Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 38, ang:de regleringen af utgifterna under riks-statens första hufvudtitel, skulle anstå, intilldess nämnde Utsk. inkommit med Utlåt. ang:de den Nåd.
Propos. om förhöjning i II.
M. Konungens holhålinings-anslag, som K.
M. enligt den nyssupplästa skrifvelsen ämnade till R.
St:r afgifva, samt att dessa båda Utlåtrn sedermera skulle i ett sammanhang till pröfning och afgörande företagas.
Föredrogos ånyo och biföllos Bevilln.-Utskits d. 21 och 24 dennes bordlagde Betänkm: N:o 4, ang:de kurhus-afgiften; och N:o 5, i ani. af väckt motion om upphäfvande af bevillningen för hundar.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 21 och 24 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 40. i ani. af vackt motion (N:o 155) om rättelse i gällande föreskrifter beträffande ersättning åt liikare-korpsens medlemmar efter res-reglemente och för inqvartering.
Utskrts första tillstyrkan.
Den 28 Januari. 237 Gr. Mörner, Carl Göran:
Det är val med militära tjenstemän i motsvarande grader som nu ifrågav:de läkare böra jemföras; eljest torde äfven denna omständighet komma att föranleda tvist.
Jag tror således, att Utsk:ts förslag är något ofullständigt och behöfver för rättelses vinnande i antydda hänseendet återförvisas.
För min del kan jag icke se någon otydlighet i Utskits förslag.
När resereglemente! utgafs, hade militär-läkarne redan en viss, af K.
M. stadfästad rang; efter denna erhöllo de dagtraktamente och skjutsersättning; de civile läkarne sattes i samma kategori, som de forre; sednare har en nödig förhöjning i läkarnes rang egt rum, utan att rese-reglementets bestämmelser derefter rättats.
En regementsläkare med regementsofficers rang erhåller således fortfarande blott kaptens traktamente o. s. v.
Det är denna orättvisa Utsk:t föreslår att rätta.
Saken är lika tydlig som billig, och anhåller jag att R. o. Ad. ville densamma bifalla.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dertill svarades åtskilliga ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- ooh Ekon.-Utsk:ts d. 21 och 24 dennes bordiagde Belänk.
N:o 41, i ani. af väckt motion (N:o 106) om upprättande af normalritningar, att tjena till ledning och efterrättelse vid folkskolors nppbyggande.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 21 och 24 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 42, i ani. af vackt motion (N:o 156) om indragning af sjötullen vid Blockhusudden.
Hr Fåhraeus, Joh. Fredr.:
Den skyldighet till anläggning vid Blockhusudds tullstation, hvarom bär är fråga, leder sitt ursprung från en allmän grundsatts, som af ålder i våra seglationsförlättningar gjort sig gällande, att ingen, utan ansvar, må segla eller ro tullen förbi.
För visitationsskyldighet vid Blockhusudden äro likväl, på derom hos K.
M. af vedertcde gjorda särskilda ansökningar, 2:ne undantag vid inrikes fart redan medgifne, nemi. år 1829 för däckade fartyg, och år 1840 äfven för odäckade af minst 15 lästers drägt, som vid insegling passerat inloppstullkammare och der undergått visitationsbehandling.
Anläggningsskyldigheten 238 Den 28 Januari. har, efter den tiden, således endast gällt smärre odäckade farkoster, sorn, på inrikes fart, från saltsjösidan anländt till hufvudstaden.
Skälet hvarföre
General-tullstyrelsen icke vågat utsträcka undantags-tillstyrkandet äfven till dem, visar sig i reciten af Utsk:ts nu föredragna Betänk., och består deri, att dylika farkoster, »hvilka till stort antal från skärgårdssidan anlända samt vanligen verkställa lossning vid enskilde personers sjogårdar och bryggor, genom befrielse från skyldigheten att vid tullen anlägga, skulle kunna undgå all uppsigt från tullbevakningens sida, äfven då de möjligen annorlunda än i laga farled inseglat till skärgården, eller der intagit upplagdt smuglingsgods.» Utsk:t har dock föreslagit, att åtgärd må vidtagas, för att den ännu återstående anläggningsskyidigheten må alldeles upphöra, — en frihet, hvars beviljande, efter mitt omdöme, bör bero på en noggrann pröfning, huruvida benägenheten till tu11 - författnings-öfverträdelser i denna del af riket må, till följd af förändrad tull-lagstiftning, anses nu mera hafva så aftagit, att man utan synnerligt äventyr kan utbyta den positiva visitationsrätten emot en negativ, åstadkommen genom pratrullerande sjöoch landbevakning.
Jag hembär min tacksamhet till de två ärade ledamöter af Utslct, som i detta hänseende genom afgifven reservation anmält sina betänkligheter.
Hvar och en, som å detta fäster afseende, lärer finna, att R.
St:r göra bäst uti att icke besvära K.
M. med und. framställning i ämnet.
Jag ber för öfrigt det Högiofl.
Ståndet vara förvissadt derom, att tullverkets styrelse, äfven utan yttre påtryckning, låter sig vara angeläget att åt den lagliga handels- och sjöfarts-rörelsen bereda all den lättnad och beqvämlighet, som omständigheterne kunna finnas medgifva.
Och då, vid sådant förhållande, den föreslagna und. skrifvelsen jemväl synes mig obehöflig, anhåller jag vördsamt om propos. på afslag å Utsk:ts tillstyrkande i förra punkten af Betänkit.
Det förefaller mig som, med fullt erkännande af den omsorg, hvarmed Generaltullstyrelsen sökt borttaga onödiga hinder för kommunikationerna, det dock icke vore ur vägen, om R.
St:r påpekade, att ännu ett dylikt onödigt hinder qvarstår, i sjötullen vid Blockhusudden.
Alla små odäckade fartyg skola der lägga till; för att förekomma smuggling, säger man.
General-tulldirektören har sjelf erkänt, att något beslag aldrig der blifvit gjordt; detta torde väl vara det bästa beviset att hela saken tjenar till ingenting; hvarföre då tvinga skärgådsbåtarne att vid Blockhusudden undergå en onödig och tidsödande visitation?
Vill man lurendreja på en höskuta, lägger man väl det misstänkta godset så långt ner i höet, att det icke kan upptäckas, eller rättare, den som vill lurendreja, lärer väl icke vara så dum, att lägga till vid tullstation, då tusende andra ypperliga, men obevakade landningsställen finnas i närheten.
Oloflig varuinförsel kan aldrig i Stockholms omgifning förhindras genom fasta tullplatser.
Det Den 28 Januari. 239 är den rörliga bevakningen, som skall förekomma dylikt.
Då Blockhustullen således efter min förmenieg blott är ett onödigt binder för sjöfarten, bör den borttagas, och får jag fördenskull yrka bifall till Utslots Betänk.
Cederström, Rudolf: Redan har ett annat Riksstånd förkastat ifrågav:de Betänk., och det är också det beslut, hrarom jag anhåller att R. o. Ad. behagade sig förena.
Björnstjerna har visserligen sagt, att bevakningen vid Blockhustullen icke vore af någon nödvändighet, emedan aldrig något beslag der blifvit gjordt.
Men just det, att en bevakning finnes vid denna stationsort, är det väl, som föranledt att beslag icke gjorts.
Jag anser ganska tänkbart, att en mängd smärre båtar, som försett sig med misstänkt gods från något större upplag i närheten, så kunde vilseleda och sysselsätta den rörliga tullbevakningen, alt under tiden andra båtar hunne att smyga sig förbi, och jag tror väl icke att det är skäl att uppmuntra dy lika demoraliserande lagbrytares verksamhet.
Björnstjerna har visserligen antydt, att han önskar, det en rörlig tullbevakning skall hafva sin station vid Blockhusudden.
Men en sådan inskränkning torde Gr:n medgifva icke vara i Utsk:ts ordalag på tydligt sätt utsagd.
Ty Utsk:t yttrar nemi., att Utsk:t, »utan att ingå i bedömande deraf, huruvida sjelfva tullstationen vid Blockhusudden kan eller bör indragas, inskränker sig till att hemställa, det R.
St:r måtte i und. skrifvelse till K.
M. anhålla, att den ännu för mindre fartyg och båtar qvarstående skyldigheten att vid insegling till Stockholm anlägga Blockhusuddstullen, må upphöra.»
På ett sådant sätt yttrar man sig väl icke, om man önskar att en sak skall bibehållas.
Afven jag tror det vara mindre tjenligt, att R.
St:r, i ett eller annat hänseende, som mera tillhör den administrativa myndigheten, besvära K.
M. med anhållan om vidtagande af sådana åtgärder, som tillböra särskilda anktoriteter.
Hvarföre hafva icke alltsedan 1840 några klagomål inkommit till Generaltullstyrelsen i och för i fråga v:de stadgande?
Det har icke skett förr än nu, men till R.
St:r, icke General-tullstyrelsen; motionen är väckt af en ledamot utaf Bonde-St.
Han anför hufvudsakligen två skäl för sitt förslag, nemi. dels att det skulle vara vådligt för de smärre båtarne att lägga till vid bryggan; men jag hemställer till R. o. Ad:s upplysta omdöme, hvilken våda, som är större, antingen den att lägga till vid denna brygga, eller att i mörkret vara underkastad visitation på öppna sjön af en rörlig tullbevakning.
Det andra skälet för motionärens förslag är, att han vill bereda besparing för det allmänna, ehuru han tillstyrker att nuv:de tullinspektören må vid innehalvande löneförmåner bibehållas.
Han har dock icke tagit i beräkning att personalen utgöres af flere än inspektoren, och i detta afseende har åtminstone Utsk:l afstyrkt motionen.
Då Utsk:t icke tillstyrkt stationens fullständiga indragning, utan anser att en rörlig tullbevakning dit bör förläggas, så hem - 240 Den 28 Januari. ställer jag. om icke deruti ligger, att en ökad bevaknings-personal skall antagas, och om så är, måtte väl derigenom också en ökad utgift tillskyndas tullverket.
Jag anser således förslaget lika formvidrigt som olämpligt, och hemställer, att R. o. Ad. måtte afslå detsamma.
Cederström har förehållit Utsk:t, att det icke yttrat hvilken slags bevakning vore den ändamålsenligaste.
För min del tycker jag, att Utsk:t temligen tydligt uttalat sin mening, då det säger, att uppsigten bäst utöfvas af en rörlig bevakning.
Vidare säger Hr Frihm, att om anläggnings-tvånget borttoges, skulle derigenom smuggelfartyg lätt kunna inkomma, då det icke vore möjligt för den rörliga bevakningen att, när en mängd båtar på en gång anlände, hindra en eller annan att oantastad passera.
Men hvad hindrar att icke äfven nu så kan ske?
Der finnas, mig veterligen, inga kanoner vid Blockhustullen, med rätt att skjuta de båtar i sank, som söka att smyga sig förbi.
Efter min förmening är hvarje, om än obetydligt, försök att underlätta rörelsen nyttigt, således äfven detta förslag.
Skulle åter, till följe häraf, den rörliga bevakningen behöfva ökas, är detta ingalunda farligt.
Man har ännu aldrig hört att en tillräcklig bevakning på ett lämpligt ställe icke betalt sig bra.
Jag betviflar deremot att något dylikt kan sägas om den nuvarande bevakningen vid Blockhusuddstullen, den der ännu aldrig gjort elt enda beslag.
Gr. Posse, Knut: Utsk:t har i detta Betänk, föreslagit befrielse från en uråldrig skyldighet, ett uråldrigt bruk.
Tid efter annan hafva klagomål från allmogen låtit förspörja sig rörande denna sak, och tid efter annan hafva också eftergifter skett.
Af de upplysningar, som här blifvit meddelade af chefen för tullstyrelsen, visar sig emedlertid att styrelsen icke anser att indragning af ifrågavarande station bör ega rum.
Cederström har sagt, att det icke vore förenadt med någon större våda för båtar att lägga till vid Blocklmsuddsbryggan, än att på öppna sjön prejas af en bevakningsbåt.
Jag ber i anledning häraf att fä nämna, att när det blåser bårdt från Wärtan, så är det icke allenast förenadt med svårigheter, utan ock ganska farligt för en skuta med två mans besättning att lägga till vid denna brygga, helst som bryggan lärer vara i bristfälligt skick.
Motionären har sjelf uppgifvit, att olyckshändelser der timat.
Jag anser, att någon verklig visitering icke kan ske med en rörlig bevakning, men jag föreställar mig, att denna kan vara dels rörlig, dels strandbevakning, så att alla båtar, som någorstädes lägga till, kunna undergå visitation, så framt sådan ej redan blifvit anställd.
Hufvudsaken är dock att trafiken icke hämmas, och på detta skäl, hvartill kunde läggas ännu flere, tillstyrker jag bifall.
Den 28 Januari. 241 Gr.
Mörner, Garl Göran:
Det har blifvit sagdt, att skyldigheten att lägga till vid Blockhusudds-tullen icke utgjorde någon garanti för att icke smuggling kunde ega runi, lika som alt något beslag der icke blifvit gjordt.
Enligt min uppfattning är ett sådant sätt att resonnera detsamma sorn att säga, det en lag skulle vara obehöflig derföre att den icke öfverträdes.
Det är ju det bästa beviset för att lagen rätt handhafves och att anläggningen vid bryggan vid Blockhus-udden gjort åsyftad verkan, att något beslag icke derstädes på sednare tider ifrågakomma
Att man emellertid äfven vid förbifarten af nämnda ställe sökt begagna sig af utvägen att smuggla, torde de Hrr, som icke äro alltför unga, erinra sig af en händelse, som inträffade med en grosshandlare bär ifrån staden, hvilken vid en kappsegling befanns i sin båt hemföra ett ganska betydligt parti smuggelgods.
Vidare bar man påstått, att skyldigheten att lägga till vid bryggan skall ganska ledigt kunna eluderas; men de Hrr, som påstått detta, tyckas hafva glömt, att den, sorn seglar förbi utan tillstånd, underkastar sig ett ganska betydligt ansvar.
Den lindring, som således genom befrielsen från skyldigheten skulle uppstå, blefve ganska väsendtlig.
Afven bar man sagt, att det skulle vara förenadt med mycken våda att lägga till, och detta har blifvit vitsordadt af en talare, som sjelf är sjöman.
Häremot får jag anföra, att det icke, så vidt jag vet, omtalats att någon olycka lill följd deraf inträffat.
Detta torde således vara ett bevis uppå antingen att vårt sjöfolk är mycket skickligt, eller också att faran icke är särdeles stor.
Jag tror för min del det vara i hög grad olämpligt, alt representationen tager sig för att ingå till K.
M. med begäran om ändring i lokala inrättningar.
Derutinnan bar pluraliteten af B.
St:r icke den sakkännedom, som för frågans bedömande är af nöden.
Begäret hos enskilda personer att drifva fram sina särskilda meningar, under förhoppning, att saken icke är så noga känd, anser jag böra stäfjas.
Frågan kan i behörig ordning anhängiggöras hos vederbörande embetsmyndighet.
Då utredes den och misstag upplysas, så att man kan hoppas komma till ett riktigt och nyttigt resultat.
Jag förenar mig med de Hrr, som yrkat afslag.
Hr Hallenborg, Bolivar Magnus:
Då denna fråga förekom till behandling på den afdelning inom Ekon.-Utsk:t, jag har äran tillhöra, beslöts att inhemta upplysning från GeneralTullstyrelsen.
Det utlåtande, som derifrån afgafs, föranledde mig att yrka den nuvarande anläggnings-skyldighetens bibehållande.
Björnstjerna har sagt, att något beslag vid denna tullstation aldrig blifvit gjordt.
Det är just detta, som ger mig anledning att fortfara i nämnda yrkande, emedan det tyckes bevisa att stadgandet afskriickt från lurendrejeri.
Då emellerH.
II. 16 242 Den 28 Januari. tid en sak är af så ringa värde som denna, bör General-Tullstyrelsen ega rättighet att bestämma, huruvida tullen bör bibehållas eller ej. R.
St:r torde således icke böra besvära Iv.
M. med denna sak, hvarföre jag yrkar afslag.
ITr von Mentzer, Carl Fredrik: Huruvida Blockhusudds-tulien kan anses behöflig eller icke. derom vill jag icke inlåta mig i något bedömande.
Men deremot tror jag, att det är högst olämpligt, att It.
St:r reglementera i en sak, sådan som denna.
Det, är ju General-Tullstyrelsens skyldighet, att sjelf tillse att icke smuggling eger rum, och då är det väl oriktigt att binda händerna på denna styrelse, genom att bestämma hvar bevakning bör finnas eller icke finnas.
Jag anser således att man bör alslå Betänk:t och öfverlåta åt GeneralTullstyrelsen att i denna sak få handla såsom hon anser nödigt.
Jag (örenar mig således med Hr Fåhraeus och anhåller om afslag.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende å Utsk:ts uti första punkten af förev:de Betänk, gjorda hemställan, hade yrkats dels bifall dertill och dels afslag derå, samt att, hvad beträffade Utslcts sednare hemställan, något yrkande derom ej afgifvits; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till Utskrts hemställan i Betänk:ts första punkt, hvartill svarades många ja oell nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan, då svaren utföllo med många och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Posse begärde votering.
Upplästes och godkändes följande förslag till voter:s-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts uti första punkten af Betänkit N:o 42 gjorda hemställan i fråga om upphörande af skyldigheten för mindre fartyg och båtar att vid insegling till Stockholm anlägga Blockhusudds-tullen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. i fråga v:de hemställan.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 63.
Utslcts sednare hemställan blef härefter, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallen.
Den 28 Januari. 243 Föredrogs ånyo Allra. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 21 och 24 dennes på bordet Iagde Betänk.
N:o 43, i ani. af väckt motion (N:o 424), ang:de meddelande af föreskrifter i afseende på sättet för postdiligensers förskaffande.
Hr von Möller, Peter:
Det åsyftade ändamålet med inrättande af postdiligenser var att göra ett försök med skjutsnings-besvärets ordnande.
Jag anser dock detta ändamål icke vunnet.
General-Poststyrelsens åtgärder i berörde hänseende hafva varit, att den velat medgifva och sökt uppmuntra alt diligensbefordringen ställdes på entreprenand.
På några ställen har detta lyckats, men icke inom den provins, der jag bor.
Orsaken hvarföre entreprenad icke kunnat der åstadkommas har varit den, att man icke ansett det vara en entreprenad, då på förhand ett visst maximi-tillskott af General-Poststyrelsen dervid blifvit bestämdt.
Hvad som för öfrigt föranledt motionärens framställning har varit att General-Poststyrelsen äfven fastställt hastigheten till likhet med den för snällposterna bestämda.
Klagomål hafva häröfver inkommit från södra Sverige, hvilka haft till påföljd K. M:s Nåd.
Bref den 31 Januari 1862, hvarigenom Poststyrelsen förständigats att, då för diligens-befordringen anlitades gästgifveri-, håll- eller reserv-skjuts, skulle, i afseende på utgörandet af densamma, tillämpas de för befordran af resande i allmänhet gällande författningar, samt postverket följaktligen icke ega att för postdiligenserna påkalla hastigare befordran än en mil på 1^ timma, men deremot de skjutsande också icke uppbära annan ersättning än vanlig skjutslega.
Detta har styrelsen icke iakttagit, och jag har derpå bevis i min hand.
I den tidtabell, som i afseende på postbefordring från Göteborg till Helsingborg blifvit utfärdad, är nemligen förhållandet sålunda, att då man der frånräknar den tid, som åtgår på postkontoren, blir hastigheten för hvarje mil 1 t. 20 min., i stället för 1 t. 30 min., deruti inbegripen för- och afspänningstiden.
En annan omständighet, som äfvenledes utgjort föremål för klagan, är hästarnes antal.
Diligensen, vägande omkring 20 centner, är förspänd med 3 hästar, och 5 personer äro berättigade att åka deruti, hvardera med 30 till 60 skålp:s reseefTekter.
Diligensen kommer således att med gods och passagerare väga 32 centner, oberäknadt bref, tidningar och paketer.
Endast när man kunnat bevisa postiljoner att lasten varit för stor, har han medgifvit en större förspänning.
Jag tror icke, att det varit lämpligt att öfverlåta detta bestämmande åt postiljoner emedan missbruk ganska lätt kunna derigenom ega rum.
Ekon.-Utsk:t har föreslagit, alt, till tvisters förekommande, K. M. Beflude skulle ega att, på sätt Utsk:ts Betänk, närmare föreskrifver, bestämma hästantalet.
Jag tror detta förslag vara ganska välbetänkt, men jag anser icke attUtsk:t derigenom uttryckt, hvad R.
St:r synas hafva åsyftat, då de vid sista riks - 244 Den 28 Januari. dagen anslogo 70,000 rdr till anställande af försök med postdiligenser i och för skjutsningsbesvärets lyftande från jordbruket.
Detta anslag skulle nemligen användas till förhöjning af postskjutslegan, för att dymedelst kunna åstadkomma en verklig entreprenad för postdiligensernas befordrande.
Detta öfverensstämmer äfven med hvad kommitterade för skjutsningsbesvärets ordnande uti sitt utlåtande föreslagit.
Jag vågar derföre anhålla om återremiss af Betänk:t, dervid uttryckande den önskan, att Ekon.-Utsk:t tager i öfvervägande hvad jag nu haft äran yttra, så att hädanefter postdiligenserna må befordras medelst entreprenad, och icke med håll- eller reserv-skjuts.
Hr von Möller, som medgifvit åtskilliga förtjenstér i det afgifna Betänk:t, har dock yrkat återremiss, hufvudsakligen på den grund, att Utsk:t borde uttrycka den åsigt att entreprenad alltid skall ega rum, utan att någon maximi-afgift dervid behöfver fastställas.
Jag deremot tror, att detta Hr von Möllers förslag är rätta sättet att förstöra den vackra postdiligens-inrättningen.
Om ingen maximi-summa vore bestämd, skulle skjutslaget säkerligen komma öfverens att uppdrifva entreprenaden till det orimliga, då deremot under nuv:de förhållanden billiga entreprenader på de flesta ställen redan kommit tillstånd, till och med i de län, t. ex. Krobergs, hvarifrån de största klagomålen emot diligenserne försports.
Utsk:t har icke föreslagit något bestämdt stadgande, utan blott i reciten omförmält, huru Utsk:t tänkt sig saken; detta, emedan Utsk:t icke velat binda händerna på regeringen.
Utsk:t har blott sökt ställa kyrkan midt i byn.
Då man hör en allmän klagan, bör väl något göras, men å andra sidan måste man utan tvifvel tillse, alt icke de skjutsskyldige alldeles äta upp diligenserna.
Hvad Utsk:t förordat, öfverensstämmer dessutom med hvad på flere ställen utomlands eger rum.
Der inträffar ju ofta, som vi alla veta, att, t. cx. der vägen är backig, tillsättas en eller två extra hästar för diligensen, hvilka sedan borttagas, när de icke vidare erfordras.
Jag tror således att Utsk:t handlat välbetänkt, och anhåller om bifall till Betänlct.
Mig synes, att Ekon.-Utsk:t ganska väl kunnat bifalla motionärens begäran i detta ämne.
Utsk:t har likväl blott föreslagit, att It.
St:r måtte i underd. skrifvelse till K. M. anhålla, det K.
M. täcktes anbefalla sina Beflude i de särskilda länen alt, efter vederbörandes hörande, inkomma med förslag till det antal hästar, som postdiligenserna inom olika delar af länet böra under olika årstider begagna, samt derefter utfärda nådig föreskrift i ämnet.
Motionären har deremot hemställt, att då allt stagdande saknades i afseende på beskaffenheten af resande tillhöriga åkdon, hvilka en skjutsande kunde åläggas fortskaffa, ett sådant stadgande måtte gifvas.
Mig synes denna begäran så billig, att Utsk:t kunnat med tacksamhet bilalla densamma, synnerligen då motionären icke önskat Den 28 Januari. 245 något annat, t. cx. alt de skjutsskyldige malle lielt och hållet befrias från hela besväret med postdiligensers befordrande.
Sådant hade dock icke varit ovänladt, sedan man numera borttagit den ordinarie brofpostföringcn, och sedan man länge talat om rättvisan af skjutsskyldighetens förflyttande från jordbruket.
Detta onus blir naturligtvis ännu svårare genom skyldigheten att med håll- eller reserv-skjuts fortskaffa äfven de tunga diligens-vagnarna, hvilket efter mill förmenande endast bör ske genom frivilliga kontrakter eller så kallad entreprenad.
Jag anhåller om återremiss, på det antingen motionärens framställning måtte bifallas, eller också andra lämpliga bestämmelser föreslås.
För min del anser jag det alltid tvif velaktigt, huruvida det är lämpligt att representationen inblandar sig i ärenden af den beskaffenhet som ifrågav:de, och så mycket mer som jag anser det helt och hållet öfverflödigt.
Om aftal åstadkommas emellan egare af hästar och General-poststyrelsen, så är det ju likasom aila andra aftal en sak, som, der tvist uppstår, bör af domstol afgöras.
Det tillhör hvar och en, som viii ingå på en sådan sak, att undersöka diligensvagnarnes beskaffenhet, samt huru många hästar han med afseende derå kan behöfva.
Uppstår äter fråga om att begagna gästgifvare-, eller håll- och reserv-skjuts, så finnas deremot i gästgifveri-lörfattningen föreskrifter om, huru fort man får färdas och huru stort lass som får läggas på en häst o. s. v. Ty Gencral-poststyrelscn är i detta fall underkastad samma lagar, som gälla lör alla andra resande.
Att således ingå till K.