Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsvistande eller rättare sagdt väntningstid härstädes, på det Högloll, Utskottets utarbetande af en antaglig
Plan till allmänna nödens afhjelpande, har jag hört Capitalisten vanligen yttra:
Det är blott Vinglare och Speculanter, som klaga öfver Penningebrist, och de hafva förtjent sitt öde j ingen bör tillåta sig köpa Egendom, utan den, som har minst tre fjerdedelar af köpesumman.
Agiot på Banquens Sedlar fälles, och dennes säkerhet vårdas på allt sätt:
Sedelstocken småningom indrages:
Inga Disconter i Landsorterna ex:stera, såsom endast tjenande till missbruk för Vinglare, och så vidare.
De Gälclokyldige påstå åter : att äfvensom det icke är ett brott för en Köpman med lånt förlag begynna sin handel , bör ej heller dem förmenas med mindre Capital och påräk nåd högre Production, att äfven söka förverf va en egen torfva af Fosterjorden.
Be sägs vidare, att det är grundsatser från afgrunden som föranleda dertill, att blott den Rike ska 1 blifva rikare och den fattige alltid förblifv; fattig, eller, som ordspråket lyder: den, son är slagen till en Slant skall evigt blifva de Capitalisten, serdeles här i Stockholm, sage Den 17 Martil , f. m. 117 vidare: ingen nöd är å färde, Landshöfdingarnes Rapporter vittna ju, att Skatterne gå ut, det är endast några Skrikare, som äro banqueroutte-färdige, på hvilkas tal man icke bör gifva akt.
Härpå svara de andra, att det förhåller sig tvärtom: de Gäldbundnas antal mot Capitalisterne som 100 till 1 och vida deröfver 3 och Rapporterne från Landshöfdingarne bevisa blott KronoBetjeningens nit att pådritva pantning och utmätning af Skatter m. m.
För öfrigt anse de, att man icke bör vänta på hela Landets undergång, eller till dess man ändtligen här i Stockholm erfarit , att det onda stigit till sin största höjd, innan hjelpen meddelas, som då torde äfven komma för sent, eller pust festum.
Man må fritt i tal och Skrifter satyrisera den, som påstår, att undqrbalance i Handeln orsakar Penningebrist; så blir det en sanning, att icke en och samma sak på en gång kan intaga tvenne serskilta rum 3 och således sko-< la de BancoSedlar, hvilka nu äro i circulation i Ryssland, nödvändigt saknas i Sverige.
Förden, sorn vill begripa, är solklart, att vid en tredjedel af Nationens eller Finlands afträdande till Ryssland, medföljde förlusten af^ af våra Penningar, som der voro i omlopp, circa 7 Mdlioner.
Och lika säkert kan bevisas af egna TullSpecialer, äfvensom af Finska Rege, ringens egna Rapporter till Ryska Regeringen, att aldraminst 1,000,000 R:dr årligen utgått dit från Sverige, som i 9 år likaledes gör 9 Millioner.
Då härtill lägges hvad som är i Nor - Ben j 7 Martil, f. m. rige, Dannemark och Tyskland circa 3 Millioner, blir penningebristen lätt förklarad.
Disconterne hafva icke befordrat denna Myntets utvandring.
Neji Disconterne hafva endast uppehäilit någon tid penningebristen.
Det är Stockholms nu mera för Riket olyckliga Handel med Finland, som skadat Riket, och icke Disconterne.
Det är denna förödande Importhand i, som utsopat BancoSedeln, och nu gör att Näringsidkaren till underpris får oftast sälja dess Förlag, för att med hög ränta försöka i det längsta freda hus och jord
Då man nu känner att hela Banquens Sedelstock blott utgör 21 Millioner med RiksgäldsSedlar, så blifva knappt 8 öfver, och då går ändock icke inn i beräkningen den stora vinst Banquen årligen har af genom eld och vatten m m förstörda Sedlar.
