Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bd. M 2. träffar att vittnen äro boende en half mil eller längre från bränneriet, utan att dö likväl kunna tillerkännas ersättning för sine resor dit och åter, samt vid nu omförmälde förhållanden skäligen kan befaras, att, under en tid, då arbetslönerna i allmänhet betydligt ökats, någon person med de egenskaper, förordningen fordrar, svårligen skall vilja emot nu stadgadt arfvode åtaga sig en befattning af ifrågavarande art, men å andra sidan den föreslagna tillökningen i arfvodet torde vara nog hög, hemställer Utskottet, att samma arfvode matte af Rikets Ständer bestämmas till 2 R:dr Riksmynt för hvarje dag, som vittnet måste sig vid bränneriet in finna. § 60.
Andra momentet i denna § stadgar, att så ofta redskap i större bränneri ombytes eller förändras, skall ny beskrifning öfver bränneriet i tre exemplar upprättas.
Då i emellertid detta stadgande föranleder till göromål, som till en del äro helt och hållet öfverflödige, enär ganska ofta smärre förändringar af redskapen vid tagas och det i sådan händelse är fullt tillräckligt att den skedda förändringen beskrifves, föreslår Utskottet, att andra momentet i § 60 måtte erhålla den med afseende härå förändrade lydelse, förslaget innefattar. § 62.
Då sista punkten uti l:sta mom. af denna § skulle kunna tydas derhän, att dislillerings—idkare, som i § 20 omförmäles, om han missbrukat sin distilleringsrättighet till oloflig bränvinstillverkning, icke vöre underkastad annan påföljd, än att hafva lorbrutit distillerings-rältigheten, har Utskottet ansett nödigt att åt ifrågavarande lagrum gifva den förändrade lydelse, förslaget innehåller.
Enligt 2:dra mom. i § 62, skall tillverknings-afgift och böter för lönbränning med enkel redskap beräknas efter redskapens pannerymd och afverknings-förmåga, hvilket väl låter sig göra, då redskapen tages i beslag, men icke i händelse densamma, såsom ganska ofta inträffar, blifvit af lönbrännaren på förhand undanskaffad.
Derföre och emedan ingenstädes i förordningen finnes omförmäldl huru då skall i afseende å afgiftens och böterries beräkning förläras; hemställer Utskottet, det måtte Rikets Ständer besluta, att om lönbränning skett med enkel redskap, men redskapens storlek icke kan utrönas, afgiften bestämmes, lika med den som för högsta tillåtna pannerymd är stadgad.
% Bcvilln. m. fl. Disk.
M 2. § 67.
Enär hränvins-tillverkare otvifvelaktigt kan på många andra sätt, än de i denna § uppräknade, undansnilla afgift, som för bränvins-tillverkriing bör ulgå, och uti § 61, der ansvar stadgas för kontrollör, som är i sådan förbrytelse delaktig, förekommer uttrycket «främjar tillverkares försnillning af den afgift lian erlägga hör,» hvilket uttryck omfattar alla möjliga fall af försnillning, samt det ingalunda kan hafva varit lagstiftarens mening ali låta hufvudmannen i dylik förbrytelse undgå ansvar, bar Utskottet ansett sig böra afhjelpa nu omförmälda ofullständighet i 67 och derföre efter ordet »uttagas» i 4:de raden infört denna mening: »eller på något annat sätt försnillar den afgift, som för tillverkningen erläggas bör»; hemställande Utskottet, att detta tillägg i § 67 måtte af Rikets Ständer godkännas. § 69.
Ehuru <§ 43 (44) bestämmer att med »öfverskott» förstås det belopp, hvarmed tillverkning öfverstiger anmälnings-beloppet, förekommer dock uti § 69 ordet »öfverskott» i en annan mening, nemligen såsom öfverskott utöfver det i § 43 omnämnda.
Derföre och enär meningen icke kan hafva varit att öfvertillverkning skall vara förbruten till större del, än hvarmed densamma öfverskjuter '/s:del af anmiilnings-beloppet, har Utkottet ansett § 69 böra erhålla den förändrade lydelse, förslaget innefattar. §§ 70, 71, 72 och 73.
