Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen fann äfven, att i en annan Rikets belägenhet skul - Den 26 Mars f. m. 61 le Kongl. Maj:t hafva funnit tjänligt, att af Statsmedlen använda något årligen; men nu föreslog Kongl. Maj:t att förunna Boklaget rättighen, att med Bolaget förena en ProvincialLäneBank eller Discontlnrättning.
Häraf måtte synas klart, att Konungen icke ansåg det allmänna kunna biträda med några medel.
Majrt säger vidare: att hoppet om den vinst, som ett sådant
Discontverk, med omtänksamhet förvaltad t, skulle till Bolaget inbringa, (det förutsattes redan då, såsom ett vilkor för vinst, att det skulle med omtänksamhet förvaltas; jag utbeder mig Eder uppmärksamhet, mine Herrar, på detta uttryck) skulle uppmuntra enskilte penninge-ägare att i den sålunda förenade Discont- och Canal-rörelsen deltaga.
Efter uppgjorde provisionelle beräkningar syntes Catial-anläggningen kunna blifva för enskilte personer förmånlig, i förening med en Discont-inrättning, hvartill Banken försköt ett län af 500,000 B:dr emot 3 procent, samt derjemte, när Canal-byggnaden komme i gång, ett särskilt lån af 3oo,ooo
R:dr, att linder byggnadsåren räntefritt innestå; hvilket sednare lån likväl af Rikets Ständer ej annorlunda medgafs, än med förbehåll af 3 procents län - 6 2 D en 26 Mars f. m. ta, likasom det förstnämnde.
Jag torde likväl få åberopa privilegierne, der det står anvisad möjlighet för Bolaget, att af utdelningen få g procent, oell att, när öfverskott på denna utdelning ägde rum, få ytterligare ett öfverskott af en tredjedel af återstoden.
Jag hemställer, om icke en sådan vinstberäkning kunde vara tillräckligt lockande, och om då blott fäderneslandskänsla kan. åberopas såsom anledning till Bolagets formerande, emot deras öfvertygelse, som aldrig biträdt detta förelag.
Ilär uppstår vidare en sak, att i de första Bolagsreglorne finnes bestämdt ett vilkor för Bolaget, som jag ej funnit i några Berättelser eller Upplysningar upptagit, nemligen det ålig-gande, alt Bolaget erhållit de omtalade förinånerne emot vilkor att inomS, högst 10, år hafva fullbordat Canalen.
Bolaget kan åberopa några anspråk på de sedermera inträffade biträden, för att derpå grunda anspråk på ytterligare understöd, eller alt Bolaget, på grund af Ilikets Ständers redan visade välvilja, kan argumentera sig till något åliggande för Rikets Ständer och skyldighet för det allmänna; ty Canalen \
Den 26 Mars f. m. 63 liar aldrig varit ett företag af allmän beskaffenhet.
Jag bär emottagit mitt omdöme om Götha Canal som ett arf inom detta rum, och jag har sedan genom lång eftertanka grundat den öfvertygelse, jag äger om detta ämne.
1815 uppgaf man för första gången inför Rikets Ständer, att ealculerne felslagi t,.och att penningarne ej räckte till.
Då åberopades Rikets Sländers löften och Rikets Stän,ders värdighet, och vid 1815 års Riksdag hade Rikets Ständer den godheten att i sin skrifvelse tillkännagifva, att de funno med Rikets
Ständers värdighet mindre öfverensstämmandej om ett_, säborn Riksgagneligt ansedt och till så stor del börjadtj storverk skulle öfverlännäs att förfalla j hvadan Rikets Ständer ans logo ett ärligt läne-biträde af 3oo,ooo Rulr intill t8zOj samt DiscontCreditivet utvidgades ifrån 8oOj00o till 1,600,000 R.dr. 1815 började således Rikets Ständer med att fördubbla det enda af Rikets Ständer gifna löfte, DiscontCreditivet.
Utöfver dettai beviljade Rikets Ständer vid i8i5 års Riksdag, utan att det för mig är möjligt att upptäcka någon anledning till löften eller till rättigheter från Bolagets sida , ett lånebiträde af 3oo,ooo R:dr årligen, eller dubbelt mera än den Discontvinst, som Bolaget påräknat för arbetets bedrifvande; men, mine Herrar, 1815 voro ej tankarne så alldeles odelade, som det synes.
Jag utbeder mig Herrarnes tålamod, att få uppläsa, utur 1815 avs Riks - i ö4 Den 26 Mars f, m. dagsProtocoller, huru Grefve An ekars ward då yttrade sig.
Det lyder sålunda: som jag tror mig minnas, tillkom Götha Canal genom Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 10 October 180g och Kongl. Maj:ts derå gifna Nådiga Svar den 10 November samma är.
I detta Svar säger Kommgen bestämdt, att Canalbjggnaden skulle få företagas af enskilda personer, och att, som StatsVerkets tilstånd ej tillät att med allmänna medel till detta svåra företag bidraga, så skulle Canalen, för evärdeliga tider, tillhöra det blifvande Bolaget, och detsamma deraf ensamt draga alla de utlofvade stora förmånerna i framtiden; hvarförutan Bolaget, till Discontering, skulle årligen utur Banken få uttaga 800,000 R:dr emot vederbörlig säkerhet; samt vidare, att Kronan skulle ersätta all den jord, som från enskilda till Canalen komme att borttagas.
Derefter, förmodligen lockade af det till en millio/i 600,000 R:dr uppgjorda billiga förslag å hela byggnadens kostnad, tecknade sig enskilde personer för en summa af mer än 3 millioner R:dr; och då allt detta ej lärer kunna bestridas, är ej underligt, att Götha CanalDirections nu framställda reqvisition, om ett biträde af Staten till en summa af 3 millioner, väckt, om ej allas, åtminstone mängdens förundran - Den 26 Mars f. m. 65 äran och förskräckelse. ■— Med den fullkomligaste aktning för de Herrar och Män af Directionen, hvilka jag har äran känna, och med det största förtroende till deras kunskaper , ädla och patriotiska tänkesätt, kan jag dock icke neka mig att fråga, om icke Directionen långt förr än vid denna Riksdag, ja, redan före den i Örebro 1812, bort finna, huru oriktigt och falskt det första förslaget var upp gjordt, och om det ej varit
Directionens ovilkorliga pligt att gifva sådant tillkänna, innan arbetet blifvit så långt utsträckt , att det nu mera skall anses som en nödvändighet att på Statens bekostnad fortsätta ett företaga sorn törhända ändå öfverstigerj ej endast Bolagets, utan ock Statens förmåga.
Jag frågar,, hvarföre Staten just nu, innan Bolaget inbetalt hälften af den tecknade summan, skall anses pligtig till så stora biträden, uti en tid, då alla ropa om förlägenhet och brister, då så mångå särskilta behof uppstå, och då Rikets financer visserligen ej stå bättre än 180g, emedan vi, sedan den tiden, fört ännu ett krig, hvars återstående skulder äro uppgifna till 2 *- million R:dr, oaktadt de stora subsidier, som från England blifvit indragne.
Jag frågar, om det ej varit mera enligt med ömhet och omvårdnad för Bolagets och Statens väl, om man börjat med att sammanbinda sjöarne Wenern och Wettern, dårell H. 5 66 Den 26 Mars f. ro. dan en nytta 'varit vunnen3 och man hade kunnat bedömaj huruvida fortsättningen varit möjligj utan att i skulder fördjupa både enskilda och Staten.
Dåj som mig är berättadt, denna Canals hela sträcka fordrar 60 slussar> hvaraf e n säges vara färdig efter 5 h 6 års arbetenj och 5g således ännu återstå; frågar jag: är det icke troligt} att manj 5 år härefter3 skall finna sig nödsakad, att requirera ännu 3 millioner?
Jag frågarj om man ej med någon slags billighet skulle kunna misstänka den för bristande kunskap och insigt i dylika sakerj som kunnat uppgöra ett förslag på en million Goo/joo R:drs till ett företag> hvartill man nu redan medgifvitj att 8 millioner erfordras?
Ty att någon med vilja och uppsåtj af egennyttiga afsigterj sökt förleda både enskilda och Statenj är väl icke tänkbart; men missräkningen är dock för stor.
Jag frågar derförej med hvad säkerhet kan man lita uppåj att de nu begärda 3 millioner skola förslå?
Jag fruktar, att denna profetia slagit alltför mycket in.
