Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men olyckligtvis är icke detta det enda hindret för R. o. Ad„ alt nu foga sig till hvad omständigheterne fordra; ty vi höra här ledamöter, sådane som min gamle vän och bekante Hr Cederschjöld, gå ut från så beskaffade motiver, åt hvilka man visserligen omöjligt kan neka den högsta aktning, men som dock stå fram såsom en död bakvigt, emot hvilken det lärer vara förgäfves att strida, emedan de snart sagdt äro omöjliga att besvara.
När man framställer sådane argumenter, som det, att R.
St. icke skola skänka bort sin lagstiftande rätt i och för antagandet af ett sådant förslag, som detta; så synes man vilja neka hvad hvarje lagstiftning borde inse och begripa, att ehuruväl man icke har någon annan utväg, än att i ett formligt grundlagsförslag, hvilket måste bära karakteren af en permanent grundlag, nedlägga en ny form, så är dock och måste 556
Den 18 April e. m. afsigten med denna grundlagsändring icke vara någon, än den, att få tillämpa den nya grundlagen på de båda lagförslag, som nu äro utarbetade och hvaraf Svenska folket länge känt sig i behof; nemi. ett förslag till ny criminallag och ett lill ny civillag.
Om man icke vill erkänna, alt detta är det egentliga och, uppriktigt taladt, det verkliga motivet till en sådan grundlagsändring, så är det icke värdt alt längre fortsätta discussionen; ty håller man sig inom den förskansningcn alt säga, att detta är en grundlagsförändring för alla tider, och att man icke bör skänka bort sin rättighet att besluta; så är detta ettdera alldeles för fromt för att kunna besvaras, eller ock vågar jag säga, att det icke är alldeles så ärligt, som man i en sådan sak borde yttra sig.
När emedlertid förhållandet nu är det, alt ledamöter hafva funnit tänkesätten vara så delade, kan man icke aunat än Införda det försök, som i dag af Hr Akerman blifvit gjordt, att framställa en så beskaffad modification af Utsk:s betänk., att R. o. Ad. skulle kunna undgå att fatta ett beslut alldeles i strid emot det, som förut är faltadt.
Detta måste vara den egenliga grundorsaken till Hr Åkermans förslag till gemensam tanka; ty eljest synes det mig vara alldeles uppenbart, alt lian för sakens skull skulle finna det vara bättre att helt simpelt, lika med hvad 2:ne Stånd gjort, bifalla Utsk:s förslag.
Jag lemnar derhän huruvida Hr Akerman bedömmer majoriteten af Husets ledamöter rätt, då han tror, att de genom en sådan vändning af saken skola finna sig mera benägne för sjelfva hufvudfrågan; men hvad jag tager för afgjordt är, att detta icke skall inträffa med sådane ledamöter, som Hr Cederschjöld, Hr Lagerhjelm och Gr.
Lagerbjelke, hvilka jag hört föreställa sig, att man skulle kunna komma från saken genom en sådan slags ändring af grundlagen, som vore en stor försämring af hvad som nu i detta afseende finnes stadgadt.
Jag vill icke nu ingå uti någon detaljering, hvarför desse Ilrrs förslag skulle utgöra en försämring, jag vill blott säga om Hr Lagerbjelms förslag, att det åsyftar nätt upp ingenting annat, än att göra behandlingen af förändringar i civillagen lika beskaffad med den af grundlagsförändringar, d. v. s. att man skulle, sedan man blifvit ense om en lag, vänta i 3 år för att med ja eller nej öfver densamma besluta, hvilket jag anser vara rent ut sagdt emot sundt förnuft; ty sundt förnuft bjuder, att man skall besluta öfver en sak, när man derom är ense, men icke att man skall vänta till dess att man blifver oense, eller snarare för att blifva oense.
Detta bör icke den värde ledamoten taga åt sig; men min argumentation kan icke blifva annorlunda.
När det finnes ledamöter, som se saken på detta sätt, och då det finnes ett annat parti, som alldeles icke vill veta af åtminstone den nya civillagen, om det också skulle gå så långt i tolerans att det medgåfve den nya criminallagens antagande; så, säger jag ännu en gång, mine
Hrr, att jag finner det vara bedröfligt att yttra sig i denna sak, ty man kan icke säga att någonting dermed vinnes.
Man yttrar sig blott för att hafva städat för sin port; och detta anser jag mig hafva gjort, då jag förklarar, att jag yrkar, att R. o. Deli 18 April e. m. 55T Ad. mätte antaga Utsk:s förslag, men att jag icke anser det vara mödan värdt att göra en sådan compliment, som den hvilken åsyftas genom Hr Åkermans förslag.
