Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om'Städernes donerade Jord användes efter dess bestämmelse, på förberörde sätt, skulle, inom iå år, Riket ej behöfva införskrifva vissa Färgämnen, Lin, Hampa, Linolja och Tobaksblader: till högst betydlig lättnad för handelsvågen och troligen bättre priser å dessa varor, så för Kro nans som privatas Skeppshvarf, samt lör Fär* gerier och Fabriker.
Städer anläggas ej för Åkerbruk, utan för Handel, Fabriker och Handtverkare; och då nian gitver dem Jord för ändamål, som ingå i dessas yrken, är det icke orättvist, ej ens obilligt att fordra, det den dertill måtte användas: synnerligen då just detta användande medförer én betydlig större afkastning, än den som genom missbruk erhålles, och således medförer både allmän och enskildt nytta.
Jag kan alltså icke undgå att förnya min år 1809 gjorda framställning om en Författnings vidtagande, som lörpligtar innehafvaren af den Jord, sorn blifvit donerad Städerna , att begagna den till merberörde säden och planteringar.
Men som missbruket är gam. malt, synes billigheten fordra, att rättelsen icke förhastas, utan förändringen föreskrifves i en successiv ordning inom vissa år, och skulle jag tillstyrka, att den Jord, som nu innehafves af fattiga enkor eller barn, får af dem användas, som de för sig finna förmånligast, så länge de förras vilkor ej blif - Den 19 April. 471 vit förbättrade, eller de sednare ej uppnått myndiga år.
Hos Eders Excellence och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln får jag ödmjukligen anhålla, att detta Memorial blifver meddeladt de öfriga respectiva Stånden och remitteradt till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet.
Vidare upplästes ett af Herr Berghman inlemnadt så lydande Ödmjukt Memorial.
Då, hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, den 13 April iSio, till granskning företogs Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets
Betänkande öfver den för tredje gången väckta fråga om Conscription, som då fått benämning af Förstärkningsmanskap: likasom öfver den derjemte framställda motion om oroterade Hemmans belastande med Rotering, gjordes vid samma Betänkande anmärkningar af flera Ridderskapets och Adelns Ledamöter.
Ibland dem var ock jag , som på goda skäl trodde mig hafva anledning dertill.
Utom annat, hvilket ej hörer till det ämne jag nu vill hafva den äran framställa, anmärkte jag, att Utskottet förblandat Båtsmansfördubblingen med Vargerning, hvilken sednare, såsom Rothållarne påtvungen, ehuru icke i något KnekteCou - 472 Den 15 åprit. tract åtagen , jag hos Riksens Högloft.
Ständer hade föreslagit tilt indragning, efter då ännu påstående krigs slut.
Jig upplyste den högst betydliga skillnad sorn var emellan dessa onera , att BåtsmansRotarne , i deras Contracter med Kronan, förbundit sig till Fördubblingens uppsättande i krigstider, och af sådan anledning blifvit sammansatte af ett dubbelt antal Hemman, och stundom deröfver, emot SoldatRotarne, i hvilkas Contracter or^ det Vargerning icke ens finnes, än mindre något åtagande att den utgöra.
Ölyckan hade velat, alt ingen af Utskottets Ledamöter kände Båtsmanshållets Contracter och sammansättning: hvarföre Utskottet, i saknad upplysning derom, begick defe misstag, att föreslå Båtsmans-fördubblingens indragning, lika med Vargerniugens.
De af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, sorn gjort anmärkningar vid Utskottets Betänkande, hegärde återremiss, men en stor plural i 16 äskade votering om återremiss, eller B 'tänkandets antagande utan förändring.
Den anställdes och utföll för sednare meningen»
Jag vill ej dömma, örn ögonblickets kraf gjorde nödigt att antaga Betänkandet, utan återförvisning eller förändring, men påföljden deraf blef den, sedan de öfriga respectiva Stånden sig häruti förenat, att Båtsmans fördubblingen indrogs och försvann , hvarigenom Riket förlorade uti Krigstider ett antal af icke mindre än 3285 Båtsmän, beklädde och utrustade af Den 19 Apnl. 473 Rotarne till sjötjenst.
Jag under-(äller Riksens Högloft.
Ständer, huruvida Pöket, med dess knappa tillgång på sjöfolk , kan i krigstider umbära ett så högst betydligt antal Batsmän, hvilka, efter gällande och i RegeringsFormens 80 §. sanctionnerade Contracter, böra presteras, och hvad dryg kostnad det skall blifva för Staten att dem ersätta.