Således då Statsverkets Inkomster stiga nära till 6 Millioner , blifva tvenne öfver, som ofelbart stadna i Penninge-karlens hand, att der sökas för hvad köp som hellst, af den Allmänhet, hvilken tvenne gånger om året behöfver mera än dessa 2 Millioner, för att inbetala hvarje gång en femtedel af de 13, för hvilka Allmänheten häftar i Disconterne , och hvarföre dessutom Räntan skall inbetalas; när man detta eftersinnar, så har man också davén gifven till penningebristen och äfven utsigten till det tillstånd, sorn förestår oss, om vi skola ännu mista 5 å 6 Millioner ur RörelseCapitalet.
Det later väl, att Banquen vill liqvidera FilialDiseontReverserne; men då det skall ske på 5 Den 17 Martti, f. m. 119 år och utan Ränta, samt på lika tid alla FilialDisconternes Fordringar skola indrifvas, jernte Räntan för dem; så afhjelpes icke penninge-nöden , utan tvärtom den blir större i Landsorterne.
Och genom det man beröfvar aflägsnare Provincer deras förut ägande
Disconter, så blifva de alltid vanlottade framför Hufvudstaden och derintill gränsande orter.
Hade aldrig dessa Disconter existerat, hade förhållandet varit helt annorlunda; men då de nu in* förlifvas med RiksDisconten, och alla deras Fordringar på 5 år dit remitteras, skall nödvändigt dessa Landskaps Ipnevånare i grund ruineras, och nödga Staten, antingen gifva dem underhåll, eller lemna dem med Hustrur och Barn åt förtviflan.
För det att trenne
Directeurer i Malmö felat , är icke gifvit , att man ju kan få, äfven vid FilialDisconterne, lika redlige Män, som vid Banquen , då tillika ett mera Controllerande Reglemente föreskrifves.
De Ränte-vinster , som erhållas genom Discontering, dragas ur Provincen, hvilket icke skedde, om den hade egen Discont; då äfven den behöfvande kunde bespara så väl Commissions-arfvode, tidsutdrägt m. m.
Utom det att man i Stockholm mindre kan bedomina personers säkerhet i aflägsna Provincer, så är anledning att de möjligtvis kunde mindre favoriseras med Lån , än de, som äro presentes; men till denna Stad skola alla penningar dragas, för att dels utgå till Ryssland för Ved, Kött, Smör, Stöflor, Trädkärl, Qvastar &c. eller också skrinläggas till Procenteri.
Då jag 1809, sorn Ledamot af Utskottets Bered - 120 Dén 17 Martti, /. ki. ning, först granskade Förslaget till Götha Canal, var jag icke för den, af del skäl, att jag da redan förutsåg, med den kännedom jag äger af sådana arbeten, att KostnadsFörslaget var mycket lör lågt beräknadt; men nu åter kan jag aldrig afvika irån den tankan, att det skulle va-ra ett högst
Hla beräknadt steg, sedan man nu sa långt drif vit Arbetet, och derpå användt så mycken kostnad, om man nu underlät att detsamma fullborda; utom att det caracteriserar en lättsinnig och svag Nation , att börja allt och intet fullborda ; då Nordens Folk bör vi^a motsatsen.
Oell kan jag icke tillstyrka Indragning af CanalDisconten, som, efter min tanka , oskiljaktig med Canal-arbetets fulla drift.
Dessutom äro vi icke här för att befordra Capitalisters och penningeväxlares Interessen; ty de behöfva icke hjelp; men vi äro här lör att hjelpa massan af Nationen, som är ingenting mindre än Capitalister, samt skola visserligen vara mera belåtne få låna i D'Sconterne för 6 , än af Ockrare till 20 å 30 procent och derutöfver.
Jag anser dessa sysslolöse varelser, blott sorn till hälften Medborgare; de hafva sin Egendom så godt som i fickan och k-unna när som hollst söka ett annat Fädernesland, då deremot den arbetsamme Näringsidkaren, som till dem erlägger stora Räntor, skall gifva skatt af synbara förmögenheten, och således äfven skatta för sina förtryckare.
Jag tror mig nu hafva bevisat , att icke hög Cours eller för mycket papper skadat oss, men väl Coursens eller Agiots fäl* Den 17 Martil, f. m. 121 lande, samt Sedlarnes utvandring till Ryssland, då icke nya göras i stället.
En Realisation med nedsatt värde på Banco.
Sedlar vöre väl det rätta; men mötes af flera svårigheter, som nu icke böra uppgifvas.
Jag föreslär tvenne Alternativer till Samhällets räddning.
Det första: att Moratorium eller jern. bref meddelas på minst frenne år, med vilkor, att icke
Räntans inbetalande försummas, så mycket billigare att lemna Nationen, som Banquen redan fått sig ett dylikt på (obestämd tid beviljadt.
Att Banquen eller RiksgäldsContoiret icke besvaras nied FilialDisconterne.
Om Malmö Discont återfår de 98,000 R:dr , sorn Banquen af den hållit tillgodo i Procenterivinst, samt lemnar den dessutom ett tillskott af 300,000 R.dr, så reder denna Discont sig, betalar sjelf sine 3Procents Lån med Ränta, på 5 år, om den återfår
Disconten, och blir på annat sätt organiserad , hvarmed jag nu icke kan ingå i deta!Ue.
Skåne är ensamt till Folkmängd och styrka en åttondedel af Riket, har i anseende till sin local, dessutom lika mycket behof och rätt till Discont, som Hufvudstaden.
Det samma gäller äfven om Götheborg, denne Rikets förut så blomstrande, nu mera snarare öde Stad, jemte Bohus Län och Westergöthland, som icke heller böra sakna CanalDisconten ; dess bibehållande är medlet att rädda så många människor, hvilka på god tro, genom Adier, ditsatt deras penningar.
Jag anser Förskott af Banquen till Assignationernas inlösen , jemte garantie för sProcents Lå - 122 Den 17 Manilj f. m. nen, tillräckligt för denna Discont, att reda sig, om den återfår
Discont-rättighet på 17 år eller till 1835, och dessutom då kunna äfven lemna ett bidrag till Canalen.
Det andra Alternativet om FilialDisconterna skola indragas, så vågar jag påstå, att denna indragning skall ske på 10 år och genom Disconternes egna Contoir § stället, icke här i Stockholm , ty det är, i min tanka, obehörigt, att tvinga människor genom Commissionairer afgöra och reglera sina Discont-liqvider på längre afstånd, då de böra och äga rätt, att på stället der Lånen utföllo, dem afbetala.
Men jag förundrar mig icke mera öfver, att här finna så liten consideration för andra, utom Stockholms område boende personer, då man lika olagligt, som egenmägtigt förledne October , sedan FilialDisconterne voro förklarade på obestånd, ändå inlöste 150 å 170,000
R:dr af deras papper.
Man, som så handlade , har sin dom föreskrifven i ConcpursStadgan, och likväl har jag hört ändå omtalas möjligheten af Concours för FilialDisconterne.
Vidare om
DiscontReverserne icke förr än om 5 år skola blifva infriade, böra de åtminstone på denna tid äfven erhålla 3 Procents Räntan.
Men jag kan icke, för min del, tillstyrka FilialDisconternes indragning, utan att äfvenledes BancoDisconten på samma tid äfven indrages.
Det är icke rätt, att den ensamt bibehålles; ty på 7 år genom
Discontering känner man nogsamt att en Discont af 6 Millioner skall, enligt Bokföring, minst äga Den 17 Martil, f. m. 123 10 Millioner ; och då verkeligen icke mera derföre än de 6 Millioner af Banquen utsläppts i rörelse, så synes tydligen hvad den årligen suger Nationen i ett progressivt förhållande; och skola vi väl tillåta detta, att Banquen, med uppoffring att icke äga de samma förmåner jemt kringspridda genom serskildte
Disconier i Landsorterne.
Att, om alla Disconter nu indragas, lätta Lånetillgångarne, ersätta bri* sten af BancoSedlar och RörelseCapitalet, är då ingen annan utväg, man må kalla det FaStighetsLån eller hvad man behagar, än att ytterligare utsläppa några Millioner BancoSedlar, någorlunda jemnt fördeldte i alla Landsorter, enligt Folkmängden och behofven, med 3 Procents Ränta, hvaraf 2 Procent gå af på Capitalet.
Men hvilket af dessa Alternativer vidtages, blifver det allt frugilöst och Riket snart i lika beklaglig ställning, om icke de kraftigaste mått och steg träffas, genom verkställbara, ej overkställbara, Författningar till hämmande af Luxe och öfverflöd; befrämjande af sparsamhet och Näringarnes underlättande.
Hvad kan väl mera snörrätt strida mot Landets förkofran, än ProductPlac2tet?
Hvad minskas icke Industri och afsättning genom att låta Finnarne införa äfven mot half Tull å egne Skepp, Producter, dem vi sjelfve kunnat skaffa, och tvinga oss sjelfve, att icke äfven få begagna utländska Skepp till Export, blott för att Tullen utrikes skulle blifva så mycket högre; och hvad egne 124 Den 17 Martil, /. m, Medborgare kunnat vinna, skall stadna hos Ut ländningen Om man, jemte ett dera af de nu föreslagne Alternativer, gjorde afseende på allt detta ; och så vida icke Stockholm kan umbära den skadliga Finska Handeln , då i stället, som blir så mycket nödvändigare , tillät öfrige delen af Riket få fritt på egna eller utländska Skepp utan Tvångs-lagar, mot samma Tull sorn Finnarne, exportera sina Producter, utan undantag eller minsta inskränkning 5 så tror jag att ännu skulle Sverige kunna bebos af ett lyckligt Folk.
På de grunder, sorn svårligen kunna be-! stridas, men alltid förhatas af Capitalister och Varu importeurer, att aldrig hög Cours skadar, men väl befordrar Näringar , anser jag icke skadeligt om Banquen utgifver flere Sedlar; skulle jag aldrig , om än jag vore så lycklig att äga min lilla förmögenhet förvandlad i Contanter, låta egen fördel förmå mig tala mot allmänt väl.
Nu är förhållandet sådant , att Banquens interesse och Nationens äro helt olika, och att för den förras trefnad vill man uppoffra den sednare.
Denna Epoque förekommer mig lika den på 6o'talet af förra Seeulum, då Ständernes nedslående af Coursen fick namn af Stryp-systéme, och man antingen icke trodde eller icke ville tro den, som talte om allmänna nöden; Följden visade sig korrt efter vid 1772 års Revor lution.
Man hade sedan under 39 år ej mer än Fem Riksdagar; och slutligen förkortade SäkerhetsActen ansenligt debatter vid Riks - Den 17 Martil, f. ml dagarne.
Vid 1S09 års Regements-förändring, väntade Nationen sig blifva lycklig , och icke att det då ökade Sedelmynt , i förening med ytterligare tillgångar af Penningar genom Ca« nalDisconten , skalle blifva en snara att stry. pa den ; som verkligen sker, om Penningestocken indrages jemte Disconterne, sedan man ökat Skatter och Utlagor, och narrat människor, enligt då varande Egendoms-värde, ut-* lösa Syskon i arfskifte, ingå köp, m. m.
Mig synes derföre så mycket oklokare, att nu vilja upplifva ett StrypSysteme, hvars verkningar äro i så friskt minne 5 och vågar jag för.: säkra, att den dagligt ökade mängd oskyldiga offer för detta Systeine äga redan så mycken kännedom af ärendernas gång denna Riksdag, att all kommande olycka får sitt rigtiga bedömmande ; och skulle jag råda hvar man, hvars samvete tillåter honom att vara bekym* merslös skapare af Nationens olyckor, samt tilltror sig att förblifva bekymmerslös åskådare af sina likars nöd och elände, att han förser sig med Säkerhetskort , så vida han annars vill vara obekymrad för sin Person.
Med hela Allmänheten i mitt Fädernesland , delar jag likväl den förtröstan till vår Nådiga och goda Konungs djupa insigt om sitt eget och sitt trogna Folbs sannskyldiga interesse , att, då han kommer till erfarenheten om verkliga ställningen i Landet, och den förtviflan, som deraf redan uppstått j så skall Hans ömma Fadershjerta icke tillåta, att massan af Nationen nedtryckes och utmärglas på ena sidan af KronoUtlagor, 60m vero drägliga s så länge RörelseCa-: 126
Den 17 Martii, f. m. pitalet hade sin fordna höjd \ men som öfver* stiga all förmåga, sedan RörelseCapitalet icke mera svarar deremot, och på den andra af Capitalisten , genom sjelfva våra Financeplaner , lörvandlade till blodsugare.
Vår Konungs hjelp skall blifva vår räddning , och Hans ädelmod skall icke derföre fordra offer af vår frihet.
Vi råkas då kanhända snart åter, mine Herrar ! men vi hade dock haft fördubblingen af våra Resor och Riksdagskostnader besparda, om vi så gerna nu, medan vi äro för. samlade, uppfyllde våra angelägna pligter till Nationen.
På grund af allt detta, ogillar jag för min del det Höglofl. sammansatta Utskottets Betänkande, begär Återremiss, samt fordrar af Utskottet, så väl i frågan om Disconterne, som i fråga om vår öfriga Finance, hvilka på en gång i sammanhang böra oss underställas , sådana grunder må antagas, som icke rakt föra oss till allmän ofärd.
Herr Grefven och Landt Marshallen hemställde, om icke den vidare öfverläggningen i detta
Mål finge uppskjutas till eftermiddagen; hvilket bifölls.
In fidem ProtocotJi O, J. Lagerheim, Den 17 Martil, e. m: 127 Tisdagen elen 17 Martil.
Fortsattes den i förmiddag började öfverläggning i anledning af Stats- och BancoUtskottens Betänkande , angående Malmö , Götha CanalBolags samt Götheborgs DiscontVerks utredning.
Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham, upp" läste följande; De förenade Stafs - och BancoUtskotten hafva föreslagit, att Götha CanalBolags, Gö. theborgs och Malmö Disconter skola innom fem års fid liqvideras och indragas.
Pröfningen af detta allmänna Förslag är utan tvifvel af högsta vigt.
Sannolikt är en och hvar öfvertygad, att den ej kan vara verkställbar, utan våda för den inre Rörelsens fullkomliga hämmande , så vida icke ett motsvarande Capitalbelopp i annan väg utgifves.
Mig synes således, som hade Utskotten bordt utreda det föi hållande U skotten i detta afseende åsyftat, innan de föreslagit Riksens Ständer att öfver denna indragning besluta.
Ett beslut, fattadt i förväg, skulle blifva bindande, om man än efteråt funne deraf de olyckligaste följder.
Endast denna Anmärkning anser jag vara tillräcklig såsom motiv till den Återremiss af förevarande Betäckande, jag äfven af många arn 128 Den 17 Martil , e. m, dra skäl vill yrka, och jag anser det vara alldeles omöjligt för Riksens Ständer, att öfver Disconternes indragning något bestämdt beslu* ta, utan i sammanhang med den allmänna Regleringen af Rikets Penningeverk.
Men om man förutsätter att Riksens Stan. der framdeles skulle förena sig i ett sådant beslut om FilialDisconternas hastiga indragning, kunna de af de förenade Utskotten här fö* reslagne grunder för en sådan indragning nu s förhand underkastas pröfning.
Den hufvudprincipe Utskotten i delta Be. tänkande följt, har varit, att framställa Filial^ Disconternes tinanciella belägenhet sådan, att deras behandling helt och hållit af Riksens Ständers godtyiko skulle bero.
I denna grundsats kan jag, för min del, icke instämma, Jag tror att Riksens Ständer, vid stadgandet af sina meningar, likasom Domare vid uppfattandet af sina Utslag, böra göra afseende på hvart olika förhållande.
Bör offret för en annans bedrägeri behandlas likasom Bedragaren?
Men ännu mert när Ständer med sin magt, vid tillfälle af Statens behof, mellanträda såsom skiljomän, böra de ej , med afseende å billighetens fordringar för den allmänna rättvisans skull, och äf den enda och säkra Statsklokhet, främst högakta Lagförbindelser och upprätthålla helgden af de Contracts-vilkor de sjelfve stadgat ?
* Den 17 Martil, e. m. 129 Jag anser således i moraliskt afseende ©- billigt att underkasta Götha CanalBolags
Disi cont samma behandling, som Malmö Discont»' Men jag anser äfven ett sådant förslag, nääf såsom grund dertill uppgifves bägges lika irå-, kade förlägenhet, att ej kunna vid anfordran uppfylla sina förbindelser, stödja sig på beräkningar, hvarvid betydlige Anmärkningar kunna och böra göras. All liqvid af en Mas< sa, och alla Förslag till dess verkställande böra stödja sig på en förut uppgjord fullständig
Balance af dess skulder och tillgångar.
Vid uppgörandet af} en sådan Balance måste alla förbindelsers innehåll rätt upptagas.
Jag tror mig böra anmärka de brister jag i detta afseende trott mig finna i Balancen öfver Götha CanalDisconts tillstånd.
Utskotten hafva sjelfve anmält, att de ibland denne
Disconts tillgångar ej upptagit de 1,100,000 R:dr Disconten af Canalens ArbetsCassa har att fordra.
Något skäl till detta underlåtande ar ej uppgifvit; men säkert är, att om denna tillgång hade blifvit upptagen, skulle Balancen hafva stått till Discontens fördel och all grund saknats för förslaget att äfven be. handla denna Discont efter godtycke, samt undkomma att vid beslutet om ett af Konung och Ständer privilegieradt Verks indragning före Octroytidens slut, och mot Coetractets innehåll, erbjuda Bolaget någon bestämd ersättning för den lagliga vinst det kunnat erhålla, om det blifvit lemnadt i ostörd njutning Ridd. 0, Ad.
IV. B» II.
Afd, 17> 18. 13® Den 17 Martil, e. nt. af sin rätt, en vinst, som ända ifrån Dis* contens början gått i beräkning för möjligheten, att vid Oetroyens slut liqvidera CreditVerkets sku der; hvaraf följer, att enär den borttages, Verket ej , säkert icke i moraliskt afseende, och jag ville förmoda, icke heller efter beskrifva
Lag, kan anses skyldigt till den brist, som skulle kunna uppkomma; ty om de medel, sorn äro eti Veik beviljade till bestämda utgifters bestridande, af samma magt, som dem gaf, borttagas, är det väl icke Verkets fel, om drt ej, af andra och oberäknade tillgångar, kan uppfylla sina förbindelser.
Med beräkning på den till år 1835 fastställda Oetroytiden, hafva Riksens Ständer vid föregående Riksdagar foreskrifvit, att af det Götha CanaiDiscont förunnade Creditivet 1,500,000 R:di, återbetalningen till Banquen ej skall äga rum för 700,000 R;dr lörr än år 1825, och för de öfrige 800,000, år 1831- Discontens vinst efter den rid Canalbyggnaden blifvit färdig, har således i planen varit påräknad till Creditiv-summans återbetalning, När denna Summa nu blifvit uppförd i Debet såsom Banquens fordran för ögonblicket, har det skett genom upphäfvandet af den faststallda Octroytiden, och utvidgande af den af Riksens Ständer beslutne Banquens rätt till återbetalning, sorn ej kan inträda förr än efter de föreskrifna årens förlopp.
Utan upphäfvande af Riksens Ständers Beslut och af ingångna, af Staten sanctionerade Contract, kan Creditivets liqvidering innom 5 år ej påyrkas.
Om denna Summa så - Den 11 Martil , i. tit, lunda drages ifrån det närvarande Uebet, så Uppstår äfven ett betydiigt öfveiskott för Ca* tiaiDisconten , till
Och med om deri verkdgst tillgången i dess fordian hos ArbetsQassan, ej deribland inberäkftas. jag tror mig således kunna yrka, att om Balancen blifvit tipp jord med afseende å Riksens Ständers Orubbliga Beslut, å v 11 koren för sjelfva Inrättningen, samt med flög g rann t upp ägande alalia tillgångar, skulle CanalDistonten hafva befunnits äga ett öfverskott, tillräckligt för densamma att fullt ut efter
Lag uppfylla förbindelser, Öm Götha Canals och Malmö Dlscotifer bägge råkat i simma förlägenhet, att nödgas inställa sina. betalningar, arn dock de olika Orsakerna dertill nu mera ganska väl kända.
Billighet, ja! en sann moralitet ford' a, att på denna Olikhet göra afseende, och då Utskotten grundat sitt Förslag, att JBanquen skulle för DiscönterUe Uppgöra Liqviden , på angelägenheten att ej genom DisconterneS bringande till Concours underkasta Landet de dermed oundvikligen förbundna oredor , Och iflteres.et att p.f föreslaget sätt skaffa Fordringsägare bättre? vilkor, än de Vid en inträffande CodcoUrS kunna förvänta, synes mig att Utskotten , om d« skiljt mellan Disconterne, så viii i afseende pä deras verkliga förhållanden, sorn anledningarna dertill , kunnat träffa utvägar , att gi nora ingen rubbning af Lag och Lag-principe, Och utan våda för Banquen, skaffa Fordringsägarens ännu bättre vilkor, nemligen full betalning, Utskotten hafva sjelfva uppgifvit att Gö* 3 3* Den 17 Martil, e. in: theborgs
Discont kan , utan att förnärma nä-1 göns rätt, liqvidera sig sjelf, allenast dess Octroy med i\ år förlänges.
Kan detta ske så lätt, så lärer visst icke någon svårighet uppstå att sådant bevilja.
För Malmö Discont uppgifves en brist af 235,000 R:dr , hvilken dock kanske med hälften tillägg skulle ökas, om vid dess utredning laglige Concours-grunder följdes.
Förvaltningens begångna fel äro otvifvdaktigt grundade skäl, att förklara denna Discont i Concourstillstånd.
Dess utredning vore ock, i jemnförelse med de öfrige Disconternas, föga invecklad.
Men när jag är fullt öfvertygad att Statens Interesse fordrar, dels att Gäldenärerne hos denna Discont ej så hårdt strängas med betalning, som af en fullkomlig Concours skulle följa , dels att Borgenärerne ej komma i stort lidande, tror jag af sådant skäl att Banquen här bör träda emellan som Accordsman, och utan Lagarnes rubbning uppgöra Liqviden.
Staten förlorar mindre genom denna uppoffring af Banquen, som genom en klok förvaltning tor. de blifva obetydligare, än den nu synes, men i alla fall är obetydlig mot vådan , att rubba Näringarnes oafbrutna gång i vissa orter, och upphäfva all Lag och Lagprincipe.
På mindre vigtiga anledningar tror jag Riksens Ständer förr hafva beviljat betydligare afskrifningar på sin Banques räkning.
Af hvad redan är anfördt, rörande beräkningen af Skulder och Tillgångar för Götha Den 17 Martil, e. m. 133 CanalBolags Discont, synes , att enär CreditivSummans återbetalning ej sättes i fråga förrän vid den tid densamma af Riksens Ständer redan är fastställd, blifver förhållandet sådant, att denna
Discont äger i fordringar hos DiscontLåntagare 3,682,385 R:dr,och i skulder genom utelöpande Assignationer , Reverser, samt innestående medel på Afskrifnings-räkningen 3,224,978 R:dr, då man här icke upptager skillingar och runstycken.