Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till och med de sorn icke velat bifalla Betänk, i dess helhet, såsom Gr.
Anckarsvärd, jag och några andra, hafva, i förlitande på riktigheten af Utskis beräkningar, gått in på att bevilja de medel som för ändamålet erfordrades intill d. 1 Juli, motsvarande det belopp af 900,000 Rdr, hvartill, enl.
StatsUtsk:s upgift, RiksgisKont. ägde disponibel tillgång.
Nu uplyser oss likväl Hr af Geijerstam, att RiksgisKont. icke har tillgång till mer än omkring 200,000 Rdr Bko, d. v. s. en missräkning visar sig bär på öfver en million Rmt.
Jag kan icke dölja min förvåning öfver ett sådant förhållande, och jag tager mig friheten interpellera de StatsCtskis ledamöter, som här äro närvide, för att erhålla uplysning om, huru ett så svårt misstag kunnat äga rum.
För öfrigt bevisar hela denna saks behandling äfvensom Hr af Geijerstams motion, med huru föga noggrannhet och circumspection man tycks vilja förfara, då man är på vägen att inveckla sig i en financiel labyrint!) redan vid det första steg man tager, för att, kosta hvad det vill, bereda medel för jernvägarne.
Det är med särdeles tillfredsställelse som jag hört BankoFullmäktiges Ordfide sätta sig emot denna motion med afseende på dess princip.
Jag ber att få betrakta detta hans yttrande såsom en slags borgen derföre, att vi måtte slippa någon ytterligare jemkning af BankoReghtet derhän, att man skulle alldeles undanskjuta realisationen af statspapper.
Vi hafva redan vid början af denna Riksdag sett, huruledes BankoUtsk. var färdigt att, på anhållan af en Fullmäktig, som likväl icke hörde till den nuv:de lagstiftningen, ge ut 1,300,000 Rdr sedlar på grund af s. k. reserverade medel.
Reghtet förhindrade Hrr Fullmäktige att på eget bevåg vidtaga denna sedelutsläppning, men nu har man passat på tillfället förmå R.
St:r att i en knapp vändning gifva sitt bifall dertill.
Motivet må hafva varit ganska godt, nemi. alt söka afhjelpa penningebristen, men denna framkommer ständigt, fastän möjligen i en ny form, och om då BankoUtsk. fortfar att vara så välvilligt som det hittills visat sig, så är det verkligen hög tid att vi fått BankoFullmäktige, som något litet påminna R.
St:r om hvad som i detta fall bör återhållas och icke beviljas.
Jag får likväl förklara, att jag icke fullkomligt kan instämma i den plan som Gr.
Lagerbjelke utkastat för att skaffa penningar till RiksgisKont.
Jag har nemi. först och främst ännu icke fått en 360 Ben 22 A p lil. ■viss misstanke, som jag hyser, skingrad, att möjligen i RiksgrsKont. kunna finnas penningar reserverade, eller öfverskott, som man ännu icke vill göra bekant att de der äro att tillgå.
Jag får säga att jag har skäliga anlednrr till denna misstanke, och jag tog mig friheten att förra Lördagen tillkännagifva, att Gr.
Lagerbjelke rörde denna sak icke lemnade nöjaktiga uplysningar, ehuru han i öfrigt, efter mitt begrepp, fullständigt försvarade sina åtgärder.
Hvad nu beträffar Gr:ns förslag att RiksgrsKont. skulle sälja de obligationer, som det vill blifva af med, till Banken, så får jag hemställa till Grrn, om han icke finner, hvartill ett sådant sätt att gå tillväga skulle leda?
Jag och troligen äfven han vet, att Banken redan såsom grundfond varit tvungen att mottaga en nog stor mängd obligationer, icke Riksg:sKont:s, utan andra s. k. realisabla papper, hvilka äro af den natur, att när de skola realiseras, vill ingen hafva dem, utan Banken måste realisera dem med förlust; ty om banken realiserar obligationer, som icke bär i landet gälla mer än 90 ä 91, så förlorar den skillnaden mellan 90 och pari.
När man nu den ena gången efter den andra, såsom Gr.
Lagerbjelkes förslag innehåller, vill proppa full den s. k. grundfonden med obligationer, så bl ifver frågan: hvad slags garanti äger sedelinnehafvaren, ifall detta blir ett prejudikat, derför, alt grundfonden, som borde bestå af silfver, skall kunna lemna honom hvad han har rätt att upbära?
Jag anser det ganska farligt att gå vidare på denna bana och formligen besluta att Banken skall taga emot obligationer.
HypotheksFöreningarnes obligationer äro väl i allmänhet icke ansedde för att vara så begärliga som Statens.
Detta är likvisst någonting som beror på tycke och smak, och jag för min del anser HypotheksFöreningarnes obligationer bättre, emedan HypotheksFöreningarne stå under lagen, men Riksg:sKont. under R.
St:r, och emellan lag och R.
St:r anser jag det vara en himmelsvid skillnad.
Hvad först beträffar den af Hr Geijerstam väckta motion, så får jag med afseende å denna instämma i Gr.
Hvad särskildt beträffar den interpellation, som Hr Dalman gjort till StatsUlsk:s ledamöter, angrde den förmenta skiljaktigheten som skulle förefinnas mellan StatsUtsk:s upgifter i afseende på de tillgångar, som i början af
Maj skulle vara att lyfta i Riksg:sKont. för att betäcka de första utbetalningarna i och för jernvägarne, och upgifterne i Dr Geijerstams motion, så är jag icke i tillfälle att kontrollera dessa sednare, ej heller vet jag huru han kommit till den af honom upgifna siffra; men hvad jag känner, är, att StalsUtsk:s beräkning grundar sig på Hrr Fullmäktiges i RiksgrsKont. egna upgifter.
I Febr. månad innevtde år, förklarade de, att utaf i Riksg:sKont. befintliga obligationer, en summa af 889,000 Rdr
Bko voro upsagde till inbetalning i början af Maj, hvarförutan det visade sig att RiksgisKont., enl. dess sista kassarapport af d. 22 April, hade samma dag i kassan inneliggande 584,000 Rdr Bko.
Om man derjemte tager i betraktande, att del är just under dessa månader Den 22 April, 361 sorn be v ilin ingen till RiksgrsKont. ingär, så behöfver man ej befara att Kont. skulle sakna tillgångar att bestrida de utgifter för jernvägsbyggnaderne, som under årets första hälft ifrågakomma.
Det tillkommer icke mig i min egenskap af Fullmäktig i RiksgrsKont. och derjemte hyllande de åsigter som Hr af Geijerstam i sin motion fi a mst S111, att förklara huruledes StalsUtsk. kommit till den upgift som finnes i dess omförmälde Utlåt., eller alt tillgångar lill första halfårets utbetalning för de projekterade jernvägsarbetena skulle i Riksg:sKont finnas, ej heller huruledes den kalkyl varit upgjord som legat lill grund för StalsUtskrs nämnde Utlåt.
Jag har icke deltagit hvarken i det ena eller andra, jag vet blott hurudant förhållandet med RiksgrsKont:s tillgångar f. n. Sr, och skall nu hafva äran uplysa derom.
RiksgrsKonlrs inkomster från d. 15 April till d. SO Juni äro kalkylerade till 2,363,000 Rdr Bko i rundt tal.
Deremot upgå de kalkylerade utgifterna, inberäknadt inbetalning till Banken af kreditivet, till 2,156,000 Rdr Bko, likaledes i rundt tal.
Skulle det intressera någon att få specificerade dessa summor, så är jag färdig att meddela närmare upgifter derom ur den kalkyl jag nu har i min hand.
Vill man nu jemföra inkomster och utgifter, så skall man finna en behållning af 207,000
Rdr, hvilket hvar och en lärer inse icke kan vara tillräcklig för bestridande af de utgifter för jernvägsarbelen StatsUtsk. föreslagit E. St:r alt å Kont. anvisa.
Jag är, som jag nyss nämnde, icke förbunden att. förklara an!edn:n till det upglfne förhållandet, eller hvarföre den kalkyl på hvilken StatsUtslcs Utlåt, grundar sig nu icke är riktig, men vill likväl något belysa detsamma.
Sedan denna kalk; I upgjordes, hafva R.
St:r dels beslutat åtskilliga utgifter, som alltså naturligtvis vid kalky lens upgörande i Eiksg:sKont. vid början af året icke kunde tagas i beräkning.
Den förnämsta bland dessa utgifter är det förskott af en half million å koslnaderne för fortsättande af jernvägarne, hvilket af R.
St:r beslutades och som äfven redan har utgått.
Vidare bar anstånd lemnats med inlösen af obligationer, som blifvit lill betalning upsagde och hvilka skulle inflyta inom första halfåret lill ett belopp af 135,000 Rdr.
Således hafva vi redan här alt afdraga å de kalkylerade behållningarne först en half million Riksmynt och ytterligare 135,000 Bko.
Åtskilliga utgifter dessutom, såsom t. ex. till Rikslluseum 100,000 Rdr Bko, hafva R.
St:r dessutom, sedan kalkylen afgafs, anvisat att under första half året utbetalas af RiksgrsKont.
Men då nu så är förhållandet, att RiksgrsKont. icke har de tillgångar som tagas i anspråk, hvad är naturligare än att Fullmäktige i RiksgrsKont. tillse, att de, enl. sin pligt, må kunna blifva i tillfälle att verkställa de utgifter och utbetalningar sorn af R.
Strr på dem assigneras.
Icke mindre nödigt är det, att Fullmäktige göra sig reda för på hvad sätt medel till sådana utbetalningar lämpligast och med den största fördel för det allmänna må kunna beredas.
Ett sätt är att taga upp lån, men jag hemställer, huruvida under närvrde penninge-förlägenhet i landet det vore väl handladt, såvidt man kan undvika 362 Den 22 April. det, att börja annonsera det Riksgrslvont. behöfver uplåna 800,000 Rdr innan d. 1 Juli, och upmana allmänheten att lemna denna summa på sådana, säkerligen ganska höga räntevilkor, att lånet med säkerhet erhålles, och om icke det är vida bättre, att, på sätt som nu skett, hos R.
St:r begära ett anstånd med afseende på fullgörandet af en pur formalitet, ty något annat innehåller icke denna motion, som yrkar att Riksg:sKont., om så behöfves, måtte erhålla något upskof med inbetalning af dess kreditiv i Banken å en million, som enl.
BankoReghtet bör ske d. 1 Juli, med rättighet för Riksg:?Kont. att åter uttaga hela beloppet d. 1 påföljande Sept, Det begärda anståndet afser derföre alldeles icke att inblanda Bankens affärer med Statens, utan endast att få ett upskof.
I början af Aug. blir Riksg:sKont. i stånd alt till fullo betala in k red i t i vet, och derefter skall jag åtminstone icke med min röst bidraga till förnyande af ett sådant förhållande, som gifvit anledn. till denna öfverläggning; ty svårligen kan någon högre än jag hysa ovilja för en inblandning af Statens och Bankens affärer.
Det är sagdt, att ändamålet kan på ett bankmessigt sätt vinnas, om man, i st. f. begagnande af dessa 6 veckors an stånd, lemnade Banken motsvarande belopp obligationer.
Det kan visserligen så synas, men mig förefaller det indifferent om man har lån i Banken mot eller utan pant, då låntagaren är säker — och obligationerno voro ju icke annat än en slags pant.
Men äfven om man anser det nyssnämnda sättet fördelaktigt, så har likväl en dylik affär den olägenhet med sig, att de HypotheksFöreningar, som fått sina obligationer upsagde, hafva af Fullmäktige erhållit tillåtelse att äfven före för fa 1 lotiden göra inlösen till större eller mindre belopp.
