Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar« Cvllegium elser Kammar - Rätten hlifwa aftämnadc, där de i jämförande med Tarerings-längderne kunna behörigen blif» tv ; granffade, hwarcfker sedermera de summariske sammandragen med mera tillförlitelighct kunna upprättas.
Till närmare skärffädande torde detta mitt Memorial till Riksens Högloft.
Ständers Stats - och Bewillnings - Utskotters uilätandc blifwa remitteradt, hwaroin jag ödmjukast anhäller.
Remitterades till Stats-och Bclrillnings - Utskotten.
Upplästes ett af Herr kftokssten k!r!sn6z Ingifwit Memorial sä lydande: wördsamt Memorial.
Som jag har anledning förmoda, att hivad jag nu dristar mig anföra, kan wara bidragande till gemensamt bästa, sä wägar jag hoppas att det med ^ onsamhct anses, sk En - 4720 Den ZO Öctober.
Enligt Kongl. Brefwct till Koilgk.
Kammar, kollegium, Stats, Contoiret och Kammar-Revisionen af dm 18 Januarii 1781, och veste Kongl. Collegicrs Circulär den g Octobcr samma är, böra Kronans Uppbördsmän och redogörare i Tio är, sedan deras räk, ningar blifwit uti Kammar.
Revisionen eller nu mera Kongl. Kammar-Rätten reviderade, wara answarjga för de misträkningar dcrwid kunna ertappas; men som deremot genom ingen författning är stadgadt att Upptördsmäns och Redogörare- sä beskaffade answar nägonslkl upphörer i anseende till räkenskaper, hwilka af m rller annan orsak lemnäs alldeles utan revision, har den förslutne tiden ifrän Kammar.
Rätten- organisation ej sällan händt, det Uppbördsmän och Redogörare eller deras Controlleurer och Arfwingar kommit att tilltalas och äläggas answar för upptäckte felaktigheter uti sädana äldre räkenskaper, som warit ingifnc för iy 2 2O är tillbaka och derutöfwer, fastän de under Revisions - wcrkets fordna wanmaglS tillständ icke blifwit granskade.
Ehuru S ena siban, det lärer wara högst äftvenkyrligt för Kronans säkerhet, att särdeles inskränka förutnämnde Präscriptionstld, och Kronan dcstukom skäligen icke bör äga mindre rätt eller korrtare tid till kraf hoS sine Uppbördsmän och redogörare än den af Liv är, som Kongl. Förordningen den 19 Aug. 1802 stadgar för Kronans fordringar HoS enskilde och enskildes HoS Kronan, samt den lika tid som genom Kongs. Förordningen den 18 Januarii 1822 finnes bestämd för fordringars gällande emellan enskilde personer, sy, vcS ä andra sidan billigheten yrka, och Kronans nödwändiga säkerhet äfwen mcdgifwa, att i fräga svarande präscriptionstld emot Uppbördsmän och Redogörare fär «n mera säker och af serskjldte omständigheter oberoende gräns.
Som Den zo October. 4721 Som Uppbördsman och Redogörare, sedan deras räkenskaper r behörig ordning inkommit, icke äro skyldige att nägot tillgöra för Revisionens fortgäng eller sädant ens skär i deras fbrmäga, hwadan de icke eller böra widkännaS följderne af möjelig ofullkomlighet i Revisions- Wcrkets inrättning, tillfällige hinder för Revisions gbromälcn, de rcvidcrandes försummelse m. m. sä spncs den uti Kongl. Brcfwct ben 18 Januarii 1781 förordnadc präscriptionS - tid böra undergå förändring i sä mätto att den hädanefter för bcräknaS till Tio är ifrän den dag Räkcnskaperne blifwa ingifne till Kongl.
Kammar »Collcgium eller Kongl.
Kammar-Rätten, antingen de dä förr eller senare eller alldrig warda reviderade; hwarcmot det uti ofwaunämdc Kongl.
Förordning förjfclagtig revision stadgade answar lärer böra utsträckas jämwäl till utan' laga orsaker underläten revision.
