Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då vi af en föreg:de talares anförande fått veta, att det är ganska sannolikt, att i det föreslagna skolhuset ingår jemväl boställsrum för rektor, hvilket alldeles icke bör af Staten bekostas; och då, såsom Gr.
Mörner påpekat, någon större olägenhet af dröjsmål icke npstår än att staden får betala den obetydliga hyran till nästa riksdag, handlade man otvifvelaktigt rättast, om man låter saken anstå till nästa riksdag, då den kan komma uti ett fullt beredt skick.
Askersund, så har icke något egentligt skäl blifvit anfördt, hvarför man i afs:de på denna skola skulle frånträda den allmänna regeln, hvarföre jag i denna del anhåller om bifall till livad Utsk:t föreslagit.
Med afs:de på Lunds skola, så, om återremiss beviljas, bör det ske endast och allenast i den mening att kunna återställa de medel, som blifvit skolan afhände.
Sedan öfverläggningen nu ansetts fulländad, yttrade H. Exe. Hr Gr. o. Landtm., att, beträffande den förevarande 108:de punkten, deruti Ulsk:t afstyrkt bifall till väckta motioner om anslag till sex särskilda skolhusbyggnader, yrkanden blifvit framställda rörande skolhusbyggnader i Oscarshamn, Lund och Askersund, hvaremot någon anmärkning icke förekommit emot Utsk:ts hemställan beträffande de öfriga ifrågasatta skolhusbyggnaderne; och finge H.
Exe. först hemställa, huruvida R. o. Ad. bifölie hvad Utsk:t i sistnämnde afs:de yttrat.
Härefter förmälte H. Exc., att, i fråga om anslag tili uppförande af ny skolhusbyggnad i Oscarshamn, yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels återremiss deraf; hvaruppå och sedan propos. å bifall till Utsk:ts hemställan blifvit framställd samt med flere nej och några ja besvarad, propos. på återremiss deraf gjordes, dervid svaren utfölio med flere ja jemte ett eller annat nej, och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Vidare yttrade H. Exc., att, i afs:de å förslaget om anslag för utvidgande af skolhuset i Lund, endast återremiss af Utsk:ts derom afgifne yttrande blifvit yrkad; och efter det propos. å bifall till Utsk:ts yttrande först blifvit tramstiilld, men med nej be svarad, gjordes propos. på återremiss deraf, hvartill svarades ja.
Slutligen frarnstälde H.
Exc. hurusom en ledamot yrkat återremiss af Utskits hemställan ronde väckt förslag om beviljande af anslag till utvidgande af skolhuslokalen i Askersund, hvaremot andra ledamöter yrkat bifall till samma hemställan; och sedan propos. på bifall dertill blifvit gjord, samt med flere ja jemte ett eller annat nej besvarad, förklarades ja haft öfvervigten.
109:de punkten.
Utskits hemställan bifölls. 3J-2 1) e ii 2:1 J 11 n. 110:de punkten.
Det är icke min mening, att mot detta Utskits förslag göra någon anmärkning; jag önskade blott, att, innan frågan afgöres, erhålla några uplysningar.
Carolinska institutets professorer hade väntat, att frågan om den medicinska undervisningens ordnande skulle så tidigt blifva hos vederb. utredd, att en Propos. med afs:de på de behof, som vid institutet förekommo, kunde under riksdagen af K.
St:r framställas.
Deraf blef en ganska naturlig följd, att någon framställning icke af professorerne gjordes till K.
M:t aug:de anslag till de lärareplatser, hvaraf institutet kunde vara i behof.
Det var först sedan jag blef i tillfälle att lemna några uplysningar om det dröjsmål med medicinska frågans behandling, som kunde komma att ega rum, som motionen om lärarne väcktes, och kunde jag vid motionens väckande destoheldre densamma förorda, som den fullkomligt öfverensstämde med de upgifter, som blifvit af komitén afgifne och jag dessutom haft tillfälle öfvertyga mig om anslagets behöflighet.
