Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har förmodligen bättre än någon annan här varit i tillfälle att bedöma Stockholms lägre befolkning under de 25 år, jag varit i daglig beröring med de sjuka å Serafimer-Lazarettet, der omkring 2,000 personer utur de lägre och lägsta samhällsklasserna årligen vårdas, och dervid bäst lärt känna, på hvilken låg ståndpunkt denna befolkning befinner sig och huru väl den behöfver upplysning.
Jag vill icke tala om de bättre lottade samhällsklasserna, men på deras bildningsgrad beror dock de lägres, ty finnes upplysning hos de högre och medelklassen, så meddelas den de lägre, och det är just detta som åsyftas med ett universitet i hufvudstaden, nemi. att höja de s. k. bättre samhällsklasserna, för att så sprida bildningens ljus till folket.
Detta behof tror jag icke kunna jäfvas, och detta behof har jag fäst mig vid.
En värd talare har ansett, att man icke borde fästa sig endast vid Stockholms behof i denna fråga, utan vid hela landets; men vi måste besinna, att Stockholm är brännpunkten, hvarifrån upplysning i många rigtningar utstrålar öfver hela landet, och såsom förhållandet är i Stockholm, sådant blifver ock, ehuru mer eller mindre likartad!, förhållandet uti landsorterna.
Det är i hela landets intresse att universitetet förlägges i Stockholm, och detta anser jag vara ett af de vigtigaste skälen för bifall till ifrågavide motion.
Plär har äfven yttrats, att en högskola i hufvudstaden skulle lemna tillfälle för de yngre tjenstemännen att fortsätta sina studier; detta är en sanning och många af de unga män, som hitkomma från universitetet, sakna lifligt tillfället att vidare utbilda sig.
Utan tvifvel skulle härigenom uti vårt land, såsom händelsen är uti utländska hufvudstäder, s. k. speciallärde kunna bildas; en civil tjensteman, som eger lust och fallenhet lör någon gren, t. ex. naturalhistorien, skulle, om tillfälle dertill gåfves, lätt häri kunna utbilda sig till lärd, jemte det han uppfyller sina tjensteåligganden m. m.
Mina Hrr! diskussionen har räckt länge nog; jag vill derföre endast ännu upptaga ett yttrande af Hr Ehrenheim.
Han talade nemi. om kommunens skyldighet att sjelf bekosta sina läroanstalter, och önskade, att Stockholms kommun skulle sjelf tagit initiativet i denna fråga; men det har låtit vänta på sig alltför fänge; om staten började, med vilkor att kommunen fortsatte, tror jag, att vi vida bättre och fortare skulle komma till målet.
Jag slutar med att onka, att R.
St:r denna gång måtte behjerta hufvudstadens behof al högre bildning, för att derifrån upplysning må spridas ut öfver hela landet, ty, om den icke utgår från hufvudstaden, så utgår den icke från någon småstad, då befolkningen i hufvudstaden mest står i beröring med hela det öfriga landet.
Slutligen antager jag äfven, i likhet med en föreg:de talare, att ett universitet i hufvudstaden Den 3 Jauuari. 31 skulle inverka fördelaktigt på vår tidningspress och i den ingjuta en bättre anda än den nu i flera hänseenden besitter; genom härvaro nemligen af ett större antal universitetslärare, skulle den med säkerhet erhålla ett större antal upplysta och samvetsgranna medarbetare.
Jag yrkar fortfarande propos. å bifall lill Hr Fåhrsei motion, med afslag å Utsk:ts Betänk. Gr. Mörner, Garl Göran:
De flesta talare, som här motsatt sig bifall till Utsk:ts Betänk., synas mig snarare halva befattat sig med att diskutera frågan, huruvida ett universitet heldre bör finnas i hnfvudstaden än i en landsortsstad eller rättare om universitetet i Upsala bör förflyttas till Stockholm, än de sysselsatt sig med motionärens framställning, som går ut på att få en undersökning om lämpligheten af ett tredje universitets anläggande i Stockholm och om de kostnader detta skulle medföra.
Jag för min del vill hålla mig till det ämne, som utgör föremål för motionen.
Om man således fäster sig vid ifrågav:de förslag om en skrifvelses aflåtande till K. M:t, bor man väl först tillse, huruvida tiden ännu är inne för anläggande af ett nytt universitet, eller om förhållandena påkalla detta, ty flyttningen af Upsala universitet är en helt annan fråga.
