Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att användandet af de penningar Rikets Ständer anslagit till Skiftesverken, bäst sker för detta ändamål, om de utdelas till under - 38 Den i November f. m. stöd åt dem, som verkställa utbrytningar, och icke till en theoretisk ÅkerbruksSkola, till hvilken allmogen icke skulle sätta förtroende.
De fördomar, som hos dem herrska, utrotas icke genom Skolor, utan genom erfarenhetens läror, och kloka possesionaters exempel.
Olyckligtvis är det just der värsta förlägenheten råder, som få possesionater bo. Jag öfverlemnar detta mål tili Ridderskapets och Adelns bifall eller förkastande, men har icke kunnat underlåta att göra dessa anmärkningar vid Betänkandet, och måste tillägga, att Utskottet förhastat sig uti det yttrande, att åkerbruket i Skaraborgs
Län vanskötes; detta är händelsen endast i en del af Länet, men icke öfver allt, ty flera trakter af
Länet visa ett klokt och väl ordnadt åkerbruk.
Herr DanckwardtMagnus
Jag förenar mig desto häldre i Herr Tharas yttrande, som de medel Rikets Ständer vid denna Riksdag beviljat till utflyttningar vid ägoskiften , jemte hvad af egde HufvudTitelns tillgångar i öfrigt dertill kan anvisas, icke, efter hvad jag tror, kunna lemna några bidrag till andra föremål.
När 21 Provincer skola dela sig emellan en summa, som kommer att utgöra omkring 3o,ooo
R:dr, lärer visserligen icke något öfverskott deraf kunna vinnas, för det nu ifrågavarande ändamålet.
Jag hemställer således, om icke Betänkandet må afslås.
Den i Novemhcr f. m.
I fall Betänkandet afslås, torde det vara nödvändigt, alt Herr Grefven och LandtMarskalken först framställer proposition å första afdelningen af Utskottets Betänkande, som afstyrker Motionerna, och derefter på den sednare delen, der Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att någon del af ersättningsmedlen för utflyttningar må användas till en ÅkerhrnksSkola.
Jag har håde i Comiteen till Läroverkens Organisation, och inom detta
Stånd ifrat för inrättandet af en Landtbruksskola dock utan framgång.
Men jag hoppas att detta, om medel finnas, ändå sker genom Kongl. Majrts försorg, utan alt Rikets Ständer sådant serskildt begära.
Skulle de likväl yrka en sådan inrättning, utan att på samma gång anvisa medel dertill, så lärer det föga hjelpa saken.
Några medel, att serskildt dertill anslå , vet jag icke för närvarande; och att gifva anvisning på sådane, hvilka förut äro anslagna till andra ändamål, måste jag, äfvensom Herr Danckwardt, afstyrka.
Det är väl Rint, att
Betänkandet på så sätt innefattar två serskildta delar; att deri afslyrkes bifall å Grefve Barks motion, och tillstyrkes antagandet af ett serskildt af Utskottet uppgjordt Förslag i ämnet; men Ridderskapet och Adeln I Den 2 November f. m. har flere gånger förut afslagit dylika Betänkanden genom ett beslut, hvilket då ansetts innefatta afslag på alltsammans; och jag tror således att detta äfven nu kan ske, utan att återremiss är behöflig.
Den sednare delen af Betänkandet innefattar blott en jemkning af motionen.
Jag skulle icke tro det vara med Grundlagen enligt, att första gången ett Betänkande är före, med förändring antaga detsamma, hvarföre jag förenar mig uti anhållan om afslag på det hela.
För mig är det omöjligt att förstå annat, än att första delen af Betänkandet måste vara en inissskrifning, då Utskottet först afstyrker motionerna i allmänhet, och sedan gör en tillstyrkan i afseende på anslag för Skaraborgs Län.
Jag tror, lika med Herr Lefren, att det ligger-en bestämd motsägelse deri, att afstyrka en Landtbruksskola i Sverige, men tillstyrka en sådan i Skaraborgs Län, som dock hörer till Sveriges 1jike.
Jag anhåller derföre så mycket mera om återremiss, som Ekonomiutskottet i närvarande ögonblick icke lärer vara så sysselsatt, att det ju skulle kunna medhinna denna sak, under det de öfriga Utskotten sysselsätta sig med andra ämnen.