I afs:de på materielen hafva professorerne gjort en af SundhetsCollegiuin förordad framställning om ökadt anslag för samma institution, hvarigenom det skulle höjas från 3,000 till 9,000 rdr.
K. M. hade äfven tillstyrkt en sådan förhöjning och R.
St:r nu bifallit den.
DA således denna del af frågan varit föremål för K.
Mits pröfning, var det icke utan någon förundran jag erfor, att en motion blifvit väckt om ytterligare 6,000 rdr för den kemiska institutionen.
Om behöfligheten deraf hyser jag visserligen icke något tvifvel, men jag har svårt att inse, hvarföre icke en framställning derom till K.
M:t blifvit gjord i sammanhang med de öfriga, då frågan derom otvifvelaktigt blifvit af K. M:t framlagd för R.
Någon förklaring deröfver har jag likväl sedermera erhållit, då en broschyr nyligen utkommit, utgifven af institutets uuvtde inspektor, som slutar med den förklaring, att institutet ansåg sig böra vända sig till R.
St:r, som bäst kände hvad som för landets behof kräfdes.
Det var under sådana omständigheter som framställning gjordes direkte till R.
St:r genom dess Statslltsk., men då saken gått denna väg, står jag i okunnighet om åtskilliga förhållanden, som jag skulle önska att få uplysta.
Tyvärr är t. f. inspektor icke här närv:de, och jag är således icke viss om jag i ett hänseende kan få den äskade uplysningen, men säkert kan jag få den i ett auuat.
Något tvifvel ang:de behöfligheten af dessa 6,000 rdr hyser jag icke, ty det är naturligt, att underhållet af en sådan institution, som den ifrågavide, kostar mindre i den mån den redan är fullständig och väl upsatt, men jag måste fritaga mig från skulden, att icke framställning derom blifvit af K.
M:t gjord, enär jag icke utan hemställan från professorernas sida kunde veta huru saken förhöll sig.
Som sagdt är, denna uplysniug torde jag icke kunna få, då jag ser att inspektor för institutet lemnat Riddarhuset, men den andra eller från hvilken auktoritet erhållits upgifter för bedömande af anslagets behöflighet, torde så mycket lättare kunna erhållas, som åtskillige af
Den 23 Jnli.
StatstJtsksts ledamöter äro här närv:de.
Jag betviflar icke dessa upgifter och vill icke motsätta mig förslaget, meu det är en nplysning, som Utsk:ts medlemmar icke torde finna besynnerligt, att den begäres af Chefen för Eckles.Dep:tet.
Hr Hild t:
Jag finner helt naturligt, att Chefen för Eckles.
Dep:tet, önskar från Utsk:t erhålla förklaring hvarifrån uplysningarne i frågan kommit Utsk:t tillhanda} men jag måste erkänna, att jag icke kan lemna en sådan förklaring
Jag har icke deltagit i förevide beslut och anser verkligen att denna fråga alltför lösligt tillkommit, hvarföre jag äfven anhåller om afslag å punkten.
Den hemställan, Hr Bildt nu gjort, tror jag icke vara motiverad af min framställning.
Jag har alldeles icke haft skäl att anse anslaget vara för högt, jag tror tvertom att det är ganska behöfligt, och jag skulle önska, att de anslag, Som för denna institution kunna vara behöfliga, måtte af R, St:r beviljas, derföre att i allmänhet den kemiska undervisningen vid institutet är högst nödvändig, och jag är fullt öfverfygad, atl institutet kommer att använda dessa medel pA det mest lämpliga sätt.
Jag yrkar således ingen förändring i beloppet, utan har endast önskat att erhålla de af mig förut omnämnde uplysningar.
Efter hvad jag vill påminna mig, hafva dessa 6000 rdr på sätt och vis blifvit utbetalta på förhand.
