Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detsamma som Just.Ombudsmm anmärkt om LandsSekrelme, anmärkes äfven om LandsKamererarne, ehuru med undantag att de tillförne kunnat af Landshm sättas från sin tjensteutöfning i en enda fråga eller om försummelse med upbörd intilldess, som det i 1754 års Instrukt. heter: »svar från Kammar-revision ankommit.»
Och anser Just.Ombudsmm olämpligt att en oafsättlig tjensteman skall af någon annan än Domaren, under hvilken ban lyder, för sin tjensteutöfning kunna derifiån skiljas, under det frågan om ansvar för fei i denna utöfning beror af Domarens pröfning.
Just.- Ombudsmm har, efter den hastigt tagna kännedomen af instruktm i dessa frågor icke gått längre, men författnms bristfällighet, såsom ingripande i R.
St:rs medverkande lagstiftningsrätt, synes vara stor och anmärkningsvärd nog för att företrädesvis hafva bordt framför hvilken ekonomisk författning som helst af LagUtsk. särskildt anmärkas, tillika med den af Just.Ombudsmm gjorda hemställan.
Såsom berörande grundvalarne för det lagbundna samhället bar Just.Ombudsmm vidare under denna Riksdag framlagt en annan fråga (se bilagan till 1857 års berättelse), nemi. om
Domarens rätt att pröfva giltigheten af en lag, hvarefter han skall döma, och Just.- Ombudsmm yttrar sig anse denna pröfning icke allenast befogad, utan så vigtig och angelägen, att underlåtenheten deraf skulle leda till uplösning af samhällets bestånd.
Vissa förhållanden äro efter min mening af den beskaffenhet, att det vore väl om de aldrig behöfde sättas i fråga.
Till dem synes mig höra det nu åter framlagda.
Ehuru vid tvenne föreg:de Riksdagar samma ämne blifvit af Just.Ombudsmm på lika sätt fram - Den 19 December. fi99 ställdt och ehuru denna framställning i allmänhet synes hafva blifvit både af LagUtsk. och R.
St:r gillad, så kan man icke vela hvarthän det möjligen skulle leda om K:s Bef:h:des påbud för allmänna ordningens vidmakthållande sedermera af Domstolarne pröfvades ogiltige.
Hvarje vän af frid, ordning och allmän säkerhet, önskar öfverensstämmelse emellan Domaren och den'myndighet, som skall låta verkställa hans beslut; derföre är det ock nödigt att lagarne blifva bestämda och ofelbart till efterrättelse giltiga, samt att, för vinnande af detta ändamål, Regeringen icke går längre i sin lagstiftning eller öfverlåtande deraf (delegation) än den har rätt, eller med ett ord träder R.
St:rs lagstiftande makt förnära och der skillnaden mellan dessa makter icke rätt skarpt är eller kanske kan updragas, måste det anses bättre att något mellanrum eller obesökt område finnes.
Det är med afseende härå som jag yrkar att Lag- och Ekon.Utskm måtte yttra sig om uphäfvande af eller nödig förklaring öfver ofvann:de instrukt. såsom Just.Ombudsm:n, enl. hvad jag ofvan förmält och berättelsen visar, hemställt till R.
En särskild motion har i detta hänseende redan afgått til! Ekon.Utsk., och då LagUtsk. nu antydt sig behöfva med det förra sammanträda, så och enär detsamma också har rätt anmärka brister och föreslå förbättringar i allmänna författn:r, lärer icke något hinder upstå för den granskning i sin helhet som instrukt:n kan finnas behöfva särskildt i afseende pa utvidgningen för verkställande makten och inskränkning för den dömmande att förelägga vitén.
Det sednare innefattar äfven en slags lagförändring, som kan blifva af eftertänklig beskaffenhet i redovisnings-frågor, der ofta enda utvägen för Rätten att bringa en motvillig redovisare till fullgörande af sin pligt, visat sig ligga i föreläggande af verkande vitén.