Jag får derföre till Riksens Högloft.
Ständers högt upplysta bedömmande ödmjukligen framställa dea träga:
Om ett förhastadt bi fall till ett å verkligt misstag grundadt Betänkande skall kunna för alltid annihilera stående Contracter, och beröfva Nationen ett så stort antal försvarare, då de äro som mest nödvändiga?
Om det är mig tillåtet att häröfver yttra min enskildta tanka, tror jag det icke vara orätt att rätta hvad orätt blifvit tillgjordt.
Jag vädjar till deras rättvisa, hvilka igenom detta förelupna misstag blifvit qvitte ett lagligt onus, om de väl kunna anse sig lidande, i händelse Riksens Högloft.
Ständer skulle finna för godt att sätta Båtsmans-fördubblingen i det skick, den var före elen 13 April 1810.
De hafva i sådant fall dock njutit till godo befrielsen från fördubblingens utgörande, de sedan den tiden förflutna krigsåren.
Om Eders Excellence och Högloft.
Ridderskapet och Adeln täckes gifva den uppmärksamhet åt denna sak, jag tror den verk-’ ligen förtjena, torde detta mitt anförande blifva retnitteradt till Allmänna Besvärs- och Oe - 474 Den 19 April. conomieUtskottet, och comrr.uniceradt med de öfriga rcspectiva Stånden.
Herr Zdow, Christer: jag högaktar den värda Ledamotens nit för Örlogsfloitan, men tror att , då Fördubblingens anskaffande af Båtsman var ett vilkor vid Conscriptionens antagande, kunde det ej anses annorlunda än en Grundlag, och således ej upptagas uti Ständernes Plenum och derifrån remitteras till något Utskott.
Herr Palman, Otto Fredrik:
Hvar och en, sorn bi vistade iSvQ9 och iSio årens Riksdag till slut, erinrar sig säkert sättet huru Conscriptionen blef beslutad.
Efter flera under loppet af Riksdagen gjorda försök att genomdrifva projecter, som med en icke tvetydig ovilja förkastades, blef slutligen ett frän Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet i detta ämne afgifvet Betänkande hos Ridderskapet och Adeln genom votering bifallet, fastän en mängd anmärkningar deremot blifvit gjorda.
För att öfvertyga oss, att dessa anmärkningar förtjent större uppmärksamhet, än som skedd?, kastom endast en blick tillbaka på de rysliga uppträden, sorn påföljde det^ ta beslut, då dess verkställighet skulle försökas.
Lagstiftare af sådana varnande exempel alltid ihågkomma att med större varsamhet tillvägabringa beslut som hafva allmänna rösten emot sig, och icke tro att allt är verkställbar^ hvad högsta Magten för godt finner att besluta.
Ibland andra vid förenämn - Den 19 April. 475 de Conscrip ionsförslag gjorda anmärkningar voro äfven flera, som visade orät'visan af det) föreslagna befrielsen från Fördubblings Båtsmäns uppsättande under krigstider. bkyldigheten att i krigstider uppsätta Fördubbling var stödd på ingångna Contracter, och bo^de anses lika orubblig som öfriga med Indelningsverket förknippade onera.
Utan det grofvaste misstag hade denna skyldighet aldrig kunnat förblandas med underhåll af Vargerningsrrtanskap, hvilket sednaie var af hel annan beskaffenhet och hade tillkommit genom magtspråk, hvarföre Också Riksens Ständer redan förut frikallat Rotarne frän en sådan arbitrairt tillkommen skyldighet, samt äfven derå emottagit Kongl. lUajtts Nådiga siadfästelse.
Genom tiden och en bedröflig erfarenhet lugnade, samt vägledde af förtroendet till en Stor Mans klarseende blick, förändrade Riksens Ständer, år 1S12, föregående ConscriptionsBeslut tillen, på liberalare grunder uppförd, efter behofvet och Svenska Folkets lynne lämpad , allmän skyldighet att deltaga i Fosterlandets försvar.
Detta sednare RiksdagsBeslut har icke allenast lyckats att verkställa, utan jemväl vunnit det förtroende hvarje riksgagnelig sak skall vinna, då ett klokt förutseende leder beslutet, och den noggrannaste omtanka, äfven till de minsdta detailcr, följer dess utförande.
Riksdag sattes icke i fråga någon rättelse af hvad som rörer Fördubb - 4/6
Den i 9 April, Engs Båtsmännen.
