Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag af tillgifvenhet för det Stånd, hvaraf jag har den äran att vara en medlem, icke för min del kan godkönna att tillfölje af brist på penningar, då sådana likväl k unna anskaffas, Riddarb. -Byggnaden faller i ruiner, och Ståndets anseende nedsältes, så hor jag vågat fästa upmärksamheten på den enda väg alt anskaffa penningar, som enl. min tanka är värdig R. o. Ad., nemi.: genom tillskott af dess egna medlemmar.
Jag sökte inom Utsk. understödja motionen, icke derföre att den var min, icke derföre att jag ansåg detta sätt vara det bästa, utan derföre att den var den enda i ämnet.
Då nu Hr von Francken framkommit med ett annat förslag, som möjligen är bättre, så vill jag inskränka mig till att vördsamt hemställa det Höglofl.
Ståndet ville lemna sitt bifall till ett af dessa förslag.
Skulle jag särskildt gifva något af dem företrädet; tror jag nästan att det blefve Hr von Franckens 234 Den 12 September. emedan det sannolikt gifver större tillgångar.
Jag har velat afgifva denna förklaring så tidigt, att den möjligen kan blifva en afledare för det oväder jag har skäl att vänta mig.
Jag anhåller dessutom, att få göra en anmärkn. vid det här uplästa Riddarh.Ulslcs prot.
Mern. omtalar såsom tillgångar 48,600 Rdr löpande med 4^ proc. ränta, men hvilka borde kunna utlånas mot 6 proc.
Jag får uplysa R. o. Ad. att detta är ett misstag; ty de 48,600 Rdr finnas val i Riddarhusets förvar, men deraf tillhöra endast 2,000 Rdr Riddarh.Kassan.
Att på sätt en värd talare här föreslagit, upskjuta frågan ang:de sättet för penningars anskaffande till en obestämd framtid, torde ej vara tjenligt; ty att vi behöfva en beskattning för att anskaffa penningar till
Riddarhusets reparation lärer icke kunna bestridas.
Det återstår då att utfinna det lämpligaste sättet för en sådan beskattning.
I detta hänseende har Utsk. föreslagit att hvarje ledamot af K. o. Ad. skulle vid polettens uttagande till lliddarh.Kassan erlägga en afgift af 25 Rdr Rmt.
Detta förslag kan visserligen i visst afseende hafva sina fördelar, men man lär väl icke kunna neka, att det har än flera olägenheter, och bland andra den, att R. o.
Ad. icke har någon bestämd rättighet att ålägga en sådan afgift, hvarföre det torde blifva svårt att uttvinga den, om någon som vilie taga ut pollett förklarade sig icke erlägga denna afgift frivilligt.
Hr von Franckens förslag tyckes deremot vara tjenligare; ty derigenom kommer beskattningen att falla någorlunda jemnt på alla Ståndets ledamöter.
Om man reglerar denna afgift på så sätt, att hvarje adelsman får betala till Riddarh.Kassan vissa proc. af den bevillning som han erlägger till Staten enl.
2 Art.
BevillmsFörordmn, så är det gifvet att om också denna beskattning, till följd af brister i Be vill n :sFörordn:n, icke kommer att falla fullt jemnt efter hvar och ens förmögenhet, så blir den likväl fördelad i vida rättvisare förhållande till hvars och ens årliga inkomst än det af Utsk. föreslagna.
Jag kan således icke annat än gilla detta förslag, ifall det, sedan R. o. Ad. antagit detsamma, på sätt Hr von Francken upgifvit, åtföljes af en motion att det af R.
St:r må intagas i Be v ilin :sFörordn. -n, hvarigenom det blifver ett fullt gällande beslut; hvaremot de afgifter, som endast ett ensamt Stånd pålägger, kunna naturligtvis endast blifva frivilliga.
Om R. o. Ad. vill ålägga sina medlemmar en sådan beskattning, så är det icke att förmoda att de öfriga Stånden skola sätta sig deremot, utan tager jag alldeles för gifvet, att delta stadgande då kommer att inflyta i BevillmsFörordn:n.
Sedan jag sålunda förklarat mig till alla delar instämma i det sätt att lösa frågan, som Hr von Francken föreslagit, nödgas jag likväl förklara det jag icke anser denna fråga så utredd att R. o. Ad. genast bör deröfver besluta; ty först och främst har Riddarh.Direktm icke blifvit hörd, och då de penningar, som på detta sätt skulle erhållas, just skulle användas alt fylla bristen i de nuvrde tillgångarne, så är det högst nödvändigt att den administration, som bar dessa tillgångar under sin förvalt - I)e ii 12 September. 23H ning, blir hörd, på det den må blifva i tillfälle att upgifva, hvilka dessa tillgångar äro och hvad som af dem är disponibelt.
Man kan således icke lämpligen afgöra denna fråga, innan Riddar h. Direkt:n blifvit deröfver hörd; ty med all aktning för de uträkningar, som af enskilda riksdagsmän blifvit gjorda, så kan det icke förnekas, att det är någon skillnad mellan en sådan på enskild hand gjord uträkning och ett officielt embets-utlåtande från den Direktion under hvars förvaltning kassorna stå.
Och dessutom kan det finnas andra utgifter som måste bestridas, hvilket icke kan utrönas utan Riddarh.Direktms hörande.
Jag anser vidare Hr von Franckens förslag vara så genomgripande, att Riddarh.- Utsk. borde sättas i tillfälle att deröfver yttra sig, hvilket naturligtvis blir omöjligt om R. o.
Ad. nu genast antager detsamma.
Jag anhåller derföre om återremiss på Betänk., och föreställer jag mig att Ståndet så mycket hellre bör bevilja en sådan återremiss, som det olyckligtvis återstår af Riksdagen en vida längre tid för alt upgöra statsregleringen, än som kan behöfvas för Riddarh.Utsk. att höra Riddar!).Direktm och sedan inkomma med sitt eget Betänk., och det blir ändå tid öfrig att väcka motion om beslutets intagande i Bevilln.Förordnm.
Vid sådant förhållande vågar jag förnya min vördsamma anhållan om åjterremiss af Betänk.
För min del vill jag icke motsätta mig den af Gr.
Lageibjelke föreslagna återremissen, då utan tvifvel frågan kommer att derigenom blifva närmare utredd, men jag anhåller åtminstone, att Riddarh.Utsk. måtte åläggas alt så fort som möjligt inkomma med förslag i detta hänseende.
Penningar till
Rid darhusets reparation måste anskaffas, derom äro vi alla ense, det är endast om sättet vi tvista.
För egen del. ger jag företrädet åt Utskis förslag.
Man säger att vi icke äga grundlagsenlig rätt att beskatta någon af Ståndets ledamöter.
Ar det orätt att ålägga adelsmannen en afgift då han inträder här, måste det väl vara ännu mera orätt, att, enl.
Hr von Franckens förslag, affordra honom en med 10 proc. förhöjd bevillning, en bevillning som äfven skulle drabba den som aldrig tänkt begagna sin riksdagsmannarätt.
Det förefaller väl despotiskt, att, derföre att jag år född adelsman, skall jag betala högre bevillning än alla andra medborgare.
Att deremot den sorn vill begagna sin dyrbara representationsrätt äfven bidrager något till Riddarhusets underhåll, detta är endast billigt.
Då R. o. Ad:ns representationsrätt bestämmes af Riddarh.Ordmn torde ingen kunna neka att erlägga den föreslagna afgiften, såvida en § införes sorn stadgar att för hvarje polett skall erläggas 25 Rdr Rmt. —- Återremiss är begärd; jag vill icke motsätta mig densamma, ehuru jag fruktar att följden kan blifva den, att Riksdagen slutar innan penningar blifvit anslagna.