Beträffande äter private Redogörare, som uti Kongl. Brefwct d. 18 Januarii 1781 äro befriade ifrän allt tilltal och efterräkning för sina räkenskaper, enär de undcrgätt revision och blifwit gillade, äfwensom Redogörare för Kronans extra utgiftS eller enskilde wcrks medel, sä synes af redan anförde skäl> äfwcn dctzas answarighct böra fä en witz gräns, hwilken tvid jämförelse af deras förhällande till Kronan, säkrast och med mästa billighet finnes uti den tid af Tre är, som gäller för skatiskplldiges betalnings answar, och lärer ofwanbemäldc för sädane Redogörare fbrordnadr präscriptionstid sälcdes jämwäl böra förändra-, och hädanefter beräknas till
Tre är ifrän den dag deras Räkningar blifwit till Kongl. Kammar - Collcgium eller Kammar-Rätten ingifne, utan afseende derpä om de förr eller senare eller alldrig revideras, bock med answar för den som försummar revisions sspldigheten. 3 4722 Den §0 October.
- I sammanhang härmed borde bestämmas en wist Termin af io är, hwarinom anmärkningar, mä göras eller utfärdas
Ivid sädanc ännu orcviderade räkenskaper som icke tillhöra Kongl. Kammar - Rättens ordinarie Revisions arbete, men hwareftcr Uppbörbsniän och Redogörare eller andre personer blifwa frän widare tilltal och efterräkning i och för vefta räkenskaper frie.
Anhällande ödmjukeligen att detta mitt yttrande Mätte till Högloft.
Lag - Utskottet blifwa remitteradt.
Herr L,rönsborg, viärik, hem stälbe om icke detta memorial enligt 8y § i RegeringsFormen, bvrde till utredning af allmänna Bcswärs-och Oeconomi?
- Utskottet förwisas, men ej kill Lag - Ut« skottet, som författaren vik-t, hwarä han anhöll om Herr Grefwens och Ordförandens proposition.
Äfwen upplästes ett af Herr Lvab, Anton, inlrmnadt memorial sä lydande: Högwälborne ^err Gresive och LandtMarffalk, samt -Högldfl.
Ridderffapet och Adeln i Ut!
Fädernessandeks swära belägenhet mätte dek »vara hwar och en inwänares skyldighet att tänka
Pä dr medel och utwägar, hwarrned dcft bördor i mer eller Den zo Octsbe».
472Z eller mindre män kunna lättås och leda till betz förkofran och framtida oberoende.
Af sädana lärer icke kunna nekas akt en förminskning af de waror eller produckcr wi icke inom landet äga och en förökning af wär egen waruproduction sä iväl för egna behof som export till andra Nationer äro de mäst nyktige och mä hända de enda wcikligcn gagnande.
Frän längre tid tillbakars har man allmänt klagat öfwer bristande Spannemäl, och akt den utifrän ärligen till högst be» tydliga qnantittter mäste införskrifwas, och det samma torde ännu wid förefallande, antingen utomordentliga behof eller mitzwäxt wara att befara; men denna klagans äldcr har redan wäckt vmtankan, som understödd af den lyckligen frigifna Spannemälshandeln, jemte ett för egentligen andra behof förökadt rörelse Capital och stegrade Spanncmäls priser; och wi hafwa beha senare ören funnit, akt ehuru tvär handel warit pä det mest ofördelaktiga sätt stängd, har dock wär egen Spänne, mäls produkt warit tillräcklig för lifwcts bergning, och lämnar ett säkert hopp, att om jordbruket pä tjcnligt sätt än widare understödjeS och uppmuntras, skola wi snart komma i den lyckliga belägenhet att wara oberocnde af wära grannar.
Cn högst bctydclig artikel för wära behof har dock hittills warit lämnad utan synnerlig uppmärksamhet, ehuru den minst ksstar Rikets jnwänare omkring En och en half Million Riksdaler om äret, och gör en högst betydclig werkan pä handels, wägen och curscn.
Jag menar Salt som ärligen mä, ste införskrifwas till ett qvantum af 2 till ZOO,ooc> Tunnor, och hwaraf man wid förefallande krig antin, gen b.farar blifwa alldeles utan eller ock att fä beta, la öfwcrdrifwit, säsom nyligen händt, dä en Tunna Salt kostat Tio till Tolf Riksdaler Banco.
Att brist pä dugligt wakten till Saltkoknkng warit ett hinder för a^a försök med Saltkokniliz inom ^ 724 Den Zo Octsber.
Swerige är rn gammal sägen, som kanske kiss en belpvlig grad wunnit häfd och styrka af de misslyckade försök som för Regeringens Räkning wärkstäldes uti Drottning Llstst.ILHI>l^8 tid, mcn utom det att den tiden, Swerige icke ägde nägon hamn wid Wästcrhaftvet utan försöken gjordes med ästersjöwattrn, hwars salthalt är alltför obctydelig, torde ock ben mindre nit eller interesse de för desse försök infirffrifne utländningar med kanske wisse den tidens warandc SalthandlareS egcnnyttige eller cnsediga afstgter, mycket hafwa bidragit att allt misslyckades; men sedan denna tid hafwa wi fält ätkvmst till Wästerhafwet, hwars waln befinnes 4 gänger mera Salt än ästcrsjönS watn , utom het att Salikällor blifwit funné och angifnc, säsom i Skaraborgs Län, pä Hemmanen Skar, Smedtofta, Backagärde», Qwänum, Wänga, Simontorp.
Län: pä östeby, Swalheds, Rön och Torpa.
Götheborgs Höfdingedöme:
Mörby, Blomsholm, Andersberg, Brumhög, Resta, Skee Prcstegärds ägor, Dttertorp och Kongälf, Utmarker, hwilka alla hälla frän ett till tre lod Salt pä hwarje kanna watn af det som afffyter och hwilkct alltid är utspädt med sött watn, och sälcdcs kunna och böra pä djupet wara af nägon större Salthalt; hwaraf kan inhämtas att salt watn finnes, och det i en del af Riket hwars belägenhet jämte öfrige anledningar tyckes lofwa» det nä» gon betydlig sä kallad Salt sola bör träffas där lönande inrättning för Salt - tillwcrkning borde anläggas.
Af dessa anledningar och dä jag förmodar att Rikets Högloft.
Ständer anse för en werkelig winst för Riket om inlänsk tillwerkning af Salt för Rikets behof skulle kunna winnås, och dä sädant icke uti nägot land utom de som gränsa intill Medclhafwck eller i de länder där Bergsalt finnes uti och nära jordytan, lätik Den zo Oktober. 4723 lätit stg göra utan ofta betydeliga päkostnader, för allman räkning, och hwaraf Tyskland i synnerhet haft cili möda och kostnad ospard, sä wägar jag till Hbgtvälbornc Herr Grefwe» och Landt - Marskalken samt Högloft.
Riddcrskapct och Adeln ödmjukast hemställa, om icke försök sä wäl till finnande af en anwändbar Salt sola, svin. med Salis tillwerkning af de nu re, dan kände salta watn borde anftällas, och tillräcklig fond dertill pä en lid af fem är ansläs, och hwartill jag i lika ödmjukhet fär fbicstä, att Tullen pä allt inkommande utlänskt Salt, kunde ökas med 2 ss. Banco per Lunna, samt att dessa mebel lämnas till Kongl. Majtts fria disposition, att pä sätt honom bäst synes, till detta ändamål anwända.
Törandcs Riksens Högloft.
Ständer efter ben, na tids förlopp härigenom komma i tillständ att brdb, ma huruwida Salt - tillwerkning för Landets behof bär stär att winna, eller hwad i den wägen är att förwänta.
Winner detta som jag nu i all wälmening haft äran anföra, Högwälborne Herr Grefwe» och LandtMarskalkens saint Riddcrskapct och Adelns approbation, arhäller jag ödmjuk, st om proposition, och att det mätte remitteras till Economic-och BeswärS - Utskottets utlätande, samt detsamma med de öfrige Respccstve Riks-Ständen fä communiceras.
Remitterades till Economic-Utskottet.
Hans Excellence Herr Grefwe kuutlr, Lric, anfäg detta mäl i anseende till dell föreflagne TullförhöZningcn hafwa gemenskap med Bewillning. n och hemstäldc derföre om icke bet samma borde tillika remitteras till Bewillnings - Utskottet. 4726 Den Zv Gctober. Herr Grefwen o ch Ordföranden tillkännaaaf Friherre cch 'iVertarstecits ärhällan, akt dck nf honom inlämnade och d. 16 Ockobcr hos Rid-> derstapet och Adcln uppläste samt till Stats - Utstoklet remitterade Memorial, rörande Friherre k-ie-rmu-Iius Chartc - samling, kunde n,ed be östige Respcckive Stånden sä eommuniceras.
Upplästes ett af Hans Exccllcnce Herr Friherre I^iU^ncr°!U2, Kokärr, iulemnadt Memorial sä lydande: wördsaurt
Det förändrade skick, hwantti de fläste Rikssamhällcn i Europa blifwit igenom nu warande krig försatte, föranläter ofelbart wid ett allmänt frcdsstut olika förbindelser i anseende kill handel och sjöfart än förut ägt rum.
Häraf bliswcr en nödvändig följd, att en Stat som will ingä i sädana Handels»relationer nied en annan, hwilka anses fördelaktige, mäste foga sig ester för hand warande nya omständigheter, och sälcdes kan bl-fwa föranläken, att i wiha fall minsta eller förhöja de afstgkcr, som wid warors in - och utförsel frän och till främmande Orter förut warit faststäldc, om nägon handels gemcnstap skall kunna äga rum, serdeles i närwarande tid, dä upplysningen om tverkcliga Stats-Intcrehct i denna del blifwit mera allmän, sä att förmäner häruti cj gerna nu mera kun«a winnås utan recipr-ccirä.
Detta Den zo OctoLer. 4727
Detta förutsätter, att de afgifkcr, som hwarje oafhängig
Stat äger rättighet att inom sig fastställa pä waror, som införas frän eller utskeppas till UtrikeOrter med egna eller främmande skcop, fordra wid sine tillfällen för bäve Politisse och Economiske considerakioner nödig jämnkning, antingen till förhöjning eller förminskning, och således efter sin natur och beskaffenhet äro mera föränderlighet underkastade än andre Economiskc författningar, som endast angä den Staten sjelf, som dem widtagit.
Häraf härrörer att Tull.
Taxor i de fleste länder ofta förändras efter inträffade olika tider och omständigheter.
I det fordna mindre oroliga kidchwarfwet, än det nu warande, dä utwidgade Stits-behof päkalla en skpudcsam penninge ätkomst, oftast pä bekostnad af RikssamhällctS sanskyldiga intcrcste, ansäaos sädana Tull-Taxor mera säsom ett styre för handel och egen nationel Industrie, än en werkelin penninge - not som de i senare tider bliftvit, och dä en
Skit gjordt nägon betydande förhöjning i Tullasgiftcr samt Krono- och Skepps - umgälder, har till jämnwigtcns bibchällande sädant merändels föranlätit en annan mcdtäflande Stat att widtaga samma utwäg.
Dä nu i afseende pä detta förhällande förekommer, att enligt § i ben nyi af Kongl. Maj:t och Riksens Stander fnststäldc Regerings - Formen, Stora Sjö-TullS-afgiften, som förut ifrän äldre tider warit ansedd som ett Regal, blifwil upptagen ibland de allmänna afgiftcr som hofwa egenskap af Riksens Ständers Bewilluing, hwilka ej fä ökas utan deras wettskap och bifall, sä synes häraf lätteligen kunna hända, att hwad förändring i nu warande Stora SjöLulls-Taxa, omständigbcterne och Rikets sannskylldige Stals-inlercke kunde päfordla, mäste htvila, ätminstone i s 4728 Den zo Octsber. i s är eller till nästa Riksdag, dä Riksens Ständer hafwa tillfälle att sig derom yttra.
Den Taxa pä Stora Sjö-Tulls-afgiftcn med derunder inberäknade uppbörds-tiktlar, som nu här i Riket är gällande, har af tillfälligt orsaker och päträngande behof som saknat annan tillgäng, blifwit sä ökad, att den ej allenast är i mänga delar ganska känbar för Consvmcnterne af wiste nu mera oumbärlige waror, utan ock lägger werkcliga hinder i wägen för en mera utwidgad Handels - rörelse pä främmande orter, som igenom flögders och nyttiga näringars upplifwandc kunde förhjelpa Riket utur dest nu af Kriget iräkade wanmagt.
Att ännu ytterligare höja deste afgiftcr utan Riksens Ständers samtycke, är igenom förberörde § i den nya Regerings - Formen wistigcn förekommit, hwar, emot det synes ej wara Konunga-magtcn betagit att dem minska i de delar, som Rikets sanr.skylldiga intereste och nyttiga handels - gemenskaper med främmande länder det nödwändigt fordrade.
Men i Stats - Werkets närwarande bcträngda tillständ, förbjuder det senare stg sjelf och kan ej förwäntas, dä en förminskning i Stora Sjö-Tulls,afgifternc efter utseendet tros werka pä Statens tillgängar, ehuru dr» sinnes kunna bereda wida större national-fbrdel igenom nya handels grenars öppnande, och en lättad handels gemenskap med de länder, som igenom wära Tullfbrfaktningar nu utestängas, ej fä ersättas med en deremot swarande förhöj, ning pä nägra fä waror, som det kunde utan skada läka.
Min afsigt med detta anförande är ingalunda att fbrrflä nägon ändring
Uti det som rörande Stora Sjö-Tulls-afgiften är i Regerings - Formen stadgadt, nien endast, att gifwa anledning till nägon sädan af Rik - Den M Gctober. 4729 Riksens Ständer utstakad tillämpning af detta stad, gande, att Riksens Ständers afsigt dermed mä minnas utan uppoffring af fördelar, igenom en utwidgad
Han, del och Industrie, som
Rikets bckrängda tillständ NU mer än nägonsin päfordrar.
Om Rikets Högloft.
Ständer finna dest erindringar förtjena nägot afseende, synes det blifiva läm, pcligast, att tili deras Economic- och BewiilningS-Utskott blifmer uppdragit, att föreflä en sädan tillämpuing af berörde § i Regerings - Formen i afseende pä Skora Sjö-Tulls-afgifken, som detta migtiga och gran, laga ämne synes fordra.
Remitterades till Allmänna Beswärs, och Ekonomie- samt Bcwillnings, Utstotten.
Upplästes Riddarhus - Utskottets Betänkande af b. 26bennes, jemteproject till enny Riddarhus,Ordning, sä lydande: -Hörsamste
Meinorial!
Redan tvid början af denna Riksdag har dek bliswit Riddarhus, Utstotlct älagdt, att författa och till Högloft.
Riddcrskapct och Adelns pröfning öfwer, lemna ett sädant förstag till en ny Riddarhus - Ord, ning, som, grundad pä nu gällande och antagne Re, gcringS Lagar, utstakade och faststälde den ordning i al, la delar af hwad Riddcrskapet och Adelns Rcprcsentations-rätt rörer, hwilken för framtiden borde stadgas och cfterlcfwas.
— Ett sädant äliggandc har Utskottet sökt med ett noga bfwerwägandc af alla förekommande om. 4730 Den M October. oibständigheker fullgöra, och för nu, sedan RiksdagsOrdningen undergätt behörig granskning, det i denna wigtiga del äskade föiflag till Högloft.
Ridderskapct och Adelns pröfning öfwerlemna.
Utskottet har härwid först sökt stadga, huru med representations-rättigheter för hwarje Adelig Ätt, genom desi hufwudman, öfrige Ättemän, eller Fullmägtigk, i hwarje serskild händelse, borde förhällas.
— Om ä ena sidan hufwudmanncns rätt till intagande af ättens säte och stämma wid Riksdagar, bör anses gifwen och oföränderlig, sä har deremot A andra, Ukstottct trott med döde billighet och rättwisa wara bfwcrensstämmande, att enär hufwudman sjelf icke kan, eller will sig wid Riksdagen infinna, den Ättemän af sa,»ma famillc, hwilkcn sig inom wisi tid inställer, borde wara mera och närmare berättigad, att i sädan händelse intaga Famillcns säte, än en af Hufwudmanncn enskild tilförordnad fullmägtig.
Utskottet har pä sädan grund föreslagit det stadgande Z Z finnes innehälla, och i öfrigt i de nästföljande §§ under mcdgifwande att cir hufwudman som ej sylt den alder Riksdags-Ordningciis 18 § finnes stadga, likmäl sä wida ej andra behörige Ättemän komma Lilstades, bör fä urgifwa fullmagk, enär han kommit till de är, dä allmänna lagar honom myndig förklarar, noga sökt bibehälla sä wäl hufwudmanncns lagliga rätt, som de öfrige Ättemäns billiga fordran, att genom en Fullmägtig af annor ätt ej i hufwudmanncus fränwaro kunna frän Riksbagsmannarätkighcten för sin egen famillr uteslutas.
Wid bestämmande af be händelser, dä af goda skäl, nägon anses hafwa förweikat sin rättighet akt wara Ledamot af Ridder skåpet och Adeln, har Utskottet hwad Riksdags-Ordningen i sadane fall finnes stadga, sill rättesnöre tagit.
Den ZO Gctober.
Utskotts har liknål med mera noggranhek och omfattning sökt lemna närmare bestämde föreskrifter ä dessa sall, än ut! benna grundlag kunnat eller behöft utstakas.— Venna noqgrar.hct hvilken m öjel i gen cj gerna torde kunna vfwcrdrifwas, har Utskottet af mänga skäl ansett af större nödwandkghrt inom Rikets för, sta Ständ, ber Riddcrsmanna bygö och ära bcS födde men c) walde Representanter utgöra en wäsenslig de! afStändcts warelse, och ett nödwanoiat wilkor för den aktning det samma af öfrige Medborgare inoni Sta» ten bör ätnjnta.
Sedan genom förra Grundlagars upphäkwande samt Riddcrskapels och Aduns ivid denna Riksdag tagne bestik, att det buswlldsakeliga af ben förut stadgade Glassisicationcn kan ans S wara uphörd, har Utffokkct ansett sig böra förcsiä det stadgande n:te Z i anseende till Commendcurs-Ätters uppflpttande till högre säte ä Riddarhuset, sinnes innehålla.
Utskottet som torde fä anse all annan skillnad, emellan de för detta »varande Riddare- och Swenuc-Classcrnc, hafwa förfallit, än det högre säte ä Riddarhuset som ordningen efter Matrikeln utstakar, har deremot noga sökt iakttaga den för Herrar Grcfwar och Frihcrrar af älder stadgade rätt, att till en tredjedel utgöra Riddcrskrpck och AdclnS Ledamöters antal i alia Utstött, sä wäl som i de siere andra wal, som pä Niddelskapet och Adeln ankomma.
Sedan hwad RidderskapetS och AdclnS Ledamöters anteckning, beträffar, jemte fördeliiingcn af Bänkarne, de: uti Utskottet trott sig böra fö'esla rn mera bädc passande och för stallet läa pelig för t sk A st, än hittils är worden följd, ull l si- och - -adk, har Uissottel gciivm hwad 22 § si-tt.es löreskiif wa, 4732 Den Zo OcLober. wa, sökt sä widt möjeligt warit, förskära obehörige Personers inträngande pä Riddarhuset.
Denna omständighet, beklagligen icke utan exempel, har Utskottet sä mpckct mera ansett sig med all noggran försigtighet böra äfwen pä det mäst werkfamma sätt söka förekomma, som den samma, högst otillbörlig till sin bcssrffenhet och betänklig till sina följder, är swärare att i en mera talrik samling kunna förhindra, än där ett inskränktare antal, lättar upptäckten af den obcbörigt närma; ande, och gör hans försök att deltaga i öfwerläggningarnc, till en omöjlighet.
Altcrligare och enär af de grunder Utskottet redan anfört, Clahificationen kan anses mara fö>Minnen, har till iväljande af Electorer, Utskottet trott sig böra förcsiä den före är 1778 nyttjade utwägen att genast utse och förordna Bänkmän.
— Denna befattning, munnen pä en gäng genom förtroendet och genom en kolnings osäkra bestämmande, kan äfwen i flera afscendcn, än dem Utskottet trott sig böra utstaka, bliftva inom ett talrikt Ständ af redbar nytta.
Till förekommande, sä midt möjligt wara kan, af allt skadcligt inflytande, har Utskottet ansett sig böra förcflä, att sä wäl Bänkmäns - som ElectorS-walen pä en och samma dag böra wcrkställas, .och walet af UtskottsLedamöter, derest sa görligt wara kan, dagen derefter.
I anseende till de talrika afsägelse»' frän Electors-och U skotts Ledamots befattningar hwilka sä ofta hos Rivdcrskapct och Adela förekomma, har Utskottet föreslagit fädane författningar, som grundade pä den frihet till afsägelse och afresa frän Riksdagen, hwilken icke gerna kan eller bör betagas de Riksdagsmän, som pä egen, icke obetydlig kostnad mäste sigmid Riksdagen uppchälla, torde förekomma de olägen, heter Den Zv October. 4735 Heter för Ständer i allmänhet, hwilka genom täta, ofta med ingen gällande orsak, beledsagade afsägclser uppkomma.
Utskottet har derwid trott sig bbra silja rn sädan grund, att den, hwilken säsom Fullmägtig för en annan Ätt, intager säte- pä Riddarhuset, säsom rn följd af ett sälunda ötagit förtroende, borde äga mindre rätt att undandraga sig RikSdagsgöromälen, än rn hufwudman, hwilken senare deremot med större skäl bör fä nyttja ledighet till enskilda angelägenheters bcwakanbe än ben som innan han ätog sig ett fullrnägtigskap, bordt förese och beräkna de följder han genom ett siikt ätagande, i sine enskilde angelägenheterlvärdande, kunde fä widkännas. Utskottet har dessutom trott, akt sedan rn Ledamot inträdt i ett Utskott, och bär nägon tid k öfwerläggningar och beslut deltagit, hans afsägelscr mera borde förswäraS» än om han genast innan Utskottet kommit» i wärksamhet, sökt elidtledigande, och enär dessutom det blifwit Ridderfkapet och Adeln fbrbchällit, att in pleno nogare pröfwa och bestämma de händelser dä afsägelser kunna tillätaS, jemte billigheten af de orsaker, som till »vinnande deraf uppgifwaS, torde hivad Utskottet i dessa delar stadgat, mera finnas ledande till en nödwändig fast ofta saknad ordning, än till nägot mindre npttigt twäng Inom ett Ständ, hwars Riksdagsmän minst i dessa delar till sträng noggrannhet kunna och böra wara förbundne.
WId bestämmande af Landt - Marskalkens rättigheter har Utskottet, som sökt följa en billig medelväg ä ena sidan ej ansett sig tillständigt inskränka belse rättigheter inom en trängare gräns, än för Lagarves och Ordningens widmagthällanbe är nödwändig, och rn Ordförande, spnnerligast t rn sä talrik samling, swägerligen bör tillkomma, men ä den andra fökt föTredje Band.
Nro 230, ' re - 4734 Den zv October. rekomma allt sädant inflytande pä Ständets öfwerlägg, ningar och bcstut, som kunna lägga hinder i wägen fbr det senares i Grundlagarne studgade märknings, fbrmäga.
Genom den fbrcfl.gne inrättningen af en föredragnings - lista har Utskottet dessutom sökt hindra sä wäl all mbjelig twist öfwer den ordning, hwaruti ärenderne af Ordföranden böra föredragas, samt att nägon fräga stundom kan hända, säsom stridande emot enskilde intcressen, mindre behaglig ej genom en ofta uppskjuten och stuteligen försen föredragning, skall un, der förfelande af ett godt ändamäl kunna för länge frän öfwerläggnings-frihetcn undanhällas.