Förhållandet är nemi. det att, såsom äfven i Betänk:t står omnämndt, den redan förut befintliga bristen på åtskilliga instrumenter och apparater vid Karolinska institutet, blef destomer känbar, sedan de
Farmaceuliska institutet tillhöriga instrumenter och apparater blifvit från Karolinska institutets lokal bortflyttade, och af sådan grund sammanskjöto åtskillige lärare vid Karolinska institutet medel för att genast anskaffa dessa instrumenter och åtskillige materialier.
Det är för att ersätta denna af professorerne tillskjutna summa, som anslaget blifvit hegardt.
Efter härmed slutad öfverläggning, samt uptagande af de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å TJtsk:ts förev:de hemställan, gjordes propos. pä bifall till densamma, och då dervid svarades flera ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten.
Den vidare pröfningen af förev;de Utlåt, upskjöts till nästa plenum och 11. o. Ad. åtskiljdes nära kl. 12 på natten.
In fidem, O. Brakel, 3U Den 25 Juli f. m.
Onsdagen den 25 Juli 1800 Plenum kl. 10 f. m.
Justerades ett prot.utdrag för den 23:dje dennes samt pleniprot. för den 9 sistl.
Som jag för vårdande af enskilda angelägenheter måste lemna hufvudstaden, får jag afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Bevilln.Utsk:t, med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.Utsk:t efter Hr von Kraemer.
BankoUtsk:ts Utlåt.
N:o 31, i aidedn. af RiksSt:ns beslut öfver Betänka N;o 25 med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditivrörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst; samt LagUtsk:ts Utlåt.
N:o 40 i anledn. af gjorda anmärkmr emot Utsk:ts Betänk.
N:o 19, i fråga om antagande af ny lag ang:de skillnad i äktenskap.
Företogs val af 21 Ledamöter och 9 Suppleanter uti Förstärkt StatsUtsk.; och befunnos vid valförrättningensjslut hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 60, Gr.
Mörner, Carl Göran Detlof, med 64 röster.
N:o 99, Gr. Wrangel, fullm.
Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm, med 64 röster.
N:o 115, Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, med 6 3röster.
N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil, med 64 röster.
N:o 210, Frih. Ehrencrona, fullm.
Gr. Sparre, Erik, med 63 röster.
N:o 323, Frih.
Rosenblad, fullm.
Hr Munck af Rosenschöld, Thomas, med 64 röster.
N:o 338, Frih.
Tersmeden, Wilhelm Fredrik, med 64 röster.
I) e il 25 Juli f. in. 315 N:o 354, Frih.
Fock, fullm.
Hr Sandels, Ulrik Fabian, med 02 röster.
N:o 373, Frih.
Skjöldebrand, Knut Erik, med 64 röster.
N:o 1, Hr Lilliehöök, Johan, med 64 röster.
N:o 137, Hr Eketrä, Johan Gabriel, med 62 röster.
N.-o 645, Hr Möllersvärd, Carl Henrik, med 62 röster.
N:o 1,092, Hr Leyonmarck.
Evald Gustaf, med 64 röster.
N:o 1,465, Hr von Unge, fullm.
Hr af Geijerstam, Carl, med 64 röster.
N:o 1,721, Hr Ingelotz, fullm.
Frih Manderström, Carl Adolf, med 6 4 röster.
N:o 1,749, B.
Hr von Ehrenheim, Per Jakob, med 63 röster.
N:o 1,939, Hr Silfverstolpe, David Ludvig, med 64 röster.
N:o 2,150, Hr von Hohenhausen, fullm.
Hr Mörner, Christer Hampus, med 63 röster.
N:o 2,308, Hr af Ström, Carl Ferdinand, med 63 röster.
N:o 2,325, Hr Fåhraeus, Johan Fredrik, med 63 röster.
N:o 2,329, Hr Thulstrup, Carl Magnus, med 62 röster.
N.o 105, Gr. af Ugglas, Ludvig Fredrik, med 61 röster.
N:o 213, Frih. Armfelt, Magnus, med 58 röster.
