Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf torde med skäl den slutsats kunna dragas, att föreskrifterna uti 1841 års bref äro allt för tunga att uppfylla.
Jag får i sammanhang härmed fästa uppmärksamheten derpå, att fångvårdens tjenstemän i tvenne hänseenden befinna sig i olika förhållanden än de fleste andra tjenstemän; dels derför att de ej vid allt för unga år kunna och böra användas till denna ansvarsfulla tjenstgöring, dels och derför, att de i allmänhet ej kunna tjena så länge som de flesta andra tjenstemän).
Med åberopande häraf gjorde fångvårdsstyrelsen underd. hemställan till K.
M:t ang:de bestämmande af förändrade grunder för pensionering af tjenstemän och betjening vid fångvårds-inrättningarne, med bifall hvartill K. M:t till Rikets sednast församlade Ständer aflät Nåd.
Propos. i ämnet, deruti föreslogs, att dessa tjenstemän, med undantag af redogörare, skulle efter fyllda 60 år, och efter att i 30 år hafva varit i Statens tjenst, kunna uppföras till pension å allmänna indragningsstaten.
St:r uppskjöto emedlertid då pröfningen af denna fråga och någon handläggning deraf har sedermera ej förekommit.
Till stöd för den gjorda nedsättningen uti det begärda pensionsbeloppet anför Utsk:t tvenne omständigheter.
Den ena, att vilkoren uti 1841 års bref icke äro uppfyllda.
Denna invändning tror jag mig redan hafva bemött.
Den andra omständigheten är, att ifrågav:de tjenstemäns löner äro allt för höga, för att pensioner enligt i allmänhet stadgade grunder skulle derå få beräknas.
Jag får uppriktigt erkänna, att jag ej förstår huru Utsk:t kan fälla ett sådant omdöme.
Mig synes, att ifrågav:de löner äro så små, som de skäligen kunna vara; och erfarenheten har visat, att de tjenstemän, som på sina löner kunnat göra några besparingar, äro ytterts sällsynta.
Dessutom bör i betraktande tagas att deras aflöningar utgå dels i bestämd lön och dels i naturaförmåner, hvaraf den följd uppstår, att deras pensioner vanligtvis bestämmas lägre, än för öfriga tjenstemän, hvilka åtnjuta aflöning endast i kontanta penningar.
Den 8 Maj. 137 Direktör Hårds aflöning i penningar uppgår till 2,000 rdr, och hans öfriga förmåner kunna uppskattas till ungefär 1,000 rdr.
Han är nära 60 år; har varit i Statens tjenst 35 år, deraf 26 år vid fångvården, och har innehaft sin närv:de befattning i 20 år.
Jag anser det derför ganska billigt att han nu kommer i åtnjutande af en inkomst, motsvarande 1 af hans inkomster.
Med stöd af hvad jag nu i korthet anfört, vågar jag anhålla, att K. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla K. M:ts Nåd.
Med anledning af hvad den siste talaren behagat yttra ang:de Stats-Utk:ts åsigt, att fångvårdstjenstemännens löner voro temligen höga, ber jag att få nämna, att det visserligen kan vara sannt, att dessa löner icke i och för sig äro så synnerligen höga; men tager man i betraktande samtlige inkomster, som tillfalla en fängelsedirektör, deruti äfven ingår en viss proc. af afkastningen af fångarnes arbeten, så tror jag icke, att den nämnda åsigten är så alldeles tagen ur iuften.
Hvad nu särskildt den förev:de punkten beträffar, så finner jag, med ledning af Utsk:ts motivering, att intilldess andra och riktigare grunder för bestämmande af det understöd, som må tillkomma afskedade tjenstemän vid fångvården, hvilka deraf äro i behof, blifvit uppställda och antagna, kan det med skäl ifrågasättas, huruvida icke K.
St:r böra för hvarje särskildt fall pröfva den begärda pensionens belopp; och jag vill derför i likhet med den siste talaren förorda bifall till det af K.
M:t föreslagna belopp 2,000 Kdr. Jag gör detta icke blott för personens, utan äfven för sakens skull.
Om nemi. ifrågav:de tjenstemän, hvilkas tjenstgöring är synnerligen ansvarsfull och påkostande, icke sättas i tillfälle att sköta den med nit och drift, så inverkar det högst menligt på fångvården; och om fångvårdsstyrelsen icke är i tillfälle att gifva sina mindre tjenstbara underhafvande en lämplig och någorlunda tillräcklig pension, måste de bibehållas vid tjensten, och detta länder ingalunda fångvården till fromma.
Jag förenar mig således uti det yrkande, som blifvit af Hr Stråle framstäldt.
Uti den nu föredragna punkten har Hr Stråle yrkat den förändring, att pensionen skulle höjas till lika belopp med den lön, ifrågav:de person för närv:de åtnjuter, och såsom skäl derför åberopat, att några bestämda föreskrifter icke funnes, på grund hvaraf fångvårdens tjenstemän kunde till pension å allmänna indragningsstaten uppföras.
Jag kan icke annat än beklaga, att frågan om ordnandet af pensionsväsendet i dess hel - 138 Dell 8 Maj. het, hvilken för närv:de är beroende på K.
M:ts pröfning, icke kunnat blifva till R.
St:rs skärskådande framlagd; ty om en sådan granskning skett, hade vi haft bestämda grunder att i förev:de afseende följa.
Då vi emedlertid nu under öfvergångsperioden måste i viss mån låta godtycket afgöra, är det, enligt min åsigt, nödigt, att vi något litet tänka på, i hvilken ställning de till pension föreslagna personer äro.
Om Hr Hård icke kan sköta sin tjenst, så är han naturligtvis underkastad samma vilkor, som andra tjenstemän, nemi. att vidkännas ett afdrag af en fjerdedel af lönen till förmån för den, som sköter tjensten.
Han är endast 60 år, och har således ej i hänseende till åldern uppfyllt de i författningarne föreskrifna vilkor.
Af handlingarne framgår ej heller, att han af sjukdom är förhindrad att sköta sina åligganden.
Förev:de hemställan synes mig sålunda l ara ett af fångvårdsstyrelsen vidtaget försigtighetsmått, för den händelse att Hr
Hård skulle råka att blifva otjenstbar.
Under sådana omständigheter synes det mig vara allt skäl att stadna vid den summa, som skulle tillfalla honom, för den händelse han skulle underkastas afdrag af en fjerdedel af sin lön till förmån för sin vikarie, hvilken summa motsvarar hvad Utsk:t föreslagit; och får jag på grund häraf anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan.
Mörner anfört, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att äfven om Hr
Hård klefve af sjukdom förhindrad att sköta tjensten under så lång tid, att vikarie dertill måste förordnas, qvarstår han dock i full besittning af sin bostad och en del af sina närv:de förmåner.
Således hade han uti dessa förmåner full ersättning för det afdrag på lönen, han i så fall finge vidkännas.
Genom en pension af 2,000 rdr komme han således ej att få bättre vilkor, utan snarare något sämre, än om han tjenade qvar och läte tjensten bestridas af vikarie.
Hur man således vänder frågan, synes mig billigheten bjuda, att Hr Hård vid afskedstagande! tilldelas en pension af 2,000 rdr, och får jag således vidblifva mitt förut framställda yrkande.
Hr Montgomerie-Cederhjelm, Robert Nils Germund: Såsom af Betänlct synes, äro pensioner begärda för ganska många af fångvårdens tjenstemän.
Ingen enda af alla dessa personer har dock uppfyllt de för civile tjenstemän i allmänhet föreskrifna vilkor.
Men då den först omförmälde af dem nästan uppfyllt dessa vilkor, har Utsk:t för honom tillstyrkt en pension motsvarande fulla lönen.
Deremot har jemkning egt rum med afseende Den 8 Maj. 130 å alla de derefter omnämnda, såsom mig synes på ganska goda grunder.
Jag vill nu ej upprepa de skäl, som föranledt Utskrt till en sådan åtgärd, utan inskränker mig att yrka bifall till den före v: de punkten.
Hedrande och berömvärdt må det väl vara och så anses, att chefen för fångvårdsstyrelsen varmt ifrar för sina underordnades bästa.
För min del måste jag dock bekänna, att jag ej kan inse grunden till hans uppgift, att fängelsedirektörernes tjenstgöring skulle vara så ofantligt ansträngande.
Om vi t.
ex. i i »n tänka oss militärer och flere andra tjenstemän, hvilka under alla tider af året, i skog och mark, under alla vexlingar af storm och regn, måste i och för sin tjenst offra helsa och krafter, och dermed jemföra fängelsedirektörens ställning, hvilken har sin tjenstgöring inom ett ganska inskränkt område, der han är fullkomligt oberoende af väderleks- och andra yttre förhållanden, så synas mig ora, ständigheterna för honom ingalunda vara så ömmande, som Hr Stråle förmenat.
Jag anser, att Utsk:t gått Iv.
Mits förslag så mycket till mötes, som med iakttagande af Statsverkets hårdt anlitade tillgångar, och i öfrigt äfven af nödig billighet och opartiskhet varit möjligt; och då ett beslut i enlighet med Hr Stråles önskan skulle medföra en rubbning i afseende å öfriga i denna punkt föreslagna pensioner, Ifan jag icke annat än förena mig i begäran om bifall till Utsk:ts före v: de hemställan.
Uti det föregående monnt hafva vi till en fängelsedirektör redan beviljat en pension af 1,500 rdr, och det vill synas mig, att behofvet för denne person är lika stort som för den nu ifrågavarande — inga göromål skulle framgent någondera åligga — och att således enahanda pension borde dem tillerkännas.
Häremot torde kanske
Hr Stråle invända, att den förstnämnde erhållit pension motsvarande fulla lönen, hvilket deremot enligt Utsk:ts förslag ej skulle blifva fallet med den sednare.
Men vi böra besinna, dels att Hr
Hård ännu ej fullt uppnått 60 års ålder och endast 35 år varit i Statens tjenst, då deremot hans embetskamrat i Carlstad fyller i år 64 år och varit i tjenst anställd i 39 år, varande begges helsa försvagad; dels att fängelset i Norrköping är afsedt för qvinnor, hvilka naturligtvis genom den qvinnokönet, under alla förhållanden, egna saktmodighet, mildhet och godhet måste göra tillsynen för Hr Hård vida mindre besvärlig, än om han haft manliga fångar under sin vård, ja till och med i viss grad. angenäm, och i samma mån mindre betungande, om än antalet qvinliga fångar varit större, än antalet fångar, men af mankön, i Carlstad. do Den 8 Maj.
Af dessa skäl vågar jag anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan.
Cederström anmärkt, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att jag icke sagt, att ifrågavarande personers tjenstgöring vore mera ansträngande än andra befattningar; jag har endast sagt, att den i och för sig är ansvarsfull och besvärlig.
Frih:n liar jemfört denna tjenstgöring med militärers; man bör dock ihågkomma, att militärer äro berättigade till pension 10 år tidigare än fångvårdens tjenstemän, enligt K.
Samme talare har äfven jemfört direktören vid ett större straff-fängelse med de vid länscellfängelserna; detta är dock en jemförelse, som icke håller streck.
Hård har under sin tillsyn haft 2 ä 300 fångar i gemensamhetsfängelse, bland hvilka han skolat upprätthålla ordning och disciplin, och hvar och en, som har någon kännedom om straffinrättningar, måste medge, att det möter vida större svårigheter att väl sköta ett gemensamhetsfängelse än ett cellfängelse.
Det saktmod hos (p innan, som Frih.
Cederström förmodat vara utmärkande för qviniiga fångar, vitsordas ej af erfarenheten; tvertom har det visat sig, att det är synnerligen svårt att upprätthålla ordning bland deni.
Jag fortfar att yrka bifall till Iv. M:ts Propos. Gr.
Då den siste talaren omnämnt, att militärer vore pensionsberättigade vid 50 års ålder, ber jag att i Kans minne få återkalla den olika skala, hvarefter pension dem t ill mates.
Jag tror icke, att Hr Stråle skulle vara belåten, om man efter samma måttstock skulle mäta de honom underordnade tjenstemännens pensionsrätt.
Denna jemförelse haltar således ganska mycket.
Jag vill icke heller inlåta mig i bedömande deraf, huruvida de qvinliga fångarne i Norrköping kunnat uppföra sig mer eller mindre oroligt; det är en sak, som synes ega föga sammanhang med nu förevarande fråga.
Jag fortfar att yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landm. upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan oförändrad och dels bifall dertill med förhöjning af summan 1500 rdr till 2000 rdr, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvarvid svarades mångå ja, blandade, med nej, och sedermera propos. på bifall till samma hemställan med förhöjning af summan 1500 rdr till 2000 rdr, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos.
Den 8 Maj. lil på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad förnyats samt med många ja, blandade med nej, besvarats, Hr Gir. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Stråle begärde votering.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utslcts i mom:t b. af 5:te punkten i Utlåtit N:o 74 gjorda hemställan, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar NeJ; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan med den förändring, att det föreslagna pensionsbeloppet förhöjes från 1500 rdr till 2000 rdr.»
Ja 33, Nej — 26. mom. c. Hr Stråle: Då Direktör Lock är 64 år gammal och omkring 29 år varit i fångvårdens tjenst, hemställer jag, huruvida honom ej kan i pension tilldelas j af hans nu innehafvande lön, så att han erhåller 1200 rdr, i stället för 1000 rdr, på sätt Utsk:t föreslagit.
Jag förordade högre pension för Hr Hård, men jag kan ej göra det med afseende på den nu förevarande personen.
Det kan väl vara, att Hr Lock är till lefnadsåren äldre än Hr Hård; men den förre har varit i tjenst endast 29 år, under det den sednare varit det i 35 år.
Jag får således yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gir. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med förhöjning af summan 1000 rdr till 1200 rdr, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, och, då dervid svarades mångå ja jemte eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. mom:n d, e, f, g, h och i.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 142 Den 8 Maj. 6:te punkten.
Här har Utsk:t gjort ett afsteg från elen princip, som hittills varit följd.
Majoren Tellander åtnjuter för närvarande i lön 2000 rdr och i särskildta arvoden 800 rdr.
Nu åtnöjer man sig ej med att i pension för honom begära fulla lönen, utan vill hafva 800 rdr dertill, ehuru han hvarken med afseende å ålder eller tjensteår uppfyllt föreskrifna vilkor, ej heller hans behof af pension är med vederbörliga dokumenter behörigen styrkt.
Jag erinrar mig lifligt, huruledes för 15 år sedan pension, motsvarande lönens fulla belopp, begärdes för dåvarande föreståndaren för samma arbetsinrättning, en Major vid namn Gjerts, med uppgift, att Gjerts skulle vara alldeles otjenstbar.
Denna pension beviljades, och efter afskedstagande! var Hr Gjerts, oaktadt sin otjenstbarhet, i tillfälle att emottaga tvenne tjenster å Rikets stat, nemligen anställning både såsom tullinspektor och postmästare i, om jag minnes rätt, Waxholm.
Det är möjligt, att en lika lysande carriere äfven kan beredas Majoren Tellander, ty så svag torde han väl icke vara, att han vid sin ej långt framskridna ålder ej kan blifva både tullinspektor och postmästare, om tillfälle skulle dertill erbjuda sig.
För min del anser jag emellertid, att man ej bör gå allt för frikostigt till väga; och får derföre anhålla, att pensionen må bestämmas till 2000 rdr, motsvarande lönens lulla belopp.
De handlingar, hvilka vitsorda Majoren Tellanders förtjenster, och af hvilka Gr.
Mörner sannolikt ej tagit del, hafva varit för Utsk:t framlagde och finnes till och med redogörelse öfver huru han förökat inkomsterna för Staten af fångarbetet tryckt uti fångvårdsstyrelsens berättelse.
Deraf inhemtas, att Majoren Tellander, förutom det han bland tångarne infört en synnerligen god ordning och disciplin, derjemte uppdrifvit deras arbetsskicklighet till den grad, att då Statens inkomst af detta arbete vid den tid, då Majoren Tellander tillträdde sin befattning, årligen uppgick till några hundra rdr, belöper den sig för närvarande till omkring 60,000 rdr årligen.
Betraktar man således den vinst, som genom Majoren Tellanders skicklighet tillskyndats Staten, oafsedt den moraliska förbättring bland tångarne, som måste blifva en följd af deras trägnare hållande till arbete, anser jag, att Staten bör åt en så utmärkt man lemna någon uppmuntran, så mycket mer som räntan af den vinst, han tillskyndat Staten, uppgår till vida mer, än den förökade pension, man för honom begär.
Jag har varit en bland dem, som inom Utsk:t lyckats få det af afdelningen föreslagna pensionsbelopp förhöjdt; Den 8 Maj. 143 och jag tror, att Utsk:t haft grundliga skäl för en sådan åtgärd.
Enligt min tanke kan således R. o. Ad. med godt samvete bevilja ifrågavarande pension, desto hellre som den kan utgöra en uppmuntran för Majoren Tellander? efterträdare att gå i hans fotspår.
Ehuru jag helst skulle önskat, att pensionen klefve bestämd till det af mig föreslagna högre belopp, 3,500 rdr, hvilket jag ansett vara lämpligt, emedan det utgör räntan på det kapital, Majoren Tellander genom sin omsorg tillskyndat Staten, så, och då lltsk:ts hemställan i denna punkt redan lär vara af två Stånd bifallen, och mitt förslag således ej torde hafva någon utsigt till framgång, inskränker jag mig till att begära bifall till berörda hemställan; och instämmer jag för öfrigt uti de åsigter, som blifvit af Frih.
Klinckowström uttalade.
Frih. Liljencrantz, Johan: Frih. Klinckowström har upplyst, att det varit på grund af hans hemställan, Utsk:t tillstyrkt den högre pensionen för Majoren Tellander.
Också var det med faderskärlekens hela värma Frih:n förordade detta sitt förslag.
Att Majoren Tellander vid utöfvande af sin befattning ådagalagt nit och skicklighet, kan väl vara möjligt, men nämnda egenskaper äro sådane, som jag hoppas de fleste af Statens tjenstemän ådagalägga.
Hvad den omständighet beträffar, att Majoren Tellander beredt Staten en stor fördel genom att uppdrifva arbetet vid Långholmen, så får jag upplysa derom, att denna fördel jemväl kommer honom sjelf till godo, enär han eger rätt att af denna inkomst beräkna en ganska betydlig provision.
För någon tid sedan ingick Major Tellander till Kongl. Maj:t med begäran, att denna provision måtte förhöjas; men K.
M:t fann ej skäl att dertill lemna bifall.
För den händelse Majoren Tellander ej med nit och skicklighet skött sin befattning, skulle jag ej velat tillerkänna honom hela lönen såsom pension, utan hade jag då tillstyrkt ett mindre belopp, t. ex. 1000 rdr; men just i betraktande deraf, att lian ådagalagt nämnde egenskaper, anser jag det vara skäl, att han behandlas med mera frikostighet än tjenstemän i allmänhet; och om han nu vid 54 års ålder, då sannolikt K.
M:t ännu kan använda honom till andra tjenster, erhåller fulla lönen i pension, så tror jag detta innebära ett ganska stort erkännande af hans förtjenster.
På dessa grunder får jag anhålla, att ifrågavarande pensionsbelopp måtte bestämmas till 2000 rdr. 114 Den 8 Maj.
Förevarande fråga måste betraktas såsom ett undantagsfall.
Majoren Tellander begär pension, vid lägre ålder än den, hvarvid fångvårdens tjenstemän i allmänhet böra anses vara till pension berättigade, hvilket eger sin grund deruti, att han lider af en sjuklighet af den betänkliga beskaffenhet, att han svårligen länge kan fortfara med sin besvärliga befattning.
Direktörsplatsen vid straffinrättningen å Långholmen är en af de svåraste och mest maktpåliggande tjenster af sådan art i 8verige.
Till denna straffinrättning försändas nemligen en mängd förbrytare från Stockholms stad, och just med anledning af inrättningens närbelägenhet till staden och deraf följande större lätthet för fångarne att kommunicera sig med härvarande personer, är svårigheten att bland fångarne bibehålla ordning och tukt större vid nämnde fängelse än vid de öfrige.
Vid den tid, då Majoren Tellander tillträdde ifrågavarande tjenst, var disciplinen vid Långholmen ej nöjaktigt upprätthållen; men han har återställt ordningen och under hela sin tjenstetid bibehållit den på ett fullt tillfredsställande sätt.
Han har således gjort sig väl förtjent af det allmännas erkännande, och då han nu är af sjuklighet hindrad att fortfarande sköta tjensten, vill han derifrån afgå.
Såsom obemedlad är han i behof af pension och fångvårdsstyrelsen har föreslagit densamma till 2,800 rdr, visserligen ett ganska högt belopp, men ingalunda obilligt i förhållande till de löneförmåner, Majoren Tellander vid afskedstagandet förlorar.
Jag förordar bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag tillåter mig påminna R. o. Ad. derom, att Majoren Tellander endast 12 år innehaft sin närvarande anställning.
Om han under sednare åren skött sin befattning med framgång och skicklighet, vill jag dock erinra mig, att under början af hans tjenstetid oordningar af ganska betänklig art inom Inrättningen föreföllo.
Jag anhåller, att ifrågavarande pension måtte bestämmas till 2000 rdr.
Jag får upplysa, att Majoren Tellander varit anställd i fångvårdens tjenst, innan han fick anställning såsom Direktör vid Långholmens straff-fängelse.
Han förestod förut under några år första kompaniet af kronoarbetskorpsen.
Hvad beträffar de af Gr.
Mörner påpekade oordningar vid nämnde straff-fängelse, så lända de i sjelfva verket Majoren Tellander till förtjenst.
De inträffade under de första veckorne efter det han tillträdt sin tjenst, och föranleddes hufvudsakligen deraf, att han ville införa tukt och ordning bland fångarne, hvilket gjorde dem upp, studsiga.
Den 8 Maj. 145 studsiga.
Någon skuld för dessa oordningar drabbar således ej honom; och har han allt sedan dess upprätthållit den bästa disciplin vid straffinrättningen.
Till hvad den siste talaren anfört, för att sätta frågan uti dess rätta dager, ber jag att få lägga, att de omnämnda oordningarne på Långholmen kunnat blifva af den mest betänkliga art.
Om nemligen tångarne lyckats att bryta sig ut, skulle de hafva öfversvämmat hufvudstaden, och det är svårt att göra sig . o O ett begrepp om tdl hvilka olyckor detta kunnat leda.
Många utaf
Hrr:ne påminna sig sannolikt den oro, som under dessa dagar bemäktigade sig allas sinnen.
Majoren Tellander har vid detta liksom andra tillfällen ej skonat sitt eget skinn, derom vittna de många ärr, lian bär efter knifstygn, sorn blifvit honom tillfogade af fångar.
Liljencrantz’ förmodan, att jag skulle vara upphofsman till Utslcts förevarande förslag, får jag upplysa derom, att det är K. M:t, som begärt den af Utsk:t föreslagna summa.
Mitt åtgörande har således inskränkt sig till att inom Utsk:t. tillstyrka denna billiga begäran; men det har jag gjort med gladt hjerta.
Då man skall bestämma pensioner, anser jag, att man bör för sig uppställa vissa grunder till ledning för sitt omdöme i detta hänseende.
Sålunda har jag trott, att endast en långvarig tjenst, eller ådagaläggande af synnerliga förtjenster vid dess utöfning, eller slutligen sjuklighet, ådragen under tjenstens skötande, vore de skäl, sorn talade för beviljande af pension.
Hvad nu särskildt förev:de fall beträffar, så anser jag det vara otvifvelaktig^ att Majoren Tellander ådagalagt stort nit och skicklighet i tj ensten, hvarigenom nan återställt och upprätthållit ordning och tukt vid Långholmen, der tillförne betydande oordningar förefallit; och dessutom synes det mig sannolikt, att han på grund af sin ansträngande tjenstgöring iråkat den sjuklighet, som hindrar honom att längre fortfara med sin befattning.
I betraktande häraf finner jag inga betänkligheter vid att förorda bifall till den pension, Utsk:t föreslagit.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med nedsättning af det ifrågav:de pensionsbeloppet från 2,800 rdr till 2,000 rdr; framställde Ilr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till merberörde H. V. 10 146 Den 8 Maj. hemställan oförändrad, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på bifall dertill med nyssnämnde förändring, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring blifvit förnyad samt med många ja och några nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 7:de punkten. mom. a. Frih.
Dä denna punkt är den enda uti förev:de Betänk., mot hvilken jag reserverat mig, anser jag mig skyldig förklara, att jag icke kunnat blifva öfvertygad derom, att Bicherts förtjenster varit så stora och hans verksamhet för fäderneslandet så gagnande, att hans enka på den grund bör tillerkännas en så stor pension, som Utsk:t föreslagit.