Huru Riddarb.Direkt:n då skall bete sig är mer än jag förmår fatta.
Det är med anledn. af de yttranden som här blifvit afgifna som jag täger mig friheten att ånyo uptaga 236 Den 12 September. R. o.
Adms upmärksamhet.
Emot det i min reservation framställda förslag, att något beslut om medels anskaffande till betäckande af kostnaden för Riddarhusets reparation icke borde fattas förr än Riddarh.Direktrn deraf anmäler behofvet och inkommer med sitt förslag att fylla bristen, anmärker Gr.
Lagerbjelke, att behofvet af penningar är allmänt erkändt, och att det endast är fråga om sättet för dessa penningars anskaffande.
Då jag i min reservation säger: »för att fylla bristen», så måste väl följa deraf ätt jag erkänt det ett behof finnes.
— Hvad angår det af Hr von Francken väckta förslag, så anser jag det vara en ny motion, öfver hvilken R. o.
Ad. icke kan besluta innan Riddarh.Utsk. deröfver yttrat sig.
Utsk:s Betänk, innehåller endast ett yttrande öfver Hr von Ehrenhoffs motion, och Ståndet måste först afgöra om den skall antagas eller icke.
Sedan kan Hr Gr. o. Landtm, framställa propos. på remiss af Hr von Franckens motion till Riddarh.Utsk.
Jag måste motsätta mig återremiss, ty en sådan låter sig ej göra enl. mitt förmenande.
Jag för min del anser att hvarken Riddarh.Utsk:s pluralitet eller Gr.
Björnstjerna uppfattat frågan ur dess rätta synpunkt, då de tillstyrkt alt hvarje adelsman som ville begagna sig af sin Riksdagsmanna-rätt, och för detta ändamål anmälde sig till poletts erhållande, skulle vid polettens uttagande erlägga 25 Rdr till Riddarhuskassan.
Derigenom skulle för det första en stor orättvisa begås mot dem, som sitta för fullmakter; ty det händer, har händt, och kommer framdeles att hända, att en fullinakts-utgifvare dör, och då nödgas den, som suttit för honom, såvida han icke vill förlora sin Riksdagsmannarätt, att skaffa sig fullmakt af annan person, hvilken äfven kan kumma att aflida under Riksdagens lopp.
På så sätt kan han blifva tvungen att 3- eiler 4 gånger uttaga ny polett, och om han då hvarje gång skulle erlägga 25 Rdr, så blefve hans representationsrätt väl dyrköpt, jemförelsevis med hvad de öfriga medlemmarne ef R. o. Ad. fått betala.
Riddarhuset är dessutom enligt min tanke icke ensamt de ledamöters tillhörighet, som infinna sig vid Riksdagarne och uppträda der som representanter, utan det är en egendom som tillhör hela den Svenska adeln såsom stånd, och det är derföre också detta stånds gemensamma skyldighet att bidraga till byggnadens vidmakthållande.
Då det nu befunnits att Riddarhusets grundvalar erfordra en så vidlyftig reparation, att
Riddarhuskassan icke är istånd att bestrida de derför erforderliga utgifterna, så synes mig detta vara en angelägenhet, som rör icke allenast de vid Riksdagen varande medlemmarne, utan äfven alla de öfriga.
Vid sådant förhållande anser jag det icke finnas något lämpligare sätt för dessa medels anskaffande, än att för R. o. Ad:s ifrågavule ståndsangelägenhet följa samma grunder som man följer vid medels för statens räkning.
På denna grund hvilar äfven det, af Hr v. Francken framstälda och af Gr.
Lagerbjelke förordade förslaget.
Om också, på sätt Gr.
Lagerbjelke anmärkt, grunderna för Bevillningsförordningen icke äro af den beskaffenhet, att man kan Den 12 September.