N:o 1,836, Hr Reuterskiöld, Carl Leonard, med 39 röster.
Hr Adlercreutz, Axel, med 34 röster.
N:o 264, Hr Silfverlood, fullm. Gr. von Rosen, Robert Axel, med 33 röster.
N:o 873, Hr Hägerflycht, Carl Henrik, med 33 röster.
N:o 392, Frih. Peyron, Gustaf Oscar, med 32 röster.
N:o 335, Hr Grubbe, fullm.
Hr Olivecrona, Samuel Detlof Knut Erik, med 32 röster.
N:o 460, Hr von Krusenstjerna, Mauritz Adolf, med 32 röster.
Sedan särskilda lottningar blifvit anställde dels emellan dem, som erhållit 33 röster, till bestämmande af deras ordning såsom Suppleanter, och dels emellan 6 Ledamöter, hvilka alla bekommit 32 röster, för att afgöra, hvilka af dem skulle såsom Suppleanter ingå, äfvensom ordningen dessa Suppleanter emellan.
Exc. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
N:o 123, angide regleringen af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvudtitel. lil.-te punkten.
Utskits hemställan bifölls. 112:te punkten.
Sii6
Den 25 juli f. fä. Hr C
a r 1 h e i m - G y 11 e n s k j ö I <1, Henrik Adolf Oscarl
DS denna fråga förra riksdagen här förevar, utvecklade jag för B. o. Ad. den synpunkt, ur hvilken jag betraktade densamma, och förklarade derjemte, att jag ansåg den ganska vigtig. B. o.
Adina beslut blef dock icke i öfverensstämmelse dermed.
Mitt yttrande var emellertid mindre fullständigt, emedan jag, såsom icke egande förmåga att bedöma den vetenskapliga sidan af saken, inkräukte mig till den praktiska.
Jag ansåg afven då, att inrättandet af en poly k linik vore det bästa, emedan der skulle anställas flere läkare, som naturligtvis måste blifva allopather, enär vi ännu icke ega mer än två eller tre homöopathiska läkare.
Med anledning af det helt olika Utlåt., som StatsUtsbt nu afgifvit emot vid förra riksdagen, samt det summariska sätt, hvarpå Utsk:t behandlat frågan, anhåller jag att en stund få pröfva B. o. Ad:ns tålamod med en något fullständigare utredning af frågan, än jag gjorde förra riksdagen.
Då utgjorde majoriteten hos ett BiksStånd blott ett par röster, men hos de öfriga, der votering ej egde rum, känner man ej majoritetens storlek.
De skäl, som åberopades emot saken, voro sådana, som i allmänhet anföras emot allt nytt.
Här på Riddarhuset ' yttrade sig tvenne medicinae doktorer och professorer.
Ingen kan neka att deras anföranden i mycket voro af beskaffenhet att kunna inverka på B. o. Ad:ns öfvertygelse; men jag hemställer till den ena af dem, som nu är närvide, huruvida hans yttrande verkligen var egnadt att öfvertyga, Utsk:t yttrar, att svårigheterna ökas derigenom, att hvarken K.
M:t gjort framställning i frågan eller vederbörande embetsmyndigheter deröfver afgifvit utlåt.
Detta skäl förefaller mig temligen eget, då vi veta att II, St:r äro så Vana vid att åsidosätta sådant, hvarpå vi äfven hade exempel i föreg:de plenum.
Dessutom bör man ihågkomma att med den animositet eller motvilja, som emot denna sak visas af de embetsmyndigheter, som dermed hafva att skaffa, man har föga hopp att Regeringen skall göra någonting.
Jag erkänner dock att utsigterna nu äro bättre, än för 10 år sedan.
Jag anhåller att för egen del få nämna, hvad jag anser i frågan vara vigtigt.
Den kan betraktas ur flere synpunkter, än den rent vetenskapliga.
Det är märkvärdigt att denna lära, som är öfver 50 år gammal och som varit förhånad och motarbetad öfverallt, numera dock vunnit talrika adepter.
Nu sednast har en homöopathisk kongress egt rum i Briissel, der alla yttrat sig med välvilja öfver saken, och i deputerade kammaren derstädes anförde en Hr Budelbacb, att man icke borde anse läran såsom en konjektural-vetenskap.
En annan synpunkt är den medicinska.
Dervid är mig sagd t, att på sjukhusen i Paris, der homöopathien tillämpas jemte allopathien, visa ;sig resultaterna nära nog lika af båda methoderna.
I Brasilien och Förenta Staterna i Nord-Amerika är homöopathien det allmänt gällande systemet, och det är föga troligt, att i ett land, som går så framåt i alla riktningar, som Förenta Staterna, en method skulle användas, som vore opraktisk.
Der finnas också fullständiga medicinska fakulteter, der homöopathien studeras.
Vid öfverläggningen i Belgiska deputerade kammaren yttrades allmänt, att det icke Der: 2ft Juli f. m. 317 vore rätt att sätta sig emot en lära, som vunnit sådan utsträckning som homöopatliien, och medicinska fakulteten har redan tagit saken i öfvervägande, hvarvid man förklarat, det man skänkte läran sin odelade aktning och gillande.
Man har således icke der funnit att den är en galenskap.
Annu en annan synpunkt är dess stats- och privat-ekonomiska.
Det är icke likgiltigt, om läkemedel kosta en eller 100 rdr, och i detta afseende har homöopathien ett bestämdt företräde.
Det vore en vinst för fattigvården af flere 100,000 rdr, om det visade sig att homöopathien verkade lika välgörande.
Men den hufvudsakligaste synpunkten är dock menniskoknrleken.
Vi hafva icke apothekare och läkare öfverallt; men de homöopatliiska läkemedlen äro så lätta, att man kan föra dem med sig i vestfickan, hvarjemte de kunna förvaras i flere 100 år utan att skämmas.
Vådan af deras begagnande är också så ringa, att derest erfarenheten ådagalägger, att methoden är riktig, skulle det vara en af de största välgerningar, som kunde beredas menskligheten, om den blefve allmän.
Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad.
Jag förmodar, att de fleste redan bildat sin öfvertygelse i ämnet; men jag har icke kunnat undgå att anföra åtminstone det väsendtligaste till försvar för en lära, som jag anser vara en af mensklighetens vigtigaste angelägenheter.
Jag ämnar för min del icke ingå i någon diskussion rörande förträffligheten eller skadligheten af den homöopatliiska methoden.
Jag tror, att i närv:de ögonblick frågan endast kan betraktas ur rent praktisk synpunkt, på sätt 3tatsUtsk:t gjort.
Vid förra riksdagen tillstyrkte Utskrt det begärda anslaget; detta afslogs af R.
St:r. Gr. von Rosen har nu ånyo framställt sitt förslag, men utan förebringande af några nya skäl.
Frågan är således redan afgjord och pröfvad af lt.
St:r, och då synes mig, innan den kommit iti i något nytt stadium och methoden hunnit blifva mera offentligt diskuterad och känd, att R.
St:r icke kunna göra något annat, än låta henne falla och afslå motionen, utan att ingå i någon pröfning om methodens mer eller mindre nyttiga beskaffenhet, synnerligen som R.
St:r icke lära vara kompetente domare i en dylik sak.
Efter det understöd, som Gr. von Rosens motion vunnit af Hr Oarlheim-Gyllenskjöld, borde det vara öfverflödigt att här upträda; men jag anser mig dock böra yttra några ord.
Jag minnes ganska väl, när Gr. von Rosens motion här afgafs, huruledes mot honom framkastades många beskyllningar, och, bland annat, kallades äfven homöopatherna för qvacksalfvare.
Men det är dock högst besynnerligt, att de homöopathiska läkarne äro medicinte doktorer, som genomgått sina examina med troligen lika stor heder som de allopathiska.