Om man nu lemnade en del af dessa obligationer till Banken, så visste HypotbeksFöreningarne, när de ville göra inbetalningar, icke hvart de skulle vända sig, antingen till Banken eller Riksg:sKont., så att deraf upstode ett krångel, som icke upvägs genom vinnande af något riktigare ändamål.
Då således, efter mitt begrepp, det icke är af någon vigt eller vådlig påföljd att lemna Riksg:sKont. rätt att på 6 veckor upskjuta med inbetalningen till Banken, enär ingen blifver lidande derpå, ingen fara kan upstå; men i motsatt fall den olägenheten, att draga penningarne ur den allmänna rörelsen, kan jag icke finna annat än att BankoUtsk. eller det Utsk., som kommer att behandla denna motion, skulle förfara ganska förnuftigt och i det allmännas intresse, om det skänkte sitt bifall till densamma.
Jag inskränker mig i öfrigt till att begära remiss af motionen samt att det af mig nu afgifne yttrande måtte få åtfölja detsamma.
Hvad beträffar de anmärkmr, som blifvit gjorda mot min motion, så kan jag icke tillägga något till hvad Hr Akerman anfört, enär jag ämnat åberopa samma siffror sorn han, i händelse jag förut haft ordet.
Jag vill blott säga, att den beräkning, som StatsUtsk:s upgifter stödt sig på, var upgjord i Jan. månad detta år, och att således alla de summor, som Hr Akerman upräknat, tillkommit sedermera, och att andra antin - D en 22 April, 363 gen äro redan anvisade och utbetalte, eller också komma att utbetalas innan Juli månads början.
Det finnes således ingen annan utväg att vidtaga, än att företaga uplåning, hvilken en hvar lärer medgifva ej är lätt att utföra på den korta tid, som dertill nu vore att disponera, och ej är välkommen inom landet under n. v. tryckta penningeställning, då deremot rättigheten att någon längre tid få begagna k red i ti vet, hvilket utan olägenhet för Banken kan tillåtas, ej egentligen är annat än en form-åtgärd, då densamma blott för en gång ifrågasättes, enär k red i ti vet, efter två månader, åter kan uttagas till hela beloppet.
Lagerbjelkes förslag, att betala Bankens kreditiv med Riksg:sKont:s obligationer, så kan jag visserligen icke hafva någonting deremot, ty det är oek en åtgärd att vidtaga, riktig i det hela, men vill man så strängt hålla på en form, så är detta icke eller detsamma som att inbetala kontant, utan i sin ordning en annan form för pant eller säkerhet för det begagnade 1< red i t i vet, hvars egenskap af att vara kreditiv, och ej stående lån, lika väl kan sägas vara för nära trädd genom denna åtgärd, som den i motio nen ifrågaställde.
Jag skall be att få förklara, att då jag anhållit om remiss till Stats- och BankoUtsIcn, men man gjort mig upmärksam på, att Hr Gr:n och Landtm, icke vanligen anser motioner böra remitteras till mer än ett Utsk., jag anser mig nöjd med om den ensamt kommer att gå till BankoUtsk.
Då denna motion, hvilken en af Fullmäktige i RiksgisKont. väckte samma afton, som R. o.
Ad. afgjorde frågan om beviljandet af en summa för arbetenas bedrifvande under innev:de år på vestra och södra stambanan, är föranledd af en kalkyl, hvilken utvisar att Itiksg:sKont:s ställning är sådan, att d. 1 Juni icke skulle finnas i behåll mer än 207,000 Rdr Bko, men det är bekant att, eni. den beräkning som SlatsUtsk. upgjort, detta Kont. skulle kunna göra face mot de utgifter som voro föreslagna att utgå med 900,000 Rdr
Bko, så föranledes man lätteligen att göra den slutsats, att StatsUtsk. icke upgjort sina beräkningar riktigt och således gjort sig skyldigt dertill, att hafva vilseledt R.
Att likväl så icke varit förhållandet, skall jag söka ådagalägga med de officiella handlingar, som jag här har i min hand, och hvilka äro komna från Fullmäktige i Riksg:sKont.
Uti skrifvelse till Fullmäktige af d. 8 Jan. innev:de år anhöll StatsUtsk. att Fullmäktige skulle afgifva en fullständig redogörelse, en förslagsberäkning, som utvisade icke allenast Kont:s inkomster och utgifter för hela året 1857, utan äfven för hvarje särskildt qvartal, så att StatsOtsk., på grund deraf, med lätthet skulle kunna öfverse penningeställningen för hela det nu förev:de året.
På grund af denna skrifvelse afgåfvo Fullmäktige, under d. 29 samma månad, en dylik af StatsUtsk. begärd beräkning.
Denna beräkning visar, att behållningen skulle d. 31 Mars upgå till 87,360 Rdr 45 sk. 11 rst.
Bko och d. 30
Juni till 20,612 Rdr 43 sk.
Bko, således till en summa, som skulle utgöra närmare 3G4 I) e ii 23 April. 108.000 Rilr Bko, utan att i denna kalkyl var inberäknad da summor, som skulle inflyta genom de upsagde obligationerna. [ den skrifvelse, som befedsagade denna förslagsberäkning till StatsUtsk. ., yttra Fullmäktige, att af dessa obligationer vore till betalning förfallen, efter 3 månader, en summa stor 899,140 Rdr 32 sk., hvilken summa skulle inflyta i början af Maj, och efter 6 månader 2,224,413 Rdr, hvilka skulle inflyta i början af Aug.
Om man nu till den förutnämnda af dessa lägger behållningen, 108.000
Rdr, så erhålles en summa, som något öfverstiger en millin, hvilken skulle vara öfver på det första halfåret.
Att Fullmäktige, i sina beräkningar, snarare beräknat beha 11 - ningarne för lågt än för högt synes äfven deraf, att i st. f. den upgifna behållningen i kassan den sista Mars, stor 87,360 Rdr 47 sk. 1 1 rst., befinnas enl. veckorapporten öfver RiksgisKontis utgifter från d. 24 Mars till d. 1 April, att denna behållning upgått ända till 440.000
Det är visserligen icke att lägga Fullmäktige till last att beräkningen varit sådan, att den förslagsvis beräknade behållningen betydligt understigit den effektiva, ty sådant måste lätteligen kunna inträffa, dels genom att inkomsten influtit förr än som varit påräknadt, dels derigenom att utgifterna blifvit senare, genom fördröjda reqvisitioner.
Men ifet visar emellertid att man fullt kan trygga sig till att de upgifler å behåliningarne, sorn förut varit lemnade, ej varit för högt beräknade.
Af de nu lemnade upgifterna synes att RiksgisKont., utom den kalkylerade kassabehållningen, äger att efter
Maj månads ingång disponera de ifråga vide 900.000
Rdr till Jernvägarne, och när dertill kommer att, efter hvad Utsk. inhemtat, RiksgisKunt., utan hinder för verkställigheten af de detta verk förut ålagde utgifter, d. !
April hade en opåräknad eller, rättare sagdt, kalkylen överskjutande behållning af 330.000
Rdr, så lärer det väl vara otvetydigt att StatsLRsk. haft skäl för sin framställning, hvilken ej omfattar någon längre tidsperiod än den, som slutar med d. 1 Juni, och jag vågar påstå att, om någon oförmodad förändring inom Kont. inträffat mellan d. 1 och 15 April, hade det ålegat Fullmäktige i RiksgisKont. att gifva dessa uplysningar vid frågans behandling inom detta Stånd och icke komma med dem efteråt, såsom ett slags anmärkn. mot Utsk., hvartill som skäl ytterligare kan anföras, att StatsUtskis förslag var tryckt d. 9 April, och den beräkning, som ligger till grund för Hr Geiierstams motion, är upgjord d. 15 i samma månad.
Hvad den nu föreslagna motionen i öfrigt beträffar, så anser jag den till sin syftning högst vådlig.
Vi hafva nyligen läst i de offentliga bladen, huru man framkastat möjligheten af att genom förökad papperstillverkning vid Tumba förskaffa penningar.
Ett sådant förslag skulle man icke hafva vågat att framkomma med för en 20 år tillbaka, med samma frihet af 1830 års realisation.
Men månne det nu, mer än förr, blifver lätt att sammanblanda Stats-, Banko- och Riksgälds-verken med hvarandra?
Svårt blifver alltid att hålla Banko- och Riksgälds-verken, såsom R.
Stirs egna och lydande verk, åtskiljda, och derföre bör man, just med afseende på deras nu utstakade verksamhetsgränsers orubblighet, vara särdeles nog - D e n 22 Åp r il. 365 grann.
Mig förefaller det derföre högst betänkligt att, på föreslaget sätt, taga 1 million från hanken och lemna till Riksg:sKont.
Man invänder måhända, att här endast är fråga om ett fortfarande kreditiv, och detta är sannt, men stående kreditiver brukar R.
St:r afskrifva, ty man behöfver ju ej vara skyldig sig, säga R.
St:r vid dylika tillfällen, och så blefve äfven här fallet efter någon tids förlopp.
Omflytta tiden för k red i t i v ets inbetalning, om detta är en fördel för Riksg:sKont., eller minska den, om den är öfverflödigt lång, men borttåg den ej — detta är i korthet min tanka.
Att afgöra någonting i denna fråga förr, än StatsUtsk inkommit med en förslagsberäkning öfver Riksg:sKont:s ställning, synes mig likväl, i alla afseenden, olämpligt, emedan man då först kan se om några utomordentliga åtgärder äro nödvändiga.
Frölich, har påpe kat huruledes han föreställde sig, att den af mig föreslagne åtgärd skulle derutinnan vara felaktig, att den förskaffar Banken ännu mera af en sådan valuta, som väl vore realisabel, men som ingen vill hafva.
Så är likväl icke förhållandet, ty alla de obligationer, hvilka jag föreslagit tili inlösning från Banken, äro redan upsagde och skola med Svenska bankosedlar, eller klingande mynt, inlösas d. 1 Äng. detta år.
Frölich finna, att hans farhåga är alldeles grundlös.
Tersmeden åberopade kalkyl, så är af honom ganska riktigt upgifvet, att i denna kalkyl icke ingick de obligationer, som Riksg:sKont. äger och hvilka nu äro upsagde, så att den summa, som genom dem kommer att till Kont. inflyta, öfverskjuter denna kalkyl.
Men då å ena sidan Frilen omtalat att icke i denna kalkyl influtit den inkomst, som RiksgisKont. får genom upsagde obligationer, har en annan talare å andra sidan uplyst, att i kalkylen icke ingått andra utgifter än de som redan, enl. reghtet, vore beslutade, således icke de, hvilka denna Riksdag framkallat, bland hvilka utgifter förefinnas poster så betydliga, som ^ millin Rdr Rmt redan utbetalte i och för Jernvägsarbeten, men deremot har samme talare misstagit sig i afseende på att de 135,000 lldr upsagde obligationer, på hvilka Riksg:sKont. lernnat anstånd, skulle i någon mån förändra kalkylen.
Förhållandet var nemi. att dessa obligationer voro förfallne omkring d. 1 Maj; men den, sorn skulle betala dem, anhöll om anstånd till Juni månads slut, och som Fullmäktige på förhand visste, att dessa penningar skulle komma att behöfvas för att betala k red i t i vet till Banken, hvilket är förfallet till betalning d. 30 Juni, så kunde
Fullmäktige ganska väl medgifva upskof med dessa obligationers inlösen till d. 29 Juni, utan att summan af Riksg:sKont:s kontanta inkomst under första hälften af detta år, genom samma upskof, undergått någon förändring, med undantag att Kont , genom det beviljade upskofvet, gjort någon, ehuru obetydlig, räntevinst.
Hvad åter beträffar den af den siste talaren omförmälta större behållning, som förefanns i Riksg:sKont. d.
1 April, så är det naturligtvis för mig, mera än för honom, omöjligt att lemna några bestämda uplysningar i det hänseendet, men hvad I) ö ii 22 A piil. jag af gammalt vet är, att denna större behållning visserligen kan betyda alt större tillgångar än man påräknat (örefinnas, men den kan också betyda att vissa utgifter, som man trodde skulle komma något tidigare, kommit något sednare, eller några inkomster, hvilka man icke kunnat påräkna förr än en eller annan dag sednare, kommit något tidigare, och det är derföre icke sagdt att Kont:s ställning är bättre än Fullmäktige vid årets början föreställt sig.
Men, som nämndt är, då jag numera icke så noga kan känna förhållandet, har jag endast velat påpeka att så kan vara fallet.
Hvad nu särskildt motionen beträffar, och det försvar Hr Akerman för densamma framställt, så har han sagt, att man egentligen icke begärde någon inblandning mellan Stat och Bank, man åstundade blott ett litet upskof i återgäldandet af Statens skuld till Banken.
Börja icke alla bankrutter med att begära upskof med betalandet af sina skulder?
Månne icke vid alla tillfällen, då Staten inblandat sina affärer med Banken, man begärt upskof med återbetalningar.
Jag har redan i mitt fcregide yttrande erkänt, att vid detta tillfälle skulle icke Banken förlora på åtgärden, men jag har tillika sagt att denna åtgärd, för principens skull, vore vådlig att vidtaga.
Hr Akerman har ytterligare sagt, att äfven om EiksgisKont. försäljer till Banken sina obligationer, så blifver det samma sak, eller ett upskof med återbetalning, ehuru på annat sätt.
Om det förslag jag framställt ginge igenom, så är det klart att t. ex. d. 29 Juni försålde Riksg:sKont. till Banken för en större summa obligationer, och denna transaktion måste alla erkänna vara riktig.
Att dessa penningar sedermera af Riksg:sKont. användas till betalning af skulder, deremot kan väl icke eller något sägas.
Detta vore en fullt affärsmessig åtgärd, och jag kan icke finna den minsta svårighet för Banken eller Hvpotheks-föreningarne deri, att
Banken öfvertager obligationerna, ehuru man förklarat ett stort men ligga deri, att Kont:s Fullmäktige medgifvit
Hypolheks-föreningarne att när som helst infria sina obligationer.
Detta medgifvande skedde derföre, att då man upsagt 2 mi11:r att betalas d. 1 Aug., var det klart att
Hvpotheks-föreningarne icke utan svårighet skulle kunna förskaffa sig denna stora summa just på denna dag.
Det var möjligt att en eller annan Hypotheks-förening skulle kunna anskaffa penningar tidigare, och man tillät derföre att de, efter som de beqvämligen kunde få in pengar, skulle lå betala af dem, hvilket icke heller medförde någon olägenhet för Kont., efter det genast kunde använda dem.
Någon svårighet kan icke af denna Hypotheks-föreningarnes rätt upstå, ty det är gifvet, att om
Hynotheksföreningarne infria obligationer innan de af Banken öfvertagas, så behöfva do icke af Banken öfvertagas, i motsatt fall åter, och sedan Banken öfver tagit obligationerna, kunna Hypotheks-föreningarne, genom sina Direktioner, få underrättelse om att då de vilja inlösa sina obligationer, så må de vända sig till R.
St:rs Bank, och Banken har naturligtvis ingen svårighet vid att taga sina pengar d. t. ex. 15 Juli i st. f. d. 1 Aug.
Ur Cederschiöld, Rob. Theopron: