Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den af de förenade Utskotten foTeslagne åtgärd att BancoDisconten skall utgrenas till Götheborg och Skåne samt att räntan skall nedsättas, göres denna Fond mera tillgänglig för Landtmannen.
Det är då lärnpeligt att lättade Låneutvägar för Handeln och Näringar afven öppnas.
Vid öfvervägande af Handelns och penningerörelsens lopp i Sverige, torde erkännas att det bästa medlet härtill vore inrättandet al en på privata Actief grundad Discont i Stockholm, försedd med Kongl.
Maj:ts Nådiga Reglenieute och Oetroij på viss tid, Man må härmed icke förblanda de olägenheter och missbruk, som förra FHiaJDisconter och deras fall förordsakade.
Icke uti principen för deras inrättning, får ordsaken till deras undergång sökas.
Men uti deras förvaltnings/ätt och uti deras till öfverdrift Jlräckta rörelfe.
Deras Creditiyer utgörande vid Filial
Di— sconternes första inrättning omkring En Million Riksdaler blefvo vid i8<5 års Riksdag, då en Jifligare Handelsrörelse i och för ContinentaiSystemet x dan upphört till dubbelt belopp vidgade.
En bristande controll mot MalmöDisconts svekfulla förfarande, och Götha Canalbyggnadernes bedrifvande med dess Disconts, (foutan/a tillgångar, skulle verka att, när den 354 Den 2 2 Jul ii /. rn. förra föll den sednare saknade medel att för ögonblicket uppehålla sin Credit.
Rättigheten Actieägarne i Malmö och Götheborgs
Discon ter agde att utbekomma årets vinster, gjorde äfven att inga Fonder bereddes för oförutsedda händelser eller för deras betryggande, gom der insatte gina Penningar.
Disconten förräntade medel hog den andra, att tillgångarne erböllos genom insättningar i Stockholm, men åter utlånades i derifrån aflägsne Orter, verkade tillika att vid säkerhetens granskning deras interesse, sorn tillsläpte medlen icke eller blef med behörig omsorg bevakadt
Men desse och dylika oJägenheter kunna förekominas.
Disconter, sorn förut existerat i Stockholm, hafva alltid gjort nytta åt allmänna rörelsen, upplösts med vinst för Actieägarne och underlättat Industrien.
De hafva satt gångbara penningestocken i en lifligare circulation.
Förlägenheten för enskildta Låneutgifvare och Lånetagare att sammanträffa och utröna säkerheten har genom dem varit undanröjd:
Capitalisten och Köpmannen hafva ägt en eljest uteblifvande vinst både uppå Actierne, och derigenom att de njutit lindrig ränta å summor, som vissa tider skulle legat döda per Caes».
Slockholm är Rikets största Handelsstad, en stor personal af förmögne är der bosatt , en större consultation af Inrikes produeter äger der rum, penningemassan är på stället i betydlig mohn concentrerad.
Uti Stockholm som är säte för Regeringen och större delen af dess underordnade Auctoriteter, kan förvaltningen af en ali - Den a 2 Julii f. rrt. 535 män Discont icke eller blifva okänd, men blir deremot lätt att controllera.
Bland nödige försigtighetsmått i detta fall kunde räknas att Actieägarne valde, utom Directeurerne, ett visst antal sine Fullmäktige, som mellan ärlige revisionerne, eftersågo Förvaltningen och om Diseontena bästa hvarje qvartal öfverlade, samt att blott Tjugufem procent af årliga vinsten, sedan Räntan åt Actieägarne och omkostnaden afgått, fingo till Actieägarne utdelas, men att det öfriga borde användas att consolidera Fonden intill dess Discontens Octroij vöre förbi och dä först utdelas.
Utan att ingå i en vidlyftigare utveckling af detta ämne får jag blott lästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att en dylik
Discont ägde framför privatas smärre Assosiationer de företräden; i :o.
Att den vunne en mera bestämd Credit, svår i vårt land att lörvärfva för privata penningensän, hvilkas omständighets, och öden lätt förändras.
2:o- Att den öppnar tillfället för personer af olika Stånd och olika förmögenhet att såsom Actieägare deruti deltaga. 3:0.
Att föga eller intet dödt Capital skulle finnas i Landet utan alla Cassabehållningar emot 3 procent ingå i rörelsen. 4 0, Att BancoDisconteri* utgrtningar till Jfiyt 2* Jsilii f. in,. götheborg och Skåne kunna förses med störTe Capital än det föreslagne, då Stockholm erhåller sin ersättning i den föreslagne PrivatDisconten i • « - ■' * • * * En
Discontsrörelse är likväl af den natur att
Ben vissa tider kan hafva behof af ett extr^ prdinairt lånebiträde när betydligare uppsägningar af insatte Capitaler inträffa.
Rättigheten att kunna få begagna ett sådant temporairf ^ånebiträde i Banken borde derföre vara a£ Riksens Ständer medgifven, likväl utan risque för Banken som icke eller uti någon Discontina förvaltning eller vinst och förlust der^ borde deltaga.
I följd af detta och i sammanhang med fivad Utskotten för upprättandet af privata Banker tillstyrkt, får till Itidderskapet och Adeln jag vördsamt föreslå, att en uppå privata, AcHtx till ett belopp af 3.00,0,00 Rdr Banco Dirscont inrättas i Stockholm Jor hvilken Kongl. Majlis, Nådiga Reglemente och Octroij på Femton år begär es-, Lånerätt i Banken lemnäs åt denna Difcont, fqr en. lika jior femma forn ActieCapitalet är, emot Difcont Djrecteurernes en för alta. och, alla för en «; JJifcontens vägnar ntgijm Förbindel/er att inom. visfa, tider de lyjtade f mintor na med t,re procents årlig ränta återbetala, hvarvid fåfom Hypothek bi,- loggas, nöjaktig, handlingar forn Difconten innehar i ppblikn, papper eller fäkre, Jkuldfedlar för femtio procents högre värde än lånefmman utgör.
Denna Jfjfcant kommer ait mot laglig ränta utlåna fina, egm.fanit privata, perfvners eller allmänna Inrätt - Dan 22 Julii f. ni! 5^7 vingars mot lindrigare
Ränta mottagne penningetill. gångar.
Difconten tillåtes beräkna lika flor ränta.^ funt B anea Difconten blijvit tillägg.
PleniProtocollet för den 22 Julii, eftermiddagen.
N:o v Perr Marks von Wurtenberg, Guflaf Adolft ' De Handlingar Directeuren J. D. Löfving genom trycket låtit till allmänhetens känne* dom komma, och hvilka till Riksens Högloft.
Ständer blifvit öfverlemnade, visa nogsamt billigheten af den för honom föreslagne Belöningen, och styrka rättvisan af den grundsats, att en erkänd förtjenst emot
Fäderneslandet ej bör lemnäs åt glömskan, utan förvaras i en tacksam hågkomst.
Hvad Directeuren Löfving såsom Svensk Medborgare uträttat inom den bana; sorn har 533 Den 22 Julii e. m. till föremål förädlandet af vår förnämsta produet, Jernet, för att derigenom bereda ett fullkomligare försvarsmedel, förtjenar ofelbart Riksens Höglofl Ständer* benägna uppmärksamhet.
Hans uppfinning af den nya och före 1789 okända methoden att med skyndsamhet gjuta runda skrot och Ammunition; att för en sådan operation, hvartill enligt gamla methoden erfordras 210 dagsverken pä 12 Skeppunds gjutning, blott 9 dagsverken härpå behöfde efter Löfving* sätt användas; så att under loppet af Ett år dymedelst alltså kund* praesteras lika mycket Ammunition, som annars upptagit en tid af Femton år; samt hans upptäckt att, genom Mallmernas väljande och pr04 portionerande, gjuta Jernkanoner, hvilka uthärda den starkaste skjutning utan att sprän. gas, innefatta förtjenster, som visserligen böra komma i åtanka, desto häldre, sorn han ifrån -ungdomstiden vinlagt sig om kunskapers förvärfvande i Jernhandteringen, och derefter öfver 30 års tid med sina vundna insigter i detta yrke gagnat Fosterlandet, samt dessutom oegennyttigt meddelat sina rön och uppfinningar utan att derföre ännu hafva njutit någon slags belöning.
Nu mera, nära Sextiosex år gammal, stadd i hehof och utan att äga utsigt till bergning vid tilltagande ålder, har han flytt till Riksens Ständers ädelmod En värd Ledamot af Hedervärda BondeStåndet har för hans återstående dagar föreslagit
Ett tusende Riksdaler Banco årlig Pension. k
Dm 2'j Julii e. m, 539 För min enskilt» del anser jag den tjenst, Directeuren Löfving genom sina utmärkta och hedrande uppfinningar, nu och för kommande tider, gjort Sveriges Rike, förtjena denna gärd af Nationens välvilja, deraf han, i afseende på dess höga ålder, troligen icke lärer kunna i många år få sig begagna Blifvande» HögJofl, Ridderskapets och Adelns bifall till iifrågavarande pension ett ojäfaktigt bevis på Första RiksStåndets alltid ådagalagda ädla och patriotiska tänkesätt.
Då ConstitutionsUtskottets Betänkande, rörande den sist förflutne Femåriga förvaltningen af StatsRådsEmbetet föredrogs kunde jag icke föreställa mig, att det lindrigare behandlings • sätt som allmänna meningen ansåg Utskottets Betänkande böra påkalla, skulle för Riksens Ständer försvåra eller stänga vägen för derifrån hämtade anledningar till underdåniga önskningar inför Thronen.
Då man tyckes vilja försvara sig uti den tankan, att de framfarna misstagen icke borde påkalla den åtgärd hvartill StatsFörfattningen med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande kunnat föranleda, var man likväl icke derföre öfverens, att ingen ting borde försökas till framtida förebyggande af samma anmärkninganledningar $ man föreställde sig icke, att nedläggandet af anmärk - Ben 22 Jul ii r. 1)1, pinga? emot penonalen, skulle komma att utgöra ett oöfverstigligt hinde? för Thronen* Halkande med upplysningar och önskningar i anseende till Saklörhållanden.
Att söka tilltalets utväg torde ej vara det rätta, så länge påminnelsens är oförsökt; och det är af denna grund jag trodde, att det skulle gått an, i underdånighet förelägga Kongl. Majit ConstitufionsUtskottets
Betänkande utan någon anmärkning, utan något anmälande, blott såsom* en upplysning om det utslag, som genom Riksens Ständers granskande beredning vunnits.
Det var ifrån denna synpunkt jag hämtade anledning till den af mig gjorde hemställan i detta afseende.
Betänkande framställde äfven åtskillige anmälanden 1 anseende till förhållanden, hvilka Utskottet anmärkt såsom grundlagsstridige, men likväl af egenskap att, efter Utskottets mening^ Icke tarfva någon åtgärd uti sådan anmärkningsväg sorn den, hvartill 107 § lemnar tillfälle.
Då det cgenteligen icke är ConstitutionsUtskottets bestämmelse , att vägleda Riksens Ständer till andra önskningar än sådane hvartill, 107 §. lämnar anledning, så kan man likväl icke finna annat än att ConstitutionsUtskottet velat fästa Riksens Ständers uppmärksamhet, å sådane förevarande omständigheter hvars rättelse påkallas af omsorgen för landels väl: det förefaller mig besynnerligt, om ett sådant tillkännagivande ifrån ConstitutionsUtskottet, skulle uti formerna finna ett hinder att göra sig gällande , och jag inser derföre? i,eke huru Riksens Ständer, rasd något bibo - Den 22 Julii e. ni. hållande af aktning för det dyrbara förtroende att vara Folkets ombud, kunnat undgå att,' utaf dessa CönstitutionsUtskottets anmälanden hämta anledning, att till Kongl. Majt i underdånighet framställa önskningar om rätfelséi först och främst i alla de fall som ConstitutionsUtskottetg
Betänkande anmäler, och sedah Osammanhang dermed uti allt, hvad sorn med rättvisa och billighet kunde önskas annorlunda än det är.
• i jag föreställde mig åtminstcné icke, äti én sådan önskan skulle mötas af det hinder
Som nu inträffat, då frågan genom Herr Grefven och Landtmarskalkens vägrade proposition, såsom Gruadlagsitridig till någon del blifvit ansedd.
Vid afgifvandet af mina tankar rörande ConstitutionsUtskottets Betänkande, fråriträdde jag i vissa delar villigt, dén utväg aorti 107 §. med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande lämnade under förhoppning, att det Förslag till underdåniga önskningar jag vid tillfället tog mig friheten framställa* icke skulle annorlunda än genom Majoritetens istridiga mening kunna förkastas.
Constitutions-i Utskottet har nu rättvisat Herr Grefvens och Landtmarskalkens vägran af proposition i detta ämne, och för mig återstår således ingenting annat än att vörda det tillstånd, sorn StatsFörfattningens tolkare behagat stadga; atfe reservera mig deremot, och att angifva skäleri för mina tankar härutinnan:
Delade begrepp, delide åsigtor, delade iri - 54* Den 22 Julii e. m. tressen, tillhöra alla Samhällen , och de Constitutionella ioräitningarne hafva säkerligen den fria utvecklingen af dessa stridiga Opinioner till hufvudföremål; det är genom deras ömsesidiga beröring
Samhällets behof och fordringar skola ådagaläggas, det är ifrån påståenden och motbevis som sanningen sluteligen framträder och allt godt, allt varaktigt måste ifrån denna källa hämtas.
Det torde böra förlitas mig om jag efter denne inledning, om jag efter denna redovisning för mina begrepp förs till den slutsatts, att omöjeligt kunna begripa huru en fri StatsförfattningsFormer kunna emot dess principer vara i sådan motsägelse, att framställningen af önskningar till Thro« nen för Folkets bästa ifrån Dess ombud skulle uti Formerne finna ett hinder sedan principen för önskningarne erkännes på sätt Utskottet framställt; jag tror också icke att det vid detta tillfälle är formerne som äro hinderliga, utan endast det tillfälliga omdömet i anseende till deras tydning, jag inser ganska väl huru en önskan ifrån Riksens Ständer till Kongl. Majit kunnat med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande genom ett annat behandlingssätt ifrån Stånden lätteligen tillvägabringas, men jag inser det försent.
Jag har nu ej den lyckan att, fatta och begripa ConatitutionsUtskottet* spetsfundiga afhandling om striden emellan godkända principer och deiac tillämpning af tvistige ansedde begrepp om formen; jag fattar icke grundern# för ConstitutionsUtskottets gillande af Herr Grefven och Den 22 Julii e. m. 543 Laodtmarskalkens åtgärd medelst den vägrad* proposition, och jag reserverar mig emot detta ConstitutionsUtskottets beslut.
Jag känner icke mer hvilka utvägar kunna begagnas, för att genom verkställande maktens biträde vinna de förbättringar i Samhällsskicket som tämmeligen allmänt anses vara nödige; jag ser med verkligt bekymmer huru liten fördel Folket skördat af vårt förändrade Statsskick; jag ser skatterna uti betydlig mohn ökade; jag ser vid våra Riksdagar nya anslag beviljas, utan någon serdeles föregången pröfning, huru ändamålsenligt de förre varit använde, och utan att några uya utvägar utfunnits till ökande af de skattdragandes nog mycket medtagne inkomstkällor; jag ser med en verkelig farhåga huru riktningen för de financiella Ärendernes framtida bestämmande af Styrelsen handlöst öfverlemnats åt striden emellan delade interessen, utan ledning af den medlare, som Styrelsen allena kunnat föreställa; jag ser med oro att af verkställande makten ingen tankeyttras, ingen åtgärd vidtages till beredande utaf ett lyckligare Samhällstillstånd; jag ser huru den enskildta förmögenheten dageligen förminskas under en jämt tilltagande Statsluxe; jag ser huru sakernas gång till det minsta sagdt är den samma scm före sista Regementsförändringen; jag har trodt mig understundom finna stora administrativa misstag, och jag ser ingen utväg, att för framtiden förebygga dem , om önskningsrnes väg är stängd.
Svenska Historien framställer en alltför 544 Om 22 juliie.nt. besynnerlig bana af beständigt omväxlande öFJ vergångsperioder ifrån frihet till envälde och derifrån till frihet; den Framvisar Svenski Folket, såsom aldrig lidande förtrycket, meri tillika icke mägtigt att, uti några påli teliga inrättningar stadga friheten.
Parti-anda, ert illa beräknad Statskonst
Och kanhända myckeri egennytta hos de rådande, voro utin tvifvel ordsakerna till deri sista öfvergångeri från Friheten till enväldet; och denna Styrelseförrri har i Sverige alltid varit lika vådlig och 0- lycklig för den styrande, som för de styrde.
Representanten Uti siria husliga kretStr, uti sitt hvardagliga umgänge, utaf de mäst upplyste medborgare ej sällan hördt farhågor för framtiden yttras; om hart hört allmänna rösten fordra, att det vigtiga StatsSecreterarefembetet med anledning af StatsFörfattnihgens både ordalydelse och anda förvaltades i af på Stat Uppförde Embetsman och ej af tillfälliga föredragande; om häri ofta hördt sättas i fråga huru lärtg©—dessa skatter; och dessa mera än skatterna tryckande skatteskyldighetetna skola kunna Utgöras; örn häri Ofta hördt klandras det sätt hvarå en del allmänna medel blifvit använde; om han trodt sig sakna plan och bei räkningsgrunder för många fall och händelserj
Och om han hördt mångå andra trö detsamma; Om ban hördt allmänt klagas huru köstsamme
Och för landet tryckande våra Riksdagar ärö under deras närvarande förmer; om han hördt huru ofta man varit enie derom att våra Rikfl* möteri Drn <21 Julli r tit. möten omöjligt kunna frambringa några sammanhängande Verkningar , då de uti Ståndsinrättningen visa ett osammanhang, sorn är aå pätageligt, att d*t säkerligen en gång kommet att läggas det närvarande slägtledet till mycken låst, att så länge hafva underkastat sig deäs menliga följder; om han hört mångeti tänkare yttra huru felaktig vår Economiska Lagstiftning ej sällan visar sig; om han s?tt tryckivånget missbrukas och Osti han siuteiigen ser huru sjelfva Lagstiftningen genom
Constitutionsötskottet medelst en hårdragen klyf" ning utaf principe och form, frånkämies rättigheten att, inom sig afhandla den frågan , huruvida landet väl kao fordra, att det Varande tillståndet med oförfalskade fargor skildradt nedlades inför Thronen; så får man icke längre förundra sig om någon misströstan i hoppets ställe hos honom skulle inträda.
Jag tillstår lipprigtigt att jag icke mera vet hvad som är att uträtta, sedan formerna förklaras stridande emot framställniegen af en sådan önskan sorn den, hvilken af Herr Grefve v. Schwerin och af mig varit föreslagen.
Jag har uti mitt Fädernesland varit ögonvittne till en tidpunkt af mycken allmän oro, jag har sedt följderna af ett missnöje som icke ägde den utvägen att af Verkställande makten begära hjelp, och det är allt för möjeligt att intrycket ifrån dessa tider, till den grad verkst på min inbillning att jag vid bedömmandet af det närvarande, utaf en Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr, VI Band, 35 o c - 546 f)tn 2U fulu e. m, alltför liflig hugkomst i mitt omdöme villseföres af det framfarna.
Jag har allt sedan jag i dessa ämnen börjat tänka oafbrutit föreställt mig nödvändigheten, att för utvecklingen af Sveriges krafter införa ett förändradt StatshushåliningsSystem; jag är hänförd af den mening, att Sverige uti sitt ifrån Europa skilda läge, kunde bilda ett lyckligt af de stora politiska verldshändelserna till det mästa oberoende land; Jag hartrodt att detta Samhälle hvilket allt sedan dess tillvaro »om Stat synts hysa inkräktningsbegäret och i brist deraf försvars omsorgen till sådant hufvudföremål att Samhälisförkofran derigenom uti betydelig mohn blifvit åsidosatt, skulle genom förändrade grundsattser, och endast genom ett sådant vilkor kunna betydeligt stiga i nu bristande inre styrka och förmåga; jag har trodt att nästan hvar enda gren af Statsinrättningen, hos oss behöfde omskapas för att mera ändamålsenligt kunna fylla sitt föremål; jag har trodt mig såsom to obestridlig histo risk sanning kunna antaga , att de rökverk, som af smickret understundom åt Regentar tändas, på intet ställe verkat till den oupplösliga förening emellan Konungars och Folks intressen hvarförutan Statsskickets bestånd ej hvilar å någon säker grund; jag har derföre trodt att Folkrepresentantens föremål , alltid borde vara ett oförfalskad! yttrande af sina tänkesätt och meningar i afsigt att upplysa; jag bar med ett ord trodt, att det vore Folkrepresentantens åliggande att tillkännagifva Styrel - Ben *2 Ju/ii t\ nit
Rens brister, iika så väl som landofs öfriga be-l hof, samt att det är Styrelsens pligt, att uttänka medlen till det felaktigas afbjelpande och att dertill verksamt bidraga; jag hade trodt att bihofvet af Förslag till ett förbättradt Representationssätt, äfven lämpeligast till Thronen kunnat frambäras i anledning af den ventilerade frågan angående decharge för StatsRådet.
Om en sådan underdånig önskan kunnat anses innebära en indirect förebråelse einot StatsRådet, att icke härutinnan hafva sjelfkrafdt påmint om
Jag har länge varit af den mening , att Sveriges uppkomst och trefnad ovilkorligen påkalla en förändring uti dess representativa förmer; en förändring som kunde tillvägabringa en kraftfull och tillika allfvarsamt redovisande och ansvarsskyldig Ministére; samt en FolksRepresentatioo, hvars beståndsdelar åtminstone voro beräknade att bilda ett sammanhang för att , kuona uppfylla sitt föremål, att controllera Styrelseåtgärderna, och att för beviljandet pröfva behofven för Skattebidragen.
Vi hafva nu så många Riksdagars erfarenhet, huru litet vi sjelfva och våra ConstitutionsUtskott förmått till något högre mil begagna den uti Constitutioncn förbehålla® 348 Den 98 Julii e. «. rättigheten att föreslä ändringar uti Statsförfattningen, och tiden syntes mig således vara inne, äfven som tillfället för mig visade sig lämpeligt att till Konungen framställa äfvea den önskan att något Förslag i sådant hänseende åtminstone till nästa Riksdag kunde Riksens Ständer föreläggas; men ConstitutionsLJtskottec har genom sitt nu ifrågavarande Betänkande stängdt denna utväg; jag reserverar mig emot detta dess förfarande, och jag vågar tro att Nationen deråt icke lärer komma att lämna sitt bifall.
Jag nödgas helt öppet förklara det jag vid detta Riksmöte blifvit fullkommeligen öfvertygad om omöjeligheten , att under våra närvarande former uträtta något allmänt gagn; jag föreser huru folket nödvändigt skall komma att ledsna vid våra långa och kostsamma Riksdagar, hvars verkningar nästan uteslutande visa sig uti ökade bör» dor och ^j sällan förhastade eller osammanhängande slutliga åtgärder; och jag anar med oro de vangkeliga följderna af ett sådant till stånd; jag har som Representant fyllt min pligt då jag velat varna deremot; och jag går åtminstone med fullkomligt samvetslugn tillbaka uti det enskildta lifvets förhållanden, nöjd, om jag finner mig kunnat något gagna med min upprigtighet; och ännu nöjdare om jag af en ljusare framtid tillrättavisas uti mine nuvarande omdömen om de ovilkorlig! fordringarne lör befrämjandet af stadga, säkerhet och styrka för det Nya Sv grig s och för Dess Nya Dynajii.
Den *2 julii e, m. 549 N;o 3.
PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE RIDDERSKAPET OCH ADELN, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ÅR 1865—1866.
Tredje Häftet. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrem,, 1866. • ■'..V.' ' \ , i Fredagen den 2 lars 1866.
Justerades protokollet för den 7 sisth Februari f. m.
N:o 51, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvudtitel. 38:de punkten.
Om jag icke misstager mig, är denna punkt redan afgjord genom tre Stånds beslut, och som jag icke tilltror mig att kunna åstadkomma ändring i Stats-Utsk:ts hemställan, så kunde det visserligen vara öfverflödigt att jag yttrade mig.
Men jag har dock begärt ordet för att visa att jag haft anledning väcka ifrågav;de motion, och ber äfven få fästa uppmärksamhet, såväl på att den blifvit väckt inom alla fyra Stånden, som att en representant af Bonde-St. från Norrland är en af motionärerne.
Jag vill endast yttra mig rörande ett par omständigheter.
Första inkastet är, att man icke vill bevilja sådana anslag på grund af enskild motionärs framställning, utan man anser att det bör vara K.
M:t ensam förbehållet att begära dylika anslag.
Jag måste böja mig för denna åsigt, men anser att, om man konseqvent vill genomföra densamma, så tjenar den §:n i grundlagen till ingenting, som tillåter enskild motionär att väcka förslager.
Vidare har Utsk:t begagnat det vanliga skälet, då det icke vill bevilja anslag, och sagt att frågan befinner sig i ett outredt skick.
Sä är dock icke förhållandet här, och jag ber få nämna att min motion tillkommit på grund af 1861 års sjöförsvarskomités förslag att, om några menigheter sjelfva vilja bidraga till sitt försvar, så borde kronan förse dem med materialier härtill.
På grund häraf hafva ock städerna Hudiksvall och Sundsvall dertill för klal at sig villige, samt ingått till K.
M:t med underdånig ansökan i ämnet.
M:t vill gifva bidrag i Den 2 Mars. till skansanläggningar till skydd för dessa eller andra kuststäders inlopp, så har regeringen, mig veterligt åtminstone, inga penningar att lemna dertill.
Hufvudfrågan är icke summans storlek eller om dessa 100,000 rdr äro tillräckliga eller icke; här är endast meningen att frågan skall hållas öppen, och derföre är det af vigt att penningar finnas för att bispringa de kommuner, som sjelfva vilja bidraga till sitt försvar.