Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de skäl, som i mängd förefinnas, och sammanstämmande tala för nödvändigheten att just nu, och ej sednare , taga landtstaternas billiga och redan erkända anspråk i samvetsgrannt och slutligt öfvervägande hos R.
H. St., framstår i första rummet ett, som liittils föga varit omordadt, men som, det trängande behofvet oberäknadt, utan tvifvel är det kraftigaste.
Protocoll, hållna hos Högloflige * Ridderskapet och Adeln, I * vid Laetima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829.
Tjugondenionde Hä ftet.
Tryckta hos Johan Hörberg } i83r.
Måndagen den ti Junii 1829.
Plenum klockan Nio Förmiddagen.
Justerades fem ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 19 dennes för- och eftermiddagen fattade heslut.
Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af Nio Electorer efter: N:o 42.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning.
— Anckarsvärd; Fullm.
Herr Tersmeden, Pehr Reinhold. N:o 329.
Friherre Adlerbeth, Jacob. N:o 1160.
Herr Hökenberg, Fullm.
Herr Åkerhjelm, Conrad.
N:o 1703.
Herr af Geyerstam, Gustaf Emanuel.
N:o 1867.
N:o 1877. B.
Herr Carleson, Carl Fredrik.
N:o 1906.
Friherre Ridderstolpe, Gustaf. N:o 2245.
Herr von Hedenberg, Carl August.
Och befunnos följande
Herrar hafva blifvit till Electorer utsedde: 4 Den as J unii f. m. N:o i4i.
Grefve Posse, Carl Henrik.
Friherre Löwensköld, Salomon.
Friherre Fock, Berndt Wilhelm.
Herr von Post, Adolph Ludvig.
Herr Appolof; Fullm.
Herr von Schantz, J.
C. N:o 1088.
Herr Leyonflyckt, C. A. N:o 215o.
Herr von Hohenhausen, Carl. N:o 2172.
Herr Lorichs, Carl Fredrik.
N:o 2276.
Herr Berzelius, Jacob. Hans Excellence Herr Grefven och IandtMarskalken tillkännagaf, att Friherre Fock, Berndt Wilhelm, afsagt sig den honom uppdragne Electors-befattningen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skal ken anmodade Rirlderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda, för att utvälja 5 nya Ledamöter i nedannämnde Utskott, nemligen i ConstilutionsUtskotlet : efter N:o 2i52.
B ancoUtskottet: efter N:o 2002.
Herr Hisinger, Wilhelm.
Lagutskottet: efter N:o 366.
\ Den aa Junii f. in. S RiddarhusUtskottet: efter N:o i.
Friherre Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel; N:o 210.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 6 dennes under N:o 158 afgifne, och den g derpåföljde, e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Stockholms .Stad af en del utaf Kongl. Majrts och Kronans Tomt, Beridarebanan kallad^ till Hötorgets utvidgande.
Föredrogs till remitterande Herr Rothlieb s j Axel, den 19 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående bran vinsbränningens inställande under instundande Julii, Augusti och September månader.
Herr Rothlieb, Axel: Sedan Kongl.
Majrts Nådiga Skrifvelse i detta ämne ankommit, och afsigten med min motion om bränvinsbrännings-forbud således är vunnen, får jag ödmjukast hemställa, om icke berörde motion kunde få förfalla.
Grefve Hornj Claes Fredrik, anförde skrifteligen:
Ridderskapet och Adeln emot tog, i plenum den 19 dennes f. m., i sammanstäm - 6 Den 11 Junii f. m. ning med Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, om vidtagne åtgärder i anseende till den befarade missväxten, äfven en motion af Herr Rothlieb, hvilken motion det synes nu mera vara så mycket öfverflödigare att remittera, som motionairens hufvudsyfte bränvinsbränningens inställande, enligt den Kongl. Skrifvelsen redan blifvit påbudit.
Det torde likväl icke vara öfverflödigt att granska förslaget, väckt inom representationen på samma gång den vigtiga frågan blifvit af Regeringen afgjord.
Representanten äger under sådane förhållanden den största anledning att misströsta öfver det bristande förtroende mellan Styrelsen och Folkets Ombud, som yttrar sig i den märkliga tilldragelse, alt Regeringen, under Rikets Ständers sammanvaro, vidtager en åtgärd så djupt ingripande i nationens ekonomiska och commerciela angelägenheter, utan att af Rikets Ständer begära de upplysande råd, som från folk-representationen torde i detta fall säkrare kunna påräknas, än från någon annan Corporation inom Staten.
Det är med smärta man erfar, huru misstaget om verkliga behofvet af en Regeringens mellankomst i denna angelägenhet delas lika af Styrelsen och motionairen.
Den hotande utsigten af missväxt lärer närma sig till full visshet, ty om än höstsädet bär och der i landet låfvar en medelmåttig skörd, kan man med fullkomlig säkerhet förutse, att vårsädes-skörden blir högst ringa eller å Den 22 Jun i i f. m. 7 flere orter ingen; men fruktansvärdarehotas Landet med foderbrist, hvilken blir svårare, om ej omöjlig, att afhjelpa, då deremot spanmålsbrist aldrig på det hela hör kunna uppstå, om icke de ovanligaste naturförhållanden i förening med felaktiga Regeringsåtgärder samfält inträffa.
Man känner allmänt, att på andra sidan Östersjön frugtan för missväxt föranledt, att Preusen redan förbudit spanmåls-utförsel, och likvist dröjer Svenska Regeringen att till möjligaste minsta belopp nedsätta ingående Tullen på denna vara, då hvarje ögonblicks uppskof härmed gifver sken af sanning åt de lika skadliga, som för Regeringen menliga, rykten om befordrade hemliga handelsspeculationer.
Jag nekar ej, att
Styrelsen heredt sig sjelf en betydlig svårighet, att i denna sak handla så raskt och ändamålsenligt, som sig borde, genom den klandrade tractaten om Finska handeln; men ännu olyckligare för Sverige skulle det begångna felsteget visa sig, om Styrelsen icke varit i tid betänkt uppå följderna och sättet att i någon mån afvända deras menliga inflytande.
Utvägen, att i denna stund förebygga det onda, torde dock vara lätt funnen, enär Tullen på inkommande Spanmål hör blifva i det närmaste ingen.
Den åtgärd Regeringen nu offentligen vidtagit, nemligen bränvinsbrännings-förbu - l 8 Ben 22 Junii f. m. det, är efter min tanka den sämsta af alla utvägar till förekommande af missväxtens följder, och så fullkomligt i strid mot all sund Stats-ekonomi, att man med skäl kan klandra föregående Ständer, som till Regeringens godtfinnande i denna del gifvit en ehuru missförstådd anledning, enär Ständernas heslut år 1823 framställes i form afen underdånig anhållan, att inskränkning i liusbehofs-bränvinsbränningen icke må komma 4 •
• » i fråga,- så vida ej krig förenadt med missväxt skulle inträffa.
Ändamålet med förbudet skall nu vara att förhindra en större spanmåls-consumtion, och dymedelst motverka sädesprisernas öfverdrifna stigande.
Vore dermed allt vunnet, skulle visst mindre skäl till anmärkning mot åtgärden förspörjas; men väger man de förbudet åtföljande olägenheterna mot den åsedda fördelen, så visar sig utslaget annorlunda.
Främst skall man varsebli de moraliskt onda verkningarne uti ett hastigt uppjagadt bräll vins-pris, så mägtigt inflytande på begäret, att åtminstone till någon del dela vinsten med dem, hvilka, genom aning om eller förutseende afförbudet, redan skördat stora fördelar, och lagbrotten skola blifva lika många som svåra att beifra; man torde äfven få erfara, huru Lurendräjaren förstår att bedrifva näringen med utländskt bränvin.
I ekonomiskt afseende måste förbudet inverka ganska betänkligt på Landtmannanäringen, emedan osäkerheten för den industriösa landthushållare!! att ordna sin liusjiållsplan
Den 22 J u n i i f. m. 9 för det blifvande året, efter möjliga beräkningar på en mer eller mindre conseqvent följd åsigt, eller fortsatt Styrelse-grundsats, måste vara gifven; lika omöjlig blifver den handlandes beräkning på spanmålsbehofvet, så vida ej dess speculationer grunda sig på säker kunskap om blifvande författningar.
Men ännu enklare ocb fattligare visar sig det förhållande, att då landet äfven lider af foderbrist, måste denna i första rummet afses, såsom svårare att afhjelpa, än sädesbristen.
Om man derföre gifver anledning till ett fortsatt bränvinsbrännings-förbud för nästa brännår, såsom ganska tänkbar, emedan orsaken till samma förbud säkerligen kommer att fortfara, ger man med detsamma en dödsstöt åt vår redan förut ganska illa vårdade boskapsskötsel, som riktigt eller oriktigt, likväl i många orter, sedan flere år grundar sig på den så kallade husbehofs-bränningen, hvilken hushållning icke skulle kunna, utan jordbrukets alltför kännbara förlust, på en gång förändras.
Regeringen har funnit, huru mycket det återstår för Sverige att i denna väg åstadkomma.
Den har med verklig förtjenst vändt sin uppmärksamhet på den, för landets uppkomst, högst vigtiga fårafveln, och likväl vill man på samma gång rakt motverka denna stora ekonomiska angelägenhet.
Man bör nemligen besinna, att tillgång på drank kan blifva af nöden för de redan här i landet med stor möda och kostnad anlagde Schäfeiier af finulliga får, 10 Don 22 J ii u i i f. m. hvilka i Preusen sålunda å flera ställen utfordras.
Det kan väl icke undfalla en högre uppmärksamhet, hvad som vår motionair från sjelfva orten, der Boskapsafveln häst frodas, förbisett, att om, hvad jag påstår vara gifvit, foderbrist inträffar, måste bränvinsbrännings-fprbudet mer än eljest och i allo verka högst menligt på Landtbruket, hälst om förhållandet allmänneligen skulle blifva sådant jag enskilt hört motionairen försäkra, nemligen att gräsbetet i hans ort skall vara så ringa, att en kalf deraf knappt har nog.
— Jag vill likväl icke påstå, att bränvinsbränningen under sommarmånaderna för Boskapsafvelns egentliga underhållande är nödig, men säkerligen skall dess upphörande i betydlig mon skadligt inverka på Svinafveln, hvilken för landet är af hög vigt, så länge ett stort qvantum fläsk årligen införskrifves.
Hvad man nu endast befarar af missväxten, synes vara höga spanmålspriser, men man besinnar ej, huru lätt det bör vara att genom lämplig
Tull hålla dem vid en billig höjd, relatift till jordbrukets bestånd vid en knapp skörd.
Skulle förhållandet emellan varans mängd och prisets höjd icke vara någorlunda jemnadt, vore det fruktansvärdt, att ett för lågt snarare än ett för högt spanmålspris skulle alstra den hungersnöd man ville förebygga, emedan producenten, jordinnehafvaren, genom det förra blefve urståndsatt att lemna utväg för den fattige att genom arbete förtjena födan, som till
Den 22 Ju n i i f. m. sitt minimi-belopp alltid är lika bade i goda och onda år, då jordägarens förmåga, att bestrida produetions-kostnaden för en vara i vanpris, snart måste upphöra.
Ehuru jag således skulle önskat, att Styrelsen icke vidtagit bränvinsbrännings-förbudet, såsom efter mitt begrepp i flere afseenden skadligt och stridande mot Rikets , Ständers beslut, skulle det kanhända vara ett större nit att se detta förbud lika plötsligt återtaget, som utfärdadt; men af högsta vigt anser jag det vara, att Styrelsen bestämdt afger det förklarande, att ingalunda dess afsigt vore att under hvad omständigheter som helst utsträcka förbudet emot bränvinsbränning till längre tid, än den redan angifne, allenast den olijelpliga olyckan icke skulle inträffa , att Sverige genom krigstillstånd blefve utestängd från all införsel af utländsk spanmål.
Förbudet mot utförsel af Svensk spanmål, med undantag af hvete, finner jag lika litet ledande till ändamålet, helst den tillåtnc utförseln af hvete motsäger den i öfrigt visade farhåga för en inträffande spanmålsbrist med åtföljande hungersnöd; likasom det visar sig för mig ganska betänkligt, att Regeringen vidtager en dylik åtgärd, den der icke, efter min tanka, grundar sig på någon laglig rättighet.
Min ödmjuka anhållan är derföre, att Ridderskapet och Adeln täckes bevilja, jern - I 2 D e n 2 2 J u n i i f. in. te communication med de Respective MedStånden, remiss till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet af detta mitt anförande i afsigt att bereda förslag till en Rikets Ständers underdåniga anhållan, att Kongl. Majit täcktes ofördröjligen nedsätta och bestämma införsel-Tullen på utländsk råg så låg, Kongl.
Majit genom ministeriella upplysningar om utrikes tillgångarne på detta sädesslag finnér lämpligast för befordrandet af en skyndsam import; äfvensom att upphäfva införsel-tullen på all vårsäd och alla foderväxter; i förening hvarmed Kongl. Majit täcktes i nåder återtaga förbudet mot utförsel af spanmål, och såmedelst trygga handelsspeculationen mot en möjlig import öfver behofvet; att Kongl. Majit derjemte i Nåder täcktes afgifva den lugnande försäkran, att Dess höga afsigt ingalunda är, att låta förbudet mot liusbehofs-bränvinsbränningen utsträckas till längre tid, än redan bestämdt är, eller till och med Augusti månads utgång; tryggande derigenom i möjligaste mon Landtbruket mot den större olycka, hvarmed foderbristen hotar.
Friherre Anckar swärd , Carl Henrik, uppläste följande; Då Representanten framträder med förslag, i afsigt att befrämja det allmännas fördel och nytta, är dess första pligt, att så grundligt ådagalägga den han åsyftar, att den motsatta meningen endast har att ve - Den a2 Ju nii f. in. derlägga beräkningsgrundens riktighet, för alt derifrån hämta den enda gällande bevisningen emot förslagets lämplighet.
Herr Rothliebs Motion rörande Bränvinsbränningens inställande, under önskan, att den höga Tullen å spanmålen måtte fortfara, såsom utvägar att betrygga Landet emot de hotande följderne af en mera än trolig missväxt, framträdde i sanning i ett ögonblick och under ett förhållande, sorn gör, att man gerna vill tro
Motionairen äga mycket vidsträcktare kunskaper uti Statshushållningsläran, och om lagstiftarekallets fordringar, än dem, som uti Motionen helt och hållit saknas; och man vill tro, att Motionairen vid detta tillfälle endast derföre ansedt öfverflödigt, att utveckla några grunder för sin framställning, att han, åt sin Motion, sjelf icke ville gifva anseende af annat, än en öfverenskommen förelöpare till det några minuter sednare ankomne Kongl.
Budskapet rörande ämnet, hvilket Motionens återtagande ytterligare synes styrka.
Genom den brist å angifne skäl jag sålunda trodt mig uti Herr Rothliebs Motion äga anledning att beklaga, finnér jag mig således uturståndsatt, att i vederläggningsväg göra mina åsigter öfver frågan gällande, och äger till ändamålets vinnande ingen annan utväg, än att ådagalägga de grunder, hvilka för mig visa sig såsom talande emot Den 11 Jun i i f. m. elen nu sä hastigt vidtagne åtgärden af Bränvinsbränningens inställande, och hvarigenom, jag anser mig föranledd, att väcka en Motion ifrån en, emot Herr Rothliebs, alldeles stridig åsigt.
Tämmeligen allmänt lärer man ännu påminna sig, huru den osäkerhet, som ända till 1815 åtföljde Bränvinsbränningen, i anseende till det godtyckliga inställelse-systemet var öfverklagad; och der minnet i sådant afseende skulle fela, synes mig beviset å opinionsstämningen i detta hänseende ligga’ öppet uti de allt sedan den tiden af Rikets
Ständer uti deras underdåniga skrifvelser i detta ämne upprepade ordalag, hvilka äfven igenfinnas uti Rikets Ständers slutliga underdåniga anhållan af den 20 December i8a3, det Kongl. Maj:t, som orden lyda, täcktes icke allenast i nåder till verkställighet befordra innehållet af Rikets Ständers Skrifvelse om en förnyad författning rörande Bränvinsbränningen och den derföre bestämda afgift, utan ock att husbehofsBränvinsbränningens inskränkning icke måtte komma i fråga, såvida ej krig, förenadt med missväxt, skulle inträffa, och göra denna åtgärd oundvikeligen nödvändig.
Äfven under medgifvande, att hvardera af de sålunda sammanställde Landsplågorne kunna vara tillräcklige, att hvar för sig bilda en oundviklig nödvändighet till
Den 22 3 u n i i f. m. i5 förtanka, i anseende till dermed förknippade samhällsplågor, vågar jag likväl tro, att den oundvikeliga nödvändigheten, af den inställda Bränvinsbränningen, ännu icke såsom sådan är ådagalagd, och jag tror äfven, att den ofvan åberopade Rikets Ständers Skrifvelse hade kunnat gifva mera än tillräcklig anledning för Styrelsen, alt öfver ämnet inhämta Rikets nu församlade Ständers tankar, innan åtgärden beslutades.
Ofvan åberopade ordalag uti Rikets Ständers skrifvelse hafva i sammanhang med den 14-åriga erfarenhet af det afseende, hvilket Styrelsen hitintills derå fästat, stadgat förtroendet, att ett system åtminstone i denna del vore antaget; och den omständighet, att 1826 års missväxt icke medförde någon inskränkning uti bränvinsbränningen, samt den deraf vundna erfarenheten, att ingen derifrån öfverklagad olägenhet försports, då verkningarne blefvo, att bränvinsprisen tidigt på sommaren 1827 redan så betydligt folio, att rörelsen derigenom inskränktes af sig sjelf, med en Spanmål, hvars pris motverkade fördelen af dess förvandlande till bränvin; har äfven ingifvit ekonomen ett så beskaffad! förtroende, till denna del af Statshushållnings-Systemets varaktighet och stadga, att han med skäl vågat grunda sina beräkningar derå, och bränvinsbränningen har, i följd deraf, antagit en vida fördelak - i6
Den xx Junii f. m. tigare utveckling, än den, under den fordna ovissheten, någonsin företedt.
Den ound vikeliga nödvändigheten af bränvin sbränningens inställande, lärer nu böra utgöra hufvudsakligaste föremålet för undersökningen, till vinnande af stadga i öfvertygelsen, huruvida det utfärdade förbudet varit val grundadt, eller icke.
Den ound vikeliga nödvändigheten af bränvinsbränningens inställande i detta ögonblick, bör först och främst hämta sin grund, uti den sädesbesparing, som uppkommer genom, för Julii och Augusti månader inställd bränvinsbränning, och det är i anseende härtill, jag utbeder mig få fästa uppmärksamheten å förhållandet, sådant det framställer sig för mig.