På lämpliga ställen uti dessa §<§ hafva af Utskottet blifvit inrymde ansvarsbestämmelser för distillerings—idkare, som företager distillering utan att hafva erlagt i § 49 stadgad afgift; för Apothekare, som använder dislillerings-panna med rektifikations-apparat; samt för hränvins-tillverkare, hvilken verkställer mäskning för sådan tillverkning förr, än enligt § 2 medgifvet är, eller underlåter att vid uppmätning af bränvin i större bränneri tillhandahålla behöflig handräckning, nödige målkärl eller annan erforderlig redskap; och torde hvad Utskottet sålunda föreslagit af Rikets Ständer godkännas. § 81.
Till följd deraf, att hvarken uti denna g eller på annat ställe i Förordningen finnes stadgadt ansvar för tillsyningsman vid distillerings-verk, som beträdes med någon af de i denna § omförmälda förbrytelser eller visar försumlighet i sina åligganden, men sådan tillsyningsman onekligen bör härutinnan ställas i jemnbredd med kontrollör vid större bränneri, har Utskottet i sådant hänseende vidtagit en förändrad redaktion af paragrafen, hvilken förändring torde af Rikets Ständer godkännas.
Prol. 1836 & 1837. 3 Sami. 2 Afd. 2 Haft. 4 Henlin, in. /I.
Ut sk. Bet.
M ö. § 86.
1 denna § föreskrifves väl, att af ådömde böter m. m. två tredjedelar tillfalla åklagaren, och således kan denne sistnämnde ulan tvifvel någon gång blifva ganska rikligt belönad för sin möda att efterspana förbrytelser emot författningen.
Men som det icke sällan inträffar att, då beslag göres vid olollig bränvios-tillverkniug, redskapen antingen är undanskaffad eller ulan värde och den verkliga lönbrännaren merendels står bakom en medellös person, samt tillgång till böter i sådana fall saknas, har Utskottet ansett någon ytterligare åtgärd, för alt uppmuntra till efterspaning af lönbränning, böra vidtagas; och hemställer Utskottet derföre, alt § 86 måtte erhålla det tillägg, som bilagde förslag utvisar. § 90.
Uti sin ofvan omförmälda motion bar Herr von Knorring, Axel, fästat uppmärksamheten derpå, att, ehuru det, enligt § 82 i bränvins-lillverknings-lagen och § 30 i Ordnings-sladgan lör de större brännerierna, tillkomme Ofver-kontrollörerue att bålla allman tillsyn Öfver författningens efterlefnad, samt uti §§ 88 och 90 i förstnämnda författning rätt till åtal och beslag äfven vore tillerkänd de personer, hvilka särskildt lörordnas att vaka öfver författningens efterlefnad, och Ofver-kontrollör på grund af dessa stadgande!), enligt motionärens åsigt, vore berättigad att anställa åtal och beslag, der författningen sådant föranledde; så hade likväl denna Ofver-kontrollörsrättighet blifvit satt i tvifvel, enär inom ett och annat län Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnat personer, son) icke vore såsom kontrollörer anställde, att distrikt vis tillse författningens efterlefnad, hvarföre motionären begärt ett förtydligande af § 90.
Men Utskottet, som anser författningen med erforderlig tydlighet stadga, att rättigheten lill verkställande af beslag endast tillkommer de i första momentet af § 88 uppräknade personer, lill hvilka hvarken Ofver-konlroIIörer eller Kontrollörer äro alt hänföra, bar funnit skäl icke vara för handen att tillerkänna desse tjenstemän annan rätt att förbrytelser emot författningen beifra, än den, som i 2:a momentet af sistnämnde § är hvar och en annan person medgifveu, hvarföre Utskottet anser sig böra afstyrka bifall lill Herr von Knorrings omförmälda framställning. § 96.
Under förmälan, hurusom, en del i större brännerier begagnad redskap vore så inrättad, att lank med mer eller mindre hög procent kunde lönligen uttagas, utan att man likväl, till följd af nuvarande ordalydelsen i 3:dje och 4:de momenten af § 96, äfven om bränvins-tillverkaren brutit försegling, vågade verkställa beslag eliel' inställa bräuvins-tillverkniugen, har Herr von Knorring, Axel, uti sin oftanämnda motion föreslagit att nyssberörde lagrum mätte förtydligas.
Men som Utskottet Bevilln, m. fl. Ulsk.
Bet, ,V 2. 27 ansett någon tvetydighet af den art, motionären antydt, icke förefinnas, och motionären dessutom underlåtit framställa något förslag till förändrad redaktion af paragrafen, torde motionen härutinnan lemnäs utan afseende.
Enär, jemlikt § 62, bränvins-tillverkning, som utöfvas utan att stadgad afgift derföre blifvit erlagd, fastän anmälan om tillverkningen vederbörligen skett, bestraffas såsom lönbränning, föreslår Utskottet, att vid sådan förbrytelse tillverknings-redskapen må genast fråntagas tillverkaren; hvarom stadgande lämpligast torde i denna § inrymmas. § 101.
Under den diskussion, som, i anledning af Kongl. Maj:ts här ofvan omförmälda Nådiga skrifvelse, egt rum inom Bonde-ståndet, har Riksdags-fullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län föreslagit att, derest beskattningen å de mindre brännerierna komme att höjas, egarne af sådana brännerier måtte beredas tillfälle att få sina bränvins-redskaper, såsom dåmera oanvändbara tilfafsedt ändamål, inlöste för allmänna medel, på sätt uti denna § stadgades; men alldenstund den förhöjning i beräkningen af de mindre bränneriernas afverknings-förmåga, som Utskottet vid §.
41 föreslagit, endast är en tillämpning af den uti förordningen antagna grundsats, att all bränvins-tillverkning hör vara lika beskattad, samt någon inskränkning i rättigheten att begagna enkel redskap icke blifvit af Utskottet föreslagen, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till Anders Medins berörda förslag.
Och som 101, 102 och 103 endast innefatta tillfällighuts—starlganden, sorn numera sakna tillämplighet, hafva dessa §§ blifvit ur förslaget till ny förordning uteslutne.
Slutligen har Herr Lektor Sondén uti sin ofvan omförmälda motion, till förekommande af den tidsutdrägt med deraf följande olägenheter, så för kronan som den skattskyldige, hvilken uppkomma derigenom, att Kontrollörernas protokoll öfver uppmätnings-, profnings- och graderings-förrättningar först i Kammar-Rätten granskades, föreslagit, att dessa protokoll måtte granskas i Landskontoren af der lör sådant ändamål anställd kunnig tjensteman, hvars arfvode borde i förhållande till göromålen bestämmas.
En likartad framställning, som den af motionären nu gjorda, har .tillförene varit föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, men enligt Dess Nådiga bref den 1 Juli nästlidna år funnits icke förtjena afseende; Och efter Utskottets tanke förefinnes icke heller något giltigt skäl att för granskningen af ifrågavarande handlingar meddela andra föreskrifter, än som i allmänhet äro för revisioner af Kronans räkenskaper gällande.
Utskottet hemställer alltså, att Herr Lektor Sondéns omförmälda förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 9 April 1857. 28 Bevilln. in. fl. Ulsk.
Bel. J\l 2.
Af Hörr C. G.
Rydin: »Enligt Kongl. Maj:ts skrifvelse af den 50 Oktober sistlidet år tillverkades år 1835 uti: 391 st.
Större Brännerier 7,178,602 kannor, 091 st.
Dito, enligt beräkning, 2,538,218 » sexgradigt bränvin.
Men härvid är sorn grund för de smärre pannornas afverkningsförmåga antagen den alldeles felaktiga förutsättningen, att dessa på dygnet kunna afverka endast :,/4:delar af sin rymd bränvin.
Den felaktiga beräkningen är nu allmänt insedd, och har derföre det sammansatta Utskottet antagit, såsom vida rigtigare och sannolikare, afverkningsförmågan till pannornas dubbla rymd.
Skulle denna sednare beräkning af Bikels Ständer nu godkännas, och bränvins-tillverkningen anses för stundande statsreglerings-period blifva lika stor som år 1855, då intet skäl till någon särdeles minskning finnes för handen, kommer denna tillverkning att uppgå till ungefärligen följande belopp:
Vid Större Brännerier 7,178,602 kannor » Mindre dito, efter 1855 års beräkning . . . . 2,558,218 »
Nu beräknad förökad alverkning 4,263,696 »
Sålunda hela beloppet blifva 14,000,516 kannor.
Men erfarenheten har visat att detta visserligen ganska betydliga qvantum bränvin ej varit tillräckligt för landets behof, och att derföre betydliga partier förlidet år inkommit under namn af Genever.
Enligt mig benäget meddelad uppgift i Kongl. Civil-Departementet har år 1856 blifvit tillverkadt uti 391 st.
Större Brännerier 7,810,849 kannor 5,273 st.
Mindre dito, efter beräkning 2,805,585 » sexgradigt bränvin.
Men som för år 1856 beräkningsgrunden för afverknings-förmågan vid de smärre brännerierna blifvit antagen endast Adelar af pannornas rymd för dygnet, är denna beräkning vida under hvad tillverkningen i verkligheten varit.
