Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sådant kunnat ske under en Envåldsherre, hemställer jag bni vi ej under närvarande förhållanden; äga en okad anledning tili hoppet , om ett fortfarande åtrijutåbde af samma rättighet.
Detta har likväl ej egenteligeri sammanhang med ifrågavarande Memorial, hvars föremål år; att intro'drictiön hädanefter endast skall meddelas tinder Riksdagarrie.
Annat är, huruvida mari har rättighet ätt vägra intrriduction eller icke.
Detta är eri coristitutionel fråga ; sorn icke nii kari pröfvas; Då de öfrige RiksStåriden tillåtas att granska , hvilka personer fa deltaga i deras disciissioner, tycker jag samma skäl äfven bör galli för oss; och vi icke erisamma var» derifrån uteslutne.
Änckarsvärds förslag till eri förändring i ordformeln vid introductioners rheddelande, hvarifrån ordet bijall; enligt hans tanka, borde utgå, innefättar ett hnfedgifvande af minskning i vår rätt.
Mitt me - kidd, 6.
VII Band.
225 B*n 6 Augusti y. m, ning är visserligen icke att öka den ; men också alldeles icke att efterskänka något.
Hvad åter angår Friherre Cederströms anmärkning, att 2tne slags Adel kunda uppkomma, i händelse introduetion vägrades , får jag blott erinra, att detta skulle sannolikt gå lika väl an nu , sorn från Carl Xlhs tid till är 1809.
På grund af hvad jag haft äran anföra, tillstyr* ker jag bifall å Utskottets Memorial.
Jsg befinner mig uti en högst brydsam ställning , då jag i en sak af så granlaga natur, som den ifrågavarande, hyser motsatta begrepp med personer, hvilkas tänkesätt i öfrigt, jag så mycket gillar.
Då Representanten emedlertid är skyldig att yttra sig, utan afseende på andras opinion, kan jag icke förtiga min emot de värde talarnes stridande öfvertygelse. 37 § Regerings-Formen säger: ”Konungen äger att upphöja till Adeligt ”stånd och värde män, som genom trohet, ''tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjr-n”ster, gjort sig af Konungen och Riket synner”ligen förtjente.”
Detta stadgande är temmeligen bestämdt:
Det är icke åtföljdt af något vilkor eller modification.
Detta Grundlags stadgande, bör, i min tanka, vara enda rättesnöret, äfven vid bedömandet af principen, som afser hela Svenska Folket och icke företrädesvis någon viss east.
Om man derföre, efter 13 års förlopp, omsider funnit någon motsägelse äga rum, emellan Riddarhus-Ordningen och Grundlagen, är det den förra, hvilken såsom felagtig måst# gifva vika.
Hvad sjelfva prin - Den 6 Augusti f m.
J27 cipen angår, tror jag icke vår sammansättning vara sådan, att vi utgöra ett skrå, som skulle kunna omintetgöra Konungens i Grundlagen förevarande rättighet att upphöja i Adeligt stånd.
Ty hvad vöre väl denna, om v» skulle äga en motsvarande rätt att vägra introduction, i synnerhet, som representationsrätten är den förnämste, lör att icke säga den enda som nu mera tillhör Ridderskapet och Adeln.
Herr Cederschjöld har väl sagt, att alla andra rättigheter skulle den nyadlade tillfalla; men jag hemställer, om icke ett afslag på anhållan om introduction, vore nära nog att anse, såsom ärans förlust, och jag hemställer hvad sedermera för en sådan person återstod af Adelskapets prerogativer.
Jag erkänner, att om jag någon gång varit tillstädes, då Herr LandtMarskalken framställt proposition till bifall af sökt introduction, det lätt hade kunnat hända, att jag svarat nej, endast derföre, att propositionen blifvit så ställd, emedan formen är origtig och innebär möjlighet af afslsg.
Jag skulle aldrig motiveradt ett sådant afslag i något moraliskt invectiv emot personen; med jag bekänner lika upprigtigt, att det kunnat vid flere tillfällen inträffa, att jag, vid framställningen om bifall till en begärd introduction, varit i okunnighet om den ifrågavarande personens ådagalagde trohet, tapperhet och dygd, om den lärdom eller de nitiske tjenster emot Konung och Fäderneslandet, som efter Grundlagens talesätt utgör vilkoret för upphöjelse i Adeligt stånd och vid hvilka tillfällen, jag skulle begagnat möjligheten att lemna afslag, Den 6 Augusti f m. utan att likväl velat påstå mig, vara dertill af Grundlagen berättigad.
Jag skulle då halva gjort det, endast
För att fästa uppmärksamheten på formulairets origtighet, utan att likväl någonsih påstå, det Ridderskåpet och Adeln ägde, eller ens borde äga en sådan rättighet.
I denna fråga finnes, för mitt omdöme, ingen annan ledning, än 37 §.
Regeringsformen ; och den olikhet som finnes emellsn den och 51 §.
Riddarhus-Ordningen, anser jäg vara titan all vigt, emedan felet endast ligger uti redactiönen af den sednare, jag skulle visserligen önska, att Memorialet blef bifallet, om icke eti omständighet hindrade dess antagande.
Utskottet har nemligen icke föreslagit sjelfva rédactionen för forihulairet till introductiöns meddelande, sådant det bör vata ; och detta synes mig påkalla återremiss af Memöfialet, hvarom jag alltså nödgas anhålla, det Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes framställa proposition.
Herr Hattmanjkjöld, Lorenzo:
Då jag, vid ktt tillfälle i början af Riksdagen, korn stt yttra, det jag ansåg Ridderskåpet Och Adela äga rätt, att^fslå eller bifalla introdiiCtiön, svarades mig äf någon värd Ledamot, att Riddarhus-Ordningen nekade sådant i annat fall, ätt då prestanda icke blifvit behörigen fullgjorde, Jag hädé då ännu icke tagit till— täckelig kännedom af den nya RiddarhiisOrdmftgen, för att kunna vederlägga detta yttrande^ men sedån jag med uppmärksamhet genomläst den', finner jag det vara klaff, at‘ Den 6 Augusti f, m. *39 Ridderskapet och Adeln likaväl kan besvär* frågan om introduetions beviljande, med Nejt sorn med Jn, så vida annars den vanliga Svenska Syntaxen får bibehålla sin gällande kraft. ]ag bekänner, att jag för min del anser detta vara både lagligt och principenligt.
Ridderskapet och Adeln törsamladt härpå Riddarhuset,som Ståndet Sjelf uppbyggt och sjelf| underhåller, således i sitt eget hys, kan icke betraktas annorlunda, an såsom ett slutet sällskap, och äger följskteligen att yttra sig öfver deni , som här begära inträde- jag tror det ock vara af serdeles vigt, att Ståndet söker bibehålla denna rättighet.
Det sky,lle ju t tidernas fjerran kunna hända, Q?h Philip den skönes förhållande bevisar,, att är möjligt, att en Regent uppsteg på Throgen, som ansåg det för sig nyttigt att upplåta Adeln , och dertill k.unde han icke fiona bättre utväg, än att på en gång fylla huset med personer, sorn borttog ali aktning för Ståndet Skulle Ridderskapet och Adelö då ej äga rättighet att vägra dessa personer inträde bland sig?
Eller skulle
Ståndet i det ögonblicks sakna det cpda medel sorn- återstod, för tryggande af sitt eget bestånd?
Bela Historiett bevisar, att
Ståndet alla tider utöfvat densamma, altifrån den Adeliga Skräddaren Leijoncrona , sorn år 1654. nekades introduktion, ända intill frihetstiden, då samme förhållande med flere inträffade.
Det är väl saant, att några Adeliga Familier möjligen pi detta, sätt kunde uppkomma, som ej voro introducerade; men jag kan icke inse, att sådaot skulle medför* några elaka, följder.
