Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der har fordom idkats sjöfart, men till följe af en under längre tid fortgående uppgrundning, har hamnen på länge ej kunnat begagnas, nian blifvit alldeles oduglig.
Staden har insett de många svårigheter, som deraf uppkommit, då trafiken blifvit minskad särdeles från sjösidan, och i anleda, deraf genom egna medel sökt afhjelpa denna olägenhet.
Arbetet har fortsalls under 2:ne somrar, men med det knappa tillskott ett sådant litet samhälle kunnat lemna, liar det icke lyckats att fullborda det, hvarföre staden nu anhållit att genom Statens bidrag kunna ernå delta ändamål.
Det torde äfven tillåtas mig att vid detta lidkälle erinra, alt Norrtelje, genom sin belägenhet vid saltsjön, kunde vid tillfälle af ett krig vara af ganska mycken nytta och gagn.
Statsverket äger inom denna lilla stad icke obetydliga magasinet’ och byggnader, som vid el t fredsbrott kunde vara ganska nyttiga och användbara samt kunde behöfva anlitas; men om man icke sjövägen kunde komma dit, vore det alldeles omöjligt att deraf påräkna någon nytta.
Jag tager mig derföre friheten hos R. o. Ad. anhålla att, i likhet med hvad som skett inom Preste- och BorgareSt., till detta ändamål måtte beviljas ett anslag af 6000 r:dr, och vågar hysa den förhoppning, alt R. o. Ad, förenar sig i detta af 2:ne Stånd fattade beslut.
Också jag får förena mig i den åsigt af denna sak, som Frih.
Rålamb yttrat, och önskar i detta hänseende tillägga, att äfven i Doctor Björkmans vid förevar, betänk, fogade reservation de förhåilanden äro relaterade, som utgöra bevekande skäl alt förena sig i PresteStts beslut om ett statsbidrag af 6000 r;dr, hvilken summa, enl. hvad Frih.
Rålamb nämnde, likaledes blifvit af BorgareSt. anslagen.
Denna reservation är något lång, så all jag ej vill besvära R. o. Ad. med att begära dess uppläsande, men deraf befinnes, all Norrtelje stad redan år 1826 fått K.
M:s nåd. löfte om allmänt understöd tili denna upp - a6o Den 22 Mars e. tn. rensning» så vidt möjligt vore, och borgarskapet har också redan något påkostat den saken.
Ef ter de räkningar, sorn blifvit förde öfver arbetet, har staden redan lemnat öfver 2000 dagsverken, utom contanta penningar, och det nu till en del gjorda arbetet skulle vara alldeles förgäfves, 0111 icke ifråga var. bidrag af Staten blefve lemnadt, på det arbetet må kunna fullbordas.
Det har varit föreskrifvel att staden borde bekosta en tredjedel af arbetet, och om nu 6000 r:dr lemnäs af Staten, blir stadens kostnad mycket olver en tredjedel; ty enl. hvad jag förut nämnt, har af densamma redan blifvit lemnade 2i65 dagsverken, oell koslnadsförslaget går till mera än 9000 r:dr.
Således anhåller jag vördsamt, att, då här förekommer samma princip, som förut varit iakttagen vid dylika anslag, och då arbetet är börjadt samt man kunde säga att staden dervid alldeles förlitat sig på det slags löfte, som förut var gifvet, R. o.
Ad. måtte finna skäl att anslå denna lilla summa af 6000 r:dr till upprensning af Norrtelje å.
Jag tager mig friheten begära Husets uppmärksamhet på hvarthän det skulle leda, om, oansedt det digra förslag till anslag, hvilket här blifvit oss gjordt af StalsTJtsk., och oansedt de tillökningar, som R. o. Ad. i åtskilliga afseenden beslutat, vi nu. äfven emot StatsUtsk:s tillstyrkande, ehuru Utsk. naturligtvis bör af Ståndet anses hafva med mera grundlighet behandlat frågorna, än den enskilde ledamoten möjligen kan göra det, skulle bevilja anslag samt etablera en sådan princip, att vi, af mer eller mindre förkärlek för ett eller annat arbete, fölen eller annan ort, hade att här gå förbi och på sidan om Utskts förslag, hvarpå slutliga resultatet måste grunda sig vid beräkningen af utgifterna.
Om vi gå att besluta emot StatsUtsk:s afstyrkande, oell således komma att grundlägga en brist i tillgångarna, så skall troligen mycken villrådighet uppkomma i fråga om dess fyllande, sedan på detta sätt principen blifvit bruten, och hvar och en af oss skulle framställa förslag till anslag, som af StalsUtsk. blifvit afslagna.
För min del yrkar jag bifall till Utsk:s betänk, i denna del.
Ilr von Hartmansdorff: Sedan Frih.
Rålambs förslag i detta hänseende blifvit bestridt, så anhåller jag, att de reservationer, hvilka tala för samma mening, som Frih.
Rålamb yttrat, måtte blifva upplästa, och att jag sedan må få ordet.
De finnas i bilagan , sid. 1, af Hr Moberg, och sid. i4 af Doctor Björkman.
I anledn. häraf upplästes Hr Mobergs och Doctor Björkmans reservationer.
Af de upplästa reservationerna har det II.
Ståndet inhemtat, ali hela kostnaden upp - Den 22 Mars e. m. går lill någnt öfver gooo rtdr, oell att staden åtagit sig att verkställa hela arbetet, oitj den finge ett understöd af 6000 r:dr, d. v. s. icke fullt tvåtredjedelar af det hela.
Om nu Pi. o.
Ad. skulle med detta villkor bevilja 6000 r:dr, så hade Ståndet vidhållit den grundsats, som nyss i en dylik fråga blifvit af Ståndet iakttagen.
För riktigheten att bifalla anslaget, torde jag icke behöfva anföra flera skäl, än dem som Frih.
Rålamb redan andrngit.
I anledn. af Gr. Anckarsvärd! fråga hvarthän det skulle leda, oni RiksSttn, mot StalsUlskts tillstyrkande och förbi detsamma, medgåfve större anslag, och då Grefven befarat att i sådan händelse någon brist skulle uppkomma, hvilken man icke hade mede! att fylla, får jag erinra hvad jag vid ett föregående tillfälle omnämnt, att af de i,25o,ooo r:dr, som StatsUtsk. afsatt för Strömsholms canal, har PresteSt. beviljat endast 600,000 r:dr och BorgareSt. endast 225,000 rtdr.
Om vi antaga att R. o. Ad. beviljar^den högsta af sistnämnda summor eller 600,000 r:dr, så finnas likväl 625,000 r:dr qvar.
Jag vet dessutom, att åtskilliga andra anslag till vattencommunicationer äro afslagna, och att tillgångar således finnas utöfver behofvet. f delta hänseende är följaktligen ingen betänklighet för mig, hvadan jag anhåller, att Ridd.Secrettn behagade upplysa, huru frågan blifvit behandlad af de 2:ne Stånd, som redan öfver ämnet beslutat.
Ridd.Secret. upplyste, att PresteSt. beviljat 6000 rtdr för en gång, lill upprensning af Norrtelje å, under vilkor att arbetet dermed varder fullbordad!; BorgareSt. hade beviljat till upprensning af Norrtelje å ett statsanslag af 6000 rtdr.
Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. mätte instämma med de 2tne Stånd, som redan beviljat 6,000 rtdr, men med det tillägg, som PresteSt. gjort, att arbetet dermed varder fullbordadt.
Ehuru jag ingalunda betvifla!-, att StatsUtsk. noggrannt öfvervägt de upplysningar, som kunnat erhållas före förordnandet af de redan bifallna anslag, vågar jag dock' tro, att i allmänhet meia försigtighet bort iakttagas innan detta förordnade skett.
Jag har nemi. icke funnit mig tillfredsställd af de motiver, som i allmänhet i betänk, blifvit antagne.
Jag har trott mig finna, att för de flesta fall en vidare undersökning varit af nöden.
Jag har dock icke velat sätta mig emot de anslag, som hittills blifvit beviljade, derföre att i allmänhet uti de orter, der dessa penningar skola användas, fattigdom råder.
Men då vi nu skrida från dem och få närma oss till litet mera välmående orter, tror jag mig vara skyldig att uttala den princip, som jag önskat hade blifvit följd vid öfvervägande af anslagen i allmänhet, den nemi,, att man, utan att vara fullt och fast öfvertygad alt alla de upplysningar, som möjligen aGa Den aa Mars e. m« slå alt få, äro erliåline, ville låta bli att vara alltför gene ros med bifall till flera extra-anslag.
I anleda, af hvad jag nu yttrat, och då jag härtill lägger, att, hvad denna sak angår, StatsUtsk. har alldeles afslagit, på den i betänk, N:o 354 anförda grund att: "sorn Utsk. anser att denna bör närmare utredas och bestämmas, innan anslag kan beviljas, hemställer Utsk., att förslaget för närvar, må lemnäs utan afseende;” hvaraf synes, att TJtsk;s majoritet icke ansett sådana upplysningar vara inhemtade, att anslaget kunnat tillstyrkas; så kan jag icke på någon grund biträda en annan utgång än hvad Utsk. uti N:o 354 föreslagit.
Jag skulle önska, att man i allmänhet hädanefter ville mera begrunda hvad man gör, innan man bifaller anslag.
Vi hafva beviljat anslag åt en styrelse, som skall undersöka förhållandet i allmänhet.
Jag tror också derföre, att vi böra afbida denna styrelses verksamhet, innan vi skynda alt använda de hopsparade statsmedlen.
Dessa medel äro icke så stora och så många, som man i allmänhet tyckes inbilla sig, och man synes vara särdeles angelägen och alldeles för mycket bekymrad om att göra rent hus innan man slutar.
Jag tror deremot, alt det vore långt nyttigare att nu bespara dem och under tiden göra dem fruktbärande, hvarigenom, sedan undersökningarne blifvit verkställde, man kunde hafva större summor alt disponera och med mera kraft fullborda företagen.
Jag anhåller derföre, att Ståndet måtte instämma i hvad Utsk. i detta afseende föreslagit, och icke bifalla deras mening, sorn önska ett anslag för Norrtelje stad.
Jag kan för min del icke helt och hållet instämma i den grundsats, som Gr.
Anckarsvärd vid delta tillfälle sökt göra gällande, att man borde i det närmaste rätta sig efter den gång StatsUtsk. haft för sina åsigter, emedan den synes mig vid ett annat tillfälle icke hafva varit så motiverad, sorn man kunnat hafva skäl att önska, och man bör äfven göra rättvisa åt moliverna hos Frih. Rålamb, hvilken talat för ett samhälle, hörande till det län, som står under Frih.ms styrelse.
Vidare kan ilian ej heller annat än erkänna, att den ifrågavar. summan är ganska obetydlig i jemförelse med deni, som komma i fråga, när vi hinna till capitlet canaler.
Det blir i allmänhet, efter min tanke, alltid mera skäl alt bevilja en liten summa för upprensning af ett naturligt vattendrag, än en stor summa för att öppna ett konstlad!, om icke fördelarne för det sednare äro så mycket öfvervägande att man bör kasta sig in på ett sådant företag.
Men detta oaktadt synes mig, i likhet med hvad Hr Ribbing har yttrat, ännu åtskilligt återstå, innan man bör bifalla det ifrågavar. anslaget för upprensning af Norrtelje å.
Det är nemi. icke fullt styrkt, huru stort det ändamål är, sorn dermed skulle vinnas.
Rålamb har visserligen andragit, att Norrtelje är den enda D c 11 22 M a r s c. m. stod emellan Stockholm och Gefle, som äger någon handel och handtverkerier, oven emot denna framställning tillåter jag mig i så måtto en erinran, sorn jag skulle vilja räkna äfven Öregrund och Östhammar såsom städer.
Jag skulle för öfrigt tro, alt om Norrtelje, såsom Frilen nämnde, förr haft en sjöfart, hvars särdeles betydliga beskaffenhet icke är mig bekant, och om der genom nu ifrågavar. upprensning kunde vinnas någon verklig sjöfart, så är en summa af 9000 r:dr verkligen icke så betydlig, alt den ej inom en hel stad, den må vara så liten sorn helst, borde kunna t i 11 — vägabringas.
Men, mine herrar! vi hafva flera andra städer, såsom de hvilka jag nyss nämnde, Öregrund och Östhammar, sorn verkligen kunna idka sjöfart, och ändå icke a'ro i stort mera blomstrande tillstånd än Norrtelje, och orsaken dertill måste således sökas uti något annat än sjelfva belägenheten.
Nu kommer det an på, huruvida det skulle kunna visas, att, genom sjöledens öppnande ända fram till Norrtelje, denna stad skulle kunna mera förkofra sig än Öregrund och Östhammar, ty i annat fall synts det mig icke löna mödan att derpå bekosta några särskildta anslag.
Orsaken hvarföre en sådan förkofran icke synes kunna komma alt äga rum, är, enligt min förmening, dels ali ingen elter högst obetydlig skeppnitig kan komma att gå öfver Norrtelje, och dels att delina stad ligger så midt emellan 2tue större städer Stockholm och Gefle, alt rörelsen af sig sjelf drager sig till dessa stora stapelplatser.
På dessa grunder kan jag icke annat än yrka vidhållande af Ulskjs tillstyrkande, ehuru det visserligen alltid är behagligare alt kunna gifva an att tala för återhåll.
Hr Ribbing liar, såsom skäl att icke förunna Norrtelje delta lilla anslag af booo r:dr, anfört, att Utsk. skulle hafva val besinnat sig och tagit i beräkning alla de förhållanden, som härvid yppat sig.
Utsk. har just nämnt sitt skäl, hvarföre det afslagil anslaget, och detta skäl är endast och allenast att Utik. tyckt, att de Sto dagsverken, som staden erbjudit sig att utgöra, utom de 2000 och några hundrade, hvilka staden förut lemnnt, skulle vara för litet.
Nu har ett annat förhållande sedermera yppat sig.
De anslag, som blifvit beviljade af Preste- och RorgareSt;n, hafva icke sträckt sig längre än till -ftdelar af kostnaden för arbetet.
Således är det skäl, sorn Utsk. anfört för sitt afstyrkande, försvunnet; ty det förhållande, hvarpå Utsk. grundat sitt beslut, äger numera icke rum.
Sålunda lärer den anmärka.
, Hr Ribbing anfört, kunna anses förfallen.
Hvad beträffar den begäran om upplysning rörtde locaien, som Hr Hjerta nyss framställt, så vill jag hafva äran nämna, att Norrtelje ligger 3 mil ifrån sjön, vid en vik, som der går in och är segelbar ända mot åens mynning, så att uppläggningen af inkommande varor sker i bodar utanför mynningeu af åen.
Genom denna belägenhet, a 64 D c n 22 M a r s e. m. 3 miI inne i landet, inträffar, att landet på ömse sidor om viken är väl befolkad!, hvarföre det för orten skulle blifva af stor nytta, oin Norrtelje å blefve upprensad så alt fartyg kunde gå iinda till staden.
Det är denria särskilda belägenhet, som icke är förhållandet vid Öregrund och Östhammar, hvilken gör att Norrtelje är af större betydenhet för orten, och det är af delta skäl jag ber att få förena mig med dem, som yrkat bifall till ifrågavar. anslag.
I anledn. af hvad den siste värde talaren anfört, får jag anhålla att Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta uppläsa hvad Utsk. i denna fråga yttrat i betänk.
N:o 354, deraf Hr af Ekenstam torde finna, att andra skäl blifvit framställda, hvilka jag äfven åberopade, då jag uppläste en del af Utsk:s yttrande i nyssnämnda betänkande. irsta punkten i utlåt.
C upplästes.
Den siste talaren torde således häraf finna, att Utsk,, vid detta betänk:s afgifvandp, funnit frågan böra närmare utredas och bestämmas.
Detta har Utsk. i sitt sista betänk, icke återtagit, utan der endast, såsom ett ytterligare skäl, tillagt, att Utsk. ansett det erbjudna biträdet af dagsverken vara alltför ringa Således qvarstår det i förra betänk, anförda skal oförminskad!, hvarföre jag yrkar bifall till Utsk:s betänkande.
Jag anhåller om ursägt för det jag ännu en gång uppträder i denna sak, men jag kan ej underlåta anmärka, att Utskts sednare betänk, måste anses såsom resultatet af ett noggrannare öfvervägande af saken, och det är dertill jag vill hålla mig i fråga derom att här icke förekommer något annat skäl, än att 5oo dagsverken skulle utgöra ett för litet bidrag; hvilket skäl försvinner, då anslaget lemnäs med villkor alt staden dermed fullbordar arbetet.
Således kan jag ej anse CJtsk. hafva framställt nagra andra skäl, än hvad det yttrat i sitt sednare betänk., sedan saken varit under närmare öfvervägande.
Det är egentligen för alt besvara hvad Gr.
Anckarsvärd för en stund sedan behagade yttra om det betänkliga uti att besluta något anslag, hvilket StatsUtsk. hade afstyrkt, som jag begärt ordet.
För min del vågar jag tro, att detta icke kan vara så betänkligt, och alt det kanske icke en gång vore lämpligt att etablera den princip, Gr.
Anckarsvärd yrkat; ty i samma stund man det gjorde, skulle man anse att StatsTJtsk:s betänk, helt och hållet hindrar RiksSttn att fatta ett annat beslut.
Äfvenledes skulle jag, i öfverensstämmelse med livad Hr von Hartmansdorff yttrat, tro, alt tillgångarne till denna lilla summa ej skulle sätta StatsUtsk. i något bekymmer.
Det har äfven blifvit yttradt, att jag skulle hafva förbisett att nämna, det äfven 2:ne an - Den 11 Mars c, m. aG5 rlin städer ligga emellan Stockholm och Gefle, samt att de jemväl ligga vid hafvet och idka sjöfart.
Jag får då blott i korthet aran upplysa, att släderne Öregrund och Östhammar firo af en högst ringa betydenhet.
Deras isolerade läge, alldeles vid hafvet, skiljdt från den mera bördiga orten, gör alt de äga föga eller ingen landthandel.
Öregrund har visserligen i fordna tider haft en betydlig sjöfart, men den är efter sisla branden så minskad, att staden äger blott en jakt, och Östhammar likaledes, llrågnvar. arbetsföretag liar icke för ändamål alt någon stor sjöfart skall komma att äga rum från Norrtelje, utan afser endast den inrikes, hvilken idkas af den verkligen mycket betydliga skärgården i trakten deromkring, som hem tar från Norrtelje en mängd af producler, särdeles salt för fiskei ierna, och nu nödgas bära dessa förnödenheter en lång väg, i stället för alt kunna lägga till vid bryggan.
Det är äfven ett eller annat bruk, sorn har sin skeppning från den trakten, oell i följd af den mycket fruktbara orten kring staden Norrtelje, som ligger djupt inne i landet, är det icke utan alt en temmeligen god spanmålshandel der etablerat sig.
Det är med afseende på dessa skäl, jag hos R. o.
Ad. vågar förnya min anhållan om dess instämmande i Preste- och BorgareSttns beslut i denna fråga.
Jag hade föresalt mig, alt, då jag på förmiddagen yttrat mig generelt, icke nu mycket deltaga i denna discussion specielt och i detaljer.
Jag ämnar ej heller tala egentligen hvarken för eller emot detta anslag, utan begagnar blott denna fråga såsom ett exempel för alt visa hvarthän
Ståndet kommer genom detta slags beviljande eller icke beviljande af anslag.
Här har man nu en summa, som man vill dela sins emellan.
Somlige anse att den bör blifva till slöra företag, andre att den bör användas till de små.
Hr Hjerta har i dag framställt den grundsatsen, att det sista skulle vara det rätta.
Jag tror icke att, vid en kommande eller flera kommande riksdagar, det blir tillfälle att sålunda använda allmänna medel, hvarken lill de stora eller de små företagen.
Frågan är således nti, att man möjligen må kunna iakttaga någon rättvisa vid utdelningen af den summa, som är för handen.
Huru låter nu detta sig göra i afseende på den metod, som SlatsTJtsk. här följt?
Utsk. har ansett vissa undersökningar tillfredsställande för att kunna tillstyrka anslag, andra har det ansett icke fullt utredda och derföre afstyrkt anslag.
Det är således den lilla skilnad, att det kan fattas en liten uppgift ifrån ett håll, hvilken finnes från ett annat, som gör att den ene får anslag nu då tillgångar finnas, och den andre ingenting får vid en annan riksdag, då icke tillgångar finnas.
Är det detta man vill kalla rättvisa.
Det är det jag anhåller Ståndet 22 H. 34 266 Deli 22 Mars é. m. malle anse att det icke är, oell derföre afslå alltsammans.
Anckarsvärd liar väckt Husets uppmärksamhet på en sak, som är af en helt annan natur, men derföre icke upphör att vara vigtig, den nerol., att om man, när summan ar inskränkt lill ett visst belopp, sorn SlalsUtsk. tillstyrkt må i sin helhet utgå, anslår medel derutöfver, så lärer statsverket få låna upp penningar för att utbetala dessa anslag.
Det vore roligt att på förhand få veta hvilka anslag de, sorn yrka af StatsUtsk. afstyrkta anslag, ämna framdeles afkorta.
Mig förefaller det, sorn vi af de herrarne åtminstone icke hafva att vänta annat än ytterligare påökningar, och det är detta som Gr.
Anckarsvärd fästat uppmärksamhet på.
Också synes mig delta vara temmeligen vig tigt att betrakta innan man går på med att anslå medel äfven utöfver livad StatsUtsk. här, såsom jag nämnt, på temmeligen lösa grunder tillstyrkt.
Hvad den emot 111ig gjorda anroärkn. vidkommer, alt det vore mindre lämpligt alt stadga såsom grundsats, att icke öfverskrida StatsUlsk:s tillstyrkande eller att icke bifalla hvad StatsUtsk. afstyrkt, eller alt i allmänhet taga Utskrs förslag till något rättesnöre, utber jag mig att få svara, det jag visserligen icke vill förbinda mig att lemna mitt bifall till alla de tillstyrkanden, sorn StatsUtsk. kunnat för RiksSttn framlägga, men att jag deremot anser mig, vid sådana tillfällen, der Utsk. afslagit och der för min uppfattning icke framställa sig tillräckliga grunder för att bedomina någon obillighet i ett sådant afslag, böra företrädesvis rätta mig derefter och ställa mitt yrkande i öfverensstämmelse med hvad Utsk., enligt min öfvertygelse, framställt, såsom följd af grundligare öfvervägande och mera tillfälle till granskning, än hvad jag såsom enskild representant kan åstadkomma.
Det torde icke kunna af Huset motsägas, att det ingalunda är b e v i s
I i g t här, alt den ifrågavar. upprensningen vid Norrtelje intager ett sådant rum, att den företrädesvis bör erhålla anslag framför många andra, som kanske icke blifvit nämnda och som säkert ej kunna göra sig gällande vid denna riksdag.
Men hvarthän det skulle leda, det kan icke visas oss, ehuru jag icke tror att man i längden kan hålla ut med ett sådant sysleme, att efter hugskott bevilja anslag.
Det är icke för mig klargjordt, att denna upprensning af Norrteljes farvatten kati inbringa någon den ringaste fördel för det allmänna.
Om det sades mig, alt genom denria upprensning tulluppbörden i Norrtelje kommer att stiga lill ett sådant belopp, att sjöfarten derigenom kommer att stiga så betydligt, att det allmänna obestridligen deraf kommer alt hemta en direct vinst, då skulle jag alldeles icke tveka att härtill lenina min röst, ehuru jag då skulle komma att finna, det StatsUtsk. med mindre grundlighet gått till vä^a vid förslagets uppgörande, hvilket jag har ingalunda tror hafva Den 22 Mars e. m. varit fallet.
Men då det är otvifvelaktig!, att det är högst angenämt för hvarje ort, för hvarje fläck af Riket, sorn kan få sig tilldelndt något af R.
St:s nådegåfvor på detta sätt, så, i samma mån de utdelas, blir del äfven ovedersägligt att många anspråk komma att blifva ganska missbelåtna ined alt icke finna sig ihågkomna och tillfredsställda.
Det är på dessa grunder, som jag icke vid detta tillfälle afser anslagets obetydlighet, utan principen, och då jag icke här kan blifva öfvertygad om att något väsendtligt, något betydligt föremål skall kunna för det allmänna vinnas, så mäste det ursägtas mig, om jag finner betänkligt all, tvertemot StatsUtsk;s förslag, lemna min röst till en ökad beskattning på bela Svenska folket, laget i sin allmännelighet, till fördel för en liten fläck, för ett ställe, för ett företag, hvars inverkan lill förmån för det allmänna icke blifvit ådagalagd eller för mig bevisad.
På dessa grunder vidhåller jag mitt yrkande, att Ståndet måtte förena sig i min åsigt och bifalla SlatsUlskts förslag i denna del eller afslag till det ifrågavor. anslaget.
Nr von Hartmansdorff:
Man har yttrat att denna stad ej skulle kunna förkofra sig så alt det lönade mödan gifva den något anslag.
Bästa beviset på motsatsen synes mig just bestå deruti, alt staden sjelf, ehuru obetydlig hon må vara, erbjudit sig att bidraga med mera än -jade! af ar betskostnaden.
Vi hafva förut denna afton sett exempel på förelag, för hvilka Gr.
Anckarsvärd sjelf talat, ehuru innevånarne icke erbjudit sig att lemna ett sådant bidrag.
Att staden är liten bör icke vara något skäl att vägra anslaget.
Ville man med Gr.
Anckarsvärd icke gifva understöd åt andra än dem, som intaga ett betydligt rum, så skulle förmodligen fråga endast blifva om sådana, som ej borde få något understöd.
Grefven har ock sagt, att statsanslag ej borde lemnäs åt en så liten fläck.
Jag inser icke huru en liten fläck skall kunna blifva stor, med mindre än att de der hafva medel hjelpa den som är liten att blifva större.
Sådant malte vara ändamålet med alla dylika bidrag.
Här har blifvit sagdt, altman nu ej borde vara alltför frikostig utan behålla medlen för framtiden och emedlertid förränta dem i Statens cassör, så att menigbeter framdeles finge godt deraf.
Men en annan talare har redan yttrat hvarföre han befarade att vid en kommande riksdag hvarken stora eller små torde få några bidrag af Staten.
Just på det att en så fruktansvärd spådom ej rnåtte gå i fullbordan, synes det vara skäl att nu, medan man äger något, gifva åt dem som behöfva.
Man säger äfven, att om Norrtelje eller några vissa orter få anslag, så skola andra blifva missnöjda.
Det är omöjligt att göra alla till viljes, ty sorn icke alla kunna få, så blifva ej heller alla nöjda.
Skulle man taga någras obelåtenhet till förevändning, så borde in - Dc-n 22 Ma rs c. m. gon få något.
Jag hoppas således, att de skäl, som emot detta bidrag äro framställda, icke skola anses vara af den beskaffenhet, att R. o. Ad. vägrar det ifrågaställa bidraget.