Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mar stal ken proponerncle om Ridderskap oet och Adeln, i ans ende til de manga betänkellg''er, som cad denna iZ. K, mäste upsta, ffulle ehaga densamraa hel och hallen Kongl. Majit i - .'derdanighet hemst stla.. r6, 17. och 18- §§° Uplastes och biföllos. 19. §. uplastes.
Grefwe I^allr enberg, henric.
Jäg kan för min del ej finna, i anledning af denna §., huru en Mlitaixe, som finge orckvLs at genast sig inställa wid Regementet eller annorstädes, och undsinge defia oräres korrt före Sön-och Helgedagar, kunde sina oräres uwrkställa, i stöd hwaraf jag ej finner denna §. lämpelig.
Herr I^oräcnlkolpe, /^näsrs, ansag denna §. afwen i anseende til nödwändigheten af kataliers styndesamma iakttagande böra ändras.
Friherre von lä-anringrllgulsri.
Iden gamla Gästgifware-Ordningen finnes plikt stadgad för den, som färdas under Gud-stjensten.
Denna plikt har ur detta ?roja<ck blifwit utesiuten.
Jag hemställer, om icke densamma borde fia fast; ma» borde ej betaga den skjutsande den rättigheten at fä bewista Gudstjensten, och den Resande, som wille färdas under dan tid Gudstjenst hålles, kunde genom beting skaffa sig fort.
Herr LcjsrnecrsukL, o ull g k I^reäric.
Hvarken Okllcerars eller andre Ämbetsmän fä wid inträffande tjenste - angelägenheter rvälja sig tid at resa.
Man har ju länge färdats pä Söndagarna.
Jag öfwerensstämmer med Grefwe kallKonberg.
Herr 6)-1IensäIer, Lamuel ^scob, Kodde §. wara tjenlig, med dsn tilläggning, at den 774 wägfaraude skulle med bewis styrka nödvändighets» as sin resa.
Någre instämde häruti.
Grefwe K»I k e ri b c r En Resande skulle derigenom utsättas at bero utaf en Gistgiswares, och som aswen ofta kunde hända, utaf en sull Hallkarls pröfning om desi resas angelägenhet.
Mänga öfriga resor, hwarom jag ej nämnde, kunna desiuwm wara högst as nöden pä dylika dagar, nämligen wid behoswet af vocborer och i synnerhet Flltskärer, Föräldrars sch Barns hastigt påkommande sjukdomar och en mängd öfriga händelser, aswen sävana , hwilka man ej alltid kan förutse.
Jag kan således ej annat, än för min del önska, ar denna §. mätte förswinna.
Herr ^enninZ8 , kkilix, instämde tit alla delar med Grefwe Kalkenberg.
Friherre Knäbeck, ?sr ^ lexa riller.
Såsom sjelf Ledamot af Oeeonomie - Utskottet finner jag mindre anledning at plaichera för nägon §.
Hwad denna beträffar skulle oet synas mig, som billigheten wore uti hwad Grefwe kalloenbsrA anfört , hwarföre jag tilstyrker, at den mätte förändras.
Hans Lxcellsnce Herr Grefwen och L andt - M a r sta l ke n.
Ilag tycker pä äwcourkerna, som skulle swärigheterna för Tjensteman, at i angelägenheter färdas pä Helgedagar, motwäga Lenna §:s lydelse, och fär således proponera om Ridderskapet och Adeln behagar assia densamma.
Svarades Ja. 32. §. uplästes och btfölls. 2i.
H. uplästes, jamte Bonde - Ztändcts anmärkningar derwid.
Herr k-ls^kentlcjolct, /^äolsib, upläste följande: Wid den nu uplästa 21. §. siar, at Hållkarl ej mä fordra drickspenningar, men stm hwar och en Resande merändels finner billigheten, at en som gär läng wäg ester hästar bör hafwa någon npmuntran, understalles i ödmjukhet, om icke en wist Tara af'en half eller En stilling för hästen kunoe utsättas.
Herr G rejmen och jandr -Marskalken.
At sätta Taxa pä drickspenningar är en ny sak, hivarom e) något i §. finnes nämndt.
Friherre vnn I. g nr ing ? b 8 n i sn n.bad sig at fä göra en anmärkning, wid en af be §§. som redan sörewarit.