Skulle man antaga samma grund här för beräkningen, som nu blifvit föreslagen, eller afverknings-lörmågan på dygnet till dubbelt mot pannornas rymd, uppgår vid de smärre brännerierna för år 1856 det tillverkade bränvinet till . . 6,733,404 lägges härtill tillverkningen vid de större 7,810,849 har bela skattlagda beloppet utgjort 14,544,253 kannor sexgradigt bränvin.
Huruvida äfven innevarande år utländskt bränvin koni'® prier såsom Genever att införas, torde längre fram visa sig.
Bevilln. m. fl. Ut sk.
JVf 2. 29
Vid dessa uppgifter är ej beräknadt det bränvin, som i landet erhålles genom tullförsnillad införsel och genom lönbränning.
Hvad den tullförsnillade införseln angar, lärer den egentligast ega rum från Danmark, hvilken, enligt derifrån Utskottet meddelad, som det tyckes, tillförlitlig uppgift, beräknar det till Sverige utförda och bär i landet insmugglade bränvinet uppgå lill omkring 500,000 svenska kannor.
En strängare bevakning kommer, efter hvad äfven blifvit Utskottet delgifvet, alt med detta år ega rum vid Sveriges södra och vestra kust; och sålunda bör ej ökad insmuggling rimligen vara att befara.
Huru stor lönbränningen är inom landet, torde vara omöjligt att beräkna; men icke finnes det någon anledning att frukta dess ökning, då man tvertom bör förmoda en småningom pågående minskning.
Kunna de här anförda beräkningarne och skälen godkännas och skulle Rikets Ständer antaga den af Utskottet föreslagna bevillningen, 60 öre för hvarje tillverkad kanna bränvin af 50 procent styrka, uppstår sålunda för 14 millioner kannor en brutto-inkomst 8,400,000 R:dr R:mt.
Härifrån mäste likväl afdragas till aflöning ät Byrån för bränvins-kontrolleringen. kontrollörer, tillsyningsman och öfrige för en strängare tillsyn erforderliga utgifter omkring 400,000 ä 500,000 R:dr.
Jag betvifiar att i förbrukningen af bränvin någon särdeles ytterligare minskning för framtiden kommer att ega rum.
Användandet af spirituosa torde hos oss numera icke vara särdeles mycket större än i Europas öfriga länder.
1 dess södra delar förtäres alkoholen till största delen under form af vin och andra jästa drycker; då den deremot i de nordligare allmännare begagnas i brända och distillerade.
1 klump betraktad synes visserligen förbrukningen af bränvin i vårt land ännu vara ofantlig; men fäster man afseende vid vårt lands kallare klimat, och fördelas förbrukningen af bränvin på Sveriges hela befolkning, synes nogsamt att beloppet för hvarje person ej är så fasansväckande, som mången föreställer sig.
Om befolkningen beräknas till blott, 3% millioner, och de fjorton millionerna nu fördelas lika på hvarje person, utgör detta 4 kannor för hela året eller omkring % jumfru för hvarje dag.
Äfven om man, hvad som ej öfverensstämmer med sanna förhållandet, från förbrukning af bränvin alräknar hela qvinnokönet och alla minderåriga af mankönet, blifver det likafullt knappast en jumfru bränvin på dygnet för hvarje fullvuxen mansperson.
Hvad som erhålles af utländska förtullade eller insmugglade jästa eller distillerade drycker, äfvensom hvad inom landet genom lönbränning tillverkas, förslår sannolikt på långt när ej till de mångfaldiga tekniska behof, hvartill bränvin eller sprit måste användas; utan hvartill säkert en icke obetydlig del åtgår af de beräknade 14 millioner kannorna.
Då jag bär sökt i största korthet visa att någon minskning af det af mig beräknade qvantum bränvin ej är alt förvänta, nödgas jag reservera mig mot 2 deri det föreskrifves, att all bränvins-bränning skall ega rum från den 15 Oktober till den 15 December årligen.
Jag finner icke något giltigt skäl, hvarföre tillverkpingeu skall ega rum just dessa månader, och hvarföre ej denna tillverkning får 50 Hemlin, m. fl. Ulsk. lief.
Af 2. förelagas hvilka och huru manga månader som helst af året, då den sker under behörig kontroll och skatten behörigen erlägges, och hvartill ej det minsta antagliga hinder finnes mera under den öfriga delen af året, än under de båda föreskrifna månaderna.
Tvertom äro allmänt bekanta de många förmåner, som skulle uppstå både för landsbygden och för tillverkarne genom en dylik frihet och utsträckning.
Men deremot måste det otvifvelaktig! medföra (lera menliga följder, att på nästan en gång nedlägga i ränterierne öfver 8 millioner Riksdaler Riksmynt för tillverkningen af 14 millioner kannor bränvin, och derigenom tidtals föranleda till en be tydlig kapitalbrist och andra olägenheter.
Dessa skulle betydligt minskas, utan att staten derigenom något förlorade, om tillverkningen af bränvin fick ega rum med minst en månad i sender när sorn helst under årets lopp, vid såväl större som mindre brännerier.
Jag får derföre föreslå att. § SJ förändras i det syfte, jag här påpekat».
Al Riksdags— fullrnäktigo Anders Persson från Östergöthland, Nils Andersson från Wermland, Nils Svensson från Skåne och Jöns Persson från Rlekinge.
»Utskottets förslag i § 2, att bibehålla tiden för bränvins-tillverkningens utöf vande Irån den 15 Oktober till den 15 December, anse vi olämpligt af det skäl, att huru förhatligt man än vill anse delta näringsyrke, så är och förblifver det oklokt att i en lag bestämma tiden, så att del verkar menligt på landets modet näring, jordbruket.
Höslberedningen af jorden pågår som bast under Oktober månad i de liesta delar af Riket, dä man måste begynna med bränneri-arbete.
Att lill emellan 4 ä 5,000 nu befintliga brännerier taga så tidigt från jordbruket, hvad man med visshet kan påräkna, omkring 12 å 15,000 arbetare, torde icke under något förhållande vara nyttigt, och aldraminst nu, då, såsom det vill synas, landets arbetare mer än någonsin komma att tagas i anspråk till jernviigs-arbeten rn. m.
Om den, som ville, finge utöfva bränvins-lillverkningen längre fram på vintern, eller om en mera utsträckt valfrihet lör tillverkaren lemnades, torde en ganska välkommen arbetsförtjenst derigenom komma att beredas arbetaren under den tid af året, då insen annan arbetsförtjenst står lör honom att linna.
Och orimligt är det att tvinga t a ion lill denna närings utöfvande å annan tid, ari han linner för sig lämplig.
Vi kunna dessutom icke (inna det fosterländskt, derföre, att först närmare nyåret är det sorn grödan i alla provinser, genom Konungens Befallningshafvandes årsberätlelser, är känd, och just denna tid förbjuder man den bränvins-tillverkare, som vill och kan den invänta, och med detsamma tvingar honom att förvandla sin gröda i bränvin, innan han ännu kan veta orri den bättre behöfts till bröd i en annan provins, der grödan slagit mindre väl ut.
Om en sådan valfrihet varit leornad sist— lidne höst, skulle säkert större delen af det mjöl, sorn i oerhörd mängd från utlandet infördes, och hvilket i närvarande stund verkar högst tryckande på spanmålsoch penningemarknaden inom fäderneslandet, uteblifvit. iievilln. m. fl. LIlsk.
Bet. JV? 2.
Med anledning häraf föreslå vi vördsamt, det mätte Rikets Ständer besluta, att bränvins-tillverkare vid anmälningen sjelf får bestämma om han vill begagna en eller begge de af Utskottet föreslagna månader, eller i dess ställe anmäla sig till begagnande af en eller 2:ne månader under vintern på nyåret, antingen från den 15 Januari eller den 15 Februari.
Utskottets förslag i § 20, som fattades med 3 rösters pluralitet, att uteslutande bibehålla distillerings—rätten, som privilegium lör städerna, kunna vi icke eller dela.
Det upplystes inom Utskottet, att nuvarande bränvins-tillverknings-redskap icke ar ändamålsenlig till eller för distillerings ulöfvande.
Derföre har Utskottet tillåtit distillerings—redskap att vara hur som helst beskaffad.
1 följd al detta förslag skall landtmannen, som på många ställen har 10 å 20 mil till närmaste stad, och har rättighet alt tillverka bränvin, det oaktadt tvingas forsla detsamma till staden, för att få del ändamålsenligt distilleradt.
Utskottet synes hafva glömt detta.
Vi yrka lika rätt till distillering för land som stad; helst all undantags-lagstiftning är förhatlig.
Vidare har Utskottet föreslagit i § 39 alt höja skatten från 16 sk.
B:ko till 60 öre för hvarje afverkad kanna bränvin.
En åsigt, som vi icke kunnat biträda.
Majoriteten har i synnerhet fästat sig dervid, att sedan sisla Riksdag hafva brän vins-tillverkarne synts kunna draga denna beskattning, i anseende till det höga pris, hvaruti bränvinet under tiden uppehållit sig; men delta är ej något skäl som af oss kan gillas och ej heller ens kommer att ega bestånd, emedan endast en gynnande konjunktur, som allt sedan sistlidna Riksdag uppehållit priserna ej allenast på de produkter jordbruket i allmänhet framalslrat. utan äfven på bränvinet, dertill föranledt, och har således detta varit och är en tillfällighet, som, efter vanlig beräkning, har en snar öfvergång och äfven i detta nu lill en del redan förverkligat sig.
Äfven från en annan synpunkt mäste den förhöjda beskattningen verka menligt, då i vårt grannrike Danmark tillverknings-skatten ej är högre än 10 å 1.2 sk.
Rgs per tillverkad kanna, och äfven denna skatt återfås af producenten eller afnämaren, som drawback, derest han kan visa sig hafva till utrikes ort utfört det tillverkade bränvinet.
Dessutom har Byrå-Chefen Nycander meddelat Utskottet en, utaf vederbörande Tull-Direktör, lemnad uppgift, hvari antagits att minst 500,000 kannor bränvin årligen från Danmark till Sverige insmuglas, en beräkning, som säkert tål vid alt förhöjas med några hundra procent; och då dertill kommer alt man icke under nuvarande lägre beskattning lyckats qväfva smygbränningen inom vårt land, så är det högst betänkligt att höja skatten utöfver hvad den för närvarande är; ty dermed bereder man både smuglaren och smygbrännaren ett förhöj ft premium, som för dem blilver en ny sporre lill ytterligare ansträngningar på brottets bana.
I anledning häraf torde det icke vara ekonomiskt klokt att höja nuvarande beskattning förr än dess verkningar genom en längre lids försök blifvit kända, och man deri - 62 Bevilln. in. fl, Utsk. Bet.
.M 2. genom kommit till en stadgad öfvertygelse, som lemnar visshet om det mål lagstiftaren bör söka uppnå.
Vidtager man en motsatt åtgärd, frukta vi att man endast undergräfver vårt egot lands ekonomi, uppmuntrar till brott och således kommer ur askan och i elden.
På grund af allt detta föreslå vi vördsamt, att Rikets Stander måtte besluta, att nuvarande beskattning å bränvins-tillverkning oförändrad bibehälles.
Ett lika öfverdrifvet förhållande bar gjort sig gällande inom Utskottet vid bestämmandet af den i mindre bränneri tillåtna pannans afverknings-förmåga.
Majit bar anbefallt Byrå-Chefen Nycander, att tillhandagå Utskottet med vetenskapliga upplysningar i ämnet; och denne har föreslagit att beräkna dylik pannas afverknings-förmåga till en och en half gång pannans volym pä dag för redskap utan mäskvärmare, och två gånger pannans volym för redskap med mäskvärmare.
Det oaktadt har Utskottets majoritet bestämt afverknings-förmågan för enkla pannan till 2 gånger pannans volym, och Vindel derutöfver för redskap med mäskvärmare.
Då man nu specielt känner, att do mindre redskaperna, åtminstone i de flesta orter, furneras med rå-ämnen af potatis och kornmalt, såsom varande de enda produkter, som utan skada för det allmänna rätteligen böra, framför annat, till bränvin användas, så måste hvar och en, som i yrket eger minsta erfarenhet, finna att de enkla redskapernas afverknings-förmåga blifvit allt för högt tilltagen.
Detta skulle ändå icke vara så sårande, om ej härigenom visade sig ett begär att på den mindre jordbrukarens bekostnad gynna den större, emedan denne sednare, så väl i ekonomiskt som financielt afseende, är i tillfälle att anlägga ångbränneri, då deremot den mindre jordbrukaren, i brist på dessa resurser, måste begagna den enkla och nu, i anseende till beskattningssättet, omöjliggjorda redskapen.
Med den af Byrå-Chefen Nycander föreslagna afverknings-förmåga till grund för beskattningen hade ändå i någon mån äfven de mindre redskaperne vederfarits rättvisa, och då äfven den mindre jordbrukaren, som hitintills nödgats som binäring idka denna rörelse, i brist på andra binäringar, fortfarande kunnat utöfva densamma.