Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträöande slutligen Herr Sandslrumers förslag, att det i 1845 års Kongl. Kungörelse stadgade ansvarighets- och återbetalnings-sätt för erhållna lån utaf allmänna medel till vattenaftappnings-företags utförande jemväl måtte varda tillämpadt i afseende på upplånade medel för sådana jernvägs-anläggningar, som genom menigheters föranstaltande blifvit företagna och utförda, får Utskottet yttra, att Utskottet finner betänkligt tillstyrka antagandet af detta förslag, enligt hvilket årliga ränte- och amorteringsbeloppen å de för anläggandet af jernvägar upptagna lån skulle komma att af derför, utan föregångna laga inteckningar, graverade egendomar utgå på samma sätt, som de allmänna utskylderna, och hvarigenom sålunda en ny s. k. tyst förmånsrätt till mehn för real-krediten skulle uppkomma.
Pröfningen och uppskattningen af det ökade värde, som hvarje egendom, hvars graverande för dylikt lån ifrågakomme, genom jernvägs-anläggningen verkligen hade erhållit, och detta värdes förhållande till den årliga betalnings-skyldighet, som för samma lån borde egendomen påföras, konune dessutom att blifva alltför godtycklig, helst för bestämmandet häraf en sådan allmän och alltid tillämplig grund saknades, som den genom verkställd vattenaflappning förbättrade eller tillvunna jordens areal och uppskattnings-värde utgöra i fråga om fördelningen af ansvarighets- och betalnings-skyldigheten för de till dylika arbeten utaf allmänna medel erhållna låneunderstöd.
Då ifrågavarande förslag således förefaller
Utskottet mindre lämpligt och verkställbar^ finnér Utskottet sig föranlåtet hemställa, 9:o. att detsamma icke måtte af Rikets Ständer bifallas.
Reser - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. 17 Reservationer: af Friherre Åkerhjelm, Carl: »Då Stats-Utskottet uti förevarande betänkande ej allenast på ett utmärkt sätt vitsordar de förvånande framsteg, produktionen och industrien i fremmande länder vunnit, till följd af derstädes utförda jernvägs-anläggningar, utan äfven erkänner och framhåller de stora fördelar, som i samma hänseenden skulle tillskyndas vårt land genom verkställandet af dylika anläggningar; — då Utskottet derjemte uttalar den öfvertygelse att Sverige, i saknad af dessa förbättrade kommunikationsmedel, sannolikt skall blifva urståndsalt, att i induslrielt afseende uthärda en fortfarande tällan med de länder, som redan deraf kommit i besittning, och måhända beröfvas möjligheten, att på den utländska marknaden afyttra de produkter, hvilka utgöra landets lnifvudsakligaste export-artiklar, — synes nian med skäl bort förvänta, att Utskottet skulle hafva tillstyrkt Rikets Ständer, att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom landet, utan dröjsmål och så snart det möjligen läte sig göra, komme i åtnjutande af ifrågavarande vigtiga medel för kommunikationernas underlättande och industriens befrämjande.
Om verkligen en uraktlåtenhet eller onödig tidsutdrägt i detta hänseende medför de på hela nationens utveckling menligt inverkande följder, hvilka Utskottet omförmält, så är det också obestridligen en pligt för såväl regeringen som representationen, att ej vidare uppskjuta denna stora angelägenhet, utan använda alla bemödanden för att uppnå eller åtminstone närma sig till det vigtiga målet.
Stals-Ulskoltet har emellertid härvid förfarit pä ett sätt, som jag ingalunda kan gilla, då Utskottet väl antager de gifna premisserna, men likasom skyggar tillbaka för deras tillämpning vid konklusionen, för att sålunda till framtiden hänvisa en fråga: måhända den vigtigaste af alla de maktpåliggande ärenden, hvilka utgjort föremål för de nu församlade Ständernas öfverlägg11 ingar.
Hvilket är väl då det mäktiga skäl, som förmått Utskottet till en sådan behandling af frågan?
— Utskottet anser, hvad de s. k. jernvägs-i'tambanoma beträffar, ämnet icke vara tillräckligt utredt, utan linner nödigt att ytterligare undersökningar anställas i afseende på dessas riktning, anläggningssätt och beskaffenhet.
Jag vill ej heller förneka alt detta skäl kan vara grundadt, utan att likväl deraf vilja draga samma slutsats som Utskottet.
