Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrts den $5 dennes aflåtne, och denne dag ankomne Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af deras underdåniga svar å Kongl. Maj:ts urfder den i5 sisth Februarii meddeldte nådiga Skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet
KronPrinsens utnämnande, att i vissa fall föra Ordet i Regeringen, upplästes och remitterades till ExpeditionsUtskottet, för att vid uppsättandet af RiksdagsBeslutet iakttagas.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapetj och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 00 April 1823, S, D. Remitterades till p5o Den 3o April e. m.
Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet:
Herr Ribens, Carl Willielm, anförande, innefattande anmärkningar mot Utskottets i förmiddags Pleno återremitterade Betänkande N:o 66, rörande dels väckt fråga om rättighet att för de till Extra Rotering indeldte Soldat-nummer, anställa värfning inom Bevårings-åldern, dels yrkad tillåtelse får Rotehållare, att sjelfve besörja anskaffningen af beklädnad åt sina Solda-; ter.
S. D. Förodrogos å nyo och bifölloa följande från Allmänna Besvärs- och Oeconomie^ Utskottet inkomne samt den 25 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden:
Af den 5 dennes: N:o 46.
Rörande väckt fråga om bestämmande af rättigheten till upphåmtning å sjöstrånderne af Hafstång, N:o 47.
Angående väckt fråga om faslstal-j landet af en viss byggnads-ordning för Ståderne.
Af den 21 dennes: N:o 60.
I anledning af yrkad inskränkning uti rättigheten för Torpare att antaga Tjenstehjon.
I anledning af yrkad befrielse eller Ben 30 April e. m, , 6oit ersättning för transporter af undsättnings-span-? nemål. N.o 65.
Rörande yrkad skyldighet för privilegierade Heraman och lågenheter, att i all.- månna byggnaders uppförande och underhåll deltaga.
Rörande yrkad befrielse för Gottlands Hemmans-ågare att in natura aflemna SkatteTjåra m. m.
Lagerheim, ■; %' '■ v ■ ' _ .
Bilagor till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, vi d Lagtima Riksdagen i Sto ekholm, År 1823.
Tredje B an del i STOCKHOLM, Tryckt hos Olop 1 "
Bilaga till PleniProtocolIet för den i April, förmiddagen.
N:0 i#
Friherre Skjöldebrand, Pähr Erici Då Riksens Ständers Revisorer, i berättelsen öfver Kongl. Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, trodt sig äga anledning till den anmärkning emot mig, att under den tid, styrelsen öfver Nyköpings
Län varit mig anförtrodd, sex års tid förflutit, utan att någon åtgärd blifvit vidtagen, till indrifvande af en, MagazinsDirectionens återstående fordran af Skepparen Ståhl i Thorshälla, för en; igenom dess förvållande skadad Spannemålslast, till beloppet af 415 R:dr 36 sk.
Banco, torde det tillåtas mi^ upplysa att Revisorerne, i saknad af fullständige uppgifter, i så måtto gjordt ett misstag, att anmärkningen blifvit på orätt person tillämpad.
Förhållandet är att, år i8f4, eller året före mitt tillträde till Landshöfdingetjensten, från dåvarande MagazinsDirectionen, en begä - 4 Den i April. rån om handräckning, till utbekommande af dessa medel, lärer hafva till min företrädare ankommit; men vid mitt tillträde, och under den otroliga oreda, hvaruti LandsContoirets Handlingar och Diarier sig befunno, i anledning hvaraf, till en böljan, både LandsKamxcraren och Räntmästaren funno sig föranlåtne att begära afsked, och, efter sedermera upptäckte tillgrepp och deraf uppkommen Ba-j lance, ännu befinna sig i häckte förvarade, kunde det för mig icke vara kändt huruvida MsgazinsDirec.tionen, före min Tjenstetid, i-* norn Länet ägde någon ersättningsfordran.
Se-i dermera befinnes ifrån 1814 och intill 1821, MagazinsDirectionen icke hafva gifvit någon påminnelse, rörande denna dess fordran; men sedan, igenom en händelse den Presidenten; Friherre Fock sjelf lärer upplysa, då dess helsa tillåter honom att här infinna sig, jag den 25 Januarii 1821 erhöll uppdrag att indrifva dessa medelp har icke någon på mig beroende åtgärd blifvit försummad, och redan sistledit år!, hafva af dessa 415 R:dr 36 sk., 285 R-'dr blifvit till MagazinsDirectionen remitterade, och återstoden, 130 R:dr 36 sk., har varit beroende på de besvär, Skepparen Ståhl, j KongL Svea HofRätt anfört deröfver, att Magistraten för denna Summa tagit i mät hans fastighet.
Denna Riksens Ständers Revisorers anmärkning, torde således böra öfverflyttas, från mig på den det vederbör, hvarföre jag, hos Herr Grefven och LandtMarskalken 6amt Hög - c Ben 3 April. loflige Ridderskapet och Adeln vördsamt an-i håller att denna, af mig nu lemnade upplys-: ning, må få remitteras till StatsUtskottet. hvilket det tillkommer att granska de, af Revisorerne, mot MagazinsDirectionens förvaltning gjorde anmärkningar.
Bilagor till PleniProto collet för den 3 April.
Grefve Levenhaupt, Claes t
De anmärkningar en värd Ledamot till Protocollet d. 7 sistl.
Mars afgifvit emot Herr Haijs motion angående Privat Banks assosiationer, uti hvilket ämne jag äfven framställt en serskild motion, anser jag påkalla å min sida en förklaring nödvändig, då den rigtning Herr Silfverberg gifvit, desse anmärkningar, syftar, efter hvad jag kunnat fatta dem, att göra tvetydig nyttan af dylika Bankers formerande, och' visa sjelfva företaget som overkställbar!* Öfvertygad som jag Önskar vara, att en sådan slutsatts ej skulle kunna dragas, af nao - 6 Den 5 April, tionens innehåll, öfcverlemnar jag likväl till hvarje oväldig granskares bedömande, hvilken af oss, utgått från den rätta synpuncten, och anhåller att för några ögonblick få fästa uppmärksamheten, vid de skäl, på hvilka Herr Silfverberg grundar sitt bestridande.
Det yttras t ex., af Herr Silfverberg, ”att Discont eller Länebankinrättning, sorn grundar sin hufvudsakliga rörelse, på mottagandet af penningar till låg ränta, mot ovilkorlig återbetalningsskyldighet, vid anfordran, samt åter utlåning mot högre ränta, men på bestämda terminer, bär inom sig fröet till undergång hvartill ej mera behöfves, än ett för dess credit ofördelagtigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund.” Alle Bankers, eller Banquierers rörelse, hvilar först och främst på egna fonder, och beror sedan, utvidgningen af dylika affairer, på de insättningar, som till högre eller mindre belopp hos dem göras, i mon af tillgångar, och det förtroende, de vetat förskaffa sig bos allmänheten; för Capitalisten, och för låntagaren lär väl ingen kunna, på goda skäl bestrida nyttan häraf.
Huru verkställigheten, skulle kunna blifva af skadlig inflytelse, fattar jag således ej, när fria viljan endast,, och intet tvång, härmed finnes förknippadt.
Jag har i mitt anförande ansett, som ovilkorlig grund, för den första organisation, af FrivatBanken, insättningen i Riksens Ständers Bank af ett Interessenterne tillhörigt Capital stort 250,000 R.dr Banco; detta har Herr Silfverberg, all - Den 3 April.
V deles förbigått} och borde så mycket mindr® förglömmas, som det i bedömandet om Soli-; diteten, för operationerna, utgör hufvudgrunden, och Banken på detta betydliga capital, att börja med är till, utom någre tillfällige bidrag.
Denne Inrättning, med en egen ansenlig fond, bör derföre mera betragtas 60m utlåningsanstallt på korrtare terminer, till lättnad för liqviden, säljare och köpare emellan, än såsom den der sjelf behöfver biträden; jag 6er då ej huru rygten om obestånd och misscredit kunna uppkomma, der egentligen ing® skulder finnas att godtgöra, utan blott fordringar inkasseras vid förfallotiden.
Den synbara verkligheten på hvilken PrivatBanker, så organiserade, hvilar öppna utväg för den hvars förmögenhet består i Capitaler, att utan får-* håga för förluster, göra dera räntegifvande, och dqtta så mycket häldre, som hen kan dispo-t nera det hela, eller en del deraf, när han behagar, samt då återtagningen af sådane me-: del som på längre eller kortare tid, af PrivatBanken varit använde i allmänna rörelsen, med afseende å den i Riksens Ständers Bank stående stora summa, alltid för Banken disponible, ej kan i det hela influera på dess fortfarande utlåningar, så hoppas jag, att den värda anmärkaren, äfven sjelf skall finna, möjligheten af motionens verkställande.
I mitt förra Betänkande har jag anfört de orsaker hvarföre jag afstyrkt afl inblandning, med Riksens Ständers Bank, för Privatbanker, utöfver deras afskrifningsräknings be - Den 5 April, lopp. Herr Silfverberg anser deremot, det enda möjliga för dylika Bankers "bestånd vara, en lånerättighet i Riksens Ständers Bank, mot låg ränta, dock betänklig att tillstyrka; ett dy; likt förslag som fäster möjligheten af ett bestånd, på en betänklig grundläggning, innehåller ju en viss motsägelse och fast jag med Herr Silfverberg förenar mig i åsigt, att Private banker häraf skulle tillkomma, i vissa afseende», ganska betydliga fördelar, så får jag dock här erkänna, att jag i bedömandet utgått, från dan satts, att ju mera Privatbanken lemnäs åt sig sjelf, ju mera den inskräakes, inom eget område och egne tillgångar, ju mera fasthet finnes i inrättningen , och ju mindre behöfver man frugta för de följder i allmänt och enskildt afseende, som minnet af f. d.
FiliälDbconterna framvisar.
Dessas för långt utsträckta rättigheter, att assignera på Banken, utöfver verkeliga tillgångar, och i egenskap af iånebiträde, mot låg ränta, inne-, fattade det egentliga fröet till deras undergång;, af erfarenheten böra vi derföre akta oss, att åter börja med de redan misslyckade för-: göken, I min motion nämner jag att de tillfällige insättningar af penningar, sorn göras i Pri— vatBankerna, sker för dess räkning i VexelBanken, och ökar der den förra fonden.
Herr Silfverberg yttrar, att PrivatBanker borde till; erkännas den rätten, att å sådane insatte medel, få utgifva egne Credit-tecken.
Hvarje person, som i Vexslbanken insatt capitaler, Den o April, 9 har redan denna rättighet förut gifven; nemligen, att i form af Assignationer, draga på Sum-i mans någon ny auetorisation för PnvatBankerna behöfves således ej då dessa Assrgnationer äro Credit-tecken, så länge de gå man och matt emellan, utan att presenteras af innehafvaren till inlösen i otvifvelaktig! är ock, att ju mera den enskildta crediten stadgar sig, och sjelfva systemet, för sin utvidgning, fotas på det strängaste ansvar för missbruk, så skall detta i hög grad bidraga till alla näringars förkofran, S3mt befrämja, i samband, med klokt uttänkte finansiella förhållanden i allmänhet, lif och rörelse', i alla grenar af den allmänna hushållningen.
Den enskildt solida crediten, representerad af sådane Credit-tecken, hvilka tillkommit genom vahruslut, och innefattat något verkligt för dess utgifning, underkastade samma ansvar som vexlar; blifver, ett eget rörelsecapital, inom landet, hvilket, utan att i samma moa influera på myntvärdets försämrande, som en och annan millior sedlars utgifvnnde på Bankens gamla fond skulle göra, i fall behofvet en gång påkallar det, skall förekomma detta behof, och snarare bidraga till BancoSedlens förbättrande.
Så har jag trodt resultatet skulle blifva häraf.
„ Att afgöra om här finnas personer, med tillräcklige penningetillgångar, och- nog förtroende till hvarandras åtgärder, för att As»odera sig i danandet af en eller flera Privata Banker lemnar jag åt tiden att närmare be - IO Den 3 April. stämma enär den äskade Ligen och Författningarne medgifva deras uppkomst på solida grunder utan fara för utöfningen } den förmodan att disponible
Capitaler hos enskildte ej böra kunna saknas till befrämjandet af detta goda ändamål, tyckes i alla tall ej vara utan anledning, när man jemnför storleken af det i omlopp varande rörelsecapitalet, med den brist på penningar, som höres öfver allt.
