Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ,förbindelsen emellan Öfverhet och undersåtare alldrig kan stärkas och underhålles säkrare, än genom mildhetens och godhetens bevis, så behagade Eders Kongl. Majrt sjelf linna sin rätt till Svenska Folkets tillgifvenhet, äfvensom Ridderskapets och Adelns stora tillfredsställelse, att den till Eders Kongl. Maj:t nu i underdånighet ådagalägga.
Ridderskapet och Adeln förenar med dessa vördnadsbetygelse r de upprigtigaste önskningar för Eders Kongl. Majrts sällhet och väl, och desse af Ridderskapet och Adeln till Eders Kongl. Maj:t framställde tänkesätt skola hos dem alltid förblifva orubblige, samt hoppet, att derigenom tillvinna sig Eders Kongl. Majrts fortfarande nåd och välvilja, framgent af Ridderskapet och Adeln anses såsom uppfyllandet af deras lifligaste önskningar.
Uti Eders Kongl. Majrts nåd anhåller Ridderskapet och Adeln, alt alltid få vara inneslutne.
Till Hans Kongl. Höghet KronPrinscn: Högborne Furste, Sveriges och Norriges KronPrins!
Då Eders Kongl. Höghet nu emottager Den i3 November.
Ridderskapet oell Adeln, samlade till RiksSlånd, täcktes Eders Kongl.
Höghet äfven nådigt emottaga det första beviset af deras underdåniga vördnad och sanna tillgifvenhet.
Höghets rätt dertill är osvikligen grundlaggd i alla Svenska inbyggares lijertan, och Eders Kongl. Höghets eget handlingssätt bör för Eders Kongl. Höghet sjelf vara den fullkomligaste visshet för sanningen och upprigtigheten af dessa uttryck.
— Ridderskapet och Adeln förenar med dessa vördnadsbetygelse!' deras lifligaste lyckönskningar till den förökade sällhet, Eders Kongl. Höghet genom Försynens nåd erhållit, och Ridderskapet och Adeln skall alltid med de varmaste förböner åkalla himmelens välsignelser öfver de dyrbara föremålen af Eders Kongl.
Höghets kärlek och omvårdnad.
— Det vigtiga och ansvarsfulla kall, Försynen i Eders Kongl. Höghets bänder nedlagt, skall Eders Kongl. Höghet med visshet fullkomligt uppfylla.
Eders Kongl. Höghets utmärkta egenskaper och manliga allvar äro derföre den säkraste borgen, och Eders Kongl.
Höghet skall derigenom icke allenast förvärfva sig nya anspråk på närvarande slägtes tacksamhet, utan äfven i kommande tider åt sig bereda Folkens välsignelser och erkänsla.
Ridderskapet och Adeln, som med sina upprigtige välönskningar alltid åtföljer Eders Kongl. Höghet, skall med glädje deltaga i uppfyllandet af de sälla förhopp - \ 5a Dea 13 Novem bär. ningar Eders Kongl.
Höghet genom sina omsorger äger rätt att vänta.
Ridderskapet och Adeln anhåller i underdånighet, att i Eders Kongl.
Höghets fortfarande ynnest alltid få vara inneslutne.
Till Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan:
Med vördnad och tillgifvenhet aflägger i dag inför Eders Kongl. Höghet Ridderskapet och Adeln deras första underdåniga uppvaktning.
Ridderskapet och Adeln känner lifligt de stora och ökade förbindelser de till Eders Kongl. Höghet äga; de hembära Försynen derföre de upprigtigaste tacksägelser, och med innerliga förböner för Eders Kongl.
Höghet och de dyrbara föremålen för Eders Kongl. Höghets kärlek och ömhet, delar Ridderskapet och Adeln vördnadsfullt den ökade sällhet, Eders Kongl. Höghet åtnjuter.
Eders Kongl. Höghet har från sin första hitkomst tillvunnit sig allas kärlek och tillgifvenhet, genom sin mildhet, sin godhet och de ovanliga egenskaper, som pryda Eders Kongl. Höghet.
Denna tillgifvenhet är ännu mera befästad, och i hvarje redlig undersåtare» bröst omfattas Eders Kongl. Höghet nu med all den tacksamhet, som fullkomnade D e ii 13 November.
53 förhoppningar och visshet om framtida sällhet äga rätt att fordra.
Måtte glädje och lycka under alla lifvets skiften alltid åtfölja Eders Kongl. Höghet, och de älskade föremålen för Eders Kongl. Höghets ömma omvårdnad, och må Eders Kongl. Höghet med nåd och välbehag emottaga de upprigtiga och sanna önskningar för Eders Kongl.
Höghets väl, som vid detta tillfälle af Ridderskapet och Adeln i underdånighet tili Eders Kongl. Höghet framställas.
Uti Eders Kongl. Höghets fortfarande nåd anhåller Ridderskapet och Adeln i underdånighet, att alltid få vara inneslutne.
Upplästes Rikets Ständers Revisorers den 7 December 1827 till Rikets Ständer afgifne Berättelse, angående granskningen af de under Kongl.
Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel; och beslöt Ridderskapet och Adeln, att denna berättelse skulle med öfrige RiksStånden Communiceras.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 54 Den i4 November.
Fredagen den i4 November.
Plenum klockan 12 förmiddagen.
Justerades PleniProtocollet för d. i3 dennes.
Börjades uppläsning af Rikets Ständers JustitiasOmbudsmans den 4 dennes afgifna Memorial, innefattande en allmän redogörelse af Justitieombudsmannen öfver förvaltningen af det honom anförtrodde Embete.
Läsningen afbröts genom ankomsten af 2:ne Kongl. Maj:ts ÖfversteKammarJunkare, Commendeuren af Kongl. WasaOrden och Riddaren af Kongl. Svärdsorden , Herr Friherre Alexander Rudbecksamt Riddaren af Kongl. SvärdsOrden, Herr Friherre
Fr edrik von Friesendorff, af hvilka den förre förklarade, att Herrar ÖfversteKammarJunkare, å Kongl. Maj:ts höga vägnar, framförde Kongl. Maj:ts
Nådiga kallelse och bjudning till Ridderskapet och Adeln, att i morgon, Lördag den i5 dennes, klockan half 11 förmiddagen, till Riksdagspredikans afhörande, infinna sig i Storkyrkan och derifrån till Kongl. Maj:ts rum å Kongl. Slottet uppträda, för att sedan vara Kongl. Majit följaktige till RiksSalen; äfvensom [att Kongl. Majit i Nåder behagade bjuda 4$ af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, tillika med RiddarhusSecreteraren, att sam - Deu 14 No vern lier.
55 nia dag spisa middag på Kongl.
Slo Lie l; och yltrade Herr Friherre Rudbeck sluligen, det Herrar ÖfversteKammarJunkare ansågo sig böra omfatta detta tillfälle, alt innesluta sig i Ridderskapets och Adelns ynnest och bevågenhet.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken anmodade Herrar ÖfverversteKammarJunkare, att lill Kongl.
Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran om efterkommande af Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga befallningar.
Sedan Herrar ÖfversteKammarJunkare blifvit på vanligt vis utbeledsagade, tillkänn aga f Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken, det ett visst antal billetter lill inträde, så väl uti Storkyrkan, som RiksSalen å morgondagen, blifvit till Hans Excellence, för Ridderskapets och Adelns räkning öfverlemnade, samt anmodade de af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, hvilka önskade erhålla sådane billetter, att derom anmäla sig till anteckning hos RiddarhusFiscalen ; äfvensom de, hvilka åstundade begagna Kongl. Maj:ls ofvannämnde
Nådiga bjudning till middagsmåltid å morgondagen, att derom i morgon förmiddag kl. tre qvart till io låta anteckna sig hos RiddarhusFiscalen, hvilken i sådant afseende skulle å berörde tid i RiddarhusSalen sig infinna. 56 Deri 14 N o y c in ber.
Fortsattes till sint läsningen af Rikets Ständers JustitiaeOmbudsmans ofvanberörde Berättelse, innefattande en allmän redogörelse af Justitieombudsmannen öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete.
Lades på Bordet, , Högloft.
Lördagen den i5 November.
Bi ddarhus-Sekr eter aren anmälte, att, sedan Ridderskapets och Adelns andra anteckning sisth gårdag blifvit verkställd, hade Riddarhussekreterare!! genast derefter, enligt iq §. i RiddarhusOrdningen, fördelat det närvarande antalet af Ridderskapet och Adelns Ledamöter uti 5o Bänkmans - Den 15 November. 57 Afdelningar; Och som de nu antecknades antal utgjorde alldeles lika mänga, som vid Början af sistförflutne Riksdag eller 4g 1 personer, hade de första g BänkmansAfdelningarne erhållit
Nio och de senare 41 hek ommit Tio personer.
— Till upplysning för Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, hade ifrågavarande BänkmansFördelning, sedan i dag bittida, varit i RiddarhusCanzliet alt tillgå, och vore äfven anstallt fogad, att tryckta exemplar af berörde BänkmansFördelning kunde klockan 7 i morgon bittida i RiddarbusCanzliet erhållas.
Uppropades de 48 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka hos RiddarhusFiscalen låtit anteckna sig, att i dag spisa middag på Kongl.
Slottet; och tillkänna g a f Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att, enligt från Konungens ÖfversteKammarherre erhållen underrättelse, Ridderskapets och Adelns Taffel komme i Cour-Salen tvänne trappor upp i Kongl.
Slottet på Konungens sida, att äga rum.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, sedan Ståndet åtföljt Kongl. Maj:t från RiksSalen till Kongl. Maj:ts rum å Kongl. 58 Den 15 Noveni Le r. Slottet, viel nedgången från Kongl. Slollet åtskiljas.
Sedan de tvänne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln klockan half i t f. m. till Storkyrkan, hvarest RiksdagsPredikan, som förrättades af Biskopen öfver Strängnäs Stift, Herr Doctor P. Thyselius, afliördes — Härefter begaf sig Ridderskapet och Adeln till Kongl. Slottet, samt åtföljde Kongl. Maj:t till RiksSalen, hvarest Hans Kongl. Höghet KronPrinsen uppläste det Tal, hvarmed Kongl.
Majit i Nåder hälsade Rikets Ständer, hvarefter IlofCanzleren och Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden Herr D. von Schulzenheim uppläste Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse af denna dag, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, hvilken Berättelse, jemte Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och behof, af deni 3 dennes, till Ridderskapet och Adeln öfverlemnades.
Ridderskapet och Adeln åtföljde derefter Kongl. Majit från RiksSalen till Dess rumå Kongl. Sloltel, samt åtskiljdes vid nedgången från Kongl Slottet kl. 3 e. m.
In fidem Piolocolli, O. J. Lagerheim.
Den 17 November. % Måndagen den 17 November.
Upplästes Kongl. Majrts den i3 dennes afgifne, oell den i5 derpåföljde å RiksSaleu lill Ridderskapet och Adeln öfverlemnade Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående StatsVerkets tillstånd och behof, Lades på bordet.
Anmältes och emottogs HofCauzleren och Commendören af Kongl. Nordstjerneorden Herr D. von Schulzenheim, hvilken å Kongl.
Maj:ts höga vägnar, aflemnade Dess Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den i3 dennes, angående utnämnandet af RondeStåndets tvänne Notarier.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCanzleren, alt till Kongl.
Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse skulle med första varda till handläggning företagen.