De äro således ieke några gamla käringar, utan lika goda sorn andra läkare, med hufvud och kunskaper.
Att sådane män skola vara simpla qvacksalvare, eller, ännu 318 Den 25 Juli f. m. mera, charlataner och bedragare, det är något, som icke mitt förstånd kan fatta.
Dessutom läster jag alltid vid namnet qvacksalfvare begreppet af något oregelbundet, något, der orsak och verkan icke stå i sammanhang med hvarandra.
I afseende å homöopathien, så grundar den sig deremot på vissa principer och utgör ett bestämdt system, samt är således lik alla andra vetenskaper.
Man har bland kännetecknen på homöopathien fästat sig vid de små doserna, och förlöjligat dem.
Det är dock bekant, att ofta högst små orsaker kunna frambringa stora verkningar; så kan t. ex. en liten vindpust framkalla lunginflammation, och orsaken är svår att finna.
En tanka af ånger, af blygsel kan åstadkomma blodets strömmande till hjernan, och en djup sorg kan på en enda natt komma en menniskas hår att gråna.
Huru mycket materie ligger i allt detta?
När det dessutom är mikroskopiskt bevisadt, att i de små förtunningarue ännu finnes något qvar af den första materien, så kan jag icke finna att det är någon orimlighet att deraf kunna frambringa verkningar.
Då det finnes så många anstalter, der allopathien utöfvas, kan jag icke finna annat än lämpligt och för menskligheten önskvärdt, att äfven en dylik anstalt finnes för homöopathien, och ur denna synpunkt kan jag icke annat än anhålla, att den del af Gr. von Rosens motion, som afser anslag till inrättande af en s. k. polyklinik, måtte bifallas.
För mig har icke funnits något skäl att tillstyrka bifall till hvarken de begärda 30,000 eller 10,000 rdr.
Det synes mig, att allmänna tänkesättet i afseende å homöopathien icke hunnit stadga sig till någon öfvertygelse om dess nytta och ändamålsenlighet, och innan en sådan finnes, synes mig ick vara skäl att Staten skall underkasta sig någon kostnad för densamma.
Hr von Qvanten har yttrat, att de läkare, som sysselsätta sig med denna method, äro ganska skicklige och bildade män.
Om så är, finner jag det underligt att de icke kunnat förvärfva sig flere anhängare.
Ehuru visserligen här på Riddarhuset homöopathien under diskussionerna blifvit bemött med sarkasmens vapen, är det dock förhållandet, att i allmänna lifvet finnes alldeles ieke någon animositet eller fiendtlighet hos läkarue mot homöopatherna, utan de äro alldeles oförhindrade att utöfva sin method.
I detta fal! skulle jag kunna anföra exempel på att personer, som icke äro examinerade, ändock prakticera efter homöopathiens method.
Vid sådant förhållande kan jag icke ur någon synpunkt, anse, att de böra beklaga sig eller att de behöfva något slags hjelp; hvarföre man har allt skäl att afslå motionen och bifalla StatsUtsk:ts hemställan, derom jag vördsamt anhåller.
Frih. Creutz, Steffan:
Då jag vid remissen af ifrågav:de ärende hade tillfälle yttra mig, anser jag mig äfven nu böra göra det.
Man har talat om tolerans med alside å de olika grenarne af läkarekonsten, och just ur denna synpunkt skulle jag vilja förorda bifall till Gr. v.
Rosens motion.
Jag kan nemi. icke finna, I) e n 25 Juli <■ m. att blott en gren af denna konst skall framför andra gynnas af Staten, och den andra, om icke undertryckas, åtminstone alldeles icke understödjas.
Homöopathien har visserligen ej här i Sverige vunnit sådan terräng som utomlands, i synnerhet i Frankrike, England och Amerika, der denna method synes börja, om icke uttränga, dock ställa sig på samma punkt och åtnjuta lika mycken aktning som allopathien.
Det är derföre som jag anser, att Utsk:t nu bort tillstyrka bifall till Gr. v. .Roséns motion på samma sätt som vid sista riksdagen.
Jag anser, att när Utskrt en gång likasom tagit på hand på sjelfva principen, hade det icke nu bort handla i rak strid deremot.
Att Utsk:t såsom skäl för sitt afstyrkande anfört, att K.
M. icke gjort någon framställning i ämnet, det är en gammal fras, som Utsk:t ofta begagnar på samma gång som det ofta sjelft i många fall icke iakttager detta skäl.
Ty huru många enskildes förslager hafva icke blifvit diskuterade och bifallna, äfven när de afsett ganska dryga anslag då deremot här blott är fråga om ett obetydligt belopp.
Utsk:ts andra skäl, eller att vederbide myndigheter icke haft tillfälle yttra sig i denna fråga, synes det vara så mycket mindre giltigt, som det icke är för Utsk:t obekant, att det råder en viss spänning emellan de båda skolorna, och att man icke kan förvänta af allopathiens idkare, hvilka hafva öfvervigt, att de skola gifva med sig, och det är således klart att vederb:de myndigheter icke skulle hafva afgifvit något tillstyrkande.
Det är med detta som med religionen, att en sekt eller en skola vunnit terräng och blifvit herrskande, absolutistisk.
Jag kan icke underlåta att här sammanställa de medicinska förhållandena med de religiösa, emedan de sins emellan hafva mycken likhet.
I Sverige är allopathien omhuldad och skyddad af Staten på det allra högsta, och den har nu vunnit en sådan kraft, att den anser sig kunna dominera och på grund af en viss auktoritetstro ega makt att undertrycka andra framträdande systemer.
Det är således ur toleransens synpunkt som jag hade önskat, att Utsk:t hade tillstyrkt anslaget.
Det är väl sannt, att R.
St:r afslagit det vid föreg:de riksdag; men sådant bör icke innebära något hinder att nu bifalla det, särdeles som Gr. v. Rosen förra riksdagen framlade ett förslag, som icke var så ntveckladt som det nuv:de.
Jag har velat yttra detta såsom svar på hvad en ledamot af Utsk;t sagt, eller att Gr. v. Rosen icke framdragit några nya skäl för sin motion.
Jag anhåller om propos. på bifall till motionärens förslag och afslag å Utslcts framställning.
Hr Cederschiöld, Fredrik August:
Jag vill icke längre trötta R. o.
Ad. med några vidare antmr eller framställningar af mina åsigter rörrde homöopathien, och jag skulle också icke vid detta tillfälle hafva tagit till ordet, om jag' icke blifvit upkallad af Hr Carlheim-Gyllenskjöld, hvilken satt i fråga om mina anm:r vid förra riksdagen vöre ämnade att öfvertyga.
Jag får förklara att sådan var åtminstone min afsigt, och sådan är den alltid, och att Hr Gyllenskjöld kunnat tro motsatsen, förundrar mig så mycket mera, som jag icke ofta plägar yttra mig, utan blott i sådana .320 D en 25 Juli f. m. frågor, deruti jag tror mig kunna lemna några uplysningar.
Att jag gjort det i förev:de fråga på ett mindre lämpligt sätt, må vara möjligt, oell att jag icke lyckats öfvertyga, derom får jag bedja R. o. Ad. om ursäkt.
Jag vill icke ingå i sjelfva bufvudfrågan eller uptaga Hr Gyllenskjölds framställning om homöopathien till vederläggning.
Jag förbigår äfven så väl hvad han anfört om sin egen och andras erfarenhet i denna sak, som hans yttrande att homöopatliiens medel vore sådane, att de lättare kunde anskaffas, än andra.
Jag har visserligen ganska liten kännedom om dessa medel; men jag vet dock, att de äro ganska svåra att erhålla.
Jag vill nu blott fästa mig vid sjelfva anslagssumman.
Den visar att motionären gått ganska litet betänksamt tillväga.