De Hrr, som förordat skrilvelsen till K. M:t, hafva dervid uttalat den åsigten att tvenne universitet för det närv:de äro fullt tillräckliga samt att kostnaderna för anläggandet af ett nytt äro så betydliga att. de misströstade om att ett sådant kunde komma till stånd, och man synes sålunda med denna skrifvelse vilja vinna något helt annat än motionen afser; man ernar sannolikt förbereda hvad man under diskussionen hufvudsakligen uppehållit sig vid, nemi.
Upsala universitets förflyttning till Stockholm.
Vidare har yttrats, att det skulle vara ett så vackert testamente, som B. o. Ad. skulle lemna efter sig, om B. o. Ad. föranledde en undersökning i detta ämne.
Jag vet icke, huru detta testamente skulle komma att taga sig ut; det ligger icke mycket deri att man ingår till K.
M:t med en skrifvelse med begäran att han måtte föranstalta en undersökning om något eller hvad som bör göras.
En sådan begäran antyder just icke att man sjelf gjort sig serdeles reda för saken, och ej heller innebär den något för framtiden så ofantligt betydande.
Deremot vill det förefalla mig som om tidpunkten för aflåtande af en skrifvelse i detta ämne i den föreslagna syftningen vore mindre lyckligt vald, då vi hafva sett att för närv:de inom hnfvudstaden råder ett lifligt intresse för åstadkommande af ett universitet härstädes.
Oni nu representationen inginge till K.
M:t med en skrifvelse, innehållande att K.
M:t ville låta utreda, om ett universitet i hnfvudstaden är behöfligt, skulle ju detta vara detsamma som att söka kasta en skål kallt vatten öfver den entusiasm, som gjort sig gällande.
Mig synes att man bör lemna fritt utrymme åt denna entusiasm att verka så mycket den kan, och icke söka hålla igen eller på något sätt motarbeta det stora mål, hvartill den syftar. 32 Dea 3 Januari.
Man har äfven såsom skäl för ett hufvudstadsuniversitet åberopat utländska exempel.
1 detta afseende bör man fästa sig vid hvad utländska exempel i allmänhet lära, och då hafva vi flerfaldiga sådana, som hos R. o. Ad., åtminstone med de åsigter som der hittills gjort sig gällande, böra väcka åtskilliga betänkligheter.
Jag tror icke, att denna vetenskapens förmälning med politiken, som en talare förespeglat, är så högligen eftersträfvansvärd.
Denna har kanske icke i allmänhet verkat så nyttigt, och mig vill det synas bättre, om de unga vetenskapsidkarne, medan de ännu äro lärjungar och således icke, såsom man säger, fulltlugna, befattade sig med sina studiers fullföljande, än med politiken.
Man har icke velat böra talas om exemplet från Frankrike och sagt, att Fransmännen icke äro Svenskar, men många gånger får man höra sägas att Svenskarne äro Nordens Fransmän, och då finnes emellan de två nationerna många jemnlörelse-punkter.
De olika uttrycken omvändas emedlertid allt efter som det ena eller andra passar i stycket.
Vidare har det blifvit anfördt, att i Christiania studentlifvet skulle vara så särdeles sedligt.
Härom har jag icke någon sådan kännedom att jag kan uttala något säkert omdöme, men tror dock att äfven i Christiania, såsom i andra större städer, det sedliga tillståndet, då man granskar det i detalj, icke är utan sina rätt synbara fläckar.
Åtminstone har jag af de under Kammar Rättens handläggning komne mål, beträffande från Norge fordrad ersättning för i Christiania åt Svenskar leinnad sjukvård, förnummit att det betydligt öfvervägande antalet afsett kostnadsersättning för sådana patienter, som å Christiania hospital behandlats för sjukdomar, hvilka icke härlcdt sig från någon särdeles sedlig orsak.
Det har yttrats att det skulle vara särdeles tjenligt att få ett universitet i hufvudstaden, emedan lefnadskostnaderna här äro så billiga.
Hrrrne i allmänhet gjort en sådan erfarenhet, men jag har icke kommit underfund med de billiga priserna i Stockholm, och då för några år sedan fråga var om en allmän lönereglering för statens tjenstemän, voro tankarne, efter hvad både i tal och tryck yttrades, enhälliga derom, att lefnadskostnaderna voro ganska dryga, hvilket de enligt min tanke fortfarande äro.