Grefve von Platen föreslog 1815, såsom ett vilkor för att af actieägarne infordra mera, att garanti för en billig och laglig ränta skulle lemnäs dem, i händelse verkets inkomster icke skulle komma att räcka till.
Grefve von Platen medgaf, att arbetet ej kunde bedrifvas utan allmänt biträde. i8i5är det första gången detta medgafs.
Grefve von Pia - Den 26 Mars f. m. 67 ten började nu att öfverflytta hela företaget ifrån ett enskilt till ett allmänt företag, och geck dervid så långt, att han den 22 Julii förklarade Bolagets, i företaget instuckne, medel såsom ett lån till Statens nytta.
Efter detta kan jag ej undgå medgifva consequence i Grefve von Plåtens slutsatser, ätt företaget är allmänt; men det måtte förlåtas mig, att mitt omdöme ej kan fatta, huru man kan leda detta af 1810 års beslut och af privilegierne, hvilka måtte vara den ovilkorliga grunden för contractet; och huru detta kan kullkastas derigenom, att Grefve von Platen 1815 finner sig kunna förklara, att de enskiltes capital, som blifvit instuckne i Bolaget, blifvit lånte till Staten, och alt det ej varit Staten, som lånat till dem.
Det visar sig, att redan 1815 Rikets Ständer fästade föga uppmärksamhet vid den framställning, att det vöre actieägarne, som voro långifvare, och ej låntagare.
1815 försummade man ej några slags utvägar, för att vinna ändamålet.
Man botade med penningeförlägenhet, och detta är ett ord, sorn är särdeles gällande i vårt land, då man velat visa ögonblickets behof, och man bifaller derigenom mycket, som annars skulle möta svårighet.
National-äran, lit till den Furstliga klarsynthe 5* - 68 Den 16 Mars f. m. ten, utvägen att afhjelpa ögonblickets för-» lägenhet för aftynande näringar, Europas ögon, och våra fruktbärande landskapers förhoppningar, blefvo ingalunda glömde för att inleda Rikets Ständer uti ett ytterligare deltagande, som Rikets Ständer sedan fått så dyrt betala, ej allenast genom penninge-uppoffringarne, utan ock genom den obehagliga ställning Rikets Ständer kommit uti att, nästan genom ett odrägligt öfvervälde, blifva förde till ändamålet genom CanalBolaget, utan att kunna göra sin öfvertygelse gällande.
Arbetsplanen var då uppställd på 9 år, men tiden visades sannolikt kunna förkortas, om medlen i tid blefvo tillgänglige; och medlen beviljades.
— Det bänder ej sällan, att mjmket grundade sanningar och goda öfvertygelser komma i glömska, derföre att de ej frambäras under sådane förhållanden, som äga magt att göra sig gällande.
Jag tager mig derföre friheten, att i minnet återföra ett yttrande år 18r 5 af Herr af Sillen, Carl Wilhelm.
Helt annat thade resultatet blifvit af båda håfvens sammanbindning genom en Canal, som ifrån Wenern gått genom Skagern, SvartElfven, Mökern, öfver landtryggen vid Sandvik, genom Elsängen, JVikern, förbi Nora Stad genom Wäringen och Arboga Å till Mälaren-, eller ock genom Skagern, LitElfven, Den 26 Mars f. m. 69 öfver landtryggen dt Örebro, genom Hjelmaren och Arboga Slussar i Mälaren; hvilken Canal-led redan 1?54 varit påtänkt, och är af Landtmätare afmätt, af vägd och beskrifven.
Ingen fiendtlig sjöstyrka hade, i hvad politisk händelse som hälst, kunnat hindra Hufvudstadens gemenskap sjöledes med Vesterhafvet och derintill liggande Landskaper.
Denna Canal hade således varit verkligen Riksgagnelig i politiskt och militairiskt afseende, och i ekonomiskt oändligen vida mer än Götha Canal; ty uti hvilken politisk ställning som Riket befunne sig, skulle genom förenämnde Norra Canal, allt Östra, Norra och Vestra Bergslagernas jern (circa Skepp.rl) med lätthet kun na sjövägen transporteras till Götheborg.
Jag anmärker detta yttrande, som en stor märkvärdighet i Canaleiis histovia.
Jag tror, att redan 180g denna fråga om en annan Riktning för Cattalen var ