Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hela skatten af de upplysningar, de medborgare, som ej deltaga i lag6'iftningen, kunna och böra äga rättighet afgifva , går tor oss förlorad, Deremot orq genast efter öfverläggningarne vi och Nationen kunde beqvämligt läsa i tryckta blad de vigtigaste motioner och debatter, samt hos oss ej sittande medborgares bedömanden af dem, så lemnades tillfälle för en stadga i omdömet, sorn nu svårligen är möjlig.
Och detta kan endast genom offentlighet
\ våra öfverläggning gar vinnas, Men ännu en annan för våra hjertan dyrbar vinst böra vi kunna skörda af våra discussioners offentlighet och tillfället derigenom för en allmännare fullständig kännedom af vå-’ ra yttranden, nemligen fredande jör misstydning af motiverne till dessa.
Den egna känslan af rigtigheten i egna äsigter lemnar så lätt tillfälle till misskännande af bevekelsegrundeme till andras motsätta.
Och ett flygtigt åhörande af skäl, hvaraf minnet ej förmår bibehålla alla, borttager ej denna misstydning, utan be-j sky Ilningar af frondör, af strvil, blifva ofta Representanters lott, som förtjena ingendera» Den 27 januarii. 11 Deremot, om man ägde tillfälle att moget ge. nomläsa och punkt för punkt bedöma de skäl, hvarpå motsatta omdömen grunda sig, så skulle, jag älskar åtminstone att tro det, Representanter, hvilkas egna enda föremäl är att efter öfvertygelse befrämja Fäderneslandets väl, ej misskänna andra med lika nit och lika afsigter, fastän af olika omdömen om medlen.
Man kan vara trogen undersåte och likväl äga motsatta åsigter med Ministéren rö*> rande grundfatserne för förvaltningen af vissa eller till och med alla Styrelsens grenar.
Man kan också vara god medborgare, sann vän af verklig frihet, utan att känna någon våda för denna, af Ministrars lagliga inflytande.
Hvad sättet för offentlighetens grundlagsenlig* införande beträffar, så då denna fråga, ehvad vigt den må äga, likväl endast är af en reglementarisk egenskap, delar jag Friherre Åkerhjelms tanka, att ingen af de gällande ordningarne lägger något hinder för dess snara införande, utan anser jag Riddarhu»Utskottet böra åläggas, att så fort 6ig göra låter, och med fästadt afseende på 20 och 40 §. §„ af Riddarhusordningen, inkomma med förslag till dess verkställande.
Den 29 Januarii, Bilagor till PleniProtocollet för d. 29 Januarii, förmiddagen.'
Friherre Sparre, Sixten i Torde det mig tillåtas en observation, äfvensom jag utbeder mig Högloft.
Ridderskapets och Adelns öfverseende, i händelse min känsla i detta ögonblick, icke skulle delas med bela Ståndets, Jag var icke närvarande vid någon af öfverläggningarne rörande den underdåniga Tacksägelse* dressen, ej heller då Konungens tdikännagilvande, det Hans Msj:t icke emottoge någon sådan, meddeltes Ståndet, jag hofde således icke Herr Grefve Schwerins då yttrade förklaring, hvarföre hsn begärt Adressen på bordet; annars hade jag visst icke försummat, att då genast yttra mm mening deröfver, hvarföre jag förmodar, att det vid justeringen nu anå mig tillåtas..
Jag kan icke betvifla, det Herr Grefve Schwerine motiver för adressens yrkaade på bordet icke varit goda; en sådan tanka försäkrar jag på min heder, är långt skiljd från jaug; «_ tYertQfBj jag delar den allmänna taö; Den 29 Januarii. 75 kan, den hvarje tänkande medborgare mäste hysa _» att Grefve Schwerin är en varm patriot.
Men dess förklaring rörande vår lif— liga glädje öfver Kronprinsens beslutade förmälning, såsom hörande till samma Adress, kan jag icke fullkomligen dela.
Jag anser den saken böra vara ett ämne för en särskilt Adress, mtn som på intet vis kan tillhöra den förra, hvarföre, om Ständerne anhålla att genom en sådan Adress i underdånighet få yttra deras och hela Sveriges odelade glädje, så kunna de skäl sorn Monarken låtit meddela oss att icke vilja emottaga den förra Adressen, intet föranleda till vägrande af den sednare.
I anledning häraf och till förekommande af en billig förundran nu och framdeles, så väl hos Inländska , som särdeles Utländska granskare öfver detta Ridderskapefs och Adelns tagna sätt, att låta en underdånig Tacksägelseadress hvila till debatte, sorn deras MedStänder beslutit, är det sam jag gjordt min anmärkning en Adress till deras Konung, och det, till hvilken Konung?
Jag frågar det här?
Hvilken af oss, mine Herrar, erkänner icke, att det Folk år lyckligt, som styres af en Konung, hvilken jemte det, Han gom Fältherre och Statsman, tillvunnit sig verldens beundran och från ett tillstånd af vanmagt, återfört Svenska krigsäran till dess fordna anseende 74 Den 2g Januarii bland folkslagen och Riket till aktning af Europas mäktigaste Regenter, dermed förenar de patriotiska och liberala grundsatser, som äro ett constitutionelt folks säkraste borgen, att Han är deras Grundlagars och helgdens af deras rättigheters säkraste värn och beskyddare.
Inom mig, hos hvilken denna tanka öf~ vergått till full öfvertygelse, har väckts en billig förundran öfver adressens första behandling, okunnig huruvida den annorlunda borde behandlas.
NiO 2.
Friherre Boije, Ludoigs
Då Ständerne, |r i S18 öfvertogo uppå Sig FilialDisconternes utredande, ansågs en tid af fem år tillräcklig, för de der skuldsatte, att deras skulder sig afbörda, och med tillåtelsen för dem att, till en tiondedel hvarje gång deras afbetalningar verkställa, fastställdes det stränga äfventyr, att den som någon gång, inom två månader efter förfallodagen, omsättningen icke iakttagit, vöre af förmånen förlustig, och borde öfverräntan med tolf procent vidkännas, De fem åren äro nu förflutna, och utgången visar, att en ganska störj del, man säger en tredjedel af skuldersie ännu äro obetalde.
Orsakerne dertill totn Den 29 januarii.
75 de böra tillskrifvas mera sjelfva allmänna penningeställningen i landet, än de skyldiges brist af vilja j och smärtsam är den tanka, att tusendetals Familier äro i detta ögonblick, blottställde att se sig, genom lagsökningar, alldeles förstörde.
Statens förmån befordras visseligen icke derigenom; och man har således all anledning att hoppas det Rikets nu församlade
Ständer låta sig angeläget vara, att mellankomma till deras räddning; men på det, att, under öfverläggnjngstiden dertill, somlige af de skuldsatte, icke må, genom mellertid pågående utmätningsauctioner, gå miste om fördelen af de mått och steg sQm Riksens Ständer, må hända icke förr, än vid Riksdagens slut, hinna vidtaga, så föreslår jag att Riksens Ständer ville, genom dess Stats-Utskott, meddela Riksgälds-Contoiret föreskrift, att låta inhibera all verkställighet af Lagsökningar i dessa fall,| intilldess Ständerne uti ämnet, i sitt helli sammanhang, slutelig! beslut vidtaga. 7& Den 2g Januarii.
Bilaga Till PleniProlocollet för den 29 Jan u ar ii, ef t ennid dagen.
