Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skåne, och om jag icke missminner mig, så förband! jag mig, i mina kommitlenters namn, att banan till Skåne skulle vara färdig inom 5 år, och den lill Götheborg inom 4 år.
Jag tror således att jag icke kan sägas icke ifra derför, men då man talar om att anlägga en jernbana till
Skåne, så må man förlåta mig om jag säger alt den är en helt och hållet provinciell bana för Sverige, derföre att Skåne är en af Sveriges rikaste provinser, men ingalunda är det en nationel bana.
Det stora distrikt, som skiljer Skåne ifrån Wettern, nemi.
Småland, har helt andra mercanlila intressen än Skåne, och utloppet för dessa intressen är alldeles icke Skåne, utan Halmstad, eller Nissa-å-dalen, och Westervik (och de som vilja taga kännedom om förhållandet, skola finna min åsigt i delta afseende riktig).
Jo emellan på de vägarne kunna Smålands-skoggrne finna afsättning.
Derföre påstår jag att det är piindre i Smålands intresse att banan lägges till Skåne, än att banan lägges till Halmstad.
Den banan har i alla fall den stora fördelen, alt den undgår Sundska tullen och kommer direkt till Westerhaget.
Man har här yttrat mycken afvoghet emot Köping-Hulls-banan.
Jag kan icke se någon orsak dertill.
Om än den banan för närvartde befinner sig i ett ekonomiskt betryck, så kan jag bevisa, att detta betryck endast och allenast kommer derifrån att mån redan från första utgångspunkten gjorde sig till snart sagdt en skyldighet til! alt så mycket man kunde hindra den banans utveckling, Och omgjordade den med så mycket former, alt vi icke fingo börja banan det första året.
Hade vi fått börja första året, i st. f. att vi först del andra äret fingo begynna, så hade allt gått vida bättre.
Hine måste nemi. medgifva, alt då man börjar den 28 Decernb., så måste man räkna ifrån ett påföljande år.
Hade vi fått börja i Septemb., då vi ville"börja, så hade Köping-Hnlt-banan nu varit färdig, ulan något det minsta ekonomiska betryck.
Detta betryck hoppas jag emellertid är öfvergående, och jag kan icke finna annat än alt Köping-Hults-banan har gjort sig förtjent af de H:rs välvilja, hvilka nu så mycket ifra för att Staten skall på egen räkning bygga jernvägarna; ty det är Köping-Hulls-banan, som gifvil Kronans Ingenieurer den lilla erfarenhet de hafva om jemvägsbyggnader, och då de utan tvifvel till stor del måste blifva ledare vid arbetet, så hafva vi verkligen vid Köping-Hnlts-banan till stor del upfoslrat de blifvande utförarne af verket.
Jag kan icke heller finna annat, än att det är hardt att, då man sträfvat för den saken, såsom jag i öfver 10 år, och det under sådana förhållanden alt, då jag först uplrädde på detta rum, så fanns ingen menniska djerf nog att påstå att det var Staten, som skulle öfvertaga banorna, utan att hvar och en tverlom sköt banorna ifrån sig och det ansågs högst fördelaktigt för Staten, Den 23 September e. 111 261 om jag kunde från annat häll åstadkomma de fonder, som erfordrades, det är hårt, säger jag, vid sådant förhållande, att de, som då kuapt vågade nämna saken och ännu mindre vågade taga tömmarne och köra sjelfve, nu anse sig hafva gjort orätt i alt ens låta mig vara med om saken.
I afseeude på hvad Hr Gripenstedt yttrat, att han vid sista riksdagen nekade gifva sin röst lill företaget derföre, att han ville att vi sjelfve skulle hafva banorna, så får jag säga att det är en sak, som jag icke förslår.
Om enskilta bolag hafva banorna örn händer, så fruktar man för det insteg, utlänningen skulle få genom att lemna pengar till företaget; men om vi nu besluta alt'för jernvägarne utgifva 20,000,000 R:dr i statsobligationer, huru kunna vi då veta hvem som blir egare af banorna?
Om dessa obligationer duga till något, så komma de i alla fall att vandra till Londons börs.
Det är likväl mycken skillnad emellan att bygga en jernväg, som eges af ett bolag, och en jernväg, som eges af Staten.
En jernväg, som eges af ett bolag, står alldeles icke i den kalhegori till utlänningen, som den, som bygges för ett statslån, garanteradl af Slaten.
Man har här så ofta talat om den Grekiska förvecklingen, och velat jemföra den med hvad som kunde inträffa med Köping-Hults-banan.
