Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det sednare betänk, innehåller: ”det R.
St. ville för sin del medgifva, att arrende-afgiften af Mörrums kronolaxfiske må varda till sitt belopp såväl för år 1847 som nu löpande sista arrendeåret eftergifven, under förbindelse likväl för arrendatorn, att fullgöra hvad arrende-kontraktet i öfrigt stadgar”.
Sålunda har arrendatorn uti Utsk:s sednare förslag blifvit frikallad från all arrendeafgift för åren 1847 och 1848.
Del af Frih.
Palmstjerna anförda skäl, då frågan förra gången förevar, anhåller jag att få återkalla i Ståndets minne, nemi. att ån uppgrundats af sågspån så, att laxen föga ginge deröfver, hvarigenom laxfisket blifvit förstördt, hvadan arrendet icke kunnat ulgöras till det i kontraktet bestämda belopp.
Derjemte hade man gifvit arrendatorn någon förhoppning, att dessa olägenheter skulle genom kronans försorg undaurödjas, hvilket likväl icke skett.
Cederström har ganska rikligt yttrat, att de uti ett lagligen upprättadl kontrakt åtagna förbindelser kunna i rättsväg ulkräfvas; men om, genom tillfälligheter, som af arrendatorn icke kunnat förekommas, lian af lägenheten icke haft påräknade fördelar, ligger, enligt min tanka, en billighet deri, alt R.
St., såsom ägare af jorden, eftergifva något af arrendet, på samma sätt, som enskilde i dylika fall förfara med deras arrendatorer.
En sådan eftergift är icke rättstridig, ty Kronan, som har rättigheten, äger äfven att från densamma i större eller mindre mån afstå.
Jag tillstyrker alltså bifall å det sednare betänk. O . o Hr Akerman, Fredr.:
Utom det, att jag finnér en sa stor eftergift af kronans inkomster som den ifrågavar. äfventyrlig, anser jag det innebära ett farligt prejudikat, om R.
St. eller StatsDtsk. skola besluta om ersättningar i fullkomlig strid med inom orten anställda undersökningar, hvilka till K.
M. ingått och hvarå Den 20 Maj. 75 K.
M. grundadt
Dess propos.
Man har sagt, att arrendatorns iråkade obestånd icke varit af honom orsakadt, emedan ån skall hafva blifvit af sågspån uppslomrad och arrendatorn lemnals förhopping om undanrödjande af detta hinder.
Hvad uppslomringen beträffar, sä lärer hvar och en inse, att den icke skett på en gäng, utan småningom under en längre följd af år, och att förhållandet således icke kunnat vara arrendatorn obekant, såvida han icke blundat, och i det fallet måste på honom tillämpas ordspråket, ali den, som icke ser upp med ögonen, får släppa till pungen.
Hvad den omordade förhoppningen åter angår, så lärer, så vidt jag har mig bekant, någon sådan icke blifvit lemnad uti arrendekontraktet, ulan vara grundad endast på en lös sägen.
Enl. min åsigt är alltså billigast, att afslå Ulskis ifrågavar. betänk. och bifalla det i ämnet förut afgifna betänk.
Del är visserligen ganska aktningsvärdt att ifra för bibehållandet af Siatens inkomster; men då såsom här ett särskildt förhållande inträffar, är det stalsmakterne värdigt, alt göra ett undantag.
Jag tror, alt SlatsUIsk. härvid rätteligen förfarit, dä det, med afseende å de inom flere RiksSt. lemnade upplysningar och anförde meningar, från gått sin första tanke och inkommit med ifrågavar. utlåt., hvilket jag i dess helhet och med afseende såväl ä dess välgrundade innehåll, som äfven ä de af Hr von Hartmansdorff lill stöd för samma åsigt ytterligare meddelade skäl, önskar mätte bifallas.
Jag hoppas det så mycket heldre, som R. o. Ad., förra gången detta ämne här förevar, fann skäligt återremittera det då i en motsatt syftning inkomne betänk.
Om sistberörde syftning vore öf verensstämmande med det H.
Ståndets mening, dä hade det väl varit rätt så godt, och bättre, att straxt bifalla hvad Etsk. då hade föreslagit, men icke göra en i sådant fall alldeles onödig omgång och tidsutdrägt, som föranledes af en återremiss.
Nu har alldeles ingenting inträffat, som kunnat föra Ståndet på andra tankar, än som förra gången syntes rådande, ingen förändring timål, utom den att Ulsk. frångått sitt förra beslut, just på grund af de talande och genom återremissen till Utsk:s kännedom komne skälen för den ändring, som också derföre blifvit vidtagen, och som jag ännu en gång anhåller måtte af Ståndet godkännas, genom dess bifall till det betänk., som nu är under föredragning.
Jag har visserligen hört talas om de stora upplysningar, som blifvit vunna i denna fråga, men jag erkänner, att jag icke funnit annan upplysning än den, som af betänk, inhemtas.
Der står nemi. att personer jemte arrendatorn idkat laxliske, men ingalunda alt de tillegnat sig något af hans fångst.
Häraf visar sig åtminstone, att laxfisket icke helt och hållet upphört, och jag måste således förena mig med Hr Akerman derutinnan, att det vore ett vådligt prejudikat, att, i fråga om eftergifter, gå längre än hvad K. M. i Dess propos. begärt.
Jag anser mig icke tillständigt att bifalla detta betänk., hvarföre jag yrkar afslag ä detsamma och bifall å StatsUtsk:s betänk.
N:o 95. 70 Den 20 Maj.
Till hvad jag nyss yttrat, anser jag mig böra lägga, att det är genom gällande författningar förbjudet sågverksägare, att så inrätta sina sågverk, att sågspån nedkommer i vattnet, och arrendatorer af laxfisken i åar och elfvar hafva sålunda rättighet, att tillhålla sågverksägare att borttaga sågspån, der den i elfven eller ån nedflutit.
I förevar, fall är det följaktligen hans vårdslöshet på ena sidan, eller förbiseende af sin egen rätt å den andra sidan, som vållat hans förlust. K. M. har i Sin propos. endast begärt nedsättning af halfva arrendet, men då frågan sista gången förevar, afstyrkte jag allt bifall.
M. haft sig bekant hvad författningarna ronde sågverk stadga, så hade K.
M. icke aflåtit någon propos. till R.
St., utan hänvisat sökanden, att sjelf iakttaga sin rätt emot den, som vederbör.
Det synes mig vara temligen väl utredt, att, vid kontraktets utfärdande år 1842 till Jon Svensson, man förespeglat honom uppmuddring af inloppet till Mörrums å.
Af öfverdirektören A. E. von Sydow är jemväl utrönt: ”att denna uppgrundning haft det menligaste inflytande både på Kronans och enskildes fisken uti ån och i granskapet af dess utlopp; att genom sjögångens stampning på banken, under sydliga och östliga vindar, laxen afskräcktes ifrån, att, enl. sin drift, gå upp i ån, utom vid hög flod, utan vände i stället om till hafvet; att dessutom denna såväl som andra fiskarter afskydde de förruttnade sågspånen, hvaraf både ån och närbelägna vikar och uddar voro uppfyllda, och slutligen att, då härtill komme, att vrakfiske — ett slags fiske med flytande nät i sjön •— nu allmänt bedrifves från Hanö in i Listers-viken, hvarmed en myckenhet lax fångades, men måhända ännu större mängd från viken bortskrämdes, blefve det naturligt, att fiskfångsten i ån komme att fortfarande aftaga och framdeles gifva liten eller ingen inkomst”.
M. af skäl, som i betänk, upptagas, ansett detta fiske icke böra i arrende lemna mera än £ af det i kontraktet betingade belopp, men arrendatorn under de 4 första åren erlagt fulla arrendet, så, om arrendet för de 2 sista åren efterskänkes honom, har han likväl sammanräknadt erlagt mera än ^ årligen.
Den föreslagna eftergiften synes mig skälig och billig, hvarföre, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, det icke är för mycket hegardt, alt i likhet med hvad en jordägare gör i händelse af missvext, R.
St. fästa billigt afseende å de anspråk på eftergift i arrendet, arrendatorn genom K.
M. framställt.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle StalsUlsk:s förevar, utlåt.
Hr Land tm. hemställde derefter, om R. o. Ad. funne för godt att, med afslag å utlåt.
N:o 170, bifalla hvad i StalsUtsk:s betäuk.
N:o 95 blifvit tillstyrkt.
Den 20 Maj. 77
Denna propos. besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han fnunit ja härvid hafva öfverrösta t nej.
Lagerbjelke, Gustaf, och Gr.
Snoilsky, Nils, ånyo på bordet StatsUtsk:s d. 17 dennes bordlagda utlåt.
N:o 171, i anledn. af väckt motion, ang:de nedsättning i arrendet för kronosäteriet Boda.
Vid föredragning af StatsUtskrs d. 17 dennes bordlagda utlåt.
N:o 172, dels i fråga om äskadt anslag för gevärstillverkningen, dels rör:de förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Frih. Falkenberg, Conrad Gabr.
Föredrogs och bifölls SlatsUtskis d. 17 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 173, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de rättighet lill pension för ålskillige vid fångvården antagne tjenstemän ; Bevilln.Utsk:s den 17 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 15, i anledn. af gjorde anmärkmr emot betänk.
N:o 11, ang:de stämplade pappersafgiften, blef härefter föredraget, men, på begäran af Gr.
Baab, Adam Christian, m. fl. ledamöter, ånyo bordlagdt.
Vidare föredrogos, men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., Hr von Hartmansdorff, Aug., m. fl. ledamöter, ånyo på bordet LagUtskis d. 17 dennes på bordet lagda betänkm:
N:o 47, i anledn. af väckt motion om förändring af 5 § i 2 cap.
Utsöknings-balken, såvidtden angår tiden, hvarigenom lagsökningsmål, som af K. bef:de förklarats tvistige, böra till domstol instämmas; och N:o 48, i anledn. af väckt motion om förändring af vittnes-eden; - Föredrogos och lades till handlingarne LagUlsk:s d. 17 dennes på bordet lagda mern.:
N:o 49, i anledn. af återremiss utaf en punkt i Utsk:s betänk.
N:o 35, öfver väckte motioner om ändring af 2 § samt upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2 cap.
Giftermåls-balken, ang:de dem, som äktenskap med hvarannan ej bygga må; och N:o 50, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 40, öfver väckte motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Ärfda-balken, ang:de underhåll åt sådane barn. 78 ,Den 20 Maj.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 17 dennes på bordet lagde betänkm:
N:o 86, i anleda, af väckta frågor om landsliskalstjensternes indragning; N:o 87, i anledn. af väckt fråga om kronofogdetjensternes indragning; N:o 88, i anledn. af väckta frågor om bergsfogdeljensternes indragning samt om upphörande af bergsfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen; samt N:o 89, i anledn. af väckt motion om vederbörlig tillsyn derå, alt Svenske och Norrske konsuler fullgöra sina åligganden, ang:de nedsättning af de afgifler, desse konsuler äga att af Svenska fartyg uppbära, samt om åtgärder till förekommande af sjöfolks rymningar.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frih:ne von Duben, Gust. Willi., och Raab, Adam Christian, å nyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 17 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 90 i anledn. af väckt motion om bildande af en comité' för utarbetande af förslag lill den medicinska undervisningens ordnande.
Äfvenledes föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frill:ne Tersmeden, Wilh. Fredr., och Raab, Adam Christian, Ridd.Utsk:s d. 17 dennes på bordet lagda mern.
N:o 10, med utlåt, öfver Ridd.direkt:ns förslag lill förändradt lånereglemenle för Riddarhusets fonder.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att sedan R. o.
Ad. nn förehaft alla de mål, som å föredragningslistan för denna dag funnos uppförde, komme det anslag, som blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum på e. m., att åter nedtagas.
Hr Rosensvärd, Joli.
Henr., hade inlemnadt följande mern:
Hos II. R. o. Ad. får jag vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt blifva befriad från min befattning såsom suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk., då jag af tjensteåligganden är förhindrad att nämnde befattning vidare bestrida.
Äfvenledes hade af Hr Scheffer, Pehr Henr., blifvit inlemnadt ett sålydande mern.:
Ad. får jag vördsamt anhålla, att i anseende till tjensteåligganden, blifva, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, befriad från min befattning såsorH suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. R. o. Ad. lemnade till dessa afsägelser sitt samtycke, i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att Den 20 Maj.
79 sara man (räda till val af 2:ne suppleanter i Allra. Besv.- o. Ekon.- Utsk. i st. f.
Hrr Rosensvärd och Scheffer.
Upplästes följande af Frih. Stjernstedt,Jakob Theodor, inlemnade mera.:
Då jag af tjensleåligganden dertill föranledd, nödgas afsäga mig den Electorsbefattning, hvarmed R. o. Ad. behagat hedra mig, anhåller jag derjemte ödmjukligen alt varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt, derest förhållandena skulle medgifva, att jag densamma under längre eller kortare lid blefve i tillfälle att utöfva. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall, och blefvo i anledn. häraf Hrr Bänkmän af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, alt sammanträda till val af en Elector i st. f. Frih.
Anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne utlåtin: N:o 174, i anledn, af väckte motioner, om dels tull- och bränvins- m. fl. bevillningsmedels ingående till riksg:s-kont. och dels allm. bevillningens inlevererande till stats-kontoret.
N:o 175, i anledn. af väckt motion om förbättring af lotsväsendet, och N:o 176, ang:de inlösen af åtskilliga först efter preskriptionstidens slut i riksg:s-kont. företedde riksg:s-sedlar.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.ntdr. från de öfrige RiksStm, nemi. från PresteSt. afd. 10, 13, 15 och 17, frän BorgareSt. af d. 11, 13, 17 och 18 samt från BondeSt. af d. 11, 13, 15, 17 och 18 dennes. II. R. o. Ad. åtskildes kl. j till 3 e. m.
Justerades 9 prot.utdr. för d. 20 dennes.
Sedan härefter pleniprot:n för d. 10 och 11 dennes blifvit uppläste till justering, anmälde sig och yttrade: 80 Den 12 Maj.
Dä K. M:s nåd. propos. ang:de anslag af de 2 millionerna förevar, gjorde man emot mig den invändningen, att jag framställde Hera anmärkn:r, än som vederborde.
Till bevis på motsatsen, torde jag nu få anföra hvad jag då icke anmärkte, nemi. att den K. skrifvelsen gick omedelbart till StatsUtsk. och blef af StalsUtsk. upptagen till behandling och hos 11.
St. anmäld. 37 § 2 mora.
Riksd.Ordnm innehåller följande: ”Intet Utsk., Const.- och BankoUtskm allena undantagna, vare berälligadt att väcka frågor till afgörande i R.
St:s plena, eller att upptaga andra ämnen, än de från plena remitterade; såvida ej, hvad StalsUtsk. särskildt angår, Konungens propos. , enl. 27 §, till detsamma omedelbarligen öfverlemnas”.
Den 27 § innehåller nemi. att ”propos., ang:de statsverkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, öfverlemne Konungen, antingen vid det tillfälle, då riksdag, enl. föreg:de §, öppnas, eller å rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till R.
St:s StatsUtsk., inom 14 dagar vid lagtima riksdag, och inom en månad vid urtima, efter dess öppnande”.
Nu blef likväl vid denna riksdag K. M:s nåd, propos. om statsverkets tillstånd och behof icke öfverlemnad till StatsUtsk. omedelbart, ulan till R.
Det kan således icke finnas någon grundlagsenlig anledn. lill denna skrifvelses upptagande i StatsUtsk. och till handläggningen derstädes, samt anmälan hos R.
Jag reserverar mig emot ett sådant behandlingssätt, såsom grundlagsvidrigt.
De uppläste pleniprotm blefvo uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad, godkände.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr af Harmens, Henr.
Otto, Frih. Schwerin, Gust.
Alexis, och Hr Bergenstråhle, Knut, återlemnat sina riksdagsmanna-polletler, samt jemväl Hr Bergenstråhle, Claes, anmält sig vara hindrad att längre vara ledamot af Bevilln.- och Ridd.Utskm; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i StatsUtsk. efter Hr af Harmens, en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr Bergenstråhle, Claes, samt 3 ledamöter i Ridd.Utsk. efter Frih. von Schwerin, och Hrr:ne Bergenstråhle, Claes och Knut.
Företogs val af Bänkman inom ll:te Bänkm:s-afd:n efter N:o 302.
Hr Hjulhammar, fullm.
Hr Hägerflycht, Nils Henrik, och inom 19:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 1749, B, Hr von Ehrenheim, Reinhold Fredrik; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: inom 11:te Bänkm:s-afd:n: N:o 279.
Hr Gjös, fullm.
Gr. Gyldenstolpe, Ulrik; inom 19:de B'dnkm:s-afd:n: N:o 1726.
Hr Marks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm.
Fö - Den 22 Maj. 81 Föredrogs ånyo SlatsUtsk. d. 17 och 20 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 166, i anledn. aferhållne återremisser å betänk.
N:o 41, i fråga ora ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser.
v Hr Gunther, Claes Ephraim: 1 StalsUtsk:s sednasle betänk. har Utsk. vidblifvit sill först afgifna utlät., hvilket väl innefattar ett bifall till K.
M:s nåd. propus, i ämnet; men med ett dervid fästadt vilkor, på olämpligheten hvaraf jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Förhållandet är nemi., att i det vid 1841 års riksdag beviljade anslag till uppförande af nya fängelser, så väl länsfängelser, som härads- och stadsfängelser, hade R.
St. anvisat inalles 1,300,000 ndr b:co, men fördelat anslaget sålunda, alt 900,000 r:dr skulle få användas till länsfängelser, 100,000 rulr till häradsfängelser och 300,000 ndr till stadsfängelser.
St. yttrade dock i den skrifvelse, som åtföljde beviljandet af detta anslag, att de ansågo länsfängelserna vara de, som i första rummet borde nybyggas och inrättas efter det nya systemet, enligt hvilket man söker så myckel som möjligt undvika Hera fångars förvarande i samma rum, d. v. s. att de skulle inrättas lill cellfängelser.
Detta har äfven blifvit af Regeringen iakttaget i så målto, att de anslagna medlen hufvudsakligen blifvit använda till uppbyggandet af nya länsfängelser, af hvilka 5 redan åro fullt färdiga och för närvar, användbara.
Derjemte finnas 5 andra under nybyggnad och planer lill ännu flera nya länsfängelser liar man äfven låtit uppgöra, ehuru man vid dem icke kunnat tillgöra något ytterligare i anseende till bristande medel.
Regeringen har likväl härvid funnit sig nödsakad att för länsfängelsebyggnaderna använda en del af de medel, som voro afsedda för härads- och stadsfängelser; dock icke förr än K.
M. vid början af denna riksdag för R.
St. anmält, att ganska obetydligt återstod af det anslag, som var beviljadt till länsfängelser, men deremot en betydlig del af det, som var beviljadt åt häradsoch stadsfängelser, och på grund deraf, samt på det icke redan påbörjade arbeten med nya länsfängelser måtte uppskjutas och förhalas, begärt och erhållit rättighet alt använda nämnde återstod ulan afseende på den år 1841 uppgjorda fördelningen af anslaget emellan de särskilda fängelseslagen.
Genom delta R.
St:s medgifvande, hade man således kommit ifrån hela den ifrågavar. fördelningen, hvilken befunnits olämplig; men icke destomindre har StatsUtsk. nu, enär K.
M. vid denna riksdag ytterligare begärde ett anslag af 200,000 r:dr om året för uppförande af nya fängelser, dervid K.
M. icke gjort någon skillnad emellan de olika slagen af fängelser, utan äskat summan för nya fängelser i allmänhet, väl tillstyrkt bifall till den af K.
M. begärda summan, men återkommit till den förut uppgjorda fördelningen emellan de särskilda slagen af fängelser, så att StatsUtsk. tillstyrkt, att hvad som af det första anslaget varit afsedt till härads- och stadsfångelser, men likväl blifvit användt till länsfängelser, skulle af det 5 H. 6 82 Den 22 Maj. nu beviljade anslaget ersättas och återgå till sitt ursprungliga ändamål, hvilket vill säga att det äldre anslaget af 100,000 r:dr till häradsfängelser och 300,000 r:dr till stadsfängelser skulle i främsta rummet åter kompletteras af de nu anslagna medlen samt endast återstoden få användas lill länsfängelsers uppbyggande.
Det är detta vilkor, som jag anser vara skadligt, och befarar, att det skall helt och hållet motverka ändamålet, hvarföre jag hemställer, att R. o. Ad. icke måtte bifalla detsamma.
Följden deraf skulle blifva, att de nu begärdta medlen tillsammans med den lilla återstod, som ännu finnes qvar af de först anslagna, icke skulle räcka lill för uppförande af de nya länsfängelserna efter den plan, som redan är uppgjord, utan man skulle blifva nödsakad, att framför dessa till en del redan påbörjade fängelser företaga byggnad af härads- och stadsfängelser, hvilka hvarken äro likaså angelägna som länsfängelset och icke heller ens i delta ögonblick kunna byggas, enär man ännu icke fullt bestämdt, hvar dessa fängelser skola komma att förläggas, åtminstone hvad häradsfängelserna angår.
Jag får således hemställa, att R. o. Ad. ville i så målto frångå StatsUtsk:s utlåt., att R. o. Ad. i stället lemnade bifall till K.. M:s nåd. propos., hvarigenom K.
M. finge fria händer att använda medlen, eftersom de bäst kunde behöfvas, och anhåller om Hr Gr. o.
Landtrms propos. derpå.
Jag anser, lika med den förre talaren, det anslag K.
M. begärt icke böra fördelas både på läns- samt stads- och häradsfängelser, detta på de skäl, som han anfört, länshäktena äro de vigtigaste af dessa 3:ne slags förvaringsslällen, emedan antalet af brottslingar der är störst och emedan de vistas der längre än i de andra fängelserna.
Om man nu likväl skulle dela summan emellan alla dessa slags fängelser, så är det, på sätt Hr Giinther nämnt, ingalunda bestämdt, hvarest härads- och stadsfängelserna skola förläggas.
Om man ville bygga fängelser på alla de ställen, hvarest nu finnas tingsstäder, hvilka äro öfver 300 till antalet, så skulle dessa medtaga tillgångarna utan det gagn, sora dermed åsyftas.
Men det är icke nog med denna omständighet, utan här finnes ännu en annan, hvarpå afseende bör göras.
Både i K.
M:s nåd. propos. och i StatsUtsk:s betänk, finnas sådana uttryck, som synas visa, att genom detta anslag skulle befordras del nya straffsystem, som blifvit R.
St:s pröfning underställdt.
Denna förbindelse emellan fängelsebyggnaderna och straffsystemet vill jag icke för min del medgifva, ty ifrågavar. häkten äro icke bestraffnings-, utan förvaringsfängelser.
M. aldrig hade framställt eller någon annan föreslagit ett nytt system för brottslingars bestraffning i detta rike, så hade icke destomindre anslag bordt ökas och beviljas för byggandet af nya förvaringsfängelser, derföre att de fångar, man har, måste man, oberoende af det antagna straffsystemet, förvara.
Det måste ock ske på ett sådant sätt, att de icke förderfva hvarandra och derigenom skada riket ännu mera, än de eljest skolat göra.
Fängelserna böra fördenskull göras sådana, Den 22 Maj. 83 att förvaringsfångar och ransakningsfångar må hållas afskiljda ifrån hvarandra, så att den möjligen oskyldige, som likväl varder häktad, eller den ringare förbrytaren icke sättes tillsammans med den gröfre brottslingen, som för nya öfverträdelse!- är häktad, ehuru ännu icke förvunnen, eller slutligen dömd och af honom förderfvas.
Jag säger att, utan afseende på straffsystemet, hvilket jag för min del vill helt och hållet afskilja ifrån denna fråga, önskar jag för min del, att R. o. Ad. måtte bevilja de 600,000 r:dr, som äro i fråga.
Men för att undvika de ordalag, som blifvit använda i StatsUtsk:s betänk., och hvilka Hr Gunther för sin del icke gillat, ehuru han ej heller uppgifvit något annat förslag, så tager jag mig friheten för R. o. Ad. föreslå de ordalag, som i min tanka skulle kunna användas, utan att R.
St. derigenom binda sig hvad sjelfva straffsystemet beträffar, ulan förblifva oförhindrade ali detsamma gilla eller ogilla, allt efter omständigheterna.
Jag skulle alltså vilja föreslå Ståndet att fatta följande beslut: ”1 anledn, af K. M:s nåd. skrifvelse d. 9
Nov sisth år, rörtde anslag till nya fängelser, vill R. o. Ad., på det att redan påbörjade ransakningshäklen mätte blifva fullbordade, samt de delar af riket, som ännu icke erhållit syftesenliga länsfängelser, måtte dermed blifva i mån af tillgångarne försedda, innan andra mindre behöfliga fängelsebyggnader företagas, anvisa, till förstnämnde begge ändamål, utöfver hvad R.
St. redan till fängelser anslagit, 600,000 r:dr, att utgå med 200,000 r:dr under hvartdera af åren 1848, 1849 och 1850”.
Med Ilr von Hartmansdorff instämmer jag fullkomligt i den propos., som han föreslagit R. o. Ad. att biträda, men ingalunda i summans storhet.
Jag bar redan, då jag i detta ämne en gång tillförene yttrade mig, framställt min åsigt om del mindre ändamålsenliga i dessa fängelsebyggnader, utförda på det sätt, som d. K. proposm innehåller.
Jag bar deruti anlydt hvad som blifver mer och mer bekant och ovedersägligt, att dessa suramor, som tid efter annan beviljas, blifva ändock alldeles otillräckliga att utvidga fängelsesystemet till den grad, som i den K. propos.-n afses.
Härvid bör äfven i betraktande lagas, att vi nu äro på väg att belasta riket med en krigsgärd, som snart nog förekommer till R.