Herr Grefwen och Lan dt-Marst a lken yttrade sig, at de föregående M redan wörö afgjorde, och at Herr Laroiw anmärkning således ej kunde äga rum förr än wid julleriuZeu.
Hwilket äswcn Friherre b.e.utinL^Iraulen sig förbehöll.
Herr Lteät, sjo Ii an .^xel.
Ui 21.
§. nämnes om wald och oq.vädinsorö, sorn emellan Resande och Gästgifware kunde förefalla; men hwilka i sädana sall äro wittnesföre nämnes icke.
Föga andre än Gästgifwarens folk kunna wara at llle gä: jag anhaller at uplpsning §f Oecoiromrs - Ut - stöttet Matte inhemtas, om meningen är at Gäst» gifwarens folk stall fä wittna.
Friherre 8o)»s, I^uävi» iohansson.
Dä Oeconomista Utskottet ingalunda sär -vidröra allmänna Lagens stadgande om laga bewis, eller derutinnan Lilstprka nägon ändring, sa wäntar jag ingen särdeles uplysning af hwad Utstottet kunde anföra , och pä den grund anser jag äterförwisningen icke lämpelig.
Grefwe kocks, ^rveä Lric.
Hwad i Betänkandet stadgas synes mig kunna leda til ändring uli allmänna Lagens föreskrifter, sä wal i Byggnings-Balken, Mitzgermngs-Balken, som ock h?md en wärd Ledamot nu anfört, som inträffar pä XVII.
Rattegängs - Balken.
Jag för mindel fär ödmjukeligen hemställa, at hela detta, i hwad det rörer ändringar i 1754 ärs Lagbok, mä underkastas Hans Majtts nädiga jstärstädande och be stut.
Hans kxcsllence Herr Greftven och Landt-Marskalken gjorde xropoutiqn pä
Lts hänstjutande til Hans Kongl. Majrt.
Hwilken med Ja beswarades. 22. §. uplästes.
Grefwe Hsmilksn, ^äolpki L-uävi^ Om enligt en föregående §.
Resandes saker stols öfwer allt wägas, sä rär han ej för om han blir uppehållen och twist skulle kunna upk.omma vin WäntninZs-penmngarnas erläggande Någre 277 Mgrs erinrade at detta ämne ej hörde tis denna I.
Herr Grefwen och Land t-Marskalken gjorde ?roj?o!ition pä 22. §., hwilken bifölls. 2Z. §. uplästes.
Grefwe kk 2 m i! t n n.
Den af mig gjorda anmärkning blifwer har gällande.
En Resande kommer til en Gästgifware - gärd; der wägeS en timme; kommer til en annan: der wages äter en timme, och sä widare.
I sädant fall kan ham ej anfwara för uppehället, och följden blifwer sädan, som jag redan nämnt.
Jag för min del karr »j instämma i lydelfen af denna §.
Herr k.e^or»lio!pe, ^onas Samuel.
Enligt 2z. § ffall upbadad Skjuts wänm en timme ulan betalning och en annan timme för ersättning af 8 st. som Gästgifware» af den resande uptager, hwilket är större betalning än den skjutsande pä lika lang lid genom skjutsning kan förtjena.
Men sonr hädanefter icke får köras fortare än 14a 14 kimme pä hwarje mil, hemställeö om icke »väntetiden derefter ma afpastas, och den skjutsande således äligg-r at »vanta r 4 timme utan betalning och 14 timme för de», utfäkta ersättningen, svin Gästgifware», »träger, sa fraine den Resande icke kan åberopa förfall och oförsedd» händelser, som under wägen inträffat.
Herr 8 re ät.
Wid denna § förefalla åtskilliga betänkligheter.
Resande kunna erhålla elaka, swaga, istadiga hästar.
Wäglaget kan wara elakt.
Äf L8 - 778 iven andra orsaker kunna förefalla , som uppehålla den Resande.
Dc» af U.skoticr förestagna wäntningstid synes mig allisa wara för korrt.
Tilförcne har af LandShöfdingarna understundom lwänne limmar warit sasvm wäntningstid utfäkta, och derjämke förorduadt, at ester dcsta timmars förlopp Resande borde skäligen förnösa den Skjutsande.
Jag för min del önskar at derwid kunde förbliswa, och hemställer för öfrigt om icke, i anseende til stera betänkligheter, hela H. matte Hans Majus Nådiga pröfning i underdånighet underkastas. Herr Grefwen och Landt - Marskalken proponersäe, at, med undantag för hwad i 2Z. §» stadgas, at Förbud sjelf bör betala skjutspenningarna, hos Kongl. Majit i underdänighet anmäles, at Ridderskapet och Adeln til denna H. icke kan lemna sit til styrkande.
