Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid såväl Borgare- som Bonde-stånden godkänt Utskottens åsigt, att ett stadgande i afseende å anhöriges skyldighet att lill hvarandras försörjning bidraga, icke bör i den nu gällande författningen inflyta, och således att någon förändring af ifrågavarande författning i denna del icke bör ega rum, lärer all fråga derom komma att förfalla.
Hvad serskildt beträffar det af Preste-ståndet beslutade tillägg uti den underdåniga skrifvelsen; så enär denna mening icke är af annat Ståud biträdd, torde Preste-ståndets beslut i denna del icke föranleda till någon åtgärd.
Rih. lill R St.
Prot. i8f? och 1S48, ^ Samt. 1 Afd. p Haft. 2 STOCKHOLM, ECKSTEINSKA BOK TRYCKER I ET, 1848.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Belankandet IV.-o 41. 1 N:0 41.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 Aug,, kl. 12 mield.
Betänkandej i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hämmande af det så kallade stat-torpare- och pr oletär-systemet.
-Ejfter framställning af de för samhället vådliga verkningar, som ansågos rara alt befara af det öfverhandtagande bruket att afhysa hemman och torp under hufvudgården, samt inrätta så kallade stat-torp, för att ersätta arbetsstyrkan, har herr Hammarhjelm} C. uti ett hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln afgifvet, till Lag-utskottet remitteradt, memorial föreslagit, alt nämnde system, hvilket för landet medförde högst betänkliga olägenheter, måtte, inom utsättande kort tid, ändras, antingen genom inrättande af behållne jordtorp, eller ock derigenom, att vederbörande mot nödig säkerhet ikläda sig förbindelse, att icke föräldrar eller barn af sådane stat-torpare i framtiden må genom uppkommande behof och deraf föranledt tiggeri falla socknegrannar till last, samt att deras barn må erhålla en sedlig och kristelig uppfostran; och skulle det åligga vederbörande skol-direktioner att öfver fullgörande af sistberörde skyldighet, hafva den noggrannaste vård och uppsigt.
Denna framställning har Lag-utskottet, i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, förehaft till pröfning; och ehuru Utskotten med motionären instämma uti den önskan, att det af honom anmärkta förhållande, hvilket utan tvifvel medförer betänkliga olägenheter, måtte upphöra, betvifla Utskotten dock, att de öfverklagade åtgärderne, såsom liggande iuotn dispositionsrättens fridlysta område, kunna genom något positivt lagbud förekomroas, enär lagstiftningen hvarken lärer få eller böra försöka någon inskränkning uti den helgd, som borgerlig ordning tillerkänner denna rätt.
— Först i den män jordegaren hinner erfara de beklagliga verkningarne af ett dylikt system, som i visst hänseende upplöser förtroendets band emellan husbönder och underhafvande, — som från de förras granskap och umgängelse aflägsliar hushåll, hvilka vanligtvis flera generationer å rad varit fästade vid godset och der odlat jord samt fostrat idoga landtman, ■— som i deras ställe anskaffar och utbildar ett oftast utarmadt Stat-torpareslägte, utan kärlek hvarken Bih. till R.
Prat. 1847 och 1848, 7 Sami. 2 Af A. to Ihift. i 2 Lag- sami Allm Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande j N:o 42- till jorden eller husbonden —> först i samma mån kan elt upphörande af denna hushållsanstalt, efter Utskottens omdöme, vara att emotse.
Uti den nyss utfärdade Kongl, förordningen om fattigvården i riket förekomma i öfrigt bestämmelser, hvilka hafva för ändamål alt betrygga kommunens öfriga medlemmar för en förhöjd fattigvårds-tunga till följd af detta system, enär deruti, bland annat, finnes föreskrifvet, att för torpares, tjenstelijons och statfolks, jemte deras hustrurs och hemmavarande barns, försörjning husbonde skall ansvara under den tid, arbetsaftalet eller kontraktet gäller.
Vid såd..nt förhållande och då något annat korrektiv emot det ifrågavarande systemet från lagstiftningens sida icke lämpligen lärer kunna stadgas, få Utskotten, ehuru erkännande den välmenta syftningen af det väckta förslaget, vördsamt hemställa, att någon åtgärd i anledning deraf icke md Vidtagas.
Stockholm den 26 Augusti 1848.
Utsk. den 37 Äug., If. 12 mich?.
Betänkandej i anledning af väckta frågor örn ändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar m. m.
Riks-slånden hafva uti dessa ämnen blifvit väckte och till Lag-ut alottet remitterade följande motioner, nemligen: i:a af herr Friherre DuvallAxel: att böter för ogild väg måtte lämpas efter vägstyckets längd och bestämmas till 3 daler för hvarje famn ogild väg, samt att hvarje delegare för en dylik underlåtenhet borde anses förfallen till denna plikt, ehvad vägstycket är deladt eller icke; 2:o af riksdagsfullmägtigen A. J. Sandstedt från Jönköpings län,’ med hvilken Petter Pehrsson från samma län sig förenat: alt alla, hvar inom sin församling, borde i lika mån bidraga till de inom socknen belägna byvägars underhåll; 3,-o af riksdagsfulimägtigen Erik Pehrsson från Gefleborgs län: att deså Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N.o 47- 3 kallade byvägar måtte byggas och underhållas af dem, som sig deraf vi'ja betjena; men alt, inom ett och samma skifteslag, dylika vägar borde efter delningsgrunden fördelas och vidmakthållas.
En ändring uti Kongl, resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den 8 Januari 1735, i enlighet härmed, vore, efter motionärens tanka, behöflig, helst billigheten syntes kräfva, att, då allas fördelar vid skiftet blifvit afsedda, äfven de härmed åtföljande oriera delegarne emellan jemnt fördelas; 4:o af riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Örebro län: att alla, som begagna gästgifvareskjuts, målte åläggas betala skälige väg-penningar, hvilka af gästgifvare eller entreprenörer borde uppbäras och genom granskning af dagböckerna kontrolleras; att bruksegare, som medelst transporter af tunga lass försämra vägarne, måtte tillförbindas ersätta underhålls-kostnaden för desamma, enligt deras smides- eller tillverkniugsrätt att jordbrukaren efter billighet äfven borde härtill bidraga; samt att vägbyggnads- och underhållsskyldigheten måtte ställas på entreprenad och i öfrigt allmänt bekostas; 5:o af riksdagsfullmägtigen Ola Pehrsson från Blekinge län, med hvilken samtlige riksdagsfullmägtige från nämnde län äfvensom Johan Wettermark från Westerbottens samt Pehr Pehrsson Ede'n från Wester-norrlands län instämt: att det allmänna väghållnings-besväret måtte skiljas från jordbruket; för åstadkommande af hvilken ändring motionären hemslälit, att vägstycket emellan hvarje gästgifvaregård i riket på entreprénad-auktion under vissa år upplåtes åt den, som vägen ville underhålla, hvarvid entrepenören skulle ega att af hvarje åkande eller ridande person, såsom ersättning härför, uppbära en, i förhållande till antalet af de hästar eller dragare, som härvid begagnas, lämpad mindre afgift; och borde, för sådant ändamål, vid hvarje station inrättas ’’en fällbom tvärs öfver vägen samt en vaktstuga,’' hvarest den stadgade afgiften skulle erläggas; 6:o af riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius från Stora Kopparbergs län, med hvilken Lars Olsson från samma län, jemte flere ledamöter af det Hederv.
Ståndet sig förenat: att egare af bruk och bergverk, mjöl- och sågqvarnar, som i och för dessa verk inom församlingarne njuta rösträtt och andra förmoner, måtte förpligtas att, så vidt verken drifvas, deltaga i kostnaden för vägars och broars underhåll, samt alt, såsom norm för bestämmande af deras andel uti kostnaden härför, måtte antagas den grund, hvarefter verkens egare, i förhållande till öfrige väghållnings-skyldige hemmansinnehafvare inom församlingen, vid prestval åtnjuta rösträtt; 4 Ta* samt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betankande, N.o 43- 7:o af i iksdagsfullmägtigen Pehr Olsson från Upsala län: att, med ändring af föreskriften uti 28 kap. 8 § byggninga-balken, stadgas må: det alla lägenheter, af hvilken natur som helst, skola bygga och underhålla vägar och broas; samt att icke, på sätt nu eger rum, hemmantalet, utan taxeringsvärdet måtte såsom beräkningsgrund i detta hänseende bestämmas; samt 8:o af riksdagsfullmägtigen Elof Andersson från Wermlands län, med hvilken P. Ericsson från samma län, jemte flere det Hederv.
Ståndets ledamöter instämt: att genom lag måtte stadgas, huru och i hvad mån jernbruk, sågverk och andra större industriella anläggningar må i vägars och broars byggnad och underhåll deltaga.
Öfver dessa motioner, hvilka Lag-utskottet ansett tillhöra Jemväl Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets behandling, få de förenade Utskotten, efter föregången pröfning af desammas innehåll äfvensom af hvad, vid lern issernes meddelande, i ämnet blifvit yltradt, gemensamt utlåtande rnr afgifva.
Hvad d ervid först vidkommer de väckta förslagen om vägbållnings-skyldighetens skiljande från jorden, om densammas upplåtande på entreprenad samt om stadgande af vissa afgifter för de trafikerande, så hafva Rikets Ständer, i anledning af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets betänkande N:o 48, redan fattat sitt beslut i detta ämne, och något yttrande öfver dessa frågor torde i följd häraf icke erfordras.
Beträffande åter en del motionärers yrkande, att bruk, qvarnar, sågar, med flere sådane skattlagde verk och inrättningar måtte uti väghållningen taga del; så ehuru Utskotten inhemtat, att förslag af enahanda syftning, som de nu framställda, vid föregående riksdagar och sednast vid sisthållna riksmöte utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, utan alt då kunna tillvinna sig Rikets Ständers bifall, hafva Utskotten likväl ansett sig böra åt de ifrågavarande framställningarne egna all den uppmärksamhet, frågans vigt påkallar.
Om cb t varit rättsenligt, att skyldigheten att undethålla vägar och broar lill en början ensamt fördelats på jorden, läier det dock, efter Utskottens tanka, icke kunna bestridas, att, sedan med en framskridande odling andra näringar uppkommit, för hvilka en lätt och beqväm transport är af lika mycken vigt som för jordbruket, äfven dessa böra deltaga uti en dylik under hälls-skyldighet , helst det måste medgifvas, att den, som har behofvet och njuter fördelarne af en inrättning, äfven bör vidkännas den kostnad och tanga, som dermed åtföljer.
Af denna anledning och då bruken och berg verkeu Lag- samt Allm. Besv.- och Enon.-Utskottens Bttankande, N.o 42‘ 5 i riket, för transporterande af ej mindre de för lill ver kningarne eiforderlige råämnen, än ock af sjelfva de tillverkade eflfeklerne, på många orter begagna ecb nöta vägarne vida mera, än de hemman, hvilka undeihålls skyldigheten för närvarande åligger, samt delta förhållande i mer och mindre nion jemväl eger rum med säg- och mjöl-qvarnar samt fabriks-inrättningar på landet, hafva Utskotten ausett dylika verk och inrättningar jemväl böra bidraga till jordbrukets lättande uti ifrågavarande hänseende^ och få Utskotten, som, i frågans närvarande skick och innan vederbörande, hvilkas rätt densamma rörer, fått tillfälle att derörver sig yttra, saknat tillräcklig ledning för bedömande af de grunder, efter hvilka en sådan skyldighet bör af nämnde verk och inrättningar bestridas, i följd häraf vordsamligen hemställa, att Rikets Ständer, med åberopande af billigheten och rättvisan deraf, att väghållning s-skyldigheten i möjligaste måtto varder jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vägarne draga fördel, hvilket inträffar icke allenast med större och mindre jordbruk, utan äfven med bruk och bergverk , mjöl- och sågqvarnar samt andra fabriks inrättningar på landet, måtte uti underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka, huruvida icke bruks- och bergverks anläggningar, mjöl och sågqvar nar samt andra fabriks inrättningar på landet kunna lämpligen åläggas att till väghå/lnings-kostnaderna bidraga genom årliga afgifter i kontanta penningar, lämpade efter anläggningens rörelse och betydenhet, — hvilka afgifter skulle användas till sådana broar, färjor och andra anstalter för kommunikationen, sopi böra af menigheterne samfäldt vidmakthållas och ombesörjas, — samt, efter det vederbörande blifvit hörde, till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition, rörande de grunder, enligt hvilka en sådan skyldighet bör af nämnde verk och inrättningar utgöras.
Hvad vidaie angår frågan om förändrad föreskrift i afseende å de s. k. byvägars byggnad och undei håll, så kunna Utskotten icke annat än instämma uti de anmärkningar, som af motionärerne, för vinnande af en dylik förändring, blifvit anförda.
Genom Kongl, resolutionen den 8 Januari 1735 är stadgadt, att "de s. k. byvägar skola endast underhållas af dem, som sig deraf betjena, så ali landet dermed icke vidare, för en eller annans beqvämligliets skull, bör besväras.”
Denna skyldighet mäste, synnerligast inom större skifteslag, blifva alltför tryckande för de delegare, sorn vid skiftet erhållit lot - 8 Bag- samt Ålim. Besv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N.o f.2. ter, belägne på längre afstånd från allmän väg, än de öfrige delegarne, enär de förre ensamme få bekosta byggnad och underhåll af den mångdubbelt längre utfarts-väg, som erfordras.
I ändamål att emellan delegare inom samma skifteslag bereda en lämplig och med billighet öfverensstämmande fördelning af ifrågavarande besvär, hafva Utskotten derför trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet hos Kongl.
Maj:t. anhålla , det Kongl. Maj:t täcktes genom utjärdad författning i nåder stadga, att utfarts<vägar
Jör byar eller enstaka gårdar, som undergått eller hädanefter komma att undergå laga skifte, skola, der annan öfverenskommelse icke träffas, af samtlige delegare i skifteslaget byggas och i färbart skick underhållas efter den delningsgrund, som vid skiftet blifvit följd, eller, der sådant ännu icke för sig gått, efter den delningsgrund, som vid verkställande skifte kan komma att bestämmas.
Vidkommande slutligen det af herr friherre
Duvall väckta förslag om ändring uti den ansvars-bestämmelse, som för underlåtenhet att hålla allmän väg i lag-gildt stånd nu finnes stadgad; så anse
Utskotten sig sakna skäl att nämnde förslag understödja, helst, utom den uti 25 kap. 5 § byggninga-balken stadgade plikt, hvilken, der vägdelning ej egt rum, lärer böra på hvarje delegare serskildt tillämpas, den försumlige, enligt föreskriften i samma tillika fått sig ålagd skyldighet att ersätta den lega, som för vägens bättrande af vederbörande användes, och således kan för en dylik underlåtenhet få vidkännas en icke obetydlig kostnad; hemställande
Utskotten i följd häraf och då någon strängare påföljd härutinnan icke skäligen synes böra stadgas, att nämnde förslag må förfalla.
Ifrån det beslut, de sammansatta Utskotten med en rösts pluralitet sålunda fattat, i fråga om skyldighet för bruk och bergverk, mjöl- och sågqvarnar samt andra fabriks-inrältningar på landet alt uti väghållning deltaga, var herr Eklund af en skiljaktig tanka och åberopade såsom dess reservation innehållet af det utaf sammansatta afdelningen rörande denna punkt afgifna förslag, hvilket var så lydande: ”Ehuru det måste medgifvas, att en viss billighet synes ligga till grund derför, att grufvor, hyttor, bruk och andra fabriks-inrättningar i väghållnin - Lag- sami Altm.- Besvoch Ekon,-Utskottens Betanhandej N.-o 42- 7 gen deltaga, helst vägarne genom deras körslor ganska mycket förderfvas, torde dock den befrielse från väghållning, som dessa verk och inrättningar alltid egt, icke kunna, utan kränkning af egande-rätten, dem beröfvas; och då härtill kommer, att desse inrättningar äro af en så obeständig natur, att de, till följd af förändrade konjunkturer, kunna till och med alldeles försvinna, och åtskilliga af dem på sådan grund, dels genom i sednare tider meddelade beslut blifvit uttryckligen förklarade för lös egendom, dels af ålder varit så ansedde, skulle deras deltagande i väghållningen utgöra ett enstaka undantag från en allmän princip, hvilket icke torde böra tillstyrkas.
Hvad serskildt qvarnar och sågar vidkommer, så äro de i allmänhet icke alt betrakta annorlunda, än såsom för orternes behof erforderliga anläggningar, hvilka sjelfva icke lemna någon produkt, men dit jordens alster föras till förädling för Jandtmannens eller producentens egen räkning; och det lärer således vara orättvist att med väghållning dem belasta, då de blott medelbarligen hafva njdta af vägarne och i öfrigt för deras förmoner blifvit i förhållande dertill skattlagde.
Af dessa skäl torde de i detta hänseende väckta förslag böra förfalla.’’
Uti denna reservation hafva herr von Hohenhausen, samt riksdagsfullmägtige Carl Ersson från Westmanlands och Anders Johansson från Wermlands län instämt. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848.
Lag- och Ekonomi-Ulskoltets Betänkande J\s 45. 1 M 43.
Ankom till Exp.-Ulsk. d. 27 Äng, kl, 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti de om Skiftes-verket i riket gällande författningar.
Till åstadkommande af ändringar och jemkningar uti nu gällande föreskrifter i detta ämne, hafva motioner blifvit väckte:
Ilos Höglo /liga Ridder skap e t och Adeln: l:o af herr grefve Mörner, O. G.; 2:o af herr Hedenstjerna, Wilhelm; Hos det Vällofliga Borgareståndet: 5:o af herr Fagerberg; Hos det Hedervärda Bondeståndet: 4:o af Sven Jonsson från Jemtlands län; 5:o af Anders Andersson från Örebro län; 6:o af Petter Mårtensson från Jönköpings län; 7:o af Nils Andersson från Christianstads län; 8:o af lierman Öbom från Norrbottens län; 9:o af Olof Johansson från Stockholms län; 10:o af Pehr Pehrsson Edén från Vester-Norrlands län; ll:o af Johan Pehrsson från Kronobergs län; 12:o af Anders Ersson från Stockholms län; med hvilken Erik Carlsson, P. Sahlström, Johan Olsson och M■ Persson från nämnde län instämt; 13:o af Pehr Olsson från Upsala län; 14:o af Ingemund Odin från Gottlands län; 13:o af Hans Hansson från Götheborgs och Bohus län; 16:o af G. B. Appelqvist från Blekinge län; samt 17:o af Pehr Benglsson från Calmar län, med hvilken J. P. Danielsson från samma län samt Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län sig förenat.
Bih. till K.
St. Prol. 1847 och 1848. 7 Sami. 2 Afd. 11 Häft. 1 2 Lag- och Ekonomi-Ulskollets Betänkande, N:o 43.
Dessa memorial, jemte hvad, i anledning af desamma, vid föredragning till remiss blifvit yttradt, hafva Riksstånden remitterat till behandling dels af Lagdels ock af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet; och Utskotten, som funnit samteliga dessa memorial och anföranden ega med hvarandra en så nära gemenskap, att de icke borde i behandlingen åtskiljas, och följaktligen dem alla i ett sammanhang handlagt, få, med tillkännagifvande häraf, gemensamt utlåtande deröfver nu afgifva.
Då Utskotten således skrida till redogörelse för de mot serskilda föreskrifter i Skiftes-stadgan gjorda anmärkningar samt för de till ändringar deruti framställda förslag, hafva Utskotten ansett lämpligast att dervid iakttaga samma ordning, sorn den, hvaruti desse föreskrifter i stadgan förekomma; hvadan Utskotten, på sätt vid föregående riksdagar tillgått, för hvarje § serskildt upptagit alla deremot framställda anmärkningar, och, i omedelbart sammanhang dermed, sina yttranden deröfver afgifvit; varande anmärkt mot 1 Cap. 2 §.
Af Sven Jonsson från Jemtlands län: att den vidt utsträckta rättigheten att fordra skifte gåfve anledning dertill, att byalag, der grannar från urminnes tider sutit lugna och nöjda med deras efter hand upparbetade egolotter, till följd af en i byalaget inkommen delegares yrkande, måste vidkännas betydliga kostnader och utflyttningar; äfvensom att tvister emellan delegare dymedelst uppkommo, hvarigenom grannsämjan för en längre tid blefve störd.
Då en inskränkning i rättigheten att begära skifte således, efter motionärens tanke, vore af nöden, har han föreslagit, att, derest icke minst en fjerdedel af byalaget är ense om behöfligheten af laga skifte, sådant icke må, emot de öfriges bestridande, ega rum.
Den i förevarande § af Skiftes-stadgan uttalade grundsats: att den håfve vitsord, som skifta vill har, efter hvad Utskotten inhemtat, alltifrån denna stadgas utfärdande varit föremål för förnyade anmärkningar, hvilka likväl alltid blifvit underkända.
Utskotten äro också rörande denna fråga af enahanda åsigter med dem, som vid föregående riksdagar gjort sig gällande, eller att denna princip, som redan finnes uttryckt i vår äldre lagstiftning, är den enda rätta, såsom fullkomligt instämmande med begreppet om hvar och ens fria och obehindrade egande- och dispositions—rätt till den egendom, honom lagligen tillhörer.
Med en så beskaffad rätt låter sig nämligen icke förena det stadgandet, att, om en delegare uti skifteslag åstundar att få sin lott utbruten -och ifrån de öfrige delegarnes lotter afskilid, möjligheten att se denna önskan uppfylld skall vara beroende af de sist - Lag- och Ekonomi-Utskotlels Betänkande, N:o 43. 3 nämndes vilja eller blotta nyck.
Till följd af ett sådant stadgande skulle inträffa, att de öfrige delegarnes bestridande af det sökta skiftet kunde lägga ett tryckande band på den delegare, som skifte begärt och betaga honom möjligheten att, utan någon annans förnärmande, skilja sin lott från samfälligheten och derigenom vidare förkofra sin tillhörighet. l)å i öfrigt erfarenhetens utsago, efter Utskottens omdöme, icke torde gifva anledning att rubba hvad i detta ämne är föreskrifvet, anse Utskotten sig ega skäl hemställa, alt det ifrågavarande förslaget må förfalla. 3 § af Anders Andersson från Örebro län: att redan verkställd enskiftes— delning, eller skifte, som, enligt Kongl, kungörelsen den 20 Februari 1821, under sådan egenskap blifvit faststäldt, ej må lägga hinder i vägen för verkställande af laga skifte, då en eller flere inom skifteslaget boende sådant äska.
Nyttan och ändamålsenligheten af nu gällande skiftesförfattnings syfte, eller egornas största möjliga sammanläggning torde numera kunna antagas vara allmännare insedd; och då man för denna nyttas skull redan borde hafva hunnit förlika sig med deraf föranledda rubbningar i det förutvarande, ansåge motionären tiden vara inne att äfven frigöra sig från detta sista hinder för uppnående af det åsyftade målet.
I anledning af detta förslag få Utskotten erinra, att då ett i öfverensstämmelse med författningens syfte och föreskrifter verkstäldt enskifte eger alldeles samma beskaffenhet, som ett laga skifte å samma jord kunde erhålla, blifver detta sednare i följd häraf onödigt och öfverflödigt, der det förra redan skett.
Att ånyo blottställa jordegare för de olägenheter och kostnader, som äro oskiljaktiga från ett skifte, vore hvarken rättvist eller välbetänkt.
Utskotten, som af detta skäl icke kunna tillstyrka häfvande af fastställde enskiftens laga kraft, hemställer således, att Anders Anderssons motion må lemnäs utan afseende. 2 Cap. 1 § af herr grefve Mörner, U. G.: att ansökning till erhållande af laga skifte borde utställas till kommunikation med de jordegare, som i skiftet hafva del, med föreläggande, att, inom viss kort tid, inkomma med förslag, i händelse de serskildt ville landtmätare föreslå; att Kongl. Maj:ts befallningshafvande måtte bemyndigas förordna den landtmätare, som ansåges lämpligast; samt att Kongl. Maj:ts befallningshafvande, så vidt görligt är, borde undvika att till företagande af nytt skifte förordna landtmätare, som, till följd af domstols beslut, hade oafslutadt skifte att omarbeta; 4 Lag- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 45. af herr Hedenstjerna, Wilhelm: att förevarande § af Skiftes-stadgan, jemförd med Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Ansökning om förordnande för landtmätare att verkställa laga skifte eller annan landtmäteriförrättning skall inlemnas till Konungens befallningshafvande; och bilägges dervid, då laga skifte är i fråga, en förteckning på hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare samt de sednares vistelseort.
Är ansökningen undertecknad af alla dem, hvilkas rätt den rörer, utförde
Konungens befallningshafvande genast det begärdta förordnandet för den föreslagne landtmätaren, såvida han, enligt hvad serskildt är föreskrifvet, eger landtmäteri-göromål på eget ansvar förrätta och annat laga hinder ej möter.
Finnes åter ansökningen ej vara af alla undertecknad, bör Konungens befallningshafvande, med föreläggande af viss tid och förklaringsrättighetens förlust, infordra vederbörandes yttrande i afseende på den förrättningsman, de önska, samt, efter förkiaringstidens slut, utfärda förordnande för den behörige landtmätare, som fått de fleste rösterne, beräknade efter hemmantal eller annan i orten gällande delningsgrund.