Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt här tvista om vakten skall hafva pelsar eller icke, om underofficeren för vakten skall stå innan- eller utanför dörren, länder endast till att onödigtvis upptaga tiden för ögonblicket, hvadan jag, till en början, begär att motionen inåtle blifva hvilande på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att den begärda bordläggningen icke kunde förvägras.
Då den af mig väckla motionen väcker motstånd, så, för att befria R. o. Ad. från en ytter ligare öfverläggning om ett, i min tanke, så enkelt ämne, återkallar jag hellre min motion.
Anckarsvärd återkallat sin framställning, R. o. Ad. torde finna att frågan för delta tillfälle borde förfalla.
Till pröfning företogs StatsUlskrs den 27 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o /\i6, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
Vid förra riksdagen beslöto R.
.St. en und. skrifvelse till K. M., med begäran att Convoj-coinmissariatet måtte upphöra, och alt allt hvad som tillhörde detta embetsverk skulle öfverflyttas på Commerce-collan.
Vid denna riksdag åter föreslår StatsUtsk. att Ständerne skola till Konungen ingå med en und. skrifvelse, hvaruti skall begäras alt nämnda K. collegium icke skall öfvertaga commissariatets angelägenheter, utan att i stället ett nytt embetsverk skall inrättas.
Om jag häröfver skall göra någon reflexion, så utgör en sådan motsägelse i framställningar vid den ena och andra riksdagen en profkarta på hvad man har att vänta när Ständerne skola ingå i detaljregleringar eller styrelseåtgärder.
Lyckligtvis har ännu Konungen rättighet att neka vissa arrangementer eller alt inhibera deras verkställighet.
Skulle nu det embetsverk, som StatsUtsk. önskar upprätta, vara alldeles lika med det som finnes, så vill det synas mig som StatsUtskls förslag mera hade afseende på att rädda Ståndens anseende, på samma gång de söka sjelfva sakens nytta.
Jag är långt ifrån att ogilla detta tillgörande, tvertom, jag ogillar detcordialt, men beklagar endast djupt att det skall beliöfvas.
Jag anhåller nu att det må tillåtas mig visa, att det embetsverk, hvars inrättande StatsUtsk. föreslår, är alldeles lika med det D«n 10 Februari f. m. sorn linnes, ty i betänk.
N:o 33y säger Utsk.: ”utom Svenska Statsministern för utrikes ärendena och Norrska Statsministern, skall embetsverket bestå af högst 4 ledamöter, utsedde bland personer, tillhörande håda nationerna, till ett antal af hvardera, som stöde i jemförlig! förhållande till båda Rikenas bidrag, samt att K. M., efter anställd undersökning ang:de förhållandet emellan begge nationernas handel och sjöfart på Medelhafvet samt behof af öfriga hittills nied convojmedlen bestridda utgifter af unionel beskaffenhet, täcktes till Norriges Rikes Storthing aflåta nåd. propos. om ett i man derefter Inmpadt bidrag af statsmedlen.”
Uti sitta perioden liar Utsk. önskat att Norrige skulle bidraga till convojcassan, förmodligen efter de Norrska fartygens lästetal, fast ej så enkelt uttryckt.
Troligtvis går icke Norrmannen in på delta förhållande; haji skall säga:
J håfven samma rätt som vi, tillvägabringeii J en mot eder folkmängd svarande så stor handel, som vi, eller en större om J kunnen, så komma vi i parile med hvarandra, Sorn StatsUtsk. föreslagit, skulle det nya embetsverket bestå af 4 ledamöter utom den Svenska och Norrska Statsministern: huru mångå af dessa skola vara Norrmän, och huru manga Svenskar?
Skall detta antal rättas efter det bidrag
Norrige till convojcassan lemnar, så är detta bidrag icke så stort det borde vara, och följaktligen skulle ej fullt en Norrman i verket inrymmas.
Skall antalet bestämmas efter de båda Rikenas folkmängd, så har Sverige 3 millioner och Norrige i million menniskor.
Proportionen är då sorn 3 tjll i ; följaktligen bör ej mer än en Norrman vara ledamot af det föreslagna verket.
Nu linnes redan, enligt StatsUtskts egen uppgift, alt af fyra, en Norrman är ledamot af' Gonvojcommissarialet; således blir det nya verket i den delen lika med det nuvarande.
Beträffande ordförandeskapet i det nya embetsverket, skulle det tillkomma både den Svenska Utrikes Statsministern och den Norrska Statsministern: jag tror ej att ett sådant alternerande med chefsbefattningen går an; ty jag fruktar alt nationen skall ej tycka om att Statsministern sitter i ett redogörande embetsverk som ordförande, och sedan med portföljen under armen föredrager inför Konungen; och för öfrigt tror jag att (vänne Statsministrar inom ett och samma verk skulle vara likasom tviinne stormaster på ett skepp, hvilket ej är lämpligt, — ärendena skola lida derpå.
Bet rättaste torde vara att blott en ordför tinnes, sora af Konungen utnämnes, han må nu vara Svensk eller Norrman; och så torde äfven blifva förhållandet ifall det nya embetsverket skulle blifva inrättadt, hvadan detsamma äfven i detta hänseende blefve det gamla likt.
Som ett ytterligare bevis på att det af StatsUtsk. föreslagna nya embetsverket blefve enahanda med det nuvar., torde jag få anföra att kostnaden för detsamma nu utgör 6,5[O r:dr, då deremot den blifvande kostnaden ej D e n 10 F c I) i ti u t' i f. rn. koni me att nedsattas till mer uti 6ooo r:dr, således endast en minskning af 5to r:dr, hvaraf R. o. Ad. afven loide inse ali reformen ej måtte blifva särdeles ingripande.
Om man således nödvändigt vill förskaffa sig ett nytt embetsverk, så kunde man lämpligen anse nuvar.
Con vojcommissuriat från början af i8:ji såsom ett nytt embetsverk, hvilket uppstått på askan af det gamla, som utträdt ultimo I)ecembris 1840, hvadan således deri punkten torde anses öfverflödig.
Uti nästa punkt har StatsUtsk. sagt alt intägten till förmån för handels- och sjöfartsfonden skall vara lika slör som den för det närvar.
Lefin nes, ty i betänk.
JNto 416 heter det: ”ali afgiften till handels- och sjöfartsfonden, ifrån och med nästkommande år 1842, till nu stadgadt belopp kommer att intill nästa riksdag tillsammans nied lullmedlen uppbäras oell lill statsverket ingå.”
Här är således föreslaget, alt summan, som ingär nu, skall blifva densamma, hvadan ock äfven denna punkt synes öfverflödig och bör afslås.
Jag anhåller nu alt få sammanslå och genomgå de öfriga punkterna i Utsk:s utlåt, i ett sammanhang, emedan de icke kunna hvar för sig afgöras, och först omnämna slutsumman å de utgifter, som af handels- och sjöfartsfonden skola bestridas.
Den utgör 218,020 r:dr 8 sk., inberäknad deruti en summa stor 7,641 r:dr 32 sk till expectance-löner och pensioner, af Utsk. föreslagen all uppföras å allm. indraga. staten; men ifrån de fonden åliggande utgifter har Utsk. afdragit en summa, som hittills derifrån utgåll i och för Constanlinopolitanska beskickningen af l4>720 r;dr.
Jag kan icke medgifva della, emedan, örn denna summa öfverflyttns till ett annat håll, så blir följden, alt
Norrmännen skola undandraga sig att i sin mån bidraga lill denna utgift, hvilken jag anser unionel.
Dessutom har SlatsUtsk. uteslutit från fondens utgifter bidraget till en ny slussbyggnads utförande för coinmunication mellan Mälaren oell Saltsjön, 20,000 r:dr, samt till Trollhätte canal och slussverks ombyggnad 60,000 r:dr.
När jag lägger dessa summor af 14,720, 20,000 och 60,000 till dea af Utsk. föreslagna utgiftssumman af 218,525 r:dr 8 sk., så blir 313,245 r:dr 8 sk. den summa, som handels- och sjöfartsfonden egentligen behöfver för sina utgifter; men enligt Convojcommissariatets egen af StalsUtsk. meddelade uppgift hafva dess utbetalningar årligen bestigit sig lill 3i2,38i r.‘dr 4° Häraf synes alt StatsUtsk, alldeles icke varit njuggt, ty förslaget visar nära 1000 r:dr mera än hvad Convojcommissariatet uppgifvit.
Jag anser likväl att Gonstantinopolitanska beskickningskostnaden, såsom varande af unionel beskaffenhet, och anslagen till södra slussen och Troflhälte-canalen, såsom verkligen ägande sammanhang med handel och sjöfart, må få qvarstå på denna fond.
Antager jag då Convojcommissariatets summa 31 2,381 Den 10 Februari f. ra i-:>Ir 4o sk. som utgångspunkt, så bör denna summa naturligen delas i tvänne Imfvuddelar, eller sådana utgifter som iiro af unionel beskaffenhet, oell sådana^ som ensamt tillhöra Sverige.
Till de förra räknar jag ordinarie utgifter, inberäknad den af StatsUtsk. uteslutna aflöningen för beskickningen i Constantinopel, men utesluter deremot bidraget till quaran tai ns-i 11 rättning en på Känsö, hvilket är en endast Sverige tillhörande utgift.
Vidare hörer till denna eathegoi i expectance-löner och pensioner jemte brandförsäkringspremier för consulalhusel i Tanger; hvilka ulla summor utgöra 18 >,38i r:dr 4° s^- -^e rent
Svenska deremot äro qua ranlains-inrältningskostnaden, kostnaden för sjöexpeditioner på längre håll, bidrag till slussbyggnaden emellan saltsjön och Mälaren och bidraget till Trollhätte-canal, tillsammans utgörande 127,000 r:dr eller hegge summorna sammanslagna 3i2,38i r:dr 4° sk.
Innan jag går vidare, anhåller jag att få fästa 11. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att om Norrige skall deltaga i den rent unionella utgiften i den billiga proportionen af 3 lill r, så bör Norrige lemna sjöfartsfonden en fjerdedel af i85,38i r:dr 4 s^- eller 48,345 r:dr 22 sk.; inen när nu, enligt SlatsUtskts uppgift, Norrige endast bidrager med 37,081 r:dr 16 sk. btco, så är dess tillskott 9,262 rtdr 6 sk. mindre än det borde vara, ehuru jag då ej fästat afseende på de 45,000 rtdr, bestådda för längre sjöexpeditioner, och hvarom StatsUtsk. ordar såsom vore äfven de en Norrsk tillhörighet; ty då blefve bristen ökad med fjerdedelen af denna sednare summa, således ej mindre än 20,5lo rtdr.
För att kunna motsvara behofvet af 312,381 rtdr 4° sk. uppgifver StatsUtsk. handels- och sjöfartsfondens medelinkomst årligen till 3o4,544 rtdr, hvadan en verklig brist finnes af 7,847 rtdr 4° sk., till hvars betäckande det Norrska tillskottet 37,083 rtdr förefinnes, som lemnar en summa utöfver bristen af 29,235 rtdr, tillgänglig för extra behof antingen till sjöexpeditioner, resor och undersökningar i och för handeln, eller skänker gifna i rätter stund, och hvaruppå StatsUtsk. ej varit betänkt, men som äro af högsta behofvet påkallade.
29,000 rtdr eller omkring 10,000 rtdr Hamb. btco är väl det aldra minsta, som kan afses för de båda brödrarikenas handelsrelationer.
I följd af allt hvad jag nu anfört anhåller jag vördsammast, att, med afslag af StatsUlskts betänktn N:is 337 och 4'6, R. o. Ad. förklarar, det uppbördssättet och förvaltningen af handels- och sjöfartsfonden böra, liksom afgifterna dertill, förblifva oförändrade.
Efter det sakrika yttrande, som Hr Nordensköld nu afgifvit, och den vidlyftiga discussion, som föreföll då denna fråga förra gången förevar, skall jag blifva ganska kort.
Jag vill endast återkalla i R. o. Adts Den io Februari f. m. 127 minne, ali della betänk, egentligen afser lie särskilda saker, nemi. först eli förundrad organisation utaf den nuvar. förvaltningen af handels- och sjöfartsfonden och de ärenden, som af C011 vojcommissaiintet behandlas; för det andra dispositionen af de inflytande medlen, oell slutligen den högst betydliga förändringen att uppföra tillgångar och utgifter på Svenska riksslalen.
Hvad organisationen beträffar, så har Hr Nordensköld redan visat huru föga förändring i sjelfva verket Liefve en följd af Utskis förslag, men i afseende på formen, vill jag fästa Ståndets uppmärksamhet på det oformliga och olämpliga deruti.
Man ser tydligen hvad som legat till grund för delta organisationsförsök, nemi. att taga första steget lill den colleginla inrättningens upphörande oell till en godtycklig förvandling af vara nuvar.
Statsråder eller depart.chefer till special-administratörer, — en sak, som är stridande mot grundlagen, hvilken bjuder alt Statsrådets ledamöter icke få jemte sina statsrådsembeten innehafva andra allmänna embeten.
Här föreslås alt Utrikes Statsministern skall blifva chef för ett embetsverk och sysselsättas med caleulerande och utminuterande af delta verks inkomster och utgifter, då man likväl bort erinra sig att Utrikes Statsministerns göromål malte varn alt förvalta Rikets yttre ärenden med afseende å främmande makter, och att han således ej kari annorlunda än som bisak egna sin uppmärksamhet åt det ifrågavar. embetsverkets styrelse, hvadan, då man vill reorganisera, det torde finnas orätt alt sätta honom lill chef för ett verk, hvars ändamål är så v i g t i g t som skyddande af tvänne Rikens handel och sjöfart.
Utsk. föreslår Ständerna att hos Konungen anmäla den önskan, alt Konungen mätte anbefalla inrättandet af ett nytt embetsverk, hvilket Utsk. ansett böra bestå, utom Svenska Statsministern för utrikes ärendena och Norrska Statsministern, af högst fyra ledamöter, utsedde bland personer, tillhörande båda nationerna, till ett antal af hvardera, som stöde i jemförligt förhållande lill båda Rikenas bidrag.
Hr Nordensköld har redan fästat uppmärksamhet på den högst besynnerliga organisationen af ett embetsverk, sorn skulle äga 2:ne Statsministrar i spetsen för sig; och lätt torde man inse, att det icke kan vara tjenligt att i ett embetsverk finnas tvänne presidenter; ty otvifvelaktig! skall den omständigheten icke föranleda till enhet i ärendenas behandling.
Fördelningen de båda nationerna emellan af de 4 ledamöter, som skola finnas i verket, blir något kinkig; ty ledamöternes antal ifrån livartdera Riket skall stå i förhållande till Rikenas bidrag lill convojcassan.
Då det föreslås att afgiflerna till handels- och. sjöfartsfonden, inberäknadt Norriges bidrag, skola upptagas lill 326,000 rtdr, och det förenäronda bidraget ifrån Norrige blott utgör 37,08a rtdr 16 sk. eller ungefär ytdel af det hela; så skulle följaktligen Norrige med £:del D e ii 10 Februari f. m. af 4 eller med J:dels ledamot få delinga i förvaltningen och styrelsen af verket.
Jag öfvergår nu till den nodra delen af iimnet, el ler den som rörer dispositionen.
I afseende derå har Ulsk., nied minskning af den disposition, som Konungen iinda ifrån 1720-talet ansetts behöfva öfver demi 1 inrättning och verkligen ägt, och som ansetts vara af den vigt alt efler 180g elt creditiv varit disponibelt för extraordinära utgifter, tillintetgjort den förmåga Konungen ägt alt kunna använda fondens tillgångar för sådana behof som icke kunnat förutses, hvilket dock är så högst nödvändigt, om ej man vill att vår frakthandel skall alldeles gå under; och Utsk. har derjemte föl bisett behofvet af löns anslående ål en consul i Rio de Janeiro, en ort som är högst vigtig för vår handel, och der vi behöfva en agent, sorn icke tillika är köpman och sålunda ej sätt.s i collision mellan egna intressen och det lands, hvilka lian är tillsatt att bevaka.
Medel böra således finnas, dem
Konungen må äga att disponera för oförutsedda behof; ty eljest skall handeln komma att lida vida mer än de några tusen r:dr, som statsverket möjligen skulle komma alt ethalia i besparade inkomster.
Redan förut h 11' jag fästat uppmärksamheten på det oformliga, att som Sveriges tillgångar uppföra icke allenast hvad Sverige till handels- och sjöfartsfonden bidrager, utan jemväl lnad Norrige dertill lemnar, men att deiemot för Svenska utgifter uppföra allt på Svenska riksstaten.
Detta tonle icke utan Norrska Storthingets begifvande gå an; det torde icke gå an, säger jag, att bland Utgifter å Svenska riksstaten uppföra utgifter, gemensamma för begge Rikena, särdeles med det anspråk, som man framställt om oinskränkt rättighet att Sveriges Ständer i allo, äfven i de minsta detaljer, må äga alt bedomina hvartill dessa utgifter skola användas ; ty derigeuom skall icke blott i form utan äfven i sak Norrige blifva skattskyIdigt under Sverige.
Skola uteslutande Sveriges StatsUtsk., Sveriges
Ständer och dess förstärkta SlalsUtsk. bestämma huru dessa gemensamma göromål skola förvaltas, då behöfvas ej några unionella comiteer eller något Norrskt Storthing, och jag tror ej att detta är ett prof på den aktning man är skyldig Brödrariket.
På grund så väl häraf som af hvad Hr Nordensköld anfort, förenar jag mig i hans anhållan om afslag å Utsklnä betänk.
Nlis 017 och /^\6 samt att R. o.
Ad. måtte förklara det uppbördssätlet och förvaltningen af handels- och sjöfartsfonden, äfvensom afgifterna dertill, böra förblifva oförändrade.
StatsUtskts framställning och förslag till förändrad organisation af uppbördssättet och förvaltningen af handels- och sjöfartsfonden ut - Den 10 Februari f. iii. 129 Utgår ifrån den enkla mening att införa större lätthet och enkelhet i statsbesty ret.
Man har nemi. icke ansett det varn ändamålsenligt att innehålla 10 proc. af tulluppbörden för alt använda dessa to proc. till handelns och sjöfartens behof, ilian enklare alt tulluppbörden ingår till statsverket helt och hållet, och att deremot de utgifer, som erfordras, erhålla sin post på illgiftSstalen
Att bibehålla i vårt statsbestyr en mängd särskilda cassör, som hafva sina särskilda inkomster, sin särskilda redovisning och särskilda utgifter, måste i längden komma att medföra mer eller mindre oreda i vår statsförvaltning, och det är hufvudföremålet att förekomma delta och att omsider kunna öfvergå till enkla förvaltningsgrundsatser, hvilka föranledt det förslag, som Sta!s— Utsk. här framställt.
Om man specielt vill betrakta följderna af Utsk:s reglering och följderna af förslagets motståndares, så finner man att utan något bestämdt ändamål en summa af icke mindre än 107.47.4 t'-dr 4° sk. skulle ingå till handels- och sjöfartsfonden och således blifva en fullkomligt onyttig tillgång, då deremot nämnda summa, i händelse StatsUlskts förslag antages, koumie att öka inkomstbudgeten och möjligen åstadkomma en nedsättning i statsutgifterna.
I afseende på sjelfva principen kan jag icke vidare yttra något annat, än att ilen är särdeles enkel och lättfattlig för en livar, som aldrig så litel vill fästa uppmärksamhet dervid» Emot förslaget hafva tvänne talare framställt anmärkmr, hvilka lill största delen förut blifvit upptagna och vederlagda i Utskis förslag; de hafva nemi. sagt, att det icke vore ändamålsenligt att organisera ett embetsverk med tvänne Statsministrar som ordförande!': hvad den omständigheten angår, att det icke skulle vara lämpligt att en Statsminister vore ordför. i ett förvaltande verk, så kan jag för min del icke instämma i en sådan åsigt; ty om detta skulle vara ett steg till förändring af vår Collegiala styrelseform, är jag dock fullt öfvertygad alt det skulle vara ganska lyckligt om en gång i framtiden våra Statsministrar erhöllo ett mera direct inflytande på ärendenas gång än nu; och något grundlagsvidrigt eller något stridande emot hittills öfliga förmer tror jag icke heller förefinnes i förslaget, enär jag vill påminna mig att Just Statsministern varit ordför. i K.
Mts nedre Just.- revision, hvadan StalsUtskts förslag i denna del icke torde förtjena det klander, sorn man gjort sig den mödan alt mot detsamma anföra* Angtde förslaget rörtde en hel annan organisation af det nu befintliga s. k.
Convojcommissariatet, så vågar jag påstå att betänk, tvifvelsutan vaiit ofullständigt, 0111 icke Utsk. yttrat sig 0111 den möjliga förändring i organisationen deraf, som borde uppkomma i följd af ett sådant förslag.
Grunden till den mening Utsk. framställt ligger, som det kan synas för hvar och en, r aktning för 20 H. 17 Den 10 Februari f. m. jemlikheten emellan de begge nationer, som bidraga lill sjöfartsfonden.
Hr Rosenblad bar behagat draga en alldeles orimlig slutsats af Utsk:s förslag, alt ledamöteriles antal i Convojcommissariatet eller det nya embetsverket borde bestå af Svenska acil Norrska män i jemförlig! förhållande till de begge ländernas bidrag, då han trott, att Utsk. dermed haft den mening, sorn skulle detta antal genom bråkräkning utfinnas.
Jag upptager icke delta Hr Prosenblads påhitt såsom varande förtjent af någon vederläggning, utan blott för att karakterisera halten och egenskapen af lians anmärknrr äfven emot andra delar af TJtskrs förslag.
Han har vidare sagt, att Utsk. förbisett behofvel af en consuls anställande i Rio de Janeiro: derpå får jag svara, att i den uppgift å af Convojcommissariatet bestridda utgifter, som Utsk. fått emottaga, och som legat till grund för Utsk:s förslag, bar denna consulsplats alldeles icke varit upptagen.
Med anledn. af den värde ledamotens ifrågavar. anmärka, (år jag deremot fästa så väl bans som Ståndets uppmärksamhet derpå, att i betänk, finnes en punkt, sorn föreslår att hela den summa, som finnes uppförd lill aflöning för consuler, skall betraktas som ett reservanslag, hvarmed således bristen på aflöning till en å en eller annan ort behöflig befunnen consul kan fyllas.
Det skulle dessutom högligen förundra mig, om den värde talaren, Hr Rosenblad, som sjelf framställt förslag till en helt annan indelning af consulsdistricten och som vill indraga consulerne i Odessa, Alexandria, samt på ganska goda grunder ansett consulers anställande vara obehöfligt i Tripoli och på flera andra ställen, icke skulle finna helt naturligt att föreslå dessa uppkommande tillgångars användande på mera nyttiga föremål.
Samme värde talare har i dag förnyat sin förut gjorda anmärkn., att det vore olämpligt att på Sveriges stat upptaga ett anslag, som Ji 11 — flutit Svenska statscassan genom bidrag från Norrige: StatsUtsk. har likväl bevisat, att detta upptagande på Sveriges stat af det
Norrska bidraget vore oundvikligt och följde som ett absolut corollarium af den princip, som Utsk. antagit; men då StatsQtsk. yttrat, att Norrska statsverket icke är förhindradt att i sin utgiftsbudget behandla saken på samma sätt och anse hela Svenska bidraget, ifall Norrska Storthinget så skulle finna för godt, som ett unionelt bidrag och upplaga detsamma på sin riksstat, så skulle jag föreställa mig att reciprocitets-förhållandet är iakttaget, och att af den omständigheten anledn. icke är för handen att underkänna Ulsk:s förslag.
Jag får således för min del anhålla om propos. till bifall å Utsk:s betänk, och uther mig att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, att, enär Utsk. föreslagit att på utgiftsstaten uppföra alla de utgifter, som hittills utgått af handels- och sjöfartsfonden, då äfven mätte tagas i betraktande de särskilda anvisningar, som Konungen, i öfver - Den 10 Februari f. m. ensstiiramelse med Ständernes skrifvelse vid förra riksdagen disponerat på handels- och sjöfartsfonden, genom beräkning af de besparingar, som finnas å denna fond; ty eljest skall man blott bereda sig en liggande behållning af 100,000 r:dr utan något bestämdt ändamål, då deremot denna besparing, om den får öka inkomstberäkningen, sätter nationen i tillfälle att se statsutgifterna förminskade.
Jag vet att ganska många ledamöter finnas, sorn tro, att om utgifterne för handels- och sjöfartsfonden, likasom alla andra utgifter, i stället att bestridas, och i stället att inkomsten förvaltas i små cassör, öfverflyttas på Staten, skall det derigenom kunna hända att tillgången för behofvens fyllande skall blifva mindre och Ständernes anslag blifva mera otillräckliga; men jag fäster uppmärksamheten på huru lätt det är för Ständerna att nedsätta afgifterna till handels- och sjöfartsfonden.
I resultatet blir saken densamma, och en sådan utväg har af Ständerna redan blifvit vidtagen.
Med den öfvertygelse, som jag nämnt att vissa ledamöter hysa, vinnes ingenting annat, än alt man aflägsnar den tidpunkt när statsbestyret kan förenklas.
Jag anhåller om bifall å Ulsk:s förslag.
För att icke synas hafva exponerat mig att hafva framställt olika saker, så vill jag, i anledn. af den siste talarens yttrande om ett förslag, som af mig är framlagdt, angtde ej mindre aflöning till consuler i allmänhet än ock ang:de vissa consnlsbefattningars upphörande, härmedelst erinra, att nämnda förslag blott var framstäldt förslagsvis, utan alt afse behofvet under en hel annan reglering, nemi. en sådan, som afsåg flera vigtiga platsers indragning.
Derjemte får jag erinra, att, fastän jag yttrat den öfvertygelse att en mängd consulsplatser kunde indragas, funnes likväl andra, som ovillkorligen, så framt Svenska handeln icke skall lida alltför mycket, måste ställas på bestämd aflöning, ibland hvilka jag nu blott vill nämna consulsplatsen i Helsingör.
T afseende på hvad som blifvit anfördt till försvar derför att Norriges bidrag må uppföras på den Sven ska budgeten, torde ej behöfvas mer än fästa uppmärksamheten på hvilket samelsurium skall uppkomma, i händelse Utsk:s förslag i denna del bifölls och t. ex. Sverige beslöt den eller den åtgärden men Norrige för sitt bidrag en helt annan.
Hvilketdera beslutet skulle efterlefvas, antingen Norriges eller Sveriges?