Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag är af samma tanke med de tvanne sista lalarne i afseende på normen, hvarefter kostnaden för skolbyggnaderna skola utgöras.
Jag tror att orsaken, hvarför man ej vill bifalla denna §, är den föreställningen, att bruk skulle, genom §:ns nuvar. redaction, blifva befriade från skyldigheten att deltaga i skolbyggnader lika med hemmantal; men jag får erinra dervid, att de icke komma alt undslippa, ty hvarje härd betecknar visst hemmantal, och således komma äfven bruken att i detta onus deltaga efter hemmantal.
Jag vet att åtminstone inom Bonde,St. den scrupeln gjort sig gällande, men alt densamma försvunnit sedan förhållandet blifvit upplyst.
De enda bruk, som skulle slippa undan från nyssnämnda skyldighet, vore alunverk, oljeslagerier och dylika småverk; men så nogräknad bör man icke vara att dervid fästa någon uppmärksamhet.
Den har minst ondt efter materialier till kyrkobyggnad, som har mäterialierna på sina ägor, och sorn har kreatur alt framforsla dem.
Skulle anskaffandet eller fiamforslandet deraf åläggas torpare och inhyseshjon, så vore sådant obilligt och orättvist, emedan dessa då måste lega ök och köpa virke.
Jag kan således icke inse någfn bättre Den 13 Februari f. m. aa5 grund för kostnadernas utgörande till dessa byggnader än Utsk:ns förslag.
I öfrigt instämma mina åsigter ronde sista perioden med hvad Hr von Hohenhausen yttrat i afseende ii Hr von Rosens framställning om ändring derutinnan.
I afseende pä frågan om repartitionen af kostnaderna för skolors byggande och underhåll, instämmer jag med de trenne sista talarne, men lier alt få göra en anmärkn. vid sjelfva §:n.
Utskm hafva i sitt sednasle förslag så till vida frångått sitt yttrande i tiel föregtde, alt de sagt alt uppbyggandet och underhållandet af nödiga skolhus ovillkorligen åligger församlingarna.
Uti utlåt.
N:o 5 medgafs deremot, att om särskilda omständigheter skulle så föranleda, afl materialierna t. ex. voro mer än vanligt dyra, och församlingen fattig, så skulle något understöd af Staten lemnäs medelst penningelån.
I sitt sednare betänk, hafva Utskm lätteligen uppgifvit de många svårigheter, sorn äto förenade med dessa låneunderstöd ifrån Statens sida; men jag håller före att då Staten anser sig skyldig att understödja communerna, då dessas förmåga brister, så bör delta understöd äfven komma communerna till godo här i fråga om första uppsättningen af skolhusen.
Man må härvid anmärka, att förr, än Staten lemnar ett sådant understöd, bör den hafva någon garanti alt dessa skolhus också uppbyggas: det må vara, men jag tror, alt som, vid en organisation som denna, det förslå steget blir det mest påkostande, så bör man också vara betänkt på att detsamma underlättas der så påfordras.
Min mening vore alltså, att efter denna § ett nytt mom. matie inflyta, der det medgifves särdeles vanlottade communen att af statsmedlen erhålla bidrag till skolhusens uppförande och utber mig att få uppläsa ett förslag till det nya morn-, lydande sålunda': "'.Skulle någon församling af fattigdom vara urståndsalt alt sjelf hokosta skolhusbyggnad, då må densamma erhålla understöd af allmänna medel, hvarom ansökning bör, till K. M. ställd, ingifvas till Landsh.embetet i det län, der socknen, som begär understödet, är belägen, som, sedan domcapitlet sig yltrat, äger att ansökningen till Konungen insända, hvarvid tillika iakttagas bör, att, om ansökningen bifalles, medlen icke till den sökande församlingen må utgifvas, förrän hon visat sig hafva vidtagit sådana åtgärder, sorn kunna styrka det församlingen är allvarligt betänkt på skolhusets uppbyggande.
Jag instämmer så lill vida i den först gjorda anmärkn:n, att jag icke anser stadgandet, att i likhet med hvad för kyrkobyggnad är faststäldt och hvad här bör stadgas, böra finnas i författningen upplaget; ty i de conqueterade provinserna utgöres kyrkotionde, hvarmed kyrkorna skola underhållas, och meningen lärer icke vara alt pålägga hemman i dessa provinser en aoG Den i3 Februari f. m. tillökad kyrkotionde för skolhusens uppförande.
Jag skulle derföre tro, att Ulsk:ns afsigt varit att kostnaden skulle fördelas efter 26 cap. 1 §:n Byggn.-b:n, men detta hör icke sägas i en ny författning, emedan 0111 detta stadgande upplnifves i den förväntade nya lagen, så skulle en ny förändring blifva af nöden, hvilket vore oriktigt; derföre måste denna författning så ställas, att den kan oförändrad blifva gällande, ehvad ändringar i allmänna lagen må införas.
I §:n bör derföre, utan åberopande af något allmänna lagens stadgande, bestämmas, att materialier, körslor och kostnader i och för skolbyggnader utgöres efter hemmantal, utan afseende på hemmanens olika natur, och dagsverken efter matlag eller rök.
Den anmärka., som sednast blifvit gjord, vill jag ej upptaga, helst jag tror, att densamma, åtminstone hvad sjelfva beräkningsgrunden för utgörande af underhållskostnaden beträffar, blifvit tillräckligen vederlagd genom hvad redan blifvit anfördt.
Men då jag innerligen önskar framgång åt denna vigtiga sak, så anser jag, lika med flera andra ledamöter, det vara nödvändigt att göra medlen, till erhållande af ifrågavar. bildningsanstalter, så litet tryckande som möjligt; ty eljest kan afvoghet mot hela förslaget uppkomma; aldraminst tior jag att sådana föreskrifter böra deri inflyta, som sakna billighet oell rättvisa.
Till denna cathegori tror jag dock kunna hänföras stadgandet i 2 §:n, alt hvarje församlings medlem skall deltaga uti ifrågavar. skolbyggnad, således äfven de medlemmar inom församlingarna, som redan inrättat och underhålla egna skolor.
Obilligheten häraf inser livar och en.
Jag skulle derföre önska att ett tillägg lill nämnda § gjordes, hvarigenom den, som redan underhåller en fast skola för minst 3o fasta arbetares barn, befriades från ifrågavar. skyldighet alt deltaga i kostnaderna för sockenskola.
Om denna min framställning gillas, skall jag uppgifva den redaction af §:n, som jag önskar måtte antagas.
Cederströms anmärkn. i afseende på bidragande till kyrkobyggnad skulle jag vilja understödja, såvida sorn efter de ord, som här finnas utsatta, äfven skulle åberopas 26 cap. 1 §:n Byggo.-b:n; men att borttaga berörde ord, nemi.:
"som i särskilda orter följas i fråga om kyrkobyggnad,” tror jag icke vore välbetänk t, emedan i en stad t. ex. icke finnes hemmantalet, som 26 cap. utsätter, till grund hvarefter kyrkobyggnadsutskylderna till en del skola ulga o. s. v. Det lagstadgande, som för hvarje ort finnes, måste naturligtvis ligga till grund så väl för byggandet af skolhus som kyrka och sockenstuga, synnerligast som det ofta händer, att sockenstugan och skolhuset förenas, och det skulle blifva en särdeles svår collision, om man skulle bygga den öfre våningen efter olika grunder än den
Den i3 Februari f. m. 207 nedra, som kunde vara sockenstuga oell den andra skola.
Ilvad Hr Gripenstedt anfört vill jag upptaga oell bedja honom anse hvad jag deröfver kan hafva alt yttra mera sorn ett bemödande att komma lill det goda mål lian åsyftar, nemi. befrämjandet af skolors inrättande, än som en motsägelse.
Han har trott att för detta ändamål låneunderstöd borde lemnäs de församlingar, som ämna att uppbygga skolhus, men som af bristande tillgångar derifrån hindrades: jag skulle tro detsamma, om dessa lån kunde bekommas snart; men då otvifvelaktig! de flesta församlingar hade behof af en sådan hjelp och deras föreståndare skulle anse sig skyldige till försummelse, om de icke försök te att komma i åtnjutande af det allmännas bidrag, så skulle en mängd ansökningar troligtvis inkomma, utlåtanden från vederbör, auetoriteter infordras och följaktligen en långsamhet med afgörandet af slika låneansökningar och deraf följande fördröjd skolbyggnad uppkomma, som just är det som så väl Hr Gripenstedt som jag vilja undvika.
Jag tror visserligen att ifrågavar. skolhusbyggnader kunna blifva ganska kostsamma och komma att kännas tungt för mången församling; men då de flesta kunna begagna åtminstone sockenstugan lill skolhus, så tror jag det vara vida bättre att försaka detta understöd, än att genom ansökningar derom åstadkomma ett uppskof, sorn för ändamålet vore menligt.
Jag skulle alltså tro, att vi gjorde bäst att bifalla §:n sådan den i nu föredragna betänk, förefinnes, hvilket jag dock underställer så väl Hr Gripenstedt sjelf, sorn hela detta Höglofl.
Hr von Hartmansdorff, Aug.t 1 början var jag, likasom åtskilliga andra talare, af den mening, att den grund, Utsk:n uppgifvit för bidrag till skolbyggnader, borde förändras, och alt man icke borde hafva så många olika beskattniogsgi under, som i Utsktns förslag förekomma; men på de skäl, sorn flere talare anfört 0111 sältet hvarpå byggnader ske, då socknar skola dem uppföra, och enär det är troligt att sockenstugan samt möjligtvis äfven fattighusbyggnaden blefve begagnade att tillika vara skolhus; så synes mig lämpligt att bibehålla den grundsats Ulskm uppgifvit, äfven derföre att utmarkers skog gifvas efter det oförmedlade hemmantalet; hvadan materialier blifva att tillgå i samma förhållande.
Jag tillstyrker alltså att Pr. o. Ad. mätte godkänna §:n sådan lian nu befinnes.
Hr Ribbings anmärkn. att i städerna ett annat förhållande inträffar än på landet, kan icke vinna tillämpning. 26 cap. 1 §:n Byggn.-b:n handlar om landet och säger huru der skall förfaras, att nemi. byggnadsvirke, körslor och annor kostnad utgöres till kyrkobyggnad efter hemmantalet, men dagsverken efter matlagen, och derefter slutar § med följande ord : ”Innan något i thy mål företages, skola sockneuiänneu kallas tillhopa att ther - ao8 Den i3 Februari f. m. om samråda och sig förena.”
Nu liar jag i mitt förra yttrande sagt, att ur förslaget borde utgå hänvisningen till de särskilda grunder, som i särskilda orter följas i fråga om kyrkobyggnad, emedan meningen icke kan vara att med ny tionde belägga hemman i och för skolbusbyggnad i de orter der kyrkobyggnad verkställes med inflytande s. k. kyrkotionde.
Delta kan icke vara meningen, och enär jag ej kan instämma deruti alt man borde inlaga i denna författning 26 cap. 1 §:n Byggn.-b:n, hvilket cap. och § kan komma alt upphäfva* vid en annan riksdag och således icke bör finnas i denna författning, som således i sådant fall äfven blefve upphäfven; så vill jag tillstyrka att i denna 2 §, i stallet för orden: ”efter de grunder, som i särskilda orter följas i fråga om kyrkobyggnad,” malte införas: på det sätt alt byggnadsmaterialier, körslor och annan kostnad utgöras efter hemmantalet, utan afseende på hemmanens natur, och dagsverken efter matlag eller rök.
Då förblifver sladgandet sådant, ehvad förändring vår nuvar. allm. lag kan komma alt undergå; man åberopar ingen § hvarken i lagen elfer författningen, och man påbjuder icke att de grunder skola följas, som för kyrkobyggnad i lag äro stadgade, hvarigenom förökad tiondesättning eljest skulle komma att äga rum i de orter, der kyrkor skola byggas och underhållas af sådan tionde.
En värd ledamot, Hr Palmcrantz, har gjort oss uppmärksamma på den orättvisa, sorn skulle drabba personer, som af enskildta medel inrättat skolor, genom antagandet af denna §, och alt desse borde vara befriade från ett gemensamt deltagande i de nya skolhus» byggnader, hvarom betänk, handlar.
Jag kan ej neka att den yttersta rättvisa möjligtvis kräfde, att man gjorde afseende på ett sådant förhållande; men det är vid många tillfällen, som man icke kan följa rättvisan i sin aldra yttersta grad, utan att riskera att begå en ännu större orättvisa på annat båll.
Jag hemställer till talaren den händelsen, att en egendomsägare rådde örn -§ eller af en församling och linde inrättat egen skola, örn det väl då vore möjligt för den återstående lilla delen af församlingen alt'förmå bekostandet af en fast skola.
Jag tror att det oftast blefve en omöjlighet.
Deremot förmodar jag, att vid ett sådant förhållande det icke bör blifva svårt att träffa öfverenskommelse med stiftaren af den egna skolan, d. v. s. den stora jordinnehafvaren; och vid betraktande af en sådan händelse, kan jag icke ingå på del undantag, som Hr Palmcrantz föreslagit, utan fortfar i tili 11 anhållan 0111 bifall lill 2 §:n sådan den nu belinnes.
Cederström anmärkt, som skulle stadgandet, att kostnaden för skolbyggnader bör utgå efter de grunder, som i särskilda orter följas i fråga om k yr - Den i3 Febr dari f. m. 209 kyrkobyggnad, icke vara tillämpligt i de provinser, der denna sednare kostnad bestrides med s. k. kyrkotionde, så kan jag för min del icke inse omöjligheten utaf att tillämpa de grunder, som i hvarje provins följas.
Jag vill dock icke häruti vara envis, enär jag icke sä noga känner förhållandena.
Att dagsverken utgjordes efter matlag skulle jag dock gerna önska äfven i de orter, der det förhållande, hvarom Frih.
Cederström nämnt, äger rum, men i afseende på den öfriga kostnaden kan grunden för tiondes utgörande gerna tillämpas.
Det är med anledn. af Frih.
Ce derslröms yttrande, som jag anhåller att få tillägga några ord till hvad jag förut haft äran nämna.
Den bestämdhet, som Frih:n begärt i afseende på materialier och dagsverken, är efter min tanke något ofullständig, derigenom att den icke uttrycker de contanta afgifterna.
Det. är icke nog att jag har materialier och dagsverken vid uppbyggandet eller reparationen af en kyrka, det fordras contanter derjemte.
Jag tror alltså, att hvad Utsk:n hafva yttrat uttrycker allt; ty vid en kyrkobyggnad komma så väl materialier och dagsverken sorn contanta penningar i fråga, och detsamma gäller äfven i afseende å skolbyggnader.
Hvad Frih:n i öfrigt omtalat, huru det tillgår vid kyrkobyggnad i vissa provinser, ber jag, med afseende derå, få fästa hans och Husets uppmärksamhet på den omständigheten att Utskrn alldeles icke hafva sagt huru med kyrkobyggnad tillgår i hvarje socken utan i or terna.
Jag inbillar mig att särskilda författningar linnas för olika provinser, och hvad Ulsktn yttrat, gäller för alla provinser.
Jag förnyar min anhållan alt denna § mätte af R. o. Ad. antagas.
I den mån man vill uttrycka de minsta specialiteter på olika ställen, händer det ofta att man råkar få lagstiftningen mindre tillämplig i allmänhet.
Här är dock fråga hurudan denna författning i allmänhet bör vara; de särskildta hindren, som göra undantag från regeln nödiga, äro i början af författningen medgifna.
Ont särskild tionde skulle vara för en kyr ka anslagen, så må denna räcka så långt den vill, och när den är slut, vidtaga de stadganden soot lagert utsätter, hvarföre man icke behöfver hafva något bekymmer om den saken, när enahanda förhållande blir med skolhusets, som med kyrkans byggande.
Min grundsats är den, alt när man nödgas använda tvång, så bör man också göra detta tvång så litet tryckande soirr möjligt.
Jag har förut, vid det tillfälle då r §:n discuterades, anmält, det jag ansåg att socke narne icke böra besväras med alltför bestämda stadganden, och jag finner att den nu föreslagna 2 §:n gifver en latitud 20 H. ' 27 aio Den i3 Februari f. m. åt socknarna, sora är behöflig.
Jag voterar således för §:ns bifallande.
Emot det förslag jag nyss gjorde har en värd talare framställt en anmärkn., den jag anhåller alt få besvara.
Han har sagt, att ora det stod församlingarna öppet alt erhålla understöd till den första uppsättningen af skolhusen, så skulle denna utväg vidtagas al alla och medföra tidsutdrägt för den goda sakens ställande i verket.
Det raå vara sannt, att åtskilliga församlingar, som icke precist behölde understöd, likväl gjorde försök att åtkomma ett sådant; men då Stalén ansett sin mellankomst nödvändig vid ett förhållande, eller i fråga om lärares aflöning, så kan man göra samma inkast deremot, och om det är gilltigt, så bevisar det att Statens understöd i alla alseenden kan vara mindre rådligt att medgifva i det ena som i det andra fallet.
Jag skulle likväl tro, att, om man medgifver nödvändigheten af understöd vid vissa tillfällen, så kan man göra det här, i den händelse att socknarne äro mycket små och finnas belägna långt in på slättlandet, hvarest är brist på byggnadsmaterialier och der dessa måste köpas och transporteras längre väg, hvarigenom således sjelfva byggnaden fördyras.
Det är just den contauta betalningen, som blir tryckande, och vid sådant förhållande synes mig Staten här par preference böra mellankomma med hjelp.
Jag är således icke öfvertygad om oriktigheten af min anmärkn., men skall dock ej söka drifva den längre, ifall den skulle sakna sympathier inom Huset.
Till svar på den anmärkn. vid 2 §:n jag nyligen tog mig friheten framställa, alt nemi. ifrån deltagande i kostnaden till sockenskolhusens nybyggnad och underhåll borde de egendomsägare vara befriade, som redan underhålla fasta skolor, har en värd ledamot, Hr Ribbing, Bengt, anfört exemplet af den händelse, att en person, som inrättat en egen skola, möjligen kunde besitta största delen af en församling, och att vid sådant föi hållande den öfriga ringa delen af samma församling ensam icke skulle mäkta alt fullgöra sin skyldighet i omförmälda hänseende.
Jag vågar harvid erinra, att om en hemmansägare i en socken innehafver största delen af jorden derstädes, så bör han också icke frånkännas rättigheten att inom sockenstämman få utöfva största inflytandet medelst pluraliteten af sina röster.
De smärre hemmansägarne böra väl ratta sig efter hans vilja ock följaktligen vara nödsakade alt förena sig med honom, men icke tvertom, han efter deras!
Jag kan således af hvad som emot mitt yrkande blifvit anfördt icke finna något skäl alt ålägga sådana större hemmansägare ifrågavar. underhållsskyldighet.
I den lag, som för Norrige i detta hänseende är gallande, finnes äfven elt sådant undantag, som jag föreslagit.
Det igenfmnes i 3 £:n af 1827 års för - Dan i3 Februari f. m. 211 fattning om skolväsendet derstädes, af följande Ivde Ise: ”Vid hvarje bergverk och andra verk och bruk, som hafva 3o fasta arbetare och derutöfver, skall vara en fast skola, som verkets ägare sjelf skall vara pligtig att bekosta och underhålla samt jemväl att löna läraren; hvaremot ett sådant verk och bruk då bör vara befriadt från allt deltagande uti kostnaderna för socknens skolväsende.
Skulle emedlertid R. o. Ad. behaga att först vid slutet af förevar, betänk, göra det undantag jag framställt, så har jag ingenting deremot att anmärka, utan afslår i sådant fall tills vidare ifrån allt yrkande derpå, så alt 2 §:n nu må kunna antagas.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag till 2 §:n.
Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej.
Jag trodde alt bifall till denna § icke uteslöt möjligheten af det tillägg, som jag föreslog.
Det kommer kanske icke att bifallas, men jag anbållar likväl om propos. derpå.
Emot slutet af betänk, är tillfälle öppet att discutera på en gång allt hvad som rörer frågan om Statens mellankomst vid denna angelägenhet.
Jag hemställer således till Hr Gripenstedt, om lian icke finner lämpligt, alt till dess vi komma lill den punkten af betänk, uppskjuta med begäran om beslut i afseende på den af honom väckta frågan; ty vi skulle eljest inleda oss i en discussion om medels anslag, som vore för tidig, och som skulle vålla att behandlingen af detta betänk.
Liefve långvarigare än den borde vara.
Då jag påminner mig den långvariga öfverläggning, som inom de förenade Utsk:n ägde rum just i detta ämne, eller huruvida församlingarne skulle vara skyldige att sjelfve bekosta skolbyggnaderna, eller huruvida de härutinnan skulle äga att påräkna bidrag af Staten, och då jag desslikes påminner mig alt efter den långa öfverläggningen man slutligen kom till det resultat, att församlingarne bestämdt borde sjelfve bekosta dessa byggnaders uppförande, alldenstund man ansåg, att äfven i smärre församlingar, hvarom man här talat, likväl finnas sockenstugor, som för skolundervisningen kunde begagnas, — när jag påminner mig allt detta, säger jag, ber jag alt herrarne ville fästa sin uppmärksamhet härpå, och tror således, att då i denna §, efter så mycket debatterande inom de förenade Utsk:n, den princip blifvit uttalad att församlingarnc ensamme skola bygga och underhålla sina skolhus, Hr 212 Den i3 F e b r u a r i f. m.
Gripenstedts förslag svårligen kan homma i fråga att kunna antagas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att dåden antagna §:n innehölle, alt det åligger församlingarna sjelfva uppbygga och underhålla skolhus; ansåg Hr Landtm, att ett antagande af Hr Gripenstedts förslag skulle ändra det beslut R. o. Ad. i delta afseende fattat, hvarföre, enl.