Om det nemligen kunde ifrågasättas, att Rikets Ständer skulle vid innevarande Riksdag anvisa medel, tillräckliga för att på en gång begynna anläggningen af alla påtänkta jernvägar inom hela riket eller att utföra ett helt jernvägssystem, sträckande sig i alla riktningar och trll alla delar af landet, så är det visserligen sannt alt ett dylikt arbete inom inånga provinser ej skulle kunna omedelbart företagas, i saknad af tillräckliga förberedande undersökningar.
Men en sådan utsträckning af frågan är för närvarande icke föreslagen eller påtänkt, ulan alla önskningar synas hafva förenat sig derom, att någon del af dessa jernvägs-anläggningar mätte i den närmast förestående framtiden blifva bragt till verkställighet.
Utskottet hade derföre bordt i främsta rummet taga i öfvervägande, huruvida icke, efter alla de undersökningar och utredningar, som i detta hänseende redan blifvit inom särskilda landskap anställda, det kunde linnas anledning för Rikets Ständer, att nu bevilja medel till företagande af nåtjon utaf de stora stambanorna.
Och om, efter en noggrann pröfning af denna fråga — hvilken nu är af Utskottet alldeles förbigången, emedan Utskottet antagit just hvad sorn borde bevisas, eller alt alla skedda undersökningar i detta afseende äro otilifredsställanBih. till II St.
Prot. 1833 & 1854.
4 Sami.
I Afd. 2 Band. 58 Baft. 3 18 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 373. de — svarel derpå utfallit nekande, hade Utskottet vidare bort taga i betraktande, om det ej kunde vara sannolikt, att den Kommitté af sakkunnige män, som anses böra anställa ytterligare undersökningar i ämnet, efter någon kortare tid torde binna afgifva ett motiveradt yttrande rörande en eller annan af ifrågavarande jernbanor, så att någon af dem åtminstone före nästkommande Riksdags början kunde komma till utförande.
Först om denna fråga, äfven på grundade skäl, blifvit nekande besvarad, synes det slut, hvartill Utskottet nu kommit, hafva varit fullkomligt rigtigt.
I utlåtandets nuvarande skick är motsägelsen allt för påfallande: å ena sidan erkännes det vara af den yttersta vigt för landet att snart erhålla jernvägar, men å andra sidan uppskjutes hela frågan lör en lid af nära 3 år, utan att del dock visas, det uppskofvet är af någon nödvändig-: hel påkalladt.
En sådan nödvändighet kan jag för min del lika så litel inse, som Utskottet kunnat framlägga några verkliga grunder derför; — och ehuru det ingalunda är min afsigt att bestrida Utskottets åsigt om behofvet af ytterligare noggranna och utförliga undersökningar i afseende på Sveriges blifvande jernvägssystem i dess helhet, tror jag mig dock hafva anfört tillräckliga skäl för den öfvertygelsen, ali denna sak redan nu bör anses' så tillvida förberedd bär i landet, alt Rikets Ständer, utan fara alt begå eli förhastande, kunna för närvarande besluta och bevilja erforderliga medel till att begynna anläggningen af jernvägs-stamlinier i någon riktning.
Då jag instämmer i förra delen af Utskottets yttrande, i hvad det rörer nyttan och beholvet af jernvägar för vårt land, kan jag ej underlåta att för denna åsigt här antora ett ytterligare skäl, som synes förtjent af den största uppmärksamhet.
Det be slut Rikets nu församlade Ständer efter ali sannolikhet komma att fatta i afseende på förändring i grunderna för tillverkningen af bränvin, kommer otvifvelaktig! att mäktigt inverka på ej mindre landets hufvudnäring, åkerbruket, än i allmänhet dess ekonomiska och industriella förhållanden.
Med denna förändring åsyftas hufvudsakligen det ändamål, alt inskränka den hittills allt för stora tillverkningen af nämnde vara; hvilket ändamål Rikets Ständer ansell kunna vinnas genom bränvinsbränningens skiljande från jordbruket.
Såsom den vigligaste invändning emot en dylik åtgärd har man anfört, att i anseende till de nuvarande svåra och kostsamma kommunikationerna i vårt land skulle de tyngre landtbruksalstren svårligen kunna bära forslingskostnadeu till mera långväga afsällningsorler, hvaremot samma produkter, förvandlade i bränvin, kunde lättare transporteras och således med större fördel afsättas.