N:0 1. « Herr Brummer, Carl Magnus:
Utan någon afsigt att vilja tillvägabringa någon till oreda ledands rubbning uti Högloflige Ridderskapets och Adelns sistlidne Lördag den 25 dennes fattade beslut, att de Riksdagshandlingar som hittills blifvit till trycket befordrade under den, sorn mig synes, alltför Grundlagslydiga, alltför sammanbindande och just derigenom för en större afsättning och publicitet alltför hinderliga Titeln: Bihang till samtliga RiksSlåndens Protocoll etc. skulle vid denna Riksdag rediger3s efter samma methode, som sistlidne Riksdag blifvit följd; tvärtom för att genom ett tillägg uti nämnde beslut ytterligare bereda den utväg till mera redighets och enkelhets ernående uti omförmälte Riksdagshandlingars utgifvande, som var egentliga syftemålet med det redactionsförslag, jag till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll den xo December 1817' inlemnade och hvarpå den af ExpeditionsUtskottet före., slagne methode väl till en ringa del sig grundar, jnen dock i hufvudsakliga delar derifrån afviker; — vågar jag anhålha att nämnde mitt Den 29 Januarii korteligen sammanfattade förslag, som af förra ExpeditionsUtskottet antingen icke blifvit rätt fattadt eller åtminstone icke pröfvadt med lika sorgfällighet, som de små omständigheter, hvilka Utskottet godkänt såsom hinderliga för verkställigheten, måtte af det nu valda Expeditionsutskott till närmare pröfning åter upp-i tagas och dervid synnerligast öfvervägas, om
Riksdagshandlingarnes publicitet och användbarhet genom den af ExpeditionsUtskottet eller den af mig föreslagne methode, bäst befordras; eller ot k till undvikande af en tidsödande och således för i frågavarande
Riksdagshandlingars tryckning hinderlig skriftväxling, Stånden och ExpeditionsUtskottet emellan att det måtte tillåtas mig inför ExpeditionsUtskottet närmare få utveckla mitt förslag i alla detaillcr munteligen, än som skrifteligen här låter sig göra, utan att allt förmycket pröfva Ridderskapets och Adelns tålamod med tröttande småomständigheter.
RiksdagsOrdningens föreskrift att ifråga^ varande Riksdagshandlingar skola tryckas: så. som ett Bihang till RiksStåndens Protocoll, tyckes mig ExpeditionsUtskottet hafva så strängt efter bokstafven uitydt, som vöre meningen atc dessa handlingar skulle utgifvas under gemen* sam titel af Bihang till samtlige RiksStåndens Protocoll.
Jag deremot tror Grundlagens mening ej kunna eller åtminstone ej behöfva vara annan, än den, att nämnde handlingar skola tryckas på sådant sätt, att de kunna begagnas såsom (hvarföre icke flere alldeles åt-. ?8 Den 29 Januarii. skiljde?) Bihang till samtlige RiksStåndens Protocoll.
Resultaten af dessa 2:ne alternativ blifva i så måtto skiljaktige, att då man i lörra fallet, såsom hittils brukligt varit, ej annorledes kunnat åtkomma någon serskildt del af Riksdaghandlingarne,än genom inköp af hela massan en gröe, skulle man i det sednare med ringa kostnad kunna erhålla hvilken serskild del deraf man åstundade.
Tryckningskostnaden är dryg, och det möjéligen allmännaste gagn, sorn dermed kan vinnas, är den hufvudsakli: gaste ersättning sorti bör påräknas.