Friherre vs Qser, Larl, instämde häruti sa mycket häldre, som om en Resande bleswe blott pa et ställe uppehållen, kunde följden blifwa den, at han sedermera finge plikta hela wägen.
Herr von Engaström, sjökarl.
Jag utbeder mig i ödmjukhet fa göra en erinran wid den utwäg Högloft.
Riddcrskapet och Adeln i dag en och annan gang widtagit, at summariskt hemställa wista ämnen kll Hans Maj:tg Nådiga skärskådande.
Hans Mastk har genom sin Nådiga proxoluion behagar infordra Riksens Ständers utlåtande öfwer detta Oeeonvmiska ämne; Kongl. Majit lärer ock, 77- ukantwifwel, enligt sm rättighet, deröfwsr inga i pröfning och beslut.
Men jag hemställer ödmjukeligen om icke, dä et sädanr underdånigt utlärande är infordradt, der är "nligt med mördnaden för Hans Maj:t, at Riddcrstapet och Adela tydelige» nämner hwilka de betänkligheter äro, som under öswcrläganingen af ämnet sig yppat; och anhaller jag ödmjukeligen at detta matte för min räkning uri krowcoilst antecknas. 24. §. uplästes.
Vs 6ssr erinrade at »agot marke utsättas, som kunde gifwa uplysning, al Resande och Skjutsande fullgjort hwar och en sin skyldighet i anseende cil körniugstiden, och föreslog Exempelwis, at klockor borde ivid Gästgifwaregärdar sinnaS.
Herr 8 re är anmärkte, at derom i en sed» nars § stadgades.
Herr vsvanstalps. 24. §. utsätter, at Resande som köra fortare än kimme pä milen, stola plikta s Riksd. fastän ingen stada ster, men icke någor answar stär utsatt för Skjutsbonde, som genom långsam körning, af tredska eller motwill. ja, uppehåller don Resande z ä 4 timmar pä milen eller längre lid; den Skjutsande kan således saklöst huttla den Resande, och man har deraf at wäuta 0- ordning och osäkerhet.
Jag hemställer om icke lika plikt eller s R:d. ma ursäktas för de„
Skjutsande, . som längre tid än wederbör uppehåller den Resande pä wäM.
Uppå gjord prapostrion blef denna § bifaklW med det af Herr I^s^onliol^L förestagna tillägg. 25. §. uplästes och bifölls. 26. §. upläsies.
Herr k^s^IeLnsträlä, ^äolxb, upläste följande:
Uti denna §. star:
Ej ma Resande taga Hast förbi Gästgifwaregård, men det inträffar ofta, at stället, dit ben Resande sig arnar, ligger inom en half mil ifrån Gästgifwaregården.
Om den Resande derstädes skulle ömsa hästar, får den Skjutsande , med mycket besvär, häldst om sommaren, skaffa hastar, Danike köra en fjerdedcls mil ock för fa skillingar borrtspilla sin tid.
Underställer derföre at §. sä andras:
Ej mä Resande taga häst förbi Gästgifwaregård , om ej stället, dit han sig ränker, ligger inom en half mil fran Gast? gifwa rcgärden och wägen ej öfwerstigee iwa mil fran sidsta ombyte.
Herr I^o^onKolpe. Uti 26. §. förordnas, kt den Skjutsande icke är ffyldig halla den Resande hastar tilhanda pä annrt ställe, än a Gästgifwaregärden, sch således lärer deraf följa, at Resande, som uppehållit sig pä »agot ställe emelle» GästgifwaregardLrna, icke ka hämta hastar ifrän den närmaste, h wilke t likwäl förut warit
Mättt / emot betalning för wägcns längd och uppehåll» Osta hander, at den Wärd, som bade för kub»
Lian, ych eyffillda ärender mäste emottaga besök/, 78 r icke är l ständ at sjelf hjelpa den resande fort, hwll, ken följaktligen icke har annan mwäg ön hämta Skjutshästar, och jag ser ej »agon olägenhet deraf för den Skjutsande, hwilken blifwcr betald, bade för wägens längd och uppehåll.
Den häruti gjorda förändring, emot hwad förut manligt warit, lärer icke kunna antagas och gillas.
Herr 6/IlenaäIsr anmärkte tvid hwad Herr f^^nnstolps til denna tz. förcstagic, at derpå existsrass redan en författning.
Friherre Os Oscr, Larl.
Nar uti en §. förut är stadgadt, at man ej får taga hästar längre än kil Gästgifwaregården, utan allt beror pa öfwer» enökommelse, ja kunde deraf möjestgen följa, at en Resande, sorn ärnar stg til er nära beläget ställe, alldeles icke finge Skjuts, eller bleswe länge uppehållen.
Jag har sjelf erfarit, at när jag kommit til Gästgifwaregård och blott en korrt bit af wägen för mig återstått, har jag ibland kunnat jasrtvaäsra Bonden at Skjutsa fram, men ibland intet, utan blifwit strandsatt; Bonden har nekat, det ar hans rätt; men Gästgifware har ock nekat och den rättigheten anser jag wara otjenlig.
Jag tilstyrker således, at rydeligen matte utsättas, at om öfwerenskommelsc i savant fall ej kan träffas, blismcr Gästgifware» skyldig at skaffa Skjuts.
Grefwe 8 k r» mksl t, i^reärie 6 sarA.
I denna §. star, at de son, bo pa Landet och hafwa egna hästar ej fä kaga Skjuts pa Gästgifwaregård, belägen inom en mil nära deras hemwist, sa wida de ej genom schMlda kelolmrynor och Författningar 782 öro bertil berättigade.
Men ärskitlige personer finnas, som ej berti! äro berättigade, fäsom lil kjempe!
Nmbersman, Miliiairs och Livile, hwilke i och för sten, sten behöswa toga Skjutshästar.
Det synes mig wara obilligt ar de ifrån denna rättighet skulle wara uteslutne.
Äaffillige önskade at denna §. matte kil Kongl. Maj:t i underdånighet hemställas.
Hans Lx-elisnar Herr Gref w en och jandr» Marskalken smnponersäs bifall til 26. §. pä de: fält, at ingen får laga Skjuts längre ä» lil Gästgifwaregården, sä wida ej annorlunda öfwerenskommas kan; m n at i wjvrigc sali Gästgifware är skyldig at anskaffa Skjuts cil de inom nästa häll belägna ställen, same at det öfriga af denna Z understalles Kongl. Majsts
Nådiga ompröfwande.
Friherre Lave, I.uävig I anledning af det yttrande någre warde Ledamöter nu afgifw-t om afwen denna 4'S öswerlemnande til Kongl. Majsts eget Nädigsta bepröswande, och sedan jag hörk, det med flera widkagiks samma beslut, har hos mig ben betänklighet upstätt, at dä Gäst, g.fware-Ordnmgen, enligt grundlagarna, är et ämne, som endast ankommer pä Kongl.
Masits Nädigsta godtfinnande; men Kongl.
Maj:t likwäl behagar i -ffrädcr förklara sin wilsta, at derntinnan inhämta N..?enS Ständers utlåtande, sa torde et äkeröswer» lemnande til Konungens Välbehag icke wara at rätte, ligen swara mot denna Kongl.
MajstS wilsta, uran kwattom, at alldeles försätta frägorna un samma ställning, hwarutinnan de ivor» innan Kongl. Mai>' dcm til Rikstnö Ständer rcmiirarLk.
Jag öfweriemnar t ödmjukhet detta kwiswelsmal til Högiost.
Rrdderjlapets och Adelns u> Mistande; men för egen del anstr jag mig böra inga i ek nrtryckeligt förklarande öfwer de ämnen, hwilka blifwit hit reminLr-säe; och bifaller hrvad OsLoncinis-Utffotiet uti nu förevarande Z» samt uti dem, hwilka blifwit ater hemställde, tilstyrkt, iden säkra öfvertygelse, at Kong!.
Majit ända, sK i dek ena som andra af desta ämnen gör del bästa vch rättaste. 27. §. upläsies.
En och annan tycktes önska ak af Stadernas Jnnewanare icke blott bakare Mille wara berättigade lil Skjuts frän Stadens Gästgifwaregård.
Herr von ingeström, Jonas, ansag behörigt at en i Staden bofast man ej ägde rättighet lil GästgifwarcMutsen, men trodde ej sädan Skjuts böra kunna andra förnekas.
Grefwe Lrrämkclt, k^reärie Ocorz.
Orsaken til inskränkningen i rättigheten lil StadSfkjutö är at alik det lösa vack, som sins r Städerna, bruka taga Skjuts frät» Gästgifwaregården.
Herr tZ^IIsnacHer, Lamuel Jacob. I 176L arS Förklaring är kydeligfn sxplicsraär, ak Gästgifware-Skjuts fran Städerna icke bör wägras andra än dem, som göra korrta resor utom State!,.
För öfrigt synas mig swarigheterna af denna Z. lättast kunna afhjelpaS vitt stadgadt blefwe, ac den und - får Skjuts, som är försedd med Landshöfdingen?
Grefwe 8'rom fel k.
I en Stad sa stor ssm til exempel Norrköping, som har 8 e 9000 Jnnewanare, gär det ej an, ak olle skulle wara berättigade at betjena sig af Gästgifwarestjutsen.
Os (Zaer cankormsraäs sig 'med Herr cHIlena-llsr-, ac hwar och en, som upwisar Past, mätte undsa hästar.
Herr LrjsrnecreutL, 6 ustsk ^ reöri c. Jag lior ej der were lämpelrgt ar bestämma skyldigheten at wid iniudsta re a taga Past af Landöhötdingen.
Osta händer, at man för ststurer skull mäste midt isnatten företaga en sadan, och da är Landshöfdlnge-Ambcret ej at i sädant afseende tilga.
Herr 8rsät trodde at det blcfwe swart och i wcrkställlgheken nästan omöjligt, at hwar och en skulle upwisa Past, hworje gäng han ärnade resa.
Den manliga lstexis hade warit, at i Städerna ingen fatt hästar til lustresor, men annars alltid.
Han för sin del trodde at alle, utom de SkjutS-skyldiga i Städerna, borde undfå hästar frän Gästgifwaregården.
Friherre I)s 6sor förcflog den tilläggning i F. at alle i Siädcrna wistande böra undfå SkjuiS, som skrifleligen reqvirera hästarna til nästa Gästgifwaregård.
Hans Hans Lxcsllsncs Herr Grefwen och Landt.
Marffalken x>rnponsraäs bifall til 27. §. med dm af Friherre vs 6sec gjorda tilläggning.
Samtycktes. 28. §. uplästcs, jämte BvndeStandets derwld gjorda erinran.
Grefwe Zcrömkelr, kreärie 6eorx» yrkade at Bodbetjenter och Judar icke matte wara berättigade lil Gästgifware-fikjutS.
Flere ropade häremot och §. blef uppå gjörtz ^ropotuMn bifallen.
Herr vs/onkolps begärde ak Bonde» Ständers tillägg äfwen matte bifallas.
Friherre vs 6ssr bestridde dek. 29. §. uplästes.
Friherre vs 6eer yrkade, «t klockor twärk smot lydelsen af denna §. mätte finnas pä Gästgifs ware-gardarna, afwen i de orter der de wanligen icke brukas, hwilket han ansäge som en owilkorlig billighet, sedan i en annan §. stadgadt ar, at resandes saker böra wägas, hwarigenom kunde astadkommaS ups^ pehäll, för hwilket en resande ej kunde ansvara.
Herr Icks^kenllrolä, ^äolpk, upläste följande:
Til förekommande af twister och stridigheter om wagg beskaffenhet, klockors olika gang, jämte omöjligheten at bewisa hwad emellan de resande och ffjulsan 99 - ?rs —— x de kan under resan förelöpa, tyckes hela denna §. bö» ra försvinna såsom ledande kil ständiga oenigherer genom nnndsta obillighet a ena eller andra sidan.
Hans Lxcellence Herr Grefwen och Landt-Marsia!ken gjorde häruppå xropolnion, sam beswarades med Ja och Nej.
Friherrevrm lantin xrkisu len.
Anledningen derril ar skyldigheten a t wara försedd med wäggur ej ulsatteö för Gasiqifware.gardarna pa alia orter i Riket har warit den, ar Finska Ledamöterne j O-oouomie-Ukskottet pastalt, der Allmogen pä manga stallen i Finland icke kände wäggur.
Friherre Vuävix ^olisnslan.
Jag bifaller sa mycket häldre Friherre v- Oeers yttrande, som jag icke ser någon annan möjclig laglig Lomroll uppg hwad uti de föregående §§. aiigaende tiden stadgas.
Grefwe IV! örn er, -Vävlpk ^söran, föreslog, at der annat Rättesnöre ej finnes, den Resandes klocka matte bertil tjena.
HanS blxcel lence Grefwe kuulk yt, träde sig i likhet med Friherre vs Leer.
Grefwe IVlörner, 6sr! 6abriel, instämde Udet förut wäckra förflag, at pa de Gästgisware-gar» dar, der Wäggur ej finnas, den Resandes klocka matte tjena til rättesnöre.
Hans Lxcellence Herr Grefwen och LandtMarskalke» prnponeraUs bifall pa 29.
§. med det tillägg, at Gästgifware, om han ej agre wäggur, det 787 han likwäl vör sig förskaffa, ar skyldig at rätta sig efter den Resandes klocka.
Ja. zo, Zl, Z2, zz, Z4, z; och z6 §§. uplästes och b i fö klos.
Herr lVlunclc sk lkotsnlckölä.
Jag förklarar, ac jag för min del alldeles icke kan bifalla et kr<,j?Ä, som ar grundadt pa den felakkiga princips, ar H-mmanS ägaren äligg-r skyldighet at skjutsa, och icke pä den enda rälta principen: FriwilligtLontrsA eller Lnireprsniä, och anhaller ödmjukeligen, at detta matte i krorocoIlLl för min räkning intagas» Herr Lrjsrnecreut/., 6ust»k ^'reärie.
Jag har noga ashört Höglofliga Ooccinomie-UiskottetS xrojeQ, uran ar jag, som jag önskat, funnit desi upmäeksamhet wand pä en omständighet, hwaion, jag ödmjukeligen will Högloft.
Niddcrskapet och Adeli, erinra.
Oftast händer, at Gästgifware-gärdars fl ra mils läge ifrån de Hemman, som böra utgöra H flskjulS, gifwer Gästgifware,, rilfälle, at mot en ofra dryg betalning halla för desamma.
Derigenom sker mycket understes; antingen händer, at Gästgifware»! för winnings skull, eller ock den Resande af oeftertänksamhet, inskrilwa Hastar i orätta Lolumner, hwarige» nom icke allenast den Gästgisware-garden underlaggda Ikelsrven, utan »siven andre Resande komma at lida.
Jag önskar derföre och underställer ödmjukast Högloft.
Ridderskaper och Adel», om icke någon plikt mätte utsättas til hämmande af sa förfördelande, men lik» säkert kruräffande, händelser. 788 »' -> Friherre von I^ankingxb-iussn, erinrade ak uki Oeconomia-UlskottetS Betänkande innefattades et krojeH om skjuisningens ställande ra Lmreprensä, samt anhöll, «t Betänkandet malte blif-- wa »plast.
Flere instämde häruti och Betänkandet uplästeS.
Hvarefter, uppå gjord kro^vllkion af Hmskixrsstsncs Herr Grefwe» och Landt-Marskalkcn, bifölls st Oreonomie-UtskottetS Beränkande om Gästgifware, Ordningen skulle til Hans Maj:t i underdånighet öfwcrlemnaö, jamte krojeÄer samt de af Höglestigs Riddci skåpet och Adeln gjorda Anmärkningar och liiläggningar» - Sluteligen anmodade Herr Grefwe» och Landt-Marfalken Ridderffapet och Adeln, at i morgon klockan Nio föremiddagen som hastigast sammanträda, lil up, brytande af Herrar Tlckforerna; Wal-Listor. ^ Hsgloflige Ridderskapet och Adeln älskilldeö kloskan 2.
I» kiäsm krorocolli 6. §ilvsrsto!x>s. 789 BilaLvr til krstocoiiet för d. z. Junii.
Irankumt af prowcollet, hållet litt Riksens Häglof!
Ständers vscoaomis-UtskotL wrd Riksdagen i Norrköping ar 1800.
Den 29.
SSSS s s s 12. §. uplästes, hwarwid Isaac Larlsson frän Christianstads
Län inlemnade följande:
Aldraöd mjukaste lVlsmvri gI!
Uti den enligt Kongl. Majtts
Lllernadigste proposition i Högloft.
Oeconomis-Utstottet förewarande fräga, rörande en förbättrad Gastaifware-Ordning, har jag trott mig följande böra anföra, näml.
Först har jag ansett mig skyldig utreda uti hwad delar Sjutsningsbeswäret ar mest tryckande, och dernäst, hwad hjelpemedel deremot är at finna.
Afall flags
Sjutsningstunga torde hallstjutsen wara den mest tryckande; en längre tids erfarenhet har gifwit Lilrackeligt bewis derpä och andra Landers warsamhet at akta sig för en sa siem kräfta e nrot wälständ och Landsupkomst arv äfwcn nog ta lande stal til bewis öfwer detta onda.
Landets läge, .climat och beskaffenhet mä wara har eller ide södra Orterna, enda hjelpcmedlet är och blir lik wäl det, at afskaffa siira Landsplägor och utstaka »vedergällningen sadan för detta som annat arbete, at möda och kostnad blir betald.
Denna utwäg more sä mycket mera billig, som hwarken HallstjutsBonden är i någon allmän del lindrad för sin mä«- Za dagars färd, hinder och uppehåll, e-j heller In - och U landningar, som deraf draga nytta, ersätta nägot mera, hwgrken lil Stat eller hwar och en eirskilld, som de^as blir lidande.
Ketsrvs- och Gästgifvare-skjutsen ar äfwen af den bestassenhet, at jämna och täta hinder deraf upkomma för all skags göromål, en Landtman tilhör; det är nästan ingen dag eller timme i dygnet besse äro säkre för Skjutsbud; dyrlejde drängar, tunghällen redskap och kostvara dragare skola undergräfva ^andtnarnnens upkomst (det är allenast h,vad som hörer til Rikets förswar som synes böra följa Landtmanne'.-. såsom en skyldighet emot en ival as» p.chad ersättning) men ingen författning i öfrigt lär kunna uptänkas, som ålägger Landtmannen at beständigt hälla pä Landsvägen med sina hästar för all slags resande.
Ut iles har delta blifvit oirlervevallc, der de resande icke allenast fä erlägga sadan betalning, font gör inkomsten as Sjulsen til en Näringsgren utan mäste äfwen betala sör de magars underhäll som den resande nyttjar och likwäl bruka den foglighet at den skjutsande ej allenast sak köra sina hastar sjelf, utan äfwen äka med efter omständigheterna; hwad more da mera billigt, naturligt och rattwiji, an den sa kallade G.stgifware-stjutsen, antingen lika som med Markegängen förfares, ärligen utsattes til sit warde, om Allmogen skulle bestrida den, eller ock pa entreprsiiaä /^uÄion utropades, hwarwid de, som intereslera sig för de resande, äfwen hafva tilsälle at göra sina anbud, genom Hwilken utwag stjukslrgan kunde ju aldrig blifva hwarken för hög eller sör läg, häldst sselftve de Resande af Landets Jmvcnaare skulle ä den andra sidan jämnväl njuta frukt af de framsteg et fredadt och wäl stött Jordbruk kunde Ådagalägga.
Tung - hättna wägar och broar i detta Land moro likwäl fördelar, som den resande finge > il godo njua pa Landibrukc'6 bekostnad, hmilket ensamt icke förorsakase sä hufwndsakeligt hinder för Bon.dcn, men bagge sakerna sammanlaggda, bade wägrödning och stjutsningsbeswäret, gruitdlägger i alla tider beredelse til Landets undergång.
Pä detta sätt och under en sadan kmrrep>renaciSkjute-Jnrättning blefwo förmodeligen etsiwant sörbehäll iakttaget, at de skjutsande fingo fietstre köra sina hästar, dä den werkeliga olägenheten kunde undwikas, at fä dyrköpta och oinkörda H Pkreatur genast förderfwade och borrtjkämda pä sätt här i Swerige alltid och gemenligen tilgär.
Denna Bondens dyrbara egendom blir ofta sa memagen, den ena gängen efter den andra, at desi bestånd btirallt mer och mer wanstligt, til desi han mäste förbyta sin belägenhet frän Bonde lil Torpare och siuteligen til tiggare.
Defla graclationer och undergång förorsakas icke sällan af skjutsningar i en rio, dä inköpet af Hästkreaturen kostar mer an genom mänga ärs afkastning kan aterwinnas.
Den 31 December f. m. 301 på inhemska penningemarknaden, genom deras inlösen å vista, hvilket allt kunnat ske, om föreningarna haft kreditiv att anlita.
Vidare hade föreningarne icke då, som nu varit fallet, hehöft att ligga på stora räntelösa kapitaler.