Vi hafva redan haft fla« Den g Augusti f. m. ra dylika familier, ty mångeni Adeligt
Stånd upphöjd, har icke velat underkasta sig den kostnad sorn med introductionen är förknippad
Och derföre uragtlåtit att söka den; men deraf harju ingen olägenhet varit följden Skall nu Ståndets rätt, att förneka introduction inskränkas, för att hindra det icke någon ointroducerad
Adel måtte uppkomma, så måste äfven en författning vidtagas, som gör det för en hvar adlad, till ovilkorlig nödvändig pligt, att låta introducera sig.
Jag kan icke fatta, att Konungens rättighet att upphöja i Adeligt Stånd, skulle omintetgöras derigenom, att Ridderskapet och Adeln vägrade introduction.
Denna Kongl. Maj:ts höga rättighet bör visserligen icke inskränkas.
Och genom utöfning af densamma, tilldelar Hans Majtt åt den som hans
Nåd funnit dertill förtjent, jemte adelig Sköld och Hjelm, de prerogati ver, som af Adelskap omedelbarligen följa, såsom rättigheten att kai» las Välboren, att nyttja adeligt vapen, att kunna blifva Hofjunkare, Kammarjunkare, ja HofMarskalk, att erhålla tolfringning vid sin död, med ett ord, allt hvad som hör till de yttre värdigheterna, hvilka förra Riksdagens ConstitutionsUtskott ville framställa, såsom det egentligen väsendtfiga för Adeln, Af alla desse prerogativer kotnme han i åtnjutande, genom Konungens nominationer.
Men om Kongl. Majtts upphöjelse tillika skulle gifva rättighet att erhålla introduction, så skulle deraf följa, att Kongl Maj:t ej ellenast ägde tilldela den adeliga värdigheten, utan äfven tillskapa enskilda Riksdagsman 5 och denna sednare rättig - 2>cn 6 Augusti f, m. *31 het lärer icke kunna stå väl tillsammans med våra constitutionella förhållanden.
För Öfrigt instämmer jag med Friherre Anckarsvärd deruti, att ifrågavarande Memorial icke har afseende på Ståndets rättighet att vägra introduction, utan blott åsyltar att få bestämdt, om introductionen skall meddelas af RiddarhusDjrectionen, eller af Ridderskapet och Adeln sjelf.
Jag finner således det vara så mycket större skäl att bifalla Memorialet, hvilket jag ock vågar vördsamligeo tillstyrka.
Grefve Cronhjelm, Polycarpus-, Discussionen synes hafva aflägsnst sig från egenteligi ämnet.
Sorn jag uppfattat Riddarhus-Utskottets Memorial, är det blott fråga om Ridderskapets och Adelns rätt, att förbjuda RiddarhusDirectionen, att meddela introduction, men alldeles icke om Ståndets egen rättighet, att densamma bevilja eller afslå.
Om möjligtvis den händelse skulle inträffa, att Herr Landt-Marskalkens proposition i detta afseende bief med Nej och Ja besvarad, samt votering hegard, men af Herr LandtMarskalken vägrad skulle väl en sådan fråga hänskjutas till Constitutionsötskottet, som deröfver borde yttra sig.
Detta äger således ingen gemenskap med nu förevarande Memorial, hvarföre jag vördsamligen anhåller, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes återföra discussionen till ämnet, och framställa proposition till bifall å hvad RiddarhusUtskottet föreslagit.
Herr von Hohenhausen, Michaél:
Då jag Ben 6 Augusti f, m. delat o,ch ännu delar Utskottet? öfvertygelse, \ detta ämne , anhåller jag att få redogöra för rnotiverna till denna min åsigt.
Cederström har anmärkt, att Utskoftet icke styrkt Sin uppgift, att alla Adelskapets, prerogativer, qtom representationsrätten, kunde, i händelse af bifall tili Memorialet, tillfalla den nyadlade, då han fullgjort prestanda och sig till intruduction anmält.
För att rigtigt kunDa bedöma denna sak, är nödigt att känna Kongl. Brefvet till ItiddarhusDirectipnen af den 11 Februari 1800» $et lyder sålunda: ”Vi håfve i Mäder låtit
Oss föredraga &£ ”det underdåniga skrifvelse af den 15 sistledVne December, hvaruti J, dels i underdånighet ”anhållit, att oss täcktes genom Nådig kungö^- "relse, återställa Kongl. Förordningen af den, ” 8 Wl 1 775 i dess tillbörliga helgd, så att ingen Vefter den 8 Maj 1775 i Grefligt, Friherrligt Vellei; Adeligt Stånd! upphöjd må af de värVdigheten åtföljande Titel, Sköldemärke, FriviVlegier och Immuniteter sig begagna , ej eller ”sin, Greffiga, Friherrliga eller Ädeliga Titel ”af andra tillgodonjuta, förr än han sitt Diplome vutfagi,tt sig till introduction anmält, och, de. 'hill, dess erhållande erforderliga prestanda fullVgjprt; dels ock i underdånighet föreslagit, att ”en prsescriptionstid af 2!ne åi , eller till och, ”med 1891, års sigt, kunde i, Nåder utsättas, Vinpm, hvilken alla de, sorn till Grefliga, Fri— ”herrliga och Adaliga värdigheter, blifvit upp”höjda, borde hafva fullgjort sine introductions”skyldigheter, vid förlust af vidare rättighet Ten 6
Af ugust i /. m. *33 åtnjutande af denna förman, samt seder”mera en dylik prasscriptionstid af tvenne år, ”räknad från Diplomets dato, gälla för alla ”dem, sorn merberörde vedermälen af Wår Nåd ”erhålla.
Qch länder
Eder herå till Nådigt svar, ”•att sorn förordningen af den 8, Maj 1775, icke ”undergått någon ändring, utan ännu är i »in ”kraft och verkan, så anse Wi någon förnyelse deraf icke vara nödig, hälst Eder och vederbörande åligger att ställa sig densamma till ”underdånig efterrättelse.” ’-*Hvad sedan aggåt en ny. praescripti.ans~ ’’tid af tvenne år till introductiops antagande; ”så finne Wi godt
Edert derom afgifne underdåniga förslag, till alla delar i Nåder bifalla,: ”•Hvarom J håfven att vederbörande underrätta.
”•Wi befalle Eder &c.”
Häraf synes således, att det blott fordrades, att hafva sig. itttro tolftion, anmält och juli-, gjort praejiaiidax fö t att komma, i åtnjutande af Adelskapets prerogativer.
Det finnes blott ett ^nda fall, i afseende på hvilket Friherre Cederströms anmärkning kunde syfta, det nemligen, ptt Adelsmän, sorn ej erhållit introduktion, ej pller, enligt nuvarande ordning, kunna få sina Pp^trar intagne uti Adeliga JungfruStiftet.
Men, då d.epna rättighet för den nya Adelns Döttrar, endast tillkornmit genom ett Ridderskapets och.
Adelns enskildt?, beslut vid 18.09 års Riksdag, så ligger intet hinder i vägen, att utsträcka samm» rättighet, ä,fven. till Adelsmän , hvilka sig till introduetion anmält, i händelse Ridder - 2^4 Den 6 Augusti f. m. skåpet och Adela skulle finna godt, antaga Utskottets Memorial.
I öfrigt får jag fästa Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet derpå, att med introduction fordom ej förstods det samma som nu, utan den ceremonie, medelst hvilken den utkorade Adelsmannen intogs i Ståndet.
Hvad vi nu förstå med introduction, kallades då en jmmatriculering.
Ett Kongl. Bref af Carl XII, den 4 November 1698, till RiddarhusDirecteurerne, handlar derom, och lyder sålunda.- ”Wi ”hafva erhållit
Eder skrifvelse, daterad den 2 ”hujus, hvaruti J underdånigst andrage, huru”sorn Kongl.
Majit år 1664, uppå Ridderska”pets och Adelns förfrågan om immatriculerin”gen, skulle ske efter Skjöldebrefvens data,cfler presentationen och introductionen, medelst
Dess ”Resolution har förordnat, att alla de som på ”en gång (hvilket intill år 1696 har alltid skedt ”vid Riksdagarna) sig angifva, skulle få deras ”säten och inskrifvas efter brefvens data, och ”sorn de äro Adlade till; hafvandes de som ”försumma vederbörligen och i rättan tid att ”angifva sig, sådant att tillskrifva sig sjelfve.
