Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelm, har med vanlig skarpsinnighet utredt svårigheterna af alla de förslag till remiss, som blifvit framställda; det återstår således blott att besvara det förslag, han sjelf i stället för dem framställt.
Deremot isynes vara att invända, att ehuru, i händelse 72 §:s 94 Den 8 Mars f. m. redactionsförändring afsloges, det verkligen lomme att så tillgå, som Hr Gr. föreställer sig, så skulle likväl ett sådant vilkor, sorn han tillstyrkt, äfven innebära ett förut fattadt beslut, hvilket jag ej tror formeniigt kunna tagas.
Men det motstånd, som blotta remissen, d. v. s. första preliminärbehandlingen af det förslag till banklag, Konungen meddelat R. St., det motstånd, säger jag, som denna preliminäråtgärd här rönt, synes mig, efter den af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjorda förklaring, skäligen icke böra förlängas.
1 samma förutsättning, lagförslaget blifvit uppgjordt, synes det mig kunna remitteras, och uttryckandet af vissa vilkor dervid skulle innebära den nyss antydda olagligheten af ett förut fattadt beslut.
Dessutom, hvilken är då den förutsättning, i hvilken detta lagförslag är uppgjordt?
Det är förutsättningen af 72 §:s nya redactions antagande; och antingen denna förutsättning förverkligas eller tillintetgörés af utgången, står saken på samma punkt efter den förklaring, som blifvit lemnad, och den åsigt, som synes vara allmänneligen uppfattad.
Hvarföre då förlora tiden, hvarföre då neka sig den granskning och utredning, som upplyser ämnet?
Och vore det icke i detta hänseende, och då intet tvifvel kan uppstå, att ärendet på ett eller annat sätt antar den form, som utgången af frågan om 72 §. nästan fäster på detsamma, vöre det icke, säger jag, resultatet af en vägran till remissen, att man qväfde pröfningen och dömde ulan ransakning.
Jag förenar mig således i anhållan om remiss till BancoUtskottet.
Jag erkänner, att jag icke skulle begärt ordet, för att vidare yttra mig i denna fråga, dm det icke här varit ett antaget bruk, att anse den, som icke sagt sista ordet, hafva medgifvit kraften och vigten af hvad mot honom blifvit anfördt, äfven om det saknat allt skäl.
Jag vill derföre, i afseende på mitt yttrande om behofvet af att antingen genom grundlag eller civil lag lemna Konungen del i lagstiftningen för Banken, fästa den värde Gr:s uppmärksamhet, af hvilken detta yttrande blifvit upptaget, derpå, att intet hinder finnes för den, forn önskar gifva en sådan lag helgden af grundlag, att, i fall denna önskan icke vinnes, söka utvei’ka lagen på annan väg.
Jag vill fästa den ädle Gr:s uppmärksamhet derpå, att då t. ex. frågan om publicitet vid Ståndens öfver läggningar uppstod, funnos personer, hvilka ansågo sådant vara i strid med grundlagen.
Detta ogillades; men jag hörde då samma Gr. yrka ett stadgande derom i grundlagen, och detta hindrade icke stadgandets antagande genom en civil lagstiftning i ämnet.
Jag vill äfven, då man beklagat sig öfver, att samma saker blifvit för ofta omtalade, fästa uppmärksamheten derpå, att saker finnas af den vigt, att de behöfva väl inpreglas i minnet, och således förtjena att äfven för 3:dje eller 4^de gången upprepas; och jag får anmärka, att då frågan angår ett lagförslag för Ban— D c ii 8 Mars f. m. len, är det icke ett främmande ämne att ingå i undersökning, huruvida den föreslagna lagstiftningen är nödig eller icke.
Jag har ansett mig, med den rätt jag har såsom ledamot i Ståndet och i anseende till min befattning i Bancoverket, hafva varit uppfordrad att upptaga äfven hufvudsaken, och jag torde derigenom vara rättfärdigad, om jag också haft olyckan att af någon anses hafva varit för vidlyftig.
Jag har för öfrigt intet att tillägga, och 'skall icke till besvarande upptaga, hvad man ytterligare torde vilja emot mig framställa.
H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt:
Jag tror mig möjligen hafva varit missförstådd af några värda ledamöter.
Jag tror mig icke hafva sagt, att, om 72 §:s nya redaction blefve afslagen, det nu meddelta lagförslaget skulle alldeles förfalla.
Jag har icke kunnat säga detta.
Men jag har deremot sagt och det förklarar jag öppet, att 72 §:snyaredactions afslående skall inverka helt och hållet på detta förslag, och att således både Utsk. vid behandlingen deraf och Stånden vid dess slutliga pröfning nödvändigt skola, till följd af ett afslag på den nya redactionen, deruti göra alla de förändringar, som med ett sådant afslag äro förenliga.
Detta har jag, sagt och detta öppna förklarande förnyar jag nu, emedan, såsom jag förut sagt, detta af K.
M. afgifna förslag blifvit uppgjord t under förutsättning, under förmodan, att den nya redactionen till 72 §.
F. kornme att antagas.
Jag skulle alltför gerna afstå från vidare yttrande i frågan; men jag bör säga, att Gr.
Cronhjelms distiuction lika så litet, som den Gr.
Spens föreslagit, kan antagas.
Jag vill emot denna distinction anföra ännu ett skäl, det nemligen , att den är öfverflödig.
Sedan fråga uppstått, hvart denna K.
Propos. remitteras bör, och denna fråga af Grefvarna Horn och Cronhjelm blifvit begärd på bordet, lärer den komma att hvila till nästa plenum, och jag vill derföre icke nu anföra något i hufvudsaken; men jag kan likväl icke undgå att i förbigående yttra, det formfrågan synes mig ganska simpel, om man vill åsidosätta alla de omständigheter, som icke egentligen inverka derpå.
Skulle den Nåd.
Propos. bestämdt strida mot grundlagen, lärer Ilr Gr. o. Landtm, icke framställa proposition på dess remitterande.
Skulle detta vara tvetydigt, men mångens öfvertygelse vara den, att "den Nåd.
Propos. strider mot grundlagen och att det således ålegat den eontrasignerande att derpå fästa Konungens uppmärksamhet, så betyder det, att man anser den eontrasignerande icke hafva uppfyllt sina tjensteåligganden, och då länder 2q §.
Riksd.Ordn. till efterrättelse; då skola de i denna §. föreskrifna ordalag, och inga andra, nyttjas.
Någon fråga om lagligheten af Konungens nu förevarande Nåd.
Propos. tror jag således på detta sätt 96 D e n 8 Mars f. m. icke kunna komma under öfverläggning.
Skulle Hr Gr. o. Landtm, komma att framställa propos. till remiss, lärer det, till följd af 87 §. R. F., vara tydligt, att den bör ske till LagUtsk., äfvensom frågan, enligt 3a §.
Riksd.Ordn., bör remitteras till BancoUtsk., när den angår Bankens förvaltning.
Att remiss således lagenligt bör ske till både Lag- och BancoUtsk:n synes mig påtagligt.
Jag vill dock icke uppehålla med en längre utveckling af min tanke, emedan frågan är begärd pä bordet.
Ehuruväl sjelfva frågan om, hvart remitteras bör, är begärd på bordet och således kommer att hvila, anhåller jag dock att få upptaga till besvarande några ord emot mitt afgifna anförande.
Lagerbjelke har yttrat, att det tillägg, jag föreslagit uti propositionen till remiss, skulle innefatta ett förut fattad t beslut.
Detta kan jag icke af ordalagen inse.
Jag vill icke säga, att detta tillägg har förtjensten af en god redaction, det hade kanske kunnat uttryckas bättre och annorlunda; men min mening är blott att få uttryckt, att de §§., som icke stå tillsammans med nu gällande grundlag, komma att förfalla, i händelse grundlagen blir oförändrad.
