Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
V3ra en så brådstörtande nödvändighet, att på en gång fylla detta förmenta behof, särdeles som byggnadsplanen är uppgjord till flere smärre hus, hvadan den man någon oJägenhet kan och bör inskränkas till ett hus om sender.
Den inqvsrteringsafgift som Stockholms Stad betalar för 2:0c Compagnie af Andra Gardiet har uppgådt till något mindre hn 1000 R:dr Banco årligen; Och dermed har ändamålet af husrum för trouppen varit fullkomligen vunnit.
Dan nya Casemi byggnaden Den 7 Juli: f. rn.
101 belastar
Staten med en ränteförlust af 2,000 R;dr otn året för tvenne Compagnier och således bitfver landets kostnad hädanefter tor husrum åt desse 150 mats nära 3,000 R:dr Banco eller nära 200 procent dyrare än förr.
Utskottet yttrar att ingen minskning uti devid sista Riksdag för tredje Hufvudtiteln beviljade gummor böra kunna ifrågasättas, på den grund, att Kongl. Majit äskat förhöjning: jag delar icke med Utskottet denna öfvertygelsej jag påtager mig likväl derföre icke, att hänvisa till hvilka delar som böra drabbas af den minskning i behofvet som jag tror möjlig; sjelfva minskningens nödvändighet grundar jag på en fullkomlig öfvertygelse om Svenska Folkets oförmåga att bära dessa skatter.
Den föresiagne anslagssummans fördelande’emellan Arméen och Flottorae anser jag redan vara ett steg till ordning, som jag finner mig böra i högsta måtto biträda, och är det besynnerligt nog att det fordrats så lång tid innan man kunnat hinna detta lilla mål.
Utskottet föreslår anslaget för Arméen till 2,288,604 R:dr jag skulle deremot vilja afpruta summan till jemna 2,000,000; samt för Flottorne till (,000^00.
Anslaget blifver i alla fall nära dubbelt emot det af år 1810; det tillhör Administrationen, att på bästa möjliga vis använda de anslag
Folkets ombud anse sig kunna och böra bevilja.
Jsg känner ej till hvad grad StåtsUtskottet kunnat vara i tillfälle, eller ägt tid 102 19 un 7 Julii f. m. att granska medlens användande i detail, men jag fraktar, att en rigtig uppstäiloing af förhållandet skulle ådagalägga nog litet verkligt systéme uti det hela.
Jag har till exempel varit i tillfälle att underrätta tnig om utslaget af den committées arbete, som var nedsatt i anseende till frågan om sjöförsvaret, och jag har deraf funnit organisationen vara sådan att fem sjundedelar af anslaget åtgått till Flottornes personal, och att således blott två sjun. dedeiar återstå för tillvägabrisgandet af en så dyr material.
Om förhållandet i flere fall är sådant, så visar det sig påtagligen hvad hopp man kan göra sig att af de städse stigande
I StatsUtskottet tillstyrker Riksens Ständer att för erforderlige utgifter utöfver anslaget i och för tredje Hufvudtiteln anvisa Kongl. Majit 233,333 R:dr 16 skillingar af öfverskottsmedlen samt 66,666 R:dr 32 skill, utaf stora SjöTullsmedlen, och således 300,000 R;dr Banco mera än förra Statsanslaget, oberäknad! den ytterligare tillökning som anslaget erhållit, dels genom inskränkte utgifter till SaltpeterFonden af 58,000
R:dr, dels af sådane ifrån Anslagstitteln förr utgående utgifter, hvilka nu blifvit öfverflyttade på ant: dra Stater.