”Hvilket allt härtills är efterlefvadt, så att de ”sorn på en gång, eller vid en Riksdag, sig an”gifvit, hafva fått den ordningen sig emellan j ”men som uti angifvandet någon ändring är ”skedd, medelst Högstsalig Hans Kongl. Majus ”Wår Högstälskelige Käre Herr Faders af trycket utgångne Stadga, daterad den 21 Febru”arii 1696, så att hvar angifver sig nu, eftersom ’han 6itt Sköldebref har utbekommit, och med B ’rt 6 Augusti J. m. •35 ”detsamma bevisar att ChartaSigillata ecb Wadstena Krigsmanshu^rättigheterne äro clarerade; ”så hemställe J Wårt Nådigste välbehag un”derdånigst, om icke Oss i Nåder må täckas ”förordna, att 1664 års Resolution härefter så”ledes må efterkommas, att de som inom ett år, ”räknadt ifrån det ena nya året till det andra, ”sig angifva, måge immatriculeras och inskrif”vas efter sina Brefs data , emedan det eljest ”intet skulle vara någon ordning eller beständighet med Matrikeln, och densamma alli stadigt komma att förändras , samt att bernalt» ”1664 års Resolution, för allt öfrigt blifver
E”der till underdånig efterrättelse- Nu som Wi ”härtill vele hafva gifvit Wårt Nådiga bifall ”och samtycke, så hafva J att låta Eder sådant ”vara till hörsam efterrättelse; och Wi befal”le &c."
Vid 1697 års Riksdag, således året efter det Konung Carl XI:s ofvanberörde Stadga utkom, verkställdes den vanliga Introductionen med dem, som blifvit upphöjde i Adeligt Stånd.
Dertill utvaldes som vanligt, en serskild Deputation, som öfverenskom om de afgifter, desse personer borde erlägga.
Af Protocollen för den tiden synes, att samma dag, straxt förr än Ridderskspet och Adeln till Riksdagens öppnande uppträdde på RiksSalen, de nyadlade infördes på Riddarhuset, hvarest de ernottogos af LandtMarskalken, som till dem höll ett korrt tal och tog dem i handen, hvarefter talet besvarades af den äldste i hvarje dass.
Da. gen derefter (hvilket som Protocollet anrpärr
Den 6 Augusti /. m. ker, egenteligen bordt ske förut) upplästes huru
Deputationen, i afseende på afgiften öfverenskommit.
Somliga gåfvo mycket andra mindre, och Deputationen hemställde, att de förre måtte lemnäs inträde å Riddarhuset och någon bestämd afgift såsom vilkor föreskrifvas de sednare; men aldenstund de äfven redan yoro ipkomne, bief slutet, att dervid fick bero
Bör mirt del, tror jag således,, att förbud för RiddarhusDirectionen att meddela introduktion, skulje kunna stå tillsammans med Rongl.
Brefvet af år *8oo.
En annan sak är sjelfva principen, om Ridderskapets och Adalna, rättighet att vägra. introduktion, hvilket väj egente. ligell icke h,ör till denna fråga; men då, jag Berqm yttrat m,n åsigt inom Ibskottet, vill jag kjeller undandraga mig att framställa den bär.
Af de undersökningar jag gjort i Ridderskapets, pch Adelns Archiv och Protocoller, synes det mig vara gifvet, att Ståndet icke åge k någon på skrifven lag grundad bestämd rättighet,, att efter godtfinnande bevilja eller vägra introduktion, , utom i, 51 §.
Riddarhusordningen,, och pfven der kan man icke sluta till en.sådan rättighet annorlunda, än efter tolkning af ordalydelsen: ”samt Ridderskapet och Adeln derefter till Introductipnen in Pleno tilljiåud gifhvilket anses förutsätta, att sådant äfven, skall, kunna nekas, Jag finner likväl allt detta pog tvetydigt, och icke böra i närvarande constitutjoinella förhål landen eftersträfvas, ehuru jag å andra sidan aldeles icke i.nstämrn,er med friherre A-nckarsyätd_i den^mening, att en sådan, D«n 6 Augusti f, mt •37 rättighet skulle stå i strid emot RegeringsFor-1 men; ty denna innehåller, att Konungen låte samtelige Riksens Ständer, deras Privilegier, Förmåner, Rättigheter och Friheter åtnjuta, samt att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusOrdbingen och hvad deri finnes i detta afseende stadgadt, kan således ieke strida emöt Grundlagen, med hvars anda jag dock medgifver* att ifrågavarande rättighet icke ståt fullkomligen väl tillsammans-.
I ailä cöhstituHönelia Stater, der Regeringens ledamöter skola arisvira inför NatiönalRepresentatiönen, har mati eökt garantien emöt missbruk, just i denna ansvarighet och ej såsom fördom i vissa cörpöratiöners fri- och rättigheter, dem försigtigheten hindrade att kränka, jag är således visserligen icke émot att 51 §.
Riddarhusördningeri undergår en förändring, och att introduction endast må kunna vägras, i hän* delse Ridderskapet och Adeln dertill har lagligt skal, på grund af icke fullgjorda prestanda* hvilket jag anser tydeligeh borå i detina §. ute sättas
Vid frågor otti remiss af ett Betänkande; åller en motion framställes också till Ståndets besvarande, örn Ridderskapet och Adeln bifalUr.
Detta innefattar till hvilket Utjkott, meri icke om remiss skall ske, hvilket af några ledamöter blifvit yrkadt, rrieii som är afslaget af CönfetitUtiönsUtskottet, i afseende på en föräridrihg i 56 §.
Riksdagsordningen, soni jag föféälagit, att det nemligen skulle vära Ståndet til - Den 6 Augusti j. m\ låtit, att med fem sjettedelars pluralitet, vägra remiss å en motion, som kunde finnas vara anstötlig eller löjlig.
ConstitutionsUtskottet bar ansett utan inskränkning böra fortfara rättighet för hvar och en laglig motion, att ovägerligen blifva remitterad.
En annan sak åter är, huru, i afseende på introductions meddelande i förflutne tider, förfarits.
Det visar sig då , att Ridderskapet och Adeln vid flera tillfällen afslagit introduction.
I bland märkeliga stadganden i detta afseende, är Konung Adolph Fredrics kungörelse den ät December 1762, innefattande ett tillägg till Riddarhusordningen af den 10 Augusti samma år, uti hvilken intet ord förekommer om introduction.
Denna kungörelse är af följande innehåll: ”Hos oss häfver RiddarhusDirectionen i ”underdånighet anmält, huruledes, sedan Rid”derskapet och Adeln, vid nästledne Riksdag, ”till ordningens vinnande uti deras sammankomster och öfverläggningar, vidtagit åtskilliga författningar, som i den uppgifne Riddar”husOrdningen äro iniörde, och derjemte funnit, ”att om man,'utan en obehaglig trängsel, skaidelig och mindre värdig vid en så betydande ”samling, skall kunna på RiddarhusSalen sammankomma , och såsom ärendernes vigt fordra, rådpläga, dess nu varande utrymme icke ”tål att intaga flere familier, utan fordrar oumbärligen att dermed bida, till dess de nuvarande introducerade ätter till ett antal af åttahundrade varda minskade; få har Ridderjkapet ”och Adeln, till bibehållande af en möjlig öfva lägg - Den 6 Augusti f. m. 23l 'ning, fafom ändamålet, hvarföre de famnanträda, ''varit föranlåtet att /affälla oth beflita, att på ”Riddarhufet inga flera adeliga ätter, rjwofer hvad an”ledning af introduclion, natur ali [atton eller adop"tion, det vara må, kunna intagas, förr än antalet ”af de familier, forn der redan äga fäte, blifvit ef”ter hand
