Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förnyar min anhållan om propos. på första punkten, på det voteringen ej måtte komma att sträcka sig äfven till denna punkt, då vi endast hafva att votera om den andra.
Jag kan ej underlåta att fästa uppmärksamhet på 4 §• myntbestämningslagen, som är af följande lydelse: ”Alla liquider och befallningar kunna hädanefter såsom hittills i b:cosedlar fullgö”ras, der ej annat förbehåll gjordt dr.”
Denna §. är, efter mitt begrepp, ofullständig.
Deri borde vara tillagdt: ”enligt myntbestämningsgrunden.”
Det är denna brist, som lärer hafva gifvit anledning till Gr.
Frölichs farhågor.
Jag kan ej annat än dela dem och anser saken vara af den vigt, att jag tror den förtjena R. o. Ad:s noggranna uppmärksamhet.
Jag ar hufvudsakligen förekommen af Gr. Posse.
Frölich begärt votering och gifvit tillkänna, att hans mening dermed är att få utredt, huruvida han har medhåll i afseende på sednare morn., anser jag det vara hans obestridliga rätt att få votering, enär ITr Gr. o. Landtm, icke med klubbslag befästat R. o. Ad:s beslut; och jag förenar mig med Frih. Boye och Gr.
Posse deruti, att älven jag anhåller om propos. på första punkten, på det vi må få hufvudsaken afgjord, fullkomligen öfvertygad, att vi kunna komma till det resultat, Gr.
Frölich önskar, då den detailfråga, han framställt, särskildt förekommer till afgörande.
Jag och många andra på dessa bänkar hafva varit af den öfvertygelse, att Gr.
Frölich ej begärt votering, hvilket afståndet hindrat oss att höra.
Hade jag hört, att votering blifvit begärd, hade jag icke gjort min förra framställning, ty det kan icke falla mig in att ens försöka att borttaga någons rättighet.
Jag instämmer i anhållan om särskilda propos. på de tvenne delarna af Utsk:s hemställan.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Gr.
Frölichs rätt att få votering vore ostridig.
Då Gr. emedlertid förklarat sig ej hafva något emot i:sta punkten af utlåt., och att det endast vore i den sista delen deraf som han önskade rättelse, hemställde H. Ex., om R. o. Ad. skulle behaga bifalla första punkten i utlåt., nemi. den, som rörer dagen för utvexlingens början.
Ropades ett allmänt ja, utom af Frih. Cederström, sorn begärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition:
Den, Den 23 Juli f. m.
Den, sorn bifaller, att, enligt hvad BancoUtsk. föreslagit, till slutligt besvarande af K.
M:s nåd. skrifvelse, nng:de Bankens öppnande till silfverutvexling d. i Juli innevar. år, i lind. förklara, att, sedan de hinder, hvilka mött för silfverulvexlingens begynnande å den af K. M. i nåder uppgifna dag, blifvit undanröjda, R.
St. numera finna sig i tillfälle på det sätt efterkomma K. M:s nåd. uppmaning, att Banken sednast d. i nästinstund.
Sept. öppnas till utvexling af silfver enligt den uti mynlbestämningslagen af d. i Mars i83o fastställda grund för inlösen af Bankens sedlar, voterar ja; den det ej vill, voterar nej ; vinner nej, anses R. o. Ad. besluta, att tiden för Bankens ofvanföre nämnda öppnande till utvexling af silfver bestämmes till dagen efter den, då lagen för Banken blifvit i hufvudstadens kyrkor promulgerad.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer Ja — 156.
I anseende till resultatet af den nu slutade voteringen torde det tillåtas niig att få lyckönska ej allenast majoriteten, utan äfven minoriteten; ty om den sednare hade segrat, hade den säkert fått sig uppdraget att verkställa sitt förslag, och då hade den råkat i icke obetydligt bryderi.
Förslaget innehöll nemi., att silf— verutvexlingen skulle taga sin början dagen efter det bancolagen blifvit promulgerad.
Det lärer vara en allmänt känd sak, att lagen för Banken redan blifvit promulgerad i Mars månad l83o; och aLt åstadkomma, att det först framdeles sker, som redan blifvit verkstäldt, lärer vara omöjligt äfven för den allsmägtige Guden, åtminstone står sådant i rak strid med menniskoförståndet, och minoriteten torde derföre ursägta, om man sätter dess förslag i samma kategori.
Då det icke kan vara den siste värde talaren obekant, alt fråga om lag för Banken är ett ämne för R.
St:s öfverläggning på grund af K. M:s till R.
St. derom aflåtna nåd. propos., torde det hvarken för honom eller någon annan af R. o. Ad:s ledamöter vara möjligt att misstaga sig derom, att en sådan lag skall vid denna riksdag förekomma och, sedan den blifvit beslutad, jemväl promulgeras.
Jag får blott fästa uppmärksamhet derpå, att då man talar om lagen för Banken, kan dermed icke förstås annat än den lag, sorn existerar.
I fäll dermed skall förstås någon annan icke stadfästad lag, kan det lika i o H. 4 Den 23 Juli f. ni.
Jiitt vara den 3:dje, 4:c^e eder ioo:de i ordningen af dem, sorn kunna antagas, sorn den lista.
Föredrogs sista mom. af BancoUtskls tillstyrkande i utlåt.
P?:o 17. Gr.
Under voteringen har jag hafi tillfälle att noggrannt genomläsa det redactionsförslag till aldra punkten af Utsk:s betänk., som Gr.
Frölich framställt, och för min del finner jag det i nästan intet afseende skiljaktigt från det förslag, Utsk:s betänk, innehaller, med undantag deraf, att uti Hr Gr:s förslag finnes ett tillägg, som innefattar, att äfven jordboks-räntorna skola beräknas efter iBjo års myntbestämningsgrund.
Jag tror, att detta är högst nödvändigt. i83o års realisation och den af K.
M. derom promulgerade förordning innehöll alla möjliga bestämmelser mot förhöjning för den skattdragande allmänheten; men besynnerligt nog undantog Konungen ifrägavar. jordeboksräntor och stadgade, att någon nedsättning i afseende på dem ej kunde beviljas, utan skulle de fortfarande liqvideras med 3 daler på r:drn.
Uti i83o års myntbestämningslag är intet derom nämndt, och jag tror, att det är BondeStls farhågor, hvilka under de sednare dagarna mera utspridt sig, som äro orsaken till det inom detta Stånd gjorda förslaget till garantier mot förhöjning af dessa räntor.
Då finner jag riktigt, att R. o. Ad., som lärer besluta den sednare punkten af betänk, endast för att trygga det Hederv. BondeSt., äfven måtte antaga detta tillägg i Utskrs förslag.
Fördenskull tillstyrker jag bifall å Gr.
Frölichs förslag och får tillägga, att jag icke deruti finner någon ändring gjord i afseende på den af Utsk. tillstyrkta anhållan hos K.
M. om promulgation af beslutet i ämnet, utan finner jag samma delicatess emot den andra Statsmagten iakttagen i Gr.
Frölichs förslag, hvarföre jag hoppas, alt R. o. Ad. måtte detsamma bifalla.
Frölich väckte denna fråga om förändrad redaction af a:dra punkten af Utsk:s hemställan, var det i anledning af sådana skäl, som Hrr Cederschjöld och Lagerhjelm sedermera mera fullständigt utvecklat, som jag trodde, att betänk.
N:o 17 skulle kunna utan förändring antagas.
Nu, sedan vi afgjort första punkten och således discussionen blott angår den andra punkten, får jag förklara, att jag, efter att hafva inhemtat närmare kännedom om Gr.
Frölichs förslag, gerna instämmer deruti, emedan jag finner, att Hr Gr:n afsett samma mål som Utsk. och att hans framställning endast är något mera förtydligande; men då hans förslag synes vara något långt och för en längre stund sedan framställdes, får jag anhålla, att det måtte långsamt och nied hög röst blifva ur prot. uppläst, på det man måtte finna skillnaden emellan Hr Gr:s och Utsk:s tillstyrkanden.
Den s3 Juli f. m. a7 Gr.
Frölichs förslag upplästes derefter, så lydande: att R.
St. förklara och stadga härmedelst, det allmänna skatter och onera, deri inbegripna de räntor, hvilka i jordeböckerna till visst belopp i penningar äro utförda, icke kunna i deras förra silfvervärde beräknas och en skatteförhöjning sålunda åstadkommas, utan skola, fr. o. m. den dag, silfverutvexlingen tagit sin början, utgå efter enahanda grunder, •sorn i myntbestämningslagen af d- I Mars i83o finnes faststäldt, så att vid deras utgörande med penningar den betalande äger, efter eget godtfinnande, att dem erlägga antingen uti bancosedlar eller uti silfvermynt, beräknadt efter 2 r:dr 32 sk, b:co ejler 4 r:dr riksg:s för hvarje silfverspecie, enligt den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af K, M- och R.
Att i öfrigt R.
St. måtte hos K. ål. j imd, anhålla, dels att, till förtydligande af 4 §• myntbestämningslagen d. 1 Mars i83o, förenämnde stadgande blifyer till allmänhetens kännedom mcddcladt i den kungörelse, sorn i nåder torde utfärdas, ang:de upphäfvande af det, medelst K, kungör, d. 18 Mars 1818, allmänheten tillkannagjfna beslut 0111 inskränkning i utyexlingen af silfver mqt Bankens transportsedlar, delsopk, att, i sammanhang härmed, nödiga föreskrifter för såväl enskild» liqvider sorn för debitering och uppbörd af alla slags skatter och onera må i nåder utfärdas.
Hr Lefre'n: Jag tror, attUtsk:s förslag, som bestämdt säger, att alla utgående skatter och onera borde beräknas efter den i i83o års myntbestämningslag fastställda grund, fullkomligen includera allt, hvad Hr Gr. i sitt förslag upptagit.
Allmänna regeln i fråga om sådana redactioner som denna brukar vara, att man undviker att nämna några specielia fall för att icke ens gifva anledning tjll den tanke, att några speciella fall behöfva nämnas, då redactionen omfattar alla speciella fall; men jag vill icke motsätta mig förändringen, då den verkar precist detsamma, som Utsk. föreslagit, och jag hoppas, att ingen otydlighet derigenom skall uppkomma, Gr.
Jag ber att ännu en gång få förklara, att det ej varit någon farhåga hos mig i afseende på tillämpningen af den nu beslutade utvexlingsgrunden eller, rättare sagdt, af myntbestämningslagen af d. 1 Ma rs i83o, som vållat den discussion, hvartill jag gifvit anledning.
Det bar varit farhågor inom BondeSt., som jag på detta sätt sökt undanrödja.
Då detta varit motivet för det tillstyrkande, som Utsk. gjort och sorn jag endast till redactionen velat förändra, har jag ansett nödigt att föreslå ett sådant förtydligande, sorn kan vara tillfredsställande för dem, som önskat ett stadgande i detta hänseende.
Detta har jag ön^ skat anföra såsom svar till den siste värde talaren.
Att den förändrade redactionen blifvit lång, såsom en annan värd a 8 Den aJ Juli f. tn. talare anmärkt, kommer sig egentligen deraf, att man deri nödgats intaga allt, hvad Utsk. i sitt tillstyrkande anfört, hvilket äfven är temligen långt.
För öfrigt fortsätter jag min anhållan om propos. till bifall å den förändrade redaetion, jag föreslagit.
Sedan nu den siste värde talaren kommit derhän, att icke ens till formen någon skillnad finnes emellan hans och BancoUtskts förslag, har åter en skillnad visat sig deruti, att Utsk. med allmänna termer upptager alla utgående skatter och onera och deremot den siste värde talaren velat upplysa, att vissa skatter skola vara inbegripna i samma kategori, som de i allmänhet nämnda skatterna, och detta allt till lugnande af vissa farhågor inom BondeSt.
Jag tror, att ej någon ledamot inom BondeSt. eller ens inom hela Svenska Nationen finnes, som, då han ser stadgadt eller hör sägas, att alla utgående skatter skola så och så beräknas, icke också tror, att den eller den skatten skall på samma sätt beräknas.
Jag tror dem vara tillräckligt kloka för att fatta, hvad som förstods med alla skatter; och att ej tilltro dem det, vore att tillerkänna dem en alltför besynnerlig logik.
Det är ett klokare och framför allt kortare lagstadgande, som omtalar allt med ett ord, än det, som upprepar de särskilda fallen; och då jag sålunda lemnar Utsk:s förslag företrädet framför Gr.
Fröliehs samt ej finner något skäl att antaga en längre och ofullkomligare redaction, i stället för en kortare och riktigare, kan jag, ehuru beslutet i detta fall är temligen likgiltigt, ej annat än tillstyrka bifall till det förslag, Utsk. lemnat.
Jag skulle visserligen önskat, att det morn., som nu utgör föremål för vår öfverläggning, hade varit öfverflödigt och icke funnits i Utsk:s betänk.; men på samma grunder, som Grtna Cronhjelm och Frölich framställt, kan jag ej annat än tillstyrka, att den af Gr.
Frölich föreslagna förändring måtte bifallas.
Jag tror mig känna allmänhetens tänkesätt i de delar af landet, der jag varit, och jag tror mig hafva funnit den farhåga någorlunda allmän, att realisationen innefattade en myntförsämring, och att man i följd deraf skulle komma att i sedlar betala en större numerär än hittills.
Jag tror således, att sedan frågan blifvit väckt, sa. ken måste framställas så tydligt som möjligt, och jag understödjer således den af Gr.
Frölich föreslagna redaction, fastän jag hade önskat, att den blifvit ändå mera tydlig.
Hr Lagerhjelm skulle hafva fullkomligen rätt deri, att Utsk:s förslag innefattar en kortare och tydligare redaction än det, som af Gr.
Frölich blifvit framstäldt, om icke föregående händelser gåfve anledning till farhåga; men af en dylik redaction uppstod efter 1776 års realisation den följd, att man fordrade jordeboks-ränlornas liejviderande efter 3 daler på r:drn och i silfver.
Det är Den a3 Juli f. ra. 39 denna farhåga, som uppstått lios nuvarande ledamöter af BondeSt., och jag vågar bestämdt förklara, att en sådan farhåga blifvit yttrad af flera individer derstädes, i följd hvaraf Hr Lagerhjelms yttrande, att Utsk:s förslag ej behöfver för någon förtydligas, torde vara alltför vidsträckt.
Det är på grund af denna farhåga, som jag måste lemna min röst åt en redaction, hvilken jag utan tvekan förklarar mig anse på sätt och vis oegentlig, emedan den först upptager skatterna generelt och sedan uppräknar några speciella.
Men då denna punkt afser BondeSt:s lugnande, och jag vet, att flera af samma Stånd önska den redaction, som Gr.
Frölich framställt, tillstyrker jag, att
Ståndet måtte antaga densamma, enär den i öfrigt är lika med Utskrs förslag.
Det finnes visserligen en annan utväg, som bättre torde öfvertyga förändringens motståndare, nemi. att låta saken hvila, intilldess BondeSt. derom fattat sitt beslut; men det har en annan icke god följd, att vi icke vid slutet af detta plenum skola hafva afgjort förevar, betänk, i allo, hvilket jag önskade förekomma, och på dessa grunder fortfar jag att anhålla om bifall till Gr.
Jag får förklara, att jag i hufvudsaken instämmer med Hr Lagerhjelm.
Aär Utsk. här sagt och Ständerna, i fall Utsk:s förslag bifalles, komma att nämna alla skatter och onera, vet jag icke, att någon kan anses utesluten, ty man må uppräkna aldrig så många, så kommer man ändå icke längre än till det, som här uttryckes genom ordet alla.
Det synes mig derföre, som farhågorna hos BondeSt. ej bort sprida sig till R. o. Ad.
Det är dessutom ovisst, om dessa farhågor uppstå hos de flesta af BondeSt.
, ehuru vi fått veta, att en och annan af dess ledamöter hyser dem; men om det hände, att BondeSt. sjelft icke vidtoge den här föreslagna förändringen, finge R. o. Ad. erfara, att man nog hastigt tagit för afgjordt, hvad sorn ännu icke så är.
En värd ledamot har här satt i fråga att uppskjuta sakens afgörande; men då R, o. Ad. kunnat besluta i hufvudfrågan, att utvexling skall ske d. i nästk.Sept., utan att derifrån låta sig hindras hvarken af BondeSt:s eller andra Stånds möjliga farhågor, tror jag, att
Ståndet lika gerna kan göra det i detta mindre magtpåliggande hänseende.
Jag anser så mycket mer, att propos, bör göras på bifall till Utskts betänk, oförändradt, som Hr Gr. o. Landtm, redan gjort en sådan framställning och förklarat henne vara af R. o. Ad. bifallen.
Jag skulle äfven tro, att Ståndet, hvars ledamöter då icke bestridde Utsk:s förslag, ej heller skola vid en ny propos. frångå deras förra beslut.
Det är möjligt, att skillnaden emellan förslagen är ganska ringa; men då förekommer så mycket mindre skäl att göra afseende på den föreslagna förändringen, som det alltid är betänkligt att antaga en propos., hvilken man först vid sjelfva afgörandet hör uppläsas, särdeles då den är så vidlvfLig som Jo Den a$ Juli f. m. den nu ifrågakomna.
Jag anhåller således om bifall till Ut* sk:s betänk, oförändradt.
Ilr Dalman.; Jag tillhör den mening, som anser det af Gr.
Frölich föreslagna förtydligande i redaclionen af ifrågavar. punkt vara nödigt och nyttigt.
Jag tror lika med honom, att om ingen fråga härom hade blifvit väckt, had,e det varit öfverflödigt att i detta afseende fatta, något beslut; men sedan frågan en gång är vackt, anser jag det vara Representationens pligt alt uttrycka sitt beslut så bestämdt sorn möjligt* ty i detta ärende, som rörer beskattning, tillhör det beslutande-rätten Representationen.
Jag önskar således, att R. St., måtte icke blott hos Konungen anhålla, att K., M. måtte utfärda en kungörelse, deruti ett sådant förklarande intages, utan att R.
St. matte hos Konungen anmäla sitt beslut till promulgation i de ordalag, Gr.
Ehuru jag visserligen med Hrr Lagerhjelm och v.
Hartmansdorff delar den tanke, att det förtydligande, som Gr.
Frölich föreslagit, är för oss, ganska obehöfligt; likväl, och då jag ieke ser någon, betänklighet vid att antaga det, så mycket mindre som* i fall en skillnad framdeles visar sig emellan de redactionec, som af RiksSt. kunna blifva antagna, det hlifver Exped.Utsk., sorn kommer att föreslå oss en jeuinkniog deri, tillstyrker jag antagandet af Gr.
Frölichs propos. och anhåller således om Hr Gr. o- Landtnäs propos. till densammas antagande.
Sedan flera af R. o. Ad:s ledamöter förklarat, att de önska en sådan redaction, som jag. föreslagit, måste det icke numera ligga ensamt mig till last, om denna redaction anses vidlyftig och otydlig, och jag vill gerna till dem, som anse redaetionen otydlig, lemna öppet att göra den mer tydlig.
Jag vill jemväl, i fall sådant nu icke kan ske, villigt gå in på det förslag, sorn Gr.
Cronhjelm nämnt, att nemi. låta denna fråga hvila, tills man får se, huru den blifver afgjord hos det Stånd, der de farhågor uppstått, som man genom denna punkt sökt undanrödja.
Intetdera alternativet, mitt förslags förtydligande eller uppskof med frågans afgörande, vill jag motsätta mig.
Jag skulle tro, att i afseende på den förmenta otydligheten kunde det gå an att, i fäll man så behagar, borttaga bela den parentius, som börjar med orden: "deri inbegripna" och slutar med orden:
"äro utförda," då förut alla skatter och onera äro nämnda.
Om R. o. Ad. vill förena sig om en sådan förändring, skall jag ej hafva något deremot.
För öfrigt tror jag, att den anmärkning, Frih.
Boye sednast gjort, har sin goda vigt, att man nemi. i detta beslut ej behöfver vara så nogräknad om orden, då man är ense i saken.
Den hufvudsakliga förändringen i redaetionen består icke, såsom Hr Lagerhjelm yttrat. endast i orden* ulan jemväl i formen; ty annat är att Den a3 Juli f ra. 3« anhålla, att en kungörelse rörlde denna sak måtte af K. ål. utfärdas, än att besluta sjelfva saken och sedan anhålla, att en kungörelse derom må blifva utfärdad.
Sjelfva det stadgande, som nu är föreslaget, är visserligen icke nödvändigt; men, såsom jag förut förklarat, då det kan tillfredsställa dem, som hysa några farhågor, har jag icke velat tala deremot.
Det är ej nödvändigt, emedan den skillnad finnes emellan nuvar. och 1776 urs förhållanden, att då K. Gustaf III utgaf sitt påbud örn 1776 års realisation, förbehöll han sig att särskildt stadga om utgörande af heminansräntorna.
Detta förbehåll stod i sjelfva förordn., som stadgade realisationen, och sedermera utkom en annan förordn. huru dessa räntor borde liqvideras.
Deremot finnes nu en lag, som säger, att alla liquider och betalningar skola hädanefter utgå som hittills, och då således icke något annat undantag än för särskildt förbehåll är gjordt, skulle ett sådant undantag innefatta eu förändring af lagen.
Men, som jag redan haft äran yttra, har jag, i fäll några farhågor derigenom kunna undanrödjas, ingenting emot antagandet af Utsk:s tillstyrkande, och jag har ej heller någonting emot det förtydligande, som Gr.
Frölich trott sig göra derigenom, att hemmansräntorna särskildt nämnas uti en mellanmening.
Men det är en annan sak, som troligen undfallit en del af de Hrr, som ansett Gr.
Frölicbs förslag nära nog enahanda med Utsk:s samt oskyldigt, om jag så får säga.
Detta förslag vidrör en helt annan fråga.
Hr Gr. har förklarat sig vara färdig att frångå den egentliga förändringen i afseende på saken eller tillägget om hemmansräntorna, och således visat sig fästa mindre vigt i saken än å den form, som Hr Gr. har velat gifva redactionen, och den skulle innebära, uti ett betänkande, som angår silfverutvejtlingen, afgörande! af en annan fråga, den nemi., att R.
St. ensamma äga att besluta om Kronans räntor.
Det är derföre, som Hr Gr. i fråga om en kungörelse, rörrde en af Konung och Ständer redan afgjord sak, velat börja ined orden: ”R.
St. förklara och stadga,” och icke dermed, att ”R.
St. anhålla, att K.
M. måtte kungöra.”
Saken är redan afgjord, men Hr Gr. vill, att den skall behandlas såsom icke afgjord, och att R.
St., i kraft af deras enskilda myndighet, må besluta öfver något, som angår de ordinarie skatterna.
Det vore ett mycket behändigt sätt att fa en så vigtig fråga i hast afgjord genom 3
Stånds beslut
För min del har jag ingenting emot, att de, som tro, att R.
St. äga en sådan rätt, söka att göra sin mening gällande; inen jag vill åtminstone icke, att ett afgörande af Ståndets omdöme skall inpractiseras i beslutet om en helt annan fråga, och det är derföre, som jag afstyrker den af Gr.
Frölich föreslagna redaction.
Må vi antaga Utsk:s förslag samt äfven deri införa den mellanmening, att äfven hemmansräntorna under de i allmänhet nämnda skatterna och onera än 3a D c 11 a3 Juli f. ra. inbegripna; men det är den här föreslagna formen, som jag ej gillar, och derföre får jag anhålla om propos. på Utsk:s betänk., måhända, om Utsk:s ledamöter deruti instämma, med den lilla mellanmeningen om heminansräntorna, så att hvar och en menniska må kunna se, alt vi ej vilja afskära utvägarna att tranquilisera BondeSt., fastän vi icke vilja afgöra, hvad som icke till saken hörer.
Jag härmed uppmärksamhet alhört och äfven läst det redactionsförslag, som Gr.
Frölich framställt, och jag har ej deraf kunnat linna något skäl att motsätta mig hans önskan.
Det har här blifvit uppgifvet, att förslaget blifvit framstäldt för att lugna några farhågor, som uppstått inom BondeSt. i afseende på beräkningen af skatterna, sedan silfverutvexlingen koinme att börjas.
Allt, hvad af Representationen äfvensom å den andra Statsmagtens sida kan göras för att lugna sådana farhågor, anser jag i intet afseende öfverflödigt, och jag anser detta förslags antagande så mycket mindre betänkligt, som meningen, då i8'5o års mvntbestämningslag utgals, vardén, som man nu söker förtydliga.
Då meningen var sådan och farhågor sägas hafva uppstått inom BondeSt., vet jag icke något skäl, hvarföre man ej kan skrida till ett förtydligande, som försigtigheten synes påkalla.
I 4 §• af myntbestämningslagen står, alt ”alla liquider och betalningar kunna, hädanefter såsom hittills, i b:cosedlar fullgöras, der ej annat ”förbehåll gjordt är.”
En värd talare har redan gjort den anmärkning, att för fullständighetens skull hade erfordrats att der stått: ”efter myntbestärnningsgrunden.”
Det är förmodligen uteslutandet af dessa ord samt minnet af förhållandet vid 1776 års realisation, som nu väckt farhågor inom BondeSt., och om det också vore blott hos en af dess ledamöter, synes mig dessa farhågors undanrödjande vara en pligt för Representationen.
Jag ser således intet skäl att icke medgifva förtydligandet, och det är af denna anledning jag ej kan instämma deri, alt Gr.
Frölich skulle borttaga den här ifrågakomma mellanmening, emedan det just är denna mellanmening, som innebär sjelfva förtydligandet.
Uti den principfråga, som Hr Rosenblad vackt, vill jag ej nu ingå.
Jag tror, att genom ifrågavar. redaction behörig forin är iakttagen, ty det tillhör icke K. M. att beskatta Svenska folket, och jag är öfvertygad, att K.
M. icke åsyftar, att någon Svensk medborgare skall tro, att han vill intränga på R.
St:s beskattningsområde.
Jag biträder således det förslag, som Gr.
Frölich afgifvit.
Den farhåga, för hvilken man ansett förevar, punkt af BancoUtsk:s betänk, lemna rinn, är väl den, att de skatter, sorn hittills utgått i b:cosedlar, skulle möjligen framdeles kunna uttaxeras i silfverspecie.
Men, så - Den 23 Juli f. m.
33 såvida man ej vill se denna farhåga undanröjd genom deu af Utsk. föreslagna redaction, är den ej heller håfven genom Gr.
Frölichs redactionsförslag.
Efter min tanke kunde deremot detta bäst hjelpas genom tillagg af några få ord i Utsk:s förslag.
Der står nemi.: "tillstyrka 11.