Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— 100 rdrs-sedlarne tryckes på gult papper, 50 rdrs sedlarne likaså, men tryckes på tväru; 25 rdrs-sedlarne på rödt papper; 10 rdrs-sedlarne på grönt papper; 5 rdrs-sedlarne på blått papper, men af större dimensioner än de nuv:de 3 rdrs-sedlarne, och 1 rdrs-sedlarne för blifva sådane de nu äro.
Hvad utmyntadt silfver beträffar, tror jag bäst vore, att
Banken icke myntade mindre valör än 25 öre.
Jag vill äfven anmärka den förbistring, som eger rum, när man jemför den mångfärgade massan af all slag privatbank-sedlar; och ansåge såsom en stor förbättring, om desse sednare bankers sedlar trycktes vid Tumba, och höllos de samme tillhanda, emot den lindrigaste ersättning för trycket.
— Man kan då gifva åt PrivatBanksedlarne enahanda kulörer, som blifva antagne för RiksBankens egna sedlar, så att endast ProvinsialBankens vapen och inskrift skiljer dem ifrån hvarandra.
På detta sätt kan aldrig allmänheten taga miste om sedlarnes valörer, eller om den sedelbank, som är utgifvaren deraf.
Anliålles vördsamt om remiss till vederbörligt Utsk.
Remitterades till BankoUtsk:t. 4:o.
Eder bekant huruledes Statsverket årligen uphemtar ett stort biträde af den s. k. bankovinsten.
— Denna bankovinst kan med lätthet ökas derigenom, att RiksBanken autoriseras att åt hvarje PrivatsedelBank, såsom delegare i densamme, utlåna ifrån Vj ända till 1 mill. rdr rmt, hvaraf följden blir, att då desse PrivatBanker skörda årligen ifrån 15 % ända till öfver 20 % af deras insatte kapitaler, så blifver RiksBanken deraf i lika mått delaktig.
RiksBanken borde endast uti mindre sedlar, såsom 1 rdr och 3 rdrs-sedlar, förse PrivatBankerne med det nödiga skiljemyntet.
Denna sedelemission komprometterar på intet vis RiksBankens soliditet, då sådane småsedlar aldrig presenteras till inlösen.
Jag anhåller vördsamt om remiss till vederbörligt Utsk.
Remitterades till BankoUtsk:t.
Hr Stjernspets, Per Arvid, upläste följande motion:
Till stort mehn för landet och enskilde personer hafva, särdeles under loppet af de sednare åren, ett icke ringa antal skogs - 442 O e n 26 November e. in. eldar upkommit.
Utaf de derom haline undersökningar har blifvit ådagalagdt, att flertalet af desamma åstadkommits genom vårdslöshet vid antända svedjor, särdeles vid moss-odlingar.
Sverige har visserligen ännu vidsträckta skogar, men genom desammas minskning allt mer och mer hotas landet att i en, kanske icke aflägsen framtid blifva skoglöst.
Erfarenheten har visat, att de nuvarande lagstadganden, angide straffbestämmelser för underlätet iakttagande af föreskrifne försigtighetsmått mot skogseldar, icke upfyllt sitt ändamål.
Den enskilde är derföre ständigt underkastad faran, att få se sin skog, genom en annans vårdslöshet vid svedjande, blifva ett rof för lågorna och afhålles mången gång deraf att å sin egendom införa ett bättre skogs-hushållningssätt.
Med ett ord, oräkneliga följder upkomma häraf; och jag vågar derföre föreslå: dels att samtlige ansvarsbestämmelserna i kap. 15 Byggninga-Balken måtte höjas så, att desamma kunde mera motsvara sitt ändamål och bringas till öfverensstämmande med det högre värde, skogarne nu ega, än år 1734, då ifrågavarande stadganden tillkommo, och dels att i samma kap. infördes stadganden derom, att jord-egare, som å sin egendom ville svedja, skulle sjelf vara ansvarig för de föreskrifna försigtighetsmåttens iakttagande, samt, om skada följde, pligtig att densamma gälda och icke, såsom nu är vanligaste fallet, vara derifrån befriad, genom att mot lega låta verkställa arbetet af annan person, vanligen torpare eller backstugusittare, som sålunda i egarens ställe iklädes hela ansvaret.
Hjerta, Fredrik Philip, afgaf en så lydande motion :
Under det att förbättrade methoder vid landtbrukets bedrifvande i våra dagar mer och mer börja göra sig gällande,' och de i sednare tider upfunna nya gödselarter efter hand äfven funnit väg till vårt land, torde det vara synnerligen af behofvet påkalladt, att se till, det den myckenhet jord, som till boställen såväl för civile- som för militäre och ecklesiastike embetsman är indelad, äfven må få nytta, och ej skada, af de nya upfinningarne.
Det sednare kan nemi. ganska lätt vara händelsen, der man begagnar de nya methoderna och uptäckterna till utsugning af jorden, för att, efter bästa förmåga, utan afs:de på framtiden, deraf för egen del taga så mycken inkomst som möjligt.
Det djupare brukande af jorden, som med sednare tiders fullkomligare redskaper låter sig göra, i sammanhang med begagnandet af de irriterande gödningsämnen, som numera stå landtbrukaren till buds, gör sådant i dessa tider ganska lätt, till obotlig skada, ej allenast för efterträdande boställsinnehafvare, utan äfven för hela samhället, som naturligtvis måste ordentligt aflöna sina embetsmän, och som, om den dertill anslagna jorden blifver utmagrad och förderfvad, ovilkorligen Den 26 November e. m. 443 vore förpligtadt härtill anskaffa andra medel, kosta hvad det ville.
Föreskrifter finnas visserligen, ang:de boställens och kronohemmans vård, såsom ang:de deras byggnader, dikning, stenmurars årliga läggande, träds planterande, humlegårdars anläggande, skogshushållning m. m.; men det vigtigaste af allt, skötseln af den jord, deraf den egentliga inkomsten för boställsinnehafvare)) är att hemta, affärdas helt kort med att »jorden skall försvarligt brukas efter ortens sed.»
Der nu »ortens sed» just är det förderflig» utmagrings system, som ty värr! på mångå ställen i vårt land utgör det allmänt gängse sättet att handtera jorden, så kan man ju nästan säga, att gällande författningar t. o. m. ålägga boställsinnehafvare att förderfva jorden, istället för att härför lägga hinder.
Det är af sådan ani., som jag till E.
St:rs öfvervägande får framställa ett förslag, som, om så kan finnas nödigt, af vederbörande Utsk. vidare torde fullständigas, för att leda till det samhällsvigtiga ändamål, jag härmed afser: »förvarandet ilrån förstöring af den samhällets högst dyrbara egendom, som under namn af boställsjord är uplåten till aflöning åt en stor del af samhällets embetsman.»
För att i någon mån detta mål skall upnås, anser jag erfordras: l:o Att alla boställen, af hvad slag de vara månde, der ej ordentlig charta redan finnes, blifva till åker och äng genom landtmätare upmätte och på charta lagde. 2:o Att, efter hvarje lokal, passande cirkulationsbruk bestämmes till noggrann efterföljd, allt efter som nuvarande innehafvare afgå eller ock, om nuvarande innehafvare skulle finnas hugade att genast begynna cirkulationsbruk, allt efter som de sådant för vederbörande embetsmyndigheter anmäla; till hvilket ändamål antingen någon af Statens agronomer, eller annan af landthushållningssällskaps-förvaltnings-utskott utsedd person, i samråd med indelningsinnehafvare och allm. ombud för vederbörande
SyneRätt framställer plan till sådan cirkulation, hvilken, för att vara gällande till efterföljd, torde böra underställas pröfning och fastställelse af de embetsmyndigheter, som öfver bostället hafva tillsyn. 3:o
Att vid upgörandet af sådant cirkulationsbruk iakttages: a) Att, derest ej särskilda naturförhållanden göra sådant mindre tjenligt, all den höstsäd, som sås omedelbart efter gödsling, samt den vårsäd, som sås året efter gödslade rotfrukter, insås med klöfver- eller gräsfrö, till bildande af slättervall, som sedan ej får upplöjas, förrän den legat vissa år, vare sig till slåtter eller bete; b) Att antalet af år, som vallen sålunda skall ligga, bestämmes med afseende på, huruvida naturlig äng finnes eller ej; finnes ej naturlig äng, sfi bör åtminstone hälften af den under plog varande åker-arealen alltid bära foderväxter; skulle åter naturlig äng finnas, så torde, allt efter dess beskaffenhet, inskränkning häri kunna göras, ungefärligen sålunda, att så stort stycke af ängen, som lemnar 75 å 100 lisp. hö, anses eqvivalent med 1 tunnland insådd klöfver- eller gräsvall, då så mycket mindre än halfva åkerarealen, som, efter denna grund beräknadt, svarar emot den be - 444 Den 26 November e. m. fintliga naturliga ängen, kan afclragas från den till foderväxter afsedda areal, (hälften af hela åker-arealen) och blott hvad som efter sådant afdrag återstår af denna areal, bestämmes skola bära foderväxter. 4:o
Att om någon boställs-innehafvare finner skäl till ändring i föreskrifven cirkulations-plan, sådan må på 'samma sätt, som i 2:dra punkten sagdt är, upgöras, och vederbörande myndigheter till pröfning och fastställelse underställas. 5:o
Att såväl landtmäteri-förrättningen enl. lista punkten, som rese-ersättning åt stats-agronomen, eller den i hans ställe kan sättas, enl. 2:dra punkten, bör af K.
M. och Kronan bekostas, samt att förordnande om förrättningen samt fastställelse å cirkulations-plau kostnadsfritt af vederbörande embetsmyndigheter må utfärdas. 6:o
Att någon åtgärd vidtages för att, der cirkulations-bruk redan» finnes i n förd t, nuvarande boställs innehafvare måtte förhindras, att, då tiden för boställets afträdande nalkas, för egen vinning rubba den ordning af sädesföljd, som en gång är upgjord, genom gräsvalls upplöjande i otid, eller mera sugande sädens begagnande, till hvilket ändamåls vinnande, jag får föreslå, att sådane redan införda cirkulationer oförtöfvadt måtte underställas vederbörande ofvan omnämnde embetsmyndigheter till fastställelse, hvarefter de ovilkorligen måste orubbadt följas. 7:o Att vid blifvande afträden det må vara tillträdarens rätt och pligt, att året före tillträdet med klöfver- eller gräsfrö inså höstsädesjorden och den efter föregide års gödslade rotfrukter med vårsäd besådda jorden, samt att det vid strängt ansvar skall åligga afträdaren att freda denna jord för betning på hösten sedan säden är aftagen. 8:o Alldenstund jordens omläggning till cirkulation tarfvar ej obetydlig kostnad, omtanka och arbete, hvilket allt i sin tid idkeligen ersättes genom vinnande af bättre grödor, såväl af säd som foder, till kreaturen; så forde härföre bestämmas skälig godtgörelse för den boställs-innehafvare, som under planens genomförande, och innan den fullständigt blifvit utförd, måste lemna bobostället och sålunda icke fått åtnjuta tillräcklig frukt för nedlagd kostnad och möda.
Huru härmed skall tillgå, önskade jag helst få öfverlemna till erfarnare mäns bestämmande; men får dock föreslå, att i sådant fall tillträdaren må vara skyldig till afträdaren ersätta visst för hvarje tunnland af åkerjord, som vid tillträdet befinnes ligga i klöfver- eller gräsvall (utöfver den areal, som af tillträdaren sjelf, enl. 7:de .punkten, är insådd) och derå afträdaren, under den tid han innehaft bostället, ej hunnit taga någon sädes-skörd i s. k. vallbrott, börande denna ersättning vara omkring 5 rdr rmt per tunnland för hvarje år, som står åter, innan säd i vallbrottet der, enl. cirkulations-planen, bör insås; med rätt, antingen för dem, som cirkulations-planen upgöra, att efter mötande större eller mindre beräkningsbara svårigheter och kostnader, samt jordens mer eller mindre goda beskaffenhet, höja eller sänka nämnde belopp, till fastställelse i sammanhang med planen, och Den 26 November e. m. 445 bör afträdaren ega upbära tillträdareus kontanta lön på stat. intilldess den bestämda ersättningen blifvit godtgjord. eller, om ingen sådan lön finnes att tillgå, bör Syne-rätten bestämma den ersättning, som tillträdaren under vissa år bör afgifva till afträdaren, men hvilken tid ej må utsträckas utöfver längre antal år, än som i cirkulations-planen är bestämd till jordens liggande i klöfver eller gräsvall. 9:o
Att ifrågavar:de föreskrifter må blifva gällande för såväl indelningshafvare som arrendatorer.
Då åtskilligt vidare torde vara att tillägga, får jag till det Utsk., som kommer att handlägga denna min motion, vördsamt öfverlemna, att göra de ändringar och tillägg i mitt förslag, som kunna anses erforderliga och tjenliga, och får slutligen hemställa, att det tillägg till boställs-ordningen af den 23 Januari 1836, som med ani. häraf kan finnas behöfligt, må ske efter § 35 af densamma, anhållande jag alltså: att R.
St:r för sin del må till K.
M. täcktes till § 35 af bo ställs-ordningen af den 23 Januari 1836. låta utfärda tillägg, innehållande de föreskrifter, rörande boställsjordens brukning och värd, som, med ani. af denna min motion, kunna varda utarbetade och föreslagna af Allm, Besv.- o. Ekon.Utskit, till hvilket jag vördsammeligen får anhålla, att motionen må varda remitterad.
Hr Virgin, Carl Philip, väckte följande motion:
Vid S:t Ragnhilds källa i Söderköping, som under århundraden begagnats såsom s. k. hälsokälla, bildades år 1811 ett bolag, hvars uteslutande, endast på välgörenhet rigtade ändamål, synes af bifogade, ännu gällande, af K. M. i nåder sanktionerade stadgar.
Den förre intendenten vid denna hälsokälla, den snillrike och nitiske D:r J. O. Lagberg, som först i Sverige insåg vattenkurens stora betydenhet för den lidande menskligheten, lyckades, efter många ansträngningar, att vid denna källa grundlägga och utbilda en vattenkurs-anstalt, som under årens lopp vunnit ett stigande förtroende.
De dyrbara anläggningar, som för en dylik anstalt, särdeles då den drifves i så stor skala, som den vid Söderköping, äro nödvändiga, kunde dock icke verkställas, utan att skuldsätta brunnen, hvilken skuld endast ytterst småningom kan amorteras, till följe af de dryga kostnader, som äro förenade med anstaltens verksamhet, underhåll och försköning.
Denna skuld upgår för närvarande till 42,600 rdr rmt, å hvilken summa betalas 6 proc. årlig ränta.
Så väl Bolagsstämma som Brunnsrätt har medgifvit
Brunns-direktionen rättighet att uptaga ett lån å 37,500 rdr rmt, emot inteckning i Brunnens fasta egendom, med 5 proc. årlig ränta och 4 proc. årlig amortering; och K.
M. har uti nåd.
Resolution af d. 28 Mars 1858 gifvit tillstånd att inteckna Brunnens fastigheter 446
Den 26 November e. m. för nämnde summa, mot ofvan stipulerade villkor; men ett sådant lån har, oaktadt många försök dertill gjorts, i anseende till den under sista åren tryckta penningeställningen, icke kunnat erhållas.
Brunnens fasta egendom är taxerad till 77,013 rdr 37 öre rmt, och i Städernas Allm.
Brandstodsbolag brandförsäkrad för 75,825 rdr s. m.
Brutto inkomsten för de sista tre åren har utgjort omkring 22,000 rdr rmt årligen, och underhålls-saint förvaltningskostnaden, jemte reparationer, upgått till omkring 17,000 rdr rmt årligen, så att, efter denna beräkning, alltid omkr.
5,000 rdr rmt hvarje år skulle återstå till skuldens amorterande och räntans betalande.
Då allt ifrån kur anstaltens början årligen ett stort antal fattiga, från nästan alla delar af Sveriges rike, vid denna inrättning gratis erhållit vård och blifvit till helsan återställde, samt 90 personer årligen, under 3:ne månaders tid, å Brunns-lazarettet erhålla icke blott vård, utan äfven föda och husrum, samt då, såsom ofvanstående numeriska upgifter nogsamt visa, någon risk för Staten genom det förslag, som nu kommer att framställas, icke gerna kan upstå, så vågar jag föreslå: att S:t Ragnhilds Vattenkurs-anstalt vid Söderköping erhåller af Riksgälds-kontoret ett lån å 37,500 rdr rmt, emot inteckning i Brunnens fasta egendom, som förut als icke är intecknad, 5 proc. årlig ränta och 4 proc. årlig amortering
Antalet af de fattiga personer, bland hvilka många pauvres honteux, som under de trenne sista åren vid Brunnen fritt erhållit dels vård, dels både vård och underhåll, har upgått till 618, och under de föregide 16 år, som vattenkurs-anstalten existerat, torde detta antal, utan tvifvel, kunna beräknas till 3,200 personer, så att denna välgörande inrättning, under dessa 19 år af sin tillvaro, gratis lemnat vård åt närmare 4,000, från nästan alla delar af Sverige kommande, fattiga personer, af hvilka man tryggt kan påstå, att de flesta blifvit, om icke till helsan fullkomligt återställde, dock betydligt förbättrade.
Lyckas icke
Brunnen att erhålla ett sådant lån, som det ifrågasatta, är fara värdt, att denna välgörenhet måste, om ej helt och hållet försvinna, dock säkert högst betydligt inskränkas.
I betraktande af det stora infly tande, som vatten-behandlingen utöfvar på helsovården i allmänhet, och särskildt med fästadt afseende å den vid Söderköping, af frami.
D:r Lagberg, inrättade kur-anstalt, den s. k. S:t Ragnhilds brunn, der så mångå fattiga återvinna sin helsa, utan erläggande af någon afgift, så torde vara skäl ätt Staten understödde denna välgörande inrättning.
Jag ber derföre att få förorda det från Riksg.-kontoret äskade lånet för ofvannämnde helsobrunn, upgående till 37,500 rdr rmt, helst då säkerhet gifves i brunnens ej förut inteoknade egendom.
Motionen jemte yttrandet remitterades till StatsUtsk:t.
Den 26 November e. m. 447 Prili.
Marcks von Wurtemberg, Uirik Adolf, upliiste följande motion:
Den under de sednare decennierna allt tydligare framstående vigt och betydelse, ej mindre i administrativt, lin i rent vetenskapligt hänseende, som en ordnad oell möjligast fullständig statistik för ett land eger, vann genom beviljandet af medel till inrättandet af ett dertill egnadt särskildt embetsverk, af sistförflutne Riksdags Ständer, äfven för vårt land, ett fullkomligt och rättvist erkännande, hvilket redan under den korta tid, nämnde embetsverk hittills egt bestånd, jemväl från dess sida visat sig hafva burit vackra frukter.
Det är emellertid lätt insedt, att inom ett embetsverk, hvars verksamhet, på grund af sin natur, måste beröra så mångfaldiga och skiljaktiga punkter af Statens såväl inre som yttre förhållanden, esomoftast beräkningar förekomma, hvilka, svnnerligast med afseende på de utomlands alltstörre praktisk vigt och intresse vinnande frågor, som hemfalla under den speciellt politiskt-mathematiska kalkylens område, taga i anspråk mindre allmänna mathematiska insigter, äfvensom att det jemväl för tillförlitligheten och noggrannheten af den massa utaf från embetsverket utgående data och sifferupgifter, hvilka just genom dessa sina egenskaper få sitt hufvudsakliga och egentliga värde, är af den obestridligaste nytta, för att ej säga nödvändighet, att embetsverket må i sin tjenst hafva anställd någon, som hade att i detalj öfvervaka och i möjligaste måtto tillse noggrannheten af såväl de särskilda methoderna vid sorn utförandet utaf de inom detsamma före fa 11 a n d e beräkningar.
Med afseende härpå, och under åberopande af hvad i förevarande rigtning finnes vidtaget och föranstaltadt vid embetsverk af samma art i andra länder, deribland uplysningsvis må anföras, att i nämnde hänseende äro änställde: i Preussen: 2 ReehnungsRath, den ena med 1,500 Thaler årlig lön. samt 1 Förste Calculator med 800 Thaler pr år; i Sachsen: 2 Kontrollörer med lön, hvardera af 360 Thaler; i Österrike: 1 ReehnungsRath med 1,400 Gulden pr år, samt 2 s. k.
Llevidenter af l:sta klassen, hvardera med en årlig aflöning af 1,000 Gulden; i Wurtemberg: 1 Trigonometer, samt i England: 1 s. k.
Examiner and Compiler of abstracts med årlig lön af 600 Pund Sterb; så får jag härmed föreslå, att en för antydda ändamål afsedd befattning eller Calculators-plats måtte å den Statistiska CentralByråns stat upföras, med en årlig aflöning af 2,000 rdr rmt eller 1,000 rdr s. m. mindre, än hvad för de öfriga vid Statistiska CentralByrån anställda trenne tjenstemännen blifvit i K. M:s tili R.
St:r nu sednast aflåtna nåd.
Propos, ronde Statsverkets tillstånd 448 Ren 28 November e. m och behof äskadt, men med rättighet deremot för innehafvare» af ifrågavide plats, att i afseende på tjenstgöringstiden åtnjuta en mot nämnde aflöningsbelopp proportionerad minskning deri, så att för honom densamma komme att utgöra två tredjedelar af den för Statistiska CentralByrån föreskrifna dagliga arbetstiden, på det han tillika måtte kunna annan befattning innehafva och sköta, och får jag anhålla om remiss af denna min motion till Högh StatsUtsk:t, Remitterades till StatsUtsk:t.
Leuhusen, Carl Herman, upläste en motion, så lydande:
Då Direktionen öfver Arméeus Pensions-kassa, på grund af K. Br. d. 12 Maj 1857 och 65 g i Reglem. för Arméens Pensionskassa, förklarat sig icke kunna till de pensions tagande utbetala förut innehafde pensioner för den tid desse pensions-tagare åtnjöte aflöningsförmnner, upgående till 3,000 rdr rml årligen, men den åberopade 65 § af Pensions-reglem., hvars ordalag äro i närmaste öfverensstämmelse med Rikets sist församl.
St:rs, jemlikt K.
M:s jemväl åberopade nåd.
Bref d. 12
Maj 1857, afgifna yttrande i fråga om villkoren vid den nya pensions-regleringeu för Arméens embets- och tjenstemän, innehåller: »att pensions-berättigad delegare i Arméens Pensions-kassa, som hädanefter erhåller civil-eller annan tjenst med aflöning på Rikets stat, eller ock upföres på allmänna indragnings-staten, eller på annat sätt af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge lian innehar sådane aflönings- eller pensions-förmåner, som upgå till 3,000 rdr rmt, åtnjuta den honom från Arméens Pensions-kassa tillkommande pension, deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa, och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å allm. indragnings staten», samt då R.