Sedan Herr HofCanzleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes och la - 6q Den 17 November. des på bordet Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Skrifvelse, Företogs till pröfning Herr Ribens, Carl Wilhelm, den 12 dennes på bordet lagde Motion, att Herr Generalintendenten och Riddaren F. d’Orchimont icke måtte anses behörig, att för Adliga ätten dorchimont N:o 222^ intaga säte och stämma å Riddarhuset.
Herr af Melin, Henric Georg, anförde skrifteligen:
Då Högloflige Ridderskapet och Adeln i dag företager granskningen af tilldelandet af den Inträdespollet, Generalintendenten d’Orchimont vid i:a Anteckningen erhållit, torde tillåtas mig, att Vördsamt få tillkännagifva de anledningar, hvarpå mitt tillstyrkande härtill sig stödjer, nemligen, på följande skäl, alt 1:0
Fem år efter det nu mera afledne Majoren Carl Ferdinand Johan dorchimont, blef i Adeligt Stånd upphöjd , och 3:ne år därefter, sedan han vunnit Introduclion under N:o 2227 blef dess Äldste son, Öfversten Wilhelm Albrecht
Dorchimont sjelf adlad, samt 2:ne år derefter, Introducerad, under N:o 22Ö2 med förändradt Vapen så ock Skrifsätt af Namnet, Den 17 November. 6t hvarigenom nämnde Öfverste blifvit skiljd från den Adeliga Ätts Nummer, Vapen och Namn, hans Fader förut erhållit; följngteligen 2:0 Öfverstens Ättegren troligen ej mera kan komma i fråga, att inträda i sin Faders Nummer, utan efter min tanka, kan anses hafva utgått från den Äldre Ätten, hälst 3y §. i RegeringsFormen härtill gifver fullkomlig anledning; ehuru denna nu inträffade händelse ej finnes cmnämnd, enär Äldste Sonen af en efter 1809 Adlad person, sjelf blifver i Adeligt Stånd upphöjd.
Dock lyda orden sålunda: ”Ej må Adelskap, eller Greflig eller ”Friherrlig Värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere än den, hvilken Ad”lad eller upphöjd blifvit, samt efter ho”nom hans Äldste manlige Bröstarfving i ”rätt nedstigande, led efter led; samt ef”ter denna Grens utgång , Stamfa drens ”närmaste manlige afkomling, och så vindare. ” RiddarhusOrdningens 2 §. stadgar äfven: Öfrige Ättemän af de till högre Värdighet upphöjde, komma att stå sorn'
Eocspectanter, till dess deras ordning i den högre värdigheten inträffar, hvilket mig synes vara just det närvarande förhållande som inträffat med Generalintendenten Den 17 November. cTOrchimont, ocli får jag äran underställa detta Högloft.
Ridderskapets och Adelns rättvisa bepröfvande, hvarigenom i afseende å dylike händelser för framtiden må vinnas ett behörigt stadgande.
I anledning af den mindre tydliga ordställningen i 37 §.
RegeringsFormen, hvars tillämpning så lätt föranleder till tvekan om rätta meningen, och hvars tydning, nu, som vid andra tillfällen, kan lora till ett ändamål, stridande mot det, Lagstiftaren med detta stadgande åsyftat, att tillskapa flere adliga åtter i stället för färre, uppgjorde ConstitutionsUtskottet vid 1820 års
Riksdag ett förslag till förtydligande af förenämnde §., hvarigenom den skulle få en ordalydelse, som på en gång vöre verkställbar, och uppfyllde Lagstiftarens afsigt.
Uti 3:dje samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, finnes denna förklaring införd, och lyder sålunda:
Ej må Adelskap eller Friherrlig eller Greflig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flera än den, hvilken Adlad eller upphöjd blifvit, och, efter hans död i rätt nedstigande, led efter led, hans ölsta manliga Bröstarfvinge af äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, Stamfadrens närmaste manliga afkomling af då lefvande äldsta slägtgren, och så vidare.
Den 17 November. 63 Om genom arf Adligt st tind tillfället' den, som vedan blifvit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare
Arf insatt, upphörer hans eget adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamfadrens Adelskap öfvergår till närmaste slägtgren; finnes ingen sådan, utslockne Attén. 1förklaras någon sitt Adel skap förlustig, tillfälle detsamma den, sorn dertill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är.
Som dotia ConstitulionsUtskoltets förslag nu snart kommer lill antagande eller förkastande att afgöras, hemställer jag hos Ridderskapet och Adeln, om det vore lämpligt, att genom någon förutgående pröfning af förevarande antecknings fråga, binda händerne på sig vid grundlagsförslagets afgörande, och om icke den utväg att uppskjuta den i dag föredragne fråga tills nämde nya förslag blifvit afgjordt vore lämpligare att vidtaga.
Jag finner väl, att den uttagne
Polletten under liden berättigar dess innehafvare till inträde på Riddarhuset, men då hail af rättskänsla och billig grannlagenhet hittills af hållit sig derifrån, enär han förnummit, att tvekan om hans lagliga rätt dertill uppkommit, är jag öfverlygad, att han äfven deruti ännu fortfar.
Jag tror svårligen, att saken på annat sätt, Un det nu vördsamt föreslagna, kan komma 64 Den 17 November. i riktigt skick, hvarken för det närvarande, eller för framtiden.
Herr Rosenqvist, Fredric Leonhard uppläste följande:
Vid den af en värd Ledamot väckte fråga, hvilkendera af Herrarne dorchimont hör inträda i sin aflidne faders lediga Nummer, anser jag mig böra nämna:
Att år 1812 blef Majoren Carl F. Johan dorchimont, såsom det heter, upphöjd till Adeligt Stånd, och 1814 introducerad under N:o 2227 på Svenska Riddarhuset.
Stamfadrens
Äldste son är Herr Öfversten och Riddaren TVillielm A■ Dorchimont; och enligt 2 §. uti den af Konungen under den 18 December 1823 utfärdade Riddarhusordning, jemförd med 3q §. i RegeringsFormen, hade således Herr Öfversten bordt inträda uti sin aflidne faders lediga Ätteruna under nyssnämnde Nummer; äfvensom Herr Öfverstens äldste son, på lika sätt, bordt inträda efter sin Fader, och så vidare, i rätt nedstigande led.
År 1817 d. 7 October blef Herr Öfversten och Riddaren Dorchimont, medan kans fader ännu lefde, sjelf upphöjd i Adeligt Stånd, och under N:o 22D2 introducerad; samt är således Stamfader för en “y
Den 17 November. 65 ny ätt; men då Herr Öfverstens iorvärfvade Adelskap icke får eller kan rubba <Ien rätt, hvilken, enligt den både i Allmänna Lagen, och i RegeringsFormen uttryckte rättsprincip, ovillkorligen tillkommer Herr Öfverstens äldste son, nemi. att ärfva sin faderfaders Adelskap, sedan Herr Öfversten sjelf icke kan ärfva hvad han de facto redan innehafver; så är ock Herr Öfverstens äldste Son rätter Arftagare till sin faderfaders Adelskap; hvaremot Herr
Öfverstens andre
Son är arftagare till sin faders; äfvensom, i samma Ordning, derest Herr Öfverstens äldste
Son skulle genom döden afgå, medan Herr Öfversten ännu lefver, bemälde äldste sons yngre Broder inträder i den äldres ställe, och sålunda blifver Stamfader för Ätten N:o 2227, NB. om äldre Brödren icke efterlemnar manliga bröstarfvingar.
— Af desse anledningar, kan jag, efter mina åsigter, icke medgifva Herr KrigsRådet och Riddaren d’Orchimont någon rättighet, såsom Svensk Adelsman, då han icke eller i en framtid kan blifva arftagare till sin broders förvärfvade Adelskap, äfven om elenna skulle barnlös aflida; ty först i det fallet inträder han i sin faders Adelskap, såsom dertill arftagare.
Jag fruktar icke, att härvid mötas af det inkast, att då Herr Öfversten är äldste 1 H. 5 66 D e 11 17 November. sonen efter Majoren tl'Orchimontj borde flerr Öfversten, efter fadrens död, frånträda sitt sjelfförvärfvade Adelskap, för att antaga fadrens, ty da fader och son, hvar för sig, gjordt sig ntmärkta för sådan trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster_, att bägge desse Herrar blifvit af Konungen, i Adeligt Stånd uppböjde; så blifver det svårt att bestämma hvilkenderas förtjensler äro mäst öfverträffande, och således om sonens adelskap bör gifva vika för fadrens, eller tvärtom.
Friherre Boye, Ludwig:
För de Ledamöter af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, som äro af den tanka, att
Generalintendenten d’Orchimonts rättighet lill inträde på Riddarhuset är oviss och bestridlig, måste den utväg, som Friherre Åkerhjelm Framställt, vara tillfredsställande, och för min del skulle jag icke hafva något emot, att denna mening komme alt utgöra contraproposilionen i frågan; men för mig och dem, sorn äro af den öfvertygelse, att bans rätt är så af Lagen bestämd, sorn den kan vara, och fullkomligen rättmätig; för oss är denna utväg icke tillfredsställande.
Jag skulle tro mig handla orättvist, om jag gjorde en Medborgares rätt hvilande, hvilket är detsamma, som att, för det närvarande afslå den; Och jag anhåller derföre att få uppläsa [\ §.
RiddarhusOrdningen:
Uppstår vid anteckningen tvist Den 17 November. 67 om hufvudniannar ätten, bör den af det blifvande RiddarhusUt skottet, efter genealogiska tabellernas föranledande, prof vas; och emedlertid den af ätten antecknas, som efter de för hand varande tabeller befinnes vara den äldste, intilldess med antagliga bevis den andre sin bättre rätt till säte och stämma styrkt.
Jag åberopar denna Lag, emedan jag icke känner, alt rättigheten här bestrides af någon äldre.
Det är utom allt tvifvel hos mig, alt sedan äldste Brödren Öfverste Dorchimont emotlagit eli. nytt adelskap, sökt introduktion och redan inträdt i dermed förenade rättigheter, så äro han och hans afkomlingar, redan de facto, och de jure, utgångne ur Majoren d'Orchimonts
Ätt och nummer, och det står icke mera hvarken i Herr Öfverstens eller hans Sons skjön att återgå dit; emedan hans son måste, såsom ägande samma rätt, som fadren, också vidkännas samma skyldigheter.
Ur denna simpla rättsregel hämtar jag den åsigt, att icke Öfverste Dorchimonts son kan inträda i adelskapet efter sin farfader.
Han kan det så mycket mindre, som han ej efter lagens föreskrift har någon slags rätt dertill, så länge Fadren lefver.
På denna grund vågar jag yrka, att Generalintendenten dorchimont måtte få af sin inträdespollet sig begagna. 68 Den 17 November.
Kallad, atti såsom Ledamot af Ridderskapet och Adelli biträda vid anteckningen af Ståndets Ledamöter, får jag bekänna, att jag var a£ den tanka, som af Herr af Melin blifvit yttrad; men jag bör erkänna, att saken då för mig var alldeles ny.
Sedermera har jag hört mångå olika omdömen, huruvida Herr d'Orchimont bordt erhålla inträdespollet, eller ej, och sjelf i grundlagarna sökt att stadga mitt eget, men har ej varit nog lycklig att finna saken tydlig.
I följd deraf anser jag det för mig vara en pligt att förena mig i det förslag Friherre Åkerhjelm framstält, att afbida det grundlagsförslag för dylika fall, som nu hvilar lill afgörande.
Då Friherre Åkerhjelm framställt ett förslag till Ridderskapet och Adeln, hvilket innefattade en anhållan att denna fråga måtte hvila, till en i constitutionel väg tillämnad förändring af 37 §. i Regeringsformen skulle förekomma, kunde den anmärkningen icke undfalla mig, att Friherre Åkerhjelm ansett den dåvarande §. icke kunna efter rättsprincip vara tillfyllest, att afgöra frågan.
Jag kunde dock icke annat finna, än att den det var, då man nemligen icke betraktar lagen, såsom en generel lag, utan såsom en verklig undanlags- och exceptionslag från hvad förut var det allmänna förhållandet med Den 17 November. adelskap, som gick i arf.
Hade 87 §. varit en så beskaffad allmän lag sorn förut ägt rum i frågor af allmän beskaffenhet, så medger jag, att det skulle blifva ett svårt förhållande att afgöra, i fall t. ex. en son af Öfverste Dorchimont anmält sig på samma gång, som Farbrodern, hvilkendera af desse personer verkligen ägde rätt att uttaga pollett för den ifrågavarande numna ern; men då jag icke kan betrakta den 37 §. annorlunda, än som en exceptionslag, det är en lag, efter hvilken de, sorn icke äro födde Adelsmän, efter den för 1809 gällande Allmänna Regien för ärftligt Adelskap, endast i den af Lagen bestämda ordning kunna inträda i en utslocknad grens Adelskap, så tror jag, att man icke får extendera frågan.
Således om det icke finnes någon bestämd ordalydelse, hvarefter Herr Generalintendenten cVOrchimojit kan vinna inträde, anser jag honom icke vara Adelsman förr, än efter den äldsta grenens utgång.
Dock som Friherre
Åkerhjelms förslag är grundadt på den omständighet att 37 §.
RegeringsFormen af ConstitutionsUtskottet vid förra Riksdagen ansetts otydlig, hvilket åtminstone skulle tjmkas bevisa, att den, för att begripas af alla, behöft en tydligare Redaction; så förenar jag mig rätt gerna uti hans förslag om uppskof, och det är allenast i anledning af Friherre Boyes yttrande, jag utbeder mig att få erinra, att den förutsättning han gjort, 7o Den 17 November. belt och hållet hvilar derpå, alt Generalintendenten d'Orchimont redan är legitimerad Adelsman; då ägde §. 4 af Riddarhusordningen tillämpning; men det är just frågan här: om Herr Generalintendenten blifvit Adelsman, innan en äldre gren efter Stam fadren utslocknat.
Vore den saken afgjord, så vöre det äfven klart, att han, såsom den der presenterade sig, om icke någon annan af ätten funnes,, skulle erhålla pollett; men jag tror icke att han nu kan vinna inträde, och än mindre, se-, dan 37 §.
RegeringsForraen erhållit den förklaring Friherre Åkerhjelm omnämnt, emedan ingen bestämd §. i Lagen finnes, efter hvilken han kan förklaras vara Adelsman.
Jag förenar mig således med Friherre Åkerhjelm deruti, att saken må hvila, och anhåller blott, att hvad jag yttrat, må varda ansedt som ett bemödande att utveckla den rättsprincip, man måste lägga till grund för tolkning af all
Lag, att nemi. tillse, om den är en allmän
Lag eller undantagslag, och, i sednare fallet, aldrig tillåta sig extendera den, eller deraf göra analagiska slutsatser.
Då jag instämmer i hvad en värd Ledamot, Herr Friherre Boye, nyss yttrat, skulle det synas öfverflödigt af mig, att något ytterligare anföra.
Men som jag deltagit i det beslut, hvarigenom inträde.
Den 17 November. på Riddarhuset åt General-Intendenten, KrigsRådet d’Orchimont blifvit lemnadt, är jag skyldig mitt Stånd, skyldig mig sjelf att uppgifva de skäl, som föranledt mitt beslut i detta ämne.
Saken är visserligen ej i hagarne förutsedd, men jag får likväl erkänna, att den för mig ej var ny.