Samma ledamot har sagt, att man måste antaga, att lagförslaget kommer att dis— cuteras och behandlas under den förutsättning, under hvilken det är uppgjordt, nemligen, att den nya redactionen af 72 §. skall gå igenom; men jag tror icke, att vi, i öfverensstämmelse med grundlagen kunna utan något tillägg remittera detta förslag, sådant det nu befinner sig.
Jag behöfver icke framställa den frågan, om någon kan bestrida, att denna Konungens Propos. är stridande mot nu gällande grundlag.
Låtom oss förflytta oss till föregående Riksdag.
Grundlagen är ännu densamma, ehuru ett förslag till dess förändrande ligger på bordet.
Jag frågar: huru skulle väl II. R. o. Ad:n gjort, om denna Konungens Propos. kommit bit, utan att något förslag till redactionsförändring i 72 §. funnits?
Påtagligen hade vi ansett Propos. grundlagsvidrig, och jag vet icke, att ett hvilande grundlagsförslag kan gifva oss rätt att anse grundlagen mindre gällande, änskönt vi kunna förändra den om några dagar.
IJr Rosenblad har sagt, att jag yrkat ett grundlagsstadgande örn publicitet vid Ståndens öfverläggningar, hvilket sedan tillkom i form af civil lag.
Det är sannt, att jag under en discussion framställde min önskan, att detta stadgande måtte intagas i grundlagen, isynnerhet då det kan hända, att våra protocoll komma att stympade tryckas; men jag torde få anmärka, att i grundlagen icke fanns något stadgande, som förbjöd publiciteten, såsom fallet är med detta förslag, då grundlagen förbjuder, att någon annan än R.
St. må stifta lagar för Banken och garantera densamma.
Denna grundlagsstridighet är det, som hindrar - * Den 8 Mars f. ra. 97 drar oss att utan någon reservation remittera förslaget till Banco Utsk. II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt har trott, att jag så uppfattat hans yttrande, att hela det Nåd. lagförslaget skulle falla i samma ögonblick, redactionsförändringen af 72 JJ.
Liefve afslagen.
Jag har icke så uppfattat det.
Jag har hemburit min tacksamhet för den förklaring, att alla de §Jj. i lagförslaget, som äro byggda på förutsättningen af en annan 72 §. iR.-F., komme att förfalla, i fall denna grundlagsförändring förfaller.
Palmstjerna har yttrat, att formfrågan är simpel, om man åsidosätter några omständigheter, och att remiss borde ske till Lag- och BancoUtsktn.
Frågan är verkligen simpel, om man åsidosätter den lilla omständigheten , g r u n dlagen; men gör man icke det, bör man tillse, att icke en grundlagsstridig remiss må ske.
Så liten skillnad, som verkligen finnes emellan Gr.
Cronhjelms och mitt förslag, torde det vara onödigt att nu dermed uppehålla R. o. Ad:s tid, då frågan är begärd på bordet, och rättigheten dertill icke lärer kunna vägras.
Jag får således i nästa plenum tillfälle att visa den ringa skillnaden emellan dessa förslag.
Det är med bekymmer jag hört H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt justera sitt uttryck.
Jag har svårt att tro, det jag alldeles oriktigt uppfattat detsamma; och vi äro här 4 å 5oo lefvande protocoll, till hvilka jag nästan skulle våga vädja.
Jag bestrider icke någons rätt att andra sina uttryck, nemi. vid protocollsjusteringen; men jag kan icke tillerkänna någon rättighet att återkalla hvad man sagt.
Jag kan icke annat minnas, än att orden voro sådana, som de, för hvilka jag hembar H. Ex. min tacksamhet.
»Sedan för öfrigt frågan örn remiss blifvit begärd på bordet, bar jag intet vidare att tillägga.
Äfven jag hade ämnat att icke här yttra ett enda ord, sedan frågan blifvit begärd på bordet, hvaruti jag instämmer.
Men jag vill hemställa till en värd ledamot, Hr Cederschjöld, som velat sätta i fråga min rätt att upplysa om hvad jag sagt, om han till en sådan framställning haft någon anledning.
Jag torde, äfven jag, förtjena något vitsord i afseende på den mening jag haft, då jag framställt mitt yttrande; och det är blott af denna naturliga rätt, jag velat begagna mig, utan afseende på, om sådant kallas justering eller något annat.
Jag vädjar till den värda ledamoten sjelf, 0111 jag icke sade, att jag gerna, i full Öfverensstämmelse med honom, velat, att detta lagförslag linge hvila, tills det blifvcr afgjordt, huruvida 72 §.'9 nya redaction vinner bifall, med mindre jag icke ansåg, att en vägran af remiss vore att träda grundlagens tydliga bud 4 H. 1 iJ 9S Den 8 Mars f. m. för nära.
Om jag således haft för afsigt att dermed förklara, att förslaget skulle förfalla på samma gång som redactionsförändringen af 72 §. blefve afslagen, så vet jag icke hvad skål jag skulle haft att påyrka remiss, dag har icke sagt, att förslaget skulle förfalla, utan förklarat, att den nya redactionens afsiående skulle inverka på ordställningen af förslaget, samt att såval BancoUtsk. som
Stånden ägde fullkomlig rätt att deruti göra de ändringar, hvilka utgången af frågan om 72 §. kan göra erforderliga.
Hvarken med denna eller min förra förklaring har jag sökt inleda någon af H.
R o. Ad. till någon annan tydning af min mening, än den, mina ord verkligen innefattat.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då fråga uppstått om eller hvart den nu föredragna Nåd.
Skrifvelsen borde remitteras, och denna fråga blifvit begärd på bordet, kunde sådant, till följd af 49§•
Riksd.Ordn., icke förvägras.
Justerades 11 protocollsutdrag för den 3 och 4 dennes.
Skrifvelse, ang:de bevillning af utdelningen å Trollhätte Canal- och Slussverks-bolags actier.
I fall denna K. M:s Nåd.
Skrifvelse löredrages för att remitteras till Bevilln.- Utsk., ber jag att fä yttra nägra ord.
Jag tror nemligen, att intet skäl förekommer, som talar för befrielse från bevillning af utdelningen å Trollhätte Canal- och Slussverksbolags actier.
Det enda, hvarpå man velat stödja en sådan befrielse, ar, att Kronan af bolaget åtnjuter den förmån, att Kronans fartyg kostnadsfritt förskaffas å canalen.
Dessa bolagets åligganden, redan stadgade i octrojen, synas mig e< dast vara en billig ersättning för de uteslutande privilegier, bolaget åtnjuter, således intet skäl till frihet från bevillning.
För öfrigt är detta bolag förmodligen det rikaste, soln funnits i Sverige i afseende på den höga procent, adierna lemna.
Sjelfva utdelningen af dessa proc. får icke, enligt octrojen, öfverstiga 9 proc., men inkomsterna uppgå verkligen till minst 20 proc , emedan 11 å i5 proc. å aclierna afsättas till slussbyggnadernas och fartens förbättrande.
Jag hemställer då, om minsta skäl finnes för den ifrågavarande befrielsen från bevillning, helst något sådant icke linnes föreskrifvet i bolagets octroj Och dessutom dess actier nu, genom Götha canals färdigbyggande, stigit i värde utöfver förväntan.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar må fä åtfölja remissen till Bevilln.Utskottet.
Remitterades till Bevilln.Utskottet.
Föredrogs ånyo Constit.Utskts d. 24 sisth Fehr. på bor - Den ii Mars f. m.
99 det lagda memorial N:o i, med uppgift å de till afgörande beredda grundlagsändringsförslag.
Begärdes på bordet af Deras Excellenser Grefvarna af Wetterstedt, Gust., och Brahe, Magnus, samt af Grefvarna Horn, Claes Fredr., och Posse, Arvid.
I anledning af den nyss väckta frågan om och till hvilket Utsk. K. M:s Nåd.
Skrifvelse, ang:de banklagen, bör remitteras, får jag framställa den motion, att, vid föredragning af Constit.Utsk:s memorial N:o r, de föreslagna förändringarna uti 63 och 72 §§.
Reg.F., ehuru de ej stå främst, måtte föredragas först och före frågan örn remissen af nyssberörde Råd.
Skrifvelse.
Jag anhåller, att denna min motion måtte få hvila på bordet och i nästa plenum blifva föredragen före de frågor, hvarom den handlar.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust., begärde detta Gr. von Fersens yttrande på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 e. m.
Tisdagen den ii Mars 1834- Plenum kl. io f. m.
Justerades 6 prot.utdr. för d. 8 dennes.
I anledning af justeringen af prot utdraget, röride remiss till Oecon.Utsk. af Hr von Scheeles anförande i anledning af gjord anmärkning vid dess motion om framflyttning af tiden för Gudstjenstens firande på sön- och högtidsdagar, yttrade: Gr. Cronhjelm, Otto Aug.:
Af det upplästa prot.- utdr. finner jag, att såväl Hr von Scheeles motion sorn mitt dervid afgifna yttrande lära blifvit remitterade lill Allm. Besv.- o. Oecon.Utsk.
Då likväl förslaget åsyftar en förändring i Kyrkolagen, anser jag remissen rätteligen böra ske till LagUtsk., som, enligt 87 §.
Pieg.F., har att med denna fråga taga befattning.
Undertecknad Piidd.S ecr eterare:
Cronhjelms vid det upplästa prot.utdr. nyss gjorda anmärkning, att remissen bort ske lill LagUtsk., får jag äran tillkännagifva, att Hr von Scheeles motion redan d. 3 eller 4 i denna månad blifvit af R. o. Ad. remitterad lill Allm. 109 Pen ii Mar» f. m. Besv.- o.
Oecon.Utsk., samt att prot.utdr. derom är förut justerad t.
Vid det af Ridd.Seereteraren upplysta förhållande linner jag väl det lämpligaste vara, att mitt ifrågavarande yttrande äfven remitteras till Oecon.Utsk. Jag förutser dock, att hela frågan skall återkomma med den förklaring af Utsk., att saken ej hörer dit.
Justerades pleniprotocollet för d. 3 dennes f. m. Gr. Löwenhjelm, Gust.:
Jag har ingenting att justera vid det upplasta protocollet, såsom varande ganska riktigt; men då det är ett bruk hos oss att vid justering af hvad man redan yttrat anföra det nva, man i saken vill tillägga, anhåller jag att vid detta tillfälle få erinra, att då jag framställde mitt förslag, rör:de löner för Pastorsadjuncter, förglömde jag att åt denna framställning gifva hela den utsträckning, som tillhör densamma.
Jäg skulle derföre önska att nu få utsträcka min motion till arfvode för alla vicariater, samt begär, att detta mitt yttrande må tillika med motionen remitteras till Utskottet.
Detta yttrande remitterades till Oecon.Utsk. i sammanhang med Gr.
Löwenhjehns förut till Utsk. remitterade motion, ang:de Pastorsadjuncters löner.
Ånyo föredrogs Gr. von Fersens, Hans, d. 8 dennes på bordet lagda motion, alt grundlagsändringsförslagen till 63 och 72 §§.
Reg.F. mätte till afgörande företagas först bland de sedan sista Riksdag hvilande förslag till ändring af grundlagarna och innan beslut fattas i frågan 0111 hvart K.
Skrifvelse med förslag till lag för Banken bör remitteras.
Vid slutet af sista plenum framställde jag den nu af Hr Gr. o. Landtm, föredragna motion, innehållande att de sedan sista Riksdag hvilande grundlagsfrågorna om 63 och 72 §§.
