Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti förslagets 8 § förekommer ett stadgande, som skulle kunna leda till någon ting högst curieust i tillämpningen.
Här är nemi., i olikhet med hvad Bancofullm. föreslagit, stadgadt, att sedan tre voro valde till
Deputerade utaf de tolf Fullmäktige, så skulle (5 ibland de återstående, om de voro derom ense, kunna afsätta dessa 3 Deputerade.
Jag kan då mycket val
Den 13 November f. m. 203 länka mig <lct förhållande, alt, af de 9 återstående Fullmäktige, 3 äro af samma opinion som de
Deputerade, och de 6 öfriga af en motsatt mening.
Då händer, alt dessa 6 afsätta de 3 Deputerade och, såsom ägande majoritet ibland sig, ”genast” utse 3:ne nya.
När nu de 3 Bancofullm., som varit emot dea förra afsättningen, fått förena sig med de 3me liktänkande, som blifvit afsalia; så äga dessa 6 i sin tur majoritet och makt alt afsätta de sist valde Deputerade.
På detta sätt skulle det vara möjligt att alternativa af- och tillsättningar kunde äga rum beständigt, och detta fortgå in infinitum.
En sådan lag måtte naturligtvis vara oriktig, och jag tror derföre, alt det förslag, som Bancofullm. i detta afseende afgifvit, eller att det skulle fordras absolut pluralitet, d. v. s. bland Fullmäktige 7 röster för de Deputerades afsättning, i dess ställe hör antagas.
Annu en besynnerlighet i detta mern. mäste jag anmärka.
Ulsk. har på ett ställe sagt, att ”till undanrödjande af all tvekan om den ansvarighet, som bör drabba Deputerade, i händelse af bedrägligt förfarande, vårdslöshet eller afvikelse från gifna föreskrifter, har Utsk. uppgjort stadgande ang:de så väi dessas som Fullmäktiges ansvarighet i och för utöfningen af äfrågavar. göromål.”
Det ullofvade stadgandet återfinner jag emedlertid alldeles icke i förslaget.
Visserligen finnes der en summarisk hänvisning lill allmänna lagen; men det kan väl icke sägas, att delta stadgande blifvit uppgjordt af Utsk.
Jag förstår således icke hvad Utsk. menar.
Slutligen vill jag, emot detta förslag, såsom föga lämpligt, anmärka sättet, hvarpå detsamma framkommit.
Det utgör, såsom här af föreg:de talare har blifvit sagdt, ett supplement till en isolerad bestämmelse, som för någon tid sedan föreslogs.
Efter hvad jag då tog mig friheten yttra, var det oformligt, att sålunda förmå R.
St. till en åtgärd, som i och för sig sjelf väl kunde vara riktig, men som ingen visste hvart del skulle leda, i brist pä nödiga bestämmelser, som dermed måste stå i ovillkorligt sammanhang, men som uppskjötos till ett kommande betänk.
Dessa bestämmelser komma nu; men icke eiler nu fullständiga.
Det fordras ytterligare ett supplement till detta supplement, hvilket bäst synes deraf, att Ulsk. än vidare förbehåller sig att framdeles öfver den del af frågan, som angår vexelrörelsens inskränkning till blott en utländsk handelsplats, ”få inkomma med vidare yttrande, i samband med förslaget till åtgärder på del hela, för metalliska cassans bibehållande och förstärkning.”
Detta sätt att plockvis gå tili väga, alt icke framlägga sin financeplun i dess helhet, kan jag pä intet sätt förlika mig med.
Jag skulle tvertom tro, alt allt hvad som rörer denna del af Bankens administration, borde hafva blifvit framlagdt på en gång och i ett ordentligt sammanhang.
Då först hade man haft tillfälle att bedomina åtgärderna i sin helhet, och i sina förhållanden till hvarandra och icke på detta vis stafva eller gissa sig fram från ett blad till ett annat.
