Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om den inhemska industriens product icke är dyrare än den Utländska, äro alla Reglementen onytliga; är förhållandet motsatt, äro de skadliga; och då Herr af Klintberg omtalar vådan att efter osäkra Theorier åt slumpen öfverlemna Rikets vigtigaste intressen och att lättsinnigt blottställa detsamma för vådan af misstag, hvilkas följder ej stå att hjelpa, får jag blott erindra att en osäker theorie icke är någon theorie och att det just är det menskliga bemödandets fruktlösa ansträngningar att öfverträffa naturer som äro osäkra , men att naturens gång är säker, ty den är jemt afmätt efter oföränderliga Lagar •, och att det verkli gen är ganska vådligt, att blottställa Rikens vikti:
Dtn a8 Juni i J, m, vigtigaste intressen för faran af misstag i Prohibitiva Författningar.
,, Herr af Klintberg tror att en fri import skulle förvandla Lurendrägaren till Tullförsnillare.
Vi hafva sett åtskilliga anklagelser för Lurendräjeri-brott:
Vi hafs va äfven sett bestraffningar, men månne val alltid den anklagade varit den verklige Luren-., drejaren?
Man frage Opinionen; och denna mäktige Domare skulle gifva ett annat Utslag, manne icke den slutsatts deraf skulle få dragas att en Lurendrägare , fastän alltid brottslig inför Lagens Domslut, likväl stundom njuter misskunsamhet inför samvetets.
Jag har aldrig lirj rendrejat, och aldrig skall jag göra det, ty ingen skall biträda mig med en uppsåtlig öfverträdelse af gifna Lagar, men då jag besinnar hvad en värd Ledamot Herr Grefve von Platen redan anmärkt, att många varor förbjudna till införsel, äro icke allenast till nyttjande tillåtne utan rent af anbefallta, då jag vidare besinnar att jag således sjelf kan finna mig nödsakad att köpa lurendrägadt gods, så säger jag uppriktigt att jag kan tänka mig det fall, då man skulle kunna sätta i fråga att häldre låta 6traffa sig sjelf än angifva ett lurendrägeribrott, hvaraf man varit tvungen att draga fördel.
Helt annat är förhållandet med Tullförsnillaren; vanäran och förakt skola alltid följa Ridd. o. Ad, Prot. V, Band. 41.
642 Den s8 Junii J. »1. honom, och han skall i hvar redlig medborgare frukta att se sin anklagare.
Vinsten af en Tullförsnillning kan dessutom icke bli sä retande som den af ett lurendrägeri.
Mycket ^ vöre ännu att yttra i anledning af hvad här i dag blifvit taladt; men tiden är redan långt liden, och jag bör icke längre missbruka Ridderskapets och Adelns tålamod.
Herr Grefven och Landt Mar/kalken hemstälde, om icke enär flere Ledamöter ännu anmält sig , att tala uti förevarande ämne, discussionen derutinnan kunde till eftermiddagens Plenum uppskjutas; hvilket bifölls.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskilj< des klockan half till tre eftermiddagen.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim.- Ven 2 g Junii e, m, Lördagen den 28 Junii.
Fortsattes den i förmiddags Pleno började öfverläggning i afseende å Bevillningsutskottets den 3 dennes under
N:o j2 afgifne samt den 11 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel.
Herr Munck af Fosen/kjöld, Eberhard:
Med all aktning för de värda Ledamöter, som velat ådagalägga sitt nit med att taga i försvar
Konungamagtens område mot ett förment försök af Bevillningsutskottet till ingrep deruti, kan jag icke finna, att Utskottet gjort sig skyldig till en sådan afsigt, och jag år äfven öfvertygad, att vår liberale och constitutionelt sinnade Konurig icke eller skall lemna bifall åt en sådan tydning.
Bevillningsutskottet har icke föreslagit, att Riksens Ständer skulle be^ sluta om något, som constitutionen öfverlemnat åt Styrelsens eget afgörande eller sanction.
Här kan blott komma i fråga den Stats-Oeconomiska princip, sorn angår tillåtelse eller förbud i anseende till införsel af utländska varor, ty i alla andra frågor, som Bevilloingsi Utskottet vidrört, handla Riksens Ständers egen-- mäktigt, och ännu har ej Styrelsen sjelf försökt, att inskränka deras rättighet härtill.
Detta Ut - 644 Den 28 Junii e, m. skott matte hafva samma rättighet, sorn andra Utskott, att äfven göra förslag i mål, som bero på Konungens afgörande, och som böra blifva föremål för underdåniga önskningar.
Vi hafva förut haft flere bevis derpå, att andre Utskott, än Oeconomi- och Besvärs-Utskottet behandlat och framställt sådana mål, och det så nyligen som i sista Plenum, der flere Betänkanden från StatsUtskottet, rörande allmänna Magazinslnrättningen förehades, hvilka innehöllo föremål för underdåniga önskningars framförande inför Konunga-Thronen.
Då rena önskningsmål förekomma, remitteras de till OeconomieUtskottet; men många mål äro af den beskaffenhet, att de på eri gång bero af Riksens Ständers beslut och af Konungens sanction, och då remitteras de till det Utskott, som har den delen af målet, 6om beror af Riksens Ständers eget beslut, om händer eller till både det och till OeconomieUtskottet.
Bevillningsutskottet på intet sätt eller i något afseende hafva brutit uti undersåtlig vördnad eller uti iakttagandet af den gräns, som vår Regeringsform utstakat emellan Konungens och Riksens Ständers myndighet.
Jag har i förmiddags-Plenum hört en värd Ledamot åberopa flere Länders exempel som bevis på nyttan af förbud mot utländske Fabriks- och Manufacturvarors införande.
Men dessa exempel äro icke lyckligt valde, icke eller riktigt citerade.
I Ryssland har man icke infört ett fullkomligt förbudssystem utan blott högre tullafgifter på vissa utländska varor.
Den 28 Junii e, »t. 645 Förordningen härom ha vi läst i utländska Tidningar under namn af en förhöjd Tariff.
I England lossar man allt mer och mer banden på handelsfriheten och nu nyligen har man härutinnan vidtagit högst hetydliga och nästan oväntade åtgärder.
Man har äfven sagt, att i Gustaf lis tid, handel och näringar voro i lägervall, innan han införde förbuds-systemet.
Jag medger, att man den tiden införde de fle* ste Fabriks- och Manufacturvaror; men man utförde också då en mängd af victualier, ett bevis på, att jordbruket blomstrade här mera då, än nu för tiden.
Jag för min del, kan ej underlåta, att förklara mitt bifall och min tacksamhet för det att Bevillningsutskottet öfvergifvitj förbudssystemet och antagit grundsattsen af en liberalare statshushållning.
Då jag förklarar mitt bifall härtill, betalar jag en gärd åt mina egna tänkesätt, hvilka jag år 1815 framställde såsom invändningar mot särskildta Utskottets prohibitiva, handels- och näringsfriheten högst inskränkande förslag.
Men jag får dock förklara min fruktan, att ehuru Utskottet antagit ett förnuftigare system i frågan om varors ut« och införsel, än det som i senare åren varit hög6t rådande, har likväl Utskottets farhåga, att stöta vissa interessen, vållat, att principen ofta i verkställigheten måste gå förlorad.
Mea det är redan mycket vunnit, att hafva fått principen antagen Och jag erkänner Utskottets brydsamma ställning uti striden emellan inrotade fördomar och gamla anspråk å den 646
Deri 28 junti c. m. ena sidan, samt ett blindt nyhetsbegär å den andra.
Visserligen har man gjort rätt att, då man inskränker förbuds-systemet, icke föreslå brådstörtande förändringar, emedan de göra osäkerhet i speculationer, och kunna ruinera flere, sorn satt sig uti betydliga förlag för anläggandet af Fabriker och Manufaciurer.
Just denna osäkerhet genom vacklande och ombyteliga StatsOeconomiska författningar, åstadkommer behof af en större vinst på industriella företag i Sverige, och kan till en del ursägta de höga priser, som väre Fabrikanter sätta på sina varor.
Men då Riksens Ständer ej kunna påräkna ett nytt sammanträde förr än om 5 år, så måste det steg sorn vid en Riksdag tages till reform, ej vara allt för litet.
Innan jag nu går att närmare granska ifrågavarande Betänkande, må det tillåtas mig, att först fästa uppmärksamheten på vigten deraf, att hvad system man än må antaga, det följes i ett sammanhang, s?mt conseqvenf och icke fragmentariskt.
Vi hafva här hört yttras
Och äfven läsit i Tidningarne, att Riksens Ständer år 1815 öfverändakastat ett liberalare StatsOeconomiskt system, sorn' förut följdes.
Detta äger icke grund, ty oaktadt Riksens Ständer år 1815 i följd af särskildta Utskottets förslag, antago ett mera proiai bi tift system, så var dock hvilket jag äfven då ådagalade, det förut iakttagne icke liberalt, utan prohibilift i flere afseenden, ja än mera än efter den tiden, eller rättare, innan 1815 följdes intet sy - jrjen 28 Junii e. m. 647 stern.
Sålunda medgaf man före 1815 en frias re införsel af en del varor från Finland, det vill säga Ryssland, än utförsel af samma slags varor från Svenska Provincer, hvilka hade öfverflöd deraf.
Man tillät en friare införsel af Engelska Bomullsvaror till Götheborg, än utförsel af Svenska Linnevaror från Skåne, o. s. v. Att 18 15 års
Ständer vidtogo det prohibiti— va systemet, kom derföre mycket deraf, att föregående Styrelse gjort det liberala för hatligt, genom dess ensidiga användande.
Jag skulle kunna med mångfalldiga exempel visa, att vi på åtminstone öfver ett århundrade icke iakttagit ett conseqvent, liberalt handels- och näringsfrihets-system, och att vi således icke af egen erfarenhet kunna bedomina, hvad utflytande ett sådant system skulle hafva på vår handel och våra näringar.
Olyckan är ock, att enligt vår constitution , frågor i dessa ämnen måste remitteras till flere Utskott, hvarigenom de ej blifva i ett sammanhang behandlade, och man vet då ej huru förslaget från ett Utskott hänger ihop med förslag, som hafva gemenskap dermed och från andra Utskott inkomma.
I afseende på sjelfva hufvudfrågan, nemligen till hvad grad man bör tillåta eller förbjuda införsel, får jag först erinra om en omständighet den nemligen, att en mycket inskränkt och minskad införsel af utländska varor äfven minskar utförseln af våra egna producter.
Utlänningen har i allmänhet samma tycke som vi, får han ej med sina varor be - Cert 2§ Junii c, m. tala våra, så vill han ej gerna hafva dem.
Man bör ej blott hafva afseende på våra Fabrikanters interesse, utan äfven på de medborgares, som hafva varor att afyttra till utlänningen.
Om vi förbjuda införsel af utländska varor, så minska vi ock afsättningen af våra export-artiklar.
Derföre bör, enligt min tanka, ej förbud äga rum emot utländska varor, utan blott högre och lägre tull på dem, afpassad efter behofvet af varorne och förmågan, att i tillräcklig godhet och mängd dem här i Landet producera, samt tor controllen skull, efter den volum de upptaga, äfvensom, i dessa fall efter de särskilta handelsförhållanden, som vi stå uti ,och bundit oss till med vissa länder.
Jag vågar så mycket bestrida åtskilliga i detta ämne yttrade tankar, att jag förklarat, att det varit en lycka i Oeconomiskt afseende, fast icke i moraliskt att lurendräjare funnits hvarigenom åstadkommits en concurrence och täflan i afseende på varornes pris och godhet, som handelstvånget och särdeles äfven näringstvånget ej kunnat medgifva.
Hade icke utländska varor blifvit inlurendrägade, så hade säkerligen Fabrikanterne hållit högre priser, tillverkat sämre varor, och beskattat oss ännu mera.
I öfrigt är det ogrundadt att våra Fabriker ej kunna bestå utan införselförbud.
I Gustaf III;» tid florerade våra SidenFabriker mera än nu, ehuru sådane varor, som de tillverkade, ej voro förbudne till införsel eller med mycket hög tull belagde.
Fabrikanterne hafva utomdess de senare åren varit särskilt gynnade genom låga priser på nödvändighetsvaror.
Ben 28 Junit e. mi IK19 Skall samma system som hittills fortfara, så mäste resteo af Nationen och i synnerhet jordbrukaren, som ej alla år gynnas med införselförbud eller hög tull och icke eller med tillåten utförsel blifva skattskyldig till Fabrikanter och en del Manufaeturister.
Att våra Fabriker ändå ej florera, kommer icke af brist på införselförbud och på hög tull, utan mera af brist på tillräckliga peoninge-förlag i en tid, då våra få och betydliga Capitalister finna mer sin uträkning vid att hålla sina penningar i beredskap vid utmätnings-auctioner, eller till utlåning mot drygare villkor, än Näringsidkaren kan åstadkomma.
I afseende på detaillerne af Utskottets Betänkande anhåller jag att få göra en och annan anmärkning. j:o Att Utskottet vid bestämmande af Tullens belopp ej gjort nog afseende på varornas volum eller omfång, och på förmågan, att controllera deras in- och utförande.
Man har t. éx. föreslagit 15 procents Tull å infattade äkta perlors värde.
Man kan i en ficka lurendreja in dem likså väl som oinfattade för mångå Tusende R:drs värde, och häldre än att betala så hög procent lärer man risqera ett sådant försök.
Jag medger visserligen , att perlor äro öfverflödiga , och misskänner ej den goda afsigten med att vilja förbehålla Svenska medborgare vinsten af infattningen ; men då de äro så lätta att till ett betydligt värde lurendreja in, så går både vinsten af infattningen 65o Den 28 Junii e, m. och af Tull-afgiften förlorad, om ej (ullen nedsättes åtminstone till 5 procent.
Så är det äfven med vissa kryddor som äro mycket dyra, fast de intaga löga rymd; så, äfven med Tyll, sorn visserligen är en öfverflöds-vara, men som upptager så liten volum, att den lurendrejas in, om den ej med lindrig Tull belägges. 20 Utskottet har i allmänhet föreslagit för hög Tull , så att den ofta till sina följder är detsamma sorn verkligt förbud, och i allt fall ger anledning till tullförsnillning.
Denna anmärkning gäller först och främst om Fabriksvaror.
En lägre tull vore lika gagnelig för Fabrikanterne, ty blott den tull, som verkligen erlägges, gagnar dem; men det gagnar Nationen i moraliskt afseende, det gagnar den ärlige Köpmannen att Tullen ej stadgas högre, än att den verkligen blir erlagd.
Fabrikanteroe sjelfva erkänna, att en hög Tull icke hjelper dem mera, än en låg, 25 s 30 proeents tull icke mer än 10 'a 15 procent.
Jag medgifver visserligen, att dessa frågor hafva ett nära samband med tull-organisationen och dess förbättring, oah jag hyser så mycket förtroende till våra Fabrikanters och Manufacturisters känsla för rätt och billighet, att de ej skulle yrka på införsel förbud, utan vara nöjde med 10 å 15 procents tull, om de voro säkra, att den erlades.
Men hurudan cck Tull-organisationen må blifva, så skola dock få och troligen ingen betala 25 å 30 procents Tull- Man lärer ej bestrida, att en stor del Den 28 Junii J. m. af våra Fabriks- och Manufactur-varor åro sämre och ändå dyrare än Utlänningens.
Vissa kunna väl vara lika goda, eller obetydligt sämre, mevn någre äro ofantligt sämre och än. då mycket dyrare.
Att nyttja ett pär Svenska fina bomulls-strumpor som ej hålla en dag eller ett par stöflar af svenskt läder, som ej hålla en månad , är ett större och skadligare öfverflöd, än att nyttja dessa persedlar af Engelsk tillverkning, då de äro mycket varaktigare.
Hvad som är en betydlig förlust för enskilte medborgare, kan ej vara en vinst för det allmänna.
Millioners beskatrning inom ett århundrade till väre Fabriker, har ej en gång bidragit till att betydligen förbättra dem.
Den har skaffat oss mer florerande Fabrikanter än Fabriker.
De förres bemödanden att tillverka goda varor skulle befordras genom mera concurrence med Utlänningen.
Det är en alldeles ofantlig skatt, ehuru indirecte, som Nationen erlägger till 20 a 5o Fabrikanter, hvilka med sina i allmänhet mindre anläggningar, äro iståndsatte, att, öm de vilja, lefva i mer öfverflöd och maklighet än deras likar utomlands.
Denna beskattning är för många drygare, än sjelfva den egentliga bevillningen.
De fleste arbetare i Fabrikerne lefva deremot i armod och uselhet.
Större delen af dem kunde användas till arbeten som voro mindre skadliga för hälsan, och äfven mer befordrande deras moralitet.
Enligt min tanka, ehuru den kan synas paradox, vore det nu bättre, att Nationen betalte lill en pensions-anstalt för en del Fabrikanter, än ' att införsel-förbuden
Den 2g Junit e. m. och den höga Tullen skulle fortfara, hvilka ej blott som många tro, betydligen fördyra utländska, utan afven inländska Fabriks- och Manufactur-varor.
Man torde härvid erinra; att högre Tull är föreslagen på Jordbrukets än på andra närihgars producter, men denna förmån får jordbrukaren ej tillgodonjuta alla år, han får icke en gång alla år utföra sin vara, och ej taga som andra producenter, så mycket för sin vara som han kan få, utan Styrelsen får i det »ina så väl som andra fallet göra jemkningar och förändringar, hvarigenom jordbrukaren det ena året taget med det andra, är mera vanlottad, än han i allmänhet sjelf inser.
Jag klandrar ej, att ett förhöjdt pris på födo-ämnen förekommes, utan jag klagar öfver att man genom konstiga medel uppstegrat priserne på andra varor, och tvingat jordbrukaren att alltid taga andra producenters varor inom landeit, då dessa merendels taga hans utomlands, om de kunnat fås för betydligt bättre pris.
Man har för 3:ne år sedan genom onödig införsel af flere roo-tusen tunnor utländsk säd nedtvungit sädes-priserne och tillskapat ett ölfverflöd derpå , hvilket skulle nödvändigt hafva sammi verkan på jordbrukarens belägenhet, som det skulle hafva t. ex. på K1 ä— Fabrikanternes, om man införskref ett år likså många alnar kläde utöfver Nationens behof.
Herr Grefve von Platen har anfört, att den af Utskottet föreslagne införsel-frihet skulle åstadkomma pappersmyntets försämring, Men införseln af Utländska varor ökas ej mera för Ben 28 Junti e, m, det man förmår betala Tull för dem, i stället för att lurendreja dem in.
År 1812, då införseln af Utländska varor var sorn starkast, och oftast nära tullfri, var medel-coursen 87 och en half skilling, ty utförseln af våra egna producter öktes äfven.
Om Pappers-myntets försämring skulle blifva en följd af införselförbudets upphäfvande, så borde ju sjelfva förbudet hafva förbättrat vårt Pappers-mynts värde; men cursen har sedan 181 a och äfven se» dan sista Riksdag betydligen stigin och om Herr Grefve von Plåtens satts vore riktig , så innefatta höga priser på inländska varor, som nämnda förbud åstadkommer, en utgift ej blott till Fabrikanter, utan äfven till Capitalisten, nemligen för det ändamål, att förbättra myntets värde, det är till förökande af skulders värde och i följe deraf till nedsättning af fastigheters och deras Producters värde.
I öfverensstämmelse med hvad jag nu haft äran yttra föreslår jag: 1:0 Att Utskottet gör mera afseende på varornes volum.
Genom en del Utländska varors ringa omfång så dels lurendrejas de lättare dels tullförsnillas lättare.
Men våra exportvaror i allmänhet, intaga så stort rum, att de lättast controlleras och derföre ärligast förtullas, så att då till exempel för trädvaror skall erläggas, 15 procents tull, är denna i sjelfva verket drygare än 25 å 30 procent för Fabriks-varor.
Denna tull på trädvaror är i allt fall för dryg.
Skogs-egare få skatta till Fa* Ven 28 Juni i e. m\ brikanterne på dubbelt sätt, dels genom den för dryga export tullen, som tvingar att sälja sin vara till Fabrikanterne lör vida bättre pris än till Utlänningeo, dels ock. genom förbudet att införa eller ock högt förtulla Fabriks varorne, hvarigenom de få betala dessa betydligt mer, än de kunde få varorna för hos Utlänningen.
Och ändå skaffar vår skogs-egare, liksom vår Jordbrukare, åtminstone fullt så god vara som Utlänningen, då det merendels förhåller sig med Fabrikanten tvertom. 2:0 Att Utskottet i allmänhet nedsätter tullen på en del varor, isynnerhet Fabriks-varor, Denna nedsättning skall ej minska tullin komsterne ty tullen erlägges då, men den skall minska lagbrotten.
Här är blott fråga om att man ej skall sätta högre tull, än som kan väntas blifva erlagd.
Det är väl möjligt att i TullSpecialerne, den stadgade höga tullen, till exempel på krydder och arack , befinnes anteknad såsom "erlagd 3 men då kan med skäl sättas i fråga , om ej importeuren skaffat sig ersättning genom afskrifning å den förtullade varans qvantum. 0:0 Att Utskottet gör mera afseende på vigten af den husliga Manufactur-industrien , ty den förtjenar framför all annan att uppmuntras, men dock ej med ea högre Tull, än att den erlägges. 4:0 Att Utskottst likaledes gör ett sari skilt afseende på sådane varor, hvars produktion inom landet är oumbärlig för vårt lands oberoende af Utlänningen. * y Den 2 g Junii c, m, 655 5:0, Att Premier för utförsel antingen ej föreslås, eller ock för flere varor, än dem Utskott omnämnt. 6:0
Att tullen bestämmes efter mått, mål och vigt, samt i afseende på linne och klädesväfnader, efter trådarnes antal inom ett visst mått, på iamma sätt som i England och Frankrike, men ej efter en ofta bedräglig factura.
Jag slutar med den erinran, att allmänna Opinionen fördömer mera tull-försnillning än lurendrejeri , och det med skäl , isynnerhet så länge Utländska persedlar ej blott tillåtas, utan till och med påbjudas att nyttja, ehuru de ej få införas.
I flere andra anmärkningars anförando har jag blifvit förekommen.
Herr Hjerta, Johan Guflaf:
Om jag ett ögonblick kunde tro, att de Svenska Fabrikerne skulle upphöra för det att handelsfrihetsprincipen göres gällande, på sätt Utskottet föreslagit, så att ett correctif derföre finnes, genom Tull-Taxan, skulle jag ej yttra mig för Utskottets Betänkande; mea. då jag ej kan tro detta, så måste jag bekänna att jag hufvudsakligen delar Utskottets åsigter.
Jag kan ej låta hänföra mig af detta rop att Fabrikerne och med dem hela Landet skola falla, ty af historien har jag funnit, att 6å snart det varit fråga om företrädes-rättigheters afskaffande, monopoliers upphörande eller att pri vi le - 056 jjen j8 Junti e. m, gier skolat rubbas; så har det alltid ropats på att Staten skulle gå under, och det har ändå icke skett; af detta skäl finnér jag att samma fall skulle inträffa om man nu antar handelsfrihetsprincipen.
I synnerhet är jag styrkt i denna öfvertygelse då jag i Hufvudstaden så tydeligen ser följderne af nu varande system, och lör mia del tror jag det enda rätta correctivet för handelsfriheten ligga i en rätt uppgjord Tull-Taxa.
När jag nu yttrar mig i detta ämne anser jag såsom en skyldighet att besinna å ena sidan att våra 1515 Fabriker uppgå till ett värde af 7* millioner, men å andra sidan att Landets värde uppgår till 380 millioner.
Om den beskattning som utgår af Fabrikeme ej utgår mera än ^del af hvad öfrige Näringsidkare i Städerne erlägga om deras antal äro i förhållande till dessa rjdel, så visar detta genast huru mångas rätt i denna sak är inbegripen, och besinnar man då huru få Fabriker skulle uppbära den genom, att en Tull af 10, 30 å 5o procent, i stället för förbud, ålades sådane varor ,60m de fabricera, kan jag ej tveka, att heldre låta dessa otjenlige och onaturlige anläggningar falla, än att låta det hela blifva lidande.
Jag utgår från en helt annan anda än en vård talare denna förmiddag.
Staten såsom en familleJag hämtar från mitt modersmål en annan tanke.
Jag finner ordet slägte, ej användt till Nationer:
Ej ett Svenskt slägte, men ett menniskoslägte.
Derifrån kommer jag till ett annat resultat än han, och derföre hyser jag ej någon Btn. jg Juni i e. m; $5? någon fruktan att någon olycka vållas, om handelsandan blifvér gällande; Han har sagt ett den redan, flere århundraden styrt verlden:
Jag säger, att den alltid styrt den och koinmer alltid att göra det; den är ej annat än utvecklingen af mensklighetens begär efter större bildning och välstånd.
Oni man vill afse Statens sanna väl, mäste man tänkt sig dess rätta ändamål, och om man ej kan utgå från någon annan synpunkt än att detta ändamål är ett högre välstånd, en högre bildning, så kommer man till det resultat att en lagbunden frihet i allt, således äfven i ett Lands oeconomiske inrättningar, handel, slöjder och näringar är det rättaste och det nyttigaste. __ Man har talat om utländska theoriers oduglig, het och att ett Svenskt Statshushållnings-system borde följas.
Äfven jag inser nyttan af ett Svenskt Statshushållnings system, men detta bör, hvad Landets förhållande till det stots hela angår, vara grundadt på fullkomlig liberalitet; ty annars motverkar det sitt ändamål.
Man säger, att detta system bör byggas på Statens sjelfbestånd.
Jag förstår ej hvad man då menar med Staten.
Den måtte ej vara annat än de generationer, sorn lefva och uppkomma i den samma och villkoret för desj sas kraft måtte vara frihet, bildning och välstånd, omöjlige, att åtnjuta om de isoleras från andra Folk och utan hvilka de förgäfves skola bjuda till att vara sjelfständige, eller Staten kunna såsom sådan hafva kraft och framgång.
Kidd, o. Jd.