237 vara fullt säker det beskattningen faller liba i förhållande till förmögenheten, så äro de likväl bättre än inga, och jag förenar mig så mycket heldre om Hr von Franckens förslag, som det verkligen är billigt, att de rike ledamöterne af 11. o. Åd. för detta ändamål skatta mera, än de mindre bemedlade.
Om man vidare kumle i Bevilln:sFörordn:n införa en § ang:de denna beskattning, så att den blefve executiv, så vore det mycket nyttigt och ändamålsenligt.
Jag skulle således önska framgång åt Hr von Franckens förslag, såvida icke gällande former hindrade en sådan framgång.
Jag förenar mig derföre i stället om Gr.
Lagerbjelkes sista yrkande nemi. återremiss, under förhoppning att 11. o. Ad. framdeles måtte fatta ett sådant beslut, att man icke behöfver påminna sig, huru som den store RiksCanzlern Axel Oxenstjerna nödgades vid denna byggnads uppförande med stränga ordalag bestraffa R. o. Ad. för det ringa nit de visade att medelst bidrag påskynda dess fullbordande.
Gr. Lagerbjelke: R. o.
Ad. har att välja emellan Utsk:s och Hr von Franckens förslag, men skillnaden är den, att om R. o. Ad. antager Utsk:s förslag, så blir afgiflen frivillig, men om R. o. Ad. antager Hr von Franckens förslag, så blir den utmätningsgilld.
Ett stånd k3n icke besluta, att dess medlemmar skola betala den eller den afgiften; ty för att beslutet skall blifva lagligen gällande för andra än dern, som vilja erlägga denna afgift frivilligt, erfordras att man vid fattandet af beslutet följt de reglor som Grundlagen föreskrifver, då det är fråga om beskattning.
Nu medger icke ltiksd:sOrdn:n att skatter kunna påläggas genom ett särskildt stånds beslut.
Om R. o. Ad. egde laglig rätt att i Riddar!).Ordn:n införa en paragraf, som ålade hvar och en, som uttoge polett, att erlägga 25 Rdr, så skulle Ståndet med lika rätt kunna ålägga honom att betala 2,500 Rdr eller hvilken summa som helst.
Jag hemställer hvart det skulle leda, om R. o. Ad. ville begagna sig af en sådan utväg, i så fall skulle säkert alla anse åtgärden vara formelt oriktig, men är han det i ena fallet, så är han det äfven i det andra.
Grundlagarne erkänna ingen annan beskattning, än den som pålägges af R.
St:r, och det är också en sådan beskattning, som Hr von Franckens förslag afser.
Enligt detta skulle Ståndet först utstaka de grunder, enligt hvilka det önskade att beskattningen måtte utgå, och sedan skulle R.
St:rs bekräftelse derå sökas.
På så sätt blefve beskattningen laglig, och, som jag förut yttrade, det låter icke tänka sig, att de öfriga stånden skulle vägra sitt samtycke, om R. o. Ad. önskade att beskatta sig sjelf på detta sätt för en dess enskilda angelägenhet.
Då jag förra gången hade ordet, förbigick jag omnämna ett skäl, hvarföre jag anser, att äfven de, som i likhet med mig gilla Hr von Franckens förslag, böra yrka återremiss.
Det är nemi. nödvändigt att få utredt icke allenast huru mycket penningar, som böra anskaffas, utan äfven huru mycket penningar, som kommer att inflyta genom den af Hr von Francken föreslagna afgiften af 10 proc. på andra Artis bevillning.
Den värde talaren 238 Den 12 September. har visserligen enskildt uppgifvit att han approximativt beräknat den summa som på så sätt skulle komma att inflyta, men det är nödvändigt att Ståndet så noga som det med våra statistiska förhållanden är möjligt får detta utredt.
Jag förnyar derföre min anhållan om återremiss.
Det händer någon gång att jag och Hr Printzensköld äro af olika tankar, så äfven nu.
Hr Printzensköld anser att man skulle betala sin representationsrätt allt för dyrt, om man derföre möjligen komme att erlägga 50 Rdr Bko.
