Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Mannerstam, Johnn.- Jag anhåller att vid Utskottets Betänkande få göra en anmärkning, blott i afseende på Ordningen för frågans behandling, då Utskottet ansedt den i Bonde-Ståndet vackre och genom Utskottets ifrågavarande Betänkande bifallna Motion åsyfta ändring uti Allmänna Lagens Sradganden i 7 Cap. 2 och 6 §§ Handels-Balken, synes deraf följa antingen, att Oeconomie Utskottet bordt hos Riksens Ständer anmäla, det frågan icke tillhörde Utskottets upptagande eller ock att
Utskottet bordt vid ämnets pröfning och afgörande, tillkalla Lag Utskottet.
Med anledning häraf torde Betänkandet böra återremitteras samt Oeconomie-Utskottet anmodas att gemensamt med Lag-Utskottet upptaga och pröfva förevarande ämne.
Jag tror'att Oeconomie-Utskottet uppfyllt sitt åliggande, då det först pröfvat den till Utskottet remitterade Motion, såsom innefattande ett allmänna Hushållningen rörande ämne, samt derefter hemställt, att frågan om ändring uti de af Utskottet åberopade
Lag rum, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, mätte till Lag Utskottet förvisas .
Den 2 Februarii. 67 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf:
Tvertemot de tvänne siste värde Talarnes mening, tyckes det häfva varit Oeconomie och Besvärs-Utskottets , om ej just skyldighet, årminstone rättighet, att sig i ämnet utlåta; hellst Utskottet uppdrages i 34 §. af Rjksdags-Ordningen, att ”upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor, om förändring, förklaring eller uppliäfvande af I.agar och Författningar, som Rikets Allmänna Hushållning röra.’’ Herr von Heynne, Georg, Det har icke undfallit Oeconomie-Utskottet, att det är berärtigadt upptaga alla allmänna Hushållningen rörande Mål men Utskottet har ansett sådana frågor, hvilka medföra någon förändring i Allmänna Lagen, böra sedan de af Oeconomie-Utskottet blifvit afgjorde, i afseende på sjelfva Laglötändringen till Lag - Utskottet öfverlemnas.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Oeconomie Utskotters ifrågavarande Be. tänkande måtre af Ridderskapet och Adeln gillas samt i följd deraf frågan, om ändring uti Allmänna Lagens Stadganden i 2 och 6 §,§. af 7 Cap. Handels-Balken, i likstämmighet med Oeconomie Utskottets Förslag, till Lag-Utskottet remitteras.
Den 2 Februarli.
Löredrogs ä nyo och gillades från Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskoftet inkomne samt den 27 sistledne Januaiii eftermiddagen, på bordet lagde Bvtähkanden. 1:0
Af den ig sistledne Januarii, angående väckt fråga om det Arfvode, sorn vederbörande Läkare böra åtnjuta för Besigtningar å Karlar, hvilka af Rote- eller Rust hållare arv skaffas, för att uti Båtsmans-hållet eller Indelta Arméen inskrifvas. 2:0
Af den 17 sistledne Januarii, i anledning af yrkadt förbud för Tjenste-Drängar i Halland och andra Orter att utvandra från Länen > i ändamål att söka Arbete. 3:0 Af den x6 sistledne Januarii, angående förhöjning i betalningen till Inqvarteringsgifvare för det underhåll, de lemna tågande Troupper m. m.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utskottets den 21 sistledne Januaiii afgifne samt den 27 i samma månad , eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Götha CanalBolag , att besörja underhållandet af de Vägstycken i Skaraborgs och Östergöthlands
Län, hvilka tillhört sådana Hemman, som genom Canal-anläggningen blifvit indragne m. m.
Den: a Februarii 63 Grefve von Platen Baltzar Bogislaus, anförde skrifteligen:
Vid Oeconomie-Utskottets Betänkande, an» gående fördelning af de Väglagriings-skyldighe-- ter, sorn tillhört Hamman, hvilka, genom Jordliqvidation för Götha Canal, antingen i heit elfer till någon del blifvit använde och utgått utur Jorde boken, anhåller jag få gora efterföljande anmärkningar.
Uti Konungens Nådiga Privilegier,, utfärdade år t8io, uti 3 §. första Momentet heter det:
Sä öfverläte och tillegne Vi härmed Götha Canal- Bolag, under evärdelig
Skatt frihet denna Jord och Mark, nemligen det 2oo alnar breda Canal Området, i hela sin vidd, hvilket i anledning deraf, och af dess spridda belägenhet intet Hemmantal erhållit.
Uti Andra Momen tet stadgas, att ersättning, etter serskild Författning skall äga rum för alla enskilte Personer tillfallande förluster:
Uti denria Författning 2 §.
3 Momentet sista puncten föreskrifves , att Värderings män sluteligen böra upptaga och utreda alla öfriga frågor, som efter hvart och ett Hemmans eller Krono markérnes, serskilta beskaffenhet kunna, väckas, och uppkammar 4:de Momentet föreskrifver:
Vid dessa Undersökningar och Värderingar, böra Vederbörande Jord ägare sjelfva eller genom Loga Fullmägtige, efter skedd behörig Kungörelse , ofelbart■ sig inställa, och vid förlust af vidare talan, till Protocollet anföra hvad de nödigt anse. 70 Den 2 Februarii.
» Alla dessa omständigheter äro behörigen iakttagne och Jord-Liqviden af Konungen i Näder fastställd.
Vidare får jag påminna , att Canalen, genom den Varu-transport derå äger rum, vållar en högst betydelig besparing å Landsvägarne till den grad, att Canalen måste anses som den betydeligaste Väghållare i Riket.
Detta äger redan rurn , då varor, som förut gått antingen helt Landsvägen ifrån Götheborg till Askersund och Jönköping, samt tvertom, eller emellan Mariestad och Brevik eller Forsvik, f å 6 mil till lands, nu med enda Landsvägen från Sjötorp till Hajstorp, \y mil, medelst nya Sjövägen gå på Fartyg till sin Destination.
Denna Transport utgör redan flere tusende Skeppund, och ökas hvarje Sommar, vägarne till en lättnad olver all beräkning, hellst vid regnaktiga Årstider.
Till en sådan Transport anlägger och underhåller Bolaget utom sjelfva Canalen, en lika lång, det vill säga när han blir färdig, 8 mils gruod dragväg, af 6 alnars bredd, och hvilken, om Bolaget skulle i allmänna Delningen ingå, måste blifva uti den intagen.
Denna väg långs färdiga Canalen är redan anlagd, 2 mil lång, och grusas medelst Pråmar på Canalen.
Vidare får jag till samma förhållandets upplysande uppgifva Häradernes Hemmantal och hvad deraf till Jordiiqviden i Hemmantal ätgådt, då Handlingarne ej äro till hands, efter en ungefärlig beräkning, som dock åtminstone helt nära är enlig med rätta förhållandet, Den 2 Februarii. 71 Vadsbo Harad i Vestergötland, bestående af 974 * Hemman, förlorar 4 i Hemman: Aska Härad i Östergöthland, sorn består af 333 J Hemman förlorar intet.
Bobergs
Härad 302 | förlorar 2 § Gullbergs dito ih2 f jp förlorar 2 i?
Memmings dito 124 4 3 förlorar 1 3 Hammarkinds d:o 426 i förlorar 4 -i 1 Björkekinds dito 2G0 £ 3 förlorar 1
På många ställen och hellst i Vadsbo, ökas Hemmantalet beständigt genom nya Hemman.
Vidare bör besinnas, att Canalen en gång färdig, ej äger hvarken Dragare, Redskap eller Folk till väglagning utom sitt område, äfvensom intet Hemmantal, grunden för all väglagning; och att detta Onus vore ett Praejudicat för andra Pålagor och Utskylder, som skulle göra Privilegiernes föreskrift om Skattfrihet om intet.
Nya Vägars anläggande på sätt Sveriges L3g derom föreskrifver, äger likväl ofta rum och vållar en ny fördelning och tillökning af Vägiagnings skylldigheter för Jordbrukaren, som i Sverige Hufvudsakeligen är Väghållare, hvarföre skulle då Götha Canalen, egenteligen ej Jordbrukare, men deremot, sorn bevist, den största Väghållare, vidkännas en ny skyldighet emot Privilegiernes föreskrift?
Sedan alla ofvannämnde omständigheter voro iakttagne, och förmodelipå förut upprepade grunder, täcktes Konungen, genom Nådig Resolution af den 19 September i8iS> i Nåder förordna, huru med de använde Hemmans Väglotter förhållas skulle, hvar - 7 2 Den 2 Felruarii. före jag ock tror det CanakVerket j alla dylika fall bör bibehållas vid hvad i sådant fall AlIerNåöigst stadgat är, eller ock Canalens dragväg intagas uti allmänn Vägdelningen, elter han befordrar vida den största Transporten.
Att Högloflige Utskottets Betänkande måtte , åt följt af mina Anmärkningar, återremitteras, är min vördsamma anhållan.
Mar skatten gjorde Proposition till bifall af Oeconomie-Utskottets Betänkande.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde att Betänkandet måtte til.
Jillika med de af Grefve von Flaten dervid gjorde Anmärkningar til!
Utskottet återremitteras; hvilket bifölls.
Utdrag af Protocollet , hållet hos Högloflige Ktdderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen, den 2 Februarii iSiij. S. D.
Remitterades Till Stats- Vtskotte t Ett Memorial af Herr Reuterskjöld, Axel Den 8 Februarii. 73 Didrik, innefattande Förslag att alla Kronan tillhörige Skogar, Krono-, Recogninons-, Grufvosamt Socken- och Härads-Allmänningar må skattlägga» och på allmän Auction försäljas, jemte Anföranden i samma ämne af Herr Heykensköld, Carl Fredric, och Heykensköld, Carl Gustaf, tillika med Herr Reuterskjöld» svar derå.
S, D, Föredrogs å nyo och bifölls följande ifrån Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet inkomne samt elen 27 sistledne Januari!, eftermiddagen, på bordet lagde Betänkanden nemligen; l:o Af den 16 sistledne Januarii angående väckt fraga om det Arfvode, som Vederbörande Läkare böra åtnjuta för Besigtningar å Karlar, hvilka af Rote- eller Rusthållare anskaffas för att uti Bätsmanshållet eller Indelta Arméen inskrifvas. 2:0
Af den 17 sistledne Januarii, i anledning af yrkaöt förbud för Tjenstedrängar i Halland och andra Oter, att utvandra fran Länen i ändamål att söka arbete. 3:0
Af den s6 sistledne Januarii, angående förhöjning i betalningen til!
Inqvarterings-gifvare för det Underhäll, de lemna tågande Troupper m. m., och skulle de öfrige Respective Riks-Stånden härom vänligen underrättas.
Ut supra. 74 Den 2 Februaril.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den 16 sistledne Januarii afgifne samt den 27 i samma Månad, eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af de anmärkningar, som innom RjksStånden blifvit gjorde vid Utkottets den 22 sistledne December meddeldte Utlåtande, i frågan om Liqvide med Discont-Verkens egna Sedlar för Lån och Omsättningar.
Herr Strussenfeldt, Michael, anförde skrifteligen:
Sedan tvänne Ledamöter af Riksens Ständer, den ena af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, den andra af det vördige Preste-Ständet, gjordt anmärkning vid Banco Utskottets Betänkande, rörande ätskillige omständigheter att iakttaga, vid de så kallade Filial Disconternas Administration 5 hvilken anmärkning geck ut på, att förekomma det sådana partielle mått och steg icke måtte i förväg vidtagas, som kunde sedermera ligga j vägen för en fullständig pröfning af det hela, eller för afgörandet af FinanceFlanen, till sin hela omfattning; så har nu Ban» co-Utskottet inkommit med svar derå; och, om jag fattadt dess mening rigtigt, så anser Utskottet sig ingalunda hafva föreslagit någon ting,som skulle kunna lägga band på Ständerne, då framdeles, i sammanhang ined FinancePlanen, man skall afgöra frågan om Disconterras Reglering.
För min del är jag myeket nögd därmed; och hoppas att Högloflige Ridderskapet och Adeln icke heller tänker annorledes} men med minne af all den obehaglighet
Den a Februarii.
75 hvartill en underlåren vaksamhet, vid 1800 års Riksdag föranledde; då Ständerne, som antagit Realisations Planen, deruti en fråga, angående Bevillningen var, som Allmänheten trodde sig begripa , blott i förbigående eller raisonements vis, omtalad; efteråt, när de skulle afgöra B@- vilinings-frågan, fingo erfara den, för dem sjelfva okända besynnerlighet, art de hade i ReaIis3tions-frågans beslut, på förhand, afgjordt äfven en angelägen del af Bevillnings-frågan; anser jag mig böra hos Högloflige Ridderskapet och Adeln ödmjukast förelå , att, genom formligt Beslut, ali ovisshet i denna del må undanrödjas^ och jag anhåller alltså, det täcktes Hrrr Grefven och LandtMarskalken göra denna Proposition: Bifaller Ridderskapet och Adeln att de beslut, som nu komma att meddelas, uppå förevarande Betänkande af StatsUtskottet, måga blott äga provisorisk Kraft, intill dess det Beslut, som Riksens Ständer framdeles komma att antaga, angående FinancePlanen och Discont-regleringen i det hela, varder i Verket satt.
Vidare utbeder jag mig att få, på det närmaste fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en omständighet, som uppväckt allmänt ogillande.
I fråga om Gäldenärers rätt, att med Discont-papper liqvidera deras skulder till Filial-Disconterne ; en rätt som ligger tydlig och klar i Lagens bud, att gäld får med gäld qvittas, har Banco-Utskottet föreslagit, att de Gäldenärer, som vilja helt och hållit inbetala deras Skulder; det vill säga, de 76 Den 2. få, sorn känna minsta fö:lägenheten och således; äro minst i behof, men mäst i Cönsideration af Lagstiftande Magtenj för dem får Lagens nyss nämnde bad gälla, men för den ofanteliga mängd af Gäldenärer, som icke förmå åstadkomma mera, än blott afbetalningar, det viii säga de, hvilka .känna förlägenhetens hela, tyngd, och följaktligen äga mästa behof af Ständernas mellankomst till deras räddning;, för dem får Lagen, som annars måste vara lika för alla , icke gälla till hela sin vidd, utan da få blott inlemna Discont Papper, såsom
Hypo thek , ej såsom afbetalning. i anseende tili de rika och mäktiga gäller alitsa Lagen, till deras fördel; men i anseende till de fattige, skall,, till hinder i Lagens fördel för dem, Magten gälla:
Och hvilken Magt sedan?
jo| den som uppkommer frän sjelfva förlägenheten, för hvilkens afhjelpande Riksdagen är sammankallad; ja alldeles samma Magt, som Procentaren utöfvar , då harn*, för att bevilja Prolongation på ett Lån, tvingar Gäldenären att ingå på villkor, mera eller mindre hårda, allt efter som denna är mer eller mindre i förlägenhet
Efter hitintills gällande grunder, har det varit
Directionemes rätt i Fili d-Disconterne, att bevilja hvar Gäldenär, som kan ställa lika god borgen, som den, på hvilken Lånet beviljades, omsättning af samma Lån ; och Gäldenärens rätt härtill ligger i hans säkerhet, och hvad har dä den att göra med Myntsorten , i hvilken han presterar afbetainingen
Detta nya viilkor är således enny tyngd; men äro vi sammankomne för att pålägga nya svårigheter, eller är icke hellre vår Dm 2 Februarii. 77 'pligt, att latta de, som existera Jag anser omöjligt att någon särdeles skiljaktighet i denna del kan äga runi j och jag anhåller ödmjukast det täcktes Herr Grefven och LandtMafskalken göra Oss den Proposition: Bifaller Högloflig* Ridderskapet och Adeln att Omsättningar af Lån i Filial-Disconterne maga verkställas med af betalningens och räntans erläggande i Discont papper ?
I det vesändtliga af hvad Herr Strussenfeldt anfört, instämmer jag helt och hållit.
Det är högst besynnerligt, att man i Disconternas nu varande förlägenhet budit till att få Allmänna Lagen använd blott till fördel för Disconterne, men icke till fördel för Låntagarne.
Då frågan uppstått, om de nu ifrågavarande
Disconters egna Skulder , hafva de fått anse sig i Cessions tillstånd; men då fråga varit om att uttaga sina egna Fordringar, hafva de ej fatt ansett sig vara i Cessions-tillstånd.
Dessa Disconter hafva derföre, sedan de upphört att liqvidera sina egna Skulder, sedan ändå, och med mera brådska och stränghet än förr, låtit utmäta sina Fordringar, samt dervid icke en gång hållit tillgodo sina egna Sedlar, utan endast låtit nöja sig med Banco Sedlar.
Ett liknande förfarande torde ej kunna uppvisas i något Land.
Man har ansett Banque och Disconter öfver Allmänna Lagen, då icke en gång Riksens Ständer äro det.
Riksens Ständer kunna ändra Allmänna Lagen; men ändringen fordrar Konungens Sanction , och den kan i allt fall ingen retroactiv verkan hafva.
Allmänna Lagen vakar ej blott öfver Fordrings - 78 Den 2 Februarii. ägarens, utan ock öfver Låntagarens rätt; så böra och Riksens Ständer göra.
Vi äro ej här för att blott bevaka Binquens och vissa Fordrings ägares, utan hela N
Utom dess kan Banquen ej förlora genom tillåtelsen för de Låntagande, att äfven vid omsättningar få betala med Disconternas Papper.
Många
Lån blefvo derigenom liqviderade, som kanske annars ej blefvo det, utan genom Låntagarens och Caventens Concours Utomdess om det är så skadligt, att Disconterne nödgas taga i betalning sina egna Papper, så är det ju bättre, att blott Afbetalning sker, än att full Inbetalning forceras.
Det är åtminstone obilligt, att blott den som har förmögenhet nog, för att betala Lån, fullt ut skall få vid Liqviden nyttja Discontens Sedlar.
Jag får således för min del begära Proposition , i enlighet med hvad Herr Strussenfelt föreslagit.
Herr Wirgin, Axel Fredric, uppläste följande:
Vid ett Riksmöte, hvars egenfeliga ändamål varit, Regleringen af vårt i största förvirring iråkade Penninge-Verk , och ett lika bedröfligt, som olyckligt förfall af våra Financerj borde det val icke undfalla vår största och kanske billigaste uppmärksamhet, den nöd, och det verkeligen svåra lidande , den största delen af våra Medborgare, i alla Rikets delar, för det närvarande kanna, af den olyckliga ställning, i hvilken vi blifvit försatte.
Monne icke Mänskligheten, och vår Medborgerliga pligt, Den 2 Februarii: 79 kalla oss, af t använda all vår förmåga, för att hjelpa och rädda de olyckliga Medbroder, som stå på branten af sitt fall.
Ingen upplyst och oväldig kan neka, att den som för 3 å 4 år sedan, såg sig nödsakad att sätta sig i skuld, under de mäst sakta förhoppningar, art genom flit, arbetsamhet, och en klok hushållning, icke allenast kunna afbörda sig densamma, utan ock i framtiden njuta bugten för sin möda; ser sig nu på det grymmaste bedragen.
Under Lagens tvång, att uran barmhertighet, till sista skarfven betala en skuld, hvartill alla utvägar äro stängde, ser denna sin välfångna Egendom sköflas, och Armodets rysliga bilder framställda för sina ögon.
Den ena Medborgaren måste vara den andras Plågoris, och bekymrets plågo-ande, som inträngt sig i hvarje fredlig boning, sprider der, natt och dag, sitt tärande gift, och förbittrar, ja —■ utplånar hvarje spår till huslig sällhet; all vänskap, — allt förtroende Människor emellan hafva upphört, för att lemna rum åt misstroende — kallsinnighet — ohjelpsamhet och hat; hvarigenom de samband lossas, som borde sammanhålla Statens krafter; och allt detta, — Ja — oändeligt mer, härflyter af vår olyckliga Penninge-ställning.
— Mången torde väl invända , att en stor del af Medborgare, genom egit förvållande, störtat sig i olycka, som genom högfärd och böjelse att lysa, flugit litet högre än vingarne burit, och sorn för att briljera med en större Egendom, betalt den långt öfver sina tillgångar; — men om ock denne förtjent ett oblidare
Öde och tjdlräckeligen bestraffas af nu inträffade händel - 83 Deri 2 Febriiarii. ser; så äger kan hända denne, en god och älskvärd Maka, välartade öch dygdige Barn, sorn dela hans Ole, och de förtjena vårt deltagande.
Men ännu större och vigtigare, är den sanning och det Mål, på hvilket vi böra rigta hela vår uppmärksamhet; den Idoge — elen Nitiske — Arbctssamme och Hushallsagtige Medborgaren, som användt sin tid och all sin förmåga till nyttig verksamhet, —och kan hända sine dyrt förvärfvade Medel tili allmänt gagn, såsom odlingar af Jorden och andra Riksgagnelige företag; men som, för att fullborda, eller underhålla detta, måst sätta sig i skuld, under en säker förhoppning, att, af använd kostnad, få skörda sin ersättning; men ser sig för betalningen af densamma, hvilken genom Lagtvång mäste utkrätvas, blifva nödsakad att lemna den Jord, han fuktat med sin svett, och så ofta med mattade krafter bevandrat.— ser sin möda förlorad, och i sin väntade belöning, en Tiggarstaf.
— Det är värdigt Sveriges National-Rcpresentanter, icke allenast att skydda hvarje oskyldigt lidande Medborgare, utan äfven, om möjeiigt är rycka den förtryckte ur djupet af sin olycka:
Vi bö ra betänka, att en Stats välmåga, grundar sig endast på dess Medlemmars trefnad, och välbestånd, utom hvilket allt annat är en skimrande yta, som försvinner efterhand, och blottar det veikeliga.
Olyckan föder bedröfvel se; -— bedröfveisen lidandet; — lidandet ailstrar missnöjet, och detta urartar tili många skadliga följder, som klokheten bör förekom.
Den <X Felruarii. 8r ma.
Jag tilltror mig väl icke förmågan att föreslå sättet, att bereda en önskad utväg för de betryckte, att reda sig utur bekymret.
Men jag lemnar åt de högt upplyste och redlige Herrar och Män, af alla Riks-Stånden, som hafva sig uppdragit Regleringen af PenningeVerket och Financerne, att icke lemna det hufvudsakeligaste ur ögnasigte, som är att rädda de olycklige Skuldenärer, som stå på brädden af sitt fall, och att bereda dem tid, att på lindriga villkor, efter hand få afbörda sin Skuld, och att en skälig jemkning mellan For* drings-ägarens rätt, och Betalarens skyldighet må äga rum:
Att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, som bevisar dess Faderliga Ömhet, för sina betryckte Undersåtare, må läggas till grund i allt hvad som rörer den Skyldiges förlägenhet, och sättet att i möjligaste måtto — bereda dess frälsning, och att småningom det mörker må försvinna, som höljer för den nedslagna en gladare utsigt; och måtte vi härvid besinna, att då vi rädda olycklige Likar, skänka vi äfven nyttiga och verksamma Medborgare åt Staten:
— Vi skola veta att våra hemmavarande Medbroder rigta sina blickar på oss, som Nationens Representanter ; och bygga sitt hopp på vår nitälskan för sanningen, vår aktning för rättvisan.
— Endast Procentaren, denna tärande kräftan för Staten, sorn ler kan hända åt hvarje Familles förstöring, hvilken ökar dess rikedom, skall kanske ogilla den önskan jag framställt.
Men jag vädjar till Mänsklighetens Domstol, och denne — skall Ridd, och Ad, Fröt, lil, B. H, 13. 82 Den 2 Februarii, stå der, blottad på Ära, och Samfundsdygd, vanhedrad och föraktad.
Om jag icke utredt detta Ämne så, som det tilläfventyrs fordrat; om jag varit i saknad af den upplysning och styrka, som är så nödvändig, vid de sakers framställning, som fordra ett allvarligt behjertande och en kraftigare medverkan, så vågar jag hoppas på ett mildt öfverseende; — Jag har blott talat från mitt hjerta, och detta, skall aldrig neka mig den enda tillfredsställelsen, att, i den renaste afsigt, hafva höjt min röst för lidande Medbroder.
Jag anhåller hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarrkalken att dessa mine tankar, måtte blifva till Banco- och Stats-Utskotten remitterade.
Herr von Stahl, Samuel, uppläste följande Vördsamt
I frågan om Disconternas skyldighet, att äfven vid Omsättningen emottaga deras utgifne Pappers-mynt, torde det tillåtas mig i största ödmjukher få anföra följande.
Ständer äio sammankallade, egenteligen för att rengera Finaneerne och afhjelpa allmänna Nöden och Penninse-forlägenheten i Landet.
Detta lärer icke kunna iörenas med det Beslut, sorn Den 3 Februarii. 83 Utskottet vidtagit, i afseende på Galdenärers förbindelse, att vid Ömsäitningar betala med Banco-Sedlar.
Genom ett sådant Beslut skulle den mäst behöfvande delen af Landets Innevånare, som varit nödsakade anlita Disconterne om Lån-biträde, råka i Armod och Fattigdom, då deremot den rike och förmögne, emot vederhäftig Borgen, genast skulle erhålla ett tillräckligt antal Discont.
Sedlar och Assignationer för att blifva kraffri och således rigta sig pä den fattiga delens bekostnad.
Disconterne icke sökt Cession, anser jag dem efter Lagens föreskrift i 4 Cap. 7 §.
UtsökningsBalken vara skyldige, att afven vid Omsättningen emottaga deras utgifne Sedlar, särdeles som Directionerne vid Låns utlemnande icke allenast tillåtit Omsättningar, utan ock till Låntagare lemnat Discont-Sedlar och Assignationer, Herr Lannerstjerna , Johan Wilhelm .■
I anledning af hvad tvänne värde Ledamöter, Herr Strussenfelt och Herr Munck af Rosenschöld nu anfört, att Discont-Verkens Assignationer och 3 proCents-Sedlar borde af deras Debitorer få användas i Liqvide, icke allenast då Lånen fullt inbetalas, utan ock vid Omsättningar, och således i senare fallet, icke blott såsom Hypothek till befrielse från Fordrings-krat och Öfverränta, på sätt Banco-Utskottet uti dess Betänkande hemvtällt, får jag som har den äran vara Ledamot i Banco-Uskottet, och i Utskottets Beslut deltagit, vördsamt anhalla att få yttra några ord. 84 Den 3 Februarii.
I Rättsläran är det en grundsats, att rättigheter och skyldigheter alltid böra följas åt.
Denna grundsatts, lämpad till förevarande fråga, leder till den slutföljd, att, om Gäldenären vill begagna sin rättighet, att med ägande Genfordran hos Borgenären liqvidera sin Skuld; så bör han ock fullgöra sin skyldighet, att