Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
. . . . — . 1000 — Summa §82901 — [o,8i5 43 Hvadan, då ..... , afgå, fonden ökas med skilnaden, som, tillagd fondens belopp vid i845 års slut o 543o 5385 10,000 43 lemnar ett capital vid 1846 års slut af [5,385 43 D e 11 4 M a r 3 e. m.
Si Tariff1 för års- och befor drinks afgiftens beräknande sunil deras förhöjning.
Tiel då betalning sker.
Hel afgift.
Afgiften tillsammans med förhöj- ningen.
Ärsafgiften, tillsammans med afgif- terna för fö- regående år.
R:dr b:co.
R.:dr b:co. 10 0 10 IO 10 l 11 2 1 10 2 12 33 10 3 i3 46 10 4 >4 60 10 5 i5 65 10 6 16 91 10 7 17 108 10 8 18 126 10 9 *9 i45 10 10 20 i65 10 11 21 186 10 12 22 208 io 13 23 23 1 10 14 24 255 10 i5 20 280 10 16 26 3o6 10 17 27 333 10 18 28 36i 10 19 29 390 10 20 3o 4'20 10 21 3i 451 10 22 32 483 10 23 33 5i6 10 24 34 55o 10 25 35 585 10 26 36 621 IO 27 37 658 10 28 38 696 10 29 3g 735 10 3o 4b 775 10 3i 4' 8.6 10 3a 42 858 10 33 43 qoi 0 34 44 935 0 35 45 97° 0 36 46 1006
Inom föreskrifven tiel eflågd . .
Fördröjd i 2 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 >9 99 99 99 99 5? 5?
99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 99 3 4 5 6 7 8 9 10 1 i 11 13 '4 15 16 J7 18 ■9 20 2 l 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 3 II. 82 Den 4 Mars c. m.
Tariff för beräknande af retroactiva af giften, samt dess förhöjning. Ålder. w 0 n O 63 0 63 € r?
Ärlig inbetalning af retroactivafgift med i om året.
■ Förhöjning för hvarje ■år inbetalningen för- dröjes.
Förhöjning, då inbe- talningen fördröjes i aine år.
Förhöjning, då inbe- talningen fördröjes i 3:ne år.
Förhöjning, då inbe- talningen fördröjes i 4 år. 0. s. v. Vid fyllda 22 år R: dr.
IO R:dr. 2 R:dr. 0,2 R:dr. 0,4 K: dr. 0,6 R:ctr. 0,8 23 20 4 0,4 0,8 1,2 1,6 24 3o 6 0,6 1,2 1,8 2,4 25 4° 8 0,8 r,6 2,4 3,2 26 5o IO 1,0 1,8 3,o 4,0 27 60 12 1,2 2,4 3,6 4,8 28 7 o • 4 i)4 2,7 4,2 5,6 29 80 16 1)6 3,2 4,8 5,4 3o 9° 18 1,8 3,6 5,4 7,2 3i 100 20 2,0 4,o 6,0 8,0 32 110 22 2,2 4,4 6,6 8,8 33 120 24 2,4 4,8 7,'2 9,6 34 i3o 26 2,6 5,2 7,8 10,4 35 14o 28 2,8 5,6 8,4 I 1,2 36 i55 31 3,. 6,2 9>3 12,4 37 38 170 34 3,4 6,8 10,2 13,6 i85 37 3,7 7,4 11,1 • 4,8 39 200 40 4,o 8,0 12,0 16,0 4o 2l5 43 4,3 8,6 •2,9 17,2 4< 2jO 46 4,6 9,2 13,8 18,4 42 245 49 4,9 9,8 '4,7 ■9,6 43 260 52 5,2 10,4 15,6 20,8 44 275 55 5,5 11,0 16,5 22,0 45 29° 58 5,8 11,6 •7,4 23,2 46 3io 62 6,2 12,4 18,6 24,8 47 33o 66 6,6 I 3,2 19,8 26,4 48 35o 7° 7,° ,4,0 2 1,0 28,0 49 870 ?4 7,4 • 4,8 22,2 23,4 29,6 5o 3go 78 7,8 i5,6 3i,2 5i 4io 82 8,2 16,4 24,6 32,8 52 43o 86 8,6 17,2 25,8 34,4 53 45o 9° 9>° 18,0 27,0 36,0 54 47° 94^ 9,4 18,8 28,2 37,6 55 49° 98 9,8 •9,6 29,4 39,2 Lades på bordet.