För att nu sammanfatta mitt långa yttrande till en enkel Den 13 November f. m. slutsals, så får jag, på grund af del anförda, förklara, all faslän jag gillar sjelfva principen, oell tror, att det är nödigt och nyttigt, att R.
St:s Bank, i likhet med andra banker, får röra sig i vexelaffärer, så kan jag likväl icke godkänna förslaget sådant det nu är; utan önskar att frågan ännu en gång af Utsk. må tagas i noga öfvervägande, samt att den då, i ett fullständigare skick och i sammanhang med allt hvad dertill hörer, mätte till R.
St. återkomma ; för hvilket ändamål jag yrkar återremiss.
Äfven jag kommer att yrka återremiss på della betänk., icke ensamt i afseende på den af den siste värde talaren anmärkte omständighet, att delta plockgods i afseende pä ordnandet af Bankens financer är otidigt, utan äfven i afseende på sjelfva betänk:s innehåll och beskaffenhet.
Man har här yttrat, att del beslut R.
St. fattat om rättighet för Banken att få köpa silfver, levereradt i Hamburg för 128 sk., skulle vara grunden för delta betänk.
Ett tillfälligt anbud all få köpa silfver i Hamburg, hvilket jag dock icke vet, huruvida del uppgick lill det belopp, som då af BancoUlsk. uppgafs, har visserligen blifvit anlaget, och då den sena årstiden icke medgaf att, utan en dryg assurance, föra hit detta silfver, ansåg man således bäst ali låta det tills vidare qvarstå i Hamburg, emot rättighet att öfverföra del nästa vårdag, i fall del icke då redan skulle vara lyfladt af handlande, som behöfde vexlar för varor, sorn skulle exporteras, i st. f. ali de nu hafva att sälja vexlar för försålda varor, hvilka de gerna skulle vilja hafva fruktbärande under liden.
Detta har genom BancoUlsk:s förslag nu blifvit vunnet; men ingalunda hafva R.
St. genom detta beslut gifvit sanction dertill, att Banken skulle i Hamburg hälla en rassa af 500,000 r:dr.
Detta tillhörer Ulsk:s financeförslag, som, då vi få se det i sin helhet, det kan blifva lid alt upplaga och besvara, men som aldrig ulgjort föremål för R.
Sl:s pröfning och afgörande.
Af den förste talaren i ämnet har det här blifvit uppgifvet såsom en skadlig åtgärd, alt icke kunna draga vexlar på Hamburg, emedan man derigenom vöre tvungen alt lenina ul silfver ur Bankens hvalf i Slockholm; ty denna silfverfoud i Hamburg är inräknad i Bankens melalliska cassa och hela anstalltcn går således endast derpå ut, att bespara den köpman, som bchöfver vexlar eller silfver, kostnaden att transportera silfret från Stockholm till annan ort.
Denna beskedlighet emot
Hrr handlande, alt på Bankens bekostnad skaffa dem den vara de behöfva att betala sina skulder med, är icke i Svenska folkets intresse; och Svenska folkets rättigheter böra väl gä framför de handlandes.
De handlande hafva sin vinst pä sin rörelse och må icke söka denna vinst på bekostnad af Rikets allmänna rättigheter och af Banken; ty i sådant fall blir det en bedräglig förvaltning af R.
St:s verk, som skulle förskjuta ål enskilde köpmän de vinstmedel, hvilka eljest skulle kunna vara Svenska Den 13 November f. m. 205 folket belia Ilna och lill bättre ändamål användas. Om Banken tili förstärkande af sin metalliska valuta är i behof af crediter, för att, när fråga blir om utförsel af silfver, kunna utgifva vexlar, så beliöfvas dertill inga silfverfonder, hvarken i Hamburg eller annorstädes.
Dertill kunna ömsesidiga crediter öppnas, utan sådana former, och det till ömsesidig förmån så väl för Banken här, som för det hus eller den bank utomlands, hvilken i detta ändamål ställer sig i communication med vår Bank.
