Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En ogenomtränglig och oöfverskådlig massa af lagar, förbud och iakttagelser, en oräknelig skarn af embets- och uppsyningsman, och i bredd dermed, ökade förbrytelser och lagöfverträdelser — 12 II. 5i 4>3 Den 29 A u g u s t i f. m. nödvändiga alt beifra — ändlligen ökade statsutgifter hafva alltid och allestädes blifvit de säkra följderna; förbättringarne, den ökade trefnaden och välståndet, de osäkra, de från helt andra källor upprunna, eventuella.
Det är derföre jag intages nf förhåga, då jag ser utsmidns en ny kedja af §§ för ett i sig sjellt gammalt förhållande, som svårligen — innan dess grundsatser närmare blifvit utredda eller kända — Kan lämpas ihop med nya skapelser.
Om dessa sednare kunna helt och hållet fristående införas, såsom t. ex. privatbankerne, så är det klart, att samhället vinner på att erhålla bestämd lag för ett förut på häfd eller på höft hvilande nytt förhållande; men så är det ingalunda med del egentliga communal-väsendet.
Det existerade fordomsdags de facto hos våra förfäder, fastän under råa former; det har sedermera blifvit i det mesta ti 11 in telg jordt genom positiva administralions-former och författningar.
Vill man vidröra det, vill man reformera; så borde man, efter min tanke, hörja med att utreda de högsta möjliga ide'ela grundsatserna, införa deraf, hvad sig göra låter, i de öfra regionerna oell såmedelst steg för steg låta dessa grundsatser utveckla sig i detaljerna.
Såsom jag föreställer mig möjligheten häraf, skulle lagparagrafernas antal minskas i stället för att ökas, och macliineriet förenklas i stället för att ytterligare compliceras.
— Men detta hörer till den fjerde och sista frågan: 0111 orgasisalionen i sin fullständighet, uppställd efter grundsats men med tillämplighet till vårt samhälles nödvändiga, men reformeiade attributer.
— Förmätet och lättsinnigt skulle det anses, 0111 jag häröfver nu framkastade mina ide'er, för hvars inrymmande in statu quo är föga utsigt; men hvad jag vågar, utan fara för misstag påstå, är, i afsönde på lid och sätt, att alleuastyrandet måste först uppgifvas, dernäst och ovillkorligen Representationssättet förändras; samtidigt dermed rättegångssätlet och andra nödiga reformer, synnerligt i brotlmfllslagarna införas, innan det är tänkbart att något klokt municipal- eller communal-systeme kan uppstå och frodas.
Hvad jag sålunda nu yttrat örn sockenstämma och communal-styrelse afser naturligtvis egentligen förhållandet i landsorterna och i allmänhet.
Inskränker man sig endast till sockenstämman lör ecclesiaslika föremål, så kan man i de nu gällande författningarna införa ganska ringa om någon förbättring, hvad landet beträffar.
Och inga beskattningsfrågor borde dit inrymmas.
Men att ett helt annat förhållande må vara för de större städerna och isynnerhet hufvudstaden, medgifver jag gerna.
Utan att känna tillräckligt del facliska, tror jag mig dock kunna inse, att redan existerande communal-föi hållanden derinom kunna genast ordnas på ett ändamålsenligare sätt genom en speciel lag; men sådant torde icke böra blifva föremål för de sammansatta Utskms bearbetning.
Den 29 Augusti ni. 4‘9 Hr Lefton, Joli.
Jag anhåller att få framställa några anmärkningar mot Utsktns förevar, betänkande.
Jag vill, för alt icke ingå i en lång framställning, hålla mig till §§:ne.
Det blir icke behagligt att afhöra speciela anmarkna'.
Jag skall derföre gå förbi de mindre väsendtliga och endast liisa upp de som äro mera hufvudsakliga.
Hr Lefren uppläste derefter följande:
Vid §:n 4- Denna § synes böra äfven omfatta hvad 28 §:n innehåller, så att den utgöres af aine momenter.
Dessutom bör den skilnad i uttrycken rörtde stället för stämmans hållande, som i dessa §§ förekommer, rättas till enhets vinnande.
Kunna ärenden finnas af så brådskande beskaffenhet att stämma behöfver hållas samma dag den utlyses?
Vid fj:n 5.
Ordet ”dessutom" på 3:dje raden bör alldeles utgå.
Vid §:o 6.
Jag kan ej finna någon grund till stadgandet att fastighetsägare skola aga dubbel rösträttighet emot dem som äga l öst för lön och rörelse.
Dessutom synes mig grunden för de sednares röstberäkning fordra ändring, så alt likstämmighet vinnes.
Detta kunde lämpligast så tillgå, alt personernes uppgifter till beskattning evulveras till hemiliansvärde efter beskattningsvärdet af ett helt hemman inom orten eller socknen.
Krögare anser jag icke böra äga hvarken rösträttighet i sockenstämma eller rättighet att kunna till ledamöter i samfunds-näinnden väljas.
Om de personer, sorn icke ijro fastighetsägare, få sin rösträttighet reglerad, på sätt jag nyss anmärkt, så alt de i allt blifva jemförde med hemmansägare, så väl i rättigheter, som skyldigheter; så ser jag icke någon grund, hvarföre de, på sätt §:n i mom. näst före de 2:ne sista föreskrifvei;, skulle vara från rösträttighet uteslutne.
Vid §:n 8.
Ordet '"framställningen” på 5:te raden synes böra utgå, emedan man i annat fall kunde föranledas till den tanke, att meningen vore, det ett utförligt öfverJäggnings-protocoll skulle förås, hvilket cj lärer vara meningen.
Redactionen kunde vara: - - - "ordform tillhör ock att öfver besluten föra ordentligt och redigt protocoil, deri äfven särskildta skriftligen afgifna anföranden antecknas.
Prolocollet må, när så ske kan, etc. - - Vid <j:n 10.
Om Utskm gilla min vid §:n 6 gjorda anmärkn.
, så bör denna § derefter jemkaa.
I denna § förekommer ordet ”communal-afgifter.”
Jag önskade alt man icke i vår lagstiftning onödigtvis införer detta utländska ord "commun,” helst vi äga ett Svenskt, som till alla delar utgör en öfversättning deraf, nemi. det gamla goda Svenska ordet samfund.
Ordet samhälle uttrycker eu för stor omfattning, men samfund deremot Den 2g Augusti f. ra. just jemt hvad med commun melins.
Ordet ”samfund” passar så mycket bättre, som det kan omfatta flera än en församling och (lere än en socken, der så nödigt pröfvas.
Det uttrycker äfven just den innerliga förening, som åsyftas med inrättningen.
Man gör väl att i Svensk lagstiftning begagna Svenska ord och benämningar; nationaliteten beror mera häraf än man i allmänhet behagar tro.
Ett folks bildning är aldrig större, än som på dess språk kan uttryckas; språkets vård är liktydigt med bildningens vård.
Vid 5:11 11.
I tredje raden säges väl, att skriftlig underrättelse skall meddelas, men der bör äfven sägas, huru denna bör meddelas, för alf vara laglig och bindande.
Vid Jtn t3.
Här bär icke allenast hänvisas till 177g års förordning, utan dess stadgande!) verbatim införas i denna lag, emedan man så vidt möjligt bör undvika andra hänvisningar än lill allm. lagens mm.
Vid §:n 14.
Denna § synes fordra följande tillägg: ”Skulle ärendet, eller ärendena, icke på den utsatta dagen kunna bringas till slutligt afgörande, bestämme då ordform dag till ny sammankomst, hvilket nästpåföljande helgedag från predikstolen kungöres.
Vid §:n i5.
På andia raden står samhälle — bor stå samfund; ty ordet ”samhälle” här här en alltför vidsträckt bemärkelse.
Vid slutet af 3 mom. tilläggas följande: ”samt sålunda med dem utgöra ett samfund. 4 mom.
Hvarje samfundsområde må efter behof indelas i vissa underafdelning.-)!-, sorn kallas rotar.
Vid §:n 16.
Denna § synes fordra en fullständig omarbetning; dels, emedan ulli hvad som säges i 33 <j:n här bör inflyta, dels emedan klarare uttryckas bör hvar gränsen är mellan de ärenden, der kyrkoherden, eller hans ställe-man bör föra ordet; dels emedan sjelfva redactionen synes tarfva rättelser och uteslutningar af onödiga ord.
Följande redaction föreslås: § 16.
I mom.
Hvarje socken-nämnd skall bestå af ord för,, vice o.rd.för., samt minst 4> högst 9 ledamöter. 4 thom, Kyrkoherden, eller den hans embete företräder, väre alltid sjelfskrifven ledamot i nämnden.
Öfriga ledamöter väljas å allmän sockenstämma 3 mörn.
Kyrkoherden, eller den hans embete företräder, vare sjelfskrifven ord för. vid handläggningen af alla de mål, som angå kyrkotukten, fattigvården, samt skole- och undervisningsanstalterna, eller i allmänhet vid sådana ärenders handläggning, sorn enligt Jag, (aga stadgar och ordningar äro af kyrklig beskaffenhet, 4 mom.
Vid alla öfriga icke kyrkliga angelägenheters handläggning före den ledamot ordet, som till ord - / De ii 29 Augusti f. m. för. eiler vice-ordför. på allmän sockenstämma dertill vald blifvit. 5 mom.
Från hvarje rote utses en ledamot i nämnden, hvilken derjemte är ålderman inom roten.
Han har, inom dess område, närmaste uppsigten å alla förhållanden, som äga sammanhang med nämndens åligganden, samt besörjer dertill hörande verkställighets-ålgärder. 6 mom.
För hvarje ålderman skall utses en (ställeman), (suppleant), (vice-ålderman), som företräder åldermannens ställe då denne är hindrad alt sin befattning utöfva. 7 morn.
Ledamöter i nämnden, utan åldermanna-befattning, må, till fyllande af det föreskrifna antalet, samt utan öfverskridande af det medgifna, väljas utan hänseende till roleindelningen.
Vid §:n 17.
Vid slutet af 2 mom. står: ”samhällets kyrkor, ” bör vara: samfundets kyrkor.
I 3 mom. andra raden slår?
”samhället,” bör vara samfundet.
I 5 mom. synes hofa stadgas, att -| af de närvar, röstandes antal fordras för ali aflägsna en vald ledamot ur nämnden.
Vid §:n 18, andra raden står: ”communala befattningar, ” borde vara: samfunds-befattningar.
Vid §:n ig, 3 raden står: ”samhällets myndighet,” borde slå: samfundets myndighet. 4 raden står: ”å samhällets vägnar,” borde stå: å samfundets vägnar. 5 raden står: ”samhället,” borde stå: samfundet.
Vid §:n 26.
Här synes klart, att ordet ”samhällets,” icke kan begagnas emedan detta ord har en alltför vidsträckt bemärkelse; om ordet ”samfundets” begagnas, så blir meningen klar.
Nämnden utöfvar icke Svenska samhällets rätt, utan det inskränkta famfundets, socknens, eller de förenade socknarnes rätt.
Ytd §:n 32, 2 raden står: ”communens,” borde vara: samfundets; likaledes på näst den sista raden.
Vid §:n 33.
Är det ej nog att 11 §:n härom stadgar?
Vid §:n 34.
Förordningens stadganden böra bär införas.
Vid §:n 36, 6 raden, böra orden ”hans område” [utgå, och ordet roten i stället införas.
Dessutom boide det sägas: (sitt område).
På 7 ladén höra orden ”eller district” alldeles utgå, 1:0 emedan de äro onödiga, 2:0 emedan district är ett utländskt ord, sorn dessutom kari försvenskas med område.
De 6 sisla raderna kunna alldeles utgå; ty då det förut i 16 §:n (af mig föreslaget i i5 §:n) är sagt, alt samfundsområdet bör delas i vissa rotar, samt äga en ålderman, så synes ganska oegenlligt att i denna § angifva en häremot stridande inrättning, nemi. en underafdelning i roten med en särskild, under åldermannen lydande, s. k. tillsyningsman.
Der roteområdet skulle fordra en sådan delning, må den då enligt stadgad ordning genast styckas till Den a 9 Augusti f. m. alne rotar med hvar sin ålderman, så att organisationen må blifva enstämmig och ordentlig.
Då jag är ledamot af de Utsk., sorn handlagt nu ifrågavar. förslag till lag om sockenstämmor och socken-nämnder, och då jag äfven synes som reservant bland dem, som inom Utsk:n varit af olika tankar med majoriteten, anser jag mig skyldig, när jag nu uppträder för att yttra mig emot förslaget, lemna den upplysning, att jag vid öfverläggningarna inom Utskln ej varit närvar, förr än några särskildta punkter af förslaget justerades, och vid det tillfälle, då Hr biskop Butsch afgaf sin reservation, med hvilken jag då förenade mig.
Jag hade då ej ännu hunnit uppfatta förslaget i dess helhet, än mindre var jag då i tillfälle yttra mina tankar för eller emot detsamma i dess detaljer.
Som det möjligtvis kan inträffa, att jag ej heller får tillfälle vara närvar, i Utskrn, ifall ärendet ånyo skall handlaggas, om ålerremiss beslutes, begagnar jag mig nu af detta tillfälle alt yttra mig och att afgifva de aninärkntr som jag, på grund af mina åsigter, kan finna mig befogad göra.
Om vigten af en communal-lag anser jag mig ej Lehöfva vara mångordig.
Erfarenheten har redan bestyrkt den brist i vår lagstiftning som alldagligen visar sig, derigenom all en sådan lag nu egentligen ej finnes.
Men, om å ena sidan behofvet af denna lag är stort, uppstå dock å andra sidan stora svårigheter att bekämpa, synnerligast i början; hvarföre ali varsamhet vid sjelfva lagstiftningen och dess tillämpning är nödig, såvida man med denna lag åsyftar något egentligt nyttigt och ändamålsenligt.
En sådan lag vidrör menigheternas närmaste och innersta intressen och angelägenheter, den verkar direct på alla gemensamt och på hvar och en enskild specielt, dess resultater intränga så väl i den ringaste koja som i den mäktigares boning och vidrör således de mest ömtåliga förhållanden.
Det synes mig derföre synnerligen vigtigt att med bestämda gränser uppgöra skilnaden emellan den communala Styrelsens och embetsinanna-myndighetens verkningskretsar, så att dessa krafter ej korsa, än mindre stå i strid emot hvarandra.
Den ena bör ej hämma den andras nyttiga och lagliga verksamhet.
I motsatt fall blifver säkerligen oredan och missbelåtenheten vådlig och svårare att afhjelpa än önskJjgt är.
Jag nitälskar för att menigheter må ombesörja deras inre och egna angelägenheter, så att embetsmanna-myndigheten ej hvarje ögonblick behöfver framträda för att ordna och gifva dem lif; men kan derjemte ej undgå öppet förklara, att min öfvertygelse är fast, att all möjlig varsam* het häruti är nödig, så att ål den communala makten, d. v. S. den ansvarsfria majoriteten inom communen, ej må gifvas ett alltför öppet och fritt fält att intränga på mino - Den at) Augusti f. m. 4a3 ritetens rätt.
Denna minoritet bör ock äga ett skydd oell ett värn emot en eljest lätt uppstigande despotisk conimaitai—styreise, sorn, ohejdad, tungt låter känna sin tillvarelse, på ett vida hårdare och mera tryckande sätt än all annan tänkbar despotism.
För min del lägger jag stor vigt härvid, ty erfarenheten visar redan, huru, då tillfället erbjuder sig, en dylik makt både kan vinnas och begagnas på ett sätt, som är för menigheterna nog dyrköpt, i samma mån som den är ansvarsfri och tillkommen genom en slug beräkningsförniåga att tillvinna sig den.
I sammanhang med dessa allmänna betraktelser vill jag upptaga en del af Gr.
Frölichs nu afgifna yttrande i ämnet.
Med Hr Grefven förenar jag 111ig gerna deruti, ali en coimnunal-lag, innefattande, om jag sä får uttrycka mig, e lidås l socken-styrelse eller verksamheten, endast inskränkt till så små districter, som socknar och dess enstaka angelägenheter, är ofullständig.
Men jag tror der jemte, att vi äfven häruti måste framgå med varsamhet och försigtighet, och att vi lill en början ej ens må försöka taga ett för stort språng på en gång, att vi ej genast kunna idealisera oss till måhl, utan måste söka det småningom och mäta dess möjliga ernående efter de medel, som i närvar, förhållanden äro praktiskt användbara.
Härtill fordras tid och en öfvergångsperiod, under hvilken vi tillvinna oss först en fast grund för en vidare utveckling, i den form vi redan någorlunda känna, och i den scala, att vi förmå uppfatta än damålet med en sådan styrelse, utan att hisna för omfånget eller behöfva å ena sidan rädas för vådorna eller å den andra sidan, alltför obeiedda, frukta för de besvärligheter och de enskilda uppoffringar dylika styrelseformer oundvikligen kräfva, 0111 de skola i verkligheten gagna.
Dylika institutioner få ovillkorligen ställas i enlighet med öfriga förhållanden, beroende of menigheternas uppfattningsförmåga, folkbildning och folklynne, locala omständigheter, den anda som i allmänhet är rådande att vilja verksamt deltaga i de ombestyr, som åtfölja dylika inrättningar.
Jag betviflar möjligheten af att ännu kunna tillvägabringa en sådan styrelse som Hr Grefven, i den scala sorn är nämnd, synes åsyfta.
Vi böra, efter mitt förmenande, nu och lill en början inskränka oss lill det som Utsktn föreslagit och försl då, sedan tiden deraf gjort en af behofvet stadgad sedvana, och en allmännare förmåga och vilja att handhafva communaia bestyr är alt påräkna, söka utbilda oss lill något vidsträcktare i samma syftning, ifall vi då inse behofvet och nyttan af denna utsträckning.
Jag tillstyrker derföre att
Utsktns förslag i denna del antages och att communal styrelsens verksamhet tills vidare inskränkes inom sockoarne eller pastoraterne, såvida ej särskildta fall påkalla, att den socken, som det vill, kan förena sig med någon närgränsande.
4*4 Den ag Augusti f. ra.
Sedan jag yttrat mig rör:de de allin, grunder, på hvilka jag anser det vara nyttigast uppställa en lag för sockenstämmor och sockennämnder, vill jag öfvergå lill de §§ i förslaget, vid hvilka jag, för alt tillämpa ofvananförda grundsatser, anser mig bora göra några anmärkntr. irsta Ca p ille t, § >•
Bör efter mill förmenande så förändras, att den innehåller en definition uppå hvad sorn förslås med sockenstämma och ändamålet dermed.
I denna afsigt föreslås följande tillägg : ”Hvarje socken eller flera, om de sig derom förena, äga att på allmän sockenstämma öfverlägga om allt hvad som angår socknens eller församlingarnas gemensamma angelägenheter, samt derefter fatta beslut i öfverensstämmelse med allmän lag och gällande författning ar.”
Allmän sockenstämma skall hållas ....... det fordrar. § 4- På den grunc| att inga beslut rörtde communal-afgifter böra kunna ifrågakomma, utan att vara så tidigt förutsedda, att en större brådska ej ar af nöden, och alt öppen säkerhet för hvar och en, som är berättigad alt deltaga så väl i öfverläggningarna derom sorn i besluten, finnes, så att ingen öfverraskning i dylika mål må kunna inträffa, föreslår jag följande förändringar.
I första meningen: ”Sockenstämma i socknens kyrka tvänne Söndagar å rad pålysas, första gången tvänne veckor förr än den hålles. . .”
I sista meningen: ”För ärenden .... och äfven sam ma dag, då den pålyses.
Dock må vid sådana sockenstämmor ej några communäl-afgifter beslutas eller andra beslut fattas, som ålägga fortfarande förbindelser för längre tid än lill de i $:n i bestämda årliga sockenstämmor inträffa.’’’ S 6.
Utsk:ns förslag innefattar en ganska väsentlig förändring uti hvad som hittills stadgadt varit i afseende på rösträtt vid sockenstämmor och skyldighet att vidkännas bidrag för socknarnes gemensamma utgifter.
Det må ej kunna förnekas, att en utsträckning till så väl rösträtt som i åliggandet att medverka till gemensamma fördelar och inrättn:r, är billig och stadgar en likhet i rättigheter, som är byggd på rättsgrund.
Denna har ej förut i delta hänseende funnits; men det sätt och den form, som Utsk:n antagit i och för det åsyftade ändamålet, torde tarfva några förändringar.
Hittills varande allmännaste grunden för så väl rösträtt som afgiften har varit hemmantal, samt till hemmantal reducerad fast egendom; men Utsk:u föreslå bevilln.beloppet efter 2 art.
Den 29 Augusti f. m. 4s5 2 att för lön, egendom och rörelse, ulan att särdeles ut\ecUa gon särdeles motivering säga Utsktn, pag. 10, sig ’’icke tveka, ali den såsom rättsenlig erkända grunden för statsbidragens fördelning äfven måste anses rättsenlig vid frågan om utgifter lill eommunala behof.”
Och häruppå grundas sedan hufvudsakligen Utsktns förslag till communal-afgiflernas åläggande på hvarje enskild, äfvensom bestämmandet af rösträtten å sockenstämman.
Utsktn draga slntföljder af en föitilsiiltning, hvars riktighet först måste bevisas, innan något nytt systeme derpå får byggas; och denna bevisning torde ej vara sä lätt. att åstadkomma, särdeles då de statsbidrag, som under namn af bevillning efter 2 art. utgå, fördelas nu ingalunda på de skattdragande efter en rättsenlig grund, utan är grunden helt con ventionel, sådan som R.
Sits voteringar gjort dem.
Dessa bidrag äro för öfrigt i ininga fall lämpade efter förhållanden, som ligga utauför frågan om commuuul-ufgifters föi delning.
T. ex. en smideshandlare eller försäljare, som äger fastighet, erlägger i bevillning för denna handel oflast mera än för sin fastighet; men deruti igenfinnes ej någon rättsenlig grund, ej heller något skäl hvarföre hans rösträtt på sockenstämma skall vara större än tu annan lika stor fastighetsägares, eller hans bidrag till eli gemensamt ändamål af högre belopp.
Också hafva Utsktn varit nödsakade göra många undantag, såsom att 7 rtdrs fastighets-bevillning uppväger 20 rtdrs bevillning för lön och rörelse; alt personer, som äga annan känd förmögenhet, taxeras efter hvad comiterade på heder och samvete föreslå; och, att, under vissa förhållanden, afseende blott göres på hemmantal och andia fastigheters värde.
Förutan de ojemnheter, hvilka föranledt dessa undantag, hvarigenom rösträtten än beräknas efter hemmantal och än efter be v ilin. belopp med dervid stående särskild taxation, uppkomma äfven undra förhållanden, hvaruti den rältsenliga grunden synes vara temmeligen aflägsen från Utsktns förslag.
En gästgifvare t. ex., sorn äger 1 mantal af 4,öoo rtdrs värde och i fråga om lön lill klockaren har samma rösträtt som annan ägare af helt hemman till lika välde, skall, enl.
Utsktns förslag, i fråga om lön till skolmästare hafva för sitt hemman 5 och för bevillningen å sin rörelse måhända också 5, summa 10 röster, dåden andre hemmansägaren har blott 5.
En ägare af flera fastigheter inom samma fögderi, men spridda uti åtskilliga socknar, och som derjemte äger annan känd egendom, hvarför han enl.
Utsktns förslag taxeras till afgift, han får hela sitt bevilln.belopp på en debetsedel.
Skall lian då erlägga afgiflen derför i den socken, der han bor, och intet uti de andra socknarna, der han äger sådan utan att vara bosatt ?
Jag tror ej att någoldera häraf varit 12 H. 54 4?
Den 39 Augusti f. m.
Utskms mening, men ett förslag bör vara så nppstäldt, att ej någon tvetydighet finnes, som kan göra oreda niir tillämpning skall göras.
För verkställigheten af Utsktns förslag erfordras nödvändigt årliga uppgifter från häradfskrifvaren uppå hvarje persons bevillning enl. 2 art., men hvilka uppgifter ej skola tjena till efterrättelse förr än från Maj månad året efter det, hvarpå de hafva afseende.
Deraf följer, att den som är underkastad taxation enl sådan uppgift, är fri från afgifter för första året han inom communen vistas: men att lian möjligen skall kunna sökas för sådan, året efter sedan lian mistat den egendom hvarför han är taxerad, eller för året efter sedan han är der, och den lön upphört hvarföre han är taxerad o. s. v. Ulsk:n tyckas hafva insett, att några besynnerligheter skulle af Utsk:ns förslag kunna uppkomma, dock utan att fästa på dem det afseende de i sjelfva verket förtjena.
Utsk:n hafva det oaktadt hellre försökt något nytt, än de qvarblifvit vid det gamla, och i afseende på frågan att i socknarna göra en fyrksättning till grundval för commnnal-bidiags-beräkningen, såsom den är i städerna, så erkänna Utsktn, pag. 11, sig icke kunna länka den rättsenlig annorlunda än i fullkomlig likhet med bevilln.taxeringen.
Likväl föreslå Utsktn pag. 12, att utsedde comiterade på heder och samvete skola yttra sig om det belopp, hvarmed sådane personer böra uti communal-bidragen deltaga, som ej äro påförde bevillning, men som äga känd förmögenhet.
Detta är ju ej annat än fyrksättning, ehuru den ej fått detta namn, och ehuru den inskränker sig lill bestämmandet af skyldigheterna, med åsidosättande af alla rättigheter; ty sådana skola enligt Utsk:ns förslag ej åtfölja denna taxation.
Det synes deraf, sorn öfverensstämmelse emellan förslagen till beräkning af rösträtt och af skyldigheten att vidkännas communal-afgifter icke riktigt igenfinnes uti Ulskrns betänk., äfvensom att uttrycken icke gifva begrepp om den conseqvens, som man skulle önska igenfinna.
Om det ej är möjligt att enl. nya åsigter bestämma rösträtten och skyldigheten alt vidkännas afgifter, på ett sätt, som gör undantag och ojemnhet och olika beräkningsgrunder vid särskildta tillfällen och andra olägenheter mindre kännbara och mindre förvillande, än de, till följe af Utsktns förslag, skulle blifva; så är det bättre att vidblifva de gamla åsigterna, intill dess alt något rationellare kan uttänkas.