Hr Landtm:s tanke, Hr Gripenstedts förslag, sedan §:n oförändrad blifvit antagen, icke kunde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning.
Jag underkastar mig visserligen Hr Frih. o.
Landtnäs förklaring, alt milt förslag ej kan komma under pröfning; men tior likväl, alt min rättighet hade varit att få propos. derpå, enär jag genast anmälde alt jag önskade detsamma som ett nytt moment vid denna §. 3 : d j e §: n. Gr. Hamilton, Henning Ludv.
I afseende på den nu föredragna 3 §:n anhåller jag att fä göra några anmärkntr och skall dervid följa den ordning, hvartill de särskildta momenten gifva anledning.
Att seminarier finnas anser jag vara riktigt, då för närvar, icke någon utväg finnes till erhållande af skickliga lärare, och då i väla allmänna skolor undervisning merendels gifves, dels i ämnen, som icke kunna blifva föremål för folkskolan, och dels i sådana, hvarom der icke i tillräcklig grad undervisas.
Vid 2:a mom. får jag göra den anmärkningen, att fordringarne för inträde i seminariet nu synas vara nog höga.
En sådan anmärkn. har förut blifvit gjord och af Utsk:n besvarad dermed, att i seminarium ej borde undervisas i de första elementerna, och det kan visserligen vara rätt; men då bör man tillse att undervisningen i dessa elementer må kunna på något annat lämpligt ställe erhållas, och jag tror, att hvad allmän jordbeskrifning, fäderneslandets historia och kyrkosång beträffar, så kan undervisning i dessa ämnen icke erhållas annorstädes än i skolan.
Med anledn. häraf, och då man torde kunna förutsätta, att de personer, som skola begagna seminarierna, icke äro i tillfälle att begagna de allmänna skolorna, skulle jag tro, att allmän jordbeskrifning, fäderneslandets historia och kyrkosång kunde ur mom. utgå, samt att det måtte på domcapitlens pröfning bero alt bestämma det kunskapsmått hvar och en bör innehafva för att i seminarierna kunna intagas, intilldess tillfälle blifvit, genom fullständigt organiserade folkskolor, öppnadt till inhemtande af förenämnda kunskaper.
I afseende på 5 morn., der det föreskrifves att de, som vilja anses behöriga att söka lärarebefattning vid folkskola, böia hafva full färdighet uti rätt- och välskrifning och innanläsning, är jag af den tanke, alt det i stället borde he - Den i3 Februari f. m. la:
Svensk språklära, skrifning och innanläsning.
Den som kan den Svenska språkläran, kan naturligtvis skrifva rätt;— skönskrifning lärer icke kunna komma ifråga; således vore ordet skrifning tillräckligt.
Dessutom föreskrifves i samma morn., att den som vill blifva lärare måste innehafva de kunskaper, som åligga klockare, nemi. kunskap i choralsång, vaccination och åderlåtning : då skollärareoch klockare-befattningarna äro förenade, då ur det tydligt och klart, att innehafvaren af desamma bör besitta skicklighet i nämnda stycken; men äro åter förberörde befattningar icke förenade hos en och samma person, så finnes ju i alla fall inom församlingen en person, som kan tillhandagå med undervisning i choralsång, samt med vaccination och åderlåtning, nemi. klockaren, och då kan jag ej finna hvarföre skolläraren nödvändigt skall äga insigt i dessa ämnen, ehuru det naturligtvis är väl om så är.
För öfrigt skulle jag tro att choralsång vore detsamma som kyrkosång; och som det förut är föreskrifvet att linu skall äga färdighet att kunna undervisa i kyrkosång, så synes det vara öfverflödigt att derom upprepa något här.
I afseende på sista mom. återstår äfven en anmärkn. att göra; der står nemi.:
Hvarken kyrkoherdarne eller deras adjuneter böra i allmänhet till ordinarie lärare i folkskolorna användas.
Anledningen härtill lärer vara, att desse ecclesiastike tjenstemän äro så upptagne af sina befattningar, att de icke böra användas lill andia göromål, och särskildt hvad adjuncterna angår, att de anses böra använda sin ifrån presterliga förrättningar lediga tid till egna studiers förkofran och större utbildning.
Hvad först angår nödvändigheten att använda tiden för egna tjenstegöromål, tror jag att detta skäl i lika grad rörer comministrarna.