1 Den 7 Julii f. m, 103 Det är eo besynnerlig method, att på sådant sätt undandraga Folket en rigtig kännedom om det verkliga Bevillningsbeloppet; det är ett hufvudsakligt fel uti Beviliningens fördelande, att derigenom uppkommer fiå betydliga öfverskott, hvarigenom Folkets skatter med en betydlig procent utöfver det bestämda beloppet okas, hvilket förhållande icke förr än efteråt blifver synligt, och nästan alltid af följande Statsregleringar så bortblandadt, att Folket förblifver i okunnighet om om hvad som verkeligen i Bevillning utgådt, då det endast för de sakkunnige visar sig till hvad grad den beviljade Bevillningssumman understiger den verkligt utgående Bevillningen.
Jag anhåller vördsammeligen att Ridderskåpet och Adeln täckes fästa uppmärksamheten vid nödvändigheten att införa ett pä sparsamhet stäldt och bättre beräknadtallmänt Statshushållningssystéme.
Jag anser Riksens
Ständer icke med hopp örn framgång härtill kunna, eller böra taga någon annan åtgärd än den, att till en början inskränka anslagssummorne, för att såmedelst till en annan Riksdag sätta styrelsen uti nödvändighet, att förelägga Riksens Ständer utarbetade Förslager, som utvisa grunderne för behofven och den plan som bör utgöra målet för alla ansträngningar, som uppgifva medlen att på möjligaste bästa vis kunna uppnå målet för den plan man uppgjort.
Jag anser mig icke välja en oriktig tidpunkt då jag härvid fäster uppmärksamhet, å Svenska Folkets snart sagt en*; Den 7 Julii /. m. häl liga klagan öfver för hårda skattebördor} j.ag ber Ridderskapet och Adeln med dess sakkännedom taga ämnet i öfvervägande} ogh jag ber att man besinnar i hvad belägenhet
Riket skulle komma att befinna sig, i händelse af ,ett anfall emot dess sjelfständighet, när dess fredstillstånd är sådant, att behofven i och för detsamma redan äro större än Folkets förmiga att bestrida dem.
Min innerliga öfvertygelse är att hufvudfelet finnes inom Statsinrättningarnes beskaffenhet, och det är dessas inrättande efter Statens förnämsta ändamål, nemligen Statsborgarens säkerhet, trefnad och stigsnde välmåga sorn jag yrkar, så^om ett hitintills i min tanke alltför mycket utur beräkningen lämnadt syftemål.
Jag anhåller om återremiss af StatsUtskottets Betänkande. N;o 6.
StstsUtskottet har bestämt , att en del af denna summa skulle utgå af Båkmedl#n, och en del af den till Sjöförsvaret snslagne.
Dat 7 Julli f m. lo5 Från ä!d*ta tider hafva Lots- och Bikinrättningsinedlen varit ämnade till Nybyggnader rep irationer, och underhållet af de tili de sjöfarandes rättelse nödige sjömefken och hvilka för det närvarande uppgå till io Fyr-och 75 KänningsBåkar och större Sjömärken, utom andre i Skärgärdsrne, och bamnarne oumbärlige säkerbetsanstalter såsom Bergringar, Duc d’Alber, MoringsAnkare och Pålfästen, till ett icke ringa antal, och af hvilka åtskilliga nya
Båkar och förbättringar af de nuvarande högt af behofvet påkallas till Sjöfartens betryggande.
Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet, uppå nödvändigheten af ett ökadt och särskildt årligt anslag för dessa ändamål , och huru otiliräckelige 17 å i8,oco R dr varit, som sedan sista Riksdag för FyringsStaten blifvit anvisade att utgå utaf den till Sjöförsvarer anslagne mycket emot behofven otillräckliga summa, som närmare inhämtas af följande upplysningar om anslagen under denna Titel nemligen: 1:0 Fyrbetjeningens Löner årligen 1,710 R:dr 2:0 Upphandling af Fyrkohl och Olja m. m. - - 11,800 — 3:0
Till nybyggnad, förbättringar och reparationer af Fyr- och I 106 Den 7 Julii f. rn.
KänningsBåkar samt större Sjömärken - 3,800 — 4:0
Jag hemställer således med nu varande varuvärden, och arbetslöner, huruvida något i större Scala med så otillräckliga tillgångar skall kunna uträttas, och det är också egenteJigen härifrån, som alla af Sjöfarande och andre personer anförde klander emot Svenska Fyrinrättningen sig egenteligen härleda, ehuru i förhållande till så inskränkta tillgångar Regeringen, jag vågar påstå det, låtit uträtta vida mera, än som kunnat påräkna® genom iagttagande af den strängaste hushållning.
Uppå dessa anförde skäl får jag vördsamt anhålla det Höglofl.
StatsUtskottet täckes allt sådant i öfvervägande taga, och inse den ingalunda inbillade utan verkliga nödvändigheten, af förändring härutinnan, och att till nästa Riksdag en oafkortad summa under titel FyrinsStat af 25,000 Rtdr årligen måtte till Kongl. Msjts höga disposition beviljas af Lots- och Bäklnrättningslntradern3, så framt dessa magt; påliggande anstalter skola blifva svarande emot det dermed åsyftade ändamål.
Slutligen och i samma&haog med detta Den 7 Junii f.m. 107 ämne flr jag likaledes vördsamt hemställa att af samma intrader årligen och i mohn af tillgångarne ett årligt anslag måtte beviljas, till inlösen af Landsorts och Korsö FyrBåkar, och hvilket jag förmodar så mycket mindre lärer vägras, som det i längden blir en säker vinst för StatsCassan, och som Högloft.
Utskottet medgifvit upplyst, huru otjenligt det är att dessa Båkar skola vara enskilte personers egendom.
Jag anhåller derföre om återremiss, och att dessa mina anmärkningar då må få åtfölja Betänkandet.
Bilagor till PleniProtocollet för den 7 Julii, eftermiddagen.
Herr Dalman, jfohan Wilhelm:
Det är i anledning af Högloft.
Statsutskottets Betänkande , rörande det af Kongl. , Majit i nåder föreslagne Riksmuseum samt de i Högloft.
Ridderskapets och Adelns sista Ple - io8 Den 7 Juli i e, m. num dervid afgifne yttranden, som jag vördsammast anhåller få anföra några anmärkningar»
Så vida likväl en god sak svårligen kan snarare förloras, än örn den råkar ut lör en oerfaren försvarare, har jag i det längsta uppskjutit ^tt yttra mig i ett ämne, hvilket jag trott endast behöfva ett noggrannare skärskådande för att virma bifall.
Men då den närmare vården af de samlingar, som äro ämnade att grundlägga det af Konungen föreslagne Riksmuseum, blifvit mig anförtrodd, då detta förtroende äfven förutsätter ett varmare nit för befordrandet af deras syftemål, så måste min pligt , att svara häremot, afvisa alla de betänkligheter, dem ej mindre en bristande framställningsförmåga och ovansn att på detta rum uppträda, än flere andra considerationer nog bevekande för mig uppkastat.
VettenskapsAcademien projecterade anslaget för ifrågavarande Riksmuseum, af 5,400 R:dr, har Iiöglofl.
SlatsUtskottet ansett sig böra nedsätta till 1500.
Jag anser mig hvarken rörande denna eller någon annan summa kunna ingå i någon pröfning.
Jag tror att vid frågan om ett NationalMusrum, måste det visserligen bero på Nationens Representanter att efter omständigheterna bestämma den.
StatsUtskottets förslag behagat Deri ^ Juia g, ni' 109 anföra den anmärkning, att Herr Grefven ansåge Ständerna i denna fråga böra bevilja antingen allt eller intet, emedan om denna förminskade summa nu på Stat uppfördes, skulle Rikets Ständer vid en annan Riksdag, må hända åter komma att besväras med ansökning om den na afslagna tillökningen.
Enligt min öfvertygelse torde det dock vara svårt att vid detta Riksmöte förutse, eller med sannolikhet bestämma, hvad beslut framtida Ständer en gång kunna komma att fatta; för min del kan jag ej se annat än att äfven för dem samma tillfälle som nu kommer att stå öppet, att afslå en sådan tillökning på anslaget, i fall den verkfiligen skulle begäras.
Jag kan således ieke anse vådan häraf vara af den beskaffenhet, att den skulle hindra Rikets Ständer att nu bifalla det minskade anslag
Statsötskottet funnit sig kunna föreslå , och att således till framtiden fördröja verkställigheten af en inrättning, hvars nytta synes bevittnad genom dylikss bildande i nästan alla odlade Nationers hufvudstäder, och genom det inflytande de samma yttrat tillbefrämjandet af allmän upplysning och vettenskapligt interesse.
Statsötskottet beviljade anslag, syntes mig så väl Herr Grefve von Schwerin som Herr von Hartmansdorff , nafv3 hyst den mening, att Statsötskottet beviljat en tillökning af 1500 R:dr, utom ds fölut af extra utgiftsmedlen anslagne 900.
Jag tror mig deremot vara förvissad, att med beviljandet af berörde lis Dan 7 Julli e. ml 1500 R:dr, de förut anslagne skulle försvinna och att hela den förhöjning StatsUtskottetä förslag således lemnar, endast gör 600 R:dr.
Det vore för öfrigt lika otacksamt som orättvist, att söka förneka sanningen af en an. nan anmärkning som Herr Grefve von Schwerin behagat göra, att nemligen må hända intet land, i förhållande till sina tillgångar, gjort så mycket för konster och vettenskaper sora Sverige.
Men just denna anmärkning leder mig aldeles otvunget till en annan, nemligen den, att allt detta oagtadt, och fastän vi ägt en Linné, fastän Sverige bälsås för den nyare NsturalHistoriens fosterbyggd, så har dock denna vettenskap inom Fäderneslandet hvarken vunnit den tillgifvenhet, eller knutit det verksamma och gagnande samband med allmänna samhällslifvet, som i åtskilliga andra Länder.
Ganska säkert torde en af de betydligare orsakerna härtill vara, alt NaturalHistoriens studium i vårt land, i brist af Mu^éer, nästan endast är inskränkt till Universiteterna, hvarvid åter den olägenheten uppstår, att Ynglingar der sällan äga tillfälle, att åt detta studium uppoffra en tid, som fordras för alfvarsammare och mera löngifvande vettenskaper; och deremot konstnärer eller andra medborgare i allmänhet, finna afståndet från Universiteterna alltför långt, för att från dem hämta de upplysningar, hvaraf de kunna finaa sig i behof.
Den r Julii e. mi rrr
Det är till afhjelpande af dessa olägen-' heter, och att bereda de ömsesidiga fördelar, som vettenskaperna och dst allmänna lifvet, genom en närmare bekantskap kunna tillskynda hvarandra , som patriotiskt sinnade medborgare varit betänkte på inrättande af ett NationalMuseum i sjelfva hufvudstaden, såsom det ställe hvarifrån åtminstone praktisk vettenskapläghet, synes lättast och verksammast utsprida sig.
Det är till sådant ändamål, Friherre Paijkull till Kongl- Maj:t och Kronan öfverlemna!: de dyrbara och betydliga samlingar, han under en lång tid och med osparda uppoffringar förvärfvatj och Kongl. Maj:t har i nåder bifallit idéen om ett RiksMuseums inrättande i hufvudstaden , och till Statsötskottet låtit öfverlemna ofvanberörde nådiga proposition härom.
Jag har redan förut sökt fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att de betydliga samlingar af detta slag, som vid våra Universiteter finnas, egenteligen synas ämnade för undervisningen , att de således nästan endast tf de studerande kunna begagnas, och att detta således ej borde vara ett skäl, att förneka Hufvudstadens vida talrikare innevånare, samma tillfälle till vettenskapliga sysslosättningar, i fall de skulle föredraga att anslå någon sf sina åt förströelser ägnade timmar dertill.
Såsom bevis på det olika förhållande till samhällslifvet, hvaruti en inrättning uti en småstad, vare sig äfven vid ett Universitet, befinner sig mot en II* Den 7 Julii e. m. liksdan inrättning i hufvudstaden , skalle jag må hända kunna åberopa det olika interesse vår MålarAcademi skulle erhålla , itali den skulle förläggas till Lund eller Upsala.
Jag tror icke, att hvarken allmänheten eller våra Artister skulle lemna sitt bifall åt en sådan förflyttning.
För öfrigt får jag äfven bifoga den upplysning, att, genom lyckligt sammanträffande förhållanden, de samlingar som här finnas concentrerade, redan nu synes i det hela taget, utgöra ett större Museum, än de vid våra Universiteter befintlige, och att de således ej torde anses aldeles ovärdiga, att tjena såsom grund för ett Svenskt RiksMuseum , helst de samma uppkommit genom enskildta medborgares donationer.
Hastigare än dessa hsr i Berlin uppstått ett som täflar med de nämnda, och utom andra länders inrättningar, dem jag förbigår, har man nu äfven några år varit sysselsatt, att grundlägga ett sådant i Köpenhamn, hvartill liksom hos oss, privata vetenskapsman lemnat de först* bidragen.
Hvarje Nation h?r i dessa fall, lemnst anslag efter sina olik» tillgångar och sitt intresse för siken.
Museum i Paris säges äga ett årligt Den 7 Julii e. m'.
113 anslag af 300,000 Francs.
Visserligen kan SveJ rige aldrig i denna del påtänka någon täflan med dessa riken, men torde dock behöfva göra något, för att ej komma att stå allt för långt efter, i afseende på resultaten af dessa inrättningar.
Om man endast i minnet återkallar de talrika upptäckter, de upplysningar, oväntade nya åsigter, och ej mindre för vettenskapsmannen än den bildade medborgaren i allmänhet vigtiga resultat, som t. ex. en enda man, en Cuvier, hämtat ur Museum i Paris, så torde man lätt finna, att det icke är ensamt Frankrike, utan hela den civiliserade verldeo, sora skördar frukterna af det anslag nämnde Mu-. seum njuter.
Bibliotheker och samlingar äro för vettenskapliga bildningen Capitaler, hvars räntor äro de upplysningar, som af dera hämtas, EttNa-s tionalMuseum är att anse såsom en Bank, där 6ådana Capitaler, nemligen samlingar i hvad vettenskapliga ämnen som hälst, kunna deponeras, med visshet, att de där både äro i säl ker vård, och tillgänglige för alla dem, sora deraf vilja skörda kunskap.
Till inrättandet af ett Svenskt Museum äro redan genom enskildtas frikostighet materiaiierne samlade; här är således egenteligen ej fråga om anslag till dessa materialiers förökande, utan för att kunna på ett ändamålsenligt sätt vårda och handhafva hvad som redan influtit, eller framdeles kan komma att inflyta.
Bil, till Ridel, o, Ad.
VI Bandi 8 1 Den 7 Julii t. m.
Skulle deremot hela detta förslag verkeJigen komma att aldeles afslås, då ser jag i Sanning intet hinder lagdt, att ju de samlingar och lärdomsanstalter, som enskildte Svenske medborgare äga, skola beständigt utgå till JJtlänningeu, såsom redan alltför ofta skedt.
I Sveriges nyare LärdomsHistoria, står ty värr redan eo mörk obehaglig bild af detta j®g menar utflyttandet af Linnés samlingar till England.
Allt hvad främmande Nationers lärda med täflan hitburit till ökande af Linnés skatter, blef endast ett byte för de stolta Britternas allsmägtiga guld.
Med qväfd harm och förödmjukelse måste nu den Svenska Naturforskaren, hos dessa rika öboar bönfalla om att få beskåda det Museum, som Varit ett ibland de vigtigaate medel till Svensk* namnets vettenskapKga ryktbarhet.
Hvad likväl något minskar det obehagliga af detta minne, är att dessa samlingar afgingo ur landet, utan att Nationen ägde någon kunskap derom, och då till förekommande af dylika obehagliga händelsers förnyande, Sveriges vettenskapsmän , synas hafva fattat den princip, att häl
Idre till staten öfverlemna eller Testamentera sina vettenskapliga förråder, så vågar jag till Hö'glofl.
Ridderskapets och Adelns egen upplysta bepröfning vördsammast hemställa, huruvida det ej synes vara något skäl, att äfven Staten å sin sida garanterar dem dessa donationers framtida vård, tilf det allmännas nytta.
Deri 7 Julii <-. m.
Jag får hos Högvalborne Herr Grefven och Landtmarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, vördsammast anhålla, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja återremissen till Höglofl. -Statt,Utskottet , samt med de öfrige Stånden communiceras, i händelse frän dem någon återremiss ägt rum.
Herr Trajvenfelt, Carl: Sedan Höglofl.
StatsUtskottets utlåtande angående den föreslagna indragningen af Medico- Theologiske Stipendii fonden blifvit återremitteradt, anhåller jag vördsamt att få lemna några anmärkningar, och att dessa få åtfölja äterremissen.
Utskottet, som med så mycken sorgfällighet söker bespara sila utgifter, som möjligen kunna indragas, likväl ansett sig kunna tillstyrka att en summa af 2,000
R;dr Banco årligen må af Medico Theologiske Stipendii medlen qvarb ifva, då jag anser denna utgift rikeligen kunna ersättas genom den nytta ett rätt användande af dessa medel kan åstadkomma, Lika med Herrar Cederschjöld och Munck af Rosenschiöld anser jag ändamålet med detta anslag vara förfdadt , om , enligt Utskottets n6 Den 7
Ju lii f. m'. förslag; endast Fysiologiska kunskaper skulle af Presterne inhämtas, emedan dertill fordras en föregående kännedom uti Anatomien, hvilket allt icke skulle kunna genom ett så litet understöd vinnas och ändå icke medföra någon egenteiig praktisk nytta.
Att vara så okunnig, som man nu i allmänhet är, om sin egen kropp i dess friska tillstånd och om dess bibehållande vid hälsan, synes mig verkeligen vara en icke ringa ofullkomlighet uti hvad man kallar en bildad och gagnelig uppfostran, men denna allmänna Anthropologiska kännedom är icke ensamt nödig och nyttig för Prester, den är det för alla i hvad stånd och yrko som hälst, och man har att hoppas, att de, som hafva sig uppdragit att vårda uppfostringsverket, upplyst skola inse detta och finna utvägar till afhjelpande af deDna brist , helst början redan blifvit gjord med inhämtande af NaturalHistoriens grunder äfven vid de lägre Läroverken.
För min del anser jag, att sättet för användandet af de qvarblifvande Medico Theo-i logiske Stipendii-medlen borde öfverlemnas åt Kongl. Maj:ts vishet , att efter vederbörande sakkunniges hörande deruti vidtaga tjenliga åtgärder; men i händelse det pröfva3 nödvändigt att närmare utstaka detta användande, anser jag äfven, att den så kallade Politia medico, eller kännedom om hvad sorn kan bidraga till hälsans bibehållande, till alla för densamma skadliga inflytelsers aflägsnande och farsoters förekommande och hämmande m. m., utgör Den 7 Julii e, m. 117 det ämne till hvars inhämtande blifvande Pre3 ster skulle hädanefter med mycken nytta begagna detta lilla understöd.
Uti mitt anförande till Kongl. SundhetsCollegii Protocoll, i anledning af Kongl. Majus nådiga skrivelser om SundhetsCommittéers inrättande, har jag vidare sökt detaljera detta ämne och visa att alla sådana anstalter för den allmänna hälsovården böra stå i sammanhang och förening med eller tillhöra en och samma styrelse, som uti hvarje Församling äger att vaka öfver ordning, sedlighet och Laglydnad samt öfver de i moraliskt och ekonomiskt afseende ingångne eller ingående öfverenskommelsers fullgörande.
Pastor alltid är ordförande uti sidane styrelser eller så kallade KyrkoRäd, och alla tjenliga åtgärders vidtagande och verkställande cå hufvudsakligen på honom beror, följer det helt naturligt, att den kännedom blifvande Prester i detta afseende kunna komma i tillfälle att inhämta, skall för dem och det allmänna medföra mycken nytta.
N:o 3,’ Grefve Lövenhjelm, Carl Guflaj: Höglofl.
StstsUtskottet har funnit sig befogadt att afstyrka ett föreslaget byte af Officers Boställen och Indelningar vid Kongl. LifRegementets Husarer.
Öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af det ifrågavarande utbytet, utbeder jag mig,| att förf några ögon-e ii3 Ben 7 Juli i c, m, blick få fästa Höglofl.
Ryttmästarens vid Arboga Esqvadron nu varande tvenne boställen, Beyby och Sarbeckm, äro af så svag beskaffenhet, att deras afkastning, tillsammamäknad med indelte lönen, knappast uppgår till 500 R:dr Banco, hvilket hvar och en, med mig, torde inse vara en till ändamålet otillräcklig gumma.
Denna lön är ej allenast otillräcklig och ojemnförligt mindre än de öfrige Ryttmästarelönerne, men öfverstiges betydligt af nästan hvarje Lieutenants lön vid samma Regemente, dock med undantag af Lieutenantslönen vid Arboga Esqvadron, hvilken är den svagaste af Lieutenants lönerne.
Af detta Ryttmästarens och Lieutenantens vid Arboga Esqvadron vanlottande har händt, Och kommer, så vida ej löneförbättring inträffar, allt framgent att händs, det Officerare under deras tjenstebana med ovilja emottaga dessa beställningar, och med begärlighet begagna tillfället af hvarje yppad vacance, för att derifrån ju förr ju hällre aflägsna sig.
Också räknar denna Esqvadron, sedan år iS16, nu i denna stund sin 5:te Ryttmästare och sin 5:te Lieutenant.
Med rättvigånde af dessa 10 individuers nit och drift, hemställer jag likväl till hvar ocn tn sakkunnigs bedömande, om ett så tätt ombyte af Befäl kan vara annat än högst menligt för Konungens tjenst?
Dtn 7 Julii e, m.
Höghet Kronprinsen i Dess egenskap af Befälhafvare för Konungens Lif- och Hustrupper, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslagit att, den nu efter innehafvarens Major Lindsfelts förledit år timade död, till Kronan indragne StabsRyttmästarelndelr.iogen vid Östra Westmanlands Compagnie 7ibblt, med tillhörigheter måtte anslås Ryttmästaren vid Arboga Esqvadron; att nu varande RyttmästafeIndelningen Beyby och Snrbecken måtte anslås Lieutenanten vid Arboga Esqvadron, samt att dennes nu innehafvande Underofficers Indelning Fenninge till Kronan kunde indragas.
Beredd på det inkast sorn kan göras mig, att, genom denna reglering Ryttmästarelndelningen vid Arboga Esqvadron, komme att befinna* ej allenast utom Esqvadronens utan ock utom Regementets stånd, tår j?g svara, att flere praejudikater derå förut vid Regementet, utan tjenstens mehn, befinnas; och att sådant är förhållandet med SecondChefen* , RegementsQvartermästarens, Ryttmästaren* vid Östra N erikes Esqvadron, Lieutenantens vid Sanna E qvadron med fleres Indelningar.
Såsom ytterligare anledning till dessa föreilagne utbyten, får j*g äran upplysa, att då LifRegementet år 1791 delades blef förenämnde StabsRyttmästarelndelning