Det torde förlåtas mig om äfven jag yttrar några ord i denna vigliga fråga.
För hvarje medborgare, som med en känsla af djup smärta sett det tillstånd af nära nog laglöshet, hvaruti vi för närvarande i afseende på vår brottmålslagstiftning befinna oss, och som derföre varmt önskar, att en ny lag i detta afseende måtte blifva med det snaraste antagen, för hvarje sådan medborgare, säger jag, måste det vara af vigt att något sådant förslag genomdrifves, som i någon mån underlättar och befrämjar antagandet af den nya lagen.
Det är nr denna synpunkt, som jag nu tillåter mig alt i största korthet betrakta frågan.
Det finnes, med undantag af den siste värde talaren, ingen, som här yrkat bifall till Const.Utsk:s förslag i dess nuvarande skick; ty de, som yttrat sig i ämnet, hafva alla framställt olika förslag.
Den värde talare, som först yttrade sig, önskade autagande af en gemensam tanka, som gick derpå ut, att R.
St. skulle, sedan de blifvit ense om hufvudgrunderne för den blifvande nya lagen, ål ett förstärkt LagUtsk. öfverlemna att utarbeta detaljerne.
En annan värd talare framställde ett förslag, som innehöll, alt R.
St. väl skulle till ett LagUtsk. öfverlåta, att under liden mellan denna och nästinträffande riksdag fortsätta granskningen af nämnde lag, men att R.
St. icke åt detta Utsk. skulle öfverlemna någon beslutande rätt, den de borde åt sig sjelfve till nästa riksdag förvara.
Ehuru jag icke tror mig taga miste då jag säger, att Gr.
Lagerbjelkes förslag i hufvudsaken öfverensstämde med Hr Lagerhjelms, skall jag dock anhålla, att detta sednare förslag mätte ännu en gång blifva uppläst och alt jag derefter måtte återfå ordet.
I anledn. häraf uppläste H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, en af Hr Lagerhjelm skriftligen inlemnad uppgift å de grundsatser, han önskade måtte förklaras utgöra R. o. Ad:s gemensamma tanke, innehållande: ”l:o Beslutande rätten förblifver hos R.
St; 2:o R.
St. bestämma hufvudgrunderne; 3:o Tillämpningen af dessa hufvudgrunder uppdrages åt LagUtsk. att äfven efter riksdagens slut fullbordas; 4:o
Det sålunda utarbetade lagförslaget skola R.
St. utan förändring antaga eller ock förkasta.” Frih.
Detta förslag synes mig i några få enkla ut tryck visa oss den väg, på hvilken vi kunna komma till det äskade målet; och detta utan någon enda af de olägenheter, som man har velat förespegla oss skulle inträffa, i fall vi antaga Const.- Utsk:s förslag.
Ty ingalunda hafva R.
St. genom ett bifall till Hr Lagerhjelms förslag afhändt sig den beslutande rätten, eller öfvcrlålit till en delegation att afgöra frågor å deras vägnar.
Vi 558 Den 18 April e. m. hafva sett i ett beläuk., som kommit från LagUtsk. och som handlar om den nya criminallagen, att Utsk. säger sig vid denna riksdag omöjligt medhinna mera än granskningen af sjelfva hufvudgrunderna för denna lag; sak samma torde komma att inträffa vid en kommande riksdag, nemi. att LagUtsk. icke under riksdagens lopp medhinner någon fullständig granskning af ett så vidt omfattande arbete.
Jag tror derföre, att Hr Lagerhjelms förslag är godt och att det leder till ändamålet, och jag vågar under sådan förmodan vända mig till Hr Akerman med anhållan, att Hr Akerman ville modifiera sitt förslag till öfverensstämmelse med Hr Lagerhjelms, på det att vi måtte slippa så mångå särskilda voteringar.
Jag har redan vid ett före gående tillfälle, då en med denna alldeles likartad fråga förevar, yttrat mina åsigter i ämnet.
Jag torde således icke nu behöfva tillägga något vidare.
Men jag skall bedja att få fästa R. o. Ad:s upplysta uppmärksamhet på oanlagligheten af Hr J^agerhjelms förslag.
Detta utgår nemi. från den förutsättning, att de hufvudgrunder, som R.
St. vid en riksdag antaga för en lag, den må vara civil eller criminel, skola vid en påföljande riksdag blifva alldeles oförändrade, och att R.
St. då icke ens skola äga rätt att i dessa hufvudgrunder besluta någon förändring.
Nu innehåller likväl Reg.F-.s S7 §, att förändringar i lagarne; (således äfven i grunderne för dem), kunna vid en och samma riksdag både väckas och af R.
St. antagas; hvadan det således kan hända, att de hufvudgrunder, vare sig för civil- eller criminallagen, som af R.
St. vid den ena riksdagen varda godkände, sedermera vid én påföljande blifva, uppå derom af enskilda riksdagsmän gjorda motioner, af R.
St. ogillade samt andra i stället antagne.
Alltså följer deraf, att den arbetsmethod för fullständigande af den nya criminallagen, som Hr Lagerhjelm föreslagit, icke kan äga den consistens, som gör detsamma verkställbar!; hvarföre jag tillstyrker, att detsamma måtte lemnäs utan afseende. n Hr Akerman:
För att dömma af de yttranden, som af åtskilliga ledamöter här blifvit fällde, äger jag väl icke stor anledning att hoppas ett bifall till mitt förslag; men då det är grundadt på ett noga eftersinnande, på en fast öfvertygelse derom, att det endast på sätt detsamma innehåller kan blifva möjligt att få en i sina detaljer väl sammansatt lag, så kan jag icke villfara de Hrns önskan, hvilka hafva uppmanat mig att från förslaget afstå.
Jag tror icke, att det sökta ändamålet kan vinnas på sätt Hr Lagerhjelm föreslagit.
Visserligen skulle det vara en möjlighet, jag medgifver det; men då skulle man också kunna antaga för gifvet, att R.
St. vid den ena riksdagen hyste samma tänkesätt, som vid den andra, och vår riksdagshistoria visar beklagligen prof på att så icke är förhållandet.
Hr Lagerhjelms förslag har ett stort företräde derutinnan, att det stadgar antalet af de ledamöter, som skulle sitta uti det ifrågasatta Utsk. till endast 8, då enligt mitt förslag detta antal skulle bestå al 48; men jag får lik - Den 18 April e. m. 559 väl dervid fästa uppmärksamheten på den icke mindre våsendlliga omständighet, att Hr Lagerhjelm åt detta Utsk. endast vill uppdraga en granskande rätt, hvaremot jag derjemte är böjd att tillägga detsamma en beslutande rätt.
Jag befarar, att, genom Hr Lagerhjelms förslag, skulle man komma derhän, alt, sedan R.
St. vid den ena riksdagen antagit sjelfva hufvudgrunderne, skulle de vid den votering, som är föreslagen skola ske med ja och nej vid en påföljande riksdag, helt simpelt, utan att derför uppgifva några skäl, förkasta hvad sålunda redan vore beslutadt, och jag kan således icke tillstyrka detta förslags antagande, men får tillika förklara, alt om R. o. Ad. finnér för godt att med nej besvara den propos. på mitt förslag, hvarom jag hos II.
Ex. Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller, jag då icke ämnar med någon votering besvära det H. Ståndet.
Jag ber först att vördsamt fä förklara, att jag icke uti mitt förslag inskränkt antalet af det deruti förekommande LagUtsk. till 8 personer, utan att delta Utsk., enligt samma förslag, skulle bestå af 16 ledamöter.
Dernäst anhåller jag att få anmärka, att Hr Printsenskjölds emot mitt förslag gjorda inkast förfaller, emedan R.
St. ovilkorligen alltid, så länge vår nu gällande grundlag består, äga rätt att vid hvarje riksdag gemensamt med Konungen stifta allmän civil- och criminal- samt kyrkolag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva.
Samma anmärkning gäller äfven om Hr Åkermans yttrade farhåga, att kommande Ständer skulle genom en votering kunna omintetgöra hvad föregående
Ständer beslutat, ty äro hufvudgrunderne till det nya lagverket icke på fastare grunder byggda, än att kommande Ständer finna för godt att dem förkasta, så förtjena de sannerligen icke ett bättre öde.
Öfverläggningen om Const.Utsk:s mern.
N:o 35 förklarades nu vara fulländad, hvarefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, bland de framställda förslagen till gemensam tanke, såsom det först aflemnade uppläste Hr Åkermans förslag och sedermera hemställde, om R. o. Ad. behagade återremittera Const.Utsk:s mern.
N:o 35, med förklarande, att det af Hr Åkerman afgifna förslag lill ändring af 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn. utgjorde R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Ropades starka nej blandade med ja; hvarpå H. Ex. förklarade, att han trott sig finna, att R. o. Ad. afslagit denna propos.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter. propos:
Den som vill, att i fråga om det i Const.Utsk:s mern.
N:o 35 framställda förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.- Ordn., må till Const.Utsk., såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, 560 Den 18 April e. m. hänvisas den anmärkt)., att ifrågavar. grundlagsförändring bör ske på det sätt, att dels Reg.F:s 87 § erhåller följande tillägg: ”Skulle R.
St. eller 3:ne
Stånd antaga hufvudgrunderne uti en af Konungen gjord propos. om förändring i allmänna lagen, men vilja åt LagUtsk. uppdraga alt med deras rätt granska och meddela yttrande öfver grundernas tillämpning i detaljbestämmelserne, då skall, för sådant ändamål, Utsk., genom val i vanlig ordning, ökas lill ett antal af 48 ledamöter, 12 af hvarje Stånd.” ”Sådant Utskott äge ock, om det finner det nödigt; för upplysningars inhemtande tillkalla andra lagkunnige män samt alt, då Konungen och R.
St. så besluta, efter R.
St:s åskiljande sitt arbete fortsätta, dock i intet fall längre än till den dag, då ny riksdag öppnas.
Då sådan fortsättning af Utsk:s arbeten beslutas, bör hvarje RiksStåud utse 6 suppleanter att, i fall Utsk:s ledamöter under tiden afgå, dem i den ordning de erhållna rösternes antal utvisar efterträda.
För den tid Utsk. efter riksdagens slut sitt arbete fortsätter, njöte dess ledamöter af statsmedlen det arfvode, som R.
St. bestämma.”
Och dels i Riksd.Qrdms 33 § införes ett 3 mom. af följande lydelse: ”Besluta R.
St., att åt LagUtsk. uppdraga alt, med R.
St:s rätt, öfver någon genom Konungens propos. väckt lagfråga besluta, förfares så, som Reg.
F;s 87 § stadgar;” voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvanberörde anmärkn. icke att förklaras utgöra R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Efter voteringens slut befans alt rösterne hade utfallit, som följer Ja — 15.
Landtm, yttrade, att enligt den ordning, hvari de gjorde aumärkmrne blifvit framställde, Hr Cederschjökls anmärkn. nu förekomme, och alt H. Ex. derföre finge hemställa, om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke till Const.Utsk. hänvisade den af Ilr Cederschjöld gjorde anmärkn., att ifrågavar. förslag lill ändring af 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn. hvarken är nödigt, nyttigt eller antagligt.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, att han trott sig finna, att härvid ja öfverröstat nej.
Hamilton, Hugo, begärde votering.
Den som vill, att, i fråga om det i Const.Utsk:s mern.
N:o 35 framställda förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.- Ordn.
Den 18 April e. m. 5C1 Ordn., lill Const.Utsk., såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, hänvises den anmärkning, att berörde förslag är hvarken nyttigt, nödigt eller antaglig!, voterar j«; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklaras icke ofvannämnde anmärkn. afgöra R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Vid voteringens sint befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 42.
Då, på skäl, som jag vid ett föregående tillfälle haft äran utveckla, jag icke kan finna det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, vara för landet nyttigt och sålunda icke eller nödigt, så kan jag icke annat än till prQt. nedlägga min re servation emot detsamma.
Vid samma tillfälle anhåller jag äfven att få reservera mig emot det beslut, hvarigenom R. o. Ad., efter skedd votering denna afton, undertryckt den af flere ledamöter gjorda anhållan, att, lill vinnande af upplysning, några plenidagar uppskjuta ett ämne, som i min tanka är af den vigt, alt ett dylikt uppskof icke skäligen hade bort dem förmenas.
Det beslut R. o. Ad. nu genom votering fattat, står i rak strid med grundlagens lydelse, hvarföre ja^ äfven får lill protocollet anmäla min reservation, såväl emot propos.
, som dertill gifvit anledn., som emot sjelfva beslutet.
Jag skall endast anhålla att få instämma uti den reservation, som Frih. Hamilton afgifvit.
Äfven jag anhåller att få min reservation antecknad till prot.
Ehuruväl jag icke otydligt uttryckt min mening, då frågan om det märkvärdiga uppskofvet förevar, så likväl, enär jag icke under discussionen yttrat, mig i sjelfva hufvudfrågan, får jag nu reservera mig emot det beslut, som af R. o.
Ad. i densamma blifvit faltadt.
Äfven jag anhåller, att i prot. måtte få intagas mitt namn bland deras, som röstat nej i nu föregångna votering, emedan jag anser detta beslut vara, i dessa omständigheter, och för det ändamål, som bör åsyftas, olämpligt.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde nu, att bland de afgifne förslagen till gemensam tanke, äfven förekom det af Gr.
Lagerbjelke aflemnade, hvilket i första punkten innehöll hvad R. o. Ad. redan förklarat utgöra dess gemensamma tanke, samt för öfrigt innefattade grunder för en grundlagsförändring i ämnet; 9 II. 71 ■H 562 Ben 18 April e. m. hemställande II.
Ex., om II. o. Ad. ansåge detta förslag hafva förfallit.
Hopades ja, men härvid anmälde sig och yttrade Gr.
Då det nu af R. o. Ad. antagna förslag icke innehåller någonting annat, än just precist hvad som innefattas uti den 1 punkten af mitt förslag, men detta dessutom innefattar åtskilliga andra positiva förslag; så kan jag icke annat än finna, det nämnde mitt förslag, såsom icke stående i strid med det som R. o. Ad. genom den sista voteringen har bifallit, må kunna utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Jag kan icke annat påminna mig, än att Hr Lagerhjelms förslag äfven började med de orden, att Utsk:s förslag vore oantagligt.
Om alla de värde ledamöter, som äro af olika mening, hade börjat sina anmärkn-.r på samma sätt, så skulle följaktligen, om än Hr Cederschjölds anmärkning varit förklarad för R. o. Ad:s gemensamma tanka, Ståndet, detta oaktadt, hafva fått rösta' öfver alla de öfriga.
Jag skulle deremot tro, att, då ett förslag är fullständigt ogilladt, på sätt nu skett, sä är äfven hillänget till detsamma förfallet.
På denna grund anser jag de öfriga förslagen numera icke kunna komma under R. o. Ad:s pröfning.
Jag anhöll om ordet endast för att få förena mig med Gr. Lagerbjelke.
Det förefaller mig, som vore hans rätt att få sitt förslag af R. o. Ad. pröfvadt obestridlig, enär detta förslag hvarken till sin syftning eller ordagrant är lika med det, som Frih.
Cederschjöld framställt.
Att det hade varit beqvämare, att helt enkelt förklara Gr.
Lagerbjelkes förslag hafva förfallet, det begriper jag väl; men lika begripligt måste det äfven vara, att de som hylla en motsatt åsigt, mäste äga rätt att få densamma afslagen äfven genom en votering.
Lagerbjelkes förslag, som börjar -med att förklara Utsk:s förslag vara oantagligt, innehåller vidare andra förslag, om hvilkas förtjenst jag icke nu vill ingå i någon pröfning, men hvilkas laglighet jag i allo nödgas bestrida.
Frågor om förändringar i grundlagen få nemi. icke i Ståndens plena väckas.
De kunna väckas af Const.Utsk.; men på detta sätt framställda, äro de grundlagsvidriga.
Jemte det jag till alla delar förenar mig i de åsigter, som af Hr von Hartmansdorff blifvit yttrade, ber jag att, såsom ytterligare skäl för afslag å den framställning, som Gr.
Lagerbjelke gjort om upptagande till pröfning af hans förslag till gemensam tanka, få tillkännagifva, det R. o. Ad. efter min åsigt hade bort förbehålla sig rättigheten att ingå i pröfning af detta förslag, i händelse en sådan rättighet nu skulle stå R. o. Ad. öppen.
Detta har icke skett; jag afstyrker följaktligen, att något afseende må fästas å Gr.
Lagerbjelkes anhållan.
Den 18 April e. m. 563 förena mig uti det yttrande, som af Frih.
Cederström blifvit afgifvet.
Jag trodde icke att det var vanligt, att vid en frågas afgörande R. o. Ad. beslöt en half gemensam tanka, för att sedermera tillsätta den andra halfvan.
Jag trodde, att då R. o. Ad. voterade om en tanka, var detta en fullfärdig tanka, som icke vidare behöfde completteras.
Om jag än skulle vara benägen att förena mig i den gemensamma tanka, som af Gr.
Lagerbjelke blifvit framställd, så tillstår jag dock uppriktigt, att jag anser det icke vara formenligt att så tillvägagå.
Det har, vid nogare betraktande af sättet här att lagstifta i grundlagsfrågor, förefallit mig, som om det vore en stor misstydning af grundlagen att improvisera lagar, då den minsta ekonomiska fråga icke får komma under pröfning förr, än den af ett Utsk. varit behandlad.
Jag kan således icke annat än finna, att de s. k. gemensamma tankarne böra, så vidt sig göra låter, inskränkas lill den meliere, som af Const.Utsk. blifvit framställd, och alt det är ett förbiseende af grundlagssliftarens mening, då man går derutom och framställer för tillfället, ur luften tagna nya förslag till antagande eller förkastande, utan att
Ståndet haft den ringaste besinningstid alt derom stadga sin öfvertygelse.
På denna grund kan jag icke biträda deras mening, hvilka anse, att vi böra sysselsätta oss med här framställda förslag, som åsyfta tillägg i grundlagsfrågor.
Det har blifvit sagdt af Hr von Hartmansdorff, att alla de förslag till gemensamma tankar, som bär blifvit framställda, började med att i 1 mom. förklara, detUlsk:s förslag vore oanlagligt.
Detta är ganska sant; och då nu R. o. Ad. genom den nyss försiggångna voteringen verkligen förklarat, ali detta förslag vore oantagligt, så synes mig vara klart, att R. o. Ad. i och med detsamma äfven bifallit 1 punkten i hvart och ett af de särskilda förslagen.
Men nu återslå de öfrige delarne af dessa förslag, och det är dessa tillägg till R. o. Ad:s gemensamma tanka, som, enligt min förmening, icke kunna undertryckas.
Slår man upp 56 § Reg.F., så talas der icke om att tankarne skola kom ma lill Const.Utsk. hela eller halfva; der slår: ”blifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade”.
Deruti finnes icke något förbud, alt icke R. o. Ad. må, om R. o. Ad. så behagar, få dela sina tankar i 2:ne portioner, såsom Gr.
Mörner velat förklara det, och alls icke något som tillåter ett undertryckande af de förslag till gemensamma tankar, som inom Ståndet blifva framställde.
Jag yrkar således, att Gr.
Lagerbjelkes förslag måtte få föredragas.
Fl. Ex. Hr Gr.
Jag delade full komligt Gr.
Lagerbjelkes åsigt i sjelfva saken, och ämnade votera för densamma; men jag måste medgifva, att sedan nu frågan blifvit genom votering så afgjord, att den skulle förkastas, vore det mot all form stridande, att lill pröfning upptaga nämnde förslag, hvarföre jag förenar mig med dem, hvilka bestrida vidtagandet at cn sådan åtgärd. 564 Den 18 April e. ni.
Till de Herrar, hvilka bestridt mig rättigheten att få milt förslag understäldt R. o. Ad-.s pröfning, får jag endast vördsamligen hemställa, huru det skulle hafva gått i händelse R. o. Ad., genom den förra voteringen, afslagit Hr Cederschjölds förslag till gemensam tanka, och sålunda förklarat, att Const.Utsk:s förslag icke vore oantagligt.
Man skulle då hafva sagt, att alldenstund det i mitt förslag står, att Const.Ulskis förslag borde förklaras oantagligt, så, enär R. o.
Ad. genom votering förklarat, att detsamma icke vore oantagligt, vore mitt förslag i följd deraf förfallet.
Nu, dä Const.Utsk:s förslag blifvit förklaradt för oantagligt, säger man på samma sätt.
När skulle således milt förslag hafva kommit under ompröfning?
Jag anhåller, att den voter.propos., hvarom nyss voterades, måtte varda uppläst och att jag derefter må få ordet.
Efter det denna uppläsning försiggått, tilläde Ilr Prin tzenskjöld:
Genom den nu upplästa voter.propos., som blifvit bifallen, har R. o. Ad. bestämdt beslutat, att Const.Utsk:s ifrågavar. mern. skulle till samma Dtsk. hänvisas, med förklarande, såsom gemensamma tankar, att det förslag, som Utsk. framställt, vore onödigt, onyttigt och oantagligt.
Deraf måste väl då följa, att någon annan tanka icke numera kan såsom gemensam ifrågakomma; ty den som redan är beslutad, innefattar just egenskapen att uttrycka R. o. Ad:s åsigt, det grundlagsförändring i ämnet ej bör äga rum.
Skulle man nu tillåta sig att votera om ett annat förslag, för att fä detsamma subsumeradt under ett förslag, hvilket redan af R. o. Ad. blifvit genom votering undertryckt, sä innefattar detta, enligt min förmening, ett upphäfvande af ett å laglig väg fattadt beslut, hvaremot jag på det högsta måste protestera.