Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Björnstjerna: Då R. o. Ad bifallit att ifrågav:de del af denna punkt skulle återremitteras, men icke något annat Stånd förenat sig om denna återremiss, samt Utsk. på giltiga skäl förklarat sig vidblifva sitt förut fattade beslut, får jag föreslå att R. o. Ad. behagade biträda PresteSt:s beslut röride denna punkt, för att således åstadkomma likstämmighet, förutan hvilken icke någon votering i frågan icke kan ifrågakomma.
Jag är af alldeles olika tanke med den siste talaren.
För min del anser jag, att på de skäl, som anfördes då regleringen af 4:de Hufvudtiteln inom R. o. Ad. förevar, och hvilket föranledde denna punkts återremitterande, att R. o. Ad. bör fatta beslut i öfverensstämmelse dermed.
De 2:ne andra Ståndens beslut har icke inverkat på denna fråga: de hafva redan afslagit hela pensioneringsfrågan.
För min del anser jag vida lämpligare, att R. o. Ad. qvarblifver vid sitt en gång fattade beslut och låter PresteSt. jemka sitt derefter, än att vi förena oss uti dess åtgörande.
I slutföljd härmed yrkar jag, att R. o. Ad. måtte bifalla den Kongl. Propositionen, med undantag af den punkt, som föranledt R. o.
Ad:s återremiss.
Efter mitt förmenande, och efter hvad som här finnes antydt, har PresteSt. i sin helhet bifallit K M;s Propos., och således R. o.
Ad. varit ensam om återremissen af denna punkt i K. M:s Propos., och då så är förhållandet, anser jag att R. o. Ad. f. n. bör instämma i PresteSt:s beslut, och således äfven antaga hvad K. M. i denna del föreslagit. 396
Oen 26 September.
Hr Blomstedt, Christian Jakob: Af det Utlåt., som blifvit till Ctsk. afgifvit, synes det mig, som om Utsk. icke tagit i betraktande hvad ilr Bildt uti sitt yttrande, hvilket föranledde återremissen, anfört; enär Utsk., ulan att framlägga några några egentliga skäl, belt simpelt förklarat, att det icke kan frångå sitt förra beslut.
Med anledning häraf kan jag icke underlåta att vidhålla den åsigt, hvilken jag förra gången, då ärendet förevar, uttalade, och hvilken äfven delades af Hr Bildt.
Vi bestredo nemi. icke att 150,000 Rdr måtte utgå på sätt Utsk. hemställt, men anhöllo derjemte, att ett särskildt kreditiv skulle anslås till förmån för de redan afskedade militärerne.
Deri finner jag så mycket mera skäl, som det är (»tvifvelaktigt att vi här på detta rum ömma för deras belägenhet, hvilken verkligen är högst sorglig, då af 40 personer, som erhållit afsked och icke innehafva tjenst på stat, ej någon eger enskild förmögenhet.
Jag är således förvissad att R. o. Ad. vill understödja den åsigt, som jag nu uttalar, och att R. o. Ad. bifaller hvad Utsk. framställt, eller 150,000 Rdr, men särskildt beslutar att ett anslag å 50,000 Rdr måtte utgå af statsmedlen för att förbättra ställningen för redan afskedade militärer; och skulle detta möjligen mot förmodan icke vinna R. o. Ad:s bifall, får jag trösta mig dermed, att jag sökt, så mycket på mig ankommer, bereda dessa personer en bättre belägenhet.
Jag är skyldig en talare, Hr Björnstjerna, ett svar på hans sista anförande.
Han tillkännagaf att PresteSt. i sin helhet antagit Utslcs förslag, och att det blott var R. o. Ad., som dervid gjort anmärkningar.
Vid mogen eftertanke borde
Hr Björnsljerna hafva till detta förfarande funnit en ganska giltig anledn.
Han borde nemi. hafva ihågkommit, att den mängd militärer, som hafva säte och stämma å Riddarhuset, måste, äfven om de ännu äro i tjenst, handla såsom målsmän för de afskedade pensionslagarne; för dem, som genom sin bortgång lemnat platser, äreställen och löner lediga åt dem, hvars intresse Regeringen vid innev;de Riksdag ensamt omhuldat.
Från denna synpunkt sedd, och som jag anser att icke någon i tjenst varande militär inom detta hus kan åsidolemna, tror jag att all anledn. till förvåning § Hr B:s sida, deröfver att de Högvörd. behandlat förev:de ämne annorlunda än R. o. Ad., bordt försvinna.