Reg.F. matte företagas till afgörande, innan den i sistl. plenum bordlagda frågan, om och hvart K. M:s Nåd.
Skrifvelse roed förslag till banklag borde remitteras, ånyo förekom.
Jag har nu begärt ordet endast för att i korthet söka redogöra för motiverna till denna min motion.
Till en början får jag förklara, att motionen ingalunda leder sitt ursprung från någon s. k.
Riksdagstaktik för eller mot antagandet af 72 §■, utan från det förhållande, som jag ber att få i minnet återföra, att frågan, örn och hvart remiss af banklagen skulle ske, i sista plenum bordlädes på den grund, att stridiga meningar i detta afseende uppstodo, särdeles med afseende å det hinder, att förslaget till banklag icke öfvérensstämde med den hittills gällande redactionen af 72 §.
Dessa hinder voro vid sista pleni slut lika litet som nu undanröjda, och i följd Den ii Mars f. m.
IOI deraf, på det att samma hinder ej ännu ytterligare vid blifvande föredragning skulle framstå, föranleddes jag att väcka den nu ifrågavarande motionen, hälst sedan 72 §. blifvit afgjord.
Remissfrågan synes mig ej i något afseende blifva för någon tvifvelaktig.
Jag har ansett mig skyldig att nu yttra dessa ord om anledningen till min motion, emedan, då motionen gjordes, Ståndet var ganska fåtaligt sarnladt.
Då jag i sista plenum begärde bordläggning af frågan om remiss å den K.
Propos. med förslag till banklag, erkänner jag, att delta skedde till följd af en verklig Riksdagstaktik, emedan jag, på grund af hvad Gr. af Wetterstedt då yttrade, att nemligen förslaget vore beroende af 72 §:s antagande, ansåg såsom en gifven följd af bordläggningen, att 72 §. skulle först till afgörande företagas, hvadan jag äfven ansåg öfverflödigt att härom göra den reservation, som Gr. v.
Fersen genom sin motion till— vägabragt.
Jag tror således, att vi utan svårighet skulle kunna komma till slut i den krångliga remissfrågan, om grundlagsfrågorna, rörande 63 och 72 §§.
Reg.F , nu först företagas; och jag tillstyrker derföre bifall till Gr. v.
Fersens motion.
Jag vill visserligen ej bestrida Gr. v.
Fersens motion, och uppträder således för att äfven tillstyrka bifall till densamma.
Jag anser likväl det tillhöra min pligt att yttra den öfvertygelse, jag hyser, att ingenting dermed vinnes; ty på hvad sätt än R. o. Ad. kommer att afgöra 72 §., blifver den dock icke genast grundlag, och samma dubier komma således att återstå i frågan om remiss af förslaget till banklag. 49 §•
Riksd.Ordn. säger, att då fråga uppstår om eller hvart remitteras bör, kan en sådan fråga blott för ett plenum bordläggas, men sedan skall beslut i niista plenum ovägerligen fattas; och om vi nu börja med att debattera de ifrån Consit.Utsk. inkomna livilande grundlagsförslagen, skall troligen frågan örn remiss af banklagen ej medhinnas att på hela dagen förekomma.
Jag begär emedlertid blott, att hvad jag nu yttrat må, utan att hindra bifall till Gr. v. Fersens motion, blifva för min enskilda räkning antecknadt till protocollet.
Cronhjelm yttrat om sin farhåga, att vi, i händelse 63 och 72 Reg.F. nu blefve till afgörande företagna, skulle inledas i så vidlyftiga debatter, att hinder deraf skulle möta för remissen af banklagen i detta plenum; så, ehuru jag har en helt annan åsigt och tror, att den representant, som nu mera icke fattat sitt beslut och noga öfvervägt de ifrågavarande begge grundlagsförändringarna, är att beklaga, samt derföre tar för afgjordt, att ingen här finnes, som icke redan stadgat sin öfvertygelse i ämnet, anhåller jag likväl, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes för R. o. Ad. föreslå att ej inlåta sig i nå - 103 Den ii Mars f. ra. gon discussion öfver de omnämnda §§., utan genast företaga dem till afgörande; och som jag förutser, att saken ej kan aflöpa utan votering, får jag begära den.
Det har vid denna Riksdag gjort sig gällande en princip att hushålla, och för min del anser jag den största hushållningen vara den, som sker med tiden.
Om vi således genom votering skulle kunna hushålla med 3 eller 4 timmar, som eljest skulle användas på en öfverflödig discussion, hemställer jag, om vi ej genast böra skrida till en votering, som ändock till slut blifver oundviklig.
Då jag ej bestridt bifall till Gr. v. Fersens motion och ej heller hört någon annan göra det, synes någon vidare discussion derom icke kunna äga rum; men då den siste värde talaren yttrat åsigter, som stå i strid med principerna för alla offentliga debatter och för sjelfva den constitutionela inrättningen af rådslående församlingar, anser jag mig härom böra yttra några ord.
Skulle det verkligen stå så till, att R. o.
St. församlades med orubbligt fattad öfvertygelse i hvarje sak, så vet jag ej, hvartill våra rådplägningar skulle tjena; de borde då alldeles upphöra och tidningarnas meddelanden inskränka sig dertill att gifva allmänheten kännedom om våra voteringspropositioner, under det vi här ensamt sysselsatte oss med att votera.
Men ehuru flera visserligen torde här finnas, sorn äro benägna att utan alla afseenden vidhålla sin en gång fattade tanka, dels till följd af en orubblig öfvertygelse och dels må hända af andra inverkande skäl, tror jag likväl, att många äfven finnas med så liberala åsigter, att de låta af discussionen öfvertyga sig.
Cronhjelms första yttrande, att ingenting med mitt förslag skulle vara vunnet, torde jag få fästa hans uppmärksamhet derpå, att, såsom Gr. sjelf anmärkt, frågan om remiss af banklagen måste i dag afgöras; och som jag fortfar i den åsigt, att sedan 72 §. blifvit afgjord, den andra frågan då är ganska lätt, synes mig vinsten just ligga deruti, alt hindren före remissfrågans afgörande äro undanröjda.
I anledning åter af en annan värd talares begäran om votering, innan den frågan blifvit föredragen, hvarom voteringen skulle ske, vill jag ej yttra mig; men svårligen lärer Frih.
Boye kunna emot 5o §:s i Riksd.Ordn. föreskrift förneka någon att yttra sig öfver det ämne, som af Hr Gr. o. Landtm, föredrages.
Jag fortfar i min anhållan, att frågorna må förekomma i den ordning, jag föreslagit, helst tidsbesparing härmed synes vinnas, då både grundlags-§f. och remissfrågan på detta sätt torde kunna i dag hinna afgöras.
Jag är till en del af Grefvarna Cronhjelm och v. Fersen förekommen, i hvad jag ämnat yttra; jag vill derföre blott tillägga, att ehuru jag, lika Den u Mars f. m. io3 med Frih. Fredr.
Boye tror, att hvar och en tagit sitt beslut och bestämt sig, huru han ämnar votera rör:de 72 § , anser jag det likväl böra vara af interesse för såväl R. o. Ad. som för allmänheten att höra de motiver, hvilka å ömse sidor ligga till grund för vår öfvertygelse i denna vigtiga fråga.
Elter min tanka är det således riktigt, att discussion derom uppstår; men jag hoppas, att den ej må blifva alltför lång.
Inskränkande mig till ämnet, oell då jag var den, som begärde Gr. v. Forsens motion på bordet, får jag nu blott förklara, att jag, med instämmande i Gr. v. Fersens här framställda motiver, anhåller om Hr Gr. o.
Landtm» proposition till bifalla motionen.
Uppå derom af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd proposition blef Gr. v. Fersens nu föredragna förslag af R. o. Ad. bifallet.