Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru det är högst ogerna, som jag upträder emot den siste värde talaren, hvilken på ett så förtjenstfull och utmärkt sätt fört styrelsen i ett af rikets nordligare län eller just det, för hvilket denna väg är ifrågasatt, så måste jag likväl, i min egenskap af representant, vid detta tillfälle, såsom vid manga andra, helt och hållet göra våld på mig sjelf samt undertrycka mitt eget tycke för en eller annan sak, samt, vid bestämmande af mitt votum, således endast från representantens synpunkt bedöma, hvad som företrädesvis är rätt eller icke.
Till förslag, som, med afseende å StatsKassans behof samt statsregleringens fullständiga upgörande, måste åsidosättas, hör äfven ifrågav:de väganläggning.
Jag åtminstone har ansett att StatsUtsk:t icke borde till pröfning uptaga några andra arbeten än sådane, som voro i fullt utredt skick, öfver hvilka vederb:de auktoriteter afgifvit tillstyrkande Utlåt., och om hvilka man derjemte egde den bestämda tillförsigt, att de skulle kunna utföras genom bildande af bolag.
Då man har i minnet att StatsKassans tillstånd är sådant, att den icke på långtnär lemnar tillgång till behofvens fyllande, kan man icke billigtvis nedlägga statsmedel på sådane arbeten, som icke kunna tillförsäkra oss nyssnämnda garantier.
Det är rätt förargligt att ordet »Westerbotten» i Utlåhdet influtit i stället för »Norrbotten.»
Denna omständighet har emellertid icke haft något inflytande på frågans bedömande i StatsUtskit, D en 27 Juni e. m. fy nämnde Utsk.
Tiar naturligtvis icke fäst sig vid om det kustland, som denna väg skulle genomgå, tillhörde Wester- eller Norrbottens län, utan endast vid det förh:de, att något fullständigt kostnadsförslag icke fanns uprättadt, att väganläggningen för närvide vore föremål för tvist, samt att K.
Be Hudes utslag i berörde fall blifvit understäldt en högre auktoritets pröfning.
Detta har StatsUtskrt funnit för sig vara tillfyllest, att deruppå grunda en hemställan till R.
St:r, att ifrågavide väganläggning icke må vid detta riksmöte erhålla något anslag.
Då likväl StatsUtskrt, med afsrde på de nordliga provinsernas behof af understöd, jemlikt hvad förut blifvit nämndt, till K.
M:ts disposition för denna statsregleringsperiod beviljat en summa af 15 0,000 rdr utöfver hvad K.
M:t för samma ändamål äskat, så torde icke något hinder förefinuas, att, sedan den nu förevide frågan blifvit af KammarCollegium behandlad och utredd, K.
M:t uptager frågan om väganläggningen till omedelbart afgörande.
Härigenom violeras ingalunda den rätt, de nordligare länen kunna hafva att erhålla sin anpart af det belopp, 300,000 rdr, sorn K. M:t begärt och R.
St:r jemväl beviljat för väganläggningar inom hela riket.
Då man ytterligare erinrar sig att R.
Stir, med bifall till K.
Mits Nåd. framställning, föranläggning af väg emellan Storbacken i Ofver-Luleå socken och sjön Waikijaur beviljat ett särskildt statsanslag af 40,000 rdr rmt, så kan jag för min del sannerligen icke finna, att StatsUtskrt gjort sig skyldigt till den förebråelsen, att hafva med afvoghet behandlat de nordligare länen.
Jag känner med visshet att ingen sådan stämning inom Utskit funnits; utan att Utskits alla ledamöter, uti allt hvad uppå dem berott, försökt gå samma läns utförbara anspråk till mötes.
StatsUtskit eger nemligen nogsam kännedom derom, att lättade kommunikationer äro enda vilkoret, för att få dessa provinser uplvftade till den ståndpunkt, som de böra innehafva.
På de af mig nu anförda skäl anhåller jag om bifall till denna punkt.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslufad samt H.
Exc. Pir Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels återremiss af Utskits ifrågavide hemställan, framställde H.
Exc. propos. å bifall dertill och, då svaren utföllo med många ja och några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
10:de—13:de punkterne.
Utskits hemställanden biföllos. 1 4ide punkten.
Hr von Knorring, Erik Oscar:
StatsUtskit har ansett, att goda skäl blifvit framlaggda för ett anslag till den ifrågavide hamnbyggnaden vid staden Grenna.
Vid det förhide, att såväl Styrelsen för Allm.
Väg- och Vattenbyggnader som öfrige vederbide auktoriteter
Utlåtm afgifvit samt att K.
Mit täckts aflåta Nådig 330 D e n 27 Jn n I e. m. Propos. i ämnet, hor samma Utsk. ansett frågan väl och i bellö rig ordning utredd.
Det är således icke för att framställa något klander mot Utsk:t, som jag nu begärt ordet, utan för att erhålla Utskits förslag i så måtto ändradt, att K.
St:r må, i stället för det lån af 90,000 rdr, som Utskit föreslagit, bifalla den af K. M:t, uti Dess Nåd.
Propos. i ämnet, gjorda framställning, d. v. s. 75,000 rdr, deraf hälften anslag och hälften såsom lån.
Til! ytterligare stöd för denna min anhållan får jag nämna, dels att en af StatsUtskrts ledamöter, som tillika är ledamot af Väg- och Vattenbyggnadskorpsen, Major Leijonancker, har reserverat sig ungefärligen i denna syftning, dels att åtskilliga personer från Grenna eller deromkring liggande ort meddelat mig, att det med summan, såsom lån, icke skulle vara möjligt för detta lilla samhälle att begagna sig af nu föreslagne understöd, huru önskligt det än i och för sig må vara.
Då jag nyss hörde en talare anmäla sig, hvilken jag förmodar skall komma att uttrycka sig i samma riktning som jag, samt derjemte troligen kan fullständigare utveckla frågan, så vill jag afstå från ordet samt endast anhålla, att R. o. Ad. ville, med afslag å StatsUtsk:ts hemställan, lemna sitt bifall till hvad K. M:t uti Dess Nåd.
Propos. föreslagit.
Pörmodligen har StatsUtsk:t, innau det ingått i pröfning af alla dessa frågor ronde hamnbyggnader, på förhand fattat det beslut eller såsom princip antagit, att inga anslag utan återbetalnings-skyldighet skulle vid denna riksdag förordas.^',! annat läll kan jag icke förklara det förhållande, att StatsUtsk:t, som jag tror, tillstyrkt alla dessa anslag endast såsom lån, — ett förhållande, som vid (öreg:de riksdagar endast varit undantagsvis tilllämpadt.
Det är således en åsigt, som på sednare tider gjort sig hos R.
St:r gällande.
Då man vill hjelpa kommuner att företaga vigtiga arbeten, på hvilka stora summor måste användas, bör man ock noga öfverväga, huruvida ett lån med ränte-och återbetalningsskyldighet är för den kommunen möjligt att emottaga, ty om frågan rör en mindre kommun, som behöfver ett större lån, hvilket i detta fall är händelsen, så finnes nästan ingen utsigt för ett sådant litet samhälle att begagna sig af det erbjudna lånet.
Räntebetaluingarne upgå nemi. till så betydliga belopp, att desamma icke, utan de aldrastörsla upoffringar, kunna af en sådan kommun utgöras.
Det blir således nödigt att tillse, huruvida icke, såvida man verkligen vill hjelpa kommuner i sådane fall som detta, det blir oundgängligt för R.
St:r att icke allenast anvisa lån, utan äfven en del af kostnadsbeloppet såsom bestämdt anslag utan återbetalnings skyldighet.
Min öfvertygelse är, att staden Grenna måste hänföras till sådane samhällen, som äro i behof af ett sådant understöd.
Jag kan icke finna annat, än att nämnde stad står uti fullkomlig paritet med staden Hjo.
För båda dessa städer är hamn behöflig.
De hafva begge ungefärligen samma trafik af landtbor, som till dessa hamnar vilja föra sina produkter.
Båda hafva nära nog samma förmögenhetsvilkor, lika stor, eller, rättare sagdt, lika Den 27 Juni e. in. liten förmåga att gora sin skyldighet.
Vid 1851 års riksdag funno dåvide E.
St:r skäligt bevilja staden
Hjo ett anslag utan återbetalnings-skyldighet af 50,000 rdr rmt eller bko.
Då detta vederfarits
Hjo, skulle jag anse det vittna om stor afvoghet mot staden Grenna, hvars behof af hamn blifvit, tydligen och klart ådagalagdt, om det anslag, som varder sistnämnde stad beviljadt, icke tilldelas densamma på lika goda vilkor, som tillförne blifvit, i afside å staden Hjo, tilliimpade.
Min fordran vill jag likväl icke utsträcka ända derhän, eller, i likhet med den siste talaren, yrka, att den uti K. M:s Nåd.
Propos. för berörde hamnbyggnad gjorde framställning må till alla delar bifallas; utan tillåter mig endast hemställa, att staden Grenna för detta ändamål måtte erhålla en summa af 90,000 rdr rmt eller ett lika stort belopp som StatsUtsk:t föreslagit, dock, med dervid fogadt tillägg, att 30,000 rdr eller */3 af nämnde belopp må beviljas utan återbetalnings-skyldighet.
Jag anser mig kunna med så mycket större skäl begära detta, som StatsUtsk:t verkligen, i afs:de på andra arbeten, tillämpat det af mig nu föreslagna sätt för anslags beviljande.
1 likhet med föreg:de talare får äfven jag erkänna, att StatsUtsk:f, uti dess Utlåt., på ett förtjenstfullt sätt utrett denna fråga och sjelf påpekat såväl nödvändigheten af denna hamnbyggnad som billigheten att genom bidrag af allmänna medel understödja företaget.
Utsk:t har nemi., bland annat, erinrat, att då på den korta sträckningen från Motala till Hästholmen, inom Östergöthland, trenne hamnar med bidrag af statsmedel tillkommit, så funnos deremot på den vida längre sträckan från Hästholmen till Jönköping, vid Vetterns östra kust, icke någon hamn, der behöfligt skydd kunde erhållas.
Vid sådant förhållande torde väl detta anslag böra beviljas på så sätt, att den lilla kommunen kan sig deraf begagna.
Afven jag är, i likhet med den förre talaren, öfvertygad att detta icke blir händelsen om. anslaget icke till någon del beviljas utan återbetalnings-skyldighet; och jag kan icke frångå deu åsigt, att ett motsatt förfaringssätt skulle ådagalägga favoritskap för en kommun och obenägenhet för en annan.
Då nemi. staden
Hjo erhållit sitt hamnanslag på ännu bättre vilkor än de nu ifrågasatte, skulle ett afslag på denna min begäran sannerligen vara, minst sagdt, ganska besynnerligt.
Mig synes att hvar och en kommun i vårt land bör för oundgängliga behof hafva lika rättighet till understöd af statsmedel.
Jemlikt verkställd omarbetning af den förut upgjorda kostnadsberäkningen erfordras för den påbörjade hamnanläggningens fullbordande ett belopp af 114,679 rdr rint, eller ungefärligen 24,000 rdr utöfver de 90,000,rdr, som StatsUtskit föreslagit.
Med afside å anläggningens vigt för kringliggande ort, hyser jag dock det hopp, att traktens possessiooater och öfrige mer förmögne innevånare möjligen skola vilja och kunna tillskjuta, hvad som sålunda brister.
Att deremot en så stor summa, som 1 14,000 rdr, skall på så sätt anskaffas, anser jag nära nog overkställbart.
