Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. sålunda i Nåder föreslagna ändrade lydelse af ifrågavarande Grundlags-§., kommer, på grund af 87 §.
RegeringsFormen, förslaget att hvila Lill Grundlags enlig behandling vid nästa Riksdag; hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Maj i84i.
Presle-Ståndet den 5 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ändring i Riks-Actens J $■ (Coust.
Utsk, Mern.
N:o 103.) S. A. K. Sedan E. K.
M. redan, i sammanhang med förklaringen af Dess Nådiga samtycke till de af Rikets Ständer, för vinnande af en ändamålsenligare organisation utaf Stats-Rådet, föreslagna ändringar i Regeringsformen, Riksdagsordningen och Tryckfrihets-förordningen, gifvit Rikets Ständer tillkänna Dess Nådi - Expedit ions-TJtskot tets Förslag lill itnd.
Skrifvelse, TV.o 3a3. 7o5 Nådiga afsigt alt, då, genom dessaa ändringar, benämningarne ”Hof-Canzler” och ”Stats sekreterare” i Grundlagarne upphört och således jemväl borde utgå utur den, till bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna conslitutionella förhållanden, i Stockholm den 6 Augusti och i Christiania den 31 Juli 1815, beslutade Riks-Act, så väl till Rikets Ständer, som till Norriges nästkommande Stor-Thing öfverlemna Nådig
Proposition för åstadkommande af likstämmighet emellan Sveriges Grundlagar och Riks-Acteus föreskrifter, har, gonom Nådig Proposition den 17 Mars innevarande år, K. K. M., för tillvägabringande af omförmälda likstämmighet, med iagttagande derjemte af grundsatsen om full reprocitet emellan Rikena inbördes, föreslagit Rikets Ständer, hvad E. K.
M. ock förklarat
Sig ämna lill Norriges Rikes nästkommande Stor-Thing föreslå, att 7 §.
Riks-Acten må erhålla följande ändrade lydelse:
Intilldess begge Rikenas Representanter äro församlade och hafva förordnat om Regeringen linder Konungens minderårighet, skall ett af lika antal Svenska och Norrska ledamöter sammansatt Stats-Råd, under namn af Sveriges och Norriges Interims-regering, förestå Rikenas Styrelse, med iagltagande af dessas ömsesidiga Grundlagar.
Delta sammansatta Stats-Råd skall beslå af Tio ledamöter från hvartdera Riket, nemligen från Sverige: de tvänne Stals-Minislrarne och åtta Stats-Råd, och från Norrige: Norrska Stats-Minislern och de tvänne Stats-Råd, som äro i Slockholm, samt sju, vare sig ordinarie eller serskildt tillförordnade StatsRåd, som vid tillfällen af thronledighet, eller under Konungens minderårighet, af den i Norrige varande Regering bland dess egne ledamöter utses, i hvilkas ställe minst trenne Stats-Råd i Norrige tillförordnas.
Med så val Svenska som Norrska sakers föregående beredning och granskning förhålles efter de i hvartdera Riket gällande föreskrifter.
, I Interims-Regeringen skola de Svenska ärendena af den Svenska föredragande, till hvars befattning de höra, föredragas, i protocoll fattas, och expedieras på Svenska språket, och de Norrska ärendena af den Norrska StatsMinistern föredragas, i protocoll fattas, och på Norrska språket expedieras.
Saker, som angå båda Rikena och ej genom sin natur tillhöra något serskildt
Departements handläggning, föredragas af Stals-Ministern för Utrikes ärendena och expedieras lill hvartdera Riket på dess språk, till Sverige genom bemälde föredragande, oell till Norrige genom dess Stats-Minister.
Diplomatiska ärenden föredragas äfven af Stats-Minislern för utrikes ärendena ©ch införas i ett serskildt protocoll.
Prot. i84-t• to Sami. 1 A fä. 89 706 Expeditions-Utskottets Försl*" till und.
Skrifvelse, N.o 3^4> Ärendena afgöras &c.
Häruppå få Rikets Ständer till svar i underdånighet meddela, alt Rikets Ständer, på de af E. K. M. anförda skäl, för deras del, antagit den i E. K.
M:s här ofvan omförmälda Nådiga Proposition föreslagna ändring i 7 §. af den i Stockholm den 6 Augusti och i Christiania den 31 Juli 1815 beslutade Riks-Act.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Maj 1841 - Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående leverering till Stora Kopparbergs
Bergslag af ränte- och mantalskoij m. m. (Stals-Utsk.
N:ris 235 och 459.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva framställningar blifvit gjorda, dels om befrielse för vissa socknar inom Stora Kopparbergs
Län från åliggandet att tili Kopparbergs
Bergslag in natura leverera ränte- och qvarntulls-kol, dels ock om upphörande af tredsko-böter lör uragllåtenhet att så beskaffad leverering fullgöra.
Vid, i anledning häraf, förehafd närmare utredning af förhållandet med ifrågavarande till Stora Kopparbergs Bergslag anvisade kol-räntor, hafva Rikets Ständer derom inhemtat, att mantals- eller qvarntulls-kolen , hvilka ursprungligen utgjort en efter gångbart pris till persedel förvandlad mantalspenninge- eller fordom så kallad qvarntulls-afgift, samt efter fastställda olika grunder erläggas för hvarje mantalsskrifven person af den skattskyldige allmogen uti vissa Fögderier af Stora Kopparbergs
Län, skola, af Bergslaget vid Expeditions-VIskottets Förslag till und.
N.o 7°7 hvarje år skeende liqvidation, contant godtgöras den praestations-skyldige allmogen lill kolens fulla värde efter årets markegång, dock så att från nämnde värde afdrages det belopp, som motsvarar bemälde allmoges mantalspenningar , för hvilkas inbetalning till Stats-verket Bergslaget åligger gemensam ansvarighet.
Idemmansränte-kolen åter, hvilka utgöras af skalte-allmogen i Kopparbergs, en del af Nedan-Siijans och Näsgårds Fögderier, motsvara den på andra orter utegående hemmans-ränte-spanmålen och erläggas, i öfverensstämmelse med den så kallade kol-dispositionen, som af E. K. M:s Befallningshafvande i Länet årligen uppgöres och deruti bestämmes, till hvilka hyttor kolen från vissa district skola, levereras; varande Bergslaget gemensamt ansvarigt för erläggandet tili E. K. M. och Kronan af ifrågavarande räntekols markegångsvärde.
Och har, med anledning af den utaf Fullmägtige vid 1815 års
Riksdag för allmogen i Kopparbergs, Säthers, Nedan-Siljans och Näsgårds Fögderier i underdånighet gjorda ansökning om befrielse för bemälde allmoge från skyldigheten att utgöra mantalspenningarne medelst kol-leverering lill Stora Kopparbergs Bergslag, E. K. M., uti Nådigt Bref af den 1 Mars 1820, förklarat, att, enär Stora Kopparbergslaget vid flere tillfällen erhållit
Nådig försäkran om mantalskolens utfående in natura till förut stadgadt qvantum, och det ännu icke hunnit utrönas, huruvida indragning af samma kol-prasstation vore med Kopparverkets fortfarande drift och bestånd förenlig, E. K. M. ansett betänkligt att då i Nåder samtycka till allmogens frikallande från mantals-kolens dittills påbjudna eflectiva leverering.
Då, koppartillverkningen inom Stora Kopparbergs
Bergslag nedgått till ett obetydligt belopp, i jemförelse med hvad förhållandet varit vid den tid, då uppbärandet af ifrågavarande ränte- och mantals-kol blifvit Bergslaget tillförsäkrad t, och enär, i följd häraf, de till Bergslagets disposition anslagne betydliga kol-räntor icke vidare kunna vara för kopparverkets drift och bestånd behöflige, men deremot å andra sidan ostridigt är, att för allmogen uti en del socknar, hvarest antingen skogarue under senare tider blifvit i ansenlig nion medtagne, eller, vid verkställdt storskifte, de skaltskyldige fått sina skogslotter anvisade på längre afstånd från deras bostäder, skyldigheten att in natura leverera meranämnde ränte- och mantals-kol mäste i flere afseenden medföra förlust och olägenhet, hafva Rikets Ständer anselt rättvisa och billighet påkalla en så beskaffad förändring uti de, rörande ifrågavarande kol-räntors leverering, nu gällande föreskrifter, hvarigenom, under iagttagande af den Bergslaget i laga ordning tillvunna rätt, den qvantitet af samma jäntor, som bör till Bergslaget levereras, blefve till erforderligt belopp nedsatt och till utgörande fördelad emellan de tillverkningsorten närmast belägne sock - Expeditions-UtskoLlels Förslag till und.