Att denna åsigt grundar sig på verkliga förhållanden, torde ingen vilja förneka; och ej heller kan det bestridas, att efter tillämpningen af de förändrade grunderna för bränvinstillverkningen, kommer den jordbrukande befolkningen i de orter, som i afseende på kommunikationer äro mest vanlottade, att i större mån än förr vidkännas dessa olägenheter.
Denna omständighet — ehuru det inskränkta utrymmet af en reservation blott medgifver en antydan af dess vigt och beskaffenhet — svnes emellertid innebära ett i högsta måtto talande skäl för den öfvertygelse, jag uttryckt, att Rikets Ständer nu mindre un någonsin böra uppskjuta de åtgärder, som möjligen kunna af dem vidtagas till underlättande af landets kommunikalions-anslalter.
På grund af det ofvan anförda anser jag således, att vid denna frågas behandling inom Utskottet de Ledamöter, hvilka yrkade att en summa af 5 millioner Riksdaler borde af Rikets Ständer anvisas lill Kongl. Maj:ts disposition, på det anläggningen af någon utaf de stora jernvägsstamlinierna måtte före nästa riksdag kunna företagas, haft fullkomligt giltiga skäl för denna åsigt, och jag beklagar att densamma vid anställd votering blef undertryckt.
Jag har emedlertid velat framlägga följande förslag lill det tillägg vid ifrågavarande utlåtande, som jag anser Utskottet hafva bort besluta: »Ehuru Utskottet, i öfverenstämmelse med dess redan uttalade åsigter, finner sig för närvarande hvarken kunna afgifva något bestämdt och detaljeradt yttrande i afseen - Stats-Utskolletl Utlåtande, N:o 373.
19 de på riktningen och anläggningssältct af de särskilda hufvudbanorna i det jernvägssy stera, som bör komma ali i Sverige utföras, eller till Rikets Ständers ovilkorliga god kännande och fastställelse föreslå någon af de jernvägs-stamlinier, hvilka i Kongl.
Majlis nådiga proposition äro omförmälda, enär alla med denna vigtiga fråga sammanhang egande omständigheter ännu icke blifvit med den noggrannhet och fullständighet utredda, att den kan till slutlig pröfning af Rikets Ständer företagas; likväl och då det synes Utskottet sannolikt, att de förberedande åtgärder, hvilka i berörde hänseende erfordras, böra efter förloppet af någon kortare tid från slutet af innevarande riksdag så till vida hafva fortskridit, alt Kongl. Majit, i afseende på någon af de föreslagna stam-banorna, torde finna så väl banans riktning och anläggningssätt som öfriga deraf beroende omständigheter tillförlitligt undersökta och utrönta, samt alt arbetet å denna bana således kan före nästinträffände Riksdag företagas, får Utskottet, som anser af den yttersta vigt. att ordnandet och underlättandet af landets kommunikatious-anstalter icke genom någon obehöflig tidsutdrägt varder för dröjd t, hemställa, att Rikets Ständer måtte bemyndiga Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret att, sedan Kongl. Majit i Nåder tillkäunagifvit att arbetet å någor af de i högstberörda proposition omförmälda jernvägsslamliuiei kan vara färdigt alt begynna, gå i författning om upplåning a erforderliga medel till samma företags påbörjande och fortsättan de; dock att sammanlagda beloppet af den upplåning, som för detta ändamål af Fullmäktige verkslälles löre Rikets Ständers näs inträffande sammanträde, icke må öfverstiga en summa af fen millioner Ridr Biko.» i Uti denna reservation instämde i Herr v. Troil, Samuel Gustaf, Herr Björnstjerna, Johan Magnus, Herr Törnebladh, Gustaf, Biskop C.
Heurlin, Prosten C. G. Berlin, Kontraktsprosten L. P. Holmberg och Herr C. G. Åsbrinck. af Herr Bildt, Didrik Gillis: »A den Afdelning af Siats-Utskottet, som hade sig ålagdt den förberedande behandlingen af den vigliga jernvägsfrågan, hade fråga uppstått, om det ej kunde vara både billigt och ändamålsenligt, alt enskilde bereddes tillfälle alt kunna få deltaga äfven i stambanors anläggande.