För min del anser jag denna rättighet så dyrbar att jag icke vet med hvilket pris den kunde uppvägas.
Vidare tjär
Hr Printzensköld talat om det rättvisa i att den rika erlägger mera till Riddarhusets reparation än den fattige.
Denna åsigt är fullkomligt stridande mot den grund, hvarpå Svenska Adeln hvilar; alla äro här lika, den äldste Grefven och den yngste adelsmannen, den rike och den fattige, den höge och den läge, alla hafva lika rättigheter, men äfven lika skyldigheter.
Är denna princip riktig, måste det äfven vara orätt, att den ene ledamoten till Riddarhuset betalar 1000 Rdr, då den andre dertill icke betalade någonting.
Jag öfvergår nu till det formella i frågan, Gr.
Lagerbjelke har icke besvarat mitt inkast, att då vår representationsrätt bestämdes af Riddarh.Ordn:n, och då denna sednare kan ändras genom K. M:s och R. o. Ad:s öfverensstämmande beslut, måste också en bestämmelse om huru vid polett-uttagningen skall tillgå, vara fullt laglig.
Lagerbjelke gör sig fullkomligt säker på den utgång frågan skall få, om den skickas till Bevilln.Utsk.; jag som sitter i nämde Utsk. anser deremot för mer än troligt, att de öfriga Ståndens ledamöter antingen komma att säga: »Detta är en enskild sak, de mått och steg R. o. Ad. vidtager för att reparera sitt samlingsrum, rörer icke Svenska folket i sin helhet», eller också: »Det är obilligt att en samhällsklass skall erlägga högre Bevilln. än de öfriga», och afslå frågan.
På hvad fot stå vi då?
R. o.
Ad. har hänskjutit frågan till Bevilln.Utsk.; detta har afslagit den.
Hr von Franckens förslag reducerar sig då troligen till intet.
Jag vill likväl icke motsätta mig en återremiss, som Ståndet tyckes önska, ehuru jag fortfarande tror att resultatet blifver
Jag tar mig friheten att ånyo hos Hr Gr. o.
Landtm, anhålla om afslag på Hr Ebrenhoffs motion, hvarjemte jag får anhålla om propos. på bifall till det af mig framstälda förslag att något beslut om medels anskaffande till betäckande af kostnaden för Riddarh:s reparation icke bör fattas förr, än Riddarh.- Direktionen deraf anmäler behofvet. och inkommer med sitt förslag att fylla bristen.
Dervid får jag likväl göra den anhållan, att Hr Gr. och Landtm, ville efter ordet «bohofvet» tillägga »och kostnadsbeloppet».
För öfrigt får jag fortfarande motsätta mig återremiss.
I sjelfva ordet »återremiss» ligger att anmärkn:r skola hafva blifvit framstälda mot Utsk:s förslag; nu har Utsk. icke Den 12 September.
232 yttrat sig om det sätt hvarpå kostnaderne skulle betäckas, utan endast yttrat sig om Hr Ehrenboffs motion, hvilken pluraliteten tillstyrkt, och reservanterna afstvrkt.
Jag tror således, att Ilr Gr. o. Landtm, icke kan framställa propos. på återremiss.
Hvad angår det af Hr von Francken väckta förslag, så vill jag icke nu motsätta mig det, men jag anser det vara en ny motion, hvilken i vanlig ordning måste remitteras tili Riddarb.Utsk., der jag bl ifver i tillfälle uttala min åsigt om det gjorda förslaget.
Jag anhåller endast att få med anledn. af Gr. Björnstjernas anmärkn. i R. o. Adis minne återkalla, att jag ingalunda sagt, dst representationsrätten på detta rum kunde blifva för dyrköpt.
Jag har sagt, att det vore orättvist, om händelsen kunde foga så, att en eller annan ledamot finge betala 100 Rdr, då de öfrige endast betalade 25, hvaraf måtte följa att den enes representationsrätt blefve jemförelsevis mera dyrköpt än den andres.
