disposition, så torde säkerligen på den fattiga finnbygden kunna uppföras 2tne nya capeder, det ena, på sätt riksdagsmannen Pehr (lansson föreslagit, vid Ax land emellan Gunnarskogs och Gräsmarks finnbygder, och det andra vid Lekvattnet, till befrämjande af upplysningen inom Fryksände och Östmarks socknars finnmarker.
På sådant sätt skulle omnämnda 4 vidlyftiga socknar kunna fördelas i 6, med en folkmängd af något mera än 3ooo menniskor i hvardera socknen , som efter min tro är det högsta som vederbörligen kan skötas af en prest.
Si fort alla nödiga regleringar och nya sockenfördelningar blifva uppgjorda, finge, ifall R.
St. bevilja summans afsättning till K.
M:s nåd. deposition för delta ändamål, de föreslagna nya kyrkobyggnaderna ställas i verket.