Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskds den 24 och 27 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 22, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
216 Deu 31 Januari f. m.
Härvid förekom först:
Utsk:ts hemställan å sid. 2, ang:de förslagspriset år Kronans spanmål.
Bifölls. lista punkten, ordinarie räntan.
Utsk:ts förslag biföllos. 2:dra punkten, tionde-spanmål.
Utskrts hemslällan i afseende å en af Riksdagsfullmäktigen Samuel Johnsson väckt motion och Utsk:ts förslag till beräkning af den indelade tiondespanmålen biföllos.
Utsk:ts förslag till beräkning af den Kronan behållna tiondespanmålen.
Jag anhåller, att någon af Stats-Utsk:ts ledamöter ville lemna mig upplysning om, huru den Kronan behållna tiondespanmålen beräknas.
I den sednast föredragna punkten omtalas, att man minskat den indelade tiondespanmålen med 3,407,6 kubikfot.
Af detta belopp omförrnäles deri numera till Statsverket indragna lönen för landshöfdingen i Vester-Norrlands län, utgörande 2,672,0 kubikfot, vara upptagen i de 147,000 kubikfot, som utgöra den Kronan behålla tiondespanmålen, men deremot har denna spanmål icke blifvit ökad med de begge öfriga, likaledes till Statsverket indragna beloppen, nemi. behaglig tidsförläningsspanmål, som förut varit npplörd å Åttonde Hulvudtitelns anslag till kleresistaten, utgörande 322,7 kubikfot, och den spanmål, som förut varit upptagen å nämnde Hufvudtitels anslag för elementarläroverken och indelad till Luleå och Piteå läroverk.
Mig vill det synas, att lika så väl, som man ökar Kronans behållna spanmål med det första boloppet, bör man äfven öka den med de begge sednare, ty med samma belopp, sorn den indelade tiondespanmålen minskas, med samma belopp bör den Kronan behållna ökas.
Jag tror således det rätta vara, att beloppet af den behållna spanmålen, 147,000 kubikfot, bör ökas med de under litt. b. och c. i förra punkten omnämnda belopp; och anhåller jag om upplysning af någon af Stats-Utsk:ts ledamöter, hvarför så ej har skett.
Mig synes att Betänk:t i detta afseende lemnar tillräcklig upplysning.
Utsk:t har nemi., i enlighet med K.
M:ts förslag, beräknat den Kronan behållna tiondespanmålen till enahanda belopp, som den utgjorde år 1863, och jag kan icke inse, att någon oriktighet i detta afseende blifvit begången.
Jag yrkar bifall till den förev:de punkten.
Den 31 Januari f. m. 217 Gr.
Beräkningen af Statsverkets tillgångar är alltid i viss mån approximativ, men när man utesluter en tillgång, som man säger vara befintlig, synes det mig, att man rent al begår ett misstag.
Om det nu är sannt, att de belopp, som finnas upptagna under litt. a., b. och c. i den föreg:de punkten, äro till Statsverket indragne, så kan det icke bestridas, att de iitgöra en befintlig tillgång.
Nu bar Stats-Utsk:t minskat den indelade spanmålen med dessa belopp, oell då synes det mig klart, att när dessa belopp blifvit förvandlade till Kronan behållen spanmål, de äfven böra uti densamma inberäknas.
Jag anhåller således fortfarande, att det belopp, hvartill Kronans behållna spanmål är upptagen, eller 147,000 kubikfot, och hvaruti endast de under litt.
a. i föreg:de punkten omnämnda 2,672,6 kubikfot äro inberäknade, mätte ytterligare ökas med de under litt. b. och c. i den nämnda punkten omnämnda belopp.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag olörändradt och dels af Gr.
Mörner bifall till detsamma med den förändring, att den Kronan behållna tiondespanmålen beräknades lill 148,700 kubikfot i stället för 147,000 kubikfot samt det utförda beloppet i penningar elter 2 rdr kubikfoten i förhållande dertill förhöjdes.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förslag utan förändring, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på bifall till detsamma, med den af Gr.
Mörner föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts förslag olörändradt blifvit framställd och besvarad med mångå ja jemte åtskilliga nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu halva funnit ja öfvervägande.
3:dje punkten, tionde-spanmålslösen efter bestämda priser, 4:de punkten, arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter, 5:te punkten, silfvertionde, myntarelön och slagskatt, samt 6:te punkten, kopparräntan.
Utsk:ts förslag biföllos. 7:de punkten, tionde-tackjern.
Under förutsättning, att det beslut, R. o. Ad. i dag fattat ang:de tionde-tackjern, blifver R.
St:rs, är det klart, att den nu föredragna punkten icke kan bifallas; hvarför jag anhåller, att densamma mätte till Utsk:t återremitteras.
Då enligt min tanke det med afseende å tionde-tackjern fattade beslutet icke kan hafva något inflytande å beloppet af den nu ifrågav:de skatte-titeln, tror jag icke att en återremiss är af nöden, hvarför jag anhåller om bifall.
218 Den 31 Januari f. m.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Ufskits förslag i denna punkt och dels återremiss deraf; framställdes propos. på bifall till detsamma och besvarades med ja. 8:de punkten, svafvelbruks-tionde, 9:de punkten, mantalspenningarne, 10:de punkten, bötesmedlen, litte punkten, kavalleriregementenas häst-vakans spanmål, 12:te punkten, de ständiga rotevakans-afgifterna vid Skånska Infanteri-regementena, 13:de punkten, tillfälliga rotevakans-afgifter, 14:de punkten, vakans-afgifter af nyroterad jord, och 15:de punkten, rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland.
Utskds förslag i alla dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Ithde punkten, trosspassevolans-afgift.
Utsk:ts hemställan i ani. af en utaf Riksdagsfullmäktigen Lars Persson väckt motion.
Det beslut, hvari Utsk:t stannat i afseende å motionärens framställning, synes mig icke hafva blifvit af Utsk:t fullt motiveradt.
Att, såsom Utsk:t omnämner, frågan om trosspassevolans-afgiltens upphörande vid flera föregående riksdagar förevarit, utgör, i min tanke, ett bevis derpå, att den förtjenar behjertas, och nämnde omständighet ensam bör icke kunna verka ett afslag, om framställningen stöder sig på billigheten.
Rustnings- och roterings-skyldigheten innefattar åliggande för jordegaren att till fäderneslandets försvar hålla häst och karl.
Men att härtill ytterligare lägga anskaffandet af erforderlig tross och dennas framskaffande till mötesplatsen, synes mig vara att öfver höfvan utsträcka åliggandet.
Det har länge och ofta blifvit sagdt, att rustnings- och roteringsbesväret vore det kanske tyngsta onus på Svenska jorden.
Om vi vilja bibehålla indelningsverket, är det derföre af vigt att afskaffa sådana mindre olägenheter, som utan någon synnerlig uppoffring för staten kunna efterskänkas; eljest är fara värdt, att vi omsider komma derhän, att hela indelningsverket måste efterskänkas.
Redan vid riksdagen 1840—41 eftergafs mötespassevolansafgiften, som uppgick till den betydliga summan af nära 300,000 rdr rmt.
Den eftergift, som nu ifrågasattes, är, i jemförelse dermed, högst obetydlig och utgör icke ens tiondedelen af nämnda belopp.
St:r handlade i öfverensstämmelse med riktiga principer i förstnämnde fråga, måste R.
St:r bifalla motionärens framställning i afseende å tross-passevolansen; ty båda dessa frågor stödja sig på enahanda princip, att nemligen jordegaren skall underhålla endast häst och karl, men icke trossen.
I fordna tider var rustningsskyldigheten icke så tung som nu.
Fodret hade då föga värde; anspråken på hästars duglig - Deu 31 Januari f. m. 2111 het och utseende voro icke så stora som nu, då en vacker täflan mellan rusthållarne manar dem att söka öfverbjuda sina grannar i ett utmärkt fullgörande af rustningsskyldigheten.
Väl åtnjuta rusthållarne eftergift af egna räntor och hafva äfven flerastädes fått sig anslagna augments-räntor; men dessa förmåner motsvara dock långt ifrån kostnaderna för underhåll af häst och karl samt anskaffandet af ny häst hvart tionde år.
Jag tror derföre, att det vore skäl att behjerta rusthållarnes ställning, och sorn dessutom den ifrågasatta eftergiften är ganska obetydlig till sitt belopp samt vore en ren konseqvens af ett vid en föregående riksdag lättadt beslut, anhåller jag att R. o. Ad., för ernående af en sådan förändring, ville till Utsk:t återremittera Betänk:t i denna del.
Gr. Posse, Arvid: Stats-Utsk:t har icke, såsom Gr.
Sparre uppgifvit, afstyrkt motionen endast på den grund, att frågan vid föregående riksdagar utgjort föremål för R.
St:rs pröfning och då blifvit afslagen.
Detta är nemi. en omständighet, som Utsk:t endast i förbigående omnämnt.
De egentliga skälen, som föranledt Utslcts beslut, hafva varit: l:o att Utskit ansett tross-passevolans-afgiften, som sedan uråldriga tider åtföljt rustningsskyldigheten, böra fortfarande bibehållas, enär det icke vore principielt rätt att derifrån befria rusthållaren; 2:o att frågan gällde befrielse allenast för ett enda regemente, nemi.
Lifreg:tets husarkorps.
Då Stats-Utsk:t icke har motionsrätt och således icke eger att utsträcka omfattningen af ett väckt förslag, samt då det icke torde kunna vara skäl att medgifva befrielse i berörda hänseende endast åt ett kavallerireg:te, torde R. o.
Ad. finna att Utsk:t icke kunnat komma till annat resultat, än det i Betänka omförmälda; hvilket jag derföre hoppas af Höglofl.
Ståndet godkännes.
Jemte det jag i hufvudsak instämmer med den siste värde talaren, vill jag i afseende å Gr.
Sparres klagan öfver de bördor, som trycka rusthållarne, anmärka, att dessa bördor uppvägas af förmåner, i det att rusthållarne åtnjuta icke blott eftergift af egna räntor, utan ock flerastädes fått sig anvisade särskilda augmentsräntor, samt att, om kostnaderna för rustningen stigit, den förökade kostnaden torde kunna anses ersatt genom det förhöjda värde räntorna erhållit.
Sparre nämnde, att mötes-passevolans-afgiften blifvit efterskänkt.
Så är det; och för att fullständiga kännedomen om eftergifterna, vill jag nämna, att man äfven efterskänkt fouragerings-passevolans-afgiften.
Det torde derföre icke vara skäl att för det närvarande göra ytterligare eftergifter, aldra minst till förmån för endast ett enda reg:te, såsom motionären föreslagit, och jag yrkar derföre bifall till Utsk:ts hemställan.
220 Den 31 Januari f, ni.
Frågor om befrielse från rotering och dylika onera behandlas vanligen af sammansatt Stats- och Ekon.- Utsk.
Så hafva äfven nu de härom väckta motioner blifvit till nämnda sammansatta Utsk. remitterade; och är väl detta Utlåt, att i sinom tid förvänta, då ju saken kan tagas i öfvervägande.
Här åter är fråga allenast om en särskild del af Statsverkets inkomster, och derföre har den upptagits i det s. k.
InkomstBetänk:t; och jag får fästa uppmärksamheten på, att motionen icke har den omfattning, Gr.
Sparre velat tillägga densamma; ty fråga är väckt om lindring för rusthållarne vid ett enda reg:te, nemi.
Men att gifva ett enda reg:te den ifrågasatta förtnånen, vore uppenbarligen mannamån, hvarföre Utsk:t ansett sig icke kunna annat än afstyrka motionen.
Frih. Klinckowström, Rudolf: Gr.
Sparres anförande påminner starkt om ordspråket: »1’appétit vient en mangeant»; ty när man besinnar, att för icke länge sedan nära 300,000 rdr rmt blifvit efterskänkta åt rote- och rusthållarne, tyckes det vara väl mycket hegardt, att
Statsverket nu skulle göra ytterligare eftergifter.
Detta onus är numera icke tryckande.
Det var det på den tid, då det pålades af Garl XI, men är det icke nu; ty hvar och en, som tillhandlar sig ett hemman, som är underkastadt rustning eller rotering, är beredd på de utgifter, sorn deraf föranledas, och dessa omständigheter måste han taga i betraktande vid köpets afgörande.
Dessutom hafva rusthållarne icke blott fått räntan för hemmanet efterskänkt, utan derjemte fått augrnentsränta sig tillagd, och dessa förmåner uppgå, enligt hvad uträknadt och bevist blifvit, till fullt ut den kostnad, som af rustningen förorsakas.
Vid sådant förhållande, och då det vore högst obilligt att bevilja en lindring åt somliga på andra samhällsmedlemmars bekostnad, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Utskds hemställan.
Om man, såsom den siste värde talaren på förhand förklarar, motsätter sig hvarje lindring, då är det fullt konseqvent att motsätta sig äfven den nu föreslagna.
Jag har sagt, att då man, genom mötes-passevolans-afgiftens efterskänkande, antagit den princip, att rusthållaren icke borde deltaga i andra skyldigheter, än de, att underhålla häst och karl, då borde man vara konseqvent och icke vägra begäran om trosspassevolans-afgiftens efterskänkande.
Att rustningsbesväret icke skulle vara tryckande, var en uppgift, som icke ringa förvånat mig, ty i den befattning jag under flera år innehaft i ett län, der detta besvär är ganska allmänt, har jag kommit till den bestämda åsigt, att detta besvär är det tyngsta onus på Svenska jorden och att derföre
Den 31 Januari f. m. 221 Svenska folket i tid måste göra eftergifter; ty eljest ramlar hela indelningsverket.
Att, såsom Frih. Klinckowström sade, jordbrukaren icke borde få någon lindring, derföre att han köpt hemmanet med onera, är en åsigt, som redan blifvit vederlagd derigenom, att under tidernas lopp den ena bördan efter den andra lyftats från jorden.
Hvad det beträffar, att Stats-Utsk:t icke skulle haft rätt att gifva motionen en så vidsträckt tolkning, att densamma ansetts omfatta hela passevolans-afgiften, ber jag att få anmärka, att motionen, sådan den i Utsk:ts Betänk, relateras, icke lägger några hinder i vägen för Utsk:t, att på grund af densamma göra ett generelt tillstyrkande; ty motionären har talat om passevolans-afgiften i allmänhet och icke föreslagit dess afskaffande ensamt vid Lifreg:tets busarkorps.
Dessutom har Utslut, enligt praxis, icke funnit sig förhindradt att, om en motion vore tvetydig, gifva den en vidsträckt tolkning, om derigenom kunde beredas en lindring, som Utsk:t funne behöflig.
Man har sagt, att augmentsräntan skulle vara tillräcklig att underhålla häst och karl.
Detta bestrider jag, och jag tror, att hvar och en, som vet hvad det kostar att underhålla häst och karl samt att efter 10 års förlopp åter uppsätta en häst, lätt inser, att för detta ändamål de 100 å 200 rdr. hvartill aug mentsräntan uppgår, ingalunda äro tillräckliga.
Det är visserligen sannt, såsom här blifvit anmärkt, att man köpt hemmanet med åtföljande onera; men man bör också besinna, att anspråken på utrustningen år från år stigit och medfört förökade utgifter, och då synes mig nämnde argument icke stå sig, och jag tror icke heller att det af Svenska representationen kan godkännas.
Hr Lagerhjelm, Beinhold
Jag skulle icke hafva begärt ordet, om jag icke funne mig uppkallad af Gr.
Sparres flera gånger under diskussionen upprepade påstående, att man för principens skull borde bifalla motionen, samt att det besvär, som genom roteringen och rustningen hvilade på jorden, vore så särdeles tryckande.
Hvad särskildt beträffar rusthållen, är Gr.
Sparres påstående icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet; ty augments-räntorna äro i allmänhet ganska betydliga, och dessutom hafva vid Carl XI:s organisation af det indelta kavalleriet särskilda fördelar blifvit anslagna till rusthållsskyldighetens underlättande; och kunna rusthållarne egentligen anses som kronans arrendatorer, hvilka utgöra rustningen såsom ett slags arrende.
Vid Lifreg:tets busarkorps äro räntorna ganska tillräckliga och derjemte äro åt de flesta rusthållen hö och andra förmåner anslagna.
Mig synes, att innan man alltför mycket för på tungan de stora besvären, som rustning och rotering göra, bör man 222 Den 31 Januari f. m. noga se sig före, ty, om en genomgripande förändring beslötes i afseende å indelningsverket, hvartill hörer alla de praestationer, sorn till följd af detsamma utgå, innan man väl pröfvat hvad som bör sättas i stället, så kunde detta bli till fäderneslandets skada.
I afseende å uppgiften i motionen, att rustningen årligen kostade hvarje rusthåll 400 å 450 rdr, vill jag nämna, att det i allmänhet är svårt att beräkna penningevärdet af sådana utgifter, hvilka utgå in natura, samt att, om nämnda beräkning stödjer sig på förmenandet, att hästen skulle tjena endast i 10 år, densamma är oriktig, enär vid det indelta kavalleriet hästen, öfver hufvud taget, tjenar i 13, 14 å 15 år och vanligen får afsked först vid 19 å 20 års ålder.
Att rusthållarne sjelfva anse dessa onera icke vara särdeles betungande, bevisas bäst deraf, att bildandet af särskilda kassor, med solidariskt ansvar för rustningens utgörande, hafva rusthållarne alltid satt sig emot vid flere regiten.
Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid, men anser mig böra förklara, att jag anser, att man endast med största försigtighet bör yttra sig i afseende å dessa särdeles invecklade förhållanden, och om i en framtid en större förändring i dessa förhållanden skulle genomdrifvas, fruktar jag att så väl de rustande sjelfva, som hela nationen deraf skulle komma att lida.
Mycket är att härom vidare yttra; men jag inskränker mig att yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
I anledning af den siste värde talarens yttrande om kostnaden för ett rusthåll, vill jag nämna, att denna kostnad torde vara ganska lätt att beräkna.
I allmänhet betalar man nemi. vid de indelta reg:tena med förtjusning 150 rdr för att få en rote vakant.
Man läflar om lyckan att slippa sätta upp manskap, och vid hvarje tillfälle, då en sådan lycka kan någon beskäras, anmäla sig 20 å 30 kandidater.
Om nu således kostnaden för karlens uppsättande vid rusthållet äfven beräknas till 150 rdr, samt härtill lägges kostnaden för sadel, den dyra utrustningen, experimenterna med pistoler och dylikt, uppsättningen af häst, — hvilken sednare utgift den siste värde talaren ansett böra återkomma endast hvart 13:de år, men som, i anseende till olycksfall, öfver hufvud taget torde återkomma hvart 10:de år, — underhållet af hästen under den tid, då den icke är i tjenstgöring, och då man, det oaktadt, icke får begagna densamma; då torde man lätt finna, att 400 k 450 rdr icke äro för högt beräknade.
Jag vidblifver derföre mitt påstående, att rustningsskyldigheten är ett tryckande och för jordbrukaren ytterst vedervärdigt onus, samt att hvarje lindring, som deri kan göras, är i indelningsverkets intresse.
Och just derföre att jag älskar denna inrättning, anser jag att man bör rensa densamma från dessa små utväxter, som, pålagda vid en tid, då man icke räknade så noga, numera böra eftergifvas; Den 31 Januari f. m. 223 och har mötes-passevolans-afgiften rätteligen blifvit borttagen, då bör äfven den nu omhandlade afgiften afskaffas.
För att vederlägga påståendet, att Stats-Utsk:t icke kunnat åt motionen gifva en vidsträcktare tolkning, än som skett, ber jag att få uppläsa motionen.
Denna lyder sålunda: »Af alla inom vårt land skattejorden pålagda onera, är väl onekligen underhållet af de på hemman eller rusthåll indelta kavalleri-reg:tena de mest tryckande, enär, hvad kändt är, inom Lifreg:tets husarkorps skall hållas häst och karl med full rustning på hvarje helt hemman, ehvad det är stort eller litet, men då många rusthåll eller hemman befinnas bestå af endast 50 å (50 tunnlands areal, måste de således med stor möda och ofta nog till rusthållarnes undergång framsläpa denna tunga börda, hvilken årligen uppgår till cirka 400 å 450 rdr, hvarför någon lindring, om än den ringaste, vore önskvärd.
I anledning häraf vill jag härmedelst ödmjukligen anhålla och föreslå, att den s. k. tross-passevolansen, som är 4 rdr 75 öre för hvarje rusthåll per år, hädanefter ej måtte erläggas af rusthållarne.
1 dess ställe kan och bör densamma utan kännbar uppoffring utgå och erläggas af den under Kongl. Krigs-Collegii förvaltning stående s. k.
Tross-passevolans-kassan, hvilken befinnes vara i en ganska god ställning och hvilkens uppkomst har blifvit bildad dels genom statsbidrag och dels genom insättningar af rote- och rusthållare.» Häraf torde Hrrme finna, att Stats-Utslct alldeles oriktigt omformält denna motion, enär motionen tydligen visar, att motionären med sitt förslag afsett tross-passevolansen öfver hela riket, oaktadt han särskildt omnämnt det förhållande, att denna afgift vid ett reg:te utgjorde 4 rdr 75 öre.
Jag yrkar återremiss af ärendet till Utslct, på det att man måtte erhålla en riktig framställning af motionen.
Jag hade trott, att jag- icke vidare skulle behöft taga R. o. Ad:ns tid i anspråk; men då den siste värde talaren velat tolka motionen annorlunda än Utsk:t, anser jag mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att motionären föreslagit befrielse från tross-passevolans-afgiften endast i den händelse att den utginge med 4 rdr 75 öre, samt att, enligt hvad inom Utsk:t upplystes, detta inträffar allenast med Lifreg:tets husarkorps; hvadan R. o. Ad. torde finna både att Utskrt rätt uppfattat motionen samt att Utsk:t i afseende å densamma icke kunnat komma till annat resultat, än det Betänk:t förmäler.
Då samme värde talare vidare velat proklamera den sats, att, sedan R.
St:r efterskänkt en skattetitel, skulle R.
St:r vara skyldiga att, för konseqvensens skull, efterskänka äfven en annan, som vore likartad med den förra, ber jag att få erinra, att antagandet af en sådan sats snart nog skulle föra derhän, att alla skattetitlar måste efterskänkas.
Mötes-passevolans-afgiften har blifvit borttagen derföre att rusthållarne dertill ansetts berättigade; men som icke samma 224 Den 31 Januari f. m. förhållande kan visas i afseende å ifrågav:de afgift, torde den böra bibehållas.
Klinekowström:
Det beständiga talet om det tryckande i rustningsbesväret erinrar om den i vår Nordiska mvthologi förekommande berättelsen om Thors bockar, som hvarje afton slagtades, men följande morgon uppstodo igen, krya och stridsfärdiga.
Sparre har talat om olyckor, som kunde drabba rusthållarne, men har icke tagit i betraktande, att under de krig, våra Konungar utkämpat i Polen, Ryssland, Tyskland och Finland, rusthållarne drabbades af långt tyngre bördor, än som kan vara händelsen för närv:de, i det att'samma rusthåll gång efter annan fått uppsätta nya hästar och karlar.
Sparre talar om sin kärlek till indelningsverket, och dock tyckes det som om han sträfvade att bit för bit sönderslita detta värn för vår frihet.
Om hästar och utrustningar, såsom villigt medgifves, kosta betydligt mera nu än fordom, bör man å andra sidan äfven besinna, att jorden och dess produkter jemväl stigit i pris, så att bördan af rustningsbesväret icke är mera tryckande nu än för t. ex. 50 år sedan.
Jag fortsätter mitt yrkande om bifall till Utsk:ts hemställan.
Hvad först angår Gr.
Posses anförande, vill jag anmärka, att om äfven motionären omnämner den sillra, hvarmed tross-passevolans-afgiften utgår i det län, han har sig närmast bekant, nemi.
Nerike, säger han dock sedermera, att förslaget afser hela riket.
I afseende å augments-räntorna har jag i mina föreg:de anföranden glömt nämna, att dessa räntor i olika delar af landet utgöra högst olika belopp.
I Skåne t. ex. utgå de efter kronovärdi och, som detta är ganska lågt, nemi. endast 1 rdr 50 öre pr tunna, kan det icke af rusthållaren tages i betraktande.
Har man en gång såsom princip antagit, att underhållet af karlen vid mötena åligger Kronan, då bör man äfven göra den nu ifrågasatta eftergiften, och genom att nagga institutionen, gör man indelningsverket förhatligt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades starka ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Utsk:ts förslag till beräkning af tross-passevolans-afgiften.
17:de punkten, båtsmans-vakans-afgiften, 18:de punkten, kontrollstämpel-medlen, 19:de punkten, båk- och lots-medlen, 20:de punkten, Den 31 Januari f. m. 225 punkten observations-medel, 21:sta punkten extra medel och uppbörder samt 22:dra punkten intresse-medel.
Utsk:ts föreslagna beräkningar godkändes.
Utskrts bemställan å sid. 13, i fråga om den jemkning i inkomstberäkningen, som vid Riksstatens uppgörande kunde finnas nödig.
Utsk:ts slutliga yttrande ang:de de extra-ordinarie inkomsterna, totalbeloppet af samtliga stats-inkomsterna samt skillnaden dem emellan och de vid sista riksdagen beräknade.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 24 och 27 dennes på bordet lagda Utlåt.