Detta ämne få vi taga i skärskådande, dä Utsk:s generella förslag till Bankens reglering kommer lill öfverläggning bos Ståndet.
Det nu ifrågavar. betänk, är märkvärdigt jemväl derföre, ali det är skrifvel i en stil, som är egen för lagstiftningen.
l:sta § har redan blifvit anmärkt af en föreg:de talare.
Den lyder sålunda: ”För bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska cassa, bemyndigas Bancofullm., att, af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en curs af 128 sk. och derunder, på Stockholms och Götheborgs börser, uppköpa vexlar, dragna på Hamburg eller derstädes betalbara.”
Man har svårt alt icke inse, att detta nödvändigt måste skaffa Banken förluster i st. f. ökad valuta i dess hvalf; och det sätt. att handla, alt man genom betalning i förväg får vidkännas förluster på sina speculationer, lärer väl icke höra af Ståndet vi lifa ras i afseende på Bankens förvaltning för framtiden.
Man mäste likväl förvåna sig öfver, att Utsk. har kunnat såsom medel lill förstärkning af Bankens metalliska cassa framkomma med ett förslag, som synbarligen och nödvändigt mäste skaffa Banken förluster.
Det faller af sig sjelf, att ingen köpman köper en vexel, ställd på en ort, att betalas på en tredje, för samma pris, som han köper en direct vexel; hvarföre skulle dä Banken göra detta?
Den förlust, som den enskilde köpmannen icke ikläder sig för en sådan vexel, den skulle Banken således åtaga sig.
Det är också klart, att om Banken skulle köpa vexlar, sä följer deraf, att om cursen här faller genom öfverflödig tillgång på vexlar, så komma köpmännen och anmäla sig alt fä 128 sk. af Banken, när de icke kunna få mer än 12t> sk. på börsen.
Detta är mycket beqvämt för köpmännen, men ganska ofördelaktigt för R.
St:s Bank och för Svenska folket i allmänhet; ty de der 2 sk. på r:drn göra capitaler, då summorna bli stora, och hvartill skall allt delta tjena?
Jo, för att inleda oss alt hilda en liten delegation inom Bancostyrelsen, som af Fullmäktige får förtroende ali sköta denna rörelse.
För denna delegation kan rörelsen blifva ganska fördelaktig; ty de provisioner, som åt denna delegation skulle komma att erbjudas, skulle icke blifva obetydliga.
Bunkens förluster fick man sedan erfara; och den korta mellantiden till nästa riksdag lärer vara tillräcklig, för att förlusten skulle blifva betydlig nog, äfven i deras ögon som nu yrka bifall till Utsk:s betänk.
Första mom. af 2 § i detta betänk, lyder sålunda: ”Bancofullm. bemyndigas likaledes, att, på tjenligaste vis, disponera 20 G •Den 13 November f. m. den fond, som genom föregånget vexelköp eller annat aftal' finnes bos Bankens lius i Hamburg för Bankens räkning slående, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af silfver in natura.”
Hvad är väl detta för ett hus, som här nämnes.
Någon uppgift derom finnes icke.
Några inköpta hus kan det väl icke vara; ty lill någon sådan handel hafva Bancofullrn. icke blifvit bemyndigade.
Några handelshus äro icke uppgifna.
Man skulle likväl häraf förmoda, att Banken har hus i Hamburg, och det in plurali, och således skulle det vara flera; men hvilka de äro det veta vi icke.
Man torde måhända vilja förklara detta derigenom, att Banken har transactioner i afseende på det silfver, som skall i Hamburg nedsättas.
Nä viii!
Heine är ett bankierhus i Hamburg; men detta handelshus är alldeles icke under någon condition Bankens hus och lärer icke underkasta sig en sådan benämning; icke eller åtaga sig affärer såsom en Bankens commissionär, utan helt simpelt såsom en med Banken i transaction varande bankier.
Detta stadgande har väl icke några skadliga följder; men är likväl i afseende på form och sätt att lagstifta, af beskalfeuhet alt icke kunna medgifvas.
Hr Gripenstedt har gjort åtskilliga andra anmärkmr emot de följande §§ i betänk., deruti äfven jag instämmer.
Jag ber att få fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att ibland BancoUtskis ledamöter är en köpman ifrån Carlshamn, som heter Foenander.
Han har fästat upmärksamheten på åtskillige delar af hvad jag nu framställt; men det har icke verkat till någon påföljd.
Då nu det ifrågavar. betänk, i min tanke icke hör annorlunda äu i ett sammanhang med Bankens öfriga reglering företagas; sä begär jag återremiss af betänkandet, samt att BancoUlsk. må förständigas att skyndsamt omarbeta detta förslag, ifall Ulsk. icke vill helt och hållet frångå detsamma, hvilket jag skulle tillstyrka ; emedan det är öijen ligt. i de liesta af sina detaljer.
Om det skall äga rum, så bör det åtminstone redigeras så, alt det icke blir allt för mycken svårighet att till större eller mindre del antaga det, när det af RiksShu kommer att handläggas.
Jag yrkar återremiss af betänk.
Hr Nordenanckar, Fredr.
Willi.:
Den första an märka.
, som här varit, yttrad, rörer egentligen tiden eller formen för afgifvandet af BancoUtsk:s betänk:n.
Man har förebrått Ulsk., alt desamma inkomma delvis, hvarigenom R.
St. förlorat tillfället att i ett sammanhang kunna uppfatta och i sin helhet pröfva Utsk:s plan för Bankens reglering.
BancoUtsk. har visserligen sjelf insett detta; men tillfälliga förhållanden hafva, så alt säga, tvingat Utsk. att så behandla dessa ärenden.
Vid afgifvandet af det första betänk. ang:de silfverköpet i Hamburg, voro redan anbud frän Hamburg gjorde till Bancostyrelsen om en silfverleverans, och Utsk. skulle, i min tanke, hafva utsatt sig för ett rättvist klander, om det uraktlåtit att genast framställa denna fråga lill B.
St:s pröfning.
Jag yrkade äfven dä, Den 13 November f. m. 207 alt man åtminstone samtidigt borde söka afgifva betänk, om vex.elban.deIo, ansåg nödigt, att i ett så vigtig! ämne infordra Fullmäktiges utlåt, och en tid af 14 dagar skulle hafva gått förlorad genom detta ull a t: s afvaktaude.
Detta var grunden, hvarföre det första betänk, isoleradt framställdes.
Samma förhållande har föranledt Utsk. alt äfven nu inkomma med en isolerad del af hela financebetänk.
Yexelcursen på börsen har undertiden hållit sig vid 12ö| å 127 sk.
Den sena årstiden gaf auledn. till den fruktan alt cursen skulle stiga, och Utsk. ansåg således sin pligt vara, att så skyndsamt som möjligt bereda tillfälle för Banken alt inköpa de vexlar, som nu kunde till det lägre priset erbjudas.
Detta till svar på den anmärkn., att Utsk. ingått med detta betänk, utan alt dermed förena förslag om Bankens reglering i det hela.
Derefter återstår för mig enskildt att befria mig ifrån den af åtskilliga talare, i synnerhet af Gr.
Frölich, framkastade tanken, att jag genom vexelhandel skulle åsyfta vidsträckta speculationcr, dä jag likväl i min motion tror mig tydligen hafva uttryckt, att jag ansåg vexelhandel böra i en inskränkt scala drifvas, nemi. endast för att förekomma silfverexport; men icke såsom någon särskildt speculalion för Banken, att derpå göra vinst, emedan jag erkänner att en sådan i större scala bedrifven handel kunde vara förenad med vådor för Banken.
