Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, detta verk fått på sig öfverflyttad en mängd af göromål från andra verk, hvaraf följt en nödvändig förökning i personalen , för hvilken åter nya löneanslag äro af behofvet högeligen påkallade, så mycket mera, som de uppå indragningsstateu redan uppförda embets- och tjenstemän icke lagligen kan anbefallas annan tjenstgöring än den, för hvilken de innehåll fullmagter; så, i betraktande af alla dessa omständigheter, hvilka legat till grund för R. o. Ad:s beslut i dessa delar, torde anledning vara att förmoda, det våra respective Medständer åt desamma lemna ett lika afseende.
Landtm, anhåller jag att nu genast erhålla propos. på bifall till detta förslag, på det att, om möjligt vöre, prot.utdr. kunde till de resp.
Medstånden afgå, innan BondeSt. sammanträder, emedan jag med full visshet känner, att BondeSt. uppskjutit afgörandet af åtminstone en del af dessa punkter, intilldess R o. Ad:s beslut hunnit blifva Ståndet roeddeladt.
Det lärer vara ett af de första ärenden, som blifva samma Stånd föredragna, och det är således angeläget, att, derest mitt förslag vinner H.
Ståndets bifall, protutdr. derom med skyndsamhet expedieras.
Det nyss upplästa anförandet innehåller, såsom jag tror, misstag, först och framst i den framställning, att StatsUtsk. skall hafva misstagit sig i sin uppgift, att anlalet af K.
KammarCoilegii 11 H. 43 338 Den i3 Augusti f. ra. ledamöter icke varit större nu, än då Finland var förenadt med Sverige.
Denna uppgift är riktig.
Staterna, sora ännu finnas i behåll, uppl v sa, att ledamöterna i KammarCollini åren 1804 och i8o5, utom presidenten, voro 5 på ordinarie stat; derjemte funnos väl 2 ä 3 ledamöter i detta Collini, men dessa voro uppförda på indragningsstat, hvilket torde bevisa , att Utskis uppgift i den delen är riktig.
För det andra har blifvit anfördt, att råden i några embetsverk erhållit en löneförökning till 2000 rldr bico.
Riksslater upptager dock dessa löper tili 1600 rldr, och den lönetillökning, som derutöfver blifvit beviljad, är icke upptagen på riksstaten, utan har tillkommit i anseende till rådens särskilda befattningar med cassör och dylika föremål.
StatsUtsk. har åtminstone gått consequent tillväga, då i fråga om nya anslag för de verk, der sådant blifvit tillstyrkt, Utsk. gjort förbehåll örn rådslönernas bibehållande vid 1600 rldr.
Att i öfrigt det vore ett misstag i StatsUtskls yttrande, att en jemnare fördelning af sportlerna kunde åstadkomma en löneförbättring inom Just.revisionen, lärer äfvenså vara en oriktig framställning; ty att revis.- och protissecret. icke åtnjutit någon andel af sportlerna, bevisar just den ojemna fördelningen.
När en del åtnjutit, men andra icke haft andel deri, så är fördelningen ojemn, och jemnkning derutinnan skulle ej vara omöjlig.
För öfrigt anser jag för min del, att en inbjudning från R. o. Ad till de öfriga Stånden att med R. o. Ad. sig förena i beslut om dessa lönetiilökningar, icke vore lämplig, Ehvad man än kan anföra såsom skäl för dessa lönetillökningar, qvarstår det alltid såsom ett factiskt förhållande, att inom detta Stånd finnes en talrik personal af löntagare, hvilkas löners förökande är i fråga.
Att detta löntagande
Stånd skulle inkomma roed en anhållan om ökade löner till Borgare- och BondeStln, som icke äro löntagande, är en framställning, som jag ej vill förena mig om och hvarvid jag ej vill fasta mitt namn.
Jag kan icke föreställa mig, att orsaken, hvarför löneförbättring af detta Stånd önskas, kan vara någon annan än öfvertygelsen, att det allmännas bästa fordrar den; men ifrågävar. inbjudning skulle af mången anses vara föranledd af de särskilda förhållanden, som inom R. o Ad. ega rum, och hvad som är säkert ar, att om det än skulle lyckas R. o. Ad. alt förmå de öfriga Stånden att instämma i R. o. Ad:s ifrågavar. beslut, vinner R. o. Ad. ingenting derpå i allmänna opinionen.
För min del finner jag inga skäl anförda, som äro af den beskaffenhet, att jag kan instämma i inbjudningen, utan får jag afstyrka densamma.
Palmstjerna har försökt att rättfärdiga SlatsUtsk:s uppgift derom, att KammarColl:m icke bestått af flera ledamöter, då Finland tillhörde Sverige, än nu.
Denna uppgift i Utsk:s betänk, är dock
Den 13 Augusti f. m. 33c) ganska bestämdt oriktig, hvilket jag bevisade i förra plenum, och jag är i tillfälle att nu förnya denna bevisning.
Enligt 3o § af KammarCollegii instruetion d. ii Oct.
1734 blef då förordnad!, att Colltm skulle hafva 7 ledamöter, deraf 5 på ordinarie och 2 på extraordinarie stat.
Detta förhållande, ytterligare stadfästadt på R.
St:s begäran vid 1741 års riksdag, har fortfarit till år 1812, och således ända tills Finland blef skiljdt från Sverige.
År 1812 blef ledamöternas antal, i stället att förminskas, ökadt till 8 kammarråd på Rikets stat, och der aro de ännu i denna dag uppförda.
Af dessa 8 ledamöter linnas icke nu i tjenst flera än 6, och de 2:ne öfriga lönerna äro anslagna till löneförbättring åt de 6 kammarråd, sorn finnas, pä det att deras löner må uppgå till 1,600 r:dr, hvilket förhållande inträffade år 1831 , då jag emottog presidentsembetet.
Sedan i8fi hafva kammarråden sålunda endast varit 6; men under de föregående åren från 1806 häfva de städse varit 7, 8 ända till 9.
Detta i afseende på antalet af ledamöterna; och för den, som vill kanna namnen på dem, kan jag nu lill prot. lemna en förteckning på KammarCollegii ledamöter alltsedan 1806.
För öfrigt förmodar jag, att örn StatsUtsk. icke hade underlåtit att upplysa RiksSt. derom, att KammarCollegii embets- och tjenstemän redan genom särskilda K. bref blifvit försäkrade om att af besparingarna få tillgodonjuta 4°°° r:dr af de 8,332 r:dr 11 sk. 4 rist., som K. M. för KammarCollegii reglering äskat, hade ej fråga kunnat uppstå om mer än de 4'332 r:dr 3i sk. 11 r:st., som sålunda erfordras för att fullborda regleringen, och då denna reglering, likasom alla de öfriga embetsverkens, skett på R.
St:s egen begäran samt är den enda, soln icke redan blifvit af K. M. fastställd, hoppas jag, att de öfriga Stånden, när de blifva upplvsta om verkliga förhållandet af de uppgifter, hvarpå StatsUtsk. grundat sitt utlåt.', icke kunna underlåta att instämma i hvad R. o. Ad. uti denna fråga beslutat.
Jag tillstyrker således den af Frih.
Roye föreslagna inbjudningen.
Den i3 An girs ti Bilaga. 806. af Ugglas Lagerheim Lejonmarck af Striibing Rolén Segerström Branting Thunström Julin Edman 807. d:o d:o d:oj d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 808. d:o d:o d:o d:o d:o Branting Thunström Julin Edman 80g. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o Billberg 810. d:o Lejon marck af Striibing Rolén Branting Thunström Julin Edman Billberg 811. d:o d*.o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 812. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 8i3.
Lagerheim dlo d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o Hambraeus 814. d:o d:o d:o d:o d:o d*.o d:o d:o d:o d:o 8i5. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o Billberg
Hambraeus 816 d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 817. d:o Rolén Branting Thunström Julin Billberg Hambraeus Kruse Fägersten Reuter 818. d:o d:o d:o d:o d:o Hambraeus
Kruse Fägersten Reuter 81g. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o Öhrwall 820.
Löfvenskjöld d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 821. d:o d:o d:o Julin Hambraeus Kruse Fägersten Reuter Öhrwall 822. d:o d:o do d:o d:o d:o d:o d:o Eurén Liljenroth 823. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 82 4- d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 825. d:o Börtzell Julin Hambraeus Kruse Fägersten Reuter Eurén Liljenroth 826. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o af Rolén 827. d:o d:o d:o Fägersten Reuter Liljenroth Rolén Gyllenhoff 828. d:o d:o d:o d:o d:o d:o Cassel af Rolén — 829. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o —— —— 83 0. d:o d:o d:o d:o d;o d:o d:o d:o 831.
Cederström Julin Fägersten Reuter Cassel Liljenroth af Rolén 832. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o 833. d:o d:o d:o d:o d:o d:o d:o — 834. d:o d:o d:o d:© d:o d:o d:o * Den i3 Augusti f. m.
Jag anhåller att ur prot. erhålla upplysning om hvad Frih.
Boyes framställning åsyftar, emedan det ej varit mig möjligt att höra, hvad Hr Frih. egentligen begärt.
Första början af Frih.
Boyes anförande innefattar
Hr Frih:s åstundan, och lyder sålunda: "Sedan H. R. o. Ad., genom dess nu fattade beslut, bifallit K.
M:s nåd. propos. i de punkter, som angå lönereglering för Konungens Cancelli, för K.
KammarColhm och Statscont., får jag vördsamt föreslå, att H.
Ståndet ville genom prot.utdr. inbjuda våra resp.
Medständer att i samma beslut med oss sig förena.”
Då jag nu finner, att bemödandena gå så långt, att man yrkar, det R. o. Ad. icke allenast för egen räkning må besluta högre anslag, utan äfven må söka rubba de beslut, som i de andra Stånden kunna vara i anslagsfrågor fattade, tror jag mig skyldig att vid den nu föreslagna inbjudningen foga min reservation; och som jag ej är beredd att densamma i dag afgifva, anhåller jag, att Frih.
Boyes yttrande må få hvila på bordet till nästa plenum.
Om, såsom jag vågar hoppas, R. o. Ad. täckes lemna en rättvis granskning åt de skal, Frih.
Palmstjerna framställt, befarar jag icke särdeles mycket af deras verkan.
Den värde talaren har gjort en anmärkning, ang:de personalen af ledamöterna i KammarColhm, vid hvilken jag ej skall fästa mig, sedan den redan blifvit besvarad af Frih. Cederström, och jag vill i detta afseende endast yttra, att Presidenten i detta Colhm troligen känner förhållandet inom verket bättre, än Frih. Palmstjerna.
Sistnämnde ledamot har jemväl anmärkt, att råden inom Bergs- och CommerceColhna samt Kammarrätten icke hafva högre löner, än 1600 r:drs lön på stat.
Phraseologien å part, lärer Frih. dock ej kunna bestrida, att dessa råder de facto hafva en lön af 2000 r:dr, och följaktligen är min uppgift i allo sann.
Vidare har Hr Frih. yttrat, att sportelfördelningen inom Just.- revisionen kunde medföra någon fördel för revis.- och prot:ssecret:ne, och han har derigenom visat, att han icke äger den ringaste kännedom om detta verks stat.
Hurudan sportelfördelningen än må blifva, kan den ej medföra den ringaste fördel för dessa tjenstemän; och jag finner bra besynnerligt, att man velat mot löneförbättring för dem åberopa ett skäl, som i afseende på dem ej äger någon tillämplighet.
Slutligen har Hr Frih. äfven funnit en betänklighet i anseende dertill, att en del af R. o. Ad:s ledamöter utgöras af embets- och tjenstemän, som taga lön; och på sådan grund vill Frih. undandraga sig och sitt namn allt deltagande i fråga om löneförhöjning.
Jag får hänvisa den värde talaren till statscalendern, och begär blott ett ögonkast derpå, hvarigenom Frih. skall blifva Öfvertygad om det, kanske för ho - 34a Den i3 Augusti f. m. norn obekanta, förhållande, att adelsmännen icke utgöra en tiondedel af de löntagandes antal.
Om den omständighet, att några af 11. o. Ad:s ledamöter också äro löntagare, skulle hindra R. o. Ad. att, såsom Stånd, behandla dessa frågor, skulle det besynnerliga förhållande inträffa, att uti ett visst ämne vore R. o. Ad. uteslutna från den beslutanderätt, R.
St. tillkommer.
Jag vill icke bestrida, att en kraft finnes, som vill drifva oss derhän, att R. o. Ad. skall uteslutas från deltagande i Representationen; men- så länge vi ännu icke kommit dit, torde det vara nödvändigt att icke fråntaga de löntagare, som hafva den olyckan alt vara adelsmän, det beskydd, hvarom grundlagen försäkrar dem.
För öfrigt vågar jag bestrida det uppskof, som Hr
Dalman begärt, enär derigenom det af mig åsyftade ändamålet skulle förfelas.
BondeSt. kunde i sådant fall fatta sitt beslut, innan inbjudning hunne dit ankomma; och då BondeSt. velat invänta vår inbjudning, synes det mig vara en besynnerlig gensträfvighet att vilja fördröja densamma.
Må hvar och en tala emot inbjudningen samt reservera sig deremot; men må man icke i obillighet gå ända dertill att för pluraliteten lägga hinder i vägen för fattandet af dess beslut.
Jag är förundrad öfver att höra oss återigen börja discussion om löneanslag på 2:dra hufvudtiteln, då likväl den 3:dje titeln hörer till dagordningen, och således aila yttranden i afseende på den 2:dra titeln borde antingen läggas till handkna eller hvila på bordet.
Jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att discussion icke vidare måtte tillåtas i afseende på den 2:dra titeln; ty deraf kunde uppkomma den följd, att vi fortsatte denna discussion hela för- och eftermiddagen och i nästa plenum finge ett dylikt efterspel, sä att vi möjligen icke på en hel vecka skulle hinna till 3:dje hufvudtiteln.
Jag tror derföre, att hvarje memor., som läses upp i anledning af ett redan fattadt beslut, bör uppföras sist på föredragningslistan och icke inkomma midt i de ämnen, som äro afsedda till föredragning.
Jag ber jemväl att få förklara, att jag till största delen instämmer med Frih. Palmstjerna.
Jag betviflar icke Kammarpresidentens kännedom om KammarColkm och ej heller dess ledamöters benägenhet att emottaga lönetillökning, om en sådan beslutes; men jag tror fastmera på Frih.
Palmstjernas kännedom, att tillgångar för sådan lönetillökning för närvar, icke finnas.
Palmstjerna deruti, att de beslut, som R. o. Ad. aflåter till de öfriga Stånden, äro sådana beslut, deruti grannlagenheten fordrar att minst afse löneförhöjning, enär R. o. Ad:s ledamöter till största delen bestå af löntagande.
Det må vara, att icke mer än TL af tjenstemännen äro adelsmän; detta oaktadt är det endast en T'g af de adelsmän, som här hafva Den 13 Augusti f. ra. 343 säte och stämma, hvilka icke äro tjenstemän.
Jag tror, att R. o. Ad. genom förnyade beslut om förhöjd bevillning eller ökade utgifter skadar sig sjelf, och att detta sträfvande att nedsätta Ståndet, sorn af den siste värde talaren omnämndes, ännu mera skall fortgå och uppsporras, om mani H. Ståndet så blindvis uti hvarje plenum beviljar nya anslag.
Ståndet vill verka något med sina inbjudningar hos de öfriga Stånden, torde det vara nödvändigt att visa måtta i beviljandet af anslag Jag tror icke, att Svenska Adeln bör nedtryckas, och jag är ledsen öfver, att den är i opinionen nedsatt; men jag är öfvertygad, att detta icke kan hjelpas derigenom , att R. o. Ad. beviljar en mängd förhöjda utgifter, äfven då de ej kunna bestridas, utan att bevillningen okas, hvilket jag tror oss i närvar, ögonblick böra med omsorg söka undvika.
Jag instämmer i Hr Dalmans begäran om bordläggning af detta ämne, i den afsigt, att detsamma må blifva föremål för särskild discussion.
Jag har icke yttrat mig om R. o. Ad:s rätt att taga sina beslut i frågor om löneanslag och icke heller om dervid ifrågakommande motiver samt följderna deraf, utan jag har endast yttrat mig om inbjudningar till de öfriga Stånden att förena sig i dessa beslut, hvilket jag anser i högsta grad olämpligt och oriktigt.
Skälet dertill har jag redan framställt och innefattas i korthet deruti, att jag anser ett Stånd, som har så många löntagande ledamöter, ej böra med en anhållan örn löneförhöjning gå till de öfriga Stånden, som ej äro löntagande.
En sådan inbjudning väcker hos mig en motbjudande känsla, som måhända är gammalmodig och ej kan delas af dem, som se saken på ett mera practiskt sätt, men som hos mig icke kan jäfvas; och hvad jag är säker om är, att ehvad påföljd en dylik inbjudning än må kunna erhålla, kan R. o.
Ad. åtminstone icke derigenom vinna något uti ära.
En inbjudning måste antingen hafva till föremål meddelandet af ett beslut, som man anser vara af synnerlig vigt och deri man således vill förmå Medstånden att instämma, eller också angå en fråga, som icke blifvit framställd till de andra Ståndens bepröfvande.
Nu har likväl denna fråga blifvit de andra Stånden meddelad och af dem pröfvad, i följd hvaraf R. o. Ad., i fall en inbjudning beslutas, måste vid ämnet fästa en synnerlig vigt.
Jag fruktar, att denna synnerliga vigt får alltför mycken färg af personligt interesse, och kan derföre icke instämma i inbjudningen.
Hvad för öfrigt angår, att jag ej skulle känna förhållandet i de ämnen, jag omnämnt, samt att min framställning skulle vara oriktig och utreda min okunnighet, vill jag ej besvära R. o. Ad. med afhörandet af en redovisning för de kunskaper, jag i dessa ämnen tror mig äga, helst jag skulle tro, att de enskilda yttranden, som här blifvit fällda i detta afseende, ej bevisa stort mera, än mitt Den i3 Augusti f. ra. enskilda yttrande; och hvar och en, som önskar taga närmare kännedom om förhållandet, kan uti offentliga handlingar vinna upplysning derom.
Hvad särskildt angår frågan om följderna af en jemnare sportelfördelning inom Just.- revis., derom icke offentliga handlingar kunna lemna upplysning, så trotsar jag Frih.
Boye att känna, hvad en framtida sportelreglering kan innebära i detta fall.
Jag förnyar mitt afstyrkande af den föreslagna inbjudningen.
För min del finner jag icke mot ordning stridande, att en fråga, som tillhör andra hufvudtiteln och väcktes under det samma titel behandlades, nu företages till afgörande, innan 3:dje hufvudtiteln förekommer.
Detta efterspel till 2.-dra hufvudtiteln, hvaröfver en värd ledamot beklagat sig, hade icke nu ägt rum, om icke samma ledamot sjelf gifvit anledning dertill med biträde af en annan.
Dessa ledamöter fä således finna sig vid följderna af deras eget verk.
Det var Frih Palmstjerna, som begärde, att frågan om mbjudning skulle hvila på bordet, och deruti instämde Gr.
Cronhjelm, hvilken nu synes hafva glömt denna bordläggning; ty att, såsom haw yrkat, lägga frågan 2.'ne gånger på bordet, tror jag ej vara öfverensstämmande med Riksd.Ordn.
Skulle, såsom man sagt, detta Stånd vara jäfvigt att befatta sig med frågor om löneanslag, så skulle jemväl de 2:ne Stånd, som icke hafva några eller blott få löntagande ledamöter, vara jäfviga i frågor om skatters utgifvande, emedan dessa till större delen drabba dem.
Frågan har gått vida utöfver sitt föremål; men då jag hört några ledamöter tala om R. o. Ad:s anseende, och huruvida det redan lidit eller skulle lida förfall, skulle jag tillstyrka, att dessa ledamöter, innan de fälla sådana yttranden, mätte gå till sig sjelfva och undersöka, huruvida de genom sitt eget förhållande ökat eller minskat R. o. Ad:s anseende.
Jag begär propos. å den inbjudning, Frih. Boye föreslagit.
Rid d. Secret.:
Då det synes mig, som hade några af H.
Ståndets ledamöter misstagit sig om bordläggningen af förevar, fråga, torde det tillåtas mig att upplysa, det Frih.
Boye i sista plenum väckte motion om inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i R. o. Ad:s beslut om lönereglering för K. M:s Cancelli.
Denna motion blef då bordlagd.
Den nu förevar, frågan angår åter icke blott lönereglering för K. M:s Cancelli, utan jemväl löneanslag för K.
KammarColhm och K. Statseont.
Jag skulle säkerligen alltför mycket bedraga mig, om jag icke trodde, att tystnaden hos de personer, som hafva mesta anledningen att tala för K.
M:s propos:r, ådagalägger, det dessa personer insett det mindre passande i den föreslagna inbjudningen.
Jag rättvisar full - Den i3 Augusti f. m. fullkomligt, att dessa personer ej uppstå för att tala emot inbjudningen; men jag är öfvertygad, att nian gör bade R. o. Ad. och de personer, hvilkas grannlagenhet vid detta tillfälle jag helt och hållet godkänner, en verklig tjenst med att begära afslag å denna inbjudning.
Jag tror, att 11. o. Ad:s värdighet derigenom skulle compromelteras, emedan det måtte vara en afgjord sak, att de andra Stånden på densamma ej skulle göra något afseende.
Min öfvertygelse är, att andan inom RiksSt:n i detta fall redan är ådagalagd, och jag skulle tro, att de ledamöter af R. o. Ad., som lika med mig önska, det all möjlig hushållning må äga rum, hafva att i fråga om statsutgifterna förhålla sig helt och hållet passivt och hvarken motsätta sig eller tillstyrka de beslut, som inom detta Stånd kunna komma i fråga, emedan jag tager för afgjordt, att de öfriga Ståndens beslut skola bestämma frågans utgång.
Då jag sålunda tror, att denna inbjudning endast kunde hafva till följd att compromettera R. o. Ad:s värdighet, får jag på det högsta afstyrka densamma.
Då denna fråga förra gången förevar, hörde jag till deras antal, som önskade, att densamma ej måtte till afgörande företagas, innan R. o. Ad. fattat sina beslut i afseende på alla till 2:dra hufvudtiteln hörande punkter, på det att ett conseqvent beslut rörrde hela titeln skulle blifva taget, och jag anser mig defföre nu böra yttra några ord.
Jag tror, att man aldrig bör inbjuda sina Medständer att ändra de beslut, de redan fattat, såvida icke deras föremål är sådana stora principfrågor, deri man har hopp, att Medstånden skola finna skäligt att förena sig med det Stånd, sorn gjort inbjudningen, eller också inbjudningen afser en rättvis och stor nytta.
Det var derföre, som jag, då denna fråga i förra plenum förevar, i likhet med Gr.
Posse önskade, att inbjudning måtte ske i afseende på sportlerna i K. M:s Cancelli.
Jag qvarstår ännu vid denna mening, emedan jag anser detta vara en stor och vigtig principfråga; men då jag i detta fall tillstyrker en inbjudning, anser jag inbjudning i afseende på de andra af Frih.
Boye omnämnda punkter vara orättvis och olämplig; jag säger orättvis derföre, att några corpsen, som måhända med äfvenså mycket skäl bort erhålla löneförhöjning, som de eorpser, dem en sådan förmån genom R. o. Ad:s beslut blifvit tillagd, icke fått erfara samma gynnsamma resultat inom detta hus.
När detta icke skett, hvilket rättvisan i min tanke hade fordrat, enär de alla lika omfattas i K. M:s propos., ser jag intet skäl för en inbjudning till Medstånden i fråga om nya löneanslag; hvarföre jag afstyrker den föreslagna inbjudningen, så vidt den icke afser sportlerna i K. M:s Cancelli. ii H. 44 346
Dcu 13 Augusti f. m.
Jag är till större delen förekommen af Frih. Ehrenborgh, Jag var icke närvar, i sista plenum, och visste derföre icke, att en fråga om Medståndens inbjudande att förena sig i R. o. Ad:s beslut om lönereglering för K. M:s Cancelli då blef lagd på bordet.
I följd deraf inskränker jag min anhållan dertill, att Frill.
Boyes förevar, motion, så vidt den ej rörer den fråga, som i förra plenum väcktes, måtte få hvila på bordet.
För öfrigt afstyrker jag inbjudningen i allo, utom i afseende på den principfråga , Frih.
Ehrenborgh ansett påkalla en inbjudning.
Jag har mig bekant, att BondeSt., i afvaktan på en inbjudning från R. o. Ad., förbigått denna fråga om sportlernas upphörande i K. M:s Cancelli, och jag skulle tro, att många upplysta ledamöter af PresteSt. hysa samma åsigt, som i detta fall af R. o. Ad. blifvit godkänd och jemväl delad af personer inom StatsUtsk., för hvilka jag hyser den största aktning.
Jag anhåller att få göra några anmärkningar vid de yttranden, som här blifvit afgifna emot det förslag, jag tagit mig friheten framställa.
Cronhjelm, har åberopat ordningen; men jag får jemväl på min sida åberopa ordning.
Den värde ledamoten torde påminna sig, att då ifrågavar. punkter voro afgjorda af R. o. Ad., begärde jag genast, att Medstånden mätte inbjudas att förena sig uti R. o.
Inbjud ni ngsfrågan var således ett accessorium till då förevar, hufvudtitel.
Ordningen fordrar således, att detta accessorium afgöres, innan man skrider till något nytt ämne.
Palmstjerna har trott, alt den jäfsanmärkning, han framställt, skulle anses gammalmodig; jag finner den deremot vara så nymodig, att jag ej förut hört någon dylik framställning.
Jag får erinra, att om något jäf hos R. o. Ad. skulle uppkomma deraf, att några af dess ledamöter äro löntagande, inträffar samma jäf i de öfriga Stånden.
Prest.eSt:s ledamöter äro samt och synnerligen löntagande.
BorgareSt. utgöres till stor del af löntagande representanter, och alla ledamöter såväl af detta Stånd som af BondeSt. hafva det, enligt lag, äfvenså giltiga jäf, att deras söner äro tjenstemän.
Det är sannt, de hafva den lyckan att icke vara adelsmän; men det ena jäfvet är dock lika lagligt som det andra, och följden skulle då blifva, att samtliga RiksSt. voro jäfviga; men af hvilken auetoritet skulle då frågan afgöras?
Ehrenborgh framställda princip, att då 3:nc Stånd afgjort en fråga, bör man icke skrida till en inbjudning för att förmå deni att frångå sitt beslut, torde det tillåtas mig att erinra, att denna princip icke här är användbar, emedan endast a:ue Ständ afgjort nu ifrågavar. punkter, och dervid stadnat i ett mot R. o. Ad:s mening stridande beslut.
Det är derföre icke blott möjligt, utan t. o. m. sannolikt, att det 3;dje D e 11 13 Augusti f. m.
Ståndet, som uppskjutit frågornas afgörande för att afvakta It. o.
Ad:s beslut, skall gå på vår sida.