Den 4 Mars e. m. 83 Hr Boy, Johan Fredr., anförde skriftligen:
Huru betydligt vägarne, och de för dem följde systemer, inverkat på de militäriska operationerna, hafva de i mannaminne liggande affärer och företag uti Vester- och Norrbotten under sista kriget fullkomligt ådagalagt.
— Det är ej utan en högst smärtsam känsla man ser hvad härunder passerat; ja! dessa tilldragelser äro ändå nästan oförklarliga, äfven med erkännande af de stora brister, som ännu finnas uti denna ytterst vigtiga anordning, och hvilka jag tager för afgjordt icke kunde vid ett dylikt tillfälle iner existera, med den grad af upplysning och varma känsla för Konung och fädernesland, som hvarje nordbo nu bär uti hjertat.
Icke dessmindre, då jag anser communicationerna så väl inverka i hög grad på del krigiska, som äfven höra till statsekonomiens fordringar; så vågar jag fästa uppmärksamheten på det företag, som redan genom H. M:s visa anordning blifvit börjadt, och till sin del, men ej för det stora hela, fullkomligt fullbordadt.
Längs hela kusten har Norrland ej mer än en väg — i detta afseende räknar jag Norrland från trakten af Söderhanm utom den breda, som hafvet erbjuder; men långs våra herrliga vattendrag stryka intill densamma andra vägar, liksom contreforts till en bergsrygg, utan att på något sätt sammanbindas vid sina öfre ändar genom med kustvägen parallela linier.
Derigenom har uppstått liksom detacherade delar af befolkningen , alldeles isolerade från hvarandra, hvilka, ehuru blott några få mil skiljda åt, likväl sommartiden ej ägt det ringaste samband.
Och skulle nu inträffa, att den ena dalgången äger öfverflöd af spanmål, och den andra deremot lider brist derå; så, ehuru genom några mil endast skiljda, erfordras en transport af kanske oftast 3o å 4° mil till erhållande af en annans öfverskott , då likväl fogelvägen dem emellan endast utgjort 5 å lo mil, pch hvilka resurser alltså ej kunna begagnas.
Den gamla satsen:
"röj väg, det är bygga land,” uttalar sig bäst häruti.
Den, hvars ljusa blick alltid i så många hänseenden uppfattat och befrämjat medlen till afhjelpande af Sveriges och Norriges behof, har, under nyss förflutna åren, låtit upptaga väg emellan Wenerns basin allt intill Ljusnans-dal; och genom dess upptagande, har icke allenast en del af de norra provinserna — äfven om en fiende eller naturhinder skulle för kortare tid afklippt cornmunicationen kustvägen — alltid en gemenskap fullkomligt fri, med kärnan af Sverige, utan äfven denna del af Sverige med norra delen af Norrige genom Jemtland; och det vackra vägarbetet öfver Kölen eller Norrska fjällen bar gifvit en ny styrka åt försvaret af Bottniska Vikens vestra Kustland, på samma gång som numera den ekonomiska trafiken å denna väg är högst betydlig.
Med en blick på kartan — helst Forssells — finner man 84 Bo ii 4 Mars e. m. genast behofvet af detta omnämnda vägarbetes fortsättande , inser nödvändigheten af alt någorstädes , från Ljusnans öfra dalgång oell Borgsjö vid Ljungan, en dylik communication uppgöres, samt vidare fram, väg från Borgsjö till Forss vid Indals-elfven anlägges, hvarest redan finnes väg lill Sollefteå förbi Graninge.
Från Sollefteå eller bättre högre upp vid Ed, bör väg anläggas förbi Skorped capell och Amundsjö kyrka till Björna.
Manga hinder skola naturligtvis uppslå vid en så stor plan, som denna; men det tror jag mig tryggt kunna försäkra, att de böra vika för det stora och nyltiga uti ändamålet, som är icke allenast att gifva lif och luft och en uti vidgad verkningskrets åt den befolkning, som bor i dessa och kringliggande nejder, hvilken, i följd af en derigenom uppkommen lifligare rörelse, troligen genom ditflyttning förökades, utan äfven upprätta en basis för alla defensiva operationer i militäriskt hänseende på Helsingland, Medelpad och Ångermanland.
— Efter all anlcdn. vore samma princip för väg-anläggning nyttig äfven för Vester- och Norrbotten; men sådant skulle ännu mera förstora företaget, redan i sig sjelft stort nog, ehuru det är sannolikt, att jordmånen några mil från hafvet äfven der befinnes vara tjenligare för åkerbruket än utefter kustvägen.
Emellertid, då jag ej tillräckligt känner detta land så, som jag önskar, vågar jag ej för comrnunicationernas fullföljande dit upp föreslå någon detaljerad plan.
Uti vårt kära fädernesland hafva nästan ensamt Landshöfdingarne anordningen af vägbestyret, hvaraf uppkommer, att planerna för detsamma sällan äga det samband, med afseende å det stora hela, som erfordras, då ofta händer, att hvad sorn finnes nyttigt för en provins, är det icke förden andra o. s. v. Väl vore derföre örn dessa, till folkmassans förkofi •an och statsekonomiens framgång, djupt ingripande medel, leddes från en centralpunkt, liksom uti andra bildade stater, der icke allenast dessa vägars directioner skå-r dades ur deras rätta synpunkt, nemi. med afseende å förkofran och försvar, samt behandlades med en sakkännedom och local-insigt, som ämnets vigt erfordrar, och hvarigenom utvecklades en bestående enhet, som ej förvrides af olika generationer.
Med afseende å hvad jag nu haft äran anföra, och i öfverensstämmelse med den vigt, som comiterade till Sveriges försvar ansett nödigt att flista vid Borgsjö station, får jag vördsamt föreslå, det R.
St. anordna: i:q 4oo° r:dr b:co årligen, sorn af Regeringen får disponeras till sagde ändamål; 2:0 att användandet helst bör ske under missvextår, för att tillika tjena som en undsättningsanstalt, hvarvid de möjligtvis under föregtde år besparade medel för samma ändamål få användas.
Den 4 Mars c. ra. 85 Under medvetande om åberopandet af de knappa tillgångar, som kunna vara att tillgå för detta särskildta, mindre insedda, men dock högvigtiga ändamål, har jag nedsatt det nu begärdta belopp till det allra ringaste, men skulle gerna se, att samma anslag skulle ökas utöfver innehållet af denna min framställning, som nödgas afse det långsamma framskridandet under både samtidens oell efterkommandes förenade bemödanden.
Om remiss för handläggning, får jag vördsammast anhålla.
Frih. Boye, Fredr., uppläste följande anförande:
Det egnar ett upplyst folk , att vårda sina forntidsminnen.
Sådana minnesmärken i vårt land äro få, och, i afseende på deras materiella beståndsdelar, icke dyrbara.
De kunna derföre, med så mycket mindre kostnad, hållas vid makt.
I sådan anda har man, emedan lyckligtvis andra medel dertill än Statens funnits att använda, vårdat och sednast värdigt förskönat
Gustavianska grafchoret i Upsala domkyrka, i och med detsamma man understödt konstidkaren.
Uti en numera, i följd af ångbåtsfarten, ofta besökt trakt af Östergöthland, är Wreta-klosters kyrka belägen.
Byggd i ia:te seculo, som det antages, af konung Inge Halstansson, har han der valt sin lägerstad, äfvensom konung Waldemar Birgersson , Danske konung Magnus Nilsson, Rag* vald Knapphöfde med flera K. personer under medeltiden der äro begrafna uti dertill af kalksten uppbygda tre grafchor på kyrkans södra sida.
Dessa äro väl oansenliga och i samma mån mindre kostsamma att underhålla.
Men icke destomindre befinnas de i ett ganska förfallet skick.