St:rs sålunda uttalade mening icke annorlunda bör kunna tolkas, för såvidt någon tillämpning deraf skolat ifrågakomma, äu att de, som redan innehade pension utur Arméens Pensions-kassa och derjemte innehade eller erhölle civil- eller annan tjenst med aflöning på Rikets stat till 3,000 rdr rmt, skulle oförkränkt få bibehålla sin pension efter gamla staten utur nämnde kassa, helst dessa hade till det mesta utaf egna medel dertill bidragit, och genom K. Resolut, derpå erhållit nådig försäkran, så får hos Pöglofl. R.
St:r jag anhålla, att genom meddelande af ett sådant förtydligande åt dess förut fattade beslut, de pensionstagare, (hvilkas antal icke lärer upgå till mera än tvenne, nemi.
Ofver-intendenten G. Söderberg och Intendenten J.
Söderling) som genom nämnde direktions sålunda fattade beslut gått i mistning af sina pensions-förmåner utur Arméens Pensionskassa, måtte tillerkännas rättighet att återfå desamma, äfven folden tid, hvaraf de deraf varit i afsaknad.
Om remiss till vederbör!.
Utsk. anbålles vördsamligen.
Hr Tham, Den 26 "Novem ber e. m. 44b Hr Tham, Sebastian Mathias, afgaf följ. motion:
Riksdag hade jag äran uti en hos detta Hög lofl.
Stånd aflåten motion föreslå: »att lotsarne vid åtskilliga upräknade större lots-sfationer skulle åläggas hafva däckade båtar, liknande de, sora Norska lotsarne begagna, samt hafva till skyldighet, att med dessa ligga ute till sjös och mota ankommande fartyg, så att icke, såsom ofta nu inträffar, fartygen äro nödsakade att inlöpa emellan klippor och skär, innan hjelp af lots kan er hållas, och oftast lår söka sig, utan biträde af lots, ankarplats.»
Med hvilken stor fara sådant skall vara förenadt, kan en och hvar lätteligen inse.
De anmärkningar, som af de sjöfarande blifvit rigtade emot de Svenska lotsarne, hafva egentligen icke afsett dessas duglighet, utan hufvudsakligen den omständigheten, att lotsen ej varit att tillgå på tillräckligt afstånd från den grundfyllda och farliga kusten.
»För att afhjelpa detta grundade klagomål, fordras emellertid att lotsen bör vara försedd med en s.törre däckad segelbåt, i hvilken lian må kunna trotsa storm och hög sjö, samt möta lotsbehöfvande fartyg i öppna sjön.
Men den ringare sjöfarten vid våra kuster, i jemförelse med andra handlande nationers, och deraf härflytande smärre inkomster, har visat det vara omöjligt för lotsarne vid Sveriges flesta lotsplatser, att af egna medel anskaffa fullt tjenliga sjögående båtar, hvilka, efter hvad uplyst blifvit, icke med nödig utredning kunna köpas billigare än 2,000 rdr stycket.
Staten åtagit sig vidmakthållandet af lots- och båkinrättningen i Riket, torde man med fog kanna fordra, att Staten jemväl tillser, det sjöfarten har det gagn af denna inrättning, som dermed åsyftas; och då nu billigheten klöfver, att lots, som är villig att gå till sjös och lemna sjöfarande allt möjligt bistånd, icke i brist på tjenlig farkost förhindras upfylla denna sin tjenstepligt, torde häri ligga fullgiltig anledning till en vördsam begäran, att II.
St. måtte för nftstfnstide Statsreglerings-period anvisa medel till anskaffning af båtar för ofvan upgifne kostnad till nedannämda lotsplatser, hvilka deraf företrädesvis äro i behof: