Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då skörden hvart 5:te eller 6:te år, med den kännedom förflutna tider lemnat, vanligtvis utfaller mindre gifvande, följer ock deraf, alt andra mesurer 336 Den [5 December e. in. måste vidtagas, om ej Riket, i afseende på det nödvändigaste behofvet, till och med skall bli beroende af Utlänningen.
Jag föreslår derföre vördsamt uppbyggande af Torkhus och SockenMagaziner öfver hela Riket, i hvilket sednare hvart hemman årligen, då ej missväxt inträffat, är skyldigt inlemna 2 tunnor säd af olika slag, allt efter ortens afkastning, hvarmed i Tio goda år fortfares, till dess hvart hemman upplagt 20 tunnor.
Detta utgör efter Tio år, för Rikets circa 66,000 hemman, 1,320,000 tunnor säd.
Förvaltningen hör åligga en Comité, sorn väljes af Socknens vederhäftige personer, med en Ståndsperson eller Pastor till Ordförande.
Hvarje Socken bör, till bibehållande af enkelheten i förvaltningen, hafva sitt särskilta Magazin (i Tyskland brukas på flere slällen dertill vinden öfver Kyrkan).
Om, efter ett partielt eller totalt missväxtår, behof inträffar, uttages det nödiga, sedan Comitens yttrande af Landshöfdingen blifvit pröfvadt, efter dess anordning ur magazinet, medskyldighet för hvarje hemmansägare att vid första goda årsväxt ersätta det.
Huru torkhusen skola byggas, har ”en ätlig Svensk” uppgifvit i Journalen N:o 220 den 20 September förlidet år.
Ett sådant tork
- Den i5 December e. m. 337 torkhus med magazin skulle, utom Sockeiiboernes egna dagsverken, knappt kosta 1000 R:dr, och i skogstrakter vida mindre.
Efter vissa år kunde en del af den magazinerade säden bytas om med annan; men som god, torkad och renharpad spannmål håller sig ganska länge, skulle sådant sällan behöfvas.
Vöre spanmål, efter inträffad missväxt, derjemte tillåten till införsel emot en lämplig tull, skulle priset, äfven efter den svåraste missväxt, knappt kunna stiga a5 procent; det skulle alltid hålla sig någorlunda jemnt, och icke, som nu, af brist på penningar och speculanter, falla om hösten till vanpris och mot midsommarn, när en del Allmoge åter beliöfver köpa, stiga öfver böfvan, ett förhållande, som i vida större mån verkar lill Jordbrukarens obestånd, än de öfverklagade dryga skatterne och det af mig föreslagne bidraget, hvilket sednare dessutom snart upphör.
Genom utförande af delta förslag, hvilket blott till sina hufvudgrunder här anföres, skulle Financerne vinna styrka, och nationalrikedomen icke vara underkastad en fluctuation, som liknar rikedomen hos en slösare, hvilken vunnit högsta vinsten på Lotteriet.
Bonden på ett fjerdedels hemman skulle årligen afsätta något helt obe5 H. 22 338 Den i5 December e. m. tydligt, hvarföre han nu får en ringa penning, nemligen \ tunna säd; den är ej förlorad för honom, den är hans egendom, och blir för honom i nödens stund af högt värde.
En Nation, med den mindre personal Sverige beräknar, som hade ett förråd af En och en half million tunnor säd (ty äfven Städerne skulle hålla ett visst förråd), behöfde, efter ett inträffadt missväxtår, ej befara, att genom politiska förändringar antingen föras i hungersnöd, eller till förlust af det dyrbaraste ett folk äger.
Man har i Städerne inrättat Sparbanker, och ansett dem som ett förträffligt medel, att vänja den arbetande Classen till sparsamhet.
Det återstår Sparbanker af ojemförligt större nytta, jag menar sådane på landet, i hvilka väl icke samlas penningar, men det, som friar den hungrige från brott och förtviflan.
Måtte Rikets Högloft.
Ständer, med liflig erinran af de skadliga verkningar, som de sista årens märkvärdiga förhållanden med spannmålsprisen åstadkommit vid denna Riksdag, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom dessa våldsamma brytningar för framtiden förekommas!
Om Remiss häraf till behörigt Utskott anhåller jag vördsamt, med bifogande af den åberopade TidningsArtikeln.
Den i5 December e. m. 33g Vid hvilket Memorial var bilagd en så lydande handling:
Om Spannmålens torkning i Torkhus Förlidna årets grufliga och allmänna missväxt på all slags säd, och deraf följande brist och dyrhet samt hungersnöd på ganska många ställen i Riket, tyckes bevisa nödvändigheten för Sverige, att i tid vara omtänkt på att i de år, då Gud -välsignar Landet med ymnig sädesgröda, hvartill den herrligaste förhoppning nu visar sig i de flesta Landskaper, kunna en längre tid säkert förvara säden i allmänna och enskilta magaziner.
För få år sedan hade Riket så stort öfverflöd af säd, att vi nödgades pluttra bort den nästan för intet, åtminstone till ett orimligt vanpris, hvilket försatte landtbrukaren uti en så svår belägenhet, att de flesta icke sedan kunnat repa sig, eller behålla sina egendomar Hade Riket nu haft i behåll denna ofantliga mängd , på mångfaldiga sätt bortslösade rika välsignelsen, så skulle icke Riket nu behöft ifrån Utländningen införskrifva en så stor mängd utländsk säd, som kostat millioner, eller Regeringen behöft göra så stora uppoffringar, för att rädda så många hundratusende innevånare ifrån en eljest oundviklig hungersnöd och undsätta de utarmade landtbrukare med utsäde, som kanske ändå icke allestädes förslagit, och att fylla det tryckande behofvet och att afböja nöden. *) Se Journalen N:o 110, för d. 20 Sept. 1827. 34o Den r5 December e. m.
Hvad kail vara orsaken, att åkerbrukaren i ymniga år nödgas bortslösa sin dyrbara säd till brännvin, eller bortpluttra den till vanpris och utsätta sig för den olyckan att, vid inträffande af svår missväxt såsom i för lidet år, antingen borga den emot de hårdaste vilkor, eller, i brist af antaglig borgen, svälta?
En nästan allmän fattigdom ibland åkerbrukarne kan visserligen tvinga de flesta att hushålla på ett så bakvändt sätt, men hvarföre förvaras icke den i goda år öfverflödiga säden i allmänna och enskilta magasiner, för att hållas i beredskap till hårda missväxtår, som hos oss ofta inträffa?
Visserligen svårigheten att i våra magaziner förvara den råa och otorkade säden för mask, unkning, bunkbränning och förstörelse, så att den icke blir oduglig både till bröd, gryn, malt och utsäde, d. v. s. att torka säden.
I större delen af Ryssland, Pohlen, Preussen, äfvensom i vårt fordna Finland och en del af Norrbottens Län, uttröskas säden uti kar, hvaraf säden blir så torr, att den, utan minsta fara för förskämning, kan förvaras i mångå år, till 2 å 3 alnars tjocklek, äfvensom uttröskningen af riad säd går otroligt fort, hvarvid halmen blir mycket begärlig och kanske sundare för kreaturen.
Brist och dyrhet på ved, och förmodligen fördom och okunnighet att inrätta Den i5 December e. m. oell sköta eldrör, måste vara orsaken, att de icke hos oss blifvit inrättade och brukade.
Man har skrifvit om väderrör till sädestorkning; men då de icke hos många blifvit inrättade och brukade, så måste de antingen icke uppfylla ändamålet, eller stora svårigheter och kostnader vid dem inträlfa.
Att torka säden i vanliga bakugnar, lärer icke löna sig i stort, eller bli möjligt att i dem så moderera hettan, att icke säden i dea förlorar sin förmåga att gro; utan att nämna den stora svårigheten att inlägga, omröra och uttaga säden ur dem.
Det enklaste, säkraste och minst kostsamma sättet att torka all slags säd är utan tvifvel de både i Ryssland, Finland och Norrbottens
Län allmänt brukliga badstugor.
De uppföras der vanligen af träd till den längd och bredd, som hvar och en behagar och behofvet förehar, samt vanligen till 5 alnars höga väggar, utan loft eller mellantak.
I den muras en ugn af gråsten utan murbruk, såsom en vanlig väl lagd stengärdesgård, till 6å8 qvarters tjocklek, och hvälfves till eldning längs efter ugnen, till 3 alnars längd invändigt samt 5 å 6 qvarters höjd.
Muren på alla sidor, äfven i gafveln, som bör stå 5 qvarter ifrån väggen, bör vara 6 a y qvarter tjock, äfven ofvanpå hvalfvet eller ugnen.
Ingen skorsten behöfves till denna ugn, utan ail röken, uuder eldningen, ingår i 342 Den 15 D e c e m b e i' e. m. sjelfva badstugan eller torkhuset, och utsläppes genom 2 å 3 öppningar eller gluggar, den ena på gafveln midt emot ugnen, och en å två på långsidan af torkhuset, antingen öfver den öfra lafven eller på den undra motsvarande långväggen.
Om torkhuset hygges lill 20 alnars längd och 12 å i3 alnars hredd, och 2:ne ugnar deri finnas behöflige, för att gifva tillräcklig hetta, så torde flera gluggar behöfvas, hvilka alla väl tilltäppas eller tillslutas genom vidfogade dörrar eller luckor.
Så snart all röken genom dem utgått och eldningen är skedd och väl utbrunnen, hvarefter värmen eller hettan får sprida sig i hela torkhuset från den nu upphettade gråstensmassan i ugnen, hvarunder den till torkning på öfra lafvarne inlagda och till ett qvarters tjocklek utbredda säden som oftast, t. ex. hvarannan timma, omröres och vändes, tillslutas dessa luckor.
Dessa lafvar, till sädens torkning i badstugor, inrättas på tvänne sidor af huset, nemligen vid hela långväggen midt emot dörren, och den andra vid hela gafveln, midt emot ugnen, till 4 alnars bredd, som med golf af 3 tums tjocka plankor uppbäras af en erforderlig mängd säkra stolpar och bjelkar.
Dessa öfra lafvar kunna och pläga göras till 3 å 3§ alns höjd ifrån jordgolfvet, med en lucka eller öppning af 3 qvarter i fyrkant, som väl tillslutes under sädens torkning, för att derigenom ned - Den i5 December c. m.
343 släppa den torkade säden på den under den öfra lafven inrättade underlafven, af lika längd och bredd med den öfra till en alns höjd öfver jordgolfvet, hvarpå den torkade säden kan ligga att svalna och omröras, tills den, efter en dag, kan inläggas i magazinet, der den, utan minsta fara för förskämning, kan förvaras i manga år, lill hvad behof som helst.
Örn elt sådant torkhus bygges till 20 alnars längd och 12 alnars bredd invändigt, och de öfra lafvarna vid hela den ena långsidan och hela den ena gafveln göras 4 alnar breda, så utgöra de 2,648 qvadrat qvarter; och då säden på dem utbredes jemt till ett qvarters tjocklek, så rymma de lika många, eller 2,648 kubiska qvarter säd.
På en Svensk tunna gå 64 kubiska qvarter säd; således kunna på dessa lafvar dagligen torkas något öfver /\o tunnor säd, och på en vecka 240 tunnor.
Skulle man finna, hvilket likväl icke är troligt, att säden icke genom en enda gångs eldning i ugnen eller ugnarna blir tillräckligen torr på ett dygn, så låter man den ligga på öfra lafven ännu ett dygn, och ny eldning i ugnen eller ugnarne ske nästa eller andra morgonen på lika sätt som förra dagen, då säden ofelbart blir ganska torr, för alt nedsläppas pä nedra lafvarne att svalas elt dygn
I denna oförmodade händelse kan väl icke mera än hälften, eller 120 tunnor säd, 344 Deri 15 December e. m. lörkas i veckan i ett sådant torkhus; men få torde behöfva torka mera på en vecka, eller hinna uttröska mera på den liden.
Vill man hvarje timme, sedan ugnen blifvit tillräckligen uppvärmd, låta vända eller väl röra i den utbredda säden, så tror jag alt den till g tums tjocklek skall, med all säkerhet, bli tillräckligen torr att förvaras i många år till 2 alnars tjocklek i magaziner, i hvilken händelse 160 tunnor säd kunna torkas i veckan.
Att ett sådant torkhus icke behöfver något mellantak, eller loft, förstås af sig sjelf, äfvensom att yttre taket helst bör vara af tegel; ehuru de i de orter, der de allmänt brukas, endast bestå af näfver, utan att någon fara befunnits för elden, om ugnen försvarligen och tätt muras och göres 6 qvarter tjock vid sidorna och ofvanpå hvalfvet, samt 6 qvarter ifrån väggen, om huset uppföres af trä.
Sker det af sten, som är bäst, eller af ler, så behöfver icke ugnen stå så långt ifrån väggen.
Huruvida annat bränsle än ved, t. ex. bränntorf, stenkol, eller dylikt, kan, utan att ge säden någon osmak, användas till torkugnens uppvärmning, det vet jag ej, men tror alt bränntorf, som på många ställen brukas till bakugnars uppvärmning, skulle likaväl kunna användas till torkhus, åtminstone till utsädets förvarande.
Den 15 December e. m. 345
På större landlcgendomar, der mera än 100 tunnor säd uttröskas i veckan med tröskmascliiner, och t. ex. i de Skånska Städerna, der en större mängd af säd uppköpes, torde torkhuset böra uppbyggas till 3o alnars längd och i5 alnars bredd; men om torkhuset blir af denna storlek, torde vara bäst att 2:ne torkugnar deri inrättas, nemligen den ena vid gafveln till höger om dörren, och den andra vid långsidan till venster, midt emot lafvarne vid den andra långsidan.
I ett sådant torkhus måste flera tusende tunnor säd kunna torkas under vintern, då den nu, i brist af utväg att torka den, oftast förstöres, eller måste i otid bortpluttras för vanpris, eller förbrännas till det landsförderfliga bränvinet och den, utan skäl, så högt och fåkunnigt beprisade dranken.
Ärlig Svensk.
Herr RosenbladBernhard:
Jag får vördsamt anhålla, att vederbörande Utskott måtte till Rikets Ständer inlemna förslag till en Lag för Rikets Myntväsendebestämmande 1:0
Rikets lagliga mynt,- dess betydelse och omlopp såsom sådant; 2:0 föreskrifter för liqviden af alla förut ingångna och ännu gällande eller framdeles ingående penningeförbindelser, derunder inbegripna Bankens och RiksgäldsContorets 346
Den i5 December c, m. utelöpande sedlar; äfvensom för i penningar eljest bestämda förhållanden.
Herr Rosenblad_, Bernhard:
Jag får vördsamt föreslå, att vederbörande Utskott måtte till Rikets Ständer aflemna förslag till en Lag för Rikets Ständers Bankj bestämmande hufvudgrunderne för dess framtida rörelse och förvaltning.
Jag får vördsamt föreslå, att vederbörande Utskott malte till Rikets Ständer inkomma med förslag till en Lag för Rikets skuldväsende, bestämmande 1:0 hvad sorn nu utgör Rikets skuld; 2:0 huru framdeles Riket förbindande skuld må ingås; 3:o huru med dess liqvid ovilkorligen förhållas skall.
4 Lades på bordet.
Herr Ribbing > Arvid:
Ehuru aflägsen all våda kan vara för den metalliska fond, som finnes i Rikets Ständers Bank, yrkar jag likväl, för den händelse, att någon sådan realisation vid denna Riksdag icke skulle komma alt ske, hvarigenom guldet och sillre t i landet utsprides, att BancoUtskottet måtte inkomma med förslag till lamp»
Den i5 December e. ni. 347 ligaste sältet och medlen, att för alla möjliga händelser ställa Bankens fond i största säkerhet, Lades på hordet.
Herr af Stenhoff Christian _, hade inlemnat följande, som upplästes: Förvånande är Rikets penningeställning och än mer Rikets Ständers år 1823 i detta afseende vidtagne åtgärder, i jemförelse med hvad allt sedan medlet af adertonde seklet af Svenska Regeringen, gemensamt med Rikets Representanter, härom är handladt.
I förbigående vill jag blott nämna, att vid 1766 års Riksdag genom Kongl, förordningen stadgades, att coursen, som då var omkring 70 M;k Hamburger Banco, borde fällas till 42 M:k samma myntsort och dervid förblifva, hvilket jemväl gick i verkställighet, så att 1768 den utgjorde sistnämndebelopp, hvarvid den orubbad bibehölls till 1769 i December, då Kongl. Maj:t, genom Kungörelse af den 9 i nämnde månad, Nådigst behagade stadga, att coursen borde beräknas till 48 M:k, endast i afseende på den del af contributionen, som utgick till GarnizonsRegementernes aflöning, hvilken efter cours beräknades.
Alltifrån 174° har coursens stegring ådragit sig Statsmannens synnerliga uppmärksamhet, såsom vådlig för Rikets han - 348 Den i5 December e. m. del och dess balance, hvilken sednare äler nutidens Statsmän anse för ett nonsens.
Vid 1746 års Riksdag ansåg Rikets Råd, under öfverläggning med Rikets Ständer, alt coursens fall vore det enda medel, som beredde myntets ståndpunkt och säkerhet, hvarvid, till Jurendrägeriers hämmande, BancoDepulationen uti Betänkande af den 6 November 1746 föreslog, bland annat, de confiscerade varornes uppbränning eller utskeppning af Kronan.
Under nämnde Riksdag voro flere ganska vigtiga öfverläggningar uti BancoDeputationen, angående Coursens bibehållande under 4° M:k Holländsk Courant, dervid flere af Rikets Råd, Herr LandtMarskalken samt Preste- och BorgareStåndens Talemän voro närvarande.
Vid 1756 års
Riksdag höllos i samma ämne arne hemliga RådsConseiler, deruti Hans Excellence Gyllenborg förde Protocollet och då varande CancelliPresidenten, RiksRådet Höpken, lika stor Statsman i iBrde, som Axel Oxenstjerna i det i7:de seklet, ansåg ovilkorligen nödvändigt, att motverka Coursens stegring, om Rikets lina ncer ej skid le anses banqueroutte.
Då var mycken tvistighet underkastadt, om och mot hvad säkerhet Banken finge utlemna 3oo,ooo Daler Silfvermynt en enda gång; nu åter har Banken kunnat i flere år utlemna lika många 100,000 Riksdaler utan all säkerhet lili Götha Canals obegränsade Den i5 December e. m. 349 utgifter, oberäknadt alla andra gifne förskolter till verkligen nyttiga inrättningar.
Det tillhör Ekonomen och Militairen, att bedömma nyttan af Götha Canal; men om lönmord på Konungarne Gustaf II Adolph och Carl XII kunde försätta Sverige i de mest brydsamma omständigheter, skulle, i händelse af ett olyckligt krig, en förrädisk vinningslystnad, genom förstöring af en eller annan sluss i Götha Canal, kunna tillintetgöra hela dess påräknade fördelar och alla de 7 millioner Riksdaler Banco, sorn der blifvit hegrafne.
Hvad jag tagit mig friheten framställa, angående de åtgärder, som vid 1746, 1756 och 1766 årens Riksdagar blifvit tagne för att fälla coursen, finnes fullständigt utfördt i 8:de Tomen af Modees Verk, pag. 5p66 och följande.
Rikets penningeställning är obestridligt vida sämre, än på 1790-talet, då fem myntsorter voro i gång, nemligen Riksdaler Specie, Bancosedlar, Riksgäldssedlar, Fanhjelmare och så kallade Långrockar eller UtredningsCommissionens Obligationer.
Då var tillgång på Speciemynt, och agio emellan Banco- och Riksgäldssedeln blott omkring 10 procent; nu åter emellan hegge dessa myntvaluter, eller Banco- och Riksgäldssedeln, 33 procent, som tillkommit genom den af hegge Statsmakterne år 1800 stadgade och i8o3 verkställde realisation. 35o Den i5 December e. m.
Att Ater Banken nu är verkligen bankrutt och i concurstillstånd, är dess mer oemotsägligt, som Banken erbjuder sine Creditorer att icke ens med halfva värdet inlösa sine utelöpande Reverser eller Bancosedlar.
Manne sädan orättvisa kunnat inträffa, om Banken varit enskille tillhörig, hvilka med sin egendom varit allmänheten ansvarige för uppfyllandet af åtagne förbindelser?
Härpå kan ej väntas annat än negativt svar; ty utan anvisad säkerhet uti Rikets intrader hade ej millioner penningar af Regeringen kunnat erhållas, hvilka nu likväl, med tillhjelp af Tumba Pappersbruk äro att tillgå, så länge Sveriges Rikes Ständers Bank existerar.
Det torde således blifva maktpåliggande att, jemlikt det af Herr Hjerta framställde grundliga förslag, söka befrämja den p 'rata Bankinrättningen, och under tiden småningom befordra upplösningen af Rikets Ständers Bank jemte dess skadliga inflytelse på de förändringar i myntets valeur, hvilken med bägge Statsmakternes maktspråk förändras, alltid med förlust för Bankens Creditorer.
Denna åtgärd skall onekligen bidraga till coursens fall, då Riket hvarken är utrikes skuldsatt, eller har af nöden vexlar till annat än Minister-afloningen utomlands.
Efter allt utseende är endast HandelsCorpsen i behof af vexlar till den handelsrörelse, som öfverstiger landets exportartiklar; hvadan ock Vällofl.
BorgareStåndet lättast tor - Den i5 December e. m. 351 (le kunna uppgifva rälta medlet lill coursens fall.
Herr af Stenhofj Christian} hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Alltifrån år i -y31 till och med 1794 har Svenska Regeringen, genom tid'efter annan utfärdade förordningar, ifrat mot yppighet och öfverflöd, såsom skadligt för samhällets välstånd; 1766 års Kongl.
Förordning deremot beredde hushållning i både klädsel och lefnadssätt, äfvensom den sedermera antagne Nationaldrägten bidrog till mera tarflighet i könets klädedrägt.
Nyttan och frugten af alla fordna åtgärder är för alltid försvunnen.
Genom tullintraderna för allt utländskt kram synes väl Staten vara i vinning, men genom bruket medborgaren fattig, sedan nu mera alla folkklasser af könet sällan äro klädde i annat än af utländsk tillverkning: både af siden och ylle.
Det är ej tänkbart, att genom någon förordning hämma det skadliga häruti, sedan äfven bruket tillvunnit sig den tjenande klassens välbehag, både i Städerne och på Landet.
Bankens anmaningar att inlösa betydliga poster pantsatt silfver, äfvensom de på AssistanceContorcts Auctioner ständigt för - 35a Den i5 December e. m. yttrade dyrbara brillanter, guld- oell silfverpieser, samt andra dyrbara nipper, bevisa ingenting mindre än välmåga hos medborgare, utan fastmer nödens tillstånd i penningebehof och en illa beräknad säker tillgång vid inköpet.
Fattigdomen yttrar sig i ännu större scala genom de otaliga banqueroutter bland alla folkklasser, hvilket i forntiden, snart sagdt, ansågs för phenomener.
Yppigheten visar sig äfven genom de stadgade guldbroderade uniformerne, som af Civilstaten begagnas, men ingalunda kunna anses motsvara deras löningsvilkor, hvilket likväl vid den allmänt skeende löneregleringen, äfven i detta afseende, torde förtjena uppmärksamhet, om annars guldbroderierna anses nödvändige att fortfara.