De många Svenskar, så väl sorn utländingar, hvilka, sedan Götha kanal blef färdig, under ångfartygens passage genom Bergs slussar, merendels besöka den närbelägna Wreta k losters-kyrka, äro vittnen till den vanvård, hvaråt dervar. monumenter äro lemnade.
Icke så, att ju sockneboarne bålla de simpla spåntaken vid makt, men också föga mera.
På golfven inuti choren äfventyrar den besökande, att snafva omkull på spridda brädlappar, förmodligen lemningar af golf.
Det ena cenotaphets täcksten är sönder, så alt innandömet blifver till spillo för den , som har lust, alt dermed göra bekantskap o. s. v. Allt ser bofällig! och skräpigt ut.
Reparationskostnaden häraf bör icke blifva dryg.
Planstens anskaffande till golfven t. ex. är lätt, emedan stenbrott finnes helt nära kyrkan, derifrån sten till Linköpings
Domkyrkobyggnad tagits, och stenhuggare torde på stället kunna betingas för billigt pris.
Fönstren äro små och larfva få glas m. m.
Församlingen är väl icke liten eller fattig; men dock 86 Den 4 Mars e. m. lärer den icke kunna åläggas, att i tillbörligt skick underhålla ofvannämnde, på visst sätt, allmänna byggnader.
Visserligen skola några tunnor spanmål årligen vara anslagna af kronobonden, i egenskap af kyrkans vin- och byggningssäd, men 0111 dermed är förenad någon skyldighet för församlingen, att på annat sätt, än som sker, underhålla, jemte den vackra i göthisk form byggda kyrkan, jemväl de vidbyggda grafehoren, vet jag icke.
Af prebendepastor, biskopen i Linköping, kan man ej heller lagligen begära det, — blott litet mera tillsyn, än som hittills synes hafva ägt rum.
— För
Staten synes en uppoffring af några hundrade r:dr på dessa monumenters iståndsättande icke vara främmande eller på det stora hela af något inflytande.
Man ser ofta från utländska orter berättadt, huruledes minnesmärken af förflutna märkvärdigare händelser och per» sonel’, icke blott skyddas mot tidens härjning och förskönas, utan ock från nyo upprättas.
Vårt land kan väl icke jern» föras i rikedom med nämnde lander, men så är den ifråga-' satta utgiften ej heller på något sätt att jemföra med ut» landningens depenser på sådana föremål, Jag dristar derföre föreslå, att, vid bestämmande af det statsanslag, som bör utgå till underhåll af Kronans offentliga byggnader i landsorterna , äfven mätte afsättas en viss summa till reparation af konungagrafvarna i Wretakloster» församlings kyrka, till det belopp R.
St. kunna finna lämpligt; samt att antingen någon oegennyttig och kunnig man af Öfverintendents-embetet eller Landshöfdingen i Linköpings län måtte få sig uppdraget, att på bästa sätt de anslående medel för ändamålet snarligen använda.
Leonhard, anförde skriftligen till prot. följande:
Redan i många år, men isynnerhet sedan folköningen i sednare tider så betydligt tilltagit, genom odlingar, hem» mansklyfningar och allmännings-delningar m. m., har högljudd och grundad klagan låtit höra sig, öfver brist på tillräckligt antal mjölqvarnar.
Till afhjelpande af denna stora olägenhet, deraf allmogen har mesta känningen, hafva många försök blifvit gjorda att anlägga nya vattenqvarnar för spanmåls förmalande, emot tillItägt och skattläggning; men de flesta så beskaffade försök , helst då en bonde dermed befattat sig och har råkat hafva till granne någon bättre ståndsperson, som ägde skattlagd qvarn , hafva merendels misslyckats, ty egennyttan har alltid hittat på utväg att motverka den nya qvarnanläggningen, äfven då behofvet deraf blifvit på det mest öfvertygande sätt bevist.
Vanligtvis hafva ägarne till de gamla skaltlagda qvarnarna fö» rcburit intrång i deras qvarnrörelse, minskning i mäldelaget, Den 4 Mars e. ni. »7 vattenuppdämning, någon framdeles blifvande strömrensning, eller annat dylikt, som för det mesta varit svepskäl, men hvarpå en eller annan embetsmyndighet, af vissa orsaker likväl, stundom lagt stor vigt.
Kostsamma häradssyner, landtmäteri-förrättningar, rättegångar och en oskälig tidsutdrägt, hafva emedlertid utarmat sökanden; och det saknas icke exempel, att om den händelsen inträffat, att sökanden omsider fått tillstånd bygga den nya qvarnen, så har han måst afstå derifrån, sedan hans tillgångar blifvit medtagna genom det honom påtrugade förskräckliga processandet. lietrycket och svårigheten att få mala har således icke blott fortfarit i orten, utan till och med blifvit på det kännbaraste sätt ökadt isynnerhet för dem, som understöd! ansökningen om den nya qvarnen; ty dessa hafva blifvit afvista från den gamla qvarnen, sedan det lyckats dess ägare att förhindra den nya qvarn-anläggningcn.
De uti åtskilliga qvarnfrågor hos Underdomstolarne förde prot:n vitsorda, att det mången gång gått så långt, att mäldesökande, fastän de haft tillräckligt förråd af spanmål, ändå varit blottställda, att antingen sakna brödföda eller köpa mjöl, blott för det de icke på flera veckor fått deras qvarnförda spanmål förmålen, men allt sådant har icke hulpit eller kunnat bidraga lil! framgång af den nya qvarnanläggningen.
För verkligheten af detta i sanning olyckliga förhållande erfordras inga andra bevis, än de, Som från en mångårig erfarenhet kunna hemtas; och om, emot all förmodan, någon skulle bestrida detsamma, så föreställer jag mig, alt det icke kan vara någon annan än den, som antingen sjelf är qvarnägare, eller anser qvarnar vara rent af ett m jölna rein ono'pol i um.
Den lagstiftnings-princip, som uttalat sig uti 4 §-n af 20 Cap. Byggninga-Balken i 1734 års lag, passar icke för närvar, tid.
Mera än 100 år äro sedermera förflutna.
Landet har blifvit i hög grad uppodladt och befolkningen i mån derefter förstorad, men antalet af nya tullmjölqvarnar har ingalunda i lika förhållande ökats, och att de här och der anlagda husbehofsqvarnarne på intet vis äro tillräckliga att afhjelpa det onda, derom vittnade många tvister och rättegångar, som uppkommit i anledn. af gjorda ansökningar om nya tull-mjölqvarnars anläggande, hvilka ansökningar alltid varit understödde af ett större antal jordbrukare.
Det skäl, sorn allmännast blifvit begagnadt emot nya mjölqvarnars anläggning, och som äfven vunnit mesta gehör hos vederb. auetoriteter, är det, att mälden dragés ifrån de skattlagda qvarnarna, och att dessa således icke kunde utgöra den åsätta räntan.
Men om detta skäl nogare betraktas, så förfaller det till ett intet, ty huru mångfalldigt mera spanmål till brödföda erfordras icke nu mot blott för 3o å 40 år tillbaka, sedan folkmängden så förökats, och följaktligen, huru mångfalldigt större qvantum spanmål måste icke föras till de gamla qvarnarna utöfver det SS D e 11 4 Mars e. ra. belopp, hvarföre ränta vid skattläggningen blifvit åsatt; —•
Den ekonomiska lagstiftningen har dessutom redan vidtagit en åtgärd, som utmärker icke blott en erkänd brist på tillräckliga mjölqvarnar i landet, utan jemväl att de skattlagda qvarnarnas förmenta rättighet, att i evighet behålla deras mäldelag, icke äger rum; ty K.
M. har i nåd. bref den i4 Juli i835 förklarat, att oin inkomsten å gamla skattlagda mjölqvarnar förminskas genom anläggning af husbehofs-qvarnar, så får räntan å de förra i mån derefter äfven förminskas.
På skäl och grunder, som nu äro andragna, anhåller jag alltså vördsamt, att It.
St. täcktes besluta och hos Konungen lili nåd. bifall anmäla förändring i 4 §:n 20 cap.
Byggninga-balken, den jag lika vördsamt föreslår måtte få följande lydelse: ”Hvar och en, som ny vatten- eller väderqvarn bygga vill, till egen och främmande spanmåls ”förmalande, äge rätt dertill, utan någon föregående åtgärd ”dervid, af offentlig embets-myndighet; gifve dock hos Konungens Bef:h:de inom fjorton dagar tillkänna, att den ”qvarnbyggnad då fullbordad är.
Den som vattenqvarn byg”ger; vare ovillkorligt skyldig iakttaga hvad uti detta cap. ”föröfrigt är stadgadt.
Om sågqvarnar vare lag samma.”
Den nytta och fördel, som en sådan lagförändring skulle tillskynda allmänheten, är lätt begriplig och ojemförligt mera stor och redbar, än alla mjölnar-monopolisters inbillade rättighet.
Huru mångå häradssyner och intriganta rättegångar skulle då icke utblifva, och hvilken större inkomst skulle icke tillskyndas statsverket medelst räntorna af de nya qvarnarna?
Den föreslagne lagförändringen är af behofvet alltför mycket påkallad, för att af hvad annan orsak som helst, afslås eller ens uppskjutas.
Det tillhör en vis och faderlig lagstiftning, att, framförallt annat, vara omtänkt, att folket icke lider brist på bröd, isynnerhet då en sådan brist kan så lätt förekommas.
En enda undanröjd oordning är ett ondt mindre i ett samhälle; och en enda tillagd fördel är en ökad belåtenhet, en ny anledn. till tacksamhet hos ett folk, som aldrig varit otacksamt.
Hvarföre skulle då en rättvis lagstiftning icke förunna folket, hvad det i ofvanberörde afseende så väl behöfver, men likväl i så många år saknat.
Detta mern. torde få remitteras tili Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskar.
Frih. Cederström, Jacob: I anledn. af den upplästa motionen, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, alt
Byggninga-balkens innehåll icke ligger i vägen för nya qvarn-anläggningar, ty då mäldetrång vid ortens skattlagda qvarnar ådagalägges, kan ny qvarn-anläggning icke vägras; men en ovillkorlig rättighet till qvarn-anläggningar skulle medföra rubbning i äganderätten för de nu skätt - Den 4 Mars e. m. 89 sknttlagda, hvilkas räntor till staten uppgå till omkring 60,000 t:r säd örn året.
I anledn. af hvad den sista talaren anfört, får jag nämna, alt det just är detta skäl, som alltid tages, då auctoriteterna neka någon ny qvams anläggning; men om han granskar skälet skall det lätteligen försvinna, vid betraktande deraf, att folkmängden så betydligt ökats sedan den tid, då qvarnräntan bestämdes, att den tull, som uppkommer vid förmalningen af det ökade behofvet af bröd, skall blifva tillräcklig till bestridande af räntan för så väl gamla som nya qvarnar.
I:lr Rosenqvists motion lades på bordel.
Ur Rosenqvist, Fredr.
Det är an ledn. till anmärkning mot Konungens rådgifvare samt föredraganden för ecclesiastik-ärenden; remiss begäres till Gonst. Utsk., inför hvilket anledningarne uppgifvas skola.
Landtm, förklarade, att till följe af 29 §:n Riksd.Ordn. denna anrnärknings-anledn. komme alt remitteras till Const.Utsk.
Hr Nordensköld, Otto Gustaf, uppläste följande:
Hos II. R. o. Ad. får jag ödmjukligen anhålla om tillåtelse att väcka fråga i ett ämne, som jag trott vara af för stor vigt, att icke påkalla uppmärksamhet i en tid, då förbättringar i hvarje Statens angelägenhet synas utgöra föremålet för allas önskningar och sträfvanden.
Den för pensionerande af till sjöstaten hörande embetsocli tjenstemän samt gemenskap, och deras enkor samt oförsörjda barn, bildade Amiralitets-krigmans-cassa saknar nemi, en förmån, som blifvit tilldelad både arme'ens och civil-slatens pensions-cassor, och hvilken består i rättigheten, att vid inträffande ledigheter af tjenster, hvars innehafvare äro berättigade att från cassan erhålla pension, uppbära de under vacance- och ligge-tiden besparda löner, hvilka vid sjöstaten nu ingå till fjerde hufvud-titelns lönebesparingar, utom vid de numera högst sällan förekommande fall, då vracancen yppats efter en officer, hvilken tillhört f. d. armeens flotta, och tillika är delägare i armeens pensions-cassa, hvarvid denna cassa kommer i åtnjutande af den gjorda lönebesparingen.
Då man likväl betraktar, att Amiraiitets-krigsmanscassan har att draga omsorg om en betydlig mängd tjenstemän och gemenskap, samt deras oförsörjda barn och efterlemnade enkor, hvilka sednares antal inom denna class af medborgare måhända är relativt större än inom någon annan, i anseende lill de många faror, hvarföre sjömannens lif, ej mindre i freds- än i krigstider, är utsatt, •— samt att den derjemte nödgats nedsätta räntan å sina capitaler, för 3 11 12 9° Den 4 Mars e. ra. att, under närvar, conjunctnrer i penningväsendet, kunna göra dem fruktbärande, måste man medgifva billigheten deraf, att denna cassa, icke mera än de båda förut omnämnde, förmenas åtnjutandet af förrberörde förmån; och det är för att kunna bereda densamma åt cassan, som jag velat göra denna framställning, hvarvid jag jemväl får yttra, det jag, för min del, anser, att, i sammanhang med det stadgande, som kunde häraf föranledas, en förändring i det hittills vid flottan gällande beräkningssättet för vacanceoch ligge-tidcn borde vidtagas, så att den deruti, vid sammanslåendet af stora och iilla flottan, uppkomna olikhet, att vacance-tiden vid Carlskrona station, på samma sätt som vid den gamla örlogsflottan, utgöres af tre månader, under det den vid Stockholms och Götheborgs stationer består af fyra, blifver rättad, och, — i öfverensstämmelse med hvad, så väl af de för författandet af underd. project till nu gällande reglemente för Amiralitets-krigsmans-cassan , år i8a5 förordnade deputerade, som äfven af R.
St:s 1837 församlade Revisorer blifvit i della ämne yttradt, — nämnde vacance-månader bestämde till ett lika antal vid alla flottans stationer.
I följd af hvad jag sålunda nu haft äran anföra, får jag derföre ödmjukligen föreslå, att denvacance- och liggetid, som, vid inträffande ledigheter af tjenster å flottans stat, bör iakttagas, må fastställas till fyra månader vid alla stationerna, samt de derunder besparde löner anslås till understöd för Amiralitets-krigsmans-cassan; hvilket jag anhåller måtte varda till vederb.
Ulsk. remitteradt.
Hr af Robsahm, Carj Reinhold, anförde skriftligen:
Redan vid början af sista riksdag, hade jag äran flista II. R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, huruledes en större capital-tillgång, som kunde användas till för Staten nyttiga och nödvändiga ändamål, låg borta och obegagnad, genom det sätt af nog besynnerliga och olagliga transactioner, hvarpå Ekolsunds kungsgård befinner sig i enskild mans hand. •— Uti en motion, sorn då af mig afgafs, yrkade jag, på grund af handlingar , hvilkas laga kraft jag till obestridlig evidens ådagaJade, att R.
St. måtte begagna deras aldrig försutna eller förminskade rätt, att, mot löseskillingen af 84,000 r:dr specie, till Staten öfverflytta äganderätten af denna dyrbara egendom, som blott under förpantningsrätt innehafves af Hr Seton.
Förb riksdags StatsUtsk., hvars betänk, motiverade 2:ne Stånds afslag å begagnandet af Jöserättigheten, grundade icke heller sitt afstyrkande på saknad rättighet å Statens sida till äganderätten, men stödde sig hufvudsakligast vid det skäl, att det vore förnärmande för Staten, och icke anstod Den 4 Murs c. m. 91 en förment värdighet att, på enskild mans bekostnad, tillegna sig en vinst; man förbisåg, genom denna dednction af saken, att Staten endast begagnade en fördel, oell satte sig uti besittning af en rättighet* som redan alltför länge fått stå tillbaka och på allmän bekostnad befrämjat enskild mans vinst.