Ibland de 172,586 bränvinspannor, hvilka tillsammans innefatta en pannerymd af 3,583,253 kannor, upptaga pannor ända till och med 25 kannors rymd, ett sammanräknadt belopp af 2,353,5c>4 kannors rymd; pannorne ifrån och med 26 till och med 49 kannors rymd uppgå till 1,029,160 kannors rymd, af hvilka- säkerligen ej en enda under loppet utaf sommarmunaderne bränner något bränvin.
5o-kannors pannor upptaga ensamt 82,1)00 kannrum, och af dessa äro troligen äfven ganska få i verksamhet.
Ifrån och med 51 -kannors pannor, till och med Den 11 Ju n ii f. rn. *7 med 8o-kannors pannor, upptaga en kannrymd af 109,556 kannor, bland hvilka kanhända flere under sommarmånaderne äro uti verksamhet, och pannerymden ifrån och med 81 till och med 120 kannor upptager en kannrymd af endast 47\924 kannor, allt efter uppgifterne uti 1826 års Piikshufvudhoksslut.
— Och det är hland dessa man isynnerhet torde höra söka dem, som under sommarmånaderne tillverka något bränvin.
Af 90-kannors pannor, räknas 34o stycken, ibland hvilka 24 uti städerne, och 3i6 uppå landet.
— Utan att i anseende lill slutsatsen , äga tillgång till någon pålitlig uppgift öfver Brännerier, hvilka här i landet äro så inrättade, att de om sommaren kunna hedrifvas, tror jag mig likväl kunna förutsätta, att vid Julii månads ingång, icke 100 nittio-kannors pannor, eller deremot svarande kannerum, under dessa må 11.'ider äro uti gång med hränvinshränning utaf säd, och om jag, öfver hufvud tagit, för dessa i verksamhet supponerade roo nittio-kannors pannor antager en månatlig tillverkning af 90,000 kannor bränvin, så gör detta för arne månader ett sammanräknadt belopp af 180,000 kannor, och för 3:ne månader, som var målet för Herr Rothliebs Motion, 270,000 kannor, hvilka fordra en Sädesconsumtion af omkring 16,000 Tunnor för 3:ne månader, och således circa 1 1,000 Tunnor för 3:ne månader, som nu skulle utgöra den 29 H. 2 i8 Den 7.1 Jun ii f. m. med bränvinsbränningens inställande, till hungersnödens afvärjande, åsyftade besparingen af Säd.
I fall jag icke alltför mycket misstagit mig, så frågar jag, om ett sådant resultat billigtvis kan anses såsom tillfredsställande vilkoret af en oundviklig nödvändighet för bränvinsbränningens inställande.
— Åf Herr Rothlieb väntar jag mig i sanning lika litet något tillförlitligt svar i detta hänseende, som jag sjelf icke vågar fästa påståendet af vissheten vid min beräkning; men jag förmodar, att den Minister, hvilken undertecknat Konungens beslut i denna del, ej lärer underlåta, att behörigen tillrättavisa mina ganska möjligt begångna misstag, äfvensom allmänheten ifrån denna källa säkerligen lärer vänta sig den authentika uppgiften å de förevarande beräkningsgrunder, hvilka kunnat föranleda Styrelsen, att, inomen industrigren, åstadkomma en så våldsam brytning, som nödvändigt måste blifva följden af ett förbud, hvilket man vant sig, att såsom intrång och afbrott i sin rörelse icke mera frukta.
Skulle omkring 11,000 Tunnors besparing utaf säd vara all den vinst, som möjligen genom* det utfärdade förbudet kan uppkomma; skulle jag ännu till den grad hafva misstagit mig uti min beräkning, att besparingen ginge till fyradubbelt den - Den 2a Junii f. m. ig ila summa, eller att 5o,ooo Tunnor
Säd, derigenom icke skulle till bränvin förvandlas, sä vägar jag i ailä fall tro, att det helas vinst härutaf, ar för liten, för att motsvara det partiella lidande, som härigenom uppkommer, och det hinder, för all industri-utveckling, som hlifver en följd af osäkerheten i näringsföretagen, då deras resultater af näringsidkarne aldrig kunna föreses, när det heror af Högsta Makten, att, likt åskans hastighet , i ett ögonblick, göra slut på alla Näringsidkarens häst öfverlagda beräkningar.
Jag väntar mig, med ett verkligt intresse, att af Konungens Minister blifva upplyst, om de förhållanden i dessa delar, som nödvändigt mäste grunda sig, på kända facta; jag gör mig förvissad, att den Minister, som undertecknat hränvinsbränningens inställande, efter en i5- eller 16-årig oafbruten gång, icke kunnat tillstyrka åtgärden, utan att bestämt känna, huru många bränneriet’ uti Riket, sorn under somrnarmånäderne vanligen äro uti verksamhet; jag för-’ modar, att de här närvarande många Laildsliöfdingar, hvar för sig, kunna uppgifva förhållandet i denna del inom deras respective
Län; och jag bekänner gerna, att jag Varit tvekande, huruvida jag under ett sådant förutsättande bordt våga framträda med mina tvifvelsmål, men fruktan för egna förödm ju a * Den 22
Ju tili f. ra. le gisén af ett begånget misstag, har här bordt gifva vika, för pligten, att som Representant vid detta, tillfälle söka framkalla allt hvad som hos allmänheten kan medverka till en grundad öfvertygelse om Styrelseåtgärdens riktighet, eller att ådagalägga behofvet af en förnyad undersökning, till vinnande af fullkomlig säkerhet för framtida Regeringsbeslut i samma afseende.
Man lärer icke kunna neka, att den för hränvinsbränningens bedrifvande tillvarande författningen; att den, af Rikets Ständer ända till ytterlighet drifne önskan af krigets förening med. missväxten, såsom enda anledning till hränvinsbränningens inskränkning; att Styrelsens vid flere, sedan i8i5 inträffade, tillfällen af missväxt, härå fästade afseende; för näringsidkaren lämnat anledning till ett förtroende, som snart nog kan hänföras lill samma grunder sorn det, hvilket stöder sig å ett formligt kontrakt.
På dessa grunder hafva åtskilliga individer trodt sig kunna ställa sin hushållning i denna del på en större, och jag vågar säga, en mera ändamålsenlig scala.
Ifrån kännedom om det stora cjvantum fläsk, som ännu ifrån främmande Länder införes uti Riket, har man trott sig kunna speculera på någon fördel af Bränvinsbränningens uteslutande förening med ett större underhåll af Svin-kreatur.
Den 22 Junii f. m. ai Eli sådan husliållsberäkning är likväl, i stort, alldeles oskiljaktig ifrån säkerheten, att hela året om få obehindradt begagna Brähvinsbrännings-rättigheten, ehuru behofvet deraf, under sommarmånaderne, nalurligtvis är mindre, genom det biträde den omtänksamme Landtmannen, under denna tid, hämtar ifrån foderväxten, då sådan icke genom inträffande torka, såsom nu, omintetgöres, I fall det ej kan nekas, att all industriutveckling blifver förmånlig i den mohn, ett större Capital till Näringens bedrifvande kan användas, så blifver det troligen en felaktig Statsekonomisk åtgärd, om, genom förhastade beslut, en alltför hastig rubbning åstadkommes uti dessa Capitalers verksamhet.
Ganska få äro de, som inom vårt Land ännu efter dessa åsigter bedrifva Bränvinsbränningen.
Möjligheten att verkställa den uti en sådan plan, liar påkallat inhämtandet af kunskap om de medel, som i andra Länder uppfunnits för att kunna vinna ändamålet; och ganska kostsamma hafva de anläggningar varit, som i sådant hänseende blifvit gjorde, och jag vågar tro, att dessa Näringsidkares blifvande lidande bordt tagas i betraktande vid beslutets utfärdande.