Jag anhåller om bifall till den K.
Propos. , med undantag af den punkt deraf, som R. o. Ad. återremitterat.
Då här 2:ne pensionerade militärer höjt sina röster mot Utsk:s Betänk., skall jag anhålla att få yttra några ord såsom äfven varande i samma predikament.
Jag anser, i olikhet med dessa
Hrr, att man under det skick hvari frågan befinner sig, bör bifalla Utsk:s Betänk.
Ehuru jag icke kan annat än gilla i princip de skäl, som här af flere talare anfördes för återremiss af Betänk., med afs. på de förbisedda förmånerna för redan afgångne, pensionerade militärer, kan jag likväl icke finna annat än att då frågan kommit i den ställning, att 2:ne
Stånd afslagit
Sep t em b er.
3tt7 K. M:s Propos., och de 2 öfrige fattat ett olika beslut, jag och de, sorn önska framgång åt det ändamål, som med den K.
Propos. hufvudsakligen är beredt, eller att bereda en fortfarande tjenstbarhet genom högre pensioner för de framdeles afgående pensionsberältigade för att icke båda ändamålen skola förfelas, böra upskjuta till en kommande Riksdag frågan om de redan afskedade militärernas pensionering, som bör sättas i andra rummet.
Jag tillstyrker således bifall till Utslcs förslag.
Denna fråga kan man betrakta ur 2:ne synpunkter, deltagandets och möjlighetens.
Skulle man endast se den ur deltagandets, så må hvar och en vara öfverlygad att jag, lika väl, som hvarje annan, ömmar för de afskedade militärernas belägenhet, hvilka befinna sig i ganskaknappa omständigheter; men då icke, efter mitt förmenande, dess pensionsbelopp kunna genom de föreslagna åtgärderna förhöjas, anser jag det vara skäl att antaga hvad möjligheten bjuder, nemi. att åstadkomma för framtiden en bättre och billigare pensionsreglering.
Att nu ingå i en vidlyftigare utredning i detta afs., tjenar till ingenting; men jag vill dock icke underlåta att nämna, att för den händelse redan afskedade militärer kunnat hafva någon förhoppning att vid denna pensionsreglering komma i fråga, hade härom bordt väckas särskildt förslag, och åstadkommas pä annat sätt, än genom den återremiss, som förra gången blef beslutad.
En talare, en med pension afskedad Kapten, Hr Hjärne, har begått ett eget slags misstag, då han förklarat den Kongl. Propm endast innehålla moliver till förhöjning af hädanefter afgående militärers pensioner.
Propostns hufvudmotiver till pensionernas förhöjning var pensionernes närv:de otillräcklighet för de afskedades oundgängligaste lefnadshehof.
Under sådant förhållande hemställer jag, om icke den åldrige, ofta öfverårige och bräcklige, med en erkänclt otillräcklig pension redan afgångne militären, icke likaväl bör komma i åtnjutande af en billig pensionsförhöjning, som den ännu icke afskedade, ofta full vigör egande.
Endast från billighetskänslan sedt, och utan afs. derpå, att det är ibland de redan afskedade som man finner dem, hvilka för fäderneslandet klädt blodig skjorta, anser jag bifall till hvad jag yrkat så obestridligt, att det revolterar min känsla, att här finna personer, dertill afskedade militärer, som häremot opponera sig.
Då det likväl synes hafva blifvit modet att från vissa båll förkättra en i motiver, får jag, såsom tillägg till hvad jag redan yttrat, här från min bänk högtidligen förklara, att om mig, såsom redan afskedad, skulle såsom följd af mitt åtgörande i ämnet, tillerkännas någon pensionsförhöjning, så vill jag, i st. f. att upbära densamma, anslå beloppet till någon barmbertighets-inrättning.
Landtm, framställde, att den punkt i StatsUtskis Utlåt. 398 Den 26 September.
N:o 71, hvarom nu var fråga och hvari för arméens pensionering ett årligt k red i t i v af 150.000 Rdr Rint blifvit tillstyrkt, bland föreslagne bestämmelser i sfs. på den nvu pensioneringen innehöll: »att pensionerne, enligt de föreslagne nya pensions-staterne, icke må tilldelas andra än framdeles afgående pensions-berättigade, under vilkor, som här nedan föreskrifvas» och att uti nu förev:de Utlåt.
N:o 124 Utsk. vidblifvit detta morn., som af R. o Ad. var återremitteradt.
Under öfveriäggningen hade nu blifvit yrkadt, dels af Hr Björnstjerna bifall till Utsk:s förev:de yttrande, dels af Hr Stjernsvärd af-lag å denna punkt och dels af Hr Blomstedt att R. o. Ad. väl måtte bifalla denna punkt, men särskildt bevilja ett kreditiv af 50,000 Rdr Rrnt till förbättring af redan afskedtagnes pensioner.
De härefter först till bifall å Utsk:s förevide yttrande, sedan till bifall å llr Stjernsvärds yrkande och slutligen till bifall å llr Blomstedts yrkande framställde proposine, besvarades med blandade Ja och Nej; hvarefter förstnämnde propos. förnyades, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det ban ansåg
Jag önskar icke uptaga R o. Ad:s tid, men då jag vid Hr Gris o. Landtm:s framställning af mitt förslag icke hörde någon motsätta sig detsamma, nödgas jag begära votering om kontra-propos.
Landtm, yttrade, att då såväl Hr Stjernsvärd som Hr Blomstedt yrkat alt få sitt förslag antaget till kontra-propos., först borde afgöras hvilkendera af dessa kontra-proposrr II. o. Ad. behaga antaga.
Mig tyckes det af Hr Blomstedt framställdo förslag innebära en ny motion, och då dess öde i så fall är gifvet, anhåller jag att Hr Blomstedt måtte sig med mig förena.
Jag skulle visserligen kunna instämma med llr Stjernsvärd, men dä Hr Stjernsvärd icke yrkat något bestämdt, föreslog jag ett kreditiv å 50,000 Rdr för att förbättra de afskedade militärernas ställning.
Landtm, erinrade att discussionen i ämnet redan blifvit förklarad fulländad, så att frågan numera endast rörde kontrapropos:ns antagande.
Jag vill blott såsom svar på Hr Blomstedts anförande säga, att jag icke kan föreslå någon ny summa, ty det vore att väcka en ny motion och detta tillkommer f. n. ondast StatsUtsk.
Den 26 September. 399 Dä nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om B. o. Ad. behagade till kontrapropos. vid den äskade voteringen antaga Hr Stjernsvärds förslag, ropades starka
Ja blandade med Nej, hvarpå llr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Den som bifaller det af StalsUtsk. i Utlåt.
N:o 71 föreslagna och i Utlåt.
Nio 124 vidhållna stadgande »att pensionerne, enligt de föresiagne nya pensions-staterne, icke må tilldelas andra än framdeles afgående pensionsberättigade», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder ofvanberörae stadgande af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut befanns röslerne hafva utfallit som följer:
Mot R. o. Adis nu fattade beslut ber jag att få anmäla min reservation — ett beslut, som jag anser såsom ett bevis på en beklaglig tidsandas allt dominerande makt.
Till utgående för en gång äskade extra anslag, mom. g. Utslcs härom afgifna yttrande lades till handlingarne.
Belänkandet N:o 72 (Femte Hufvudlileln).
9:de punkten och ll.le punkten, andra och tredje momenten.
Utskis härom afgifna yttrande lades till handlingarne.
13:dc punkten.
Ilr von Schantz, Malcolm Gustaf:
På de skäl som Utsk. i sin gjorda tillstyrkan anfört, anhåller jag att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt i frågan förut fattade beslut, bifalla Utslcs hemställan, så mycket heldre som det öfverensstämmer med hvad K. M. i sin Propos. föreslagit.
Enär R. 0.
Ad. i afs. på i fråga vide punkt fattat sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad Utsk. nu hemställt, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge Utskis hemställan icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Ropades Ja. 33:dje punkten, och särskilda eller contra-anslag, Lill. A, morn. c. Utskis härom afgifne yttranden lades till handlipgarne.
Föredrogs ånyo BankoUtskis den 12 o.oh 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
Nio 48, i anledn. af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R.
Stirs Bank.
Den 26 Sep tember.
Hr Geijerstam, Garl:
För min del kan jag icke finna annat än att motionen, som nu för andra gången återkommit till R.
St:r, har fullt skäl för sig.
Visserligen är det sannt, att sedan sista Riksdagen har inom Bankens hus blifvit förändringar vidtagne, som befordra allmänhetens beqvämlighet, men för Bankens tjenstemän äro beqvärnligheterne icke större än förut, kanske mindre.
Det är dessutom klart för hvar och en som vill tänka derpå, att det icke länge kan bära sig med den lokal, som Banken nu har, ty i samma mån som Bankens rörelse blir större och mera motsvarande allmänhetens anspråk på beqvämlighet och större utrymme, blir äfven denna lokal otjenligare, och sålunda är det enl. min tanke angeläget att i tid tänka på förändring.
Jag vill dock icke klandra (Jtsk:s förslag, ehuru det icke varit så oriktigt om detsamma, såsom ett R.
St:rs Utsk., utfunnit lokal o. s. v. och sedermera inkommit till Ständerna med förslag i denna del; och det är på denna grund som jag tror det vara lämpligast om R.
St:r besluta att uppdraga åt Bankofullmäktige att till nästa Riksdag inkomma med ett förslag som kan leda till det önskade målet i framtiden; intill dess har man nytta af de påkostnader som redan skett.
Jag tar mig friheten att hos llr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på hvad jag föreslagit, eller att R. o. Ad. behagade besluta att updraga åt Bankofullmäktige att vid nästa Riksdag inkomma med förslag till ny bankbyggnad jemte kostnadsförslag.
Afven jag finner anledning att instämma i hvad Hr Geijerstam yttrat, till allo gillande de skäl han anfört.
Bland dessa är det isynnerhet ett, hvarpå jag fäster särskildt afs., icke det att man bör afse ijenstemännens beqvämlighet, ty dervid fäster jag mig föga, utan att man bör afse allmänhetens.
Man kan visserligen säga, att äfven åt denna bör man icke egna någon uppmärksamhet, men då söker allmänheten denna beqvämlighet på andra ställen, och en sådan erbjuds den nu genom Stockholms bank, som för de i staden och på norr boende ligger mycket bättre till.
Om jag t. ex. får kreditiv-räkning på Stockholms bank med samma fördelar som den lemnäs af R.
St:rs, så lärer jag icke göra mig besvär att gå så långt som till slussen för att få en affär upgjord som lika väl kan upgöras vid posthuset, och denna omständighet anser jag vara af stor vigt och innefatta ett skäl, som talar för en sådan undersökning eller uprättande af ett sådant förslag, som Hr Geijerstam påyrkat.
Hvad de förspillda 28,000 Rdr beträffar, så kan man väl anse dem i visst afs. så vara, men i denna summa ingår äfven åtskilliga reparationer, på hvilka afs. måste fästas, då huset kommer att säljas, enär de öka dess kapitalvärde.
För öfrigt, den som känner, huru långsamt våra byggnadsföretag gå, kan nog förutse att en lång tid kommer att draga om, innan ett nytt bankohus blefve färdigt, hvadan man torde kunna säga, att det på reparationerna nedlagde kapitalet icke blifvit förspilldt.
Jag instämmer således med Hr Geijerstam.
Den 26 September. 401 Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Att nuv:de Bankohus, det må förändras huru som helst, alltid blifver otjenligt, lärer icke kunna nekas och har icke heller af någon blifvit bestridt.
Det är icke, på sätt från ett och annat håll föregilvits, endast i och för tjenstemännens beqvämlighet som man åstundat ett nytt Bankohus, det är både för Ijenslemännens och allmänhetens.
Om det också för tjenstemännen är obeqvämt att hafva embetsförrättningar på 2 från hvarandra skiljda lokaler, i rum som äro otjenliga och för helsan skadliga genom deras kyla och fuktighet, så kan väl icke heller nekas att denna obehaglighet drabbar ej tjenstemännen ensamt, den drabbar äfven tjensten.
Det är således för att kunna begära och äfven få tjensten väl skött, nödvändigt att erhålla ett bättre Bankohus.
Det är äfven för allmänhetens beqvämlighet som man funnit detta behöfligt; det kan nemi. icke vara tjenligt att hafva de rum, der en mängd personer af allmänheten hafva åtskilliga ärenden att uträtta, 2:ne trappor upp.
I alla andra väl inrättade
Bankohus äro rummen belägna på nedra botten, så t. ex. består Engelska Bankens hus endast af en jordvåning och en halfvåning.
Att så inrätta den nuv:de Banken, synes alldeles omöjligt.
Vill man således någonsin få en väl inrättad R.
St:rs Bank, så måste man förr eller sednare påkosta ett nytt Bankohus.
Man har vidare anmärkt att den nuv:de Banken blifvit förbättrad, men månne icke denna förbättring i alla fall komme att medföra frukter?
Det nya Bankohuset blefve hvarken färdigt nästa år eller året derpå, äfven om man nu beslutade om en sådan byggnads anläggande, och allt hvad man sålunda påkostat genom det gamlas reparerande blifver mer än gäldadt genom den nytta man deraf skulle draga under byggnadsåren.
Icke skall man, derföre att denna byggnad blifvit förbättrad, ehuru långt ifrån bra, anse sig förhindrad att upföra ett verkligt dugligt Bankohus; det vore olyckligt om denna lilla förbättring skulle åstadkomma att den verkliga förbättringen blefve omöjlig.
Jag anhåller att få instämma i Ilr Geyerstams förslag.
Då fråga här blifvit väckt om anslående af mede! till upbyggande af ett nytt Bankohus, har jag icke ansett det vara ur vägen att fästa upmärksamhet på ett förhållande, hvaruti jag icke misstager mig, att nemi. nödvändiga medel äro redan anvisade till upförande på Carlsborg af en byggnad för att förvara Bankens metalliska kassa.
Jag har bär ofta hört på detta rum såsom skäl för denna fästnings tillvaro anföras, att Bankens metalliska kassa skulle dit förläggas.
Då Presidenten i KrigsKoll. tillfälligtvis i dag är närv:de, torde han kunna uplysa huru med denna byggnad sig förhåller eller i hvad skick den sig befinner.
Att den byggnad, som den siste talaren omnämnt, befinner sig i godt skick, kan jag uplysa, enär jag denna sommar varit i tillfälle att taga den i ögonsigte; man icke VIII H. 20 402 Den 26 September. kan man sätta i (råga att Bankrörelsen skall bedrifvas på ett ställe, sorn är afsedt till en förvaringsort för Bankens metalliska valuta under nödens tid.
För öfrigt vill jag icke yttra mig häröfver; jag har begärt ordet derföre, att jag i mitt förra anförande glömde en omständighet i afs. på den nuv:de Banken, nemi. dess dåliga byggnadssätt.
Sjelfva platsen är nemi. otjenlig, emedan grunden är så dålig, att husen beständigt sätta sig.
Under förra sommaren, då Diskontens nya lokal blef färdig, befanns kassahvalfvet sprucket, innan ännu målningen var torkad.
Då jag märkte dessa brister, frågade jag den, som hade med saken att göra, hvaraf detta kom sig och fick det svaret, att hela huset stod under en ouphörlig sättning.
Vid samma tillfälle yttrade äfven denne person att det lilla Bankohuset vore så dåligt byggdt, att man till och med icke hade hvalf öfver alla dörrar.
Hrrine finna då sjelfva huru tjenligt det kan vara att hafva ett sådant Bankohus.
Jag anhåller fortfarande om propos. på bifall till Hr Geijerstams förslag.
Hr Stjernsvärd har upmanat mig att yttra mig öfver bankbyggnaden på Carlsborg, Det är nogsamt kändt att Banken tillsläppt medel för att der upföra ett hus till förv:de af Bankens metalliska kassa, men aldrig har meningen varit att der inrätta en bankrörelse; och derföre måste jag instämma helt och hållet i hvad Hr Geijerstam och Gr.
Det har aldrig varit min mening att någon bankrörelse der skulle inrättas, det faller af sig sjelf; men jag trodde att det icke kunde vara ur vägen att upmärksamma, det den del af Bankhuset, som vore afsedd för förvarande af den metalliska kassan, icke är af nöden, enär för sådant ändamål redan en byggnad å Carlsborg vore färdig.
Hvad husets närv:de dåliga tillstånd och sprickor beträffar, så äro vi så väl vana vid sprickor i K. M:s och Kronans hus, att det icke är något nytt att höra.
Vi behöfva endast draga oss till minnes den spricka som redan vid köpet befanns och ännu finnes i det s. k.
Ridderstolpeska huset, det nuv:de Riksarkivet.
Jag anhåller att till allo få instämma i hvad Gr.
Lagerbjelke och Hr Geijerstam yttrat.
Landtm, framställt hurusom Hr af Geijerstam yrkat att R. o. Ad. måtte besluta att updraga åt BankoFullmäktige, att tili BankoUtsk. vid nästk.
Riksdag afgifva förslag till lämplig lokal för ny Bankbyggnad, åtföljdt af ritningar och kostnadsförslag till en sådan byggnad, blef propos. till bifall å Usk:s förev:de Utlåt, först framställd och besvarad med starka
Nej jemte några Ja; hvarefter R. o. Ad., med afslag å Utsk:s Utlåt., biföll det af Hr af Geijerstam framställda förslag till beslut.
Hr af Geijerstam: Sedan B. o. Ad. behagat bifalla det förslag som jag afgifvit, anhåller jag att de öfriga RiksSt:n måtte inbjudas att i detsamma sig förena.
Den 26 September. 403 Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts att de öfriga RiksSt:n skulle, genom utdrag af prot,, vänligen inbjudas, att förena sig i det beslut R. o. Ad. nu i afs. på BankoU:tsks Utlåt.
N:o 47 hade fattat.
Föredrogs ånyo ooh företogs punktvis till afgörande BankoUtslcs den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 48, i anledn. af RiksSt:ns beslut öfver Betänk.
Härvid förekommo: l:o Utsk:s yttrande pag. 8 ang:de framställningar, sam af 3 Riksstånd blifvit gillade.
Oetta yttrande bifölls. 2:o Vlsk-.s yttrande med förslag lill voler:sprop. i fråga, om det lill manufaklurernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv.
Den föreslagna voter:spropos:nen godkändes. 3:o Utsk:s yttrande ang:de punkten 30, mom. i, i Betänk.
N:o 37, och 4:o Ulsk:s yttrande ang:de punkten 32 af samma Betänk.
Dessa yttranden biföllos. 5:o Ulsks yttrande ang:de punkten 39, mom. litt. e af Betänk.
Då upp-och afskrifningsräkning infördes i Banken, synnerligen med de förändringar som vid denna Riksdag blifvit vidtagne, var detta ett stort steg framåt på den bankmessiga vägen, men man har likväl endast till hälften infört en väl ordnad upp- och afskrifningsräkning.
Den nuv:de uptager endast insättning af penningar att återbetalas vid anfordran, och det är klart att då RiksBanken skall emottaga penningar till insättning på obestämd tid, så kan icke RiksBanken för sådana medel betala så hög ränta som för medel hvilka insättas på viss tid.
Om man deremot, på samma gång man i RiksBanken mottager medel att betalas vid anfordran, äfven mottager sådana att betala på viss bestämd dag eller med viss bestämd upsägning, så kan RiksBanken, då den vet huru lång tid den minst får behålla dessa penningar, för dessa erlägga något högre ränta och det kommer .således otvifvelaktigt, i händelse en sådan rörelse af RiksBanken bedrifves, att inträffa, att mycket penningar, hvilka nu ligga skrinlagda hos enskilde, ooh icke komma den allmänna rörelsen till godo, blefvo insatta.
Nu är det gifvet att om personer få insätta penningar äfven på depositionsräkning eller mot högre ränta, skulle utom de nu på upp- och afskrifningsräkning befintliga medel säkerligen större summor befinnas på depositionsräkning och Diskonten således hafva tillfälle att med dessa medel underlätta den all - 404 Den 26 September. männa rörelsen.
Ett lämpligare sätt att öka rörelsekapitalet kan ■väl icke gifvas än att eljest obegagnade medel få tillfälle att insättas i ett penningeverk, som kan använda dem rörelsen till godo.
Som sagdt är, något bankmessigare sätt vet jag icke att gå tillväga.
Det är således obegripligt att BankoUtsk. kunnat förbise detta förhållande, och det skäl som deremot anförts, att Banken skulle derpå kunna förlora, kan jag icke biträda.
Utan att ingå på det vigtiga skäl att Banken väl egentligen icke är till för att suga åt sig inkomster, utan för alt underlätta rörelsen, så förfaller detta påstående om minskade inkomster, då det är gifvet att det aldrig varit i fråga att på förhand utsätta räntan, som skulle under alla förhållanden gifvas för på disposition insatte medel; utan blir det Fullmäktiges skyldighet att bestämma räntan så att den står i ett afpassadt förhållande till hvad man i allmänhet kan få för utlemnade penningar för att under en svår penningetid, då det betalas hög ränta, också höja sin depositionsränta liksom, då det är godt om penningar och Banken endast mot låg ränta kan blifva af med dem, också depositionsräntan skulle nedsättas på samma sätt som föreskrifvet är för upp- och afshrifningsräkning.
Då frågan är af aldra största vigt och nytta för det allmänna samt långt från alt skada Banken tvertom ingår mer än de flesta andra methoder i det rätta sättet att sköta dess rörelse, så anhåller jag att 11. o. Ad. åt denna fråga ville egna upmärksamhet.
Jag hoppas så mycket mera att lt. o. Ad. så gör, som 11. o. Ad. vid ett föregtde tillfälle, då denna fråga förevar, återremitterade densamma, just på det att Utsk. skulle taga densamma i betraktande.