Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt detta ser jag vara vitsordadt af Gr.
Sparres motion, af länsstyrelserna, af domare i orterna och af landskapermas riksdagsmän.
Dessa meranämnda 42',ooo rrdr lära motsvaras af Hr Liljewalchs fordringar hos de Dea 27 Maj f. tu. svagaste af de undsatta, hvilka, ifall af den utsökning, sorn ganska billigt föranleddes af vägrad afskrifning, skulle räka i ett obestånd, hvilket genom påföljande ödesmål skulle, i mitt sätt att se, blifva Staten vida menligare än ifVågavar. afskrifning.
Afvaktande resultatet af den undersökning härom, hvilken SlatsUtsk. lärer hafva anställt i orterna, slutar jag med upprepande af mitt åt Hr Liljevalch lemnade förord.
At dem af Ståndet, som skulle vilja närmare undersöka dessa ekonomiska frågor, recommenderar jag en i boklådorna tillgänglig skrift med titel: ”Några ord örn undsättningar/’ Gr.
Löwenhjelms anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af en ledamot af K. M:s Statsråd, Statsrådet och Ridd.
Fåhreus, hvilken å K.
Rits höga vägnar aflemnade en Dess nåd. skrifvelse till R.
St. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus:
Jag får förena mig med H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm i det yttrande han afgifvit om Ryttmästare!!
Åkerstein.
Hvad Rytlmästarens skicklighet beträffar, skall jag ej vidlyftigt yttra mig derom, sedan Gr.
Löwenhjelm, sorn äger så mycken sakkännedom, på ett lör Ryttmästare» Åkerstein så smickrande säll nu derom talat.
Jag anhåller blott för R. o. Ad. få upplysa, huru det arfvode tillkommit, som han innebar, och i afseende hvarå StatsUtsk. fästat uppmärksamhet på revisorei nes anmärkn.
Det tyckes, söm revisorerne ansett, att Ryttmästaren Åkerstein erhållit ifrågavar. arfvode af 600 r:dr endast för uppsigt!* n öfver sadelmodellerna.
Ail delta likväl icke är förhållandet synes tydligen af K.
M:s nåd. bref af den 18 Febr. 18i2, hvilket grundar sig på en und. anhållan från mig, såsom davar.
General-adjutant för armeen. R. o.
Ad. torde tillåta mig att uppläsa följande Utdrag af K.
M:s nåd. bref af den 18 Febr. (832, ang:de gjord hemställan om ett årligt arfvode af 600 r:dr b:co till Ryttmästaren Åkerstein. då det är af särdeles vigt att äga välgjorda och ändamålsenliga modeller af bevärings- och utrednings-persedlar, för att, med verklig nytta och besparing för försvarsverket, kunne använda de af Rikets sednast församlade
Ständer anslagna medel till materieleus iståndsättande, J, till följe af Vålnad. befallning, till sådana modellers anskaffande , äfvensom för ledningen vid sjelfva persedlarnas förfärdigande, användt Ryttmästaren i General-staben Nils Harald Åkerstein, hvilken, så väl under sin långa tjenstetid inom fäderneslandet, sorn ock under mångfalldiga resor utom Riket förvärfva! nödig erfarenhet och grundlig insigt uti ifrågavar. för en armee.s tjenstbarhet så maktpåliggande del af mililär-administiahonen; anhållande J i und., att sorn alla vid General-adjut,- D e il 25 M a j f. ra. expedit) för armeen befintliga arfvoden redan äro disponerade, oell tjenstgöringen ej medgifver någon ytterligare indragning af personalen vid nämnda expedition, hvarigenom bemälde stabs-officer ielte kunnat erhålla någon ersättning för hans redan hafda och allt jemnt fortfarande möda, Hyttmästaren Åkerstein alltså måtte, så länge hans ifrågavar. befattning fortfar, få åtnjuta ett årligt arfvode af 600 r:dr b:co, räknadt från detta års början, helst han icke någon lön på stat innehafver; och som WI, på de af eder sålunda anförda skäl, i nåd. funnit godt tillåta, alt Ryttnrästaren Åkerstein, så länge han fortfar med tillsynen och ledningen vid modellers förfärdigande för arméens beväris- och utrednlspersedlar, utan att derunder åtnjuta någon motsvarande aflöning på stat, må få uppbära ett årligt arfvode af 600 rtdr b:co, räknadt från innevar. års början, att qvartaliter till honom af Vårt och Rikets Statsconlor utbetalas — — — CARL JOHAN.
Rätteligen utdraget, intygar C. E.
Af denna skrifvelse synes det klart, att ifrågavar. arfvode ej beviljades Ryltmästaren Åkerstein för sadelmodellen, utan såsom en generel gratification eller aflöning för det uppdrag, lian fått att besörja om modellers anskaffande, och verkställande af dem, som blifvit antagna.
Delta hans uppdrag har fortfarit ända till innevarande tid.
Det som i den vägen blifvit honom anförtrodt, har med mycken sakkännedom och utmärkt väl blifvit utfördt.
Det är dessa upplysningar jag velat lemna vid banden; och i händelse de vid betänk, i öfrigt gjorda anmärkntna föranleda återremiss , hvilken jag dock för min del visserligen icke påyrkar, så hoppas jag, att Utsk. vill ånyo taga denna fråga i öfvervägande, och lemna uppmärksamhet åt de förhållanden jag ådagalagt.
Efter jag har ordet, anhåller jag äfven att få fästa uppmärksamheten vid ett annat utlåt, i samma betänk.
Uti 26 §:n, vid fråga örn de utgifter, som blifvit gjorda för reparationer vid Marieberg och Haga lustslott, yttras i sednare punkten röride Haga: ”Enär deremot kostnaden för reparationsarbetena vid Haga lustslott synes vara för Forti”fications-verke. t fullkomligt främmande, bar Utsk. funnit skäl ”tillstyrka, att R.
St. hos K. M. i und. anhålla, det beloppet af sistnämnda kostnader må af de lill Haga lustslott ”anslagna medel Fortificalions-afdelningen godtgöras.”
Man torde så mycket mindre lämpligen kunna fordra, att de anslag, som för Haga slolt blifvit beviljade, skulle ersätta denna kostnad, sorn dessa reparationer icke blifvit verkställda för slottets räkning, utan för ett alldeles främmande ämne.
Jag har ansett det vara min skyldighet att fästa uppmärk - Dell 27 Maj f. m. samlielen derpå, alt såsom orden h/ir äro stal ida, skall det ovillkorligen se ut, som dessa medel blifvit utgifna, för att ersätta kostnader, livilka blifvit gjorda för slottets räkning.
Detta är likväl ej förhållandet; de ifrågavar. medlen hafva, såsom Hr Peyron upplyst, blifvit använda för de oundgängligen nödvändiga reparationer i och för Aggei luis’ Hästjägare-detacheroents inqvartering vid Haga.
Delta detachement skall ovillkorligen hafva inqvartering, hvarhelst elei blifvit förlagdl.
Att således statsmedel dertill måste i alla händelser utgifvas, är klart, likasom att de ifrågavar. kostnaderna äro främmande för lustslottet, och kunna under ingen synpunkt billigtvis dess anslag påföras.
Det var endast detta förhållande jag velat hafva äran upplysa.
Då de flesta, vid de särskilda revisionerna gjorda och af H. StatsUtsk. godkända, anmärknlr röra regeringsärenden, hvars slutliga bedömmande öfverlemnats till Const.- TJtskrs handläggning, anser jag mig för det närvar, böra undertrycka allt omdöme öfver dessa.
I afseende pä de flesta af de öfriga, har H.
Utsk. funnit, dels att de af vederbör. embetsverk afgifna förklaringar varit tillfyllestgörande, dels att förhållandena i öfrigt vore sådana, alt anmärkntne antingen borde förfalla eller åtminstone icke kunde föranleda till någon åtgärd.
Hvad de få återstående beträffar, vill jag, saknande i de flesta fall närmare kännedom rörtde special-förhållandena, inskränka mig till alt yttra löija lide :
I afseende på den, sidan 5j , §:n 154, omnämnda an märka. rörtde Kronans förlust på reqvirerade men icke begagnade spanmålsposter för Jemtlands län, får jag fästa uppmärksamheten på svårigheten, ja sjelfva omöjligheten, — då Statens auctorileter skola befatta sig med undsällningsväsendet, — att på förhand kunna bestämma verkliga behofvet och för hvad pris detta, i annan d. v. s. vanlig väg, skall kunna uppfyllas.
En auetoritel har då endast i utvägar att välja, antingen alt fordra det minsta och förutsätta de mest gynnande förhållanden, och då utsätter den sig, på sätt färska exempel utvisa, för förebråelsen att hafva försummat deras intresse, för hvilka den skall vaka, eller att förfara på motsatt sätt, och då kan det, med hästa välmening, gå henne såsom Hr von Törne, eller att behofvet för bättre pris i enskild väg kan fyllas, och att sålunda hvad Staten anskaffar blir obegagnadt Jag tror sålunda, att enda correctivet emot misstagen på begge hållen, är. att vänja allmänheten vid den tanken, att den måste sörja för sig sjelf, och att inskränka Statens biträden till att bereda den flitige arbetsförtjenst, då spanmålsbrist och andra ofördelaktiga conjuncturer tvinga den enskilda näringsidkaren alt inskränka sitt begagnande af arbete.
Den 27 Maj f. m. a63 I afseende på hvad sid. 65, §:n 167, omförmales, rör:de de f. d. Gonsuln i Algier, J. F. Schultze, anslagna löne— förmåner, anser jag inig, ehuru Ulsk. ej funnit revisorernes anmärkn. föranleda någon åtgärd, böra nämna, att under närvar. förhållanden kan denna utgift icke utan men försvenska handeln umbäras.
Sedan Algiers eröfring af Fransmännen, har staden af detta namn blifvit den vigtigaste punkten i hela Medelhafvet för Svenska exporthandeln och särdeles för Svenska sjöfarten, hvilka varit i starkt årligt stigande.
Orsaken är den fria handel, Franska Reger;n beviljat denna coloni.
Men då ännu coloniens export är ringa, och sålunda en consul ej kan genom commissioner till upphandlingar förtjena någonting, och lefnadskostnadeu är särdeles dyr, så länge nästan allt måste hemtas från Europa, kan icke en consul derstädes umbära det löneanslag
Hr Schultze åtnjuter.
Med anledn. af hvad Utsk. anfört sid. 66, §:n 169, rör;de artilleri-fördelningens skuld för vissa inteckningar i Mariebergs egendom, har jag ansett mig böra väcka en motion, som jag härmedelst får aflemna.
(Se Bil. fält. A).
I afseende på den, sidan 7!, §:n 187, föreslagna underd. hemställan till K. M., om vidtagande af sådana föreskrifter, hvarigenom må förekommas, alt anvisningar å anslaget till rese- och Iractamenls-kostnader för militära embete- och tjenstemän äga rum, sedan detsamma för året till hela dess belopp utgått, får jag fästa uppmärksamheten derå, att, på sätt K.
Krigs-coll:m i dess afgifna förklaringar upplyst, detta anslag ej kan betraktas annorlunda, än som ett förslagsanslag, och att, i händelse Utsk:s föreslagna hemställan skulle vinna bifall, det lätteligen kunde inträffa, att om något år, sedan anslaget till fullo blifvit användt, sådana resor i och för Kronans tjenst ytterligare erfordrades, alla tillgångar skulle saknas, och sålunda, oaktadt behofvet, man nödgas inställa deras företagande.
Jag tror derföre det rätta vara, att H. Utsk. på 3:
Ije hufvudtiteln uppför för delta behof ett anslag, någorlunda motsvarande medelåtgången under förutgående åren, men med obehindrad rätt för K.
M. att, till betäckande af möjligen uppkommande brister, begagna sådana medel under samma h 11 fv tid titel, hvilka i allmänhet äro till
Dess höga användande öfverlemnade, såvida icke II.
Utsk. skulle finna lämpligare, att ifrågavar. anslag finge såsom ett förslagsanslag godlgöras titeln, efter verkliga åtgången., utan beräkning af hvarken brist eller öfverskott.
I afseende på Utsk:s tillstyrkan, sidan 83, §:nat3, rörtde Saltpeter-comiteVns upplösning, och öfverlemnande! af de ärenden, den ombesörjt, åt K.
Krigs-collegii artilleri-afdeln., vill jag endast yttra den önskan, att denna afdelnts många andra olikartade göromål måtte tillåta den, att egna den för Rikets försvar och för de norra orternas ekonomiska bestånd så vigtiga salpeternäringen samma upplysta och a64 Den aj Maj f. m. verksamma hägn, som K. comiteen haft tillfälle lemna, oell sam från en årlig tillverkning af 2 å 3,000 lisp:d uppbragt den till 26,000 lisp:d, oell alt förvaltningskostnaderna måtte blifva lika ringa, som de under comiteens tid varit.
Särskildt anser jag mig böra, ehuru troligen öfverflödigt, fästa uppmärksamheten derå, att de vid comiteen anställde tjenstemän, såvida deras tjenstebefattning ej kommer att fortfara, böra, i likhet med hvad vid dylika tillfällen alltid ägt rum, bibehålla deras förra löner.
Att comiterade sjelfve aldrig uppburit några arfvoden eller annan penninge-ersätlning, torde jag icke behöfva omnämna.
Då man, vid genomgåendet af ifrågavar. utlåt., knappast tinner någon enda anmärkn. vid någon åtgärd, beroende af ”Rikets collegier och förvaltande verk,’’ hvilken Utsk. ansett å B.
St:s sida påkalla något vidgörande; så är det icke utan en stor, och särdeles för den som har den äran sjelf tillhöra ett Rikets colbm, smältande öfverraskning, man läser följande slutmening, (sid. 8 5).
'Då Utsk. rör:de de af revisorerna anmärkta förhållanden, hvilka icke blifvit till Const.Utsk:s handläggning öfver”lemnade, för hvarje särskild fråga funnit föga alt tillägga ’'eller föreslå, kan likväl Utsk. icke uraktlåta att till R.
St:s ”uppmärksamma ompröfvande af statsmedlens förvaltning ”framställa följande öfversigt deraf.’’ ”Med förbigående af de vigtigare frågor, hvilka här ”endast få anmälas såsom handlagda, och äfven äro uti §jj:n ’’3, 5, 6, 67 och 131 omnämnda, såsom gifna anlednlr till ”en mer omfattande granskning af Riksstyrelsen, återstår ett ”större antal anmärkntr, visserligen rör:de ämnen af mindre ”omfång, men hvilka samfäldt dock vittna om den ringa ”uppmärksamhet, åtskilliga af Rikets förvaltande verk lemnat ’åt revisorernes ofta förnyade erinringar om en sparsamma”re hushållning i detalj, hvilka erinringar, i stället att föranleda und. förslag till afhjelpande af länge öfverklagade ”brister, endast synas hafva framkallat förklaringar (sid. 3, ”14, 62, 76), egnade att undanrödja de lagliga skälen till ”anmärkntr, dervid understundom uttryck blifvit begagnade, ”synnerligast år 1836 af K.
Krigs-colhm, Förvaltningen af ”sjöärendena och Convoj-commissariatet, som synas mindre ”lämpliga vid bemötande af den andra Statsmaktens grund”Jagsenliga åtgärder.” ”Utskottet tvekar ej att uttrycka dess på här ofvan an”förda facta grundade öfvertygelse, att uti statsförvaltningen ”misshushållning i flera fall ägt rum, och att R.
St:s reviso”rers derom förnyade anmärknrr uti ingen väsendtlig mån 'verkat till en bättre ordning eller lill undanrödjande af så’’dana brister i styrelseverkens organisation och förvaltning, * hvarigenom en noggrannare vård om Statens medel bort ”inträda, hvarföre Utsk., jemte de särskildta ofvan föreslag - Den 27 Maj f. m. ’’n;i nnd. sk lifv elser, tillika föreslår R.
M. ”anhåll a.;" ”del sådana föreskrifter måtte meddelas Rikets collegier ”oall förvållande verk , hvarigenom desamma på det stiän”gaste till förbindas att med största noggrannhet eftei komma ”hvad .K. M., på grund af R.
Sits beslut oell gällande la”gar, velat dein anbefalla; börande desamma hafva ingen ’’mödn ospard, alt uti hvarje deni åliggande förvaltningsgren ”iakttaga den största sparsamhet och hushållning, samt att ”med skyldig grannlagenhet bemöta de anmärkntr, sorn af ”R.
Sits revisorer göras emot deras förvaltning och räkenskaper.
Då man i den nu upplästa delen af Ulsk;s Iretänk. vill söka den tankegång, simi (ört till dess stränga hemställan, linner man visserligen först, att Utsk. såsom v i g t i gare benämnt vissa frågor, som skola gifva anleda, till en iner omfattande granskning af Riksstyrelsen.
Men då man efterser de ,i afseende härå åberopade §§, upplyses, att samtliga dessa frågor röra åtgärder, der collegierna och förvaltande verken endast verkställt K.
M:s beslut, och som sålunda, långt ifrån alt hafva bort underkasta dessa verk den förutnämnda beskyllningen, att icke hafva efterkommit hvad K. M., på grund af R St:s beslut och gällande lagar, dem anbefallt, — en -beskyllning, hvarom för öfrigt uti ingen af de vid revisionerna gjorda anmärknrr ett ord förekommer, — i afseende på dem endast antyder, att de egnat Konungens bild skyldig hörsamhut.
Det kan således icke vara dessa, utan de strax! efteromnämnda anmärkn:r ”rörande ämnen af ”mindre.omfång, men hvilka dock samfäldt” (skola) ”villna om ”den ringa uppmärksamhet, åtskilliga af Rakets förvaltande ”verk kemnat åt revisarerne.s ofta förnyade erinringaromen ”sparsammare hushållning i detalj,” hvilka föranledt den föreslagna skrapan.
Om man, efter Utskcs egna hänvisningar till sidorna 3, 14, 7*5, efterser hvilka de revisorernes er inringar varit, sorn, ”i stället att föranleda und. förslag till ’’afh jelpande af länge öfverklagade brister, epdast synas haf”va framkallat förklaringar egnade att undanrödja de lagliga skälen lill onmäikntr,” finner man, sid. 3, ingen anmärkn. rörtde någon åtgärd, sorn varit beroende af något colhm eller embetsverk; sid. 145 ingen anmärkn., sorn icke Ul|k. förklarat antingen fullständigt eller nöjaktigt upplyst, eller af andra skäl kunna förfalla; sid. 6a, att af 3 anmärkn;!1, en för del närvar, icke ansetts erfordra någon åtgärd, en blifvit underkänd och den 3:dje ej ansetts föranleda till någon åtgärd; och sid. 76, att Utsk., i afseende på 7 der omförmälda anmärknjr, yttrat, att en må förfalla,1 en icke påkalla någon åtgärd, och de öfriga 5 lemnäs utan afseende.
Det kan således icke gerna vara dessa anmärkn:r, som föranledt nyssnämnda yttranden af Utsk.; men om deremot, 7 H. 34 2 GG Den 27 Maj f. m. på slitt vissa reservationer lala förmoda, anledntn hem tafs från de många amnärkn:r i obetydligare ämnen, hvilka vid revisionerna blifvit gjorda, men sorn af Utsk. blifvit föi bigångna, så bade det måhända i så fall ieke varit en obillig fordran på Utsk:s rättvisa, att dessa anmärkn:r, i hela deras belydelserika skick, jemte de deröfver gifna förklaringar, blifvit af Utsk. framställda, så att .RiksSttns ledamöter och Svenska allmänheten, utan att behöfva genomgå 3 tjocka band revisionsberättelser, kunnat bedomina, huruvida dessa anmärknrr verkligen gåfvo anleda, lill det fällda omdömet, och icke af delta möjligen missledas, att tro deni innehålla helt annat än hvad sorn i verkligheten är förhållandet.
