Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
211 derest jernvägen genom aktie-egarnes försorg blefve på föreskrifvet sätt och inom bestämd iid fullbordad, ena hälften af teckningssumman icke komme att erläggas, ulan ansvarigheten derför försvinna, sedan jernvägen blifvit fullbordad, hvarefter denna, med hvad dertill hörde, borde utgöra säkerhet för omförmälda lån; —• och skulle utbetalningen af lånet ske ä terminer, lämpade efter arbetsårens antal, samt med återbetalandet förfaras sålunda, att lånemedlen finge utan ränta och kapital-afbelalning innehafvas under den för jernvägsanläggningens verkställighet afsedda tid samt derefter liqvideras på det sätt, att, inom hvarje års slut, å hela den utbekomna lånesumman inbetaides 3 procent, hvaraf för hvad utaf lånet dessförinnan icke blifvit godtgjordt skulle beräknas 2 procent årlig ränta, och öfverskotlet utgöra afbetalning å kapitalet.
Jemlikt afslutadl kontrakt emellan Kronan samt Gefle-Dala jernvägs aktie-bolag, skall arbetet å denna jernväg, hvilket börjades under år 1855, inom den 1 Oktober 1859 vara lullbordadt i öfverensstämmelse med den derför af E. K.
M:t fastställda plan och kostnadsförslag; och har, med iakttagande af föreskrifna vilkor och bestämmelser, bemälda bolags Direktion från Riksgäldskontoret utbekommit, ä serskilda terminer, ett samrnanräknadt belopp af Banko R:dr 960,000: — hvadan del i Riksgälds-kontoret ännu inneslående lånebeloppet, hvilket efter 1858 och 1859 års ingång förfaller till utbetalning med 320,000 R:dr hvartdera året, utgör 640.000: — Summa R:dr Banko 1,600,000:
— I afseende på ofvannämnda kostsamma företag, är vid innevarande riksdag erinradt, att det kostnads-förslag, som legat lill grund för både stats-bidragets bestämmande och bolagets aktie-teckning, upprättats med ledning af de år 1850 gällande priser, hvarföre deruti gjorda beräkningar varit vilseledande, till följd af den sedermera och isynnerhet efter sednaste riksdag inträffade hastiga pris-stegring, hvilken genast vid arbetets begynnelse visade sig vara af sådan betydenhet, att kostnads-förslaget mäste omarbetas, såvida beloppet, af de utgifter, hvartill bolaget måste bereda sig, skulle på förhand kunna med någon tillförlitlighet beräknas.
Under 1856 års vinter vore derföre, på grund af dessförinnan vunnen närmare kännedom och med ledning af då gällande priser, ett nytt kostnads-förslag uppgjordt, hvarvid befunnits, alt den år 1850 lill 3.600.000 R:dr R:mt beräknade kostnads-summan komme alt uppgå till ej mindre än 5.200.000 R:dr samma mynt.
Då nu priserna och synnerligen arbets-lönerna, sedan denna sednare kostnads-beräkning uppgjordes, ytterligare stigit, kunde alltså antagas, alt anläggnings-koslnaden för den 8J mil långa jernvägen komme att uppgå till minst millioner R:dr Runt, hvilken kostnad dock, i förhållande till miltalet, ej skulle utgöra mer än 650,000 R:dr för hvarje mil, oaktadt ifrågavarande jernväg erhölle samma spårvidd, som stats-banorna.
Men fastän aktie-ägarne vore beredde att, i stället för halfva, inbetala hela det tecknade aktie-kapitalet, eller 2,400,000 R:dr, och ehuru således, med tillägg af det till samma summa uppgående stats-bidraget, de tillgångar, sorn för delta företag voro disponibla, utgjorde -4,800,000 R:dr, hade likväl en brist af 700,000 R;dr R:mt uppstått, till hvars betäckande bolaget varit betänkt att genom upplåning å enskild väg anskaffa den erforderliga summan, och hvilken upplåning äfven hade på någorlunda antagliga vilkor kunnat verkställas, såvida icke den inträffade förändringen i allmänna penninge-slällningen både inom och utom riket mellankommit.
Under den sålunda uppkomna penninge-bristen vore det nemligen för ett bolag, hvars hela egendom i lörsta rummet utgjorde säkerhet för det af staten erhållna bidrag, och hvilken egendom således hvarken linge eller kunde åt enskilda pantförskrifvas, knappast möjligt alt, med mindre bolaget underkastade sig alltför hårda och sin framtida verksamhet förlamande vilkor, förskaffa hvad som i kostnads-summan lättades.
Vid dylikt förevetande, och då 212 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skri frelse N:o 208. staten egde mångfaldiga utvägar att äfven under en sådan penninge-tid, som den nuvarande, bereda sig erforderliga tillgångar med vida mindre uppoffring än enskilde, samt bolaget ingalunda afsåge att härigenom bereda sig någon annan loide! än möjligheten att, utan alltför betungande betalnings-vilkor, erhålla de för ifrågavarande förelags utförande eiforderliga medel, har framställning blifvit gjord derom, att Rikets Ständer måtte, utöfver det för jernvägs-anläggningen mellan Fahlun och Gefle förut anvisade låne-understöd, bevilja Gefle-Dala jernvägs aktie-bolag ett ytterligare lån å minst 600,000 R:dr R:mt, på de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af nu anförda omständigheter samt detta förelags beskaffenhet, kunde pröfva skäligt bestämma, och hvilket lån bolaget egde förhoppning, att under loppet af 10 år, räknade från och med år 1860, kunna amortera, ulan åsidosättande af sin då samtidigt inträdande skyldighet att erlägga ränta och fullgöra de årliga afbelalningarne å det förra låne-underslödel.
Efter hvad härom vidare förekommit, bar, sedan hela aktie-antalet redan under år 1856 blifvit fulltecknad! samt derå inbetaldt ett belopp af 1,738,670 R:dr Runt, jern vägs-banan, till en längd af 3 mil, fullbordats och alltifrån nyssförlidne sommar varit för allmänna trafiken öppnad samt med fördel begagnad; och uppgingo de före nästlidne September månads utgång för detta kommunikations-företag verkställda utbetalningar lill ett sammanräknadt belopp af 3,601,913 R:dr 20 sk. 2 rsl. ngld.
Genom dessa jemte öfriga från,tillgängliga handlingar inhemtade upplysningar är del således, vitsordad!, att ifrågavarande jern vägs-anläggning under den till rygga lagd a arbetstiden med både drift och verksamhet fortgått, så alt under förutsättning af enahanda förhållande äfven hädanefter, det med säkerhet synes kunna antagas, att hela anläggningen skull vara fullbordad inom den derföre bestämda tidpunkt, eller 1859 års slut, så framt det hinder häremot varder undanröjdi, som hvarken af Rolaget eller dess Direktion kunnat förutses eller lörekoinmas, nemligen svårigheten för bolaget, i anseende till den nuvarande allmänna penninge-förlägenheten, att anskaffa de medel, som utöfver återstoden af statens låne-understöd och aktie-teckningssumman erfordras för meranämnde företags vederbörliga fortsättande och afslutande.
Med afseende härå och i betraktande derjemte af de hö"st menliga följder som i både allmänt och enskildt hänseende utan tvifvel skulle inträffa, om med fullbordandet af den inom en vidsträckt landsbygd efterlängtade kommunikationsled, hvarom nu är fråga, utöfver den bestämda tiden komrne att fördröjas, hvilket med desto mera skäl är att befara, i fall bolaget nu blefve lemnadt utan ytterligare penninge-uaderslöd, som, efter del hela aktie-kapitalet och för närvarande outlagna andelar af slats-bidraget blifvit för afsedt ändamål använda, staten icke billigt vis skulle kunna, om Bolaget derom anhölle, vägra detsamma anstånd med de arbeten sorn dä ännu kunde å jernvegsbyggnaden återslå alt verkställa, hafva Rikets Ständer funnit skäligt alt, för fortsättning och fullbordande af arbetena ä oflanämnde jernvägs-anliiggning emellan Gefle och Fahlun, bevilja Gefle-Dala jernvägs-aktie-bolag ett nytt lån ä 660,060 R.dr Runt under följande vilkor och förbehåll. </)
För denna fåne-summa skall nyssnämnda bolags
Direktion, efter dertill af aktie-ägarne enligt bolags-ordningens 15 § meddeladt serskildt uppdrag, å bolagets vägnar, afgifva en sådan skiild-lörbindelse, sorn af Fullmäktige i Riksgäldskontoret godkännes och antages; i) utaf läne-summan utbekommes från Riksgäldskontoret en fjerdedel, eller Ett hundra femtio tusen riksdaler riksmynt, efter ingången af Januari månad innevarande år, en fjerdedel, eller enahanda belopp, efter ingången af
Maj månad samma år, en fjerdedel, eller likaledes
Ett hundra femtio lusen riksdaler, efter ingången af September E.rpeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 208.
213 månad sagde år, och den återstående fjerdedelen, eller Ett hundra femtio tusen riksdaler, efter 1859 års ingång: e) hvad utaf detta lån icke blifvit i Riksgäldskontoret lyftadt före den 1 Juli 1859 kommer icke att derifrån ullemnas; d) för de utbekomna låne-medlen godtgöres af ofvannämnda bolag fem och en half procent årlig ränta, hvilken ränta beräknas från de dagar, då dessa medel af Riksgäldskontoret blifvit utbetalda, och erlägges lill samma verk vid slutet af hvarje kalender-är; e) från och med år 1880 och intilldess lånet blifvit till fullo återbetaldt, skall, före hvarje års utgång, å kapitalel utbetalas minst en tiondedel af hela det lyflade lånebeloppet; /) i afseende på statsverkets säkerhet för ej mindre de föreskrifna kapital-afbetalning, irnes, än ränte-liqvidernas noggranna verkställighet komma för öfrigt samma stadganden att tillämpas, som blifvit meddelade rörande det lor denna jernvägs-anläggning under sistförfluten riksdag af Rikets Ständer beviljade låne-understöd.
Och få Rikets Ständer härom hos E. K. M:t i underdånighet göra anmälan; framhärdande Rikets Ständer etc.
Stockholm den 12 Februari 1858. niro $ö§.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 3 Fehr. lass.
Prestc-ståndet den 3 — — Borgare-ståndet den .3 — — Bonde-slnndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tiden och vilkoren för åtskilliga rid innevarande Riksdag beviljade löne-J or höjning ars utgående.
(Stats-[Jlsk:s. Uthden N:is 41, 81 och 226.) S. A. K. Af E. K.
M:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, med tillhörande bilagor, hafva Rikets Ständer inhemtat, bland 214 ExpediHons-Utskottets Förslag till anderd.
N;o 207. annat, alt, sedan E. K. M:t, med afseende å behofvet af löne-förbättring för stålens med penninge-löner försedde embets- och tjenstemän, anbefallt Chelerne för samtliga Stats-departementen ali inkomma med underdånigt förslag i berörda hänseende, hvar och en för sitt Departements Expedition jemte alla till Departementet hörande embetsverk, korpser och stater, samt sådana förslag derefter blifvit af
Departemenlschelerne elter vissa gemensamma grunder uppgjorda och i underdånighet algifna, E. K. M:t behagat, med gillande af sagde grunder, i nåder bifalla dessa förslag och hos Rikets Ständer äska de anslagsförhöjningar, som för den nya löne-regleringen erfordrades.
Rörande detta ämne förekommer uti det E. K.
M:ls nådiga proposition åtföljande Protokoll öfver Finance-ärenden af den 11 Oktober 1856, bland annat, att den under de sednaste åren inträffade utomordentliga stegring i pris å de förnämsta lefnads-lörnödenheterne ansetts oundgängligen påkalla en snar löne-förbättring för statens med penninge-Iöner försedde embets- och tjenstemän, samt att, ehuru fråga förevarit derom, att en löne reglering icke borde företagas annorlunda än i sammanhang med en ny embelsverkens organisation, det likväl, af anförda skäl, icke befunnits lämpligt, att, med undanskjutande af det redan nu kända och erkända behofvet af förbättring i embetsed) tjenstemännens löne-vilkor, ingå i undersökning om ändamålsenligheten af eller sältet för en förändrad organisation af statsmekanismen i dess helhet, utan att derföre de särskilda verkens och korpsernes på egen erfarenhet om dithörande arbetens mängd och beskaffenhet grundade framställningar hufvudsakligen blifvit i afseende å personalen af embets- och tjenstemän löljde uti de framlagda förslagen till nya löne-stater.
I denna fråga har tillika genom enskilda framställningar hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att de anslag, som vid denna riksdag komma alt beviljas till förbättring af embets- och tjenstemännens löne-vilkor, må endast för den numera inträdda slatsreglerings-perioden anvisas, hvilken grundsats, enligt hvad redan i de underdåniga Skrifvelserne angående de särskilda Hufvud-titlarnes reglering blifvit anmäldt, Rikets Ständer ansett sig böra i allmänhet omfatta och få nu i underdånighet redogöra för de skäl, som härvid gjort sig gällande.