Efter omsorgsfullt pröfvande af alla härvid förekommande omständigheter, uppgjorde Afdelningen, med anledning deraf, ett förslag till svar å Kongl. Majits
Nådiga proposition angående jernvägars anläggande inom riket, hvari Afdelningen, med godkännande af grundsatsen, alt stambanor böra byggas, underhållas och förvaltas af staten, likväl medgifvit enskilde att på uppgifvet sätt bidraga till statsbanornas åstadkommande.
Ehuru detta förslag i Utskottets plenum blifvit, genom en majoritet af några få röster, förkastadt, har jag likväl ej kunnat deraf blifva öfvertygad om detta förslags oan laglighet, utan tager mig friheten all, med anförande af de motiver Afdelningen för detsamma anlört, underställa det Rikets Ständers bepröfvande.
Afdelningens förslag var följande i »I fråga om bestämmandet af koslnaderne för de så kallade stambanornas utförande, anser sig Utskottet deremot icke kunna obetingad! tillstyrka godkännandet af den i Kongl. Majits nådiga proposition föreslagna grundsats, alt staten bör ensamt vidkännas dessa kostnader.
Utskottets åsigt böra visserligen icke enskildas tillskott förklaras utgöra ett bestämdt vilkor för en stambanas anläggning och dervid erforderliga arbetens företagande, men Utskottet anser dock att det af flera bär nedan anförda skäl skulle vara i både allmänt och enskildt hänseende nyttigt och lämpligt, att dertill hugade personer egde tillfälle, i stadgad ordning och under föreskrifria förbehåll, deltaga uti koslnaderne för särskildta större sektioner eller aldelningar af stambanorna, hvarvid )ik-< 20 Slats-Utskottelé Utlåtande, N:o 373. väl det vilkor torde böra fästas, att de enskilda tillskotten icke få öfverstiga en viss andel af hela den beräknade kostnadssumman.
Statens uppoffringar för jernvägens åstadkommande skulle nemligen, genom sådane tillskott, kunna i någon mån minskas och arbetets utförande påskyndas.
Det synes dessutom billigt, att innevånarne i den ort en föreslagen jernväg skulle genomgå och hvilken deraf komme att i främsta rummet ojala förmånerna, också delade med staten den ränteförlust, hvilken, under arbetstiden och iunan den allmänna trafiken vant sig vid jernvägens begagnande, måste uppkomma.
Den benägenhet enskilde personer ådagalade, att, genom skeende aktieteckning, bereda sig rättighet till delaktighet i den förväntade afkastningen af ifrågasatta jernvägs-anläggningar, skulle derjemte komma att utgöra den tillförlitligaste anvisning, i fråga om hvilken eller hvilka af dessa jernvägar i allmänhet och inom de särskilda landsorterna ansåges företrädesvis behöfliga och fördelaktiga.
Vidare skulle genom enskildes deltagande för jernvägs-anläggningarne framkallas ett lifligare intresse och en större beredvillighet till företagens underlättande under byggnadstiden, i hvad på enskilda jordegares anspråk och tillgöranden kunde bero, likasom en allmännare håg väckas, att sedermera af de fullbordade företagen sig begagna och alltså söka bidraga till deras ökade afkastning samt vidare utsträckning.
För öfrigt linge Staten genom de enskildes rättsanspråk en särskild förbindelse sig ålagd, att oafbrutet och oförändradt fortsätta och fullborda de jernvägsarbeten, dertill tillskott blifvit af enskilda personer utgjorda, och, för att härtill användas, å Statens vägnar, emottagna.
Vidkommande de vilkor samt rättigheter och skyldigheter, derunder det, enligt Utskottets lanke, bör lemnäs öppet för enskilda, att, i egenskap af aktie-egare, deltaga med Staten uti anläggningen af vissa större sektioner utaf de till stambanor hänförliga jernvägslinier, får Utskottet hänvisa till de bestämmelser i sådant afseende, som här nedan förekomma, jemte öfriga af Utskottet, i sammanhang dermed, Rikets Ständer underställda förslag till beslut och stadganden rörande förevarande ämne.
Det är enskilda personer medgifvet, att, efter skedd aktieteckning, under nedan föreskrifna vilkor och förbehåll, deltaga i kostnaderna för stambanors anläggande, samt derigenom bereda sig rätt till delaktighet i afkastningen af dessa jernbanor.
Stambanorna indelas i vissa sektioner, med iakttagande, att hvarje sektion kommer att omfatta en vägsträckning af omkring 15 till 20 mils längd och derutöfver; börande för hvar och en sådan sektion särskilda räkenskaper föras och årligen afslulas.
Sedan hela den, enligt anställda undersökningar och beräkningar för hvarje särskild sektion belöpande kostnad, genom deröfver uppgjordt fullständigt förslag blifvit bestämd, bör denna kostnadssumma fördelas på aktier, lydande hvardera å 450 R:dr Riksmynt, eller det lägsta belopp, derå stats-obligationerna för de lill jernvägsanläggniugen upplåuade medel äro utfärdade; och böra enskilde personer inbjudas alt teckna sig för en tredjedel af dessa aktier.
Beloppet af de aktier, för hvilka enskilde sålunda sig tecknat, bör i stadgad ordning inbetalas med en tredjedel årligen; egande Kongl. Majit att bestämma, huruvida och i hvad fall försummad inbetalning medför förlust af aktier, jemte det förut derå inbetalda belopp. Slals-Ulskottets Utlåtande, }\:o 273. 21 Utaf den neltobehållning, jernvägen lemnar, åtnjuter enskild aktie-egare, som till fullo inbetalt sina aktiers belopp, utdelning i förhållande till anläggningskostnaden, hvarvid denna dock ej får beräknas högre än det belopp kostnadsförslaget upplager, emedan den kostnad, sorn öfverstiger detta belopp, bör tillskjutas af Staten ensam, utan rätt till densammas beräknande vid afkastningens fördelning; varande efter förloppet af 3 år, från jernvägs-anläggningens början, enskild aktie-egare af Staten garanterad tre procents årlig utdelning å det belopp han inbetalt.
Staten är enskilde aktie-egare ansvarig, att hvarje särskild sektion af en stambana för den allmänna rörelsen är öppnad, sednast lem år efter det (örsta inbetalningen blifvit af den verkställd; i annat fall är Staten skyldig för den öfverskjutande tiden garantera bemälde aktie-egare fem procents årlig utdelning.
Sedan fem år förflutit från den tid en stambane-sektion för allmänna rörelsen öppnades, bör den å samma sektion för Staten uppkommande nettobehållning användas för att med hvarje akties fulla belopp, enligt skeende ullottning, inlösa ett mot denna behållning svarande antal utaf de enskilda sektionerna, på det att
Staten slutligen måtte blifva ensam egare till alla stambanorna.»
Utom denna min här ofvan anförda reservation mot Utskottets beslut, att utesluta enskilde Irån allt tillfälle alt bidraga till stambanornas anläggande, får jag äfvenledes reservera mig emot det af Utskottet fattade beslutet, att ej nu anvisa några medel till byggandet eller fortsättandet af påbörjade stambanor.
Det är visserligen sanni, all några medel ej böra användas till byggandet af jernvägar, innan undersökningarne gifvit vid handen hvar de böra anläggas, men derför är ej den af Utskottet anförda slutsatsen rigtig, att, då nu vid denna riksdag penningar anslås till dylika undersökningar, så kan ej några medel lill sjelfva jernvägarnes anläggande anvisas; ty dels äro sådana undersökningar till en stor del gjorda eller åtminstone i väsentlig mån förberedda af enskilde, och detta just å de linier, som onekligen först måste blifva ihågkomma, nemligen antingen å den linie, som skall förena Stockholm och Götheborg, eller å den som är afsedd att förena södra kusten af Skåne med mellersta Sverige; och dels måste för öfrigt medgifvas, alt geuom de ifrågavarande undersökningarne, redan innan tiden för nästkommande lagtima riksdag, kan vara utrönt hvar de förnämsta och vigtigasle stambanorna böra framgå.
Med afseende härå och då man ej lill en obestämd framtid bör uppskjuta lösningen af den för fäderneslandet, civilisation och industri så vigtiga frågan om ordnandet af eli ändamålsenligt komraunikations-väsende, har jag för min del ansett, att en bestämd summa vid denna riksdag bör anslås till byggandet af stambanor.
