Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror dock, att man för litet fästat sig vid nyttan för Öster - Den 13 Juni f. m. 197 gothland, sorn genom vägar dels öfver Krigsberg och Hellestad, och dels öfver Wadstena och Motala har förbindelse med Nerike; men den långa transporten gör att föga forslas landvågen, utan nästan allt går ifrån Askersund sjövägen till Wadstena.
Rosen, som visat att en kanal emellan Hjelmaren och Wettern är svår, om icke omöjlig, har äfven framhållit fördelarne af en jernväg i samma rigtning; men den hufvudsakligaste består i möjligheten af en förbindelse emellan hufvuristaden och Rikets eentral-fästning.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om bifall till den föredragna punkten.
Då de fleste, som här yttrat sig, yrkat återremiss å Betänk., och en sådan möjligen kan blifva Ståndets beslut, kan det synas öfverflödigt att jag vidare yttrar mig; men då jag möjligen icke är närvarande, då frågan efter en återremiss åter förekommer, anhåller jag att få uptaga några af de utaf Hr Hjerta anförda skäl.
Han har till en början sagt, att ifrågav:de bana bör bekostas af enskildte.
Genom denna banas anläggning flstadkommes likväl förbindelse emellan Arvika, beläget 3 mil från Norska gränsen oell Upsala, samt emellan sistnämnde stad och Jönköping.
Således får man genom denna jernväg ett sammanhängande system med obetydlig upoffring, hvarföre ock denna bana enl. min åsigt bör blifva ett stort mål för Statens åtgörande.
Dessutom, om den vestra stambanan kommer att dragas öfver Hallsberg till Orebro, och K. M. skulle åt It.
St:rs beslut gifva denna form, i händelse de öfrige Stånden stanna i samina beslut, som R. o. Ad , återstår ganska litet i fråga om kostnaderne, nemi. 1,600,000 Rdr, hvilken summa är ringa, i jemförelse med det stora mål, som vinnes, nemi. en direkt förbindelse från Upsala mot Norska gränsen och Jönköping.
På grund af dessa och de af mig förut anförda skäl tillstyrker jag bifall till anläggande af en jernväg emellan Orebro och Askersund, hvilket bifall jag hoppas icke skall uteblifva efter Betänk:s återkomst från Utsk.
Då flere talare anmärkt, att Utsk:s redaktion icke öfverensstämmer med R. o. Ad:s föreg-.de beslut, anhåller jag om propos. på följande förslag: »Att R. o.
Ad. för en sammanbindningsbana emellan Örebro och Askersund måtte anvisa en anslagssumma af J,400,000 Rdr Rint, att användas å den del af nämnde bana, som K.
M. pröfvar skäligt böra påbörjas.»
Jag hemställer till Hr Tham, om han icke vill förena sig med mig.
Den siste talarens förslag synes mig icke passa fullkomligt in på R. o. Ad:s fattade beslut. R. o. Ad. har beslutat en jernväg emellan Götheborg och Orebro, kommer den att dragas öfver Hallsberg, så kan väl R. o. Ad. icke bevilja särskildt anslag fölen sammanbindning emellan Hallsberg och Orebro.
Jag anhåller derföre att E. o. Ad. ville i Frih:s förslag göra den förändring, att det må heta: »från Askersund till Orebro eller någon annan lämplig punkt på banan emellan Götheborg och sistnämnde stad.» 198 Den 12 Jani f. ra.
Åkerhjelm: Gr.
Sparre har troligen icke hört mitt förslag, och jag får derföre uplysa honom, att ordet Hallsberg deri icke förekommer, och jag har undvikit det just för att förekomma allt missförstånd.
Ilr Hjärne: Frih.
Akerhjelms förslag är i fullkomlig öfverensstämmelse med It. o. Ad:ns beslut och, jemte det jag pfstår från mitt förslag, anhåller jag att få förena mig med Frih. Åkerhjelm.
Jag vidhåller mitt påstående, att Frih.
Akerhjelms förslag afviker från E. o.
Aduis beslut, hvarföre jag nu up gjort ett nytt förslag, så lydande: »Att E.
St.-r måtte för anläggande af en jernbana emellan Askersund och Orebro eller annan lämplig punkt af den från Götheborg, i riktning mot hufvudstaden gående stambana anvisa 1,400,000 Edr Ernt.»
Genom detta förslag komma, i händelse vägen går öfver Svartå, medlen att användas till en sammanbindningsbnna emellan Askersund och Örebro eller en annan lämplig punkt, t. ex.
Askersund och Qvistbro.
Kommer banan att gå från Orebro öfver Hallsberg, kan man väl icke tala om en sammanbindningsbana emellan Hallsberg och Orebro.
Mitt förslag öfverensstämmer således med E. o. Ad:s beslut, hvarföre jag anhåller om propos. deri.
Akerhjelms förslag, emedan det leder till det ändamål jag åsyftat.
Då jag icke kan inse, hvarföre banan emellan Orebro och Askersund skall, mera än alla andra, som äro af lika om icke större vigt, anses som stambana, anhåller jag om afslag å denna punkt.
För den händelse E. o.
Ad skulle vilja utan återremiss bevilja anslag till ifrågav;de bana, anhåller jag om propos. å mitt förslag.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af Plenum kl. 6 e. m., samt framställde, efter det öfverläggningen nu ansetts fulländad, att i afseende på ten blifvit yrkadt, af 2:ne talare bifall; af Frih.
Åkerhjelm, som uptagit det af Frih.
Sprengtporten först framställda, men sedermera frånträdda förslag: »att E. o.
Ad. för sammanbindningsbanan emellan Örebro och Askersund måtte anvisa en anslagssumma af 1,400,000 Rdr Ernt, att användas i den del af nämnde bana, som K.
M. pröfvar skäligt böra påbörjas»; af Hr v. Troil m. fl. ledamöter afslag; af Frih. Tersmeden m. fl. ledamöter återremiss, och slutligen af Gr. Sparre, att E.
St:r måtte, för anläggande af en bana emellan Askersund och Orebro eller annan lämplig punkt af den ifrån Götheborg i riktning mot hufvudstaden gående stambana, anvisa 1,400,000 Edr Ernt.
Den 12 Juni f. m. 199 Hr v. Kraemer:
Då jag yrkat bifallntill Utsbs förslag, afstår jag från mitt och förenar mig med Frih.
Efter först till bifall å Utsbs i förevarande punkt gjorda förslag framställd propos., som besvarades med starka
Nej, jemte ett eller annat Ja, blefvo de sedermera l:o till bifall A Frih.
Akerhjelms förslag; 2:o till bifall å Gr.
Sparres förslag; 3:o till afslag å 10:de punkten, samt 4:o till samma punkts återremitterande framställde propositionerne besvarade med blandade Ja och Nej, hvarpå sistmde 4 propos:r förnyades och på enahanda sätt besvarades; i ani. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, ytterligare hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Akerhjelms förslag, samt, sedan härvid svaren åter utfallit med Ja och Nej, yttrade att han, ehuru rösterne varit så delade att han ej tilltrodde sig att med säkerhet bedöma hvad som varit pluralitetens mening, likväl, enär något förklarande i afseende derpå måste afgifvas, finge förklara det lian ansåg att nu Ja varit öfvervägande.
Härvid begärdes votering af Gr. Posse, Gustaf, med yrkande att återremiss och af Gr.
Hamilton med yrkande att afslag måtte antagas till kontra-propos.
Då i ani. häraf Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga återremiss af 10:de punkten till kontra-propos. vid den begärda voteringen, ropades Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Uplästes till justering och godkändes följande voterings proposition :
Den, osom till kontra-propos. vid blifvande votering om bifall till Frih.
Akerhjelms förslag, att R. o. Ad., för sammanbindningsbanan emellan Orebro och Askersund, måtte anvisa en anslagssumma af 1,400,000 Rdr Rmt, att användas i den del af nämnde bana, som K.
M. pröfvar skäligt böra påbörjas, antager återremiss af 10:de punkten af StatsUtsbs Utlåt.
N:o 62, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antager R. o. Ad. till kontra-propos. vid berörde votering, afslag å förenämnde punkt af Utsbs Utlåt Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer:
Justerades en så lydande voterings-propos.:
Den som bifaller Frih. Akerhjelns förslag, att R. o. Ad , för sammanbindningsbanan emellan Orebro och Askersund, måtte anvisa JOO D en 12 Juni i. ns. en anslagssumma af 1,400,000 Rdr Knat, att användas å den del af nämnde bana, som K.
M. pröfvar skäligt böra påbörjas, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder 10:de punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 62, af K. o. Ad. afslagen.
Vid denna voterings slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda:
Nej — 74.
Emot K. o. Ad:s nu fattade beslut, anhåller jag att få reservera mig, emedan jag anser detta beslut menligt inverka i politiskt och industrielt hänseende.
Hr Heykensköld:
Äfven jag anhåller att i protokollet få nedlägga min reservation.
Frih. v. Duben, Henr.
Jag anhåller att få förena mig med Frih. Åkerhjelm.
Frih. Palmstjerna.^ Carl Fredr.
Jag anhåller att fa förena mig med Frih. Åkerhjelm.
Sedan K. o.
Ad. afslagit denna punkt, får jag förklara, att jag röstat för bifall, och reserverar mig mot majoritetens beslut.
Äfven jag anhåller att få anföra min reservation.
Hr v. Kraemer:
Ifall fråga är att anställa en öppen votering, får jag tillkännagifva, att jag röstat för afslag å ifrågav:de punkt.
Såsom åtskillige ledamöter af K. o.
Ad. torde hafva sett, har jag icke deltagit i voteringen, emedan Hr Lefrén bad mig hjelpa honom att få gå hem och intaga sin middag, hvarföre jag, som i den nu afgjorda frågan varit med honom af olika mening och äfven såg lians voteringssedel, hvilken var motsatt min, qvittade med Hr Lefrén, som man säger. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m.
Den 12 Juni e. m.
Plenum kl. 6 e. m. Just. plcni-prot. för d. 13 sist].
Anmäldes och lades på bordet ett från r.iddarhusUtsk. inkommet Utlåt.
N:o 14, i ani. af återremiss af Utsk:s Utlåt.
N:o 7, öfver RiddarhusDirektionens Riksdagsberättelse.
Uplästes ett af Hr Silfverstolpe, Fredr.
Otto, inlemnadt så lydande memorial:
Då jag nu föranlåtes att för någon längre tid lemna Riksdagen, nödgas jag afsäga mig det förtroende, hvarmed jag varit hedrad, att vara ledamot uti Allm. Besv.- och Ekon Utsk.; men anhåller att det oaktadt få blifva bibehållen vid min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes jemväl följande af Hr af Nordin, Gustaf, inlemnade memorial:
Då jag, för skötandet af min helsa, har för afsigt att snart afresa till Tyskland, får jag härmedelst afsäga mig förtroendet att vara såväl ledamot utaf Höglofl. StatsUtsk., som ock Bänkman inom 14:de Bänkmans-afdelningen, under anhållan att få vara vid min Riksdagsmanna-rätt bibehållen.
Efter äfven härtill af R. o.
Ad. lemnadt bifall, anmodade Hr Gr. o.
Hrr Elektorer, att utse en ledamot i StatsUtsk. efter Hr af Nordin och en ledamot i Allra. Besv.- och Ekon.Utsk. efter Hr Silfverstolpe.
Härvid förekom först
H :te punkten af detta Utlåt., och yttrade sig derom Gr.
Hamilton, Jakob Essen: Ehuru R. o. Ad. redan beklagligtvis fattat det beslut, att f. n. någon jernväg icke skall utgå från Stockholm, samt det måhända derföre vöre följdriktigast att låta StatsUtsk:s förslag i den nu föredragna 11 :te punkten förfalla; tager jag mig dock friheten föreslå, att medel mätte beviljas till anläggande af bangårdar och inrättande af reparationsverkstäder här i 202 Den 12 Juni e. m. staden.
Jag grundar detta mitt förslag deruppå, att om, såsom jag hoppas, R.
St:r vid nästkommande Riksdag skulle anslå medel till jernvägsanläggningar från Stockholm, vunnes en stor fördel derigenom, att man under tiden hade nästan färdigbyggt.bangårdarne och verkstäderne, hvilka arbeten, såsom erfarenheten visat, i allmänhet fordra lång tid.
Till vissa delar af dessa arbeten kunde man använda personalen å Långholmen.
Bangård,irnes läge skulle af K. M., efter kommunens hörande, bestämmas.
Den menliga verkan af det stjufmoderliga beslut R. o. Ad. i denna fråga förut fattat, skulle genom beviljande af anslag till bangårdar i Stockholm uti betydlig mån förminskas.
Derest R. o. Ad. skulle gilla hvad jag nu i korthet haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå, att R.
St:r vid denna Riksdag, för anläggande af en bangård och en mindre stationsgård samt reparationsverkstäder här i Stockholm, måtte bevilja ett anslag af 1,100,000 Rdr Rint, hvilka bangårdar och verkstäder skulle anläggas på lämpliga, af K.
M. efter vederbörandes hörande bestämda platser.
Jag slutar med den anhållan, att R. o. Ad. måtte behjerta den af mig nu gjorda framställning.
Jag kan icke neka att det förefaller mig såsom R. o. Ad. skulle förfara med alltför mycken brist på konseqvens, om R. o. Ad, under nuv:de förhållanden bifölle hvad StatsUtsk. i denna punkt tillstyrkt.
Ii. o.
Ad. har nemi. afslagit Utsk:s förslag, att medel skulle anvisas till jernvägsanläggningar både söderut och norrut ifrån Stockholm, vid hvilket förhållande, och då man icke på förhand kan veta huruvida en eller tvenne jernbanor i en framtid komma att utgå från denna stad, det vore i min tanke högst olämpligt att nu genast bevilja anslag till dyrbara bangårdsanläggningar härstädes.
Deremot och för den händelse, att medel till en från Stockholm utgående jernväg skulle ännu vid denna Riksdag beviljas, vore det icke olämpligt att frågan om bangårdarne liölles öppen; hvarföre jag tager mig friheten föreslå, att denna punkt måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad, på det att RiksStånden, sedan frågan om jernvägssträckningen från Stockholm blifvit afgjord, måtte blifva i tillfälle att i afseende å bangårdarne härstädes fatta ett med den förra frågans afgörande öfverensstämmande beslut.
Yi känna alla, att i frågan om en jernväg söderut, ifrån Stockholm, tvenne Stånd stannat emot de tvenne andra, så att frågans utgång ännu är oviss.
Vid detta förhållande, och då det, för den händelse att medel för sistnämnde bana skulle vid denna Riksdag beviljas, ingalunda vore ur vägen, att anslag till en bangård här i staden jemväl beviljades, torde denna punkt, på sätt jag redan tillstyrkt, böra till Utsk. återremitteras.
Jag får härjemte tillkännagifva, att, enligt min åsigt, StatsUtsk., vid tillstyrkandet af anslag till en bangård här i Stockholm, bör fästa det vilkor, att denna stora och mäktiga kommun skall handla lika oegennyttigt, som andra mindre kommuner, och således sjelf uplåta den för bangårdens anläggning erforderliga plats.
Derigenom blefve äfven R.
St:r, och K. M. i första rummet, i tillfälle att erfara kom - Den 12 Juni e. ra. 20S munens verkliga mening om den lämpligaste lokalen från bangården eller bangårdarne, hvilken kännedom torde i icke ringa mån bidraga till denna mycket omtvistade frågas lyckliga lösning.
Ingenting kan vara mera naturligt, än att hufvudstadens styresman söker att befrämja hvad han anser lända till den åt honom anförtrodda kommunens nytta och väl; men ehuru smärtsamt det må vara att afslå en så aktad mans hemställan, nödgas jag dock nu yrka afslag derå.
Jag anser derjemte, på sätt närmare skall utvecklas, det vara i högsta måtto nödvändigt att bekämpa StatsUtsk:s i denna fråga uttalade åsigt, och får i sådant afseende fästa upmärksamheten deruppå, att, om E. o. Ad. bifaller Gr.
Hamiltons begäran, så har man icke tillräckligt betryggat sig för de vådliga följderna af det förfaringssätt StatsUtsk. i afseende å bangårdsanläggningarne här i staden ansett böra iakttagas.
Utsk. förutsätter nemi. att i en framtid en förening af de båda bangårdarne i hufvudstaden skall komma att ega rum.
En sådan förutsättning kan jag för min del icke gilla, enär jag hvarken godkänner förslaget, att hufvudbangården skall anläggas å den sanka och lösa grunden vid Clara sjö, eller gillar planen att medelst en säkerligen högst svårsprängd tunnel genom Södermalms granitberg och öfver den föreslagna, alltför ryktbara Mälar-banken, jemte andra kostsamma, men efter mitt begrepp icke af motsvarande gagn för trafiken föranledda arbeten, förena nämnde bangård med stationsgården å Söder.
Jag skulle fastmera tro, att, vore här skäl till omedelbart uptagande af frågan om fattande af beslut nu genast, i afstde å bangård i hufvudstaden, borde dermed afses endast en enda, och denna belägen i den trakt JernvägsKomitén föreslagit, nemi. på en tomt emellan Humlegården och Nybrohamnen, hvilken sednare då blefve en uplagsplats vid Saltsjön för varor, som skulle föras till eller ifrån bangården.
Eli af de väsendtligaste omständigheter, som möta verkställandet af Ofverste Ericsons af StatsUtsk. omhuldade förslag, är likväl i min tanke den, att jernbanans framdragande öfver vattnet skulle afskära det mycket behöfliga tillträdet till hamnen för sjöfarande, hvilka dädanefter på ett högst obeqvämt sätt finge söka sin passage genom jernvägsbankens vindbryggor; äfvensom att banans fortsättande förbi Riddarholmsbron skulle lända till största mehn för den lifiiga trafiken emellan denna holme och staden.
För öfrigt, och om jag än i nyssnämnde antagande misstoge mig, äro de summor, som denna förening skulle medtaga, så stora, att man icke bör, utan verkligt nödfall, dermed betunga Statskassan.
Då må Stockholms innevånare mycket heldre underkasta sig de mindre olägenheter, som kunna blifva en följd af tvenne med hvarandra icke förenade bangårdar.
Det vore äfven särdeles lämpligt, att Stockholms kommun, om den är angelägen om hela denna anläggning, erbjöde jord till bangården; men äfven — derest jernbana ansåges böra, med fördel för trafiken, dragas genom staden på ett eller annat sätt, — till besagde sträckning upläte lokal.
Ett sådant anbud har dock icke, så vidt jag vet, blifvit gjordt, och Gr.
Hamilton har icke heller ifrågasatt något sådant vilkor för 204 J>en X?
Joni e. m. bifall till hans förslag.
När It. o. Ad. emedlertid icke beviljat anslag till utförande af de båda jernvägslinier, som Utok. föreslagit skola från Stockholm utgå, tror jag det icke vara af nöden att f. n. bevilja något anslag till bangårdar och verkstäder härstädes.
På grund häraf anhåller jag, att R. o. Ad. måtte afslå Utsk:s hemställan i denna punkt.
Enär, enl. hvad vi veta, 2 Stånd stannat emot 2 i hufvudfrågau, torde både konseqvensen af det beslut R. o. Ad. förut fattat, samt ett behörigt afs:de å frågans ställning i det hela fordra, att. frågan om bangårdarne i Stockholm återremitteras till ^latsUtsk., på det att denna särskilda fråga måtte till RiksStånden återkomma, i förening med det sammanjemkningsförslag, som Utsk., till följd af Ståndens olika beslut, har att afgifva.
I motsats till dem, sorn yrkat dels bifall till och dels återremiss af denna punkt, får jag för min del anhålla om afslag derå.
Jag kan ej fatta, att det vore möjligt att R. o. Ad. skulle begå den inkonseqvensen att ena dagen besluta, det ingen jernväg för det närvarande skulle anläggas från Stockholm, och den andra dagen bevilja anslag till anläggande af bangårdar derstädes.
Ett dylikt beteende vore i sanningen högst egen företeelse, helst vi nu icke kunna veta hvad utgång frågan om jernvägen från Stockholm kan få vid en påföljande Riksdag.
För min del tror jag, att, i betraktande af de kommunikationsmedel Stockholm, till följd af sjelfva sitt läge eger, denna stad bör sättas i sista rummet i fråga om jernvägar, ehuru jag ganska väl vet, att mångå finnas, som önska motsatsen.
Jag yrkar afslag å punkten.
Jag hade i sanning ej föreställt mig, att man i denna fråga skulle påyrka afslag, när man vet, att 2 Stånd beviljat anslag till anläggning af en jernväg från Stockholm öfver Södertelje och vidare inåt Södermanland.
Då således 2 Stånd stannat emot 2 blifver frågan föremål för votering i Förstärkt StatsUtsk.
, och om denna votering utfaller sålunda, att anslag till den nyssmde jernvägen lemnäs, så vore det ju, för att så säga, alldeles befängdt att icke anslå medel till en bangård i Stockholm, Deremot ville jag gerna medgifva, att det icke bör komma i fråga att nu genast bifalla punkten, innan hufvudfrågan, eller den, om anslag till sjelfva jernvägssträekningen skall beviljas eller icke, blifvit af R.
St:r afgjord.
Jag tror derföre, att den utväg Frih. Raab och Hr Lefrén föreslagit, är så öfverensstämmande med det rätta och konseqventa i detta fall, alf jag knappast skulle förväntat att någon skulle yrka afslag å punkten.
Af h.vad jag nu i korthet haft äran yttra, torde det vara klart, att jag förenar mig med dem, som anhållit om punktens återremitterande.
Jag är af alldeles motsatt tanke med den talare, som näst före den sista .yttrade sig.
Jag hyser nemi. den bestämda öfvertygelse, att niistsammanträdande
Ständer skola i första rummet Den 12 Janl o. m. 205 bevilja anslag till en jernväg ifrån Stockholm, ehuru man f. n. ansett frågan derom bör anstå.
Jag fortfar i min anhållan om återremiss.
Sedan lindert.
Riddarh. Sekret., på förfrågan af Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh., tillkännagifvit, att ännu icke något prot.- utdrag angide de öfrige ItiksStåndens, i afs:de på otatsUtskis förevide Utlåt, fattade beslut, blifvit 11, o. Ad. meddeladt, yttrade Frih.
Jag vill endast i korthet tillkännagifva, att jag förenar mig med dem, som påyrka återremiss.
Om, såsom jag hört berättas, Borgare- och BondeStåndeil beviljat anslag till den vestra stambanan, i sträckning ifrån Stockholm söder om Mälaren, torde R. o. Ad:ns beslut i denna fråga vara af mindre betydenhet, enär det är temligen troligt, att om förstmde Stånds mening segrar i Förstärkt StatsUtsk., kommer äfven anslag till bangård i Stockholm att gifvas.
Skulle åter denna mening icke segra, synes det likväl vara för tidigt att nu besluta om bangårdar, då kanhända ingen bana kommer att anläggas.
Den rättaste utvägen torde således vara att upskjuta frågan, och yrkar jag af detta skäl punktens återremitterande. Gr. Hamilton:
DA det endast skulle onödigtvis uptaga tiden, om jag sökte genomdrifva mitt fersing, vill jag derifrån afstå, och förena mig med dem, som yrkat ätcrremiss.
Jag får beklaga, att jag ej kan rätta mig efter Hr Hjärnes föreställningar, och då Frih.
Ce derström så fullständigt utvecklat hvad jag velat yttra, ber jag blott att få förena mig med honom, och yrka afs lag å punkten.
Man kan icke gerna be* tvifla, att, om än något auslag till en från Stockholm utgående jernväg ej vid denna Riksdag kommer att beviljas, anläggning af en sådan jernbana åtminstone vid nästa Riksdag blifver beslutad.
Men då R. o. Ad. redan fattat det beslut, att endast de redan påbörjade jernvägsarbefena skulle denna gång med anslag understödjas, förefaller det mig vara i hög grad inkonseqvent att vidtaga någon åtgärd i fråga om bangårdars anläggning här i Stockholm.
Det är naturligt, att de Stånd, sorn hafva fattat ett emot R. o. Ad:s åsigt stridande beslut, äfven komma att gifva anslag till ifrågav:de bangårdar.
Denna anslagsfråga blifver således föremål för sammanjemkningSförslag från StatsUtsk. och, om detta förslag ej antages, för omröstning i Förstärkt StatsUtsk.
På denna väg kommer följaktligen frågan i sin rätta ordning under R.
St:rs pröfning, då det deremot, såsom jag redan nämnt, icke kan förefalla annat än högst besynnerligt, att R. o. Ad., som afslagit Utsk:s förslag, att jernvägsarbeten omkring Stockholm skulle under nästa Statsregleringsperiod påbörjas, sedermera genom en återremiss af denna punkt skulle liksom tillkännagifva, att R. o. Ad., oaktadt detta äfslag, icke skulle 206
Den 12 Ju ni e. m. hafva något deremot, att anslag till bangårdar i Stockholm redan vid denna Riksdag lemnades.
På grund häraf anser jag mig böra instämma i deras mening, som påyrkat punktens utslående.
Man påstår att det skulle vara inkonseqvent, om R. o. Ad., som alslagit StatsUtsk:s förslag, att anslag till anläggning af en ifrån Stockholm utgående jernväg skulle beviljas, nu återremitterade frågan om anslag till bangårdsanläggning i samma stad.
Men, mine Hrr, så länge R.
St:r arbeta på 4 serskildta rum, är det, åtminstone i min tanke, inkonseqvent, att det ena Ståndet icke upmärksammar de beslut, som fattas i MedStånden.
Då i detta fäll frågan om jernväg ifrån Stockholm icke kommer att bero af R. o. Adis beslut, utan af utgången inom Förstärkt StatsUtsk., kan jag för min del ej inse annat, än att det konseqventaste förfaringssättet vore att upskjuta afgörandet af frågan om bangårdarne, intill dess den första frågan blifvit afgjord.
Jag har ingalunda begärt punktens återremitterande derföre, att jag önskar att anslag till jernvägsanläggning från Stockholm, söder om Mälaren, skall beviljas; ty jag önskar upriktigt, att R. o. Adis beslut i detta fall måtte blifva R.
Stirs, men jag har förordat denna åtgärd derföre, att för den händelse R. o. Adis beslut icke skulle blifva R.
Stirs, och således en bana från Stockholm, söder om Mälaren, komme att byggas, det är alldeles nödvändigt att äfven gifva anslag till bangårdar och verkstäder härstädes.
Till hvad jag förra gången yttrade, ber jag nu att få lägga, att jag, lika med Frih.
Cederström, fordrar, att Stockholms kommun måtte tillsläppa icke allenast jord till sjelfva batigårdsanläggningen, utan äfven den för banans dragande genom staden behöfliga mark, samt att jag med nöje erfarit, att ett sådant anbud redan skall hafva blifvit gjordt.