Men då Staten, genomett sådant misstag, som ofvan omförmält är, förlorat ett antal försvarare af öfver 3000 man , är intet billigare, än att hvad som orättvist blifvit beslutadt, nu rättvist förändras.
Beträffande det påstående, att befrielse från Fördubblings Båtsmäns utgörande vore, iika såsom Extra'
Roteringens uppsättande, eit föregående vilkor för Beväringens utskrifning, så saknar en sådan tanka all grund.
I ofta» nämnde Betänkande från Oeconomie- och Besvärsötskottet firmas Vargerningens och Fördubblingens upphörande nämnd såsom en följd af dm antagna Conscriptionen , icke såsom ett villkor derför.
Dessutom medför Extra Roteringens upphittande en alldeles motsatt verkan pä Conscriptionen emot befrielsen från utgörande af Fördubblingj ty det förra mindskar behofvet af de afskrifna, det sednare ökar antalet af behöfligt BeväringsManskap.
Slutligen, hvad angår en värd Ledamots påstående, att detta vore en Grundlagslråga, iår jag blott i ödmjukhet erinra, att den ur ingen synpunkt kan ditföras; hvilket hämtar styrka älven deraf, att den varit af Oeconoinie . och BesvärsUtskottet behandlad; och alltså är intet hinder att densamma här till remiss upptaga.
För öfrigt har jag nu intet vidare att til. lägga, ty frågan synes mig vara af Herr Ofverste Berghman fullständigt utredd, utan för-) Den 19 April.
477 enar jag mig till alla delar med hvad han anfört, och är säker att de flesta, sorn saken personligen rörer, skola, sä vidt de förmå, åsidesäua personligt interesse för Rättvisans högre, men ofta mindre kraltiga. fordran, icke bestrida att återtaga en skyldighet, hvarifrån de, under sednasre krigsåren, ganska oförtjent varit befriade.
Herr Berghmanr Memorial begärdes på bordet.
Ytterligare upplästes ett af Herr Berghman iniemnadt så lydande Ödmjukt Memorial:
Igenom Kongl. Förordningen af den 4 Februari 181-2, om Indeite lnfanterie-Regementernes Beklädnadssätt, halva Rothållarne blifvit ålaggde, i stället för de i KnekteContracteme utfästa Släp-munderingar, prestera sådana Lif-munderingar, som Kronan förr gifvit Regementerna: under åberopande af förordnandet år 179?, som stadgar, att SläpMunderingarne skulle, på färgen när, göras i fullkomlig likhet och bestå af samma persedlar, som sjelfva Lifmunderingen: och att vid flera Regementet Rothållarne begärt få gifva Släpmunderingar af samma färg som LifMunderingarne.
En Släp-mundering af grått Valmar, sorn Rothållarne kunna sjelfve låta tillverka och sy, kostar med en simpel hatt icke tredjedelen sä 478 Den 19 April. mycket som en Lif mundering, hvilken vanligen är af blått och t^ult eller ii vitt kläde, rnerändels med röda uppslag och Mage samt å byxorna snören eller lister, och numera en dyr mossa.
Således skall härigenom uppkomma en tillökning i Roterings-kostnaden, högst kännbar för de mindre förmögna Rothållare, och ännu mera tryckande för de fattiga , hvilka beklagligen utgöra en stor pluralité.
Ingen lärer kunna fatta annan mening af 80 §. i RegeringsFormen, än den, att
KnekteContracterna förnyas till deras hela innehåll, kraft och verkan: alltså alla i dem skedde förändringar, merändels påtvungne Rothållare af myndigheter som tagit deras stöd af SäkerhetsActen, helt och hållet upphäfvas och annulleras ; föijaktcligen ock -å kallade frivilliga, anén nog ofta aftvungna begifvanden om förändring af Släp-munderingar, ej mera äga någon bindande kraft.
Det är utom all fråga, att Regementerna skola beklädas med Lif-munderingar; men icke böra Rothåljarne dermed ensamme belastas, utan kostnaden dertill bestridas af StatsMedlen, såsom förr, då alla öfriga Rikets Invånare deri få deltaga med Rothållarne, likasom i alla andra allmänna onera.
Jag får derföre ödmjukligen föreslå: att Riksens Högloflige Ständer hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan, det måtte, i anledning af förrberörde 80 §. i RegeringsFormen, Rothållarne i Nåder befrias ifrån Lif - munderingars anskaffande, Den 19 April. 479 och i stället få gifva deras Soldater sådana Släp-munderingar som KnekteContracterne dem ålägga; eller, så ofta de böra presteras, till Kronan betala det värde, som å de samma i MarkegångsTaxorna kan sättas; i händelse Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna för godt att med tillägg i kostnaden förändra dem till Lif-munderingar.
Att detta Memorial måtte blifva commu* niceradt med de öfriga Respectiva Stånden och remitteradt till /Vlmänna besvärs- och Oeco. nomieUtskottet, derom får jag ödmjukligen anhålla.
Herr Hammarsköld, Lorenzo; Kunde jäg hysa den bedröfliga förmodan, att Högd Ridderskapet och Adeln skulle anse ett
Litteraturen rörande ämne så likgiltigt och obetydligt, som det olyckligtvis nu mera i de flesta kretsar hos oss anses, så skulle jag visst icke våga att här uppträda söm talare.
Men jag står ju midt ibland det aktningsvärda Stånd, som fordom fästade en allmän uppmuntrande uppmärksamhet vid den Svenska Argus, och sorn så ofta visat ett lika varmt interesse för alla slag af Fäderneslandets ära, den måtte nu sökas med lysande vapenbragder, eller med snillets och forskningens stilla mödor? och stolt är jag deröfver, att äga den glada visshet, att närvarande medlemmar af Rikets första Stånd icke 480 Den 19 April. blott ärft sina Förfäders namn, utan äfven sina Förfäders tänkesätt- Jag kan således med lugn tillförsigt begifva mig till framställningen af mitt ämne.
Då Riksens Ständer, år 1809, gjorde Tryckfriheten i Sverige till en grundlag , nämnde de uttryckligen, att intet hinder måtte läggas i vägen för Tidningars och periodiska skrifters utgifvande, och då, vid Riksdagen i Orebro, 1812, man insåg nödvändigheten af att sätta Regeringen i tillfälle att känna dylika skrifters utgifvare, upprepades å nyo samina liberala grundsats, att dock hvarje välkänd medborgares frihet till dylika företag icke måtte stängas eller försvåras.
Skälet tili denna bestämning är äfven tydligt t Tryckfrihets förordningen, af år IX 10, angifvet, nemligen att detta är den lättaste och genaste väg att väcka allmänna uppmärksamheten och småningom sprida kunskaper och kännedom af vigtiga sanningar kring landet.
Sannt är det äfven att bland en nation, der, till följe af flera sammanstötande omständigheter, hägen för intellectuel sysselsättning och ett djupare begrundande på långt när icke är allmän, der är äfven utgifvandet af Tidningar och Journaler af vigt, och såsom sådant har det äfven olver allt varit ansedt.
Ty den som icke finner sig disponerad för läsningen af en bok. för denihärdigare sysselsättningen med ett större verk s använder dock gerna en Ijerdedels timma till genomögnandet af en Tidning, hvartill ännu mera - II.
Dm 19 April. ra det periodiska och postdagliga framträdandet uppmuntrar.
Men denna uppmuntran försvinner alldeles, då, med undantag af några vissa gynnade dagblad, po tfrihet är alla andra nekad; således deras spridande kring landet högligen försv radt, det ögonblickliga interesse dö ia dt och skäl för inertiens frånstötande gifvet i den förökade och dryga kostnaden, så snart en Tidnings transporterande med posten skall betalas.
Tidningars utgi.vande, som i andra länder är rätta medlet att göra sig känd och grundlägga för sig ett litterärt anseende, är såled. s här till denna verkan hämmadt; ty huru skall en T'dning kunna få credit, då den icke kan komma till den större Allmänheten?
Derföre har också detta företag, som annorstädes gifver betydlig vinst, hos oss icke allenast blifvit vådligt, utan fått den natur, att det måste medföra säker förlust, helst som man företagit sig att taxera Tidningars utgitvande.
Ett sådant förfarande har dock följande skäl emot sig: 1 :o har det i Riksens Ständers beslut om Bevillningen ingen grund väl väcktes frågan derom på Riddarhuset under Riksdagen i Örebro 1812, och en Ledamot af R dderskapet och Adeln, betänkande svårigheten att controllera den vinst en Tidning inbringar, föreslog, att af hvar och en som anmäler sig till Tidningars utgifvande upptaga en viss afgift till Statscassan; men detta förslag blef förkastadt, och då Riksens Ständer icke uppgifvit eller bestämt något annat sätt, måste man väl anse det som Ständernas vilja, att Ridd. 0. Ad.
N:o 61. 61. 482 Den 19 April.