Då likväl sjelfva arbetet ej kan vara särdeles långt medhunnet innan tiden för nästa riksdag, är det visserligen mindre vigtigt, huru stor summa som nu för ändamålet afsättes, men lämpligast torde dock vara, alt den bestämmes till det belopp hvartill kostnaden för en af de här ofvan omförmälde sektionerna förslagsvis kan anses uppgå, eller till 5 millioner R:dr. af Herr Friherre CederstrÖ7Ti, Rudolph, som, med instämmande i den af Herr Friherre Åkerhjelm afgifna reservation, förklarade sig likaledes anse Hörr Bildts åsigt om tillåtelse för enskilde, att, på uppgifvet kätt, till stambanors anläggande medverka, förtjena afseende hos Rikets Ständer. af Herr E. G. Grupe, hvilken instämde uti Herr Bildts reservation. 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 973. af Herr Wcevm ”Den stora vigten för vårt lands industriella utveckling af förbättringar uti dess kommunikations-anstaller, är af ingen förnekad, och lämpligheten af jernvägars anläggning för detta ändamåls vinnande är numera af få betviflad.
De flesta torde också erkänna angelägenheten deraf, att vi icke dröja att tillegna oss ett så verksamt medel till höjande af vårt nationella välstånd och deraf följande oberoende och makt.
Många hysa deremot farhågor för alt våra finansiella resurser icke medgifva ett så skyndsamt fortgående på den för målets uppnående utstakade banan, som vore önskvärd!, och ingen kan bestrida nödvändigheten af varsamhet vid ordnandet af de nya förhållanden, uti hvilka Stat och Folk, genom större jernvägars anläggande i landet, inträda, och om hvilkas beskaffenhet vi hittills förvärfvat så föga erfarenhet.
Men ju större viglen för oss af jernvägars snara anläggning är, och ju otillräckligare våra resurser att dermed fortgå med önskvärd skyndsamhet, och vår erfarenhet, att genast fullständigt ordna alla deraf uppstående förhållanden måste erkännas vara, desto flera skäl synes mig förefinnas, att icke genom några af Stalsmagterna i förväg lagda hinder fördröja jernvägars anläggning; att icke lemna obegagnade några af de resurser, genom hvilkas anlitande sådana anläggningar kunna blifva gjorda; att icke genom ovilkorlig! antagande af vissa, säkerligen icke för alla fall, lämpliga grundsatser försvåra det ändamålsenliga ordnande af förhållanden, som endast erfarenheten, vid deras utveckling, kan gifva vid handen; att icke från detta ordnande utestänga en stor del af de insigter, uen upplysning och den erfarenhet, som derför kunna vara tillgängliga; att icke uppoffra en för sjelfva anläggningarne dyrbar tid genom förberedelser tilltagne i större skala än som eriordras; samt att icke underlåta fattande och verkställande af sådana beslut om jernvägars anläggning, som vid denna riksdag lämpligen kunna och böra tagas.
Jag har icke något alt erinra emot ett beslut, att någon viss stambana skall af Slaten anläggas, stå under dess förvaltning och såsom dess egendom anses, men jag kan icke gilla ett förslag till beslut, att alla stambanor skola af Staten anläggas och stå under dess omedelbara tillsyn och förvaltning; och jag inser icke något skäl, hvarföre det är mera nödvändigt, att i afseende på dessa banor nedlägga en sådan ovilkorlig allmän grundsats, än i afseende på de så kallade bibanorna, hvilka Stats-Utskottet föreslår att enskilda må kuuna ega och förvalta, samt för hvilka det må bero på pröfuing i hvarje särskildt fall, om hvad understöd till deras anläggning Staten bör lenina.
Utskottet har, för att icke fördröja stambanors anläggning, medgifvit, att enskilda må på sin bekostnad bygga sådana emot förbehåll af lösningsrätt för Staten; men hvarföre då icke medgifva att understöd dertill må af Staten beviljas, om sådant pröfvas lämpligt?
Ständer vid denna riksdag icke vilja medgifva något understöd för enskilde att bygga jernvägs-stamlinier, så underlåta de säkert att derom fatta något beslut, och den befarade vådan af förvecklingar inträffar då icke; men hvarföre söka binda händerna på kommande Ständer, hvilka till ledning för sitt omdöme skola hafva en rikare erfarenhet än den, de nu församlade Ständerue ega?
Mig synes det troligt, att flere jernvägsanläggningar skola komma till stånd, och ett fullständigt jernvägsnät öfver landet snarare blifva fullbordadt, om man icke blott föreskrifver, att stambanor kunna af Staten ensamt eller af enskilda ensamt anläggas, utan äfven medgifver, att der enskilde vilja anlägga stambanor, men sakna tillgångar att uteslutande på egen bekostnad verkställa sådana anläggningar, understöd dertill må af Staten kunna beviljas.