På dessa skäl hemställer jag, att R. o. Ad. mätte bevilja 90,000 rdr rint till hamnbyggnaden vid staden Grenna, samt att Den 2t Juni e. tn. af nämnde belopp 60 000 rdr matte utgå såsom lån och 30,000 rdr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet.
Hr Bildt: leke heller jag vill bestrida att den ifrågavide hamnbyggnaden iir förtjent af upmiirksamhet och att, i följd deraf, de i ämnet väckte motioner böra behjertas; men den siste värde talaren har likväl, enl. min upfattning, med alltför bjerta färger utmålat ställningen, såväl hvad staden Grenna i allmänhet beträffar som ock särskildt i alside å dess behof af denna hamn.
Man har här hört samma talare, bland annat, yttra, att det är en skyldighet för statsmakterna att så utdela statsmedlen, att hvarje kommun erhåller ungefär lika stor anpart af statsbidrag.
— Denna sats kan förefalla ganska rigtig, om man allenast betraktar saken från teoretisk synpunkt; men praktiskt sedt bör man väl sa gå tillväga, att man företrädesvis fäster sig vid, huruvida Staten i sin helhet har mer eller mindre nytta af dylika företag.
— Jag hemställer, huruvida det kan vara välbetänkt att utgå från den åsigt; att, derföre att en kommun vid Vetteru, Hjo, erhållit 50,000 rdr bko till siri hamnbyggnad, derföre skall ock en annan kommun dersammastädes, Grenna, undfå 50,000 rdr s. m.
Kan man väl med skäl påstå: derföre att 10,000 rdr blifvit beviljade till hamnanläggning vid Hästholmarna, derföre skall ock enahanda belopp anslås till enahanda företag vid staden Grenna?
Vid Vettern finnes en mängd hamnar; men derföre att detta förhållande eger rum, bör detsamma väl icke framkalla anspråk på nya hamnanläggningar dersammastädes.
— Jag har icke deltagit uti behandlingen af StatsUtskds nu föredragne Utlåt.
— Det har nemi. synts mig att Utsk:t uti förev:de täll alltför hastigt ingått på en bana, hvars rättvisa och riktighet jag dock icke vågar bestrida.
— Då Utsk:t, pu sätt den siste talaren omnämnt, följt den grundsats att icke gifva annat än lån till allmänna företag, anser jag att ett sådant beslut är ganska befogadt; men då R.
St:r till en början och för någon tid tillbaka endast gåfvo anslag och sedermera öfvergingo dertill att dels med anslag dels med lån understödja allmän-nyttiga arbeten, så har jag, för inin del, icke kunnat alldeles gilla det af Utsk:t följda förfaringssätt, att, vid frånträdande af sistnämnde från föreg:de riksdagar följda grundsats, just å sådana här små samhällen tillämpa den nya åsigten, att endast gifva lån såsom understöd.
Dessa kommuner kunna nemi. icke i och för sig sjelfva vara af den betydenhet, att de endast genom lån kunna framkalla de arbeten, som äro verkligen behöfliga för kommunens framåtgående.
I öfrigt ber jag ntt få tillägga att StatsUtsk:t i allmänhet fördelat ifrfigav:de hamnanläggningar uti 2:ne särskildta kategorier, nemi. de hamnar, som tillhöra den större sjöfarten, och de, som tillhöra den mindre.
I afs:de på den större eller yttre sjöfarten har icke vid denna riksdag, för densammas bättre bedrifvande, ifrågakommit att anlägga några nya hamnar, eller vidtaga några andra förändringar, än den vid staden Helsingborg ifrågaställda.
För den inre sjöfarten åter hafva anslag redan blifvit tillstyrkte t) m 27 Jd lii e. m. för Grenna och Åmål. Nu är kändt att B.
St-.r stiidse, hvad den yttre sjöfarten beträffar* med större frikostighet dertill gifvit dels anslag dels lån.
Dessa understöd hafva ofia upgått till högst betydliga belopp.
'Vidkommande åter den inre sjöfarten, har man alltid mer sökt hålla anspråken tillbaka, emedan man ansett att denna sjöfart i sjelfva verket är en produkt af den rörelse och industri, sora finnes i orten, och först när denna industri hunnit någon större utveckling, har man funnit den böra med statslån upmuntras, för att sedermera kunna underhålla sig sjelf'uti den mer utvidgade form, hvartill den kommit.
Afven jag har trott att detta sätt att gå till väga, som StatsUtsk:t sedan flera riksdagar följt, är ganska riktigt, ehuru jag på samma gång måste erkänna att jag fruktar att StatsUtsk:t verkligen vid detta tillfälle något öfverskrida gränsen för det praktiskt rätta.
Utskit har nemi., för att icke frångå den princip, sorn det gjort gällande, endast med lån velat understödja dessa allmänna arbeten och ansett sig heldre höra öka beloppet till 90,000 rdr, än gifva ett anslag af 37,500 rdr och den återstående delen af de uti K. M:s Nåd.
Propos. äskade 75,000 rdr såsom lån.
Med stöd af hvad nu anfördt blifvit anhåller jag att. det Högloft.
Ståndet måtte afslå hvad St.atsUtsk:t föreslagit och bifalla K. M:s Nåd.
Propos. i ämnet.
Sedan jag anmälte mig, har den siste värde talaren så fullständigt utvecklat detta ämne, att för mig nästan endast återstår att instämma uti det af honom afgifna anförande.
Det är allenast för att med en sifferkalkyl ådagalägga sannolikheten deraf att det ifrågav:de lilla samhället, Grenna, svårligen kan begagna sig af ett sådant lån, som jag ytterligare vill uptaga 11. o.
Ad:s tid.
Staden har nemi. nu redan en skuld af 20,000 rdr för den hamnbyggnad, hvilken derstädes först utlades, för att åvägabringa det för fartygen oundgängligen erforderliga skydd samt således söka åstadkomma någon sjöfart till denna stad.
Om man härtill lägger det belopp af 1 14,079 rdr rmt, hvartill arbetet enl. upgjordt kostnadsförslag skulle upgå, så kommer detta samhälles skuld för ifrågav:de företag att utgöra 134,079 rdr.
Vill man deremot, på sätt K. M:s Nåd.
Propos. innehåller och äfven Hr Bildt tillstyrkt, bifalla 37,500 rdr, så blir stadens skuld, inberäknadt det lån, som Staten till samma belopp beviljat, likväl 97,179 rdr.
— Det torde icke vara svårt att inse att för ett så litet samhälle, som staden Grenna, redan en skuld af sistnämnde storlek bör blifva graverande, då statsverket derjemte, f. o. m. detta låns beviljande, fordrar ränta derlör.
Tillförne har man för sådane lån beviljat vissa års räntefrihet.
Att emottaga sådane lån är obestridligen mycket lättare; men då räntan i detta lall skall genast ifrån början erläggas, så kan lånet icke annat än förefalla staden betänkligt.
Jag skulle icke så ifrigt förorda denna sak, om det endast vore Grenna stad och den deromkring liggande ort, som hade fördel och nytta af detta företag; men då det är kändt att det rael - 334 Den 27 Juni e. m. ian Hästholmarne och Jönköping på "Vettenis östra kust icke finnes någon hamn, samt en hvar, och särskildt jag, som bott flere år i denna trakt, måste inse huru en befälhafvare en stormig dag skall tveka att begifva sig ut från Motala, då hail besinnar att, för den händelse lian icke före natten upnår Jönköping, icke någon hamn ar att tillgå vid södra delen af Vettern, så kan man icke undgå att erkänna att hamnanläggningen vid Grenna är af största vigt för hela seglationen på denna sjö.
Denna seglation blir af större betydenhet i den mån jernvägen från Malmö ilärmar sig Jönköping, tv trafiken på nämnde stad måste, till följd deraf, ovilkorligen betydligt ökas.
Detta gäller isynnerhet den tid på hösten, då kanalen ligger tillfrusen och passagen derstädes således är stängd.
På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. täcktes, med afslag å StatsUtskits hemställan, bifalla hvad K.
M. uti dess Nåd.
Propos. äskat.
Hr Ros: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hrr Bildt och Nordenfelt, uti hvilkas yttranden jag således till alla delar instämmar.
Såsom chef för skogsstyrelsen och af intresse för den å Wisingsö varande ekeskogs-anläggning, har jag emellertid särskildt velat fästa Högh R. o. Ad:s upmärksamhet å den fördel, sorn genom den ifrågav:de hamnen i Grenna äfven kommer ekeplanteringen å Wisingsborgs kungsgård till del, enär i en framtid ekevirke skall derifrån utskeppas.
Som tjenliga landningsställen för större fartyg icke finnas vid kungsgårdens strand och icke heller annorstädes å ön, måste ekvirket på mindre farkoster öfverföras till Grenna för inskeppning till andra orter.
Också synes mig den omständighet tala för någon upoffring å statens sida för Grenna och Wisingsö, att Konung och Ständer år 1811, efter mitt förmenande utan all giltig rättsgrund, genom den alltid anmärkningsvärda åtgärden att indraga det å Wisingsö genom enskild stiftelse anlagda gymnasiet och de dertill anslagna donationernas användande till understöd för statens läroverk i Jönkoping och Wexiö, fråntogo Wisingsö och Grenna fördelar, som kunnat i icke ringa mån bidraga till deras ekonomiska förkofran.
Jag röstar således för att Grenna må till sin hamnanläggning bekomma 37,500 rdr rmt såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, och ett lika belopp såsom lån.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Hjärne, med anledn. af H.
Exc. Hr Gr:s o. Landtnäs uptagande af hans under diskussionen gjorda yrkande, begärt ordet och förklarat sig derifrån afstå, framstäldes först propos. å bifall till Utsk:s hemställan, dervid svarades många nej jemte några ja; hvarefter propos. gjordes derå, att R. o.
Ad., med afslag å Utskrts hemställan, skulle bevilja det af K.
M. för hamnbyggnad vid Grenna äskade anslag, 75,000 rdr, hälften såsom anslag och hälften i egenskap af lån; och sedan denna sednare propos. blifvit med mångå ja Den 27 Juni e. m. jemte åtskilliga nej besvarad, Förklarades ja nu kafva varit öfvervägande.
15:de, 16:de och 17:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden bil ollos. 18:de punkten.
Sparre, Erik: Sedan R. o. Ad., genom dess beslut vid den föreg:de 14:de punkten ang:de staden Grenna, ådagalagt, att det Högloft
Ståndet icke gillar en oeftergiflig tillämpning af den grundsats, StatsUtsk:t vid detta riksmöte omfattat, att nemi. icke bevilja några anslag utan återbetalnings skyldighet, vågar jag hoppas, att R. o. Ad. äfven i detta fäll skall följa samma princip.
Det torde vara så mycket mer skäl dertill, som den lilla staden Amål redan nedlagt betydlig kostnad på detta arbete, men icke förmått att utan understöd fullfölja detsamma.
Den första mer dyrbara planen för denna hamnanläggning upgick till en kostnad af 43,063 rdr rmt.
Jemlikt ett, efter något förminskad plan, upgjordt förslag, upgår samma kostnad till endast 24,616 rdr rmt.
Af sistnämnde summa är nu ett understöd, stort 16,000 rdr, hegardt; och K. M:t har, uti dess vid innevide riksdag aflåtna Nåd.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, tillstyrkt, att R.
St. måtte för omförmälde arbetsföretag anvisa nämnde summa, deraf hälften utan återbetalnings-skyldighet och hälften såsom lån.
Oberäknat den omständighet, att detta lilla samhälle, som redan måst vidkännas ganska stora utgifter för allmänna arbetslöretag, är i verkligt behof af understöd för detta arbete, tillåter jag mig fästa upmiirksamhet vid det förhållande, att vid denna kust i allmänhet goda hamnar saknas, äfvensom att den nuv:de hamnen vid Amål är så liten, att den vid storm icke kan rymma de fartyg, som derstädes vilja inlöpa.
Det torde i öfrigt vara kändt, att StatsUtskit icke städse vid denna riksdag följt grundsatsen, att till allmänna arbeten endast lemna anslag med äterbefcalningsskyldighet.
Man behöfver i detta utlåtande icke gå längre tillbaka än till 12:te punkten, der Utsk:t tillstyrkt, att R.
St:r, för utförande af en brobyggnad öfver Umeå eif, måtte till K.
M:ts disposition anvisa ett statsbidrag af 82,500 rdr rmt, att utgå med 27,500 rdr såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, samt 5 5,000 rdr i egenskap af lån.
Med hänsigt härtill och då Norrland redan tillförene erhållit betydliga anslag, men den ifrågavrde trakten, mig veterligen, inga, så ock då denna fråga vid 2:ne föreg:de riksdagar blifvit väckt, men icke då lyckats vinna bifall, enär K.
M:t icke aflåtit Nåd.
Propos. i ämnet, tror jag mig nu, dä denna begäran blifvit till R.
St. af K.
M:t framstäld, och då samma skäl, som af en af 8tatsUtsk:ts ledamöter blifvit anförde för staden Grenna, äfven tala för staden Åmål, kunna, med hopp om framgång, hemställa, 3;s« Den 27 Juni e. m. att 11. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts förslag, bifalla K. Mits Propos.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt propos. å bifall till Utskits hemställan först blifvit framstäld, men med nej besvarad, gjordes propos. på afslag derå och bifall till K.
Mits förslag, att till hamnbyggnad vid Åmål skalle beviljas 16,000 rdr, hälften såsom anslag och hälften i egenskap af lån; och då denna sednare propos. besvarats med mångå ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
19ide—J23idje punkterna.
Utskits hemställanden biföllos. 24:de punkten.
Hr Nordenfelt:
Ehuru jag borde vara tacksam mot Utskit, emedan det beviljat ifrågavcde lån å 10,000 rdr rmt, anhåller jag dock att få fästa E. o. Adis upmärksamhet på historiken af denna fråga, hvilken, enligt min åsigt, torde förtjena mer afseende än Utskit behagat deråt skänka.
Redan vid 1840—41 års riksdag var behofvet af ifrågavide arbetes utföraude kännbart.
Kostnadsförslaget upgick då till 20,000 rdr biko eller 30,000 rdr rmt.
E. St. funno då skäligt bevilja köpingens innevånare ett lån af 15,000 rdr rmt, dock med för bindelse, att inom en viss kort tid hafva arbetet färdigt.
Som köpingens innevånare likväl icke kunde ega någon förhoppning att hinna, inom den förelagda tiden, fullborda arbetet, så förblef detta lån obegagnadt.
Vid efterföljande riksdagar förnyades dessa framställningar om understöd för detta arbete, men med alldeles enahanda resultat.
Då emellertid köpingens innebyggare verkställt åtskilliga af de arbeten, som i kostnadsförslaget varit uptagna, så kunde, i följd deraf, kostnaden nu nedsättas till de uti Utlåtit upgifne 20,000 rdr rmt.
Vid denna riksdag har jag väckt den motion, att E. St., för byggande af en vågbrytare vid Eottneåns utlopp och upmuddring af samma å, måtte bevilja Eonneby köpings innevånare ett anslag för en gång, utan återbetalningsskyldighet, å 10,000 rdr rmt, motsvarande hälften af den för företagets utförande beräknade kostnad; men Utskit har, i följd af en antagen grundsats, afslagit denna begäran och i stället beviljat ett lån till samma belopp.