Ehuru ExpeditionsUtsköttet uti memorial N-'0 3, af den 19 December 1817, momentet 3tdje, trott det af mig afgifne förslag förtjena uppmärksamhet för de ändamål, som dermed åsyftats, synes mig dock, att, sedan förslaget, enligt Utskottets anmälan uti Memorial N ö to af d> 6 Januarii 1S18, var af trentie Stånd gilladt, meff än behöflig uppmärksamhet blifvit lemnad åt en hos BorgareStändet gjord, och först deri 30
December remitterad samt af Utskottet godkärid amärkning, åsyftande att de Ståndens ProtocollsUtdrag , sorn är o föranledda af Utskottens föregångna Betänkanden icke må tryckas dermed i Nummerföljd och, i Samma afdelning eller Samling, emedan i sådant fall lika manga ProtocollsUtdrag, som serskilttt ämnen, mäste uppsattas och med sina rubriker betydligt och onyttigt öka Bihang et, i stället att eljest beslut öfoer rnångfalldiga ämnen kunna i ett enda Protocollsutdrag upp • tagas, Jag vill då genom en ny Titel för Den 29 Janvarii, 97 den första af de 2:ne Bilagor till Utskottens Betänkanden, jag föreslagit samt ett bifogadt formulair göra mig tydligare:
Titelo skulle kunna blifva:
Anteckningar af samtelige RiksStåndens Beslut öfver Constitutions- (Stats- Be• villnings- etc.) Utskottens Betänkanden. formulair.
ExpeditionsUhkottetr Memorial år 1823.
N:o r. angående Redaction af de Riksdagshandlingar, som utgöra Bilagor till samtlige RiksStåndens Protocoll. Af Ridd. och Ad. den 8 Febr. gilladf.
PresteStåndet dan 7 bifallit.
BorgareStåndet den 1 Märs återremit teradt med följande anmärkningar, (införes). ; «_ BondeStåndet deö 7 Febr. bifallit.
Den 2’dra af de 2:ne föresiagne Bilagor till Utsköttshandlingarne skulle innefatta särskilt för hvarje Utskott en Samling af Riksens Haglöf.
Ständers underdåniga fri! v ds ev till Kongl. Majit i anledning af Ut/kottets afgifne Betänkanden. N.B. Under Betänkandets nummer.
Grundlagens föreskrift hindrar "mig att
Den 29 Januarii,, föreslå tryckningsbestyrets uppdragande åt hvarje Utskott serskildt, och jag skulle kanske blottställa mig lör tillvitelse» att för mycket inblanda mig uti hvad på Utskottets godtfinnande endast må bero, om jag föresloge, att Utskottetts möda med uppsigten öfver tryckningen skulle i någon mon kunna minskas der. igenom att Utskottet bland sina Ledamöter utsage ett ringa antal till utgörande af en Pub• blicitetsBeredning..
Jag anhåller om Remiss af detta anförande till ÉxpeditionsUtskottet.
Bilagor till PleniProtocollet för den 1 Februarii.
Herr von Hartmansdorff, Hugu fl: Få Landers, och må hända icke något lands representationssätt torde, ehuru sällan Riksdagarne hos oss inträffa, vara så kostsamt som vårt, i anseende till Riksdagsmännens mängd, deras fördelning i 4 Stånd och deraf följande omgång, vidlyftighet och långsamhet i målens meddelande och afgörande.
Kostnaderne för sisdidne Riksmöte, som varade ungefär 8* månad., uppgingo till omkring 184*00° Riks, Den I Februarii. 8r Riksdaler, oberäknadt
Riksdagsmännens underhåll denna långa tid och oagtadt Talmänstafflarnes indragning under de 3:ne sista månaderna.
Denna åtgärd till besparing var visserligen den första, som borde vidtagas, men ännu en annan synes mig återstå, och den skall blifva föremålet för denna vördsamma framställning.
Då alla protocollsUtdrag och Betänkanden m. m. skola femfaldigt utskrifvas, så fordras dertill en talrik Canzlibetjening; men den sy* nes vara talrikare än som behöfves och frikostigare aflönt äo som vederborde.
Det förra bevises deraf, att personer, utom deras ordi-i narie tjenst kunnat på en gång innehafva be^ fattningar i ett eller flere Utskott, eller der och i StåndsCanzlierne.
Det sednare synes vara tydligt deraf, att betjeningen vid Ståndsoch UtskottsCanzlierne haft ifrån io till 2* Riksdaler på man om dagen, det är mera än mången vald Riksdagsman har af sina committenter, mera än många sjelfskrifna kunna be-« stå sig, och mera än som behöfves, emedan den stora skaran af sökande vitsordar, att man kan få biträde för mycket bättre köp, isynnerhet, som arbetet till en stor del består af renskrifning.
StåndsCanzlierna kostade under loppet af sista Riksdag 42,750 R:dr, hvaraf BondeStåndets Canzli allena 15,930
R:dr eller omkring Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. I Afd. 6. 82 Den i Februarii, 5,000
R.:dr i månaden för dem samtelige.
UtskottsCanz, lierne kostade 37,280 R:dr, hvaraf StatsUtskottet 12,750 och OeconomieUlskottet 7,280 R:dr; det är för det förra Utskottet omkring 50 R dr Banco om dagen, eller efter det pris, af 8 skillingar Banco arket, som nu är gällande för renskrifning, valuta för 300 ark.
Dylika kostnader synas i närvarande om* ständigheter, då de skattdragande så högljudt beklaga sig öfver* utskyldernas tyngd, kunna och böra förminskas.
Riksdagsordningen har gått så långt i omständighet, att dess 24 §. till och med upptager antalet af den betjening! som i Stånds- och UtskottsCanzlier må användas.
Bestämmelserna i detta lagrum böra dock icke kunna anses annoriunda än såsomen gräns, hvarutöfver man ej bör gå, och följagfc— ligen ej såsom en befallning till vederbörande, att antaga så talrik betjening, antingen man behöfver den eller icke.
Ar denna förutsättning rigtig: så bör det stå hvarje Riksstånd, eler Utskott fritt att antaga en så fåtalig betjening, sorn de kunna inskränka sig till.
Om Ståndens Canzlier vill jag bär ej så egenteligen tala, emedan de redan äro bildade, och förmodeligen icke för denna gången blifva inskränktare än tillförene, utan håller mig förnämligast till UtskottsBetjeningen.
Fordom brukade UtskottsLedamöterna skrif.) va sjelfva, hvilket synes af 14 §• i 1723 åfS FUksdagsördning, der det heters ”En af de Deputerade, elier, när Stånden det behaga!
Den 27 Januarii. 13 någon annan, förer pennan och författar
Depu-' tationens betänkande.”
Sä tillgår det för när-i varande i Norrige, hvarest Protocollen föras och Betänkanden uppsättas både från Stortin-i get och dess, mot våra Utskott svarandes Comitéer, af Storiingsmännen sjelfva och der ingen Stortingsbetjening, utom en Archivarie, finnes.
En sådan enkelhet och deraf följande möjlighet till besparing, är här icke för ögonblicket att påtänka; men att Canzligöromålen i ett Utskott såsom Stats skulle kunna besörjas för 500 eller 750 R:dr i månaden, i stället för 1500, det är med f eller i af den från förra kostnaden, synes man utan betänklighet kunna antaga, för att i möjligaste måtto kunna åstadkommma en sådan besparing, vå^ gar jag vördsammast hemställa till Högloflige Ridöerskapet och Adeln:
Att anmoda samtliga Utskotten pä förhand öfverenskomma m-d de personer, som de till Secreterare antaga om någon viss vedergällning för hvarje mia nåd, emot hvilken Secreterarne ansvarade Utskotten för göromålens ordentliga bestridande genom betjening, som Secreterarne sjelfva antogo; och borde denna vedergällning föreslås och bestämmas på sätt 24 §.
Man kunde då göra en icke obetydlig besparing och någorlunda säkert beräkna Riks^ dagskostnaderna, samt vara så mycket mera 84 Den X Februarii, förvissade om ett flinkt arbete, sorn man blott hade en man att hålla sig till.
Om detta Memorials meddelande åt de öfrige Respective Stånden , och remitterande till StatsUtskottet, anhålles vördsamiigen.
Af föregående Riksdagars handlingar har jag tyckt mig finna, att Utskottens Betänkanden, i anseende till formen mera likna aihandlingar öfver ämnet, än de tydligen uttryckta förslag till beslutet deröfver, så snart det icke är fråga om anslåendet eller besparingen af någon viss summa, om uteslutande eller förändrad redaction af något visst lagrum.
Följderna deraf äro, att den afhörande Riksdagsmannen ej utan desto starkare minne kan vara viss på hvad han bifaller eller afslår, då proposition till det ena eller andra ai Talemannen göres, att ExpeditionsUtskottet ej heller genast kan inse hvad som är meningen, att eft inskränktare eller vidsträcktare tydning deraf möjligen skulle kunna göras, om ej Utskottet på granskningen af de ötriga Utskottens Betänkai. den använder en tid, som eljest skulle kunna besparas eller bättre begagnas.
Till afhjelpande af dess olägenheter, vå-j gar jag vördsamast föreslå; Den 3 Februarii, 8 S Att Högloflige Ridderskapet och Adeln måtte anmoda samtlige Utskotten, att alltid i slutet af deras Betänkanden, synnerligen då de äro af vid. träcktare omfattning, göra en kort framställning af d räs förslag, hvilken må tjena Stånden till öfversigt af det hela, och till bestämd rättelse vid beslutets fattande; samt att detta sammandrag för att genast falla i ögonen på den läsande, matte urskiljas från den öfriga texten, antin* gen genom en bredare mariginal eller anföringstecken i brädden.
Bilagor till PleniProtocollet för d 3 Februarii, förmiddagen.
Då en del af de anmärkningar och invändningar af sorn åtskilige biand Ridderskapets och Adelns Ledamöter blifvit gjorde, emot den motion jag vackt, om tillåtelse tor åhörare 86 Den 5 Februarii, att under iakttagande af Reglementarisk* föreskrifter, få öfvervara vissa Plena inom detta Stånd, är af en sådan beskaffenhet, det framtida läsare af Ståndets Profocoli, skulle möjligen kunna hänföras till den tanken, att mindre väl betänkte, el er, hvad ändock vöre oxättvisare, att mindre granlaga motiver varit driffjäder till förenämnde motion, nödgas jag nu för ett ögonblick återföra uppmärksamheten på vissa framställningar och satser i de dictamina mot motionen, som synas mig egentligast kunna leda till misstydning om dess grunder.
Det är derföre, förnämligast, vid Friherre Boijes och Grefve Löwen hjelms utlåtanden, som jag vill uppehålla mig, emedan dessa, så val innefatta hvad de andra värde Ledamöterne hufvudsakligast anfört, såsom äfven emedan de uppväckt, genom den talang i sammansättning och den värma i styl, som utmärka dem, en måhända särskild uppmärk* samhet.
Begge dassa värde Talare hafva uppställt sina critiska argumenter, på den för hvarje anmärkare mäst förmånliga grund, att egentligast betragta det ämne han ogillar, under mörka synpunkter och blott framställa de missbruk, han tror deraf skulle möjligen kunna uppkomma; och där de någon gång tillåtit sig ett slags erkännande af idéens rigtigbet i en upplyst och constitutionel Stat, hafva de omgifvit detta erkännande med så många svåt righeter, stt äfven denna, af dem afskiljde förtjenst i motionen bör hos den, af deras Den 3 Febranurii. 17 utlåtanden uppskrämde läsaren Inblandas i den öfriga fördömelse, hvartill de synts bestämma denna motion.
Införandet af en Inrättning, som i secler existerat i England, som länge varit i Frankrike, och som våra Scandinaviske medbroder Norr-, männen äfven infört.
Dessa länder äga ju, likasom Sverige, constitutionelie styrelseformer, ochiäro ju likasom Sverige , Monarkiska Stater, och jag känner intet historiskt factum som bevisar att denna ifrågavarande offentlig-: het under revolutionsfria tider bland deras lagstiftande församlingar in lort demagogien i Nationalrepresentationen, gjort demagoger till representanternes principaler, förvandlat patriotismens rena språk, i våldets rysvärda utrop, förstört samhällets lugn och revolutionerat Staten.
Jag känner ej något sådant factum, emedan jag ej tror mig böra framställa Staters, i revolutionstillstånd förelällne uppträden, der alla tillfällen af upprörde sinnen begagnas för att störa ordningen och tillfredsställa enskilte begär på det allmännas bekostnad, när jag talar om stadgandet af en författning som står i förening med Statens Grundlagar, Nationens upplysning och lugna sinnestillstånd* Jag tror mig ej, för bevisningen af mm sats, böra söka jemtö reiser bland händelser, förhållanden och tidskiften som ej äga likhet, eller öfverensstämmelse med de närvarande.
Jag talar ej till känslan och inbillningen, för att genom olämplige exempel, pathetiskt fratnttällda, uppröra och förfära dem, jag talar till 88 Den 3 Februarii, det lugna, eftertänkande förståndet, och jag frågar det, om närvaron vid våra öfverläggningar, af ett inskränkt antal tysta åhörare, som vi sjelfve valt, skulle leda till samma förskräckande uppträden i Sverige, som den franska frihetsyran tillvägahragte i Frankrike, under ett flerårigt revolutionstillstånd
Äga vi då icke mera lagar och Styrelse som åtlydas?
är då vårt land ej mera bebodt af enci* vilicerad och redligt sinnad folkstam? äga vi inom oss, minsta spår till de länge arbetande driffjädrar i Franska Nationens sinnen, till de missbruk af magtägande, som gjorde Revolutionens utbrott der, omöjlige att förekomma, om än stormande Nationalförsamlingar, och framträdande demagoger ej bidragit till deras grymma fortsättning
Man har såsom styrkande exempel för anmtrkningarne mot offentligheten, framställt Franske demagogerne under Revolutionen.
Men månne deremot ej skulle kunna framvisas dylike skadlige individers tillvaro i länder, der offentlighet i NationalRepresentationen ej är tillåten?
Den 5 Februarii, 89 långt hänföres hon ej, denna detnagogie, af ea så till sägande nygirig känslas uppmuntrande bifall?
Allmänna vettet och rättskänslan återvunno småningom deras i Svenska sinnet uppnådde öfverlägsenhet.
Det stora steget till förädling är gjordt, och den tillfredsställande upptäckten måtte ej hafva undfallit den uppmärksamma forskarens blick , att sedan denna tid hafva demagogiska skrifter och smädliga beskyllningar blifvit mera allmänligen ogillade, eller emottagne med den fullkomligaste liknöjdhet.
I andra constitutionella Stater, beredes genom tryckfriheten tillfälle för allmänna uppmärksamheten, att i politiska ämnen, öfver administrativa åtgärder, och enskilt» befattningsägandes tjensteförrättningar, finna en vägledning för ett rättvist bedömande.
Der ut^ komma från alldeles tito satta källor, anmärkningar, refl.
xioner och omdömen öfver dessa ämnen, och läsaren tvingas ej att se eridken, utan att med detsamma lära känna den criticersde handlingen och dess motiver.
I England, der alla lagliga friheter begagnas till det medborgerliga förståndets förmån, och der man med hvarje pplitiskt m del som offentligen synes, åsyftar att ännu närmare fästa allmänna interesset vid grundvalarne för landets 9° Den 3 Februarii. bestånd, i England finnas skrifter, som, härflutne från medelpunkten emellan de tvänne ytterliga principer, genom hvars friction Engelska Statskroppen äger lif, tydligast framställa det rätta.
Här äro allmänna vettet och rättskänslan sig sjelfva lemnade; här äro de sina egna ledare i den irrgång af stundom ensidiga och bittra raisone men ter öfver förenämnde ämnen som offentliggöras; här äro de ensamme moraliska correctiver mot tryckfrihetens missbruk, och samhäilsfridens egentliga garantier mot deras skadliga följder.