Tidningar icke skola taxeras; 2:0 ar det grundsats i BevillningsFörordningen, att endast sådan rörelse (om ett Litterärt företag kan få detta namn), som inbringar vinst, skall taxeras, och det är gifvet, att redigerandet af en Tidning, hvars kringspridande bland Allmänheten är försvåradt, medför snarare förlust än vinst så är åtmindsfone, det känner jag specielt, förhållandet med Svemb Litteraturtidning, för hvilken Redactionen förgäfves sökt postfrihetsförmån.
Den har, unde^ de tvänne åren som den fortlupit, förorsakat sina Utgifvare ett deficit af öfver 600 R:dr Banco, som hittills blott genom enskilldta Patrioters tilskott blifvit betäckte; 3:0 är ingen, utom HofCanzIersEmbetet, berättigad att känna utgifvarne af en Tidning Taxeringen måste således ske på måfå, till följe af rykte och gissning, och derföre måste det ofta inträffa, hvad som hände istockholm 1813, att TaxeringsComitéen skattade, för utgifvandet af en längesedan upphörd Tidning, en person, som med denna Tidnings redaction icke haft det ringaste att skaffa, och för den samma hvarken haft att vidkännas utgifter eller inkomster; och 4 o är det visserligen intet skäl att mer taxera den som utgifver en Tidning, än den som utgifver en bok, då den förre icke har utsigt till större inkomster af sitt företag än den sednare, men väl står i större risque och större ansvar.
Upplysningsvis är jag skyldig nämna, att i TaxeringsComitéen för Stockholms Stad år 1814 väckte en Ledamot fråga mot behörigheten att taxera Tidningar, och fick han alla de öfriga Leda - Den 19 April.
483 möterna, på en när, att antaga sin mening; mensaken skulle sedan föredragas en PröfningsComité, och huru den beslutit är mig obekant: dock låtom oss antaga, att den rättat sig efter pluraliteten i TaxeringsComiteén, så gäller detta dock blott som ett begifvande för Stockholms Stad, hvaremot TaxeringsComitéerne i andra Städer öfver hela Riket kunna fortfara att skattlägga de derstädes utkommande Tidningar.
Jag anser således, för min del, nödigt, att Riksens Ständer uttryckligen yttra sig öfver detta ämne, för att betaga blifvande Taxeringsmän all tvekande villrådighet; och, efter hvad jag redan haft äran nämna, kan jag icke förmoda, att Riksens Ständer tillstyrka Taxering af Tidningar, åtmindstone icke så länge, genom förnekad postfrihet, deras kringspridande är försvåradt och vinst af dem således icke att påräkna.
Och om, emot förmodan, detta oaktadt, de Tidningar, som innehålla politiska nyheter för dagen, skulle kunna inbringa några inkomster, emedan begäret att få läsa, höra och berätta Statsnyheter, hos mången öfverväger penning interesset, är åtmindstone en sådan Contributionstunga alldeles olämplig på de Tidningar och Journaler, som uteslutande befatta sig med Litteratur, emedan det inteUectuella interesset för dylika ämnen finnes hos ganska få, och det just är Tidningens ändamål att väcka det hos andra.
Derföre hafva också Litterära Tidningar i alla länder njutit de styrandes synnerliga hägn och uppmuntrande omvårdnad.
Så är det bekant, att de Tyska LitteraturTid - 484 Den 19 April. ningarnes bestånd och friheter anses såsom Stats-angelägenheter , och i Damnark har hvarje sådan periodisk skritt icke allenast gifven rättighet att med den ridande posten kringsändas, utan har Danska StatsCassan , trotts dess i sednare tider högst klena tillstånd, dessutom directe understödt litterära Tidnings-redactioner, emedan Regeringen der ansett dem sorn en nationalsak.
Derföre hafva också icke blott Tyska och Danska , utan äfven Ryska Litterateurer högt yttrat sin förundran öfver dessa sakers olika behandlande i det annars upplysta och liberala Sverige.
Härjemte anhöll Herr Hammarsköld, att det måtte blifva honom tillätet med de öfriga respectiva Stånden communicera sitt Dictamen , samt att detsamma måtte blifva till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotret remitteradt.
Grefve Schwerin, Fredrik Bogishus •” I händelse Höglofl.
Ridderskapet och Adeln tillåter remiss af Herr Hammarskölds Memorial, anhåller jag att vid dess gjorda motion få göra ett tillägg: ehuru högt jag önskar att Upsala LitteraturTidning måtte tå portofritt genom Riket försändas, skulle jag dock icke vilja tillstyrka ett Ständernes underdåniga förord hos Konungen till beredande af denna förmån åt LitteraturTidningen allena, utan önskar jag ett sådant underdånigt förord för alla inhemska Tidningar af Litterär och Stats-eeconomisk Den 19 April. 485 beskaffenhet.
Så nödige de förre äro för vetenskapsidkaren, så oumbärlige äio de sednare för medborgaren , och i synnerhet för den blifvande Riksdagsmannen.
Blefvo Stats-ceconomiska ämnen mellan Riksdagarna uti allmänna Tidningar behandlade, kände man resultaten af de administrativa åtgärderna, skulle ofelbart antalet af motioner vid Riksdagarna mindskas och deremot verkligen vigtiga frågor blifva kraftigare understödda.
Så mycket som jag kanner de män, hvilka med LitteraturTidningen äga befattning, tror jag, att de ingalunda skulle vilja öka antalet af Litteraira monopolister, och genom en förmån , som andra sakna, bidraga att qväfva den täflan, förutan hvilken intet framskridande är att förvänta.
Hafva män funnits, som hittills med betydliga bidrag godtgjort redactionen den förlust, sorn en genom saknad porto-frihet inskränkt afsättning tillskyndat densamma, så skola de ock finnas hädanefter.
Men skulle Riksens Ständer anse sig icke kunna tillstyrka en sådan allmän portofrihet , eller Kongl. Majit icke täckas deråt Sitt Nådiga bifall lemna, så anhåller jag om Riksens Ständers underdåniga förord hos Kongl. Majit, att åtmindstone så manga exemplar af Upsala LitteraiurTidning, som möjligen kunna af Norrske män reqvireras, måtte få gå portofritt genom Sverige till Norrige.
Jag har hört, att, till befordrande af en närmare och så högt önskad sinnenas förening emellan båda Rikens inbyggare, det varit påtänkt, att tillåta Norr - 486 Den re April. ska Tidningars införande i Sverige och Svenska Tidningars portofria införande i Norrige.
Ehuru långt Upsala LitteraturTidning ännu är ifrån att kunna kallas iullkomlig, tror jag dock, att, om man genom Svenska Tidningars spridande i Norrige vill gifva Norrska Nationen begrepp om Svenska Nationens odling, borde Upsala LitteraturTidning icke sakna en ära, som tillerkännes Dagligt Allehanda och Allmänna Journalen.
Uppmärksamhet skulle det kunna väcka hos Norrska Nationen, om Sveriges enda LitteraturTidning skulle behöfva på privatas bekostnad dit försändas, då andra Tidningar ditförsändas på Statens bekostnad.
Grefve Schwerins anförande skulle tillika med Herr Hammarskölds
Dictamen blifva hvilande på bordet.
Friherre Strokirch, Henning Adolph, hade inlemnat följande, som upplästes:
Det är öfverflödigt, att för ett så upplyst Samfund framföra skälen dertill, att en god Lagskipning är ibland de större förmåner en Nation har i beräkningen uti en lyckligare Samhälls-inrättning, och att bristen leder till de svåraste följder.
Htifvudändamålet för Folkslagens särskildta förening uti ett samband ligger öppet der - \
Den 19 April. 487 uti, att bereda inbördes försvar och en säker vård om sina uti Lagarna bestämda rättigheter:
Enär det sednare saknas, blifver det för ra matt uti sina verkningar, och de oordningar, som häraf flyta, hafva häfdatecknarne förvarat såsom varnande exemp§J.
Ständer kanske aldrig ägt så mycken anledning till inbördes glädje och hugnad vid något Riksmötes början, som detta, vore det väl nästan en pligt att undanhålla alla ämnen, hvilka blandade denna högtidliga fröjd med några deremot stridande fö* reställningarj men enär den tiden ej synes på långt afstånd, då Lagskipningen icke blifver verkställbar, skulle jag vid mitt annalkande lefnadsmåls slut draga med mig i grafven en smältande förebråelse, om jag undanhölle Rikets Höglofl.
Ständer en fullständig upplysning om tillståndet med den Embetsmannacorps, hvaröfver Konungen behagat mig inseendet anbefalla.
Vid alla Inrättningar, som man anser nödiga att bibehålla, måste man ej blott göra räkning för det löpande, utan noga utse tillgångar för de kommande år, så vida i annat fäll det icke kan anses för annat än en tillfällighets anstalt, hvilken blott bär sig så länge förlaget räcker.