En falsk beräkning af vinst vid spel å Lotteri utgör för de spelande ej liten penningeförlust, som rätteligen går i bredd med annat slöseri.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vågar jag derföre vördsammast påkalla för afskalfandet af både NummerLotteriets och Assistance-Contorets penningeförstörande anstalter.
Grunden till all misshushållning med penningar är synbart bevisad vara tillkommen genom de mångfaldiga låneanstalter, som efter år 1709 tid efter annan blifvit tillvägabragte, och hvarvid mindre redligt förhållande hos flere Ben i5 December e. m. 353 flere låntagare visat sina skadliga följder; sannfärdiga bevis härpå äro förvarade i FilialDisconternes Protocoller och handlingar.
Herr af Stenhofj Christian , hade inlemnat följande, som upplästes: Uti Hedervärda BondeStåndet har Motion blifvit väckt om LagmansRätternes indragning; men utaf flere af Kongl. Maj:t i Nåder vidtagne åtgärder, såsom t. ex. Lagsagornes till en del verkställde fördelning och sammanslående, för att bereda förminskning af antalet och såsom följd deraf indragning af flere löner, vill synas att samma
Em betes bestånd är säkert, äfvensom alt, enär bättre aflöning för alla Statens Embetsman är i fråga, LagmansEmbetet ej dervid blir vanloltadt.
Vid 84 års ålder bör jag ej misstänkas för egennyttig afsigt med min framställning, emedan tankan då snarare rigtas på förvandlingens stund, än på en längre njutning af lifvet.
Befordran af rättegångsmålens skyndsammare gång för rättsökande vid LagmansRätten påkallar uppmärksamheten.
Efter 47 års erfarenhet har jag funnit, att tidsutdrägt i skuldfordringsmål egent5 H. 23 354 Don i5 December e. m. ligen föranledt de deri tagne vad, hvilka mera sällan blifvit fullföljde, om de ej varit af betydligare beskaffenhet.
Uti så väl desse sednare som de tvister, hvilka angå arf, börd, förmyndare-redogörelse med flere, åstadkommer ett eller |:deis års uppskof, innan de kunna fullföljas vid ordinarie Lagmans Ting, ganska många svårigheter i hevisningsvägen, synnerligen med vittnen, som under tiden genom döden afgå, hvilken olägenhet ej annorledes kan förebyggas, än genom urtima Ting, hvaraf den mindre förmögne ej kan sig begagna.
Att afhjelpa denna svårighet, och till befordran af rättegångsmålens skyndsammare gång vid LagmansRätten, vågar jag vördsammast föreslå, alt LagmansTingen må hållas 2:ne gånger hvarje år, det ena vårtiden innan jordbruket begynner, och det andra i September eller October månad.
Färre mål för hvarje Ting minskade Domstolens åtgärd, äfvensom både Nämndens och Parternas tidspillan.
Herr von Qvanten, Carl, anförde skriftligen:
I en tid då Rikets Ständer gjort så stora uppoffringar på CanalanJäggningar, Strömrensningar &c., månne det ej vore lämpligt, för att visa consequens i åsigter, att tillse, huruvida de Canaler och vatten - Den i5 December e. m. 355 drag, som vi äga af naturen, få begagnas eller ej.
Ehuru allmänna Lagen ej förbjuder att flotta och färdas i hvad flod som hälst, stor eller liten, likasom att lancfa och i sådant fall begagna hvad strand som hälst, hafva likväl, genom så kallade förbudsdomar, dessa rättigheter alldeles försvunnit.
Än hafva Vattenverksägare erhållit rättighet att taga afgift för hvarje stock, för hvarje famn ved, som går förbi eller genom deras flodluckor; än hafva jordägare genom förbudsdomar fått rättighet alt hvad årstid som hälst, utan afseende på om skada sker eller ej, neka allt gående på deras ägor.