Den 2 No ve m b er f. m. 4' Uppå derefter af Flans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef EkonomiUtskottets ifrågavarande Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterad t.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den i sistlidne October under N:o i56 afgifne, och den 7 i samma månad e. rn. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande afskaffande af pliktstraff för uleblifyande från den offentliga Gudstjensten m. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets berörde Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrif— velser till Kongl. Maj:t: N:o 208.
Angående Kongl. Maj:ts
Nådiga förslag till ändrad redaction af en period i 24 §•
Angående ökadt HofhållningsAnslag för D. K. H.
KronPrinsen och Kronprinsessan.
N:o 210.
Angående beviljadt anslag till reparationer å Strömsholms Kongl. Lustslott. 4a
Den i November f. m. N:o 211.
Angående beviljade anslag lill renovation och underhåll af Kongl. Museum tillhörige taflor, samt för ett Naturalhistoriskt Musei inredning.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 e, m.
Måndagen den 2 No v. 1829.
Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: ]\T:o 212.
Angående öfverlemnande till RiksgäldsContoret af öfverskotten på SlatsYerkets inkomster.
N:o 213.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om pension för numera aflidne JustitiaeStatsMiuistern m. rn.
N:o 214- Angående af åtskillige Tjenstemän vid LandtStaten i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt tillökning i deras löningsförmuner.
Den 2 November e. m. 43 N:o 3i 5.
Angående AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark, m. m.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistlidne September under N:o 255 afgifne, och den 8 derpåfbljde October e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga framställning till Rikets Ständer om beviljande af särskildt anslag till FörsvarsVerkels iståndsättande.
Herr von Vegesachj
Då vi nu gå att pröfva ett så vigtigt och betydligt anslag, som det ifrågavarande, böra vi noga göra oss reda för, hvad vi kunna bevilja eller afslå.
Det gifves, mina Herrar, tvänne slag af slöseri i beviljandet af anslag; det ena är att bevilja alldeles öfverflödige, det andra att bevilja så betydlige, att en förminskning verkeligen kan och bör göras.
Jag tvekar icke tro, i likhet med flere, att någon misshushållning visserligen hitintills med våra förråder måste hafva ägt rum.
Jag vill i denna fråga endast hålla mig till Utskottets Utlåtande, icke till den Kongl, propositionen, hälst jag ej bör tänka mig ett Statsutskott, som icke skulle känna, hvilka tillgångar möjligen lill sådane ändamål funnos.
Visserligen finner jag af Herr von Hartmansdorffs bifogade tabell, att betydliga tillgångar kunde vara att disponera, men jag hade önskat, att ett mera detailleradt Utlåtande i afseende på de särskille behof - Don 2 November c. ro. ven hade till ledning för Representanten blifvit oss af StatsUlskottet meddeldt.
Då en så betydlig summa blifvit begärd för FältArtilleriét, hade del ej varit ur vägen, om Utskottet sökt meddela några upplysningar, huru det för närvarande förhåller sig med vårt FältArtilleri; i synnerhet som man, med anledning af det nu begärda betydliga anslaget, billigen kunde fråga, om vi verkligen äga några pjecer eller någon enda lavett i brukhart skick.
Det hade derföre varit ganska upplysande, om något varit Utlåtandet bilagdt, sorn åtminstone till en del visat FältArtilleriets tillstånd; nu deremot är det för mig omöjligt, att häruti kunna fatta något bestämd t omdöme.
Jag inser visserligen, att Artilleriet är ett nödvändigt vapen, men jag är icke bland dem, som uteslutande hylla detsamma, eller tro, att man aldrig kan äga nog Artillerie; tvertom anser jag det vara ganska möjligt, att få för mycket af detta vapen, i fall man ntsräcker sin förkärlek derföre allt för långt.
Det gifves blott ett vapenslag, hvaraf man icke kan äga för mycket, och detta är Infanterie.
Cavallerie och Artillerie måste proportionera sig efter Infanteriets styrka.
Då jag icke kan tänka mig Svenska Armeen i fält, åtminstone såsom stridbar lill större antal än 60,000 man, synes mig omkring 100 fältpiecer vara mer än tillräckligt FältArtillerie.
Betraktar jag vår local i defensift hänseende, äga vi knappast i större de - Den 2 November e. m. 45 len af Sverige mera än landsvägen, der vi kunna placera kanoner; i offensift afseende kommer man åtminstone åt östra sidan till samma resultat.
Utskottet omnämner, alt de dugligaste piecerne af det äldre Artilleriet kunde användas till ReservArtillcrie, men då jag i Utskottets Utlåtande saknar alla upplysningar i detta afseende, kan jag ej fälla något deciderad t omdöme derom.
Utskottet anser en nedsättning i den begärda summan för FästningsArtilleriet kunna på goda skäl göras.
Jag kan icke inse, hvartill vi egentligen för närvarande skola behöfva ett BelägringsArtillerie, och tror derföre att 5o,ooo R:dr äro mer än tillräcklige dertill. Hvad Gevärs- och Beväringsförråderne beträffar, äfvensom UtredningsDepartementet, så har jag icke någon anmärkning att dervid göra emot Utskottets förslag.
Derefter komma vi till FortificationsDeparteinentet och till fortsättningen af Wanås Fästning.
Redan för flere månader sedan hade jag äran afgifva mina tankar om Sveriges försvar, och förklarade, att jag ansåg Wanäs fästning vara utan afl nytta för försvaret.
Jag fortfar så mycket heldre uti denna öfvertygelse, som jag gjort mig ali möda att för mitt militaira begrepp framställa något behof af Wanäs, men ej kunnat lyckas deruti; jag har visst icke i det åberopade anförandet om vårt försvar till alla sina detailler vidrört Wanäs, men jag har framkastat några principer för försvaret 46
Den 2 November e. m. af fäderneslandet, hvilka helt och hållet motstrida Wanäs fästnings tillvaro; för att fullkomligen vederlägga en sak sådan sorn denna, måste man, såsom jag tror, framställa något, som är bättre, och då synes det mig, som vederläggningen vore till alla delar åstadkommen.
Jag skulle kunna vidlyftigt ingå i detaillerne om Wanäs, men jag vill uppskjuta dermed, ifall någon annan vidrörer detta ämne, då jag torde få tillfälle vidlyftigare ådagalägga mina åsigter deruti.
Vidare förekommer i Utskottets Utlåtande ett anslag för Carlskrona.
Detta anslag anser jag deremot höra höjas, ty Carlskronas befästning ifrån landsidan är så mycket mera nödvändig, som staden åt denna sidan är alldeles öppen och utan försvar till den grad, att en enda landstigen deciderad Batalion skulle kunna bränna hela vår Flotta; intet fortificationsarbete är efter min öfvertygelse så nödvändigt, som detta.
Jag skulle således för dess snara fullbordande önska , att anslaget höjdes till circa 60,000 R:dr.
Någon besparing kunde troligen äga rum på de anslag, som äro bestämde för Flottan, men då jag ej är sjöman, och äfven häruti saknar noga efterrättelse i Utskottets Utlåtande, är det svårt att ingå i bestämd pröfning häraf.
Efter hvad jag nu föreslagit, skulle, om man upphör med Wanäs Fästningsbyggnad, ehuru anslaget för Carlskrona förökades, ändock uppstå en besparing i hvad den Kongl. Propositionen innehåller, Den 2 November e. m. 47 inberäknade
Utskottets afprutningar af öfver en Million, och nära en half Million emot livad Utskotlets Utlåtande innehåller.
Jag har sökt att i korthet hufvudsakeligen betrakta ämnet ifrån den militäriska sidan, och har icke velat inlåta mig i ett endast financiel! betraktande deraf, emedan jag icke är tillräckeligt initierad i pecuniära tillgångar, för alt kunna bedomina, om Utskottet eller Herr von Hartmansdorff uppgifvit de rättade disponible tillgångarne.
Jag förmodar, att någon, som ager större kännedom i detta ämne, icke skall underlåta att yttra sig deröfver, och anhåller om återremiss af Utlåtandet.
Då fordom fråga här uppstod, att pålägga Nationen skatteökningar af 3 Millioner, ansågs ingen undersökning öfverflödig; ingen upplysning af Utskott och till Utskott obehöflig; intet förslag till bördans lättande eller behofvens förminskande obehörigt.
I hopp, att Ridderskapet och Adeln, såsom laglige ombud åt det sig sjelf beskattande Svenska folket, anser sin pligt vara, att med samma omvårdnad för dess bästa nu besluta, går jag att framställa mina åsigter angående de af Kongl. Maj:t äskade särskilte anslag till Försvarsverkets iståndsattande; hvarvid jag likväl bör beklaga, att en origtig tolkning af vår tryckfrihetslags bestämmelser för den enskilte
Ståndsledamoten vållar så många svårigheter att fullständigt utreda ämnet. 48 Den i November e. m.
Innan jag likväl ingår i en närmare granskning af Utskottets Utlåtande, hvari beviljandet af största delen utaf de begärdte summor tillstyrkes, torde det tillåtas mig att först företaga en undersökning, huruvida nu, vid slutet af år 1829, samma anledningar förefinnas, att fordra och bifalla så betydliga anslag till detta ändamål, som då Kongl. Maj:t år 1828 afgaf dess proposition.
Det synes icke vara utan skäl man antagit, att kriget i Östern, och den rörelse, hvari det hotade att försätta hela Europa, var hufvudsakliga anledningen till Regeringens förslag, alt genom extraordinarie anslag påskynda FörsvarsVerkets iståndsättande.
Mig skulle eljest Styrelsens handlingssätt under de sista i5 åren synas alldeles oförklarligt.
I afseende på vårt Försvarsväsende, likasom i så många andra allmänt vigtiga fall, har den uppmärksamme åskådaren sett föga eller intet göras; så vida icke några vallar på Wanäs och vid Carlskrona skola anses tillräckliga.
Efter en fullkomlig dvala, hvarunder man låtit alla våra vackra, under kriget samlade, förråder efter hand bortsmälta, och midt i skogarnes och jernels land. icke beredt tillräckliga upplag af virkeämnen, samt låtit öfverflödiga staplar af projectiler utaf tidens rost bortfrätas; efter att år 1816 hafva gjort en reorganisation af Artilleriet, grundad på personalens förminskande, för att nu åter införa en an - Den 2 November e. m. 49 annan, grundad på dess förökande; oell detta, oagtadt man fortsätter försök, som synas utvisa, alt man är föga ense med sig sjelf om första grunderna för detta vapens användande; efter att hafva låtit FästningsArtilleriet till den grad förfalla, att det finnes fäktningar, hvilka ännu hysa garnizoner och underhållas, der helt visst icke en fjerdedel af den alkira nödvändigaste bestyckningen är användbar för en i två timmars tid underhållen eld; efter att hafva låtit Armeens tross förblifva i samma skick, som den var under sisla kriget, och ansett sig hafva gjort nog, då roan låtit anställa försök med några kokvagnar och fältsmedjor, hvilka på sin höjd vittna om detailuppnnnarens skicklighet, men ingalunda om någon större slutkonst till behofven för en Svensk Aranies fältlefnad; efter att, under flera uniformsförändringar, mer eller mindre obehöflige och kostsamma, likväl icke hafva hunnit längre än att hvarken den kostsamma hufvudbonaden eller fotbeklädnaden äro för vår allmoge och vårt klimat passande; efter att, oagtadt ett nytt reglementes införande för Infanteriet, ännu icke hafva afhulpit ofullkomligheten af uppställningen på 3 leder för en krigshär, hvars hufvudföremål bör vara, alt i vår vanliga terrain kunna försvara sig och fäderneslandet, eller i fall denna uppställning nödvändigt måste bibehållas, efter att åtminsto 48 II 4 Den 2 JVovember e. m. ne icke hafva derefter lämpat beväpningen; efter att, oagtadt cn beväringsinrättning, •sorn bordt kunna blifva ett kraftigt medel / till besparing i kostnaderna för Armeen, ocb till utbredande af en nyttig, på sjelfständigbets- ocb frihetsbegrepp grundad, nationalkänsla, icke på 17 år hafva påtänkt ett enda allvarligt steg, att göra densamma ändamålsenlig, eller att bereda lättnad i skatter, och tillgångar åt förråden, genom en successif nedsättning af den ständiga styrkan, hvilken så lätt till en betydlig del i behofvets stund kunde dymedelst ersättas;
efter att icke hafva visat en enda bestämd plan för sjöförsvarets ändamålsenliga organiserande, utan efter att tvärtom hafva låtit 1823 års Ständer anslå medel med afseende på ökning af Rikets Örlogsflotta till 12 rangskepp och 8 fregatter, redan någre år derefter vidtagit obetänksamma åtgärder till försäljandet af en stor del deraf, och numera, efter i hast företagna försök, visa sig hysa en måhända lika obetänksam hängifning för ett uteslutande skärgårdsförsvar; efter alt icke en gång, inidtibland fortskridandet af bildning ocb humanitet rundtomkring oss, hafva gjort något allvarligt steg, att genom militairlagarncs förbättrande, extrajudiciel^ kroppsstraff (prygels) afskaffande, inrättandet af tjenliga praktiska undervisningsanstalter och ändamålsenlige recrutskolor vid indelte Regemente;rne, samt införandet af ett på soldatens förkofran ocb förbättring grundad t och Den i November e. m. 5i i flera länder redan antaget aflönings- och beklädnadssätt, halva befordrat krigshärens medborgerliga anseende och trefnad, såsom ett det säkraste medel, att i nödens stund kunna påräkna alla vapenföra medborgare i hären; efter att, med ett ord, icke i verkligheten hafva gjort mera, än att roa allmänheten med stora, i de flesa fall onyttiga, läger, der större tactiska rörelser utgjort hela vapenöfningen, men sedan, alldeles i öfverensstämmelse med liknöjdheten för Befälets vetenskapliga bildning emellan mötena, truppens enskilda instruction, målskjutning saint fälttjenst, vanligtvis blifvit försummade; efter i5 sålunda flygtade år, under de flesta af hvilka man hållit ett slags sommarcampagner, hvilka på sin höjd genom marcher, inqvarteringar och skjuts inöfvat
Svenska landtmannen i fullgörandet af sina åligganden; — efter allt detta, nedslår helt oväntadt öfver Rikets Ständer en nådig proposition om nära 4 millioners ökning, på fern år, till FörsvarsVerkets islåndsättande.
Är det väl troligt, att sådant skett, om ej Europas politik för ögonblicket gjort det nödigt; och kan det icke få antagas såsom säkert, att sedan kriget är slutadt, sedan Cabinetterna begynna alt lugnas , sedan en halfsäker fred synes åter tillåta en ljuf hvila åt de styrande i alla länder, hva-runder de kunna fortsätta sina inbördes strider med egna folk; kan det 48 ii. 4* 02 Den 2 Novetnl)*r e. in. icke tagas för afgjordt, säger jag, att numera, med sjelfva anledningen lill väckelsen, äfven liela behofvet af anslaget försvunnit; och manne ej det extraordinaira anslaget eljest fick det öde, att endast- indragas i samma cirkelgång, sorn våra hittills för FörsvarsVerket utgjorde årliga anslag?
Är det icke tydligt, att Regeringen sjelf bör vara belåten med, att nationens utgifter kunna minskas, och att hon icke besvärar med mera medel, då hon icke synes vara rätt dnig med sig sjelf om deras användande?
Dessa summor, ehuru ganska betydlige för ett fattigt folk, skulle dock blifva alltför otillräcklige för beredandet af någon efFect, om endast slentrianen skall använda dem.
Jag känner ej, huruvida Utskottet emottagit fullständiga handlingar och speciella planer angående materiellens tillstånd, och behofven för dess iståndsättaude.
Jag har visserligen uti Utskottets Canzli fått del af vissa handlingar, ehuru föga upplysande.
De öfrige voro utlemnade på åtskilliga håll, och flera kunde icke med visshet uppgifvas, hvarthän.
De jag sålunda kunnat erhålla, synas mig ej vara af den beskaffenhet, att Rikets Ständer derå kunna grunda sina beslut angående så betydliga anslag.
Då man i äldre tider fordrade så stora skatter af Rikets Ständer, eller då våra gamla Konungar anbefallte sådane betydliga skattemedels ingifvande till krigsbehofvens fyllande, var plalien för medlens användande förut uppgjord; Den 2 November e. m. 53 föränilj ingarne voro noga öfverlänkte, försöken afslutade, stater, modeller, organisationer fastställde, och kostnaderne således gifne.
Då var man sålunda betryggad, att icke nya anslag för samma sak straxt efteråt behöfdes, af den anledning, att de redan gifne voro mindre ändamålsenligt använde.
Nu befarar jag, att i afseende å en stor del af hvad man begärt, vet man ännu ej bestämdt, luiru man vill använda det.
Jag ser t. ex. på Artilleri-uppgifterne löFällbatterier; men huru skall kostnaden derföre bedömmas, då man ej finner angifvit, hvilka modeller Konungen dertill fastställt, eller eris de mest vanliga uppgifter om Batteriernas beskaffenhet, för alt kunna bed ömma, huruvida så stort anslag verkligen behöfves.
Jag ser väl en mängd ziffror, men inga andra skäl, än att penningarne behöfvas; och dessa penningar äro dock millioner.
Ännu mindre ser jag någon tryggande åtgärd för dessa anslags tillräcklighet, eller för någon omtanka, att de dymedelst anskaffade effecter skola genom ändamålsenligare vård och underhåll blifva drygare i framtiden, än de hittills varit.
Man svarar mig, att ett nytt Reglemente för upphandlingar m. m. år 1825 blifvit anbefaldt; men kan detta vara nog?
Fordras icke en bestämd plan för förrådspersedlarnes förvaringstider, utlefvereringssätt och komplettering, så vida på en gång FörsvarsVerket skall vara försäkradt 0111 tillgång, näringar - 54 Den 2 November e. m. ne om afsättning och Rikets Ständer om hushållning med anslagen?
Och finnes väl en sådan plan?
Fordras det icke, att man skall vara öfverens om sjelfva begreppet angående hvad i vårt land bör vara förrådspersedlar eller ej?
Och visar sig i propositionen, eller de afgifne uppgifterna, att Styrelsen på sådant sätt betraktat saken?
Jag skall sedan komma till beviset om motsatsen, och vill till en början blott försöka, att, så godt jag kan, följa Utskottets tillstyrkanden, i den ordning de i Utlåtandet förekomma.
Utskottet afhandlar först FältArtilleriet.
Hvad detta vapen angår, synes af allegalerna, att man vill öka det.
Jag vill ej bestrida, att 16 Fältbatterier ju måhända böra finnas; jag vill till och med medgifva, att iordninghållandet af detta antal med full utredning är det ändamålsenligastc af hela det förslag man afgifvit till oss.
Men är det tillfredsställande, är det ens möjligt att man kan begära bifall till detsamma, då raan till Rikets Ständer öfverlemnar en förslagsberäkning i några siffertal, utan att säga, om det är metall- eller jernpieser på hvart Batteri m. m., som man väl borde veta, för att kunna bedomina kostnaden.
En sådan behandling af saken förefaller mig högst betänklig.
Ämnar man kasta ut penningarne till pieser, hvilkas modeller icke ännu äro försökte, och hvilkas försökande möjligtvis kommer att ske, såsom ofta i Artilleriet handt, mera Den 2 November e. n>.
55 med afseende på uppfinnarens önskan att lyckas, än på erfarenhetens redan tillräckligt vitsordade intyg om hvad som i denna väg visat sig säkert lyckas?
Jag tror dessutom, att summan kunde ansenligt nedsättas, äfven om 16 batterier borde kompletteras.
Jag vill ej taga till grund den uppgift
Utskottet säger sig af Regeringen hafva cmottagit, aLt kostnaden för nygjutna pieser blott ökar hela utredningskostnaden med 5 procent.
Men jag vill grunda min öfvertygelse derpå, att jag minnes, huru åren 1807 och 1808 GeneralFältTygmästaren Helvig tillvägabringade lika mycket Artilleri lör en ganska obetydlig kostnad emot den, som nu synes erfordras, då man besinnar, luiru allt då måste göras nytt, och att deremot nu ganska betydliga tjvantiteler så väl af utredning, som af öfrige behof böra finnas.
Utskottet hämtar väl skäl till anslaget deraf, att Lavetagen är bristfällig; och jag medgifver det, men hvad är skälet dertill?
Har Artilleriet varit utan anslag,, under dessa sednare åren?
Var ej Lavetagen i ordning under sista kriget?
Om man behörigen afsatt medel till dess årliga komplettering, besörjt virkes-uppköpen på ett tjenlig! sätt, eftersett att vården gjort varan pålitlig, och slutligen ändamålsenligt fullkomnat tillverkningen af alla tillhörande jern-, arbeten m. m.; månne man då* efter i5års fred, ej skulle ägt pålitliga lavetter; och manne man dä behöffc så mycket till deras 56 Den 2 November e. m. på en gång skeende iståndsättande, hvilket nödvändigt medför ytterligare misshushållning, enär hvad i dylik väg skall ske på en gång, alltid går illa.