Det Grekiska lånet var garanteradt af Staten, och Staten mäste således öfvertaga detsamma; men hade icke det Grekiska lånet varit garanteradt af Staten, så hade icke heller något enda Engelskt eller Franskt fartyg någonsin kommit på Grekiska kusten för den sakens skuld.
Man har sagt att Skåne borde få jernvägar par preferens, derföre att det har så dåliga vägar.
Ja Skånska vägarne hafva snart sagdt blifvit ett ordspråk för sin dålighet; men hvems skuld är det?
Jo det är Skåningarnes egen skuld, ty vi, sorn farit på de Tyska vägarne, må komma ihåg alt de Tyska vägarne voro fordom långt sämre än de Skånska.
Nu deremot i sednare tider, innan jernvägarne anlades i Tyskland, såg man der öfverallt vackra sandade chauséer.
I öfrigt har jag för min del icke kunnat göra någon åtskillnad emellan Westgötha-vägarne, den årstid de äro bottenlösa, och de Skånska vägarue, då de äro bottenlösa.
Jag har sulit fast på båda vägarne, så alt man fått draga upp vagnen med oxar.
Men hvaraf kommer det då att dessa vägar äro så dåliga?
Jo det kommer sig deraf, alt man ieke vill hafva goda vägar.
Hvarifrån väggruset skall tagas, angår mig icke nu, ty det hörer icke till den fråga, hvarom vi nu öfverlägga, men del vet jag, att goda vägar kunna anläggas lika väl i Skåne som på andra ställen.
Raab har sagt, att det vore fara värdt, att om man an vände Fem millioner R:dr B:ko på ett och samma ställe, så skulle man åstadkomma allt för höga priser.
Jag mäste säga att detta är just en sak, som har ganska mycket utgjort min farhåga; men de få gånger, som vi haft stor arbetsstyrka här samlad, har jag alltid hållit emot alt arbetslöuerna skulle drifvas upp, ty det är klart, att man dermed kan göra mycket ondi i ett land, men jag tror att vid detta tillfälle är icke något sådant att befara.
Herrarne torde äfven påminna sig att ett år det var samladt 6 å 7 tusen man vid Götha kanal, och jag tror icke att det gjorde någon synnerlig steg_ 262 ben 23 September e, m. ring i priserna och arbetslönerna.
Ufven att få upgöra en kalkyl öfver huruvida något sådant kan vara att befara.
Vi skola på tre är depensera 5,000,000 R:dr B:ko.
Häraf måste jag anlaga att minst hälften åtgår lill anskaffande af nödig materiel för arbetets drifvande.
Då blir det icke mer än omkring Alla hundra tusen R:dr B:ko att årligen depensera på personalen.
Antaga vi nu 200 arbetsdagar, hvilket bestämdt är för litet, men som jag dock vill för säkerhets skuld antaga, så blir den summa, som återstår att användas på personalen, icke mer än 4,000 R:dr B:ko, hvilket belopp väl icke i betydligare mån kan verka till updrifvande af arbetslönerna.
Della kan så mycket mindre inträffa, i så måtto, all kostnaden för skenor och annan materiel, som behöfves, öfverstiger ganska mycket den summa, som åtgår för personalen.
Jag skulle visserligen önska alt det vore möjligt att bygga på två ställen, men jag tror icke att det vore klokt och icke heller anser jag det låta sig göra förr än möjligen efter nästa riksdag, ty förhållandet är det, att' vi hafva en så ringa personal i Sverige, som känner til! jernvägsbyggnader, så att jag tror icke att vi med denna personal skulle kunna begynna på flere punkter.
Det är i öfrigt en mängd förberedande arbeten, som icke tagas i betraktande, men hvilka dock äro alldeles nödvändiga, och vi hafva dessutom icke mer än två år till nästa riksdag.
Vi få således icke mer än ett arbetsår.
Vi kunna således icke, det jag tror, hinna att inöfva en tillräcklig arbetspersonal.
^Med anledning af allt detta, så lager jag mig friheten anmärka, att man icke får vänta med obligationers ulslällande tills man börjar med arbetel, ty penningar behöfvas långt förut, och det genast, nästan samma dag som K.
M:t bestämmer att jernvägen skall byggas.
Man mäste använda icke obetydliga summor dels lill utlösning af jord, dels lill formerande af en materiel, som är alldeles nödvändig, innan man kan göra någonting.
Detta har jag blott velat säga bredvid protokollet.
Sprengtporten har sagt, att man icke i andra länder har lagt jernvägar paralelt med floderna.
I delta afseende får jag fästa upmärksamheten derpå, att Rhenfloden har två jernvägar parallelt löpande bredvid sig, och att äfven vid
Donau jernvägen på ett par ställen går parallell med floden.
Således är det orätt alt upslälla den satsen, att vägarne ipke skola löpa parallelt med floderna.
Jernvägarne hafva det med sig, att de bilda om trafiken helt och hållet, allt efier som raan lägger jernvägen; det är ganska bestämdt.
Här i Sverige blir det ingalunda ett fel att jernvägen kommer att löpa parallelt med de stora vattendragen, ty vägen kommer att skära kanalen och således att bebuchera på kanalen.
Inåt landet skulle visserligen jernvägen löpa parallelt med vattendragen, men det är 5 mil till närmaste vattendrag, och del måtte väl icke göra någonting till saken.
Jag har önskat att det kunde blifva möjligt för R, St. att ansia särskilt kapital för södra banan.
Att denna bana är nyttig, derom är ingen fråga; alt hon är nationel i så fall, att hela nationen drager nytta deraf, är säkert; men att denna bana icke bör vara den första som bygges, det tror jag mig hafva klarligen bevisat.
Öfver - Den 23 September e. m. 263 allt der jag
NgStt fram, så har man sagt mig: ”meu hvarföre kom icke herro att börja jernvägen hos oss, här skalle den hära sig.”
Så har man sagt mig i Skåne, emellan Westerås och Fahlun o. s. v., med ett ord öfverallt, utom der jag ville börja den, nemi. i Upsala.
När jag kom till Upsala år 1845, så hade Baron von Kramer godheten alt båda tillsammans en mängd possessionaten och personer deromkring.
Alla önskade visserligen denna kommunikation, men icke kunde de begripa, hvarföre den skulle börjas ifrån Upsala, så att Frih. von Kramer och jag voro ense om denna åsigt; men intresset för jernvägarne har så småningom utvecklat sig, och hvar och en anser no, alt den punkt der han bor är den rälta för denna kommunikations börjande, hvilket härrör deraf, att han känner förhållandet i sin provins och huru mycket han lider hvarje gång han i bottenlösa vägar skall skicka ett bud till staden.
Olika är det med personer, som stå på en sådan ståndpunkt, och Regeringens Ledamöter, som stå på en högre ståndpunkt; men man må förlåta mig, om jag tror, att jag ser frågan precist nr samma synpunkt som Regeringen d. v. s. opartiskt, ty jag har icke några sympatier mera med det ena landskapet än det andra; mina sympatier ligga i Sverige.
Man har Visserligen på sednare tider nästan glömt hvad jag sagt på delta runi, men det är detsamma, sanningen blifver beståndande och den dör icke med mig heller.
Hr von Troi! har, såsom skäl för den Skånska jernvägen, framdragit den stora trafiken af spanmål och säger alt flera tusen tunnor spanmål blifvit utskeppade från Skånska hamnar under innevarande år.
Jag får göra Hr von Troil upmärksam på ett förhållande, sora han ganska väl känner, nemi. att större delen af denna spanmål, sorn exporteras från de Skånska hamnarna, produceras aldra högst 3 mil ifrån städerna Malmö, Ystad och Landskrona, och att denna utförsel således föga eller intet skulle komma att begagna sig af den 28 mil långa jernvägen emellan Jönköping och Malmö.
Hvad de Skånska vägarne beträffar, får jag uplysa, att vägen emellan Malmö och Ystad är den bästa vägen i Skåne och alldeles icke så dålig, som vägarne der i allmänhet äro.
När nu vägen emellan Malmö och Lund, såsom man vet, har blifvit roakadamiserad, så äro de Skånska vägarne, så vidt det afser tillförseln till sjöstäderna, icke så dåliga som inuti landet.
Vidare har Hr von Troil sagt, att Köping-Huits-vägeu troligen icke skall fortsättas, och följaktligen borde man vid blifvande jernvägsanläggningar alldeles icke fästa afseende på denna bana.
Vid slutet af sitt yttrande säger deremot Hr von Troil, att de öfriga provinserna hafva ju Köping-Hults-vägeu och de kunna ju pa den forsla sina produkter.
Jag finnér icke något sammanhang i denna bevisning, då man i ett afseende betraktar Köping-Bults-vägen såsom den funnes och i ett annat afseende såsom den icke funnes.
Men efter sorn jag är inne på Köping-Hults-banan, sa far jag säga att det förefaller mig, efter all hvad jag här och idkeligen fått höra, att det har mycken likhet med den gamla historien om presten, sora talade om den onde och detta onda väsendes alla onda gerningar, 264 Den 23 September e. m. och då han slutade, så yttrade en af hans åhörare, ali ”nog har hin onde gjort mycket ondt, men så vela också presterue all tala om del.”
Det förefaller mig all om de som, så mycket bemödat sig att nedsätta dessa jernvägar, auväudl sina bemödanden i motsalt riktning, så skulle saken måhända haft andra aktier.
Cederström har liknat mitt förslag, alt dela summan, vid Konung Salomos åtgärd, då han ville dela barnet.
Jag får säga att jag icke kan finna mycken likhet emellan Konung Salomo och R.
St., men om man ändlligen skall begagna liknelser, så må det tillåtas mig, att likna R.
Si. vid Konung Alexander den Store, hvilken högg af den Gordiska knuten.
Sprengtporten har sagt, att det icke kunde vara riktigt att lägga en jernväg parallell med vattendrag.
Jag frågar då om icke den Skånska vägen skulle komma alt gå parallell med både Östersjön och Nordsjön, och om icke den skulle gå vida mera parallelt med dessa vattendrag, än den andra banan med Götha Kanal.
Sprengtporten sagt att den Skånska jernvägen i militäriskt hänseende skulle vara af så mycken vigt, jemförelsevis med den andra banan.
Det förvånar mig verkligen, alt de, som intressera sig för den Skånska jernbanan, röra på den strängen.
Jag hemställer hvilkendera jernvägen, som skall anses vigtigare i militäriskt hänseende, antingen den, som skulle kunna sammanföra trupper från hela landet, med undantag endast af Skåne och Småland, till vår vigtigaste militära punkt, Carlsborg, eller den, som blott kunde föra trupper ifrån två provinser; den väg, som sätter oss i förbindelse med de magter, som äro våra naturliga bundsförvandter, eller den, som sätter oss i förbindelsen med de magter, som icke äro det.
Icke blott på dessa, men äfven på många andra grunder anser jag Slockholm-Götheborgs-banan i militäriskt hänseende ligga öfver den andra, och della är så solklart, att jag icke ansett detsamma böra bevisas.
Jag skulle icke hafva uptagit detta skäl, om icke de, sorn förfäkta den andra sidan, hade sjelfve stött derpå, Vidare säger Frih.
Sprengtporten alt han skulle förvandla milt salt, såsom han behagade kalla det, till vatten.
Måhända lyckades det Frihm att förvandla det till vatten, men för mig blef det icke något klart vatten, ty jag kan icke se någon orsak hvarföre den ena vägen skulle gå ifrån Malmö ända till Jönköping, men den andra anses slutad vid någon punkt i Westergöthland.
Om det skall blifva någon större nytta för landet att få en jernväg ifrån Götheborg, så måste den väl åtminstone utdragas till någon punkt vid Mälaren, och då blir det 24 mil, då det är 28 mil ifrån Malmö till Jönköping.
Raab har fört in frågan på det tragiska elementet och sagt alt det vore någonting nprörande att komma ifrån andra länder till
Skåne och se de förfärliga vägarne, det vore någonting hiskligt deruti, och att man borde göra utlänningen det nöjet att komma på jernvägar, när han kommer i vårt land.
Jag bekänner att de moliver, som leda mig, icke äro att förskaffa utlandet ett nöje, utan fäderneslandet en nytta.
Den 23 September e. m. 265 Vidare har Frih.
Raab sagt att den Skånska jernvägeu skulle bära sig sjelf.
Han har försäkrat det, men rfågra bevis derför har han icke framdragit, utan blott förmodat att R. o. Ad. skulle tro på hans försäkran.
Jag får i det afseende!, såsom svar på hans försäkran, begagna mig af eli gammalt kändt uttryck ”hur vet han del”?
Hr Bildt har först på ett mycket förtjenstfullt sätt framställt Götheborgs-vägens företräde framför den Skånska vägen.
Efter detta föredrag slutar han med yrkande af bifall lill 7:de punkten, och ett par talare hafva förenat sig deruti.
Då uu 7:de punkten syftar tilL alt klippa af vägen tili Götheborg, så förefaller mig detta stöta på det gamla ordspråket: ”Du har rätt, du skall hänga.” Jag tror, att om man vill hafva vägen till Götheborg, så bör man antingen återremittera eller afslå den 7:de punkten, såsom Hr Gripenstedt yrkat.
Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad:s lid, ulan fortsätter mitt yrkande om återremiss af hägge punkterna.
Hr Mont gom me rie, Rob.
Nils Germund:
En talare, Hr von Troil, har beklagat förhållande!; med Köping-Hults-vägen och befarat att den jernbanan icke skulle komma till stånd.
Jag vill antaga denna möjlighet för sannolik, men i sådant fall linner jag deruti ett af de starkaste skål, som skulle tala för beholvet af förbättrade kommunikationer emellan Götheborg och Stockholm.
Derföre tror jag, ali man icke på bättre sätt kan bevisa nödvändigheten af en jernväg emellan Götheborg och Slockholm, än om man antager att Köping-Hufts-vägen icke blir utförd.
Inom StatsUlsk. har jag tillhört de 15 Lelamöter, som tillstyrkt ett anslag af 5 millioner att användas till anläggande af jernväg emellan Götheborg och Slockholm.
Jag bar ausett att sträckningen af vägen borde vara bestämd.
Skälen derför åro anförde af Hr Gripenstedt och Gr. Posse.
Vägens sträckning bör i min tanka blifva från Slockholm till Götheborg.
Skälen derför äro anförda af Gr.
Posse och Hr Sandströmer.
Jag anser icke summan böra delas för anläggningar på två håll, emedan den icke år större, än att hon till hela sitt belopp är nödvändig för att med densamma på eli ställe kunna åstadkomma ett resultat.
Ett varmt intresse för jernvägarne kan i min tanka icke åstadkommas genom framställande af några skäl, utan endast derigenom att man får se resultaterna af de anläggningar, som göras, och jag har äfven derföre trott det rättaste vara att hela summan användes på ett håll.
På de skäl, jag nu anfört, anhåller jag om återremiss af dessa tvenne punkter.
Beträffande de många olika intressen, som i denna fråga vilja göra sig gällande, så tror jag att de bäst bevisa att frågan, rörande jernvägars anläggande i Sverige efter systém, fordrar en ganska grundlig undersökning.
Man har visserligen här hört skäl och motskäl för olika jernvägars förträfflighet, men jag tror icke dessa skäl vara af den vigt, att de bunna blifva till någon ledning vid frågans slutliga behandling.
266 Den 23 September e. n>.
Jag tror R.
St. göra klokast om de, varnade af sednasle riksdags tilldragelser i detta hänseende, låta grundliga, genom
Regeringens försorg verkställda undersökningar öfver jernvägslinierna i Sverige i sin helhet och dessa Ii niers mer eller mindre vigt för det allmänna föregå de definitiva besluten om medels anordnande för den ena eller andra linien.
Detta har äfven varit Regeringens åsigt om saken, på sätt K. M:t äfven i sin Nådiga Propos. framställt.
Jag tror icke att pä detta ruin eller inom de öfriga Stånden magön ledamot kan hafva nog kunskap och kännedom i denna vigtiga och mångsidiga fråga, för att kunna på förhand,,utan förutgående lokalundersökningar och af ingenieurer uprättade förslag, framställa för R.
St. ett jeruvägsförslag, som han påstår skall vara det fördelaktigaste för hela landet, äfven om det kan vara det för den ort han representerar.
Jag anser derföre dessa frågor ovillkorligen böra hänskjnlas till
Re geringen, innan de definitivt afgöras hos R.
Vi hafva sett vid Köping-IJulls-banan, att just derföre alt R.
St. så hastigt fattade sitt beslut, måste
Regeringen vidtaga ganska vidsträckta och långsamma undersökningar, förordna särskilt kommitté för densamma, hvaraf resultatet blef alt jernvägens sträckning blef afvikande ifrån det primitiva förslaget.
Hvad sedermera beträffar utförandet, så tror jag, alt det varit bättre och lyckligare för jernvägsfrågan på det hela, om dermed upskjulits något, än att förfara såsom nu skett.
Hvad beträffar K.
Mils Nåd.
Propos. till nya vägar, så trör jag att det af mig med några få ord nu sagda borde ådagalägga nödvändigheten att dermed innehålla tills vidare eller åtminstone icke lemna några omedelbara anslag dertill.
För fortsättning deremot af den jernväg, vi redan börjat, nemi. den Gölheborg-Stockholmska vägen, så, om R.
St. skulle anse sig hafva öfverskottsmedetati disponera fördelia ändamål och R.
St. icke vilja att jernvägs-anläggningarne i Riket skola afstanna, tror jag, att R.
St. borde, på sätt. K. M:t föreslagit, villkorligen ställa medel till K.
M:s dispos. till företagande af den vestra stambanan.
K. M:t har nemi. icke ovillkorligt begärt anslag, utan K.
M:t har begärt att, så vidt öfverskott upkomma på bränvinsskatten efter de utbetalningar, som man afsett för andra rikets utgifter, dessa öfverskott måtte ställas till K.
Mits dispos. för den ifrågavande jernvägs-liniens fortsättning emellan Slockholm och Götheborg.
Detta tror jag vara den klokaste formen för ett sådant anslag för det nämnde, innan några verkliga undersökningar skett rörande öfriga linier inom landet.
På grund häraf instämmer jag i Hr Gripenstedts yttrande i f. m:s plenum i denna fråga, och tror i öfrigt det vara R.
Sits pligt att, äfven för den händelse, att de skulle bestämma sig för en högre summa, ett bestämdt anslag, som här blifvit föreslaget till 5,000,000 R:dr Biko, anvisa denna penningesumma på sätt K.
M:t begärt till en bestämd jernvägs utförande, dervid svårligen någon annan kan komma i fråga än den, sorn K.
Mit ansett i främsta rummet böra utföras och der undersökning redan delvis blifvit verkställd, nemi. vägen från Götheborg uppåt landet lill Orebrö-Hults-banan och sedan den vestra vägen derifrån upp till Stockholm.
Det går icke an att lemna denna mellanbana, Örebro-Hult, åt sitt öde, ty den kommer att blifva utan Den 23 September e m. 267 förbindelse, om den icke sammanbindes med banan emellan Slockholm och Götheborg, och när ändock en förbindelse sihäll • tillvägabririgas emellan dessa (venne städer pä Sveriges håda kaster, så skulle jag tro det vara skäl att begagna en jernväg, som man väl mäste antaga kommer i fullbordan och då utgör T3T af det hela.
På alla dessa skäl anhåller jag om ålerremiss af 6:te och 7:de punkten, och att, när StalsUtsk. vid återremissen kommer att taga denna fråga i öfvervägande, det då måtte lägga K. M:s Nåd.
Propos. i detta ämne till grund för sitt Betänk.
Sedan jag på förmiddagen hade ordet, har jag af de yttranden, som utaf någre talare blifvit fällda, erfarit att min mening blifvit i vissa hänseenden af dem missförstådd.
Det är- med anleda, häraf, som jag tagit mig friheten att ånyo begära ordet.
Den, som i detta hänseende flere gånger uprepal samma uttryck, är Hr Bildt, Han har nemi. påstått, att jag skulle hafva yrkat att den ifrågasatta jernvägen skulle fortsättas ifrån KöpingHult-jernvägens ändpunkter till Götheborg eller Stockholm.
Angående den punkt, hvarifrån jernvägsarbete! borde börjas, har jag emedlertid icke sagt eller velat säga något, nian endast i afseende häruppå åberopat K.
Propos., som föreslagit anläggning af en stamlinie emellan Slockholm och Götheborg, utan alt yttra hvilken del af denna jernväg, som skulle först företagas eller komma i fråga i sista rummet.
Jag har i detta fall endast yrkat bifall lill K.
En annan talare lärer, efter hvad jag hört, upfattat mina ord så, som om jag hade yttrat, alt det skulle ifrågasättas en skarfning af den omnämnde Köping-Hult-jernvägen, och alt mill yttrande skulle varit behöfligt såsom utgörande en förklaring öfver hvad som i denna punkt vore Regeringens mening.
Jag skulle icke hafva den djerfhelen att vilja uplräda såsom tolkare af K.
M:s mening, derest densamma icke vore offentligen uttalad, men då ordalydelsen finnes för en hvar att granska i K. M:s Nåd.
Propos., så kan ett uprepande af de ord, som deruti finnas, icke anses förmätet hvarken af mig eller .af någon annan.
Jag har erinrat emot StatsUtsk:s recit i 7:de punkten, der det står: ”Beträffande den af K. M. i Nåder föreslagna fortsättningen af jernvägen emellan Köping och Hult” etc., att denna recit icke vore fullt trogen, emedan K.
M. icke har nyttjat ett sådant uttryck, utan i Proposm talas om anläggning af en jernväg emellan Slockholm och Götheborg.
Det kunde ej härvid komma i fråga att göra något förslag i afseende på det stycke af denna väg, som ligger emellan Köping och Hult, emedan beslut derom redan förut var fatladt.