Skrifvelse, N;0 32/f. nar, som dei Lill ega nödig skogstillgång.
I öfverenssUimmelse med denna åsigt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E, K.
M. låta i behörig ordning anställa undersökning, till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, hvarpå Stora Kopparbergs
Bergslags rättighet att in natura utfordra ifrågavarande ränte- och rnantals-kol sig grundar, som ock beloppet af den kol-qvantitet, som, med afseende å Fahlu grufras nuvarande tillstånd, kan anses erforderlig for koppartillverkningens inom Bergslaget bestånd och fortfarande drift; äfvensom att, så framt icke omförmälde privilegier deremot lägga hinder i vägen, det för Bergslaget behöfliga qvantum kol måtte till utgörande, på hittills föreskrifvet sätt, fördelas emellan de närmast belägne, förut i berörde afseende skattskyldige, socknar, hvilka ega tillgång på för kolning passande skog, samt allmogen uti socknar inom Stora Kopparbergs
Län, hvarifrån merbemälde kolräntor för närvarande utgå, förklaras berättigad att erlägga mantalspenningar och hemmantalsränta, i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller mantalspenningarne i contant, till deras för orten bestämda belopp, och räntekoien, efter Länets inarkcgångspris.
- Hvad derefter angår vites- eller sä kallade tredsko-bölerne för uragtlåten kol-leverering, hvilka ursprungligen grunda sig på Kongl.
Förordningen af dea 12 October 1725, deruti, till förekommande af det hinder för koppartillverkningen vid Fahlun, som förorsakats genom bristande leverering af dit anslagne skatte- och militiae-kol, den skattskyldige allmogen blifvit förpliglad att hvarje år på första åkeföret utleverera sin skatt i kol vid vite af 10 daler si 1 fvermynt första gången, 20 daler andra gången och 3:dje gången vid förlust af dess skatte- eller besiltningsrättighet, hvarjemte de, som sjelfve ega skog, blifvit vid samma vite förbjudne att för skattens utgörande af andra tillhandla sig kol, derest icke oundvikliga hinder möta för kolnings anställande å egna skogar; så har, sedan ifrågavarande tredskohöter blifvit genom Kongl. Brefvet den 2 Juni 1809 fastställde till en fjerdedel af kolens inarkegångsvärde, E. K. M., i anledning af den vid 1812 års
Riksmöte gjorda ansökning om dessa böters försvinnande, genom Nådigt
Bref af den 1 Mars 1820, förklarat, att, enär Bergslaget tilläfventyrs blefve försatt i saknad af påräknade koltillgångar, utan en slik till bättre ordning ledande eontroll, E. K.
M. ansett lämpligt, att 1809 års ofvanberörde Författning till dess grunder än vidare bibehålies, men dock, till afböjande af oskäligt ocker, funnit godt medgifva, att desse vitesböter, närmare jemkade efter omständigheternes kraf, finge nedsättas till en åttondedel utöfver allmänna markcgångsvärdet, att, såsom tillförne, Stora Kopparbergslaget tillfalla.
Expeditions-lJiskottets Förslag till lind.
Skrifvelsej N.-o 3s4' 7°9 Enligt hvad 1725 års ofvanåberopade Kongl.
Förordning antyder, har med föreläggandet af ofvannämnde tredsko*böter ingalunda åsyftals att bereda Stora Kopparbergs Bergslag någon vinst, utan endast alt inora detsamma förekomma brist af behöflige kol, och då det numera synes kunna antagas, att bemälde Bergslags, i följd af Koppar-tillverkningens successiva aftagande, betydligt minskade kol behof skulle, i händelse någon del af den skattskyldige allmogen underläte att sina kol-räntor in natura leverera, utan svårighet kunna fyllas genom inköp af kol inora de närmast belägne socknarne, och sådant tili eif pris, som, enligt hvad upplyst blifvit, aldrig öfverskjuter, men oftast understiger, ortens markegångsvärde å berörde vara, anse Rikets Ständer, att dessa böters fortfarande ingalunda är för Bergslaget al verkligt behof påkalladt, likasom det å andra sidan icke är med billighet förenligt, alt den räntegifvare, sora endast med största uppoffring kan in natura prestera honom åliggande kol-räntor, skall för denna oförvållade oförmåga genom böterne vidkännas en ytterligare beskattning.
Rikets Ständer befara emedlertid, att, så länge
Dal-allmogens nuvarande kol-levereringsskyldighet qvarstår, samt de Författningar, hvarigenom, dels Stora Kopparbergs
Bergslag eger förelrädes-rält till inköp af sälje-kol, dels den skattskyldige allmogen, endast så vida den bevisligen saknar egen skogsLiIIgång, är medgilvet att medelst upphandlade kol fullgöra sina till Bergslaget utgående räntor, fortfarande ega gällande kraft, ett fullkomligt upphäfvande af de nu stadgade tredsko-böterne skulle från Bergslagets sida kunna framkalla en strängare tillämpning al ofvannämnde Författningars föreskrift och derigenom tillskynda skatte-allmogen olägenheter, öfverstigande den fördel, sora med böternes försvinnande åsyftals.
På grund häraf hafva Rikets Ständer ansett, att de för underlåtenhet alt inom stadgad lid till Stora Kopparbergs Bergslag in natura leverera räntie- och mantals-kolen nu föreskrifne vites- och tredsko-böter böra nedsättas från en åttondedel till en sextondedel utöfver kolens inom orten fastställda markegångsvärde; och få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes, med Nådigt bifall till berörde nedsättning uti tredskoböternes belopp, Kungörelse derom, lill vederböraades efterrättelse, i Nåder utfärda.
Rikets Ständer framhärda &c - Stockholm den 8 Maj 1841..
Skrifvelse, N.-o 325.
Nso 325.
Preste-Ståndet den 5 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse j i fråga om rättighet för vissa Häraden invånare att till kneckte-stugors uppförande taga timmer ä Kronoparkerne Råda-åsar, Ledsjömo_, m. fl. (Stats- samt Allm.
Etsk.
N:o 188.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar blifvit yrkadt, att, enär genom 1'7 §. uti det med rotehållarne inom Skaraborgs Län den 20 October 1684 upprättade och den 16
Mars 1685 af Kongl. Majit fastställda kneckte-contract, Kongl.
Majit i Nåder efterlåtit allmogen af frälse så väl som skatte och krono, på slättbyggden boende, som sjelfve ingen skog hade, att å kronans skog och allmänningar i Länen, utan betalning, fälla så mycket virke, som kunde till kneckte-stugors uppbyggande behöfvas, men denna urgamla och oumbärliga rättighet icke dess mindre blifvit allmogen frånkänd, densamma åter måtte göras gällande för vissa socknais invånare inom Kinnefjerdings och Kinne Härader, så att de frun närmast belägne kronoparker, såsom Råda-åsar, Ledsjömo, Stenåsen, Varaskogen samt
Kinneskogen egde att till kneckte-stugors uppförande undfå erforderlig utsyning.
Rikets Ständer hafva denna framställning i öfvervägande tagit; och sorn Rikets Ständer anse rotehållarnes i Kinne och Kinnefjerdings
Härader lättighet alt å nyssnämnde parker erhålla utsyning fö>r ifrågavarande ändamål, grunda sig på enahanda skäl, som Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 10 October sistlidet år, anfört, i fråga om rättighet för rotehållare i110m Barne, Viste, Åse och Skånings Härader af Skaraborgs
Län att å kronoparkerne Hunne- och Halleberg erhålla utsyning till soldat-stugors uppbyggande, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, derest invånarne inom Kinne och Kinnefjerdings Härader skulle, på sätt det blifvit uppgifvet, vara betagne den af dem tillförne åtnjutna rättighet alt å ifr ågavarande kronoparker erhålla utsyning af virke till sina kneckte-stugors uppbyggande, en lika rättighet dertill, som uti Rikets Ständers nyssomförnrälde Expeditions-Utskotlcts Förslag lill und.
Skrifvelse j N.-o 3i6. 711 underdåniga Skrifvelse är för en del rotehållare inom Skaraborgs Län åsyftad å kronoparkerne Hunne- och Halleberg, måtte äfven rotehållarne inom förrbemälde 2:ne Härader i Nåder beviljas å ofvanuppräknade parker: Råda-åsar, Ledsjömo, Stenåsen, Varaskogen samt Kinneskogen.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Juni 1841.
Presle-Ståndet den 12 — — Borgaie-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillägg vid 2 Art. 4 §.
Lego-Stadgan den 23 November i833.
N:o 57.) S. A. K.
Då Rikets Siänder anse den nu stadgade rättigheten för husbonde att, utan församlingens vetskap, i tjenst antaga dömde förbrytare, lösdrifvare och correctionister, vara allt för vidsträckt och i behof af inskränkning,' enär församlingen sålunda påföres medlemmar, af hvilka densamma ej sällan tillsky lidås skada och olägenhet, samt i sådant afseende och till förekommande af det nu ofta öfverklagade missbruket, att correctionister mot betalning uttagas af personer, som, sjelfve stundom mindre välkände, deras tjenst hvarken behöfva eller begagna, hvarigenom correctionist, efter vunnen frihet, oftast befinner sig i den belägenhet, att han nödgas, för sitt uppehälle, stjäla och begå brott, Rikets Ständer tro det vara af nytta, att, då någon anmäler sig att i tjenst uttaga dömd förbrytare, lösdrifvare eller correctionist, den församling, husbonden tillhör, må deröfver höras, innan correctionist lösgifves, på det församlingen må blifva i tillfälle att meddela upplysningar, om så väl husbon - 'Expeditions-Utskotlets Förslag till lind.
Skrifvelse, 2T.-0 3vj. den, sora dea person, lian vill i tjenst antaga; dock utan att församlingen må anses berättigad förvägra den sistnämnde inträde derstädes, i händelse E. K. M:s Befallningshafvande ej finnér skäl att å församlingens häraf föranledde framställning göra afseende, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat, att 4 § 2 Alt. i nu gällande Lego-Stadga af den 23 November 1833 må erhålla följande tillägg: ingen vare berättigad från häckte eller correctionsinrättning i tjenst taga och försvara domde förbrytare eller eorrectionister, inan församlingen fått tillfälle å allmän sockenstämma häröfver sig yttra, samt Konungens Befallningshafvande i Länet eller Öfver-Stålhållaren i Stockholm sedermera, efter inhemtad kännedom af församlingens yttrande, tillstånd dertill lemiiat.
Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 12 Juni 1841.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 8 Maj i84t.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> rörande den Expedi• tions-lösen, som tillkommer Notarius Publicus.
N:o 61.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att, med afseende å den Notarius Publicus i allmänhet åliggande ansvarsfulla befattning, samt de besvärliga embels-förrättningar, hvilka ofta erfordra hans personliga närvaro å aflägsna ställen, närmare bestämmelser naåtte i expeditions-taxan införas, angående de förrättnings-arfyoden, samt den expeditions-lösen, honom bor Expedilions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse > 2P.0 3i8. 713 Bör tillkomma; och då Rikets Ständer inhemtat, att, uli det förslå» lill expeditions-taxa i enskildte mål, hvilket E. K. M. i Nåder låtit utarbeta, förekommer i berörde afseende ett stadgande af följande lydelse: ”för Notarii Pu”blici protester och bevis betalas till Notarien och det vittne, han med sig "bäfver, då ålgården sker på hans embetsrum, En Riksdaler Banco; utom "embetsrumrm t, En Riksdaler 24 skillingar Banco.
Notariens expedition flere ark, erlägges i lösen för andra och hvartdera af de följande "arken 18 skillingar”; hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, alt hvad nyssberörde förslag till förnyad expeditionstaxa sålunda, i afseende på lösen för Notarii Publici expeditioner, innehåller, måtte varda till iagttagande påbudet.
N:o 328.
Uppläst och godkäodt hos Ridd. och Adeln den 8 Maj 1841.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Mikels Ständers undérdåniga Skrifvelse, angående stadganden rörande fångvården.
N:o 66.) S. Å. K.
Förklaringen den 23
Maj 1807 föreskrifver, att alla de serskildte stadganden, hvilka, under åberopande af äldre protectorialer, blifvit tid efter annan lill skydd för Konungens embetsman och publike betjente i gemen meddelade, samt utsätta svårare straff, än som med lagens allmänna grunder i 8 och 9 §. §. af 18 Gap.
Missgernings-Balken instämmer, skola till all kraft oell verkan vara förfallne, så vida de ej blifvit serskildt unda-ntagBih. till R.
Prof. 1841■ 10 Sami. 1 Afd. q0 Exeditions- Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse 3 N.o S28. ne, och till följd deraf de uti 5 §, i det af Öfver-Ståthållare-Embetet i Stockholm den 1 Oct. 1803 utfärdade Reglemente och förordnande till efterrättelse för fångarne å Smedjegården samt 5 Articlen 4 §. uti den af hemälde embete under samma dato utgifne Instruction för Vaktmästaren och Vaktkarlarne vid Smedjegårdshäktet, stadgade ansvarsbestämmelser för förgripelse af fångarne mot vaktbetjeningen måste derigenom i allmänhet anses upphäfne samt jemte dylike bestämmelser uti Kongl. R glementet för arbets-inrättningen i Carlskrona, äfvensom Krigs-articlai nes stadgande i berörde afseende uti 6 Gap. 12 och 14 §. §, endast angå och tjena till skydd för en del utaf den personal, som med fångars vård och bevakning har befattning, hvars alla medlemmar dock synas ega grundade anspråk att vid utöfningen af sine ansvarsfulla och svåra tjenste-åliggandeu omfattas med samma hägn; hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat att antaga ett stadgande af denna lydelse : ”Öfverfaller fånge eller häktad person i allmänt fängelse eller Arbetsinrättning eller under forsling Vaktmästare, Vaktkarl, Fångevaldiger eller annan person, som öfver fången tillsatt är, och dräper honom eller tillfogar honom blånad eller blodvite, miste lifvel; diager fånge i vredesmod knif eller annat vapen emot bevakningen, straffes, ändock ej skada sker, med Tjugu par spö eller fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd, och varde i senare fallet straffet, sedan UtslageL derom vunnit laga kraft, genast salt i verkställighet, utan afseende derå, att det brott, hvarför fången kan vara häktad, tilläfventyrs icke ännu blifvit pröfvadt eller afgjordt.
Hvarförutan Rikets Ständer anse den förklaring böra meddelas, att deni 11 §. af 17 Cap. Rättegångs-Balken Vakter och dem, som Rättens eller Konungens
Be fa 1 l.n i i>gs h a f va n des bud och ärende gå, tillagde rättighet att sjelfve edeligen vittna om det, som dem i thy fall händer, må utsträckas äfven till dem, hvilka äro tili Fångvaktare eller Fångförare vederbörligen antagne.
I sammanhang härmed, och då de sladganden, hvilka röra fångvården, äro spridde i en mängd Författningar och tiil en del måste sökas uti Kongl, Bref och Förordningar, som ej en gång äro genom trycket allmängjorde, hvilket hos dem, som hafva fångvården sig anförtrodd, måste verka osäkerhet och villrådighet om hvad, som är verkligt gällande
Lag, samt då jemväl flere af de qvarstående
Lag-bestämrnelserne äro för närvarande tid mindre lämplige; få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att en allmän Författning måtte varda utarbetad, hvarigenom alla serskilde förhållanden med fångars förvarande, forslande och öfriga vård noga bestämmas, äfvensom di - Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Skrifvelse , N.-o 32g. sciplinens handhafvande inom allmänna fängelserne; och att derest, till följd härutaf, några förändringar i en eller annan del af nu gällande Civil-lag erfordras, eller tillägg dertill blifva af nöden, E. K.
M. då täcktes låta för nästkommande Ständer derom framlägga förslag; men att de föreskrifter i öfrigt, som E. K. M., till följd af Rikets Ständers underdåniga anhållan, kan finna för godt att, i afseende på fångvården, besluta, må, ju förr desto hellre, varda till efterrättelse kungjorde.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Maj i B4 * * Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående bestämmelser i afseende å Comministers- och Klockare-lonerne > samt grunderna för beräkningen af s. k. likstol.
I\:o 138.) S. A. K.