Rikets Ständer hafva visserligen funnit, alt en löne-förbättring för statens embets- och tjenstemän i allmänhet är af behofvet högt påkallad, äfvensom att, sedan den under de sednare åren inträffade betydliga stegring i prisen å de flesta Iefnads-förnödenheter och behofs-arliklar ofördelaktigt inverkat på lön-tagarnes ställning, mäste rättvisa, billighet samt det allmännas egen fördel fordra att staten genom sin mellankomst söker att afhjelpa den förlägenhet, hvaruti lönlagarne såmedelst råkat; men härvid har dock bordt tagas i betraktande, om denna pris-stegring må anses vara tillfällig och ölvergående, eller om anledning förefinnes till antagande, alt densamma bli Iver af varaktig beskaffenhet.
1 det förra fallet synes nemligen löne-förhöjningeri behöfva endast för tillfället beviljas, då deremot i den sednare händelsen kan ifrågasättas, om icke densamma bör blifva fortfarande.
Erfarenheten har dock visat, att en hastig stegring i varupris stundom förr inträffat, men att det normala förhållandet snart åter inträdt, sedan de tillfälliga omständigheter, hvilka framkallat pris-stegringen, upphört.
Då derföre icke med någon visshet kan antagas, alt nuvarande varupris och penninge-förhållanden komma att blifva beståndande, synes det icke heller lämpligt, att staten för längre tid ikläder sig förbindelser, hvilka kunna hafva till följd, att den skattdragande finge äfven framdeles, när värden på egendom, produkter och arbete tilläfventyrs falla, fortfarande till statens embets- och tjenstemän utgifva hvad desse under tillfälliga behof fått sig anvisadt, hvadan och enär härtill kommer, alt en definitiv löne-reglering skulle i väsendtlig mån lägga hinder i vägen för de förändrade organisationer af åtskilliga em - Expeditions- Utskotlets Förslag till underd.
215 betsverk, som framdeles konna ifrågakomma, Rikets Ständer ansett, att ifrågavarande löne-lörhöjningar icke böra beviljas i den form, E. K.
M:l nådigst äskat, utan anvisas blott för nuvarande nja statsreglerings-period, dock med de inskränkningar häruti, som för särskilda läll befunnits lämpliga.
Derjemte och då, lör rättigheten att komma i åtnjutande af dylik löneförhöjning under njssberörda period, vissa förbehåll funnits böra stadgas, hafva Rikets Ständer nu för de civile ernbets- och tjenslemännen i allmänhet loreskrifvit nedannämnda vilkor, att under ifrågavarande tid blifva gällande; varande, der undantag härifrån medgifvits, sådana med anmälan om Rikets Ständers beslut i afseende å sjelfva anslagsfrågorna, för hvarje fall serskildt omförmäida. a) Ljuspenningar och spanmålsförhöjning under lönerna upphöra för alla dem, som tillträda löneförbättring, och desse löntagare, så vidt de tillhöra rikets Kollegier, skola afstå från sportler af lösen för verkens utgående expeditioner, hvarmed dock diariibevis och afskrifter icke förstås.
Dessa sportler redovisas årligen till Kronan och aflemnas lill Statskontoret emot åtnjutande af provision med sex procent å de influtna beloppen. b) Embets- och tjensteman, som kommer i åtnjutande af ifrågavarande provisoriska löne-tillökning, äfvensom innehafvare af ny tjenst, hvarför lön vid denna riksdag anslås, skall, efter hvad i allmänhet eller för särskilda fall kan varda af E. K.
M:t eller vederbörande embetsverk bestämdt, vidkännas skäligt afdrag, å lönebeloppet, dock icke öfverstigande fjerdedelen, derest vid erhållen tjenstledighet, sjukdomsförfall, hvilket räcker öfver två månader, eller eljest förekommande hinder för tjenstens utöfning, annan person till tjenstens bestridande behöfver förordnas. c) Den, som tillträder löneförhöjning, är underkastad den vidsträcktare tjenslgöringsskyldighet, eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af embetsverken eller eljest i allmänhet kan varda stadgad. d) Ofvanstående vilkor för åtnjutande af beviljade löneförhöjningar skola upp höra att vara gällande i fall löneförhöjningen upphör.
Äfvenså kommer, der undantag från dessa vilkor synes böra ega rum, sådant att vid hvarje fall serskildt utsättas. e) Sådana beställningar, för hvilkas innehafvare äskad löneförhöjning icke är af Rikets Ständer beviljad på annat sätt, än att en viss summa blifvit ställd till E. K.
M.ts nådiga disposition, såsom förhållandet är med Kanslist- och Kopist-befattningarne inom Stals-departemenlen samt Kanslist-ljensterne i de fleste af Rikets Kollegier, skola vid inträffande ledighet tillsättas endast på förordnande; dock må de anvisade medlen jemväl kunna användas till lämpliga arfvoden inom vederbörande verk såväl ät nuvarande tjensle-innehafvare som åt den eller dem, hvilka förordnas alt ledig tjenst tills vidare bestrida.
J) För sådana, lill indragning afseddaf ijenster, som icke komma att i 1858—1860 årens stat upptagas, utgår aflöningen enligt dittills gällande stat.
Vid inträffande ledig het tillsättas dessa Ijenster antingen alldeles icke eller också endast tillsvidare. c/)
Nya ijenster, för hvilka aflöning vid denna riksdag beviljats, må icke tillsättas annorlunda än genom förordnanden.
Aflöningen utgår i mån af tillgång och sedan samtlige inom verket förutvarande löntagare af anslagssumman för verket åtnjutit sin tillständiga rätt, enligt stadgade grunder. 216 Expeditions-IJts/cot/e/s Förslag till underd.
Skrifvelse !S:o 209. h) Uti alla fullmakter eller förordnanden, som under åren 1858—1860 utfärdas, bör det förbehåll intagas, att embetels eller tjenstens innehafvare är underkastad förbindelsen att icke tillika innehafva eller emottaga annan allmän tjenst med lön på rikets stat, derest sådant framdeles varder föreskrifvet.
Stockholm den 3 Februari 1858. Wto Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 3 Febr. 1858.
Preste-slåndet den 3 — — Borgare-ståndet den 3 — — Bonde-slåridel den 3 — — [likels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående öfverlåtelse af nuvarande Kurriminisler-boslållel Nedra Tumba till Tumba pappersbruk.
(Banko-Utsk:s Mern.
N:o 53 och Stats-Utsk:s Ulhde N:o 234.) S. A. K. Sedan under innevarande Riksmöte det förslag blifvit hos Rikets Ständer framstäldt, att det genom Lagmannen in. m. C. Sundins inträffade död lill Kronan hemfallna Lagmans-bostället Näsby, 11 mantal säteri, finge såsom dertill Renligt upplåtas till boställe åt Komministern i Botkyrka och Salems församlingar, samt nuvarande komministersbostället derstädes Nedra Tumba eller Tumba N:o 2 till Kronan indragas, för att under vissa vilkor och med åsyfta dt skatteköp öfverlemnas till nyttjande åt Rikets Ständers Banks Pappersbruk Tumba, hafva Rikets Ständer ansett den föreslagna åtgärden vara för Tumba bruk nödig och nyttig samt Expeditions-Utsliottels Förslag till anderd.
Skrifvelse N:n 210.
217 samt alltså böra till verkställighet befordras; mert då vilkoren för det ifrågaställa utbytet af berörda boställen och det sednares öfverlåtande lill Tumba pappersbruk, icke kunna närmare bestämmas, förr än vederbörande Embetsverk, på grund af de förhållanden, som ega ruin i afseende å hemmanens godhet och beskaffenhet, samt räntor och utskylder m. m., dertill afgilvit fullständigt förslag, fä Rikets Ständer fördenskull, med anmälan alt Rikets Ständer, för sin del, besluta!, att Lagmansbostället Näsbv bör upplåtas lill boställe åt komministern i Botkyrka och Salems församlingar och nuvarande Komministersbostället Nedra Tumba N:o 2, indragas till Kronan, för att derefter öfverlåtas till Tumba pappersbruk, med rättighet att detsamma till skatte lösa, i underdånighet anhålla, alt E. K. M:t, om detta beslut vinner Dess nådiga godkännande, måtte för ifrågavarande hemmansbvte och öfverlåtelse föreskrifva de vilkor och närmare bestämmelser, som E. K. M:t, efter vederbörandes hörande, kan finna af omständigheterna påkallade.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Febr. 18S8.
Presle-ståndet den 3 — — Borgare-ståndet den 3 — — Bonde-ståndet den 3 — — Rikets Stunders underduniga Skrifvelse, angående Jin'hajning i hemmans-ajgiften lill Jag t-kassan, samt ökade premier för rofdjurs ulödande.
(Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Bet:de N:o 12.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har blifvit framstäldt, hurusom de tid efter annan utfärdade sladganden, angående rofdjurs ulödande, ofullkomligt bidragit till vinnande af änBih. lill B.
Prat. 1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 28 218 Expeditions-Utskottets Förslag ti/l underd.
Skrifvelse N:o 2/1. darnålet.
Do i sådant afseende föreskrifna skallgångar, äfvensom inrättandet af jaglplatser, hade nemligen i allmänhet icke medfört det dermed åsyftade gagn, och hvad anginge det jemförelsevis verksammare medlet, eller premiers utdelande för fällda eller fångade skadedjur, borde föreskrifterna derom bringas lill närmare öfverensstämmelse med det, sedan jagtstadgans utfärdande, minskade penningevärdef, enär dessa premier eller s. k. skottpenningar, som utginge med 12 skillingar banko för hvarje skott, icke längre kunde anses såsom en lämplig belöning, motsvarande den möda och tidspillan, som vöre oskiljaktig från rofdjurs-jagten, hvaraf ock följt, att åtskilliga landsorter, hvar inom sig, med begagnande af den uti Kongl.
Cirkulär-brefvet den 19 Augusti 1823 medgifna rättighet, träffat öfverenskommelse!1, all, med derå erhållande nådig fastställelse, låta utdela högre skott-premier.
Rikets Ständer, som fullkomligt uppskattat vigten deraf, att jagten efter rofdjur uppmuntras, hafva ock ansett, att de uti 3 art. 3 § af Kongl, förordningen den 13 April 1808, angående jagt och djurfång, sådan denna g lyder i Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830, utsatta skottpenningar, som beräknas efter 12 skillingar banko för ett skott, ifrån 12 skott för en björn, 9 skott för en varg o. s. v. lill j skott lör en falk, böra, med afseende å det förminskade penningevärdet, något höjas, för alt utgöra en lämplig uppmuntran för roldjurs ulödande.
Jagtkassans tillgångar torde dock icke medgifva en behöflig förhöjning i beloppen af skottpenningar för rofdjur, som fällas i orter, hvarest öfverenskotnmelser af ofvan omförmälda beskaffenhet saknas, särdeles som en betydlig minskning i jagtkassans nuvarande inkomster kommer att ega rum, derest, såsom Rikets Ständer under den 21 Februari sistlidet år hos E. K. M:t i underdånighet föreslagit, böterna efter samma stadga, hvilka nu utgå till lika fördelning emellan åklagaren och jagtkassan, finge odelade tillfalla den förstnämnde; under förutsättning af hvilka förhållanden, Rikets Ständer, till afhjelpande af den nämnda olägenheten och jagtkassans betryggande att kunna bestrida öfriga nödiga utgifter, som derifrån böra utgå, funnit för närvarande lämpligast, att något höja den afgift, som, enligt 6 art. 3 § af Jagtstadgan, årligen med 2 skillingar banko af helt mantal och af mindre hemmansdelar i samma förhållande efter deras storlek erläggas till meranämnda kassa; och har denna afgift dervid synts skäligen kunna bestämmas till tio öre riksmynt pä helt hemman.
På grund af hvad nu blifvit i underdånighet anfördi, och då E. K.
M:t är bäst i tillfälle att, vid den revision af Jagtstadgan, hvarom Rikets Ständer serskildt i underdånighet hemställt, bestämma lill hvad belopp skottpenningar lör fällda rofdjur böra af jagtkassan utbetalas, få Rikets Ständer, jemte medgifvande att den i 6 art. 3 § af 1808 års.
Jaglstadga omförmälda afgift till jagtkassan må höjas till tio öre på helt mantal och i förhållande derefter på mindre hemmansdelar, i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t täcktes, vid jagtstadgans öfverseende i nåder bestämma den förhöjning i beloppet af skottpenningar för dödade eller fångade rofdjur, som E. K. M:t, äfven med fästad! afseende på jagtkassans. tillgångar, kan finna lämplig.
Rikets Ständer”fiamhäi'da etc.
Expeditions-Utskottets Förslag- lill underd.
Skrifvelse IS:o 211. 219 ft;o til.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Febr. 18S8.
Preste-ståndet den 10 — — Borgare-ståndet den 10 — — Bonde-ståndcl den 12 — — Rike/s Stunders underdåniga Skrifvelse, om utarbetande af förslag till författning rörande Ro m m un al- styrelsen m. m.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk:s Bet:de N:o 127.) S. A. K.