Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alströmer föreslagit följande förändringar i Utsk:s förslag, nemi. att först uti rubriken orden »villfarande lära» skulle utbytas emot orden: »en, från den Evangeliskt-Luthcrska, afvikande lära»; att sedan uti ingressen skulle uteslutas orden; »sistnämnde lagrum såvidt det stadgar ansvar af landsförvisning och förlust af arfsrätt samt i öfrigt afser andra, än dem som till läroståndet höra»; att 4 § erhölle följande lydelse: »Lärosatser, som mot den rena Evangeliska lärans grundsanningar stridande äro, må icke offentligen förkunnas, eller till andras förledande annorledes utspridas.
Beträdes likväl härmed någon Svenska kyrkans medlem, gånge som i 1, 2 och 3 gg stadgadt är; hörer han till läroståndet, miste embetet, efter laga ransakning och dom, der han sig på allvarlig förmaning ej rättar; och då förfares i öfrigt med honom såsom här föreskrifvet är»; att såsom 5 g, i st. f. den af Utsi;, föreslagna, hvilken borde utgå, skulle antagas innehållet af 6:te g i Utsk-.s förslag, med ett så lydande tillägg: »eller der bekännare af främmande troslära nödgar eller lockar barn, eller den under hans lydnad står och till EvangelisktLuthersk församling hörer, att deltaga i främmande religionsförvandters offentliga eller enskilda andaktsöfning»; att såsom 6 och 7 §§ skulle införas 7 och 8 §§ af Gisles förslag; alt 8 g skulle innehålla: »Böter, som i denna författning finnas stadgade, beräknas i Rmt och tillfalla församlingens fattige» samt i öfrigt blifva lika lydande med sednare meningen i 9 g af Utslcs förslag; och att 9 g, svarande mot den 10 g i Utslcs förslag, skulle erhålla följande lydelse: »Mål, ang:de öfverträdelse af denna författning, skola uptagas och afdömas af allmän Underrätt, samt dess utslag, Den 3 Februari e. w j händelse den för brott mot 5 § tilltalade varder ät saken fällcf, JlofRätts pröfning underställas.» »Sied åtal emot dem, som till läroståndet höra, efter ty i 4 <§ sägs, förfares såsom härom särskildt stadgadt är.» flr von Eoch:
Jag förbehöll mig. att efter öfverlägga ingens slut få framställa de propos:r, som jag finner lämpliga, och för således tillkännagifva, att jag afslår från den af mig yrkade ändring i 4 §.
Vid § 5 hafva flere anmärknir blifvit gjorda, hvilka jag understöda, men afslår äfven ifrån dem.
För öfrigt, ech för att komma till ett resultat, förenar jag mig med Gr. Sparre.
Ffr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Jag har icke yrkat ovillkorligt bifall till förslaget, utan endast i likhet med Iir Cederschiöld, G., att åtal efter 4, 5 och 6 §§ skola anställas, men då den sista talaren förenat sig med Gr.
Sparre, vill jag, till undvikande af splittring, göra äfven så.
Afven jag förenar mrg med Gr.
Ehuru jag anser det af mig framställda förslaget ega några fördelar, vill jag dock derifrån afstå, och förenar mig med Gr. Spane.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, började upräkna de begärde proposrr, som, efter nu gjorde förklaranden. ålerstodo, och först omnämnde Hr Dalmans yrkar.de om bifall till Utsk:s förslag, utan förändring, anmälde sig och vtlrade Hr Dalman:
Jag afslår från mitt yrkande och förenar mig med Gr. Sparre.
Hr Gr. o. Landtm, omnämnde vidare, att i öfrigt propos:r blifvit yrkade, dels till afslag å Utsk:s författnings-förslag, dels till bifall å berörde förslag med den af Gr.
Sparre föreslagna förändring i 10 §, och dels till antagande af Frih. iHlströmers förslag; hvarefter propos. lill bifall å Utsk:s ifiågavule förslag utan lörändring först framställdes och hesvarades med Nej.
Efter sedermera till afslag å Utslcs förev;de förslag framställd propos., sorn besvarades med blandade Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad, behagade bifalla samma förslag med den af Gr.
Sparre föreslagna förändring, och ropades härvid starka
Ja jemte många Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Hr Lefrén begärde votering.
Den som bifaller det i LagUtsk:s Utlåt.
N:o 61 framställda förslag till författning, ang:de vissa förändrade föreskrifter i afs:de å dem, som omfatta villfarande lära, med den förändring, alt 2:dra Den 8 Februari e. m. m morn. af 10 § erhåller följande lydelse: »Åtal för de förbrytelser, hvarom i 4 och 5 sägs, må ej ega rum, med mindre Konun gens Jusi.Kansler, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förordnat om åtalets anställande», röstar Ja; den det -ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder LagUtsk:s förenämnde förslag till författning af B. o. Ad. afslaget.
Oå voteringen, under hvilken Hr Gr. o. Landtm, bortgick och Ordf:de-platsen intogs af främste närv:de ledamoten, Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, hade försiggått, befunnos rösterne hafva utfallit som följer:
Hr Cederschiöld, Gust,:
Jag reserverar mig emot R. s. Ad:s beslut, och tror, att denna dag kommer att såsom en mörksens dag antecknas i B. o. Ad:s annaler.
Björnstjerna, Carl Magnus; Äfven jag nedlägger min reservation i prot., och lika med Hr Cederschiöld tror jag, att B. o. Ad. i en framtid kommer att ångra dess nu fattade bes] ut.
Instämmande i de reservationer föreg:de talare afgifvit, anser jag det fattade heslutet olyckligt, och hoppas, att i en framtid icke större -concessioner framtvingas än de, som nu varit i ifråga.
Hr Carleson, Edv. Henr.:
Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s fattade 'beslut.
Emot R. o. Ad:s beslut reserverar jag mig och tror, att R. o. Ad. har i afton skrifvit sin dödsdom.
Creutz: ilag reserverar mig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Återstående behandlingen af LagUtslcs Utlåt, N:o 61 upskjöts till nästa plenum, och 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 11 på aftonen.
In fidem protocolli, Alberl Munck, Ddi 4 F«brn»fl Thorsdagcii den 4 Febrnari 1858.
Plenum lil. 6 e. m.
Justerades pleni-prot. för den 23 sist!.
Företogs till fortsatt pröfning LagUtskis Utlåt.
N:o 61, i anledn. af ejorde anm8rkn:r emot vissa delar af Utslcs Betänk.
N:o 46, öfver ej mindre K.
Propos., ang:de utvidgad re1 i gion s-fr i het och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda inom RiksSt:n väckte motioner.
Som jag icke i går fick någon propos. framställd på mitt förslag, och jag finner en sådan rätt mig medgifven i 54 g Reg:sF:n, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, täcktes nu framställa denna propos.
Hade
Ståndet i går fattat ett definitivt beslut, att det antog Utsk:s förslag, hade ia g icke i dag haft någon förevändning att anhålla om ifrågav:de propos:s framställande; men då R. o. Ad. i går fattade ett negativt beslut, anser jag, alt det icke bör kunna utesluta framställandet af propos. å antagandet af ett annat.
I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, för att förekomma en möjligen lång discussion, trodde sig böra förklara det han ansåg den nu begärda propos:n ej kunna framställas.
Det vore klart, enligt 49 och 53 §§ Riksd:sOrdn:n, att från Utsk:n inkomne förslag borde först framställas till antagande eller förkastande och att å föreslagne förändringar propos. borde framställas i den ordning de förekommit.
Så hade äfven i går skett.
Först hade Utslcs förslag blifvit framstä11dt till antagande utan. förändring och sedan till förkastande och derefter, då Hr Gr. o. Landtm, ej kunnat dervid urskilja Slåndets svar till antagande med en förändring.
Den sist framställde propos. hade Hr Gr. o. Landtm, ansett besvarad med öfvervägande
Ja och dervid hade votering blifvit begärd.
Enligt 53 g Riksd:sOrdn:n hade det då varit Frih.
Alströmers rätt att till kontrnpropos. begära den propos. han hade begärt, och som af Hr Gr. o. Landtm, blifvit upläst.
Då sådant likväl icke skett, fann Hr Gr. o.
Landtm., på grund af nyssnämnde 53 §, denna propos. icke vidare kunna framställas eller blifva föremål för pröfning.
Jag är fullkomligt tillfredsställd med den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, afgifvit, och har dervid ingenting att tillägga.
Din 4 Febrnari. 501 Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Äfven jag är af Hr Gr. o. Landtm, helt och hållet förekommen.
Jag skulle tro, att på detta sätt skall ett förslag ändock blifva undertryckt, enär man i denna stund, som nu är, icke kan veta, hurudant beslut R. o. Ad. kommer att fatta.
På denna grund måste jag fortfarande anse mig ega lätt att fordra propos:s framställande å mitt förslag, allrahelst sorn 54 § R.
F. ovilkorligen och utan förbehåll säger, att om propos. äskås pä ett förslag, så skall den framställas.
Att det f. n. är en ibland Stånden antagen praxis, att anse ett förslag, som framställes emot ett Utsk:s Betänk, vara en krotrapropos., är en sak, som icke står föreskrifven i grundlagen.
Jag kan således, med ali vördnad för Hr Gr. o. Landtm:s åsigt, icke underlåta att vidhålla min.
I den fråga, som nu är väckt, finner jag visserligen, att det hade varit ändamålsenligast af Frih.
Alströmer, oaktadt han yrkade propos. på det amendement, han framställde, att icke försumma det tillfälle, då Hr Gr. o. Landtm, skulle framställa propos. emedan han då hade kunnat få det framstäldt såsom kontrapropos.
Detta hade varit öfverensstämmande med antagen praxis.
Då Hr Frih:n emellertid icke gick till väga på detta sätt, så blottställde han sig för det äfventyr han sjelf nämnt, nemi. att om Utslcs förslag blifvit antaget, hade det icke kunnat blifva fråga om hans eget.
Men då Utsk:s förslag icke blifvit antaget, utan R. o. Ad. endast beslutat att förkasta detsamma, utan att antaga något an nat, samt då Betänk, i sin helhet icke blifvit afslaget, utan det tvertom beslutats, att detsamma skulle fortsättas, och frågan sålunda så mycket mer kunde anses öppen, som man äfven hörde det vara fråga om att efter fattandet af nämnde beslut, taga i särskildt öfvervägande. huruvida Domprosten Brings förslag skulle komma under öfverläggning; så tror jag för min del, att Frih.
Alströmer har kunnat haft fog att önska och nu efteråt erhålla propos. å sitt förslag, hvilken min mening jag anhåller att få till prot. antecknad.
Jag ber att få fästa upmärksamhelen derpå, att en sådan tanke så mycket mindre har kunnat upsla hos Frih. Alströmer den dag, då ärendet förevar, som Hr Frih:n då icke hade underlåtit alt, före slutad vote ring, yrka propos. å sitt förslag.
I stället åtnöjde han sig med att reservera sig i likhet med andra talare: och då Frih. Åkerhjelm, som fungerade såsom Ordfide, tillkännagaf, att man skulle öfvergå till frågan, huruvida en underd. skrifvelse borde aflåtas, men hemställde, om icke Ståndet dessförinnan ville afgöra om Frih.
Alströmer hade någon rätt, att få sitt förslag under omröstning, så är det väl alldeles gifvet, att han då skulle hafva framställt sin begäran derom, f allt fall anser jag honom, på sätt Hr Gr. o.
Landtm, redan ådagalagt, icke hafva haft någon rättighet dertill.
202 Den 4 Februari.
Jag ansåg, att tiden var så långt framskriden i går, att jag icke ville framställa begäran om votering; och att jag då för ögonblicket åtnöjde mig med att reservera mig mot It. o. Ad:ns beslut, deri finner jag icke något tecken till skäl, att jag skulle kunna hysa en sådan tanke, som Hr Cederschiöld förmenat.
Jag tror icke att på denna fråga kan inverka, huru Frih.
Alströmer förmodas hafva upfaltat den som i går var föremål för votering.
Om, såsom Frihin yttrat, Utsk:s Betänk, icke blifvit förkastadt, utan det tverlom beslutats alt fortsätta öfverläggningen derom, så måste, enligt min upfattnmg, Frih:ns yrkande vara riktigt, hvarföre jag förenar mig med honom i bans anhållan om propos. på det af honom framställda förslag.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade härvid, att den fråga, som nu blifvit väckt, verkligen votb i sig sjelf så enkel och den åsigt han derom hyste jemväl så öfverensstämmande med den praxis, som ständigt varit iakttagen, att han icke visste huru 49 och 53 Iliksd:sOrdn:n kunde anses medgifva någon annan tolkning, och att han derföre ej hade något att tillägga, utan endast hemstälde huruvida Frih.
Alströmer, yrkade att Ståndets mening skulle inheintas, i hvilket fall Hr Gr. o.
Landtm, skulle hemställa om Ståndet yrkade den begärda propos:n. Frih.
Jag anhåller ödmjukligen att en sådan propos. måtte blifva framställd till R. o. Ad., på det att Ståndets mening må blifva känd.
Det kan i alla händelser icke för mig medföra något annat äfventyr, än att jag begått ett misstag.
Vid det förhållande, att Hr Gr. o. Landtm, tiIIkännagifsit sin åsigt om saken, och mig veterligen det ännu icke inträffat, att R. o. Ad. i sådant afs:de gifvit Hr Gr o. Landtm, dementi, samt då Hr Frih.
Alströmers åsigt strider 'mot all praxis vid föregående beslut, äfvensom slutligen då han icke torde kunna bestrida, det han, genom sin egen reservation emot beslutet, ådagalagt, att han ansåg detta beslut definitivt, så hemställer jag till Frih:n, huruvida han icke skulle vilja bespara R. o. Ad. den ledsamheten att afgifva svar på en ledsam propos.
Jag ber om ursäkt, att jag icke kan gå Gr.
Sparres upmaning till mötes.
Jag respekterar allas åsigter: men just derföre anser jag också, att man har rätt att få höra dessa åsigter, och med all vördnad för Hr Gr. o. Landtm, vågar jag ändock fortfarande yrka framställandet af den propos., hvarom jag anhållit.
Sparre i öfrigt yttrat, tror jag mig i ett föreg:de anförande hafva besvarat.
Jag kan icke underlåta, att fästa Frih.
Alströmers upmärksamhet på inkonseqvensen f?en 4 Februari.
203 f hans gjorda framställning.
Det är ju alldeles påtagligt, alt derest han Önskat framställande af propos på sitt förslag, borde hanhafva varit nöjd med att R. o. A. förkastade den propos., som framställdes; enär det derigenom stod honom öppet att få sin önskan upfylld.
Nu har han deremot reserverat sig emot Ståndets beslut, och det är väl ieke tänkbart, att han skulle hafva gjort detta, i fall han trott, att han derigenom skulle hafva fått fram sitt förslag.
Han borde då hafva handlat tverlom och förklarat sin tillfredsställelse med utgången.
Genom sitt uplrädande i dag protesterar han yu emot sin egen i går framställda reservation.
För min del kan jag icke fatta en sådan tankegång.
Jag tror mig icke behöfva vara mångordig vid besvarandet af Hr Cederschiölds yttrande; ty om jag skulle framlägga den tankegång, sorn legat till grund för min reservation, tror jag, att den skulle blifva temligen klar för Hr Cederschiöld.
Dermed vill jag dock icke uppehålla tiden, emedan det kan ske enskildt oss emellan, och för öfrigt icke inverkar på förev:de fråga.
Sedan öfverläggningen härmed an«elts fulländad yttrade Hr Gr. o. Landtm., att ban. på sätt Frih.
Alströmer begärt ansåg sig jemlikt 55 § Riksd-sOrdmn pligtig att hemställa om II. o. Ari. yrkade den af Frih.
Alströmer begärda men af Hr Gr. o. Landtm, vägrade propos.
Härvid ropades starka
Nej, jemte några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Jag förklarar mig fullkomligen nöjd med hvad som nu inträffat, och ber blott alt få nedlägga min reservation emot beslutets innehåll, Jag vill icke begära någon votering.
Härefter föredrogs: 2:dra punkten, innehållande förslag till en underd. skrifvelse rörande lagstiftningen i afs:de på dem, sorn omfatta villfarande lära.
Då det ifrågav:de tillägget angtde en underd. skrifvelse är affattadt i sammanhang med sjelfva förslaget, och endast under förmodan att detta skulle antagas, tror jag att sedan detsamma är afslaget, måste man äfven afstå tillägget om skrifvelsen.
Jag tror äfven, att en sådan skrifvelse icke lämpligen kan till K.
M. aflåtas; och det torde vara svårt att motivera densamma.
JM. redan en gång framställt en propos. i ämnet, och deruti uttalat sina åsigter, skulle det vara i hög grad olämpligt att framkomma med en begäran om en ny propos:s aflåtande.
Jag yrkar afslag.
Ilr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Då denna fråga i går förevar till hufvudsaklig discussion, tillkännagaf jag att det skäl, som för mig gjorde tillfyllest att icke antaga förslaget, vore att man derigenom skulle medelst lag sanktionera rättigheten för Ren i Februari. enhvar att utträda ur Svenska kyrkan utan att behöfva tillhöra någon annan.
Jag yttrade då äfven att då tiden var så lång framskriden på Riksdagen, vore det icke möjligt, alt kunna genoa en återremiss få ett annat förslag af Utsk. utarbetadt.
Då man emellertid icke borde lemna frågan utan handläggning, syntes mig enda utvägen vara att besluta en underd. skrifvelse, af det ungefärliga innehåll, som Domprosten Brings reservation uptager.
Jag anhåller fördenskull vördsamt, det Hr Gr. o. Landtm, måtte låta denna fråga anstå till dess beslut blifvit fattaiit i sjelfva hufvud* saken.
Sedan detta skett, anhåller jag för min del att propos. måtte framställas på antagandet af det förslag Domprosten Bring afgifvit, hvarjemte jag anhåller att samma förslag måtte blifva upläst.
Sedan i anledn. häraf Domprosten Brings i Utslcs Utlåt, bifogad reservation afgifna förslag till underd. skrifvelse blifvit upläst, anförde Hr T ersmeden, Nils:
I enlighet med hvad jag i går yttrade, är jag äfven nu af samma tanka som den siste värde talaren, nemi. den att R. o. Ad. måtte besluta en framställning, sådan som i Domprosten Brings reservation förekommer.
Som det emellertid för mig är bekant, att PresteSt., vid antagandet af detta förslag, gjort några modifikationer i vissa uttryck, ber jag att få redogöra derför, samt derefter anhålla om propos. på den sålunda förändrade lydelsen.
Dessa förändringar afse, alt R.
Stir, med anledn. af de sekteriska och separatistiska rörelser, hvilka på flere orter inom Riket egt rum, måtte i underd. skrifvelse hos K. II. anhålla: l:o Att K. M. i Nåd. ville genom vederbörande embetsrnyndigheter låta anställa så fullständiga undersökningar som möjligt ang:de sfi väl utsträckningen af dessa rörelser som den trosbekännelse dessa separatister antagit, den församlings-ordning de inom sig kunna hafva börjat uprätta, och det upförande de i sedligt och borgerligt hänseende i allmänhet visat sig iakttaga; och 2:o att, derest, genom dessa undersökningar, nämnde rörelser å någon eller några orter skulle befinnas hafva nått den utsträckning, att de icke längre kunna anses såsom yttringar af en tillfällig och snart öfvergående oro och förvillelse, K. M. då ville till Rikets näst sammanträdande Ständer i Nåd.
Propos. framställa förslag ang:do de vilkor, under hvilka å sådana orter för handen varande anhängare af nämnde rörelser må kunna tillåtas att bilda egna församlingar och ang:de det förhållande till Svenska samhället, hvari medlemmar af sålunda upkommande, i Riket erkända dissenter-församlingar böra ställas.
Tredje punkten har blifvit oförändrad.
Jag tror, att denna framställning är i fullkomlig enlighet mod det beslut, R.
St:r sistlidne Oktob. månad fattade, innan återremissen till LagUtsk. egde rum.
Den öfverensstämmer äfvenledes med den reservation, som Frih.
Alströmer afgaf vid detta tillfälle, med undantag af 3:dje punkten, hvilken jag dock anser särdeles vigtig, enär jag tror, att det vore skäl, att något söka hejda denna Den 4 Februari. 205 sektanda, som, ehuru den på mångå orter kunnat väcka ett andligt lif, dock på andra är menlig både för förståndet och hjertat.
Hvad den af Utsk. ifrågasatta skrifvelsen be träffar, lärer frågan derom nu hafva förfallit, till följd af det beslut, som K. o. Ad. i går fattade.
Utsk. hade nemi. endast under förutsättning, att deti af detsamma föreslagna lag skulle af R.
Sl:r godkännas, tillstyrkt alt i sammanhang dermed en underd. skrifvelse skulle aflåtas, och sedan sjelfva förslaget blifvit af R. o. Ad. förkastadt, torde deraf vara en gifven följd, att den af Utsk. förutsatta skrifvelsen icke kan ifrågakomma.
Hvad åter Domprosten Brings förslag beträffar, derom inbjudning från PresteSi. ankommit, så är dermed en helt annan sak.
Den skulle innefatta ett svar till K. M. från R.
Men, mine Hrr, i hvad mån kan det anses nödigt, alt Ständerna i önskningsväg till K.
M. aflåta en underd. skrifvelse?
Jo, i de ämnen, på hvilka, såsom varande af synnerlig vigt, Ständerna önska att fästa K.
Så är icke fallet här; ty sedan K. M. sjelf »fia t i t en Nåd.
St:r i ett ämne, synes det mig som skulle det vara ett högst besynnerligt svar på denna Propos., om R.
St:r skulle säga: »Vi kunde icke antaga denna Propos., utan aflat i stället en annan.
Den fråga, som så lifligt sysselsatt oss, är af den vigt oell har derföre till den grad ådragit sig Regeringsmaktens upmärksamhet, att K.
M. ansåg sig föranlåten, att derom afgifva en Propos. till R.
St:r; men ehuru denna Propos. icke blifvit af Ständerna antagen, lärer man väl med visshet kunna förutsätta att aniedmr så pass skola inträffa, att
Regeringen tvingas att taga saken ytterligare om hand och till nästa Riksdag aflemna en ny Propos.
Det behöfves i sanning icke något påpekande af Ständerna om nöd vändigheten deraf.
Regeringen har sjelf insett detta behof och kommer otvifvelaktig! också att till nästa Riksdag lika klart fatta behofvet af en förändrad lagstiftning i ämnet.
Olämpligt, jag ville nästan säga oskickligt, vore det derföre af R.
St:r att till K.
M. aflåta en påminnelse i en fråga, derå K.
M. redan funnit sig upinanad att fästa R.
Delta örn sjelfva skrifvelsen.
Öfvergår jag nu till innehållet af samma skrifvelse, sådan den af Domprosten Bring är föreslagen, så synes mig detta innehåll ännu mera egnadt att påkalla ett afslag å PresteSt:s inbjudning.
Hvad innehåller denna skrifvelse?
Jo, att R.
Sf.r ville hos K.
M. täcktes låta anställa undersökningar ang:de mängden af affall ifrån vår kyrka, den trosbekännelse de affällige antagit, den kyrkoordning, hvarom de öfverenskomma och det upförande de ådagalagt; samt, derest dessa affall skulle befinnas hafva nått någon större grad af utsträckning, att K. M. dä måtte aflåta Nåd.
Propos. till nästkommande Ständer ang:de de vilkor, hvarunder affällingarne må tillåtas bilda egna församlingar o. s. v.
Men, mine Hrr, på hvad sätt skola i detta afs:de tillförlitliga upgifter vinnas?
Jag antager att K.
M. tillsätter en komité, som skall resa land och rike omkring för att anställa forskningar i saken, 206
Den 4 Februari. samt genom Consistorier, Landshöfd:r eller på livad sätt som helst införskaffa uplysningar.
Men hvem kan garantera för att dessa äro tillförlitliga?
Hvem ansvarar för att om de i dag äro riktiga, de icke om en månad kunna vara oriktiga?
Och kan man förneka, att icke här en mängd fall gifvas, som omöjligen kunna utforskas?
Om sedermera dessa uplysningar skulle framläggas inför Ständerna, så skulle otvifvelaktigt en mängd talare upstå, som skulle säga: wOessa upgifter äro alldeles oriktiga: antalet af dissenters är två, tre, fyra ja tio gånger större.»
Jag kan således icke inse hvad ledning R.
St:r för sitt bedömande af frågan skulle erhålla af dylika upgifter.
Att K. M., innan Han afläter en Propos. i ett ämne, Sjelf på ett eller annat sätt gör
Sig underrättad om dithörande ämnen, derom är jag öfvertygad.
Men att Han skulle för R.
St:r framlägga en mängd föga bevisande upgifter, synes mig vara ett högst besynnerligt sätt, som dessutom icke skulle leda till någonting.
De ifrågav:de sekterna äro nemi. af den beskaffenhet, att de stundligen ökas eller minskas, så att äfven om upgifterna vid Riksdagens början vore tillförlitliga, skulle de vid dess slut hafva uphört att vara det.
Jag är fullt förvissad, att K.
M. med den upmärksamhet
Han redan egnat åt della maktpåliggande ärende, och som Han genom omständigheternas kraf säkerligen i framtiden skall blifva tvungen att deråt egna, skall till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta en förnyad Propos. i ämnet.
Men, må icke Ständerna, sedan de vid denna Riksdag mottagit en Propos., derföre att de nu icke kunnat komma öfverens om hvad som bör göras, skjuta frågan ifrån sig på det sätt, att de begära en ny propos. af Regeringen.
Till en del instämmer jag med den siste värde talaren, men tror dock, att han icke riktigt klart fattat hvad man med den underd. skrifvelsen åsyftat.
Så vidt jag kan förslå, lärer meningen dermed icke vara någon annan än att R.
St:r skola begära, att K.
M. måtte låta inrätta en inqvisition.
Ty huru skall man få veta, hvilka som affallit?
Jag inser icke att det kan ske på något annat sätt, än genom inqvisition eller tortyr, och att dess återinförande i Sverige är meningen med detta skrifvelse-förslag, framlyser klart af 1 :sla inom. i detsamma.
Det vore just att kröna verket, om R. o. Ad. ställde sig på den Spanska Inqvisitionens ståndpunkt.
Jag får åtminstone för min del af» styrka bifall till ett dylikt försök. 11 r Cederschiöld, Rob. Theophron:
Då K. M. i ett så maktpåliggande ämne, som det ifrågavide, aflåtit en Propos. till R.
St:r, har det otvifvelaktigt varit K.
M:s mening att inhemta R.
St:rs tanke i frågan.
Enligt min öfvertygelse skulle det vara vida oskickligare, för att begagna Gr.
Sparres uttryck, om R.