Hr Skogman har visserligen tydligare uttalat sin mening, att vexeldragning icke borde begagnas för annat ändamål, än för att indraga den silfverfond, som redan vore i Hamburg deponerad.
Jag har tänkt mig förhållandet ett steg längre, om jag så vågar säga.
Jag anser nemi. möjligt, att BancoFullm. för reali sationens bestånd kunde tvingas alt skaffa sig utländska lån eller crediliv.
Lämpligaste sältet derför vore i min tanke, att Fullmäktige, i st. f. alt bekosta transport af valutan för ett så dant lån, sattes i tillfälle att älven på en så betydlig credit draga vexlar.
Detta ger visserligen mitt förslag en större utsträckning än Hr Skogmans, men då jag tillika uttryckligen sagt, alt sådan vexelsalu icke borde äga rum vid annat tillfälle än då silfverexport derigenom kunde förekommas, och dä jag dessutom icke ålagt BancofuLlm. att draga någre vexlar, utan endast berältigadt deni dertill, d. v. s. öfverlemna! helt och hållet åt deras pröfning att draga vexlar när silfverexport derigenom kan förekommas, så tror jag mig derigenom hafva uttalat en riktig grundsats, och jag anser alldeles icke att någon vcxeldragning bör äga rum, såsom en särskildt, i och för sig vinstgifvande operation.
Inom Utsk. har jag ännu tydligare uttalat denna mening, nemi. att vexelaffärer böra drifvas i en så inskränkt scala, som jag nu yttrat och som äfven de öfrige motionärerne synas hafva åsyftat.
Hr von Hohenhausen har redan bevittnat delta, dä hail uttryckligen sagt, att inom Utsk. ingen enda opinion uttalat sig för en i större scala bedrifven vexelhandel.
208 Den 13 Pfovember f. m.
Emot betänk:s detaljer hafva åtskillige anmärkn:r varit framställde.
Hr Gripenstedt liar nemi. sagt, att de ansvarsbestämmelser, som Utsk. i motiverna utlofvat, sedermera saknas i sjelfva betänk.
Jag erkänner denna anmärkms riktighet.
Den har uppkommit genom ett misstag i uppställningen; och inom Utsk. uppstod fråga att genom en särskild skrifvelse återkalla detta hos KiksSt:n; men då det icke verkade något i sak, så öfverenskommo Utsk:s ledamöter att meddela denna upplysning inom sina Stånd.
Motiverna tillkommo vid ett tillfälle, då den åsigt syntes göra sig inom Utsk. gällande, alt någre sådane ansvarsbestämmelser borde i lagförslaget ingå; men när frågan sedan förekom under discussion, fann man ändamålet tillfyllest vinnas genom hänvisning till allmänna lagen.
Frölich har anfört, att han ansåg hela denna operation vara mindre ändamålsenlig, och ett direct silfverköp lika väl ledande till ändamålet, samt mindre förlustgifvande för Banken.
Hr von Hohenhausen har åtminstone yttrat, att han anser vexelköpen kunna blifva dyrare än ett direct silfveruppköp.
Jag erkänner för min del, att genom passivitet
Banken visserligen skulle slippa ali risk af denna art och undgå möjliga vexelförluster.
Jag mäste likväl bestrida den meningen, att ändamålet lika väl skulle kunna vinnas genom silfveruppköp, som genom vexelhandel.
Sådane. förhållanden kunna nemi. ofta uppstå, att en ringa vexellillgång erbjuder sig och kan komma Banken tillgodo, hvaremot silfverleveranser alltid förutsätta större summor på en gång och eonlracters uppgörande med några större handelshus.
I motsats emot hvad Gr.
Frölich påstått, måste jag framställa den tanken, att det icke sällan inträffar, att våra mindre sjöstäder äga vexelöfverskotter, som skulle kunna till Bancofulim. erbjudas, i st. f.^alt nu, såsom det ofta händer, på Stockholms börs försäljas.
Åtminstone känner jag bestämdt, att sådant ofta inträffar t. ex. med Småländske städerne, som äga en ganska betydlig trävaruexport, erhålla vexlar derför och remittera dem lill Stockholm.
I Götheborg är äfven förhållandet sådant.
Såsom jag tror, lärer exporten der öfverväga importen, så att det ofta erbjuder sig tillfälle för Götheborgare att uppsända sina vexlar lill Stockholm.
Jag tror, att det är ganska nyttigt för de handlande att en sådan afsättningsort till jemna pris finnes, icke allenast i Stockholm, utan äfven i Rikets öfriga städer.
Uppköp af vexlar har, i min tanke, tvenne vigtiga ändamål, det ena alt förskaffa Banken silfver, det andra att utöfva rättvisa emot hvar och en trafikerande; å ena sidan att skydda exportören för cursförluster, och å den andra, att betrygga importören emot de förluster, som en stigande curs för honom medförer.
Såvida realisationens ändamål varit, att betrygga så väl den ena som den andra och skydda dem emot de förluster, som fluctuationer i myntvärdet kunna medföra, så anser jag detta än - Den 13 November f m.
209 ändamål fullkomligen vinnas, derigenom att någon sådan åtgärd håller vexelcursen sä nära del verkliga silfvervärde! som möjligt.
Cederström har ansett, att man med vexelhandel åsyftar att gagna köjimänncn, men att för Svenska folket vore den temligen likgilltig, och mäste nödvändigt medföra förlust för Banken.
Någon förlust för Banken hör likväl icke deraf kunna uppslå, ifall priset för vexlarne bestämmes till en sådan högre point, att Banken deraf snarare måste äga någon vinst.
I fall della pris af Fullmäktige bestämmes sådant det i min lanke hör vara, d. v. s. så högt att silfverexport derigenom nätt och jemnt förekommes, så kan jag icke eller derigenom finna, att vinsten för Stockholms köpmän skulle blifva sä särdeles stor; ty om silfver kan exporteras t. ex. lill ]30 sk., så vill jag förmoda, ali cursen bestämmes exempelvis till 129| sk.
Det blir således Banken, sorn får den större vinsten och köpmännen den minsta.
Alt genom på förhand bestämda siffror uttrycka det pris, hvartill vexlar skulle säljas, har Utsk. icke velat, pä den grund, att delta pris ofta mäste variera efter vexelns omloppstid, eller de olika tider dä affärerna uppgöras och efter olika transportkostnader under olika årstider.
Hr Gripenstedt har yttrat, alt Fullmäktige borde göra det afseende på vexlarne solika omloppstid, som de uti sitt utlåt, anlydt.
Utsk.diar visserligen gillat denna grundsats, men i allmänhet ansett, att man borde akta sig att gifva sådana föreskrifter, som icke voro be höflige, utan Utsk. har velat öfverlemna sådana detaljfrågor till Fullmäktiges egen pröfning, och endast yttrat, alt för en Bank, som icke behöfde beräkna räntan på sina penningar, kunde äfven mindre afseende göras på nämnde omloppstid.
Utsk. har icke sagt, att icke något afseende hör derpå göras; men har icke ansett, alt Bancofullm. behöfde sä strängt beräkna räntan.
Cederström framkastade den satsen, att, derest man berättigade Bancofullm. att draga vexlar, och att på sig låta draga vexlar på Hamburg, sä bchöfdes icke något silfver.
Enskildt har jag ofta hört Friherren framställa denna sats, alt genom en sådan ömsesidig vexeloperalion, skulle all transport af silfver vara öfverflödig.
Jag har aldrig rätt kunnat fatta detta, och jag befarar, att något misstag mätte ligga till grund derför.
Jag kan visserligen föreställa mig att genom en sådan ömsesidig vexeldragning någon fördel skulle kunna äga runi; men förr eller sednare skall ett saldo uppstå, som måste betalas med reda mynt, antingen till eller ifrån Biket.
Jag instämmer uti tvenne emot betänk, gjorde anmärkntr och som äfven uti reservationerne finnas uttryckte.
Den ena att vexelhandel må inskränskas till Stockholm.
Man torde lätt finna, att om handeln äfven skulle utsträckas till Götheborg, så mäste äfven derför vara i betänk, reglementeradt, och dä alla föreskrifter i detta afseenden deremot saknas, så anser jag 4 H. 27 2 ro
Den 13 No ve nili er f. m. deraf blifva en naturlig fiiljd, att handeln inskräifkes til!
Slockholm, eller också böra särskilda bestämmelser af Utsk. föreslås i afseende på Götheborgsaffärerne.
Jag instämmer äfven deruli, att s. k. domicilierade vexlar, d. v. s. sådane, sorn äro betalbara pä en annan ort än den hvarå de blifvit dragna, icke äro af samma värde som directa vexlar.
Jag vill således gerna medgifva, att handeln måtte inskränkas till directa vexlar, ehuru jag för min del icke anser det vådligt eller för Banken förlustgifvande, om man medgifver upphandling äfven af domicilierade vexlar, då jag linner natuligt att Bancofullm. för sådana vexlar mäste medgifva ett lägre pris än för directa vexlar.
Den debatt, som ägt rum i dag inom dessa murar, öfvertygar mig allt mer om riktigheten af att vid parlamentariska förhandlingar gå så till väga, att man först afgör principen, qucestio an, innan man ingår i detaljerne, eller quaistio quomodo.
Om principen förkastas, så är del en naturlig följd deraf, att alla anföranden om gumslio quomodo icke tjena lill något annat, än att förlora tiden.
Jag skall derföre söka att hälla mig till sjelfva principen, som ligger till grund för betänk., d. v. s. till den frågan, huruvida man bur gifva Banken rätt att köpa och försälja vexlar.
Denna princip gillar jag fullkomljgt, den förer Banken in på en hana, som är mera förenlig med naturen af en vexelbank, än större delen af de åtgärder, dem banken nu förehar, såsom belåningar på fastighet, dä capitalet är borta under loppet af omkring 40 år, m. m.
Den af Utsk. framställde principen är således förenlig med en vexelbanks verkliga natur.
Ehuru jag således fullkomligen gillar denna princip, tror jag likväl icke att dess verkställighet kommer att medföra de stora och lyckliga följder, som man från Dero håll synes hoppas.
Nyttan som denna föreslagna åtgärd hör medföra, är, att till någon del hindra cursens fluetuutioner.
Den kan deremot icke åstadkomma det sökte ändamålet, att bereda någon större tillökning i Bankens metalliska fond, sorn ytterst beror på förhållandet emellan export och import.
Den kan derföre icke eller verka på realisationens upprätthållande, som heror på denna handelsvågs förhållande, och den kan icke eller (hvarmed man likväl i synnerhet tyckes vilja smickra sig) öka Bankens rörelsecapital.
De föregående satser tyckas falla af sig sjelfva, nemi. att en tillåtelse för Banken att köpa vexlar icke kan verka på handelsvågen, och icke eller på realisationens upprätthållande.
Det sednare påståendet skall jagsöka att närmare utveckla.
Det vanliga förhållandet i Sverige, i synnerhet pä Stockholms hörs, och under den tiden af året, då export äger rum, nemi.
Augusti, September och October månader, är att det finnes en större tillgång på vexlar än afsättning.
Det är följaktligen vid ett sådant tillfälle som Banken, enligt Ulsk:s förslag, skulle träda emellan och köpa vexlar; nemligen öfvertaga de fordringar, som enskilde män äga hos utländningen uttryckte i dessa vexlar.
Den i3 November f. m. 211 Genom denna operation förflyttas således fordringar, sorn tillhora enskilda handlande, till Banken, sorn deremot Icmuar bancosedlar till dessa enskilda handlande.