För nit. visa verkliga halten afen stor del nfdessa små anmärknlr, ■viii jag exempelvis anföra 2:ne rör:de Krigs-coilegii Fortifications-afdelnls förvaltning af de till försvarsverket anvisade extraordin.-anslag för år 1833»
(Se i835 års rev.berättelse siri. 76 och förklar, sid, 77).
Revisorerne hade nemi. anmärkt, dels att, vid befästningsarbetena vid Carlberg och Carlsborg, extra förplägningar blifvit utdelta utan särskilda generalorder derom, dels såsom en ofullständighet i Fortifications-departrs räkenskaper, att behöriga verificationer för 2tne partier uppköpta medicamenter saknades.
Fortificationsafdelntns förklaring upplyser, dels att de anmärkta extraförplägningarne endast blifvit utdelta, dä kallare luft eller svårare kyliga stormar för bevarande af soldaternes helsa sådant fordrat, och tiden ej medgifvil att afvakta skriftliga generalorder, dels att de såsom saknade omnämnda verificationerna, med litet mera uppmärksamhet af Hrr revisorer, kunnat igenfinna i det verificatiomband, som omfattar anmärkntsmålen.
Beträffande sistnämnda förhållande, lägger jag ingalunda
Hrr revisorer, med deras mångfalld af under få månader hopade göromål, lill lust, att de ej sjelfve funnit detta, men väl, att, innan de låtit en i verkligheten obehörig anmärkn. gå till R.
St., de ej förut satt vederbör, i tillfälle att lemna nödig upplysning om förhållandet.
Da Utsk. yttrat, alt understundom uttryck blifvit begagnade, sy n n e r
I i g as t af vissa uppräknade embetsverk, som synts mindre lämpliga vid bemötandet af den andra Statsmaktens grundlagsenliga åtgärder, tyckes delta yttrande innebära, alt äfven andra än de uppräknade verken på detta sätt sig förgått, ehuru ianindre grad. iVIen jag uppmanar H.
Utsk. att uppvisa någon förklaring, deri dessa andra verk glömt den aktning, de varit skyldiga en auctoritet, som talat i R. Sl:s namn.
Tverlom tror jag, att man Öfverallt skall finna den lugna sans och den hofsamhet i språk, som anslå en offentlig myndighet, och som man måhända någon gång skulle kunna tro sig äga anledn. önska lika noga ihågkommas, då afdelningar eller medlemmar af den Statsmakt, sorn representerar folkselemenlet, talar till eller cm den Statsmakt, hos hvilken våra grundlagar och våra Den a- Maj f. ra. seder nedlagt nationens majestät, oell hvats i o k t tagande t iliden man minskar fri hel et» af de omdömen, hvartill folkrepresentanten är berättigad.
Beträffande de särskildta utpekade verken, sa uppmanar jag I).
Utsk. atti Krigs-eollegii år i8>6 algilna förklaringar upptäcka något, som afviken från den typ, jag nyss förklarat utgöra allmänna karakteren af de afgifna förklaringarna.
Lika är förhållandet med Sjöförvaltningen.
Måhända har Utsk. här afsett eft särskildt afoidföitn afgifvet utlåt. (sid. 6j och den deri förekommande tirad: ”att sednare tiders revisioner af statsverkets räkenskaper allt mer och mer lyckas antaga den riktning, ”alt göra dem lill yttringar för hvarjehanda utgjutelse!' af ”opinioner och hugskott, från ämnet mer eIler mindre afskilj”da, till ingen egentlig påföljd ledande, och således utan allt ”annat ändamål, än det obehag, sorn blotta framställningen ”kunde framkalla.”
Denna tirad, som jag skulle önska vara obefogad, och som jag äfven skulle önskat icke på delta ställe hafva blifvit yttrad, innehåller dock endast en opinions-ntgjutelse, hvartill måhända dåvar. ordform i Sjölörvaltningen kunde anses lika berättigad som de medlemmar af R.
St , hvilka tillåtit sig lika problematiska yttranden rör:de Konungens embetsverk ; och skulle jag för min del tro, att rälta sättet, att å ömse sidor afböja sådana, är, att icke visa sig hafva blifvit dem varse.
Det tredje utpekade verket är Convoj-commissariatet, hvars år i8>6 afgifna utlåt., — jag erkänner det, — är afFaltadt meden särdeles värma.
Den torde dock måhända kunna äga anspråk på något undseende, dä man erinrar sig den ton, i hvilken nyss förut sista riksdagens StatsUtsk. affatta! sitt utlåt, om detta verk, och sorn svårligen kunde undgå att djupt såra de aktade och redliga män, som dellogo i dess styrelse.
Uti försatsen till den mening, som slutar med förslaget till den ifrågasatta skrapan för Rikets collegier och förvaltande verk, uttrycker Utsk , såsom skal för denna dess på förut anförda fada grundade öfvertygelse, alt uti statsförvaltningen misshushållning ägt rum, och att R.
St:s rerevisorers derom förnvade anmarkntr uti ingen väsendtlig mån verkat till en bättre ordning eller till undanrödjande af sådana brister i styrelseverkens organisation och förvaltning, hvarigenom en noggrannare vård om Statens medel bort inträda.
Då följden af denna försats varit den ofta omnämnda skrapan, måste sålunda den anmärkta misshushållningen i statsförvaltningen varit de förvaltande verkens, och af sådan art, alt den ådagalagt bristerna i deras organisation och behofvet af denna förändring.
Jag uppmanar II.
Utsk., att i de af dem anförda facla, lill och med om raan tillägger dem, revisorerne vidrört men Utsk. förbigått, uppsöka några, sorn kunde rättfärdiga ett sådant omdöme, äfven om deribland skulle kunna igenfinnas de smärre misstag, hvilka torde från ali större förvaltning vara oskiljaktiga.
Utsk. har näst före sin tirad om embelsverken yttrat en sats, livar» Den ij M srj f. m. r i k t i i» lif f jag fu Ukrtmligen erkänner, mén sohr jagt rVékVa skulle önska, ott Utsk. sjellt efterföljt.
Utsk. yttrar neniI., sid. 83: ”Efter alt Salunda uti en serie hafva genoitigatt ”revisorernes afgifna berättelser och, med aöledri. af de ”deri förekommande annrärkntr, hafva vidtagit de åtgärder, ”sorn, med stöd af Riksd.Ordnts 2g:de §, ålegat StatsUtskv, ”samt i öfrigt till R.
St:s vidare ompröfning hafva framlagt de ”erinring ir, sorn vid hvarje punkt af revisionsberättelserna sig ”förete, har Utsk. likväl trott, att denna från framfarna riks”dagars praxis hemtade ordning för behandlingen af stats'hevisioner icke Uppfyller sitt ändamål, då den blött framställer en styckad bild af statsförvaltningens gång, hväri”génöm R.
St. icke heller blifva i tillfälle att trti ett sant”111 örliäng öfverskåda denna förvaltning, hvilken från én ”mängd, hvar för sig mindre betydliga tilldragelser, fåtVar ”en karakter, söm endast af de spridda dalarnes sammäiYfö”1 ing blifver rätt åskådlig.”
Då jag förklarade irrig fullkomligt erkänna riktigheten af den sats, Utsk. här yttrat, får jag dock tillägga, alt jäg så föfståft Utskrs mening, afl det vöre saminanföringen af alla de spridda delarnä af en förvaltning/eller med andra ord, (lennäs résrrltatef på det hela, sorn bestämde dess karakter.
Jag tror sålunda, ätt Utsk. gifvrt en trognare, en rättvisare teckning af Svenska statsförvaltningen lindér deri tid, ifråga var. revisioner omfatta, om det — i stället för att rödast upptaga del jemförelsevis ringa antal mer och mindre betydliga tilldragelser, som ansetts påkalla anmärka , — teeknät förvaltningens resultaler i det hela.
Af de orsakér, söör* jag i början af dett 1 anförande auiydt, lemnär jag