Jå förminfltadt, o/i det ej filger öfver ”1 800; samt att eho, det vare sig LandtMarskalJ*ken sjelf, eller någon Ridderskapets och A”delns ledamot, som framdeles emot detta beslut fördristar sig proponera någon till Sätes ”och Stämmas erhållande på Riddarhuset, bör ”derföre anses med förlust af Säte och Stämma. ’’Och som Ridderskapet och Adeln är öfver’’tygad derom, att detta deras enhälliga beslut ’’märkeligen skall bidraga till befrämjande af ’den ordning, som icke allenast ägnar Ståndets 'värdighet, utan ock lättar deras på Wårt och 'Fäderneslandets förknippade nöje och bästa, 'syftande Riksdagsdeliberationer och göromål; 'alltså vele Wi, uppå RiddarhusDirectionens 'underdåniga anhållan , samma deras beslut, 'till behörig efterlefnad i Nåder hafva kun5gjordt. ” &c. Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 6 julii 1720 innehåller nedanstående beslut : "Widare resolverades, att om någon hädanefter, sorn idkar sådant handtverk, hvil— ”ket intet kan räknas ibland adelig* öfningar, "skulle blifva med Adelig sköld benådad : t& !’skall den på Riddarhuset ej emot tagas. 340 /Jen 6 Augusti f. mi ”Jemväl blef godtfunnit, att Adelsbrefveri ”•kola uti Cancelliet,’ innan de expedieras, öf”verses, och då efterjrågas , huruvida vederbörande ”äga de meriter 3 sorn i brefven injöras,"
Öétta skeddé likväl under en, tidpunkt i 'då Riksens Ständer och synnerligen Ridderskapet bck Adeln ägde hela dan makt och utöfvadé all den politiska inflytelse \ hvartill Regeringsformens brister gofvo tillfälle.
I dé för Adeln utfärdade privilegier , finnes intet stadgändej som medgifver en sådan rättighet.
För min del finner jag således, att utom dé tvetydiga uttrycken i 51 § RiddarhusÖrdningen, är icke genom skrifven lag den rättighet åt Ridderskapet öch Adeln förvarad j att vägra intröductipn; om lagliga former blifvit iagttagné.
Deremot är en sådan fråga aldeles icke vidrörd i Memorialet * hvars godkännande synes mig vara nyttigt.
Deri motvägaodé makt constitutioneri tillåtit folket att utöfva ; ekyddas genom rättigheten att yrka ansvar å Ministérens Ledartiöter; Det ligger således i ful 1 komlig enlighet dermed, att Ridderskapet och Adeln begär att få för sig uppläst
Diplorhet för en nyådlåd persön, Och att efter uppläsandet deraf, eri enskild Mötiönairj ty Ståndet får ej göra det i massa , uppstiger och yttrar , det är anledning till anmärknirig mot den StatsSecretcrare söm undertecknat det j eller mot dem bland Konungens Rådgifvare soni öfvervarit beslutet.
På sådane grunder, deni jag vördsamt underställer Ridderskapets och Ädeltiå Be» 6 Augusti f. m, 84* Adelns bepröfvande, tillstyrker jag; att Ut4 skottets Memorial matte bifallas, och Utskottet derefter anmodas föreslå en förändrad re daction af 51 §.
Riddarhusordningen.
En värd talire har förment, att 37 §.
RegeringsFormen ovilkorligen betog Ridderskapet och Adeln rättigheten, att möjligen kunna vägra introduction; och synes hufvudsakeligen hafva grundat denna sin öfvertygelse pi Konungens derstädes bestämda rätt, att upphöja till Adeligt Stind, likasom ordet ständ ovilkorligen innebära representationsrätt.
Men att detta ord icke på detta stallo tages i den bemärkelsen, lian bäst inhämtas deraf, att der äfven talas om Grefveligt oth Friherrligt Ständ, med hvilken värdighet likväl ingen serskilt representationsrätt år förd knippad.
För öfrigt får jag förklara, att jag hittills endast sökt visa , hvad som är Ståndets i boki stajven förvarade lagliga rätt 5 utan att undersöka, huruvida denna uråldriga rätt är enlig elJ ler icke med vår nuvarande Grundläggande, och huruvida denna för framtiden bör bibehållas eller icke.