Äfvenledes betviflar jag, att sådana studerande, som för närv:de icke i Upsala vilja nöja sig med mindre än små våningar, skulle här blifva belåtna med att taga sin bostad i vindskammare.
Det är möjligt, att så kunde blifva händelsen, men icke är särdeles att räkna på, hvaremot med säkerhet kan påstås att en vindskammare i Upsala icke är dyrare än en sådan i Stockholm.
Det händer någon gång att, då man vill bevisa en sak, går man så långt, att man bevisar ingenting, just derigenom att man söker bevisa för mycket.
Den framställning, motionären gjort, åsyftar ingenting annat, än en undersökniag, om ett universitet i hufvudstaden är nödvändigt och om kostnaderna för anläggandet af ett sådant.
Då Den 3 Januari. 33 Då man, såsom jag, redan på förhand har den åsigten, att kostnaderna för ett sådant nytt universitet äro större än att staten har tillfälle att bestrida dem; —då icke ens påstådt, mindre visadt är, att de nuvarande universiteten äro besökta af ett större antal studerande, än som der kunna, utan men för undervisningen, emottagas; — då man ännn icke sett, hvad inverkan den snart färdiga jernvägsförbindelsen mellan Stockholm och Upsala kommer att utöfva på det vetenskapliga lifvet i sistnämnde stad; — då genom den nya Riksdagens sammanträdande inom ett år tillräckligt mycket nytt kommer att finnas här i staden och tillräckligt många, för närvarande till sina följder oberäkneliga förhållanden äro att såsom oundvikliga förutse, utan att ställningens svårigheter behöfva förökas genom tillägg af andra möjligen oro framkallande elementer; — och då vi slutligen såsom en på afgång stadd, redan lifdömd institution, icke torde böra befatta oss med annat, än sådant, som ej tål uppskof, kan jag för min del icke annat än anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk:de.
Jag hade ämnat att bemöta de anmärkningar, som framställts mot de skäl såväl jag som andra talare anlört för bifall till motionen; men, då flertalet af dessa anmärkningar redan blifvit af andra vederlagda, vill jag inskränka mig till några få ord.
Det vigtigaste, som af flere talare anförts mot bifall till motionen har varit det, att man ansett behofvet af ett tredje universitet i Sverige ej ännu ådagalagdt.
Häremot tager jag mig friheten invända, att det af motståndarne åberopade faktum, att antalet af studenter i Upsala på sista året något minskats, ej utgör något bevis att vi ej behöfva ett nytt universitet, då alla andra statistiska beräkningar tala derför.
Upsala universitet var år 1864, enligt hvad jag nyss nämnde, besökt af ett större antal studenter än något Tyskt universitet, med undantag af Wien och Berlin; och vi finna för öfrigt, bland annat, af exempel från Tyskland, att det ej är det stora antalet lärjungar, som utgör vilkoret för att ett universitet skall visa stor lifaktighet och inom den lärda verlden förvärfva sig anseende samt kunna väl uppfylla sitt ändamål.
Så t. ex. hade sistkne vinter universitetet i Leipzig endast 982 inskrifne studenter, det i Bonn 906, i Breslau 885, i Tubingen 817, i Halle 787, i Heidelberg 767, i Göttingen 682, i Jena 506, i Erlangen 478, i Königsberg 442 o. s. v. ända ned till Kiels och Rostocks universiteter, hvilkas lärjungeantal uppgifves till mellan 100 och 200; att jag dervid icke nämner dessa sista såsom mönster i berörde hänseende, torde icke behöfva erinras.
En talare har här förklarat sig anse Göteborg vara lämpligare plats än Stockholm vid fråga om ett nytt universitets anH. II. 3 34 Deli 3 Januari. läggande, och detta dels i anledning af folkmängdens stora tillväxt i Göteborg, dels ock af skandinaviska skäl.
Med afseende å folkmängden bör man dock ihågkomma, att Stockholms folkmängd likaledes stiger i en ganska rask progression, och att den för närvarande är omkring tre gånger större än Göteborgs; på den sednare stadens skandinaviska läge torde det ännu vara för tidigt att bygga några beräkningar.
En annan talare har sagt sig ej förstå, hvad man egentligen vunne med ett universitets anläggande i hufvudstaden; jag beklagar, att man efter så många års debatter i universitetsfrågan ej lärt sig inse detta, och jag hänvisar i afseende å denna sak dels till Utsk:ts eget Betänk., der det upplyses, att man i en dylik institution hoppas »finna ett medel till mäktig vetenskaplig förkofran, till en högre lyftning i embetsmannabildningen och till en mångsidigare vetenskapernas inverkan på samhällslifvet i allmänhet», dels till motiverna för nu förevarande motion, der det, bland annat, heter, »att det är icke allenast för en enstaka kommuns i öfrigt väl erforderliga lyftning i vetenskapligt hänseende, icke blott för den i hufvudstaden mer än annorstädes befintliga möjligheten att låta idéerna och verkligheten, theorien och praktiken mötas och på hvarandra utöfva en helsosam vexelverkan, utan det är hufvudsakligen till det helas båtnad, till ett älskadt fosterlands framskridande från en tyvärr alltför ofta flack ensidighet till sann bildning och ädel täflan i vetandets idrotter, som upprättandet af ett universitet i hufvudstaden utgör en den mäktigaste häfstång.
Mycket vore visserligen ännu att tillägga, men B. o.
Ad. längtar efter ett snart slut å diskussionen, och jag slutar derföre nu, med förklarande, att jag afstår från mitt yrkande om återremiss och förenar mig med de Hrr, som yrkat bifall till motionen, med den förändring deri, som nödvändiggjorts genom nya Riksdags-Ordningens antagande.
Hr Tham, Carl Wilhelm August:
Det har förvånat mig, att riksdag efter riksdag se denna fråga väckas, men icke qväfvas, utan helt beqvämt undanskjutas.
Jag har icke kunnat förstå skälen dertill; ty att anläggandet af ett universitet i hufvudstaden skulle vara för landet nyttigt och helsosamt, derom finnes val icke mer än en tanke.
Den enda anledning jag kunnat finna till motviljan mot ett hufvudstads-universitet, är farhågan att Upsalas bestånd skulle sättas i fara, Det är den gamla kärleken för högskolan vid Fyris, sorn dervid talat.
Äfven jag älskar denna högskola, der jag erhållit min akademiska bildning; jag älskar hufvudstaden, der jag fortsatt studentlifvet ända in på 50-talet, men jag älskar vetenskapen framför allt.
Så länge fråga var om Upsala universitets förflyttning, har jag ej kunnat dertill lemna mitt biträde.
Men nu är icke fråga derom, utan om anläggande af ett tredje universitet i hufvudstaden.
I Upsala finnas institutioner, som icke kunna legaliter flyttas; men härom är nu icke tvist.
Jag fruktar icke, att ett nytt universitet i Stockholm skulle uppsluka det gamla i Upsala, ty Dea 3 Januari. 35 detta eger icke blott så mycken materiel, utan äfven idéel styrka, att det icke låter sig uppsluka.
Det vetenskapliga lifvet har tvenne ganska starka rigtningar, af hvilka den ena fordrar eller älskar aflägsenhet från de stora städernas hvimmel, och den andra för sin utveckling kräfver beröring med hufvudstadslifvet.
Det är dock icke de olika vetenskaperna, som gå i särskilda rigtningar, utan de olika lynnena, så hos vetcnskapsidkarne som hos de studerande.
Man talar om de stora kostnaderna för ett universitets upprättande i hufvudstaden; jag kan icke förstå detta ord, då det gäller en sådan fråga som denna.
Om man för de i materiell hänseende mest vigtiga ändamål kan skuldsätta staten för 60 å 100 millioner, är väl ej en million någon stor summa för det vigtigaste i ideelt hänseende.
Och här behöfves icke heller alt på en gång uppoffra en så stor summa, då man icke genast kan erhålla ett större antal lärare och lärjungar.
Decennier torde åtgå, innan den nya institutionen blefve färdig, hvarigenom kostnaden möjligen kunde inskränkas till endast 100,000 rdr om året.
Här i hufvudstaden finnes tillgång på samlingar i alla rigtningar; här finnas färdiga naturvetenskapliga oell medicinska institutioner; livad som fattas äro de juridiska och humanistiska, och det är således endast ett halft universitet, som beliöfde bekostas.
Det vigtigaste är dock att erhålla den sammanhållande tråden, som kunde förena de skiljda institutionerna, och häri skulle egentligen bestå hvad man åsyftar med ett universitet i hufvudstaden.
Man har talat om närheten mellan Upsala och Stockholm genom den blifvande jernvägen men, Mina Hrr! det finnes i Holland och Belgien (stater med lika stor folkmängd som Sverige, men af ett ringa omfång, så att der ej gäller att sända sina söner så långa vägar som här till läroverken) —det finnes 3 universiteter i hvardera staten, hvilka äro så närbelägna, att man kan på en dag besöka alla tre städerna.
Jag tror ock, att man icke skulle behöfva sakna lärare till en blifvande akademi i Stockholm, ty i Upsala finnas betydliga krafter, som kunna användas på annat håll.
— Slutligen, i afseende å Utsk:ts sätt att gå till väga vid handläggningen af denna motion, måste jag anmärka, att detta Utsk., som vid föregående riksdagar tillstyrkt, och detta med mycket skäl, stora anslag till undervisningsverket, har ej blott som förr i denna fråga särskildt visat sig difficilt, utan ock på ett alltför beqvämt och knapphändigt sätt affärdat denna motion.
Utskit har till en början förklarat, att i Betänka icke behöfde upptagas de af motionären anförda skäl, då motionen vore tryckt.
Utsk-.t har icke befattat sig med att söka vederlägga mer än ett enda af dessa skäl motionären anfört, nemi. det ökade antalet studenter, men dervid försigtigt vis ej återgifvit hans siffror, utan endast förklarat, att antalet icke stigit så särdeles mycket, som vid de lägre läroverken.
Deremot har Utskit förbigått alla de öfriga skälen, landets ökade materiella utveckling o. s. v. Månne ett Utsk. 36
Den 3 Januari. har rätt att så behandla en motion.
Jag tror det ej och viii icke tillstyrka återremiss, utan förenar mig med de Hrr, som yrkat bifall till motionen.
Jag ber det Högloll.
Ståndet ursäkta, att jagmåste med ett par ord besvara Gr.
Mörners anförande.
Han har nemi. uttalat den åsigt, att under denna motion och hos dem, som försvara densamma, skulle ligga den hemliga meningen, att förflytta Upsala universitet till Stockholm.
Någon sådan afsigt känner jag icke till, och jag får för Gr.
Mörner förklara, att jag icke har någon hemlig mening under hvad jag säger, utan att jag uttalar min mening öppet och ärligt, och dermed punkt.
Örn här vore fråga om Upsala universitets förflyttning, skulle jag motsätta mig densamma, ty Upsala är för mig lika kärt som för den siste värde talaren, och aldrig skall jag hvarken öppet eller hemligt med min röst bidraga till nämnda universitets flyttning.
Deremot tror jag, att anläggandet af ett universitet i Stockholm skulle inverka fördelaktigt på det i Upsala och ingalunda nedsätta dess verksamhet; ty ingenting höjer vetenskapen och det andliga lifvet så, som en ädel täflan, och dessa tvenne högskolor skulle i ädel täflan söka öfverbjuda hvarandra och uti förökadt mått sprida bildningens ljus öfver norden.
Jag vill endast med ett par ord taga Kkon.-Utslr.ts försvar mot Hr Thams anmärkning, att detsamma skulle på ett alltför ogeneradt sätt behandlat motionen Jag kan icke förstå, hvartill den för tvenne riksdagar sedan vidtagna anordningen med motionernas tryckning skulle tjena, ifall det verkligen vore meningen att Utsk:t fortfarande skulle i sina Betänkm lika vidlyftigt referera motionerna, som hittills.
Afsigten med tryckningen, som ganska betydligt ökar riksdagskostnaderna, måste väl just vara, att inskränka den omständligare redogörelsen.
Jag kan således icke finna annat än att Utsk:t förfarit rätt, som icke upprepat hela Hr Fåhraei långa och blomstrande uppsats.
Hr Thams påstående, att Utsk:t icke upptagit motionärens skäl, bestrider jag äfven på det bestämdaste.
Det enda i motionen anförda nya, det ökade antalet af elemenlarläroverkens lärjungar, har af Utsk:t blifvit vederlagdt; alla de öfriga skälen, hvilka samtliga förut blifvit af annan motionär i samma ämne åberopade, har Utsk:t med rätta ansett sig kunna besvara genom en simpel hänvisning till sitt vid förra riksdagen i universitetsfrågan afgilna, samt af R.
St:r godkända Betänk.
Jag anhåller endast att få i prot:t antecknadt, att jag i- hufvudsaklig del instämmer med Hrr von Koch och Tham.
Den 3 Januari. 37
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande Betänk., och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, att R.
St:r skola hos K. M:t i underd. begära, det K.
M:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedan hos Riksdagen göra den nådiga framställning, K.
M:t med anledning deraf kan finna för fosterlandet och för utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänkit. hvartill svarades starka ja, blandade med många nej, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af ofvanomförmälda förslag, då svaren ut föllo med många ja och nej i blandning; hvarefter propos. på bifall till
Betänkit förnyades samt besvarades med talrika och starka ja, blandade med ganska många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Upplästes och godkändes följande voterings-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:ol1, i ani. af vackt förslag om inrättande af ett universitet i hufvudstaden, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Betänk, och beslutar för sin del, att R.
M:t täcktes af sakkunnige män låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera hos Riksdagen göra den nådiga framställning, K.
Föredrogs Konst.-Utsk:ts d. 30 sisth Dec. bordlagda Meni.
N:o 7, ang. föreslaget tillsättande af särskildt Utsk. för behandling af K.
Proposir om förändring i grunderna för Bevaringsinrättningen m. m. 38 Den 3 Januari.
Frih. Klinckowström, Rudolf:
Jag har begärt ordet, ledd af den tanken, att det alldeles icke är likgiltigt, om en död på ett passande sätt jordas.
Jag vet väl, att man numera icke kan komma till annat resultat, sedan Konst.-Utslc.t öfver ärendet beslutat, emedan det ytterst heror på detta, huruvida ett särskildt Utsk. skall tillsättas eller icke; men jag anser, att de skäl, Utsk:t för sitt beslut åberopat, hvarken äro riktiga eller lämpliga.
Utslcts tvekan, om man icke, för den händelse att ett särskildt Utsk. skulle utses för att behandla dessa vigtiga militära frågor, möjligen kunde få svårt att från de öfriga Stånden erhålla lämpliga ledamöter till detta Utsk., så komme deremot, enligt min tanke, om Lag-Utsk:t skulle behöfva tillkalla ledamöter från andra Utsk., dessa deraf sannolikt att blifva mycket generade, och jag tror dessutom, att den särskilda militära bildning, som erfordras för att bedöma dessa frågor, icke kan påräknas inom det Utsk., som nu skall behandla detta ärende.
Konst.-Utsk:t har förbisett, att här för närv:de alldeles icke är fråga om en ny beväringslag; K.
M:t har nemi. sjelf yttrat i sin Propos. ang. förändring i grunderna för Beväringsinrättningen, samt om bildande af en Landtstorm, att för den händelse R.
St:r gillade de grunder, K.
M:t i sin Propos. framlagt, skulle K.
M:t till nästa riksdag afgifva Propos. om ny Beväringslag, och då först inträder Lag-Utsk:ts rätt att deröfver sig yttra.
Men huru sistnämnda Utsk. skulle kunna bedöma Beväringens nyttiga eller skadliga inflytande på landets framtid, eller om den föreslagna organisationen af infanteriet och kavalleriet är lämplig, det kan åtminstone icke jag finna.
Man säger visserligen, att om man skulle utse särskildt Utsk. för denna fråga, det skulle blifva svårt, om icke omöjligt, att inom de tre ofrälse
Stånden finna lämpliga personer till detta; men jag är öfvertygad orri, att man dock skulle inom dessa Stånd kunna utsöka mera sakkunniga personer än som kunde erhållas i händelse Lag-Utsk:t sammanträdde med delegerade från andra Utsk.
Härtill kommer, att inom R. o. Ad. alltid finnes rik tillgång på i dessa ämnen bevandrade personer, och att ett särskildt Utsk. skulle få tid att med mera sorgfällighet bedöma och behandla dessa frågor, än som nu blifver fallet.
Jag har endast velat beledsaga gralläggningen med dessa få ord, emedan jag tagit mig friheten väcka ifrågavarande motion, och emedan jag på det högsta beklagar den utgång, saken har fått.
Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold: