Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skall särskilt beflita sig om att mat och dryck är tjänliga och välsmakande.
Han skall obducera de avlidna om det kan tjäna till någon upplysning.
Rapporten med anatomisk beskrivning sänds till förste fältläkaren.
Då någon avlidit i en smittsam sjukdom och då hastig begravning är nödvändig undersöker han den avlidne noga för att undvika skendöd.
Han har ansvar för alla medikamenter och rökningsämnen som rekvireras från apoteket och avlämnar förteckning till förste fältläkaren.
Då en träffning väntas och han fått anvisat ett skottfritt ställe skall han skyndsamt skaffa fram fortskaffningsmedel, instrumenter, linneskav, bindlar, vinättika, brännvin, salt och bårar.
Sjukbärare blir de minst sjuka och sjukvaktare.
Så fort de sårade blivit förbundna sänds de till brigadsjukhuset.
De som kan får gå.
Han skall alltid tillse att sjukhuset snabbt kan flyttas.
Regements- och underläkare i fred ser till att instrument- och medicinalkistorna är i behörigt stånd.
I anseende till sjukvården i garnisoner och vid möten iakttager han de bestämmelser som gäller.
I fält skall de tillse de sårades och sjukas vård och skötsel i möjligaste mån.
Jämte den officer som har uppsikt över de sjuka besöker han dem en gång om dagen och förvissar sig om att föda och dryck inte är otjänliga och att frisk luft och snygghet inte saknas.
Då utmönstras även dem som skall till sjukhusen.
Han utfärdar de sjuksedlar som följer de sjuka.
Han tar ut från apoteket de rekvisitioner som behövs.
Han skall redogöra för de betydligaste kurer och operationer som skett, när han kallas till brigadläkaren till överläggning.
Gripsholms slott den 15 februari 1808.
Förbud mot enskilda fartygs inredning till armering utan Kungl Maj: ts särskilda tillstånd.
Stockholms slott den 25 februari 1808.
Då främmande undersåtar tagit sig före att upphandla svenska skepp och inreda dem till kaparfartyg har Vi ansett angeläget att förekomma dess skadliga försök.
Vi förordnar att det inte är någon enskild tillåtet att utan Vårt tillstånd bygga eller ombygga fartyg som är konstruerade eller inredda till armering.
Den som bryter har förverkat fartyget och bötar dess fulla värde.
Böterna delas mellan Oss, kronan och åklagaren.
Stockholms slott den 25 februari 1808 GUSTAF ADOLPH.
Förordning om indelta infanteriregementens beklädnad.
Stockholm den 25 februari 1808.
Då nya släpekläder skall anskaffas, skall de vara av färg och beskaffenhet, som vi fastställt.
Det är besvärligt för rotehållarna att vårda den andra släpemunderingen, som skall skjutsas till möten och kommenderingar.
Därför vore det önskvärt att soldaten själv mot billig ersättning i pengar endast begagnade sina av varje orts egna tillverkningar av släpekläder.
Denna förordning gäller från början av året och ersättningen är 36 skillingar.
Gäller så länge riket är i fred.
Vid krig skall regementena marschera i släpekläderna och vid krigets slut skall regementenas beklädnad vara försvarliga, så att vid det nya året den nya ordningen kan följa.
Regementets rotehållare, som har haft skyldighet att bestå med vissa persedlar, skall i fortsättningen vart tolfte år erlägga värdet efter dagens värde.
GUSTAF ADOPH.
Kungörelse angående vissa omständigheter, som hädanefter komma att iakttagas i mål, vika rör besittningsrätt å kronohemman.
Stockholm den 29 februari 1808.
Kungl Maj: t har genom brev tillkännagivit hur man skall förfara med besittningsrätt för åbor på kronohemman, som deras föräldrar haft.
Samt hur man förfar om åbon inte ärvt utan är oskyld.
Den bonde, som väl hävdat sitt kronohemman, skall framgent sitta säker och orubbad och hans barn ärva honom.
Den äldsta sonen har företrädelserätt till hemmanet.
Om bonden dör sitter änkan i orubbat bo, även om hon gifter om sig.
Hon skall dock sköta hemmanet och betala utskylderna samt fostra sina och den avlidne makens sammanavlade barn om sådana finns.
Om mannen blir ensam kvar gäller samma som för änkan, han sitter i säkerhet, så länge han kan sköta hemmanet.
Varken änkan eller änklingen har rätt att lösa hemmanet till skatte.
Skulle inga bröstarvingar finnas skall landshövdingen genast i häradet kungöra att hemmanet med åbo skall besättas.
De som tror sig ha rätt därtill skall anmäla sig hos landshövdingen, som förordnar vilken som skall antas.
I första hand förra åbons lagliga arvingar eller den som kan ställa säkerhet för hemmanets byggnader, hävd och utskylder.
Anmäler sig två eller flera intressenter och hemmet inte kan klyvas avgörs genom lottning, vem som skall antas till åbo.
Skulle lagliga arvingar inte nås av budskapet och därför missa sin rätt kan de klandra beslutet hos landshövdingen.
Kronohemman, som erhållits i förläning av forna kungar, skall förhållas på samma sätt.
Om den åbo som överlåtit sitt hemman mot att han får livstids försörjning, skall landshövdingen pröva om den nya åbon har de möjligheterna.
Då åbon dör och kronohemmanet tål klyvning, skall sådan ske, så att fler av åboens barn och arvingar med hemmansbruk blir försedda.
Kungörelse angående förbud mot varors utförsel till Norge.
Gripsholms slott den 3 mars 1808 Under nuvarande omständigheter har Vi funnit för gott att förbjuda all utförsel av varor till Norge.
Tidigare har Vi ansett betänkligt med ett sådant förbud, då många undersåtar haft fördelar av handeln med Norge.
Dessutom har norska medborgare haft behov av svenska varor.
Då nu Norge har förbjudit all handel med Sverige och att vi under de oväntade händelserna, som medfört sammandragningar av Vår krigsmakt, kommer Vi att behöva Våra varor själva.
Vi manar Våra trogna undersåtar att undvika resor till Norge.
Ingen får utan Vårt kanslipresidenspass gå över norska gränsen.
Våra befallningshavare vid gränserna skall tillhålla gästgivaren att hålla allvarsam uppsikt över de resande.
Gripsholms slott den 3 mars 1808.
Kungörelse om krig mot kejsaren i Ryssland.
Gripsholms slott den 5 mars 1808.
Att kejsaren i Ryssland på ett trolöst sätt utan krigsförklaring låtit sina trupper inrycka i Finland samt Oss och Vårt land fientligt angripit.
Vi, med förtröstan på bistånd av den Allsmäktige Guden, som ett säkert värn mot våld och orättvisor, har vidtagit alla möjliga anstalter för att fördriva fienden och försvara Våra trogna undersåtar.
Vi förbjuder härmed all skeppsfart, handel och postgång samt all brevväxling med det ryska riket.
Överträdelser straffas med livet.
Vi befaller fältmarskalker, generaler, amiraler, landshövdingar och andra befälhavare att skyndsamt sprida Vår vilja och allvarsamt efterse den obrottsliga verkställigheten och efterlevnaden.
Kungörelse rörande lantvärnsinrättningen.
Stockholms slott den 14 mars 1808.
Då rikets östra gräns blivit angripen av Ryssland och de västra, södra och norra gränserna hotas av anfall har Vi funnit Oss föranlåtna att med all styrka Vi kan åstadkomma frälsa och freda riket.
Vi begagnar oss av de rättigheter och skyldigheter som rikets urgamla grundlagar, nu gällande regeringsform och säkerhetsakt, som Svea konungar åligger.
För att med tillräcklig makt möta Våra fiender befaller Vi varje ogift och med friska lemmar försedd yngling mellan 18 och 25 år av vad stånd han än är och som inte redan är soldat, båtsman eller reserv, att hålla sig redo att tillgripa vapen för fäderneslandets frälsning.
Befallningshavaren skall skyndsamt undersöka hur många ynglingar det finns i de olika socknarna och städerna.
Därefter skall vi fördela dem på lantvärnstrupper och utrusta dem.
Kungörelse om krig mot konungen av Danmark.
Stockholms slott den 15 mars 1808.
Konungen av Danmark har utan alla grundade skäl och anledningar förklarat Oss krig.
Vi vill under säker förtröstan på den Allsmäktige Gudens bistånd, vidtaga de möjliga anstalter att motstå denna nya fiende.
Därför är all skeppsfart, handel, postgång och brevväxling med Danmark och Norge förbjudet vid livsstraff.
Vi befaller fältmarskalker, överståthållaren, generaler, amiraler, landshövdingar och andra befälhavare att skyndsamt sprida Vår vilja.
De skall också ha insyn i att befallningen utförs.
Hans Kungl Höghets Hertigen av Södermanland, tills vidare Sveriges Rikets Föreståndares öppna BREV och PÅBUD angående låns upptagande till försvarsanstalternas besörjande.
Stockholm den 20 mars 1808.
Sedan Vi för Rikets räddning från ett oundvikligt fördärv, funnit Oss nödsakade, att tills vidare såsom Riksföreståndare, åtaga Oss Rikets, nu i synnerhet med oro och bekymmer förknippade Styrelse, har Vår första omsorg varit att göra förberedelser till en länge önskad fred, att sammankalla Rikets Ständer för att med dem överlägga om Rikets angelägenheter, samt att med dess medgivande inställa uppbörden av den krigsgärd, som varit påbjuden till krigets fortsättande.
Den har blivit lika otillräcklig, som för de flesta av rikets innevånare odräglig och omöjliga att utföra.
För att utföra detta för riket så viktiga värv, saknas medel till de mest angelägna behov.
Alla utvägar att skyndsamt skaffa pengar är redan använda.
Underhandlingar om fred tar tid och landet kan inte lämnas utan försvar.
Därför vädjar Vi till dem som har möjlighet att med lån understödja Oss och riket och avvärja den nu hotande faran.
Vi tvivlar inte på, att Ni, eldade av samma nit och samfundskänsla, som alltid utmärkt Svenska Folket, gärna bidrar till vårt gemensamma fäderneslands frälsning och välgång.
Lånesummorna sätts in i Rikets Ständers bank eller lantränterierna mot en ränta av ½ %.
Stockholms slott den 20 mars 1809.
Pardonsplakat för avvikit och förrymt manskap och båtsmän.
Stockholm den 21 mars 1808.
Vi har i nåder funnit Oss benägna att lämna dem av Våra undersåtar, som rymt ur krigstjänsten och inte vågar återvända till fäderneslandet av fruktan för straff, förnyad försäkran, att de inom sex månader får återvända utan att bestraffas.
Med Vårt öppna brev försäkrar vi avvikna ur riket ryttare, dragoner, soldater, båtsmän, volontärer, sjöfolk, som hos främmande makt och herrskap vistas och har tjänst, att återvända utan allt straff och tilltal.
Vi vilja också förskona alla dem som inom riket gömmer sig från krigstjänsten, om de inom en månad återtar sina tjänster.
Den som in antar denna benådning och ertappas, får stå sitt kast och straffas efter lagens stränghet.
Stockholms slott den 21 mars 1808.
Kungörelse angående förbud tills vidare emot utförsel av sill till utrikes orter.
Stockholm den 1 april 1808.
Sill får inte utföras till utrikes orter utan särskilt tillstånd.
Detta beror på sillens höga pris och rikets eget behov av denna nödvändighetsvara.
Den som bryter mot bestämmelsen förverkar varan, som delas mellan kronan och angivaren.
Kungörelse om den mellan Sverige och Preussen avbrutna gemenskap.
Stockholms slott den 5 april 1808.
Vi tillkännager att Hans Maj: t Konungen av Preussen låtit kungöra att all gemenskap med Sverige har upphört.
All handel har därför upphört mellan länderna.
Dessa steg har inte skett från Vår sida.
Det är den Franska regeringens förtryck på de stater, som inlåtit sig i någon förbindelse med den franska styrelsen.
En olycklig efterlåtenhet, som fört Preussen i den belägenhet att landet måste underkasta sig det franska maktspråket.
Reglemente hur förhållas bör med uppbringningar till sjöss och delning av lagliga byten samt vad i anseende till fartyg och gods, varpå embargo är lagd, kommer att iakttagas.
Stockholm den 12 april 1808.
Då de tidigare reglementena för uppbringningar av fartyg och delning av lagliga byten inte längre är tillämpliga utan bör förbättras, har Vi låtit sammandraga och författa ett nytt regemente samt upphäver det gamla.
Om fartyg, vilka bör och kan uppbringas.
All krigs- och handelsfartyg som tillhör fiender till Sverige vare sig de tillhör regering eller är enskilda bör uppbringas var de påträffas, dock inte närmare neutral kust än 1 sjömil.
Även neutrala makters krigs- eller konvojfartyg, om de är i fiendens tjänst och kan tillfoga Våra undersåtar skada.
Neutrala makters fartyg, som är på väg till fientlig ort och har last av myntade pengar, bomber, fyrbollar, krut, luntor, kanonkulor, spjut, värjor, granater, salpeter, hjälmar, sköldar, harnesk, hästar, pistoler eller liknande krigsredskap.
Svenska fartyg, som blivit uppbragte skall vederbörande försöka återta.
Anländer neutralt fartyg till blockerad hamn, skall det hövligt avvisas.
Åtlydes inte tillsägelsen får man bruka våld och insmyger det sig ändå, må det uppbringas.
Alla neutrala handelsfartyg utan konvoj skall undersökas.
Går de i konvoj gäller de överenskommelser, som är träffade med Storbritannien 1802.
Hur med uppbragte fartyg förhållas må, innan de i hamn införda är.
Så snart ett fientligt skepp erövrats, skall kanoner och krutförråd sättas i säkerhet och vårdas.
Besättning görs till fångar och alla vapen tas ifrån dem.
Andra enskilda egendomar får de behålla.
Fångarna njuter för övrigt efter stånd och värde tillräckligt underhåll och bör värdigt bemötas.
Är de uppstutsiga, skall de med stränghet behandlas.
Uppstår upplopp får de straffas med döden.
Samma försiktighetsmått skall vidtagas med neutrala fartyg, men besättningen har sin frihet, skall leva av egna leveranser och behålla sin egendom.
Vad som finns på krigs- eller handelsfartyg får inte skingras och allt skall noga antecknas.
Lasten skall förseglas.
Över varje uppbringning skall författas en utförlig berättelse.
Inget uppbringat fartyg får frigivas.
Alla fartyg skall föras till någon av Flottans stationer eller svensk hamn.
Är fartyget illa skadat eller fientlig styrka i omedelbar närhet skall fartyget sänkas eller brännas.
Först skall besättningen och deras tillhörigheter och sedan så mycket av lasten som möjligt bärgas.
Hur med uppbringade fartyg förhållas bör, sedan de i svensk hamn blivit införda.
Envar som gjort en uppbringning skall så snart fartyget blivit infört i hamn göra anmälan till eskaderchefen.
Han förordnar krigsrätt.
Finns ingen eskaderchef vänder man sig till Rådstugurätten.
Domstolen anställer besiktning och visitation av fartyget och dess gods tillsammans med uppbringaren och befälhavaren.
Finns gods ombord som kan vålla skada görs en särskild förteckning och godset förvaras på säkert ställe.
Finns gods som inte tål lagring försäljs det till högstbjudande.
Pengarna sätts i allmänt förvar.
Finns ingen besättning ombord skall man söka efter fartygets utskeppningsort och efter ägaren till lasten.
Kan man inte skaffa de upplysningarna skall domaren genast låta efterlysa i Post- och inrikes tidningar samt i de allmännast förekommande Utländska tidningarna.
Skulle något uppbringat fartyg egentligen vara fritt, döms uppbringaren efter krigslagarna och skall ersätta kostnaderna och lämna skadestånd.
Vad av uppbragt fartyg och gods och lagligt byte anses må.
Alla av fienden tillhöriga Krigs- och Handelsfartyg, Kapare eller Kommissfarare och dess gods är lagligt byte.
Fartyg som förs av neutrala makters undersåtar, som tagit kaparbrev av Våra fiender eller de som skadat Våra eller andra nationers fartyg.
Neutrala nationers krigs- och konvojfartyg, som befunnit sig i fiendens tjänst och kan skada Våra undersåtar.
Fartyg, som vid uppbringningen inte haft besättning och där ingen kunnat visa sig vara ägare är lovligt byte.
Art V. Hur lagligt byte eller uppbringningar till sjöss fördelas.
Erövrade fientliga örlogsskepp, fregatter, kapare samt andra bevärade fartyg tillfaller kronan.
Lasten tillfaller uppbringaren.
Belöningar på mellan 5.000 och 300 riksdaler tilldelas uppbringarne beroende på fartygets värde.
Sker uppbringningen genom äntring erhåller befäl och besättning 1 / 20 extra.
¼ av värdet betalas om fartyget sänkts, bränts eller jagats upp på stranden.
Allt lagligt byte från handelsfartyg tillfaller uppbringaren.
Det är dock Oss och kronan förbehållet att köpa livsmedel, som funnits ombord till krigskommissionens värde samt vapen och ammunition efter deras rätta värde.
Om något av Våra eller Kronans eller Våra undersåtars fartyg blir tagna vid en träffning och kan återtas vid samma tillfälle utgår ingen belöning, utan fartyget återgår till sin ägare.
Upphinns och återtas ett fartyg innan det hunnit till hamn betalas halva belöningen ut.
Beskrivs många olika händelser, som ger olika delning av bytet.
Skulle någon avlida på grund av uppbringningen erhåller änkan och barnen dubbel lott vid delningen, gäller dock inte befälhavarens efterlevande.
Alla som skadas vid en träffning, där byte tas, så att de inte längre kan göra tjänst äger rätt till dubbelt byte.
Ämbets- och tjänstemän av militär- civil – klerikal- eller medicinalstatus får andelar av bytet i proportion efter den grad de innehade vid tillfället.
Bytet delas i 12 delar.
1 del till befälhavaren, 7 delar till flaggmän, stab officerare samt 4 delar till besättningen.
Detaljerad redogörelse för hur delarna skall fördelas efter grad bland befälen.
Hur med utbetalning av byte förhållas bör.
Vid början av ett krig samlar befälhavaren sina chefer och då väljs en eller flera personer som ombud för samtliga delägare, som har rätt att dela bytet.
De valda anmäls till Oss och en kommitté av hemmavarande upprättar prisdelningshandlingar och ombesörjer utdelningen och redovisningen.
Art VII.
Angående fartyg och gods varpå embargo är lagt.
De fartyg, som tillhör fienden och ligger i svensk hamn vid krigsutbrottet och är belagt med embargo, räknas inte som byte.
Stockholms slott den 12 april 1808.
Stadga angående jakt och djurfång.
Stockholm den 13 april 1808.
Då vi erfarit att de utfärdade förordningarna angående jakt och djurfång saknar tydlighet och att omständigheterna förändrats sedan de utgavs, så att de inte längre är lämpliga, förordnas nu en förbättrad jägeristadga och den förra upphör att gälla.
Art I Om jakt i allmänhet.
Jakt anställes antingen för att utrota rov- och skadedjur eller för att skaffa villebråd.
Till rov- och skadedjur räknas björn, varg, lo, filfras, räv, bäver, mård, iller utter, lekatt, säl m fl samt örn, uv, uggla, hök, glada, falk och dylika.
Jakt som sker i avsikt att fånga nyttigt vilt indelas i stora och lilla jakten.
Till den förra hör älg, kronhjort, dovhjort, rådjur, vild ren och svan och till den senare tjäder, orre, järpe, rapphöns, snöripa, och gräsand.
Även sjöfågel räknas dit.
Alla dessa djur kallas i stadgan fredlyste.
Art II Om jakträttighet.
Oss tillkommer jakten på Våra djurgårdar, gehäng, parker, kungsgårdar, kungsängar och kronoallmänningar.
Jakten inom de s k fredsmilen omkring vissa städer vill Vi ej vidare behålla.
Överhovjägmästaren skall förordna om jakten för Våra och hovhållningens vägnar.
Jägeribetjäningen skall ordna rovdjursjakt i kronans skogar.
En var som äger jord har rätt att jaga där.
Skulle tvistighet uppstå om rätten att jaga på viss mark, få ingen jaga förrän man vänligen kommit överens.
Gäller ej jakt på rovdjur.
I skärgården eller på öppna havet njuter den jakträtt som betalar skatt för skytte.
Erläggs ej skatt är jakten fri för alla.
Undantag är svanjakten, som nu liksom tidigare tillhör befallningshavanden Det är inte tillåtet att under bevaknigstiden jaga närmare än ¼ mil från luderplatsen eller att lägga ut döda djur närmare än 3 mil från platsen där ludret ligger.
Döda djur skall föras till den befintliga luderplatsen eller grävas ned.
Undantaget är varggårdar och varg- och rävgropar.
Man har inte tillåtelse att förfölja ett djur inpå annans mark om det inte blivit sårat.
Överenskommelse med markägaren skall ske om jakt på rovdjur kommer att drivas på annans mark.
Art III Hur rovdjur må fångas.
Var och en som har jakträtt får fånga och döda rovdjur på vilket sätt han finner tjänligast.
Han skall dock från predikstolen veckan innan meddela om förgiftat luder lagts ut eller om varg- och rävgrop eller sax skall användas.
Fångar eller dödar man rovdjur utom skallgång har man rätt till ersättning ur den jaktkassa som skall inrättas.
Man skall dock visa upp skinnet av djuret eller huvudet av fågeln inför sockenmännen eller prästen eller jägeribetjänten.
Prislista på de olika djuren.
Ungar betalas med hälften.
Jägeribetjänten är skyldig att årligen skjuta 6 rovdjur utan betalning.
Lyckas han inte görs avdrag på hans lön.
Jägeribetjänt på stat åligger att hålla hökbur med levande bete en månad på våren och en på hösten.
Vid hans boställe skall han hålla varg- och rävsax och varg- och rävgrop, för vars inköp och byggnadshjälp han får 5 riksdaler.
Finns inte jägeribetjänt har skallfogden ansvar för rovdjursjakten.
Erfarenheten visar, att skallgång vintertid på varg är det effektivaste.
Anordnas sådan skall undersåtarna inte belastas med andra kostnader för att fördriva rovdjur.
I varje län där vargar gör skada skall jakttyg hållas och jaktplatser inrättas.
Ett jakttyg består av 64 buntar målade jaktlappar, varje bunt 40 famnar långt, samt 12 vargnät, 20 alnar långa och 5 alnar höga.
Jaktplats skall huggas i någon större skogsmark, dock inte större än att jaktlapparna räcker runt.
De får endast läggas på mark tillhörig kronan.
Skallgång begärs innan slutet av september hos överjägmästaren om rovdjur rivit kreaturen under betet.
Under det år jaktplatsen är i bruk får ingen huggning eller körväg förekomma.
Döda kreatur får inte läggas ut på 3 mil avstånd, vilket skall uppläsas i kyrkorna 3 mil omkring.
Bland dem som kallas till skallgång, skall överjägmästaren utse ett lämpligt antal skallfogdar, som får undervisning i hur ett skall går till.
Jägeribetjäningen samlas varje år för undervisning i skjutning bland annat.
Så snart det första snöfallet kommit skall jägaribetjäningen bevaka om några rovdjursspår syns och rapportera till överjägmästaren.
När han anser att jakten bör ske sammankallas genast folket, som har kreatur.
De är skyldiga att infinna sig.
Endast prästen, klockaren och inhyseskvinnor är fria.
Inte fler än 600 personer kallas till varje skall.
Överjägmästaren bestämmer vilka som får använda jaktvapen.
Under jakten får endast de djur skjutas som skallet är anställt för.
Skallet får bara pågå under dagsljus.
Skinnen från de skjutna djuren tillfaller överjägmästaren.
På honom åligger att bekosta betningen.
Varje år rapporterar överjägmästaren till överhovjägmästaren hur många djur som skjutits.
Om jaktens fredande samt den för jakt tillåtna och förbjudna tiden.
De uppräknade djuren i Art. III är fridlysta under tiden 15 mars till 1 augusti.
Harar, skogs-, sträck- och sjöfågel är tillåtna att jagas hela året.
Äggen till nyttiga fåglar bör inte tas ur bon eller förstöras.
Gräsänder får skjutas från 1 juli.
Även sjöfågel i yttre havsbandet där skatt betalas för skyttet får jagas året om.
S k äggning får ske sparsamt.
Älg, hjort och rådjur får inte skjutas under en period av 10 år annat än i hägnade djurgårdar.
De får dock bortdrivas från odlade ägor.
Fridlysta djur får inte under fridlysningstiden införas och försäljas till städerna.
Rovdjur får jagas året om.
Alla sätt att döda villebråd är tillåtna, utom med gillrade gevär, som kan skada både människor och kreatur.
I Norrland tillåts stockfällor.
Man får inte jaga älg under skidlöpning.
Katter, som gör skada på fågelägg och ungar, får dödas var de påträffas i skog och hagar.
Art V. Om uppsikt över jakten och åtalan av förbrytelser emot denna stadga, samt det ansvar och de böter, som därå böra följa.
Vår överhovjägmästare, samtliga befallningshavande och ståthållare äger att tillse att stadgan efterlyds.
Gäller även dem som har uppsyn över Våra lustslott.
Förbrytelser utreds och döms i allmänna domstolar.
Den av jägaribetjäningen, som utan tillstånd dödar, skadar eller fångar djur i Våra djurparker eller kronoparker, mister tjänsten och får omedelbart lämna sitt boställe.
Dessutom bötar han.
Redogörs för de olika bötesbeloppen, som skall betalas för olika djur.
Samma lag gäller om någon driver ett djur in i Våra parker eller driver det därifrån
till egna marker.
Den som släpper lösa hundar på Våra marker bötar 5 riksdaler.
Hunden är förverkad.
Den som genom olovlig jakt förbryter sig, skall utom böter ersätta värdet av det dödade djuret till den enskilda markägaren eller om det skett på Vår mark till jaktkassan.
Om den som utövar olaga jakt och blir hotfull eller våldsam, då han påträffas, bötfälls Tredskas någon, som till jakttygs flyttande blivit uppbådad pliktar han 24 skilling.
Den som inte för skallbud vidare, bötar 3 riksdaler 16 skilling och betalar för tidsspillan, som därigenom kunnat uppkomma.
Infinner sig inte den som fått budet bötar han.
Har han inte med sig yxa, jaktspjut eller påk bötar han.
Förmår den brottslige inte gälda böterna förvandlas den till fängelse på vatten och bröd.
Om jaktkassa.