Hvad för öfrigt angår Gr.
Björnstjernas anmärkn. att de förmögnare af R. o. Ad. enligt Hr von Franckens förslag skulle komma att betala mera till Riddarhis reparation, än de öfriga ehuru alla såsom representanter ega lika rättigheter, så får jag erinra om något, som händer både oss och öfriga nationers medlemmar, nemi. att hvar och en får i förhållande till sin förmögenhet bidraga till fyllande af statens tarfvor, under det vi såsom medlemmar af staten ega lika rättigheter.
Frih. Job. Gustaf Paykull:
Jag hyser icke den tanke att E. o. Ad. kan i sin Eiddarh.Ordn. införa hvilken beskattning som helst. 12 § Riksd.Ordn. säger: att Eiddarh.Ordn. skall vara i öfverensstämmelse med Grundiagarne, och 79 g i Riksd.Ordn. säger: att ingen af R. o. Ad., som, enligt Riddarh.Ordn., till säte och stämma berättigad är, icke eller någon lagligen kallad eller vald Riksdagsman före annat stånd, må kunna, af hvad anledn. som helst, förmenas att Riksdagen bevista.
Dessutom skulle i så fall R. o. Ad. kunna pålägga så stor afgift att en stor del blefve uteslutna från all möjlighet att vinna inträde här.
Ett sådant stadgande står enligt mitt begrepp i strid med 79 § RiksdagsOrdn. och jag får derföre afstyrka detsamma.
Hr von Franckens förslag synes mig mycket bättre, men procentens storlek blir alltid beroende af det behof, som skall fyllas, och derföre torde man först böra utröna bebofvets storlek innan man bestämmer något med afseende på procenten.
Jag yrkar derföre återremiss, på det Riddarh.Utsk. måtte komma i tillfälle, att uträkna huru stor procent, som är af nöden, för att fylla behofvet.
Sedan R. o. Ad. då fattat sitt beslut i ämnet, kan Hr von Francken, om han så finnér för godt, väcka sin andra motion, på det att beslutet må till sin verkan erhålla fullt laglig kraft.
En värd ledamot har här yttrat, att han ansåg det vara mera öfverensstämmande med R. o. Ad:s idée, att de afgifter, sorn voro af nöden för Riddarh.-s reparation, ut - 240 I)eii 12 September. togos till lika belopp af alla R. o. Adis ledamöter.
I detta yttrande ligger ännu ett skäl, hvarföre man bör bifalla återremiss; ty utom det att Riddarh.Utsk. då blefve i tillfälle att utreda, huru stor procent af beviilningen efter 2idra artikeln, som behöfde påläggas R. o. Adis medlemmar, för alt betäcka den ifrågavarande brislen, så kunde man äfven få genom Riddarh Utsk. utredt, huru stor förhöjning af capitations-afgiften, som erfordrades för vinnande af samma ändamål.
Jag yrkar derföre fortfarande återremiss.
Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att, sedan Hr von Francken, nnder medgifvande af återremiss, afstått från sin anhållan om proposition å sitt särskildta förslag, blifvit yrkadt dels af flere ledamöters återremiss och dels af Hr Rlomstedt, att R. o. Ad., med afslag å Utskis Utlåt., måtte förklara, att något beslut om medels anskaffande till betäckande af kostnaden för Riddarhis reparation ej bör fattas förr, än Riddarh.Direktionen deraf anmäler behofvet och kostnadsbeloppet och inkommer med sitt förslag att fylla bristen.
Den härefter först till bifall å Utskis Utlåt, framstälda propos. besvarades med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot Utskis utlåtande framställda anmärknir föranleda till detsammas återremitterande samt efter det svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte några Nej, förklarade det han funnit
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne Utlåtin och Mern., nemi. från SlalsUlskollel:
Nio 122, angide regleringen af utgifterne under Riksstatens Sjette Hufvud-titel; N:o 123, i ani. af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom Riket tillverkad salpeter; Nio 124, i ani. af erhållne ålerremisser å Betänkandena Niris 42, 43, 71 och 72, angide reglering af utgifterne under Riksstatens Andra, Tredje, Fjerde och Femte Hufvud-titlar; Bevillningsutskottet.
N:o 24, angide tull-bestämmelserne för artikeln brännvin och sprit; BanhoUtskotlet:
Nio 47, i ani. af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R.
Stis Bank; Nio 48, i ani. af R.
Stis beslut öfver Betänkandet Nio 37, med förslag till reglering af Bankens låne- och. kreditiv-rörelse; samt Nio 49, i ani. af RiksStins beslut öfver Utlåtandet N:0 38, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angide Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse.
Slutligen och enär enligt hvad i dag blifvit anmäldt Gr.
Puke, Folke Magnus, med döden afgått samt Hr Tornerhjelm, Den 14 Sep tember. 341 hjelm, Rudolf, afsagt sig sin plats såsom Elektor, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Bänkmän att sammanträda till val af 2:no Elektorer efter Gr.
Puke och Hr Tornerhjelm. H. R. o.
Måndagen den 14 September 1857.
Plenum kl. | 1 o. m.
Justerades 4 prot:s-utdr. för d. 12 dennes samt pleni-prot. för d. 15 sisth Juli f. m.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att då Talmännen sisth Lördag sammanträdt, för bestämmande af dag för föredragning samtidigt i alla RiksSt:n af Bevilln.Utsk:s nu å föredragningslistan först förekommande Utlåt.
N:o 10 afgifne yttranden och förslag ang:de tullbeviln-.n, hade de öfverenskommit att föreslå RiksStm, att företaga nämnde Utlåt, i det plenum, som komme att hålles nästa Onsdag, då likväl prö/ningen att detta utlåt, torde draga ut flere dagar och det vore angeläget att i händelse Const.Utsk. skulle undertiden inkomma med Utlåt, öfver K. M:s Nåd.
Propos. rörande Riksstyrelsens förande under H. M. Konungens sjukdom, detta ärende ofördröjligen handlades, hade Talmännen trott sig böra framställa deras förslag om utsättande af dagen för föredragning af Bevilln:sUtsk:s Utlåt, med det förbehåll, att om Const.Utsk:s Utlåt, under tiden inkom, detsamma alltid må få upföras först å föredragningslistan och således kunna företagas till pröfning oberoende deraf, att pröfningen af Bevilln.Utsk:s Utlåt, icke blifvit afslutad; hvarjemte Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om II. o. Ad. biföl 1 e att Bevilln.Utsk:s Utlåt.
N:o 23 med detta förbehåll upfördes främst å föredragningslistan för nästa Onsdag; hvilket bifölls.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s den 9 och 12 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 110, i ani. af väckte motioner rörande skjutsningsbesväret.
VIII H. " 16 r i Den 14 September.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde att detta Betänk, mätte få punktvis företagas till pröfning, dock så att Utslcs första hemställan, som innefattade flere delar, måtte få i ett sammandrag förekomma; hvilket bifölls. 1 :sta punkten, innehållande förslag lill förhöjning af skjulslegan samt lill åtskilliga ändringar och tillägg i K.
Cirk.Itrefv. d. 2 Aug. 18ii.
Hr Arnell, Gust. Fredr.:
Jag hade icke väntat, att denna fråga skulle i dag förekomma och det är med ledsnad jag ser mig nu icke vara i tillfälle alt lemna de upplysningar jag eljest haft att meddela.
Utslcs Betänk, bordlädes först i Lördagens plenum och efter vanliga beräkningar skulle således Betänk, förekomma nästa Onsdag.
Jag har emedlertid uti Utsk. upgjort en tablå eller sökt utreda, huru det skulle siå sig ut, om skjutsskyldigheten lika fördelas på alla skjutsskyldige inom länet.