Gifvet är då, att penningebristen mera härleder sig derifrån att en större del af numerairen, ej kan irtlemnas, i saknad af säkra händer att förtro den till; och bör hela nationen vinna dervid, den rikare och mindre bemedlade medborgaren bägge favoriseras, om det förlorade förtroendet återställes i sitt urgamla skick, samt Samhällslagarna, ålägga hvar och en, ett samvetsgrant uppfyllande af pligter och ingångne förbindelser; myntet återföres härigenom till sin bestämmelse som varumätare, upphör att vara en handelsvara fal för åcker, och uppdrifne olaglige intressen.
Der den enskildta crediten genom lagenliga föreskrifter, och ett tvunget iagttagande deraf, uppnått höjden af ett allmänt erkändt förtroende, finner man ofia penningen utbjudas, mot ringare vilkor än sjelfva L.gen tillåter.
För näringsidkaren, är detta af väsendtlig nytta, då räntorna ej uppäta den förtjenst han af ett sådant biträde kan draga; han sättes äfven härigenom i tillstånd, att alltid kunna vara precis återbetalare, och Capitalisten hvilken i synlig måtto, på ett sådant förhållande tyckes förlora, gör det likväl mindre då han på dagen kan -påräkna sina penningar och i Speculativ väg få ersättning, för hvad han tillfälligtvis, måst sakna.
Säkert är att hvarje omtänksam menniska häldre anförtror sin egendom, f ast eller lös, i säkra händer mot billig inkomst, än i osäkra mot en ölverdrifven afgift} dessa sednare försöken äro ock så stridande mot all samhällsordning, att de oftast, få vidkännas en sträng vedergällningsrätt, som på sin nästas undergång, vill bygga sin egen förkofran; en väl känd PrivatBanks association, blifver således välgörande och'nyttig för capitalister, för köpare, säljare och producenter, samt i denna egenskap, aldrig i saknad af tillgångar, att uppfylla sin bestämmelse) beskyddad och bevarad för förluster genom lagen.
Då Herr Silfverberg betviflar , att PrivatBankers tillvarelse kunna i någon mohn, bidraga till Jordbrukarnes fördel, då denna i desse Banker, ej kan mot Inteckningar eller Reverser erhålla penningar, så får jag som sjelf Jordbrukare upplysa, att Landtbruket, denna meder för alla andra näringar i samhället, aldrig kan bestå, genom utvidgade lånebiträden; det är arbete svett, och möda, mera än penningen som gör jorden fruktbar; Landtmannen behöfver långa omsättningstider, på de förlag, han utom sitt egit arbete, använder i sitt yrke, är deri olik de fleste andra och beror dess behållning, på så många tillstötande omständigheter, att han för att vara säker, ej vågar risquera allt för mycket hvaraf kommer, att inkomsten för honom af sin näring, alltid 12 Den 5 April. i proportion, blifver mindre.
Jordbrukaren är först välmående och behållen när han utan betydlige gravationer, äger den jord han gräfver och då dess flit, omtanka och besvär, af Försynen belönas 'med en ymnig afkastning, som förmohnligt för honom, kanafsättas; jag har således för Åkerbruket afsett nyttan af PrivatBanker, och den dermed förknippade en-’ skildte Creditens, bättre consoliderande, vara, att tillgångar derigenom öppna sig för spe1 eulationsandan, landets allster få en starkare, en jämnare afsättning och vanvärdet, i hvilket dessa ädla Årticlar nu fallit, förbättrar sig, . samt för framtiden förekommes.
De låga priser landmannen nti måste åtnöja sig med för sine effecter, jemförde med dyrheten på större delpn af hvad han oundvikeligen behöfver af andra vahror, dess efter ett högre egendoms^ värde, och en större inkomst calculerade Stats-; bidrag, påkalla begagnandet,* af alla möjlige upptänklige medel, att förbättra det förra, för att kunna utgöra det sednare-, den Svenska jorden är dessutom, redan graverad med Inteckningar, öfverstigande nära dubbla summan af llörelseCapitalet i landet, eller 56,567,42g R dr Banco, oberäknadt utländske gravatioper i främmande myntsorter, och silfver.
Man måste då efter min tanka snarare söka till att minska dessa gravationer, än att öka dem och kan åkerbruket blott hjelpas derigenom att ett mera afpassadt förhållande mellan utgiften och inkomsten, så enskildt som allmänt tagit, sätter Landtmannen i tillstånd att Jjtn 3 April, 13 småningom arbeta sig utur den gäld, han ärft, eli r förvärft.
Herr Silfverberg anser äfven PrivatBanker mindre beböflige af den orsak, att han bestämdt vet, det penningar för solida Låntagare ej saknas:
Förhållandet är likväl nu att landtmannen besittande Fastighet i jord, och 6O111 sådan ägare, till det minst förgängliga af allt, då han ej mot contant liqvid kan föryttra sina vahror, utan behöfver låna för att bestrida sina utgilter, oftast är i saknad af det bitrede han söker.
Dageligen hafva vi härpå bevis, och till styrka derföre, citeras den klagan, som vid denna Riksdag låtit höra sig i alla 4 Riksstånden, öfver penningebristen.
Jordägaren lärer då ej anses för solid låntagare, om förhållandet är sorn Herr Silfverberg säger, felet kan väl ej ligga i den säkerhet han har att erbjuda så vida denne ej redan är öfverintecknad, utan måste vara i författningarna och den långsamhet, med hvilken alla skulldfordringstnål på landet behandlas; det är för att afhjelpa detta, som jag äskat, ett annat sakernas skick, ej hvad sjelfva inteckningarne 1 egpndomar befräffar, utan i handel och vandel, och vågar blygsamt smickra mig , nied att mera hafva förtjent mina landsmäns välvilja härigenom, än om jag uppstått, för att motarbeta, ett i min öfvertygelse godt ändamål.
Ytterligare anser Herr Silfverberg, som »rättvis och skadlig den rättighet, för Privat - Den 5 April, Banker, att få de Assignationer som hos dem, af Privat man belänas, ställde under Vexelstadgan, att ovillkorligen på förfallodagen liqvideras.
Jag har aldrig åsyftat, att endast de assignationer som PrivatBanker öfvertaga, skulle fä Vexelnatur, utan bestämt yttrat att alle utgifvare, antagare, och öfverlåtare af på viss betalningstid, utställte anvisningar skulle underkastas samma ansvar, som Trasenter, Acceptanter och Endossenter af Vexlar, således intet särskildt monopoliutn, för PrivatBanker.
Om ett säkrare Credit-teckert utestäng ger ett osäkrare, lärer någon orättvisa deri ej ligga; likväl då den af mig äskade lagen, ingalunda kan influera på den fria viljan, att på sätt som beqvämast faller, uppgöra ömsesidiga liqvider, så finner jag ej hvarföre den yrkade vexelrätts-naturen på Assignation inom landet skulle blifva af menlig verkan, då erfarenheten i långliga tider visat, att det är 1748 års vexelstadga, som underhållit våre Handlandes Credit utomlands.
Crediten är för hvar och en lika behöflig inom som utom Riket, mera i förra fallet, åtminstone för de flesta innebyggare, än i det sednare: hvarföre då ej begagna samma Method, då man sedt dess välgörande verkan, och hvad vore vår bandel i s'ort utan dessa grunder för dess utöfning?
Det innebär motsägelse säger, Herr Silfverberg, att i en tid af allmän förlägenhet, villia yrka vexelrätt på accepterade invisningar såsom högst skadlig för alla minuthand- 1 lare och näringsidkare, hvilka utan betydlig förmögenhet, blott genom arbetsamhet, flit och Den 3 April. redlighet, kunna äga sin bergning med det hitJ tillsgällande/mera utsträckte Oeditsystémet.
Ett Creditsystéme sorn innefattar möjligheten för gäldenär att kunna på längre eller kortare tid, eludera uppfyllandet af sine ingångne förbindelser, som grundar betalningsskyldigheten på förfallodagen, att efter som de vahror man tagit på Credit af andra, hafva en mer eller mindre afsättning och utborgade åter till 3:dje man i råttan tid af dem blifva inhetalte, har ingen bestämdhet, blifver alltid vacklande, och af säkerligen mindre nytta för alla trafiquerande, än det som för bibehållandet af Crediten, ålägger precision, så hos den förste, som den siste ägaren till vahran.
Jag slutar här min vederläggning af de anmärkningar, som blifvit gjorde mot PrivarBanker.
För att vinna ett Riksgagneligt ändamål skall jag för min del, aldrig anse någon enskildt uppoffring för stor, och än mindre söka motarbeta detta genom svårigheters framkastande, hvilka endast hvila på supositioner och 9om sådane, ej kunna förtjena synnerligt afseende.
Framledne Presidenten Edelcranfz’s betänkande i ungefär samma sak, åberopar jag som ett factum till stöd för mine «nkle framställningar, och är öfvertygad att denne sakkunnige mans omdöme förtjenar att blifva en ledtråd vid reglerandet, af ett af behofvet påkalladt, bättre ordnadt Credit<;ystéme, än det vi äga.
Ridderskapet och Adeln, om tillgift för de stunder jag af dess dyrbara tid iG Den 5 April.'' upptagit; öfvertygelsen om nyttan af den sak jag försvarar, skall blifva- min ursäkt, och' effecten, i fall verkställigheten af min motion blifver bifallen, skall än ytterligare öfvertyga att jag ej famlat efter omöjligheter.
Jag anhåller att dessa mina tankar måtte få till behörigt Utskott fä åtfölja Herr Silfverberg® mot ämnet framställde .anmärkningar» N:o 2.
Herr Hanmar [kjöld, Lorenzo:
Min oförgripeliga åsigt är, att vid ett Universitet ärt) inga andre Examina, hvarken passande eller behörige än en ytterst noggrann och sträng Studentexamen och de fyra DoctoralExamina.
Om dessa Examina med tillbörlig stränghet och rättvisa verkställas; örn sedermera de
Magistergraden högst olämpligt tillagde 3 tjens steåren tillika med det på en gång ömkeliga och löjliga, i intet afseende gagnande eller bevisande gradual
Disputcandet på latin afskaffas, samt alla Etnbets Examina, vid Universiteterna försvinna, men deremot de från Universifeterne kommande ynglingar förses med Betyg att de viss tid flitigt afhört Professorernes inom en viss Facultet föreläsningar,' och vid den tid de till ordinarier vid något Embets - Den 5 April. *7. Embetsverk, skola anställas, underkastas en sträng Examen i allt hvad det practiska af verkets befattning tillkommer, då helst ingen säker praciisk kännedom är möjlig utan en föregående grundlig theoretisk, är jag fullt viss derom, att Universiteterne icke blott skola allmänt erkännas uppfyllande sin pligt mot e befordran af det högre lärda vetandet, utan äfven befinnas af ett högst vigtigt inflytande på Embetsmannautbildningen.
Det är nemligen axiomatiskt, att ju bättre en sak uppfyller sitt hufvudföremål, ju bättre befordrar den äfven alla dermed förenade bisyften.
Detta tillägg till hvad jag den 7
Mars eftermiddagen tillfälligtvis kommit att yttra, anhåller jag, måtte detta mitt yttrande samt den detsamma föranledande motion till vederbörligt Utskott få åtfölja. t » N:0 3.'
Under den 31 i denna månad hai Höglofl.
Ridderskapet och Adeln behagat till Riddar-! husUtskottets utlåtande remittera ett af Grefve Frölich, David, ingifvit memorial, hvari föreslås, att i stället för det
Bänkarne till höger och vänster Om LandMarskalksBordet samt 6tora gången i Riddarhussalen, beteknas med Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. III Baad{ 3 Den 5 April. olika nummer, si att främsta Bänken till hoger kallas/öV/?a och den till venster andra, båda dessa Bänkar och de bakom dem och längre borrt varande, måtte hädanefter i samma förhållande betecknas med För Jin Bankarnr,, Andra Bcinkarne, o. s. v., men sorn RiddarhusUtskottet för sin del, hvarken kunnat inse att den nuvarande Bänkindelningen är, såsom Grefve Frölich förment, en uppenbar felaktighet, ejler finna i hvad mån den af honom föreslagne förändring af samma indelning, skulle äga företräde framför deri nu bestående, alltså och då olägenheter af berörde förändring synas kunna tilläfventyrs uppkomma, hvilka nr d den nuvarande indelningen icke inträffa; anser Utskottet sig sakna ali anledning att å ifrågavarande! motion tillstyrka bifall; hvilket dock Höglofl.
, Stockholm den 26 Mars 1853, * På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. Spens. N. Snoilsky.