Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärs- och EkonomieTJtskottets den i3 dennes afgifne, samt den i5 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande väckte motioner om en friare handel med Svenska Skogsproducter; beslöt Ridderskapet och Adeln att godkänna de af Herr Presidenten Friherre Edelcrantz, uti dess särskildta yttrande i EkonomieUtskottet, i afseende å berörde ämne, uppgifna grunder, med. tillägg, det borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållas om vidtagande af de correctiver, hvilka emot missbruk af en för vidsträckt liandel med ifrågavarande producter kunde finnas nödige; hvarjemte Ridderskapet och Adeln tillika ansåg lämpeligt, att, i enlighet med dess beslut vid i8i5 ars Riksdag, underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t borde framställas, att ProductPlacatet af den io November 1734 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 38 Februarii 1726 måtte blifva hvilande, intill dess Landets ökade production 260 Zteft 18 Junii e. m. lunde medföra en för
Riket mera fördelaktig utrikes bandel; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, och den 16 i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den a3 sistlidne April meddeldte Betänkande, angående väckte frågor om ändring i hvad Författningarne rörande Afrads- och KronotiondeSpannmålens utgörande, forsslande eller lösande nu innehålla; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den i3 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Ilandlingarne.
Ut supra. S. D. Yid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, och den 16 i samma månad på bordet lagde, tvenne Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adpln gjorde anmärkningar vid Utskottens den 26 sistledne Mars och den i5 derpå följde Maji meddeldte Utlåtanden: 1) Öfver Herr Munck af Rosenschölds, Eberhard, Anförande, angående vidtagande af sådane medel, hvilka återföra välmåga inom Landet.
Den 18 Junii e. m. 261 2) Angående väckt fråga om det vid.
Höganäs i Skåne befintliga StenkolsVerks öfvertagande af Staten; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Utlåtanden redan blifvit af de öfrige trenne Respective RiksStånden gillade, äfven för sin del dervid låta bero.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 18 Junii 1818. S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sistlidne Maj meddeldte Betänkande angående RecognitionsSkogarne; beslöt Ridderskapet och Adeln, att, med afslag af berörde Utlåtande, gilla icke allenast de af Herr Reutersköld, Axel, till RecognitionsSkogarnes försäljning uppgifne grunder, med den förändring, att alla de som inom den 4 Februarii 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatteköps erhållande, och inom berörde tid fullgjort allt hvad Kongl. Författningen den 4 Februarii 1811, i sådant ändamål, stadgar, böra bibehållas vid rättigheten till Skatteköp, ehuru köpebrefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade; utan ock den af Herr Reutersköld föreslagne disposition utaf de medel, hvilka genom berörd e försäljning inflyta.
262 -Den 18 Junit e. m. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, tvänne
Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sistlidne Maj meddeldte Betänkanden: 1) Angående Krono-skogarnes användande j och 2) Angående en förbättrad hushållning med Ekeskogarne; fann Riddei-skapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 29 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln gillade, Utskottens ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne.
S. D. Föredrogos å nyo oeh gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 16 dennes på bordet lagde, Betänkanden: Från BancoUtskottet: (éf den i5 dennes: 1) I anledning af StalsUtskottets förslag, rörande förskott från Banken till inlösen af KrigsCommitte'ens in visningar. 2) Angående jemnkning af RiksStåndens beslut, i fråga om regleringen, rörande de från Banken utgående Odlingslån.
Den 18 Junit e. m. 263 Från Stats-j Banco- och LagUtskotten: sif den 10 dennes, öfver väckt förslag om utfärdande af ett allmänt så kalladt Moratorium eller Jernbref.
Af den 12 dennesj öfver väckt motion, angående upprättande och allmänt kungörande af ett formulair, huru skuldsedlar böra skrifvas, för att sätta Lagen i tillfälle, alt betrygga Långifvare derom, att ränta och capital ovägerligen skola med Silfver, eller med gångbara mynt-representativer efter cours, liquideras.
Från Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomieUt skotten :
Af den 9 dennesj angående obehindrad rättighet för Skattehemmansägare till svedjande å deras skog, samt öfver väckt motion, alt Krono- och JägeriBetjeningens tillsyn å svedjande på Skattehemmans skog måtte upphöra.
S. D. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistlidne Maji meddeldte Betänkande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse, rörande Öfverstelndclningens ;yid f. d. östgötha CavaUeriRegementc upplå - 264 Den 18 Junii e. ra. tande till Kongl. Majrts
Nådiga disposition, för att användas till lön åt någon Fältmarskalk, eller General; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med afslag å Utskottets ofvannämnde Utlåtande, bifalla hvad Kongl. Majrt uti
Dess högstberörde Nådiga skrifvelse föreslagit; uti hvilket beslut de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den io dennes afgifne, samt den 16 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistlidne Maji meddeldte Betänkande, angående medel till Svenska Theaterns underhållande; biföll Ridderskapet och Adeln SlatsUtskottets
Utlåtande med den förändring, att, i stället för att den af Utskottet föreslagne afgift skulle sträcka sig till resande, hvilka ankomma till Hufvudstaden, och åstunda härstädes bevista Spectaklerna, de å landet boende må äga alt, om de sådant åstunda, vid Mantalsskrifningarne anteckna sig till deltagande uti ifrågavarande Spectakel-afgifts erläggande.
S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den i5 dennes afgifne, samt den 16 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver den, i följd af Kongl.
Majits Nådiga proposition, till förnyad handläggning remitterade fråga, om beviljande af ett lånpbiträde
Den 20 Junii. 265 från Banken till Götheborgs Stad, blef samina Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, tili BancoUtskottet återförvisadt.
S. D. Föredrogs å nyo och gillades StatsUtskottets den 24 sistlidne April afgifne, samt den 2 derpå följde Maji på bordet lagde, Utlåtande, angående medel till den föreslagne inrättningen af en BergverksSkola.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 10 om aftonen. lii fidem Protocolli O. J. Lagerheim.
Lördagen den 20 Junii.
Dea 6 Februaril. tillfälle använda någon besparad produetion till reproduction.
En jemförelse emellan Sveriges jordlägenheter nu oeh under förflutna århundraden , tror jag, lemnar tillräcklig vederläggning af detta yttrande.
Kastom en blick ned i KammarArchivets handlingar.
Vi skola finna i forntida jordeböcker huru ofta på vissa orter hvart tredje och fjerde Hemman legat öde, under en tid då de nu så kallade ständiga utorne voro jordens nästan enda beskattning.
Undersökorn de beskrifningar på Hemman som för i5 och i6oö:talet finnas i Gustafvianske Arfvegodsens jordeböcker, i arfskiften, i skattläggningar och på flere ställen; jemförom dessa Hemmans då varande tillstånd med deras nuvarande ; och jag tror att vi skola blifva fullt öfvertygade, att Sveriges jordbrukare under tidernas tider kunnat använda besparad produetion till teprödiictiom Herr Friherren anför rustningens större börda nu mot förn Återförom Svenska Rusthållares minne på Carl XILs tid!
Jag tror att de ej skulle önska sig dessa tider tillbaka.
För öfrigt delar jag Herr Friberréns tanka, att skatternas nedsättning skulle vara en stor välgerning för produetiönfefy blott denna nedsättning ej sätter Regeringen ur stånd till sina skyldigheters fullgörande.
Att Konungen* Omtanka för landets väl år större ån Ministrarnes, har jag aldrig betviflat, då jag deremot &t
Den 6 Februariti förvissad, att förhållandet ganska långe varit sådant; men jag har just i följd af Konungens omtanka, med ett särdeles bekymmer trott mig finna, huru den saknat understödet af den ministeriella verksamheten, hvarförutan den ofta kan komma att paralyseras.
I fall jag verkligen yttrat att Konungens Rådgifvare underlåtit att för Konungen framlägga landets tillstånd, så återkallar jag ett sådant yttrande, såsom icke varande uttrycket af hvad jag åtminstone då menade.
Jag har velat beklaga mig deröfver* att Ministrarne aldrig för Riksens Ständer fraine lägga några förslager till förbättring i landets ställning; det förra kunde jag icke kånna, då jag deremot af det sednare nu har en långlig erfarenhet.
Herr Grefve Mörner har yttrat huru vår ställning år förmonligare ån andra länders, men sorn bevis har endast blifvit andragit, att inga nya olyckor och inga härjningar hafva öfvergått oss.
Jag möter för närvarande denna mening, endast med framställningen af den omständigheten, att samhålls-utbildningen har skapat behofver i högre grad, ån den alstrat medel att tillfredsställa dem.
Härutaf torde kunna håmtas anledningar att finna tillvarelsen af ett lidande, som år lika vårkeligt* som vöre det framkalladt, endast och allenast genom de tryckande skatterna, hvilkas minskande likväl under alla omständigheter blifva det enda hjel— pemedlet för det öfverklagade lidandet.
Hvad en annan Ledamot yttrat, att ' Carl XII:s tidehvarf och då varande rustningsbesvår, kunde anföra?
såsom ett tjenligt och passande Den 6 Febrnarii. bevis emot den klagan, som nu föres öfver JVIilitairtungan, vet jag ej om det förtjenar något svar; då det knappast år tänkbart huru man kan tiil jemförelse ens vilja framkalla tider af sådan samhållsolycka, som det visst icke är tillåtit, att önska sig tillbaka, och hvars minnen vore vål om de till och med kunde utur Historien utplånas, ifall de ej behöfdes, att som varnande exempel upplysa efterkom, mande.
Grefve Mörner har tyckts velat för fäkta , att Regeringen icke i någon man år vållande till den förlägenhet, som Öfverklagas:
Jag vill ännu ytterligare härutinnan möta med det tillägg, i hvad jag förut yttrat, alt jag anser förlägenheten blifvit betydligen Ökad, genom bristande omtanka hos Ministären att i tid lugna den oro som så långe varit en följd af den för mera ån 2 och ett halft år sedan så tidigt annoncerade FinanceComittén.
Sedan denna tid, har oro och bekymmer varit penningemannens, lika så vål, som Näringsidkarens naturliga följeslagare: väckelsen å en förestående förändring sätter alltid i rörelse beräkningarne af alla möjligheter : och den idoge, men fattige Näringsidkaren, sorn grundat sina framtida förhoppningar på sin flit, och på beståndet af den ordning, som tycktes honom genom lagar vara stadgad, då han i skydd af dem, ingick i sina företag; förskråckes då lian inser möjligheten af en Financeplan, hvarigenom en Borgenär kunde få sin fordran fördubblad, och sin Gäldenär utan eget förvållande i grund förstörd, Benningemannen belt naturligt ledd af den dubb-, la känslan af hopp å möjligheten att med siurjj 5o4 Den 6 Ftbruärii. sta förde! begagna en förestående förändring; och af fruktan för mängdens inflytelse och magt, äfven mot rättvisa och billighet, då nöd och egen räddning sätter sådana krafter i rörelse:
Penningemännén öroas på sådant sätt, och tvingas till försigtighet, såsom enda medlet att i någon mån göra sig oberoende af de hotande håndelserne.
Växel verkningarne af dessa förhållanden hafva blifvit en ännu ytterligare grad af penningebrist, ån den sorn var; af credit brist, af strid emellan förmodade personliga interessen.
Och hvarifiån detta bedröfliga förhållande?
om ej ifrån bristande omsorg hos JVfinistéren att förebygga dem; och hvad hade varit naturligare, billigare och rättvisare, ån att i tid underställa Nations pröfning den financeplafi man åmnat öfverlemna till dess Representanters afgörande.
Vi hafva nu ifrån våra hembyggder blott 'medfört en allmänt tillvarande orö öfver hvad som kan förestå: vi åro ej utrustade med våra hemmavarandes tankar öfver det, som uti ett för Statskroppen så vigtigt ämne kan komma att oss föreslås; månne Styrelsen så alldeles kan frikännas ifrån dessa verkningar; och månne deras existehcé med någon framgång kan motsågas?
Att Friherre
Cederström alldeles icke vet af den nöd, som hår så högljudt klagas, år en särdeles lycklig omständighet för dess province; Jag som bebor samma province', som Herr Grefve Mörner, kan ej påtaga mig att om landets tillstånd och Jordbrukarens ställning i min ort Deli 6 Februarii, 5o5 'ort, föra samma språk som han.
Det storå misstroende Herr Grefve Mörner yttrat emot det för Nerike Upprättade Tabellverk förvånar mig icke, ty .resultatet år obehagligt, och då år det åtminstone en utväg, att till en början lasta verkställigheten.
Det år lårigt ifråii mig alt vilja påstå dess fullkomlighet, mert det torde likväl blifva eh upplysande anledning till vägledning för den slutsats, att skatterne åro uti tett obilligt förhållande till förmågan att utgöra dem; och att detta äfven blifver förhållandet efter all deri decortering som å utgifterne möjligen kan göras, år ett påstående, soni jag icke lätteligen frångår.
I öfrigt tror jag att den jordrefning Friherre Cederström omnämnt för ändamålet skulle kunna ske med mindré inöda och mindre kostnad, ari medelst Vaniige t»aridtinåtaré-förrättningäri Friherre Rudbeck, Alaxander t - Sedan deri Värde Talaren Hans Excellence Herr Grefve Mörner fått justera sina yttranden, förbehåller jag mig att dervid få göra de anmärkningar, hvartill jag kan fimta mig föranlåten.
Herr Hjerta, Jahan Gustaf':
Det vöre i -sanning lika olyckligt iöf Svériska folket om det vöre möjligt, att dess ifrån alla Orter af Riket hår församlade R< presentäriiter skulle föra ett osannt språk vid bedöriiahdet af landets hUvarande tillstånd, sorn Om det hris administrationens Ledamöter skulle i afseende till desi Ridd. o. dd.
Prut. I.
B. 20: 5o6 Den 6 Februarii, ställning mötas af någon annan köld, ån den, som för tidens klagan måste finnas hos hvarje man, som med säker blick på framtidens kraf begagnar erfarenhetens läror till ledare vid den närvarande tidens bedömande.
Då jag dessutom enskilt tror, att vi, mine Herrar, åro skyldige uppmärksamhet åt den persons framställning, som af dem nu yttrat sig, skulle jag anse mig böra hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln ödmjukeligen anhålla att få till Protocollet dictera en motion! den år: att Högloflige Ridderskapet och Adeln måtte inbjuda sina MedStänder att tillsätta ett Särskildt Utskott, till utredande af orsakerne och botemedlen för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för Jordbruks-näringen öfverklagade förlägenhet; samt att Rikets Ständer i underdånighet hos Hans Majit Konungen anhålla, att Kongl, Majit måtte Nådigst anbefalla sina Befallningshafvande i Lånen, att detta Utskotts öfverlåggningar öfvervara, för att med deras erfarenhet medverka till ändamålets snara uppnående.
Jag utber mig blott att få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, huruvida FinanoeComiténs utnämnande kan anses hafva någon del i den öfverklagade förlägenheten.
Då Rikets Ständer ensamme kunna disponera om Finance-Verket, om Banken, om RiksgähFContoiret, då inga förändringar eller nya tillgångar kunna utan deras bifall åstadkommas eller erhållas, kan en FinanceCommittées åt - Den 6 Februarii, gård icke vara annat än förberedande och kart aldrig hafva någon påföljd, förr ån Rikets Stånder kallas och sjelfve fått pröfva värdet af de uppgjorde förslagen.
Under en sådan ställning år det för mig obegripligt, huru en sådan Committées tillsättande skulle kunna gifva anledning till en redan för hand varande förlägenhet.
För öfrigt har jag icke sagt, att hår föres något osannt språk, men jag har trott, att man målat det onda värre ån det verkligen förhåller sig.
Jag har uppgifvit de anledningar jag hade till denna öfvertygelse och af hvad jag hittills hört har jag icke funnit skål att förändra den.
Jag känner och jag gör all rättvisa åt den oförtrutna verksamhet, hvarmed Friherre
Anckarsvärd gått till våga under samlandet af de i Nerike begårdte statistiske upplysningar.
Då jag talat om sådane uppgifters osäkerhet har det icke varit min afsigt att klan^ dra Friherre Anckarsvärd* bemödanden ; jag har blott velat ådagalägga, hvarföre jag hyste mindre förtroende till sjelfva resultaterne.
Herr von Qvanten, Carl'.
Orsakerne till Jordbrukarens iiåkade förlägenhet, åro nogsamt kände och anser jag ej något Särskildt Ut. skott behöfva*; jag tror att det blott skulle be. fordra tidsutdrägt, för årendernes behandling i de Utskott, hvartill de höra.
Målningen af landets ställning, tyckes å ena sidan vara nog öfverdrifven; ehuru de från 308 Den 6 Februarii.
Landsorterne bäst b6ra känna hvar skon klammer, mot de som åro boende i Stockholm,- mert så år ej ställningen så förmonlig som den å andra sidan beskrifves.
Cederström såger, att hår intet finns någon nöd; jag medgifver detta, örn frågan år om öfverflöd af spannemål, ty ingen svälter ihjäl.
Men om man betraktar svårigheten att försälja sine pr od oeter, svårigheten att Utgöra sina utlagor; som tarfva penningar; svårigheten att komma ifrån hvarandra nian och ilian emellan, så tror jag i sådant afseende en verklig nöd existera.
I anledning öf hvad Herr Grefve von Schwerin yttrade om Sveriges gamla och nya jords olika beskattning i grundräntor; tror jag att ingen rubbning härutinnan kan äga rum utan att kränka ågande-råtten* och man bör påminna sig att de åtkommit sin jord för en ringa penning, då den mindre beskattade blifvit vida högre betalt.
Herr Grefve Mörner framställde, om ej grundskatterne vål gå ut; jag år fullkomligt af den tankan, att de göra det, och skulle vi skatta oss rått lyckliga, om
Vi kunde återföras till dessa gamla grundräntor.
Då vi nu kunna anse den utländska skulden som betald, då vi njuta fredens lugn, böra vi spara en skårf hos Nationen* till svårare och olyckligars tider.
Man har sagt, att ödéshetnman ej finnas; mea i Elfsborgs Lån finnas Hemman, som nära kunna hänföras dertill.
I anledning af hvad jag nu yttrat, hoppas jag uppmärksamheten blifver fästad derå, att 'i söka så mycket som möjligt närma oss till våra gamla grundräntor.
Den 6 Februarii, Friherre
Jag år särdeles olyckli , att antingen illa uttrycka mig, eller illa förstås.
Min mening har ej varit, att FinanceCom mittens tillsättande ensamt verkat den all_ månna förlägenheten, jag har blott sagt, att den ökat den förevarande, Jag hemställer om i något annat land skulle gått an att i två och ett halft år före det definitiva beslutet väcka uppmärksamheten å en så långt förestående mynt - förändring; ett sådant förfarande skulle i andra Länder gifvit mera oreda.
Men derföre k'in jag ej frångå, att detta steg äfven här betydligt influerat.
Striden om Na tionens råtta tillstånd, tillhörer ej blott Riddarhuset, utan äfven hela Allmänheten: och jag tror derföre, att ju större uppmärksamhet
Stånderne lemna densamma, ju mera förtjente göra de sig af Nationens tacksamhet.
Jag understödjer alltså Herr Hjertås motion orri ett Särskildt Utskott, till frågans utredning; och skulle tro, att de ständige Utskotten, som nog ändå blifva sysselsatte, skulle gerna se att de från detta ämne befriades0 G refve von Schwerin:
Anckarsvärd har till en del förekommit mig i hvad jag ämnade säga då jag begärde ordet, Jag ville nemligen derpå fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet att Friherre Anckarsvärd icke sagt att FinanceComittén vållat oro.
Hans mening var ofelbart den, i hvilken ock jag måste instämma, att FinanceComittén kunnat tidi - Den 6 Februarii. gare skingra den.
Enligt instructionen ålåg det Comitlén att uppgöra tableauer öfver jordbrukets, bergsbrukets, handelns och nåringarnes tillstånd, behof af biträden och medlen att dem åstadkomma; öfver StatsVerkets tillstånd oell behof, öfver skatterna; öfver Banken, dessfunctioner och möjligheten att fylla dem, samt öfver låneanstalterne och lagstiftningen för creditväsendet; Comittén hade genom denna in-: struetion blifvit berättigad att genom StatsSecreteraren inhämta upplysningar från Embetsverken, samt att sätta sig i communication med corporationer och enskilta personer utom Comittén.
Jag har icke underlåtit att framställa behofvet utaf att söka dessa upplysningar; och jag tror ännu att elen iakttagna tystnaden bidragit till att väcka oro eller att öka den.
Jag har sökt att göra hvad min inskränkta förmåga medgaf.
Jag har uppgjort tableaun öfver jordbruket, framställande historiskt dess sista öfvergångsperiod som började 1790.
Jag har försökt att uppgöra Bankens historia.
Undersökningens resultat är enligt med hvad en vård Ledamot i'dag yttrat.
Den hemlighet hvarmed Banken omger sig, år ej i lagen grundad.
Jemväl här har såsom annorstädes opinionen gjort intrång på lagens gebiet.
Må man få hoppas att rättelse sker.
Londoner
Bank år ett privat institut; men som det njuter privilegium, så har lagstiftande magten ansett sig böra ålägga Banken att på bestämda tider redovisa så vål för sin utelöpande sedelstock, som för beloppet af dess metalliska valuta.
Tiderna tillåta icke mera någon hemlighet i förhållanden, aom in-; Den 6 Felruarii. fluera på det allmännas säkerhet och välstånd.
FinanceComittén har längesedan slutat sitt arbete.
Konungen har gifvit
Comittén instruction och öppnat dess sammanträde.
Jag känner ej hvad som varit eller kan bli resultatet af Konungens pröfning uti StatsRådet af Comitténs arbeten.
Skulle blott hvad som angår myntväsendet bli föremål för Ständernas deliberationer, så befarar jag att icke alla anledningar till oro skola undanrödjas.
Creditbristen härrör icke allenast af myntvärdets obestämdhet; den hårrör till en stor del af bristerna uti lagstiftningen för creditrörelsen.
Om Comitténs arbeten skulle föranleda till en Konungens proposition rörande mynt- och creditvåsendet gemensamt, så tror jag det vara angeläget, att frågan först uti sin helhet af ett Särskildt Utskott betragtas, och att, sedan Ständerna fattat sina beslut hvad sjelfva systemet beträffar, dess delar, de financiella, de legislativa och de oeconomiska, särskildt af vederbörande Utskott mätte blifva behandlade.
Jag tror derföre att Herr Hjertås gjorda motion om ett Särskilt Utskott borde ligga på bordet, till dess Ridderskapet och Adeln får höra om, i afseende på mynt- och creditvåsendet i allmänhet, någon Kongl. Maj;ts proposition kan vara att förvänta.
Jag år af Herr von
Qvanten hufvudsakligen förekommen uti hvad jag hade åmnat yttra.
Jag tror att ett Särskildt Utskott skulle vara alldeles onödigt då Den 6 Februajffi, den befattning sorn skulle detsamma öfverlem~ ras. tillhör Allmänna Besvärs- och O.econpmieUtskottet, och då det år dess ovilkorlig pligt att taga detta ämne i öfvervägande.
Jag conformerar mig således med Herr von Qvanten, hvad detta afseende beträffar.
Herr von Frandén, jiugust:
Jag före var mig med Herr Hj-rfa i ianhållan om ett Särskildt Utskott, sorn k°mmer att granska Landtmannens nuvarande förlägenhet, samt uppge pmject till dess afhplp tide.
Oaktadt jag yet att fl-re anse detta Utskott onödigt, sä anser jag det nyttigt, emedan vi derigenom, visa att vi vid detta Riksmöte ej åro liknöjda utan åtminstone göra hvad på oss ankommer.
Ämnet må tillhöra hvil ket af de ständiga Utskotten sorn hålst, så til. later Grundlagen, att ett Särskildt Utskott för. detsamma kan såttas.