Jag har ansett mig icke kunna undgå att göra dessa anmärkmr, för att, såvidt på mig be.cr påminna LagUtsk., då det måhända kommer att sammanträda med Ekon.Utsk. om en angelägenhet, som jag anser vigtigare, än någon annan i Just.Ombudsm:ns berättelser för 1854 och 1850, hvilka båda berättelser mitt yttrande omfattar.
Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm, om remiss till LagUtsk. eller Ekon.Utsk.
Det torde vara likgiltigt till hvilketdera Utsk. frågan remitteras, emedan den troligen kommer att behandlas af båda gemensamt.
Då LagUtsk. i sitt Betänk, tillkänna gifvit, att Utsk. ämnade inkomma med Utlåt, öfver de af Just.- Ombudsm:n afgifna särskilda förslag och framställningar på samma gång som det skulle afgifva yttrande öfver de motioner, som tilläfventyrs i samma syftning kunde komma att väckas, så torde det nu vara för tidigt att inlåta sig i discussion öfver de af Just.- Ombudsm:n framställda särskilda förslag.
Hvad åter angår Just.- Ombudsmms allmänna reflexioner i sin berättelse, t. ex. om Domares rätt att pröfva beskaffenheten af den lag, som sättes i fråga 700 Don 19 December. att tillämpas, så tiar deröfver ej något utlåt, blifvit begärdt.
Jag anser således här icke lämpligt att inlåta mig i vidare yttrande öfver de af den siste värde talaren gjorda framställningar, men jag utber mig R. o.
Ad:s upmärksamhet med afseende på en särskild punkt som förekommer i Just.Ombudsm:ns berättelse; det är nemi. fråga om förhöjd aflöning åt Just.Ombudsm:n sjelf och åt hans Kansli.
Vid behandlingen af detta ärende har LagUtsk. varit villrådigt om hvilken åtgärd, som med afseende derpå borde vid tagas.
Det var likväl omöjligt att återlemna frågan inom den i Riksd.Ordn:ns 44 § stadgade tid af åtta dagar, emedan till följd af berättelsens vidlyftighet handläggningen inom Utsk. uptog längre tid än den sålunda medgifne.
Det är uppenbart att frågan icke tillhör LagUtslcs behandling, emedan det är en statsregleringsfråga och derföre ansåg
Utsk. det vara lämpligast att anmäla förhållandet hos RiksSt:n, på det att de, om de funno frågan värd att behjerta, kunde remittera den till StatsUtsk. eller återremittera den till LagUtsk.
Jag har tagit mig friheten härpå fästa Ståndets upmärksamhet, för att på samma gång tillkännagifva anledningen till den framställning
LagUtsk. i detta afseende tillåtit sig göra.
Cederström, Anders: Instämmande i LagUtslcs slutförklaring att Just.Ombudsmm genom nit, rättrådighet och sjelfständighet visat sig förtjent of R.
St.-rs förtroende, är jag dock lika med en af reservanterna, Hr Uppling, öfvertvgad om obefogenheten af Hr Just Ombudsmms tillgörande, att för utredande af lagskipningens tillstånd i Riket, anställa offentliga granskningar öfver det sätt hvarpå Domarekallet blifvit af Konungens Högsta Domstol utöfvadt.
LagUtsk. har i premisserna till detta dess utlåt, gifvit liksom laga fasta å denna Just.Ombudsmms åtgärd, då LagUtsk. yttrar: »Visserligen innefattar icke den nu afgifna allmänna redogörelsen något af honom uttaladt allmänligt yttrande öfver lagskipningens tillstånd: men för utredning af detta tillstånd, har han fortgått på samma bana, som han ifrån början af embelsförvallningen beträdt, eller fortfarande till granskning uptagit åtskilliga af Högsta Domstolen gifna beslut.
Domare-embetets utöfning i högsta instans — säger Just.Ombudsmm — är hela domaremaktens utöfning.
Det är dit, som ljuset skall spridas, om det något skall uträtta.
Vill nationen veta huru rättvisan handhafves, så vill hon veta huru det dömes i Konungens Högsta Domstol.»
Det ligger äfven i sakens natur att Högsta
Domstolens upfattning och tillämpning af lagarne skall utöfva ett märkligt inflytande hos de underordnade domstolarne.
Men frågan om utredningen af lagskipningens tillstånd har emellertid under discussionen om sättet derför, gifvit anledn. till den: om den offentliga granskningens verkningar på lagskipningen i allmänhet — en granskning, hvarpå Just.Ombudsmm, enl. hvad han i 1854 års berättelse sökt utveckla, lägger särdeles vigt.
Betraktas ämnet till sin idée, så är ock att besinna, hurusom, på sätt Utsk. redan antydt, offentligheten ingår bland de Den 19 December.
701 grundsatser, pä hvilka den lagbundna friheten hvilar; och rättvisan trifs ej i mörker.
Detta skingras genom den offentliga granskningen, hvilken ock ingjuter ett friskare lif i former, som eljest lätt skulle stelna, verkar ett lifligare och mångsidigare tanke-utbyte, bidrager såmedelst till rättsfrågors djupare begrundande, samt kommer allmänheten att med större upmärksamhet och deltagande följa lagarnes tillämpning eller domare-maktens utöfning och således att med ett högre intresse omfatta en af samhällets vigtigaste angelägenheter.
Hr Uppling visar klart och i korthet att grundlagarne ej gifva stöd åt en dylik granskningsrätt.
Jag skall söka att visa det Instrukt:n snart sagt förbjuder densamma. 11 g af Just.- Ombudsmms Inslrukt. lyder: »Anser Just.Ombudsmm nödigt, att någon Domstols, något Collegii eller något Embetsverks åtgärder i allmänhet må granskas, gore han derom underd. anmälan hos K. M., hvilken allena det tillkommer alt om en sådan granskning förordna.
Yarder den af K.
M. anbefalld, äge Just.Ombudsmm rättighet att, utan deltagande i förrättningen, dervid tillstädes vara, för att kunna med uplysningar tillhandagå.» 14 §, på hvilken Just.- Ombudsmm grundat sin granskningsrätt, lyder: »Just.Ombudsmm åligge vid hvarje Riksdag till R.
St:r aflemna en allmän redogörelse för sin förvaltning af det honom förtrodda embete, samt deruti utreda lagskipningens tillstånd i Riket» etc.
Jemför man nu dessa §§, så finner man, att när Just.Ombudsmm anser sig böra granska K.
M:s genom Dess Högsta Domstol meddelade beslut.
Detta bör ske på sätt 11 § förmäler, genom underd. hemställan till K. M., hvilken det tillkommer att en dylik granskning förordna och ingalunda personligen tillåta sig en sådan.
Betrakte vi Just Ombudsmms tillgörande ur politisk synpunkt, så måste man med antagande, af Just.Ombudsmms egen sats: »att
Dornare-embetets utöfning i högsta instans är hela Domare-maktens utöfning, äfven antaga för gifvet att då hela landets väl är beroende på huruledes
Domarekallet utöfvas, och då man bör kunna antaga att Konungen till Högsta Domarekallet väljer de yppersta män som inom Domare-corpsen står att få, en stor olycka vore om det oaktadt allmänna omdömet om rättvisans tolkare och handhafvare och synnerligen Högsta
Domaremakten voie mindre fördelaktig.
Med sådan opinion om rättvisan skola snart sjelfsvåldet, näfrätten och slutligen anarkien blifva gäster i landet.
I våra grundlagar och politiska institutioner är också, för att gifva Högsta Domarekallet så mycket större anseende, förordnadt: att Högsta Domstolen utöfvar Konungens lagskipningsmakt, dömer i Hans stad och utfärdar domar under Hans Sekret.
Allmänna lagen i 28 Kap. 1 § R:sB:n belägger den som tadlar Konungens
Dom med 500 Daler s:ms böter.
Man har velat ställa rättvisans tolkare i högsta instans under skydd af purpurmanteln, för att gifva desamma högsta möjliga anseende, kan det då anses politiskt och klokt att angripa Högsta
Domstolen i en så ömtålig punkt som klandret af Dess beslut.
Skall ej allmänheten föreställa sig att det står gon - 702 Den 19 December. ska illa till inom nämnde Domstol, dä en sådan man som Just.- Ombudsmm upträder med ett dylikt klander.
Men saken har ock en juridisk sida och jag går nu att vidröra den.
En gammal latinsk regel lyder: »Audiatur etiam altera pärs», hvilken hilr af Just.Ombudsmm blifvit åsidosatt.
Enl. 90 § Reg.Fm äger R.
St:r ingen rätt att uptaga eller granska, och Högsta Domstolen ingen rätt att inför Ständerna försvara det af Just.Ombudsmm klandrade beslutet.
Den åtgärden Just.Ombudsm:n vidtagit att i sin Embetsberättelse intaga en dylik granskning, har gjort för dem omöjligt, att, åtminstone inför den auktoritet de blifvit anklagade, försvara sig.
Jag vågar således yrka att R. o. Ad. med godkännande af LagUtsk:s Utlåt, i öfrigt ville underkänna och återförvisa detsamma, i hvad det rörer godkännandet af Just.Ombudsm:ns granskningsrätt öfver Högsta Domstols beslut.
Lagerbjelke, Gustaf: I LagUtsk:s Betänk, står: »Ett annat ämne bar Just.Ombudsmm slutligen i sin allmänna redogörelse gjort till föremål för R.
Stms upmärksamhet, nemi. det om ökad aflöning åt så väl Just Ombudsmm, som hans Kansli.
Att derom yttra sig tillkommer dock ej Utsk., som, i följd deraf, får till den behandling, som vederhör, hos RiksStm vördsamt anmäla den väckta frågan.
LagUtsk:s ordkde har redan fäst Ståndets upmärksamhet på, att Utsk. icke kunnat återlemna denna fråga inom den i 44 § Riksd:sOrdn:n stadgade tid af åtta dagar, emedan berättelsens vidlyftighet icke medgifvit att på så kort tid verkställa dess granskning. 1 33 § Riksd:sOrdn:n står visserligen, att denna berättelse skall af LagUtsk. granskas, samt Utsk. med Betänk, deröfver till RiksStm inkomma; likväl bar Gr.
Sparre, enl. min förmodan, rätt i sitt påstående, att Utsk. icke ensamt äger att befatta sig med denna fråga, hvarföre LagUtsk. bordt genast sammanträda med StatsUtsk., men då så icke skett, och på det Utsk. måtte komma i tillfälle att så göra, anhåller jag att denna punkt måtte skiljas från den andra och till Utsk. återremitteras.
Det är naturligt, att frågan om förhöjning i lön åt Just.Ombudsmm skall kunna komma till Ständernas pröfning, utan att enskilda personer skola behöfva uptaga den, och i sådant afseende står också i 33 § Riksd:sOrdnm, att LagUtsk. äger att pröfva Just.Ombudsmms berättelse.
Det är sålunda gifvet att denna fråga, om Just.Ombudsmms lön, kan väckas på denna väg, men som det är en penningefråga, så är det lika gifvet att den icke helt och hållet kan gå förbi StatsUtsk.
Alla dessa svårigheter blifva likväl afhjelpta, om, på sätt som blifvit föreslaget, LagUtsk. söker sammanträde med StatsUtsk.
Ett annat ämne har Just.Ombudsmm gjort till föremål för R.
Stms upmärksamhet, nemi. det om ökad aflöning åt så väl Just.Ombudsmm sorn hans Kansli. R.
Stms Just.Ombudsm. har, enl. grundlagen och i afseende på aflöning, blifvit satt i jemnbredd med Just.Kanslm.
Om derföre någon lönetillökning skulle komma i fråga för Just.Kanslm, så borde Just.Om - Den 19 December. 703 budsm. äfven erhålla en sådan; men härvid torde man också med skäl böra taga i betraktande, att Just.Ombudsm:ns befattning är mera ombytlig och osäker, så att det kan hända, hvilket nu är fallet, att han till och med fått öfvergifva den bostad och vistelseort, som han förut hade, samt att, till följe af en sådan flyttning, större kostnader förorsakas honom, än som kunna komma i fråga för en ständig tjensteman, såsom Just.Kanskn.
Derföre synes mig, att 1000
Rdr mera borde anslås åt Just.Ombudsmm.
Hvad som Frih.
Cederström här har andragit, har han sjelf, så vidt ske kan, vederlagt genom upläsandet af de skäl, som LagUtsk. anfört för sin mening, att man icke borde för framtiden stadga någon inskränkning i Just.Ombudsm:ns rätt att granska alla domar, som i Riket fällas.
Om denna granskningsrätt blir följd, enl. grundlagen, torde den kanske icke vara så olämplig och, enl. min tanka, bör den stå öppen, blott den sker på tillbörligt sätt.
Den vid flera föregående Riksdagar väckta frågan, om Just.Ombudsmms behörighet att ingå i granskning af Högsta Domstolens beslut och domar, har af en värd talare nu åter blifvit bragdt å bane.
De vid Betänk, bifogade reservationer visa, att äfven vid denna Riksdag meningarne inom Utsk. varit delade.
Hvad mig beträffar, så har jag så väl vid denna, som vid föregående Riksdagar tillhört den mening, som framhålles i Betänk., och som denna åsigt, efter hvad jag tror mig veta, vid föregående Riksdag inom alla RiksSt:n vunnit bifall och godkännande, så har Utsk. icke funnit sig föranlåtet att derifrån afstå.
Jag anser att i ett land, der offentlig granskning genom pressen är medgifven alla tidningar, der t. o. m. domstolarnes prot:r äro tillgängliga och kunna genom pressen spridas och bekantgöras, der en särskild embetsman är tillsatt att såsom R.
St:rs Just.Ombudsm. vaka öfver lagskipningen, der bör denne embetsman icke kunna förvägras rättighet att företaga den offentliga granskning af domaremaktens åtgärder, som är hvarje enskild person medgifven.
Det enda man kan förbjuda honom, vore att intaga denna granskning i embetsberättelsen; ty man måste erkänna, att det icke kan vara Just.- Ombudsm:n, mer än någon annan enskildt, förvägradt att i en tidskrift, eller på hvad annat sätt som helst, företaga denna granskning.
Då Just.Ombudsmin, i sin instruktrn, är ålagd att afgifva redogörelse för lagskipningens tillstånd, och då, på sätt Just.Ombudsmrn yttrat, domare-embetets utöfning i högsta instans är hela domaremaktens utöfning, så tror jag att han svårligen, så vidt jag kan fatta, kan verkställa en sådan granskning utan att inlåta sig i bedömande af domaremaktens åtgärder.
Pluraliteten inom Utsk. var äfven af denna mening, ehuru nu, likasom tillförene, meningarne i detta fall voro delade.
Hvad åter angår LagUtsk:s åtgärd, att hos R.
St:r anmäla denna fråga om ökad lön åt Just.Ombudsm:n och hans Kansli, så ansåg jag, i likhet med pluraliteten inom Utsk., grannlagenbeten fordra denna åtgärd.
Jag vill icke bestrida att Utsk., som en talare yttrat, genast kunnat begära detta samman - 704 De ii 10 December. träde med StatsUtsk., men jag har redan anfört de skäl, som för» mått Utsk. att göra den anmälan som nu skett.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, innan öfverläggningen förklarades afslutad, finge hemställa till Hr Ribbing, hvad afsigten varit med hans anförande, då talaren vid slutet deraf begärt, att detsamma måtte remitteras till Lag- eller Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk., samt att Hr Gr. och Landtm, således önskade veta, om meningen varit att få LagUtsk:s Utlåt, återremitteradt, för att dermed bifoga sagde anförande.
Jag har haft den äran förklara, att jag för min del ansåg att det ändamål jag åsyftade, nemi. att fästa LagUtslcs upmärksamhet på hvad jag anfört, lika väl skulle vinnas, om Betänk, blefve med mina anmärkn:r till LagUtsk. återremitteradt, som om det, med anledning af här väckt motion, blefve remitleradt till Ekon.Utsk.; men då nu så många andra anmärknrr blifvit gjorda med afseende på LagUtsk:s Betänk., så hemställer jag till Hr Gr. och Landtm., om det ej kunde gå an att med ens återremittera Betänk., med dervid afgifna yttranden, till LagUtsk.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt då särskilda yrkanden i afseende på särskilda punkter af förevaride Utlåt, blifvit af flere ledamöter gjorda, saken syntes böra punktvis företagas till afgörande.
I afseende på första punkten, deri Utsk., rörande ökad aflöning åt så väl Just.Ombudsmrn som hans Kansli, yttrat: »att derom yttra sig tillkommer dock ej Utsk., som i följd deraf får-till den behandling, som vederbör, hos RiksStm vördsamt anmäla den väckta frågan,» hade blifvit föreslaget att återremittera densamma till LagUtsk., och Hr Gr. och Landtm, finge derföre hemställa, om R. och Ad. behagade besluta, att den nu nämnde punkten må, på grund af dervid gjorda anmärkn:r, till LagUtsk. återremitteras.
Denna propos. besvarades med Ja ; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, framställde, att den andra punkten, deri Utsk. ansett sig böra förklara: »att Just.Ombudsmm genom nit, rättrådighet och sjelfständighet visat sig förtjent af IL Stms förtroende, enl.
Sparres yttrande ej skulle föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne, hvaremot den, enl.
Cederströms och Hr Ribbirigs yttranden, borde återremitteras; hvarjemte Hr Gr. o.
Landtm, nu hemställde, om R. och Ad. behagade lägga denna punkt till handlingarne.
Ja, jemte ett eller annat Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Jag hoppas att det yttrande, jag här afgifvit, måtte få gå antingen till Ekon.Utsk. eller till LagUtsk.
Hr Gr. och Landtm, yttrade, att den punkt af LagUlsk:s Utlåt.
, hvarpå Hr Ribbings yttrande hade afseende, redan af R. och Ad.
Den 19 December. 705 Åd. blifvit lagd till handlingarne, och att den remiss af sagde yttrande till något Utsk., sorn nu blifvit begärd, ej syntes kunna äga rum i annat fall, än att samma yttrande vöre en särskild motion; men att dels Hr Gr. o.
Landtm, icke kunnat upfatta att det innehållit något förslag, som kunde anses såsom en motion, och dels, äfven om det innehållit något sådant, förslaget borde motiveras så, att grundlagarna tillåto dess väckande.
Då mitt yttrande äfven har afseende på en i samma ämne väckt motion, och kan anses som ett tillägg till densamma, hoppas jag att detsamma måtte få remitteras till Ekon.- Dtsk. jemte LagUtsk.
Hr Gr. o. Landtm, begärde nu att Hr Ribbing måtte uplysa, hvilken förut väckt motion hans yttrande åsyftat, emedan Hr Gr. o.
Landtm, icke kunde framställa propos. om remiss af ifrågavar:de yttrande, utan att veta om discussionen om samma motion blifvit förklarad fulländad, hvilket han åter ej kunde veta, utan att motionen blefve upgifven.
Den omnämnda motionen upmanade R. och Ad. att göra afseende på Just.Ombudsm:ns förslag, att Ständerna skulle ingå till K.
M. med en underd. anhållan, att K.
M. antingen täcktes uphäfva vissa delar i samma instrukt-.n, eller ock förändra den på sätt Just.Ombudsmm upgifvit.
Hvad jag i mitt anförande upläst, öfverensstämmer i dessa delar fullkomligt med denna af Hr Dalman väckta motion, hvilken remitterades till Ekon.- Utsk.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt i afseende på Hr Dalmans motion om Landsh:gelnstrukt:n hos R. och Ad. förefallit en längre discussion, hvarefter den blifvit förklarad fulländad, och att följaktligen något vidare yttrande, ang:de denna motion, icke nu syntes kunna remitteras.
Med anledn. af den nu föredragna Just.Om budsm:ns berättelse, der de ämnen, hvarom mitt anförande handlar, förekomma, hoppas jag, enär icke nekas kan, att Just.Ombudsmanna-berättelsens föredragning också är en under Riksdagen inträffad händelse, det min begäran icke grundlagligen kan vägras.
Raab, Adam Chr., anhöll att få lägga Hr Ribbings ifrågavande yttrande på bordet.
Landtm, förklarade, att han, sedan den af Hr Ribbing väckta motionen nu af Frih.
Raab blifvit begärd på bordet, ville, till dess denna motion nästa gång blefve föredragen, upskjuta vidare yttrande i fråga om densammas remitterande.
II. H. 45 706 Den XO December.
Efter min upfattning innefattade Hr Ribbings förslag en anmärkn. mot LagUtsk:s förfarande, att icke yttra sig öfver den fråga, hvilken Just.Ombudsmm vidrört, och under sådant förhållande hemställer jag, om icke LagUtslcs
Betänk, i denna del bör återremitteras, åtföljdt af Hr Ribbings yttrande.
IIr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr Palmcrantz torde erinra sig, att discussionen om LagUtslcs Utlåt, blifvit af R. och Ad. förklarad fulländad, och att således någon ytterligare propos. i afseende på innehållet af detta Utlåt, ej kunde framställas.
För öfrigt innehåller LagUtsk:s Utlåt, endast de 2:ne framställningar, hvarom beslut af R. och Ad. blifvit fattade, och dermed måste all den behandling vara afslutad, som lagligen kunde äga rum.
Så vidt jag rätt upfattade Hr Gr. o. Landtm:s sednaste framställning, så innehöll den att mitt anförande skulle komma att hvila på bordet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, i ani. häraf, att Hr Ribbings under öfverläggningen om LagUtsk:s Utlåt, väckta förslag, i följd af Frih. Raabs begäran, komme att hvila på bordet.
Vid föredragning af StatsUtsIcs d. 17 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 14, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Nils Svenssons från Christianstads län väckta motion om beslutande af en underd. skrifvelse rörande dels lindring i de reservskjuts-skyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för Postmästarne vid de särskilda stationerna att tillhandahålla Posti Ijonen förteckningar å paketernas och varornas tyngd, lades detta Mern. till handlingarne med förklarande, alt R. och Ad. ansåg den deri nämnda motion böra behandlas af Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk.
Föredrogs StatsUtsIcs d. 17 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 15, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen J. E. Rutströms väckta motion, ang:de förändring af den för Wester- och Norrbottens län d. 23 Aug. 1773 utfärdade skattläggningsmethod.
Landtm, erinrade, att R. och Ad. förut till StatsUtsk. remitterat en motion af alldeles enahanda syftning, samt hemställde således, om R. och Ad. behagade lägga förevar:de Mern. till handlingarne med förklarande, att R. och Ad. ansåg den deri omnämda motionen böra till StatsUtsk:s behandling återlemnas.
Föredrogs och bifölls StatsUtsIcs d. 17 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 16, ang:de medels anvisande till vestra och södra Jernvägs-stambanornas fortsättning efter 1857 års ingång.
Den 19 December. 7 07 Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 17, i ani. af återremiss å det ang:de godtgörande af Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns ökade riksdagskostnader afgifna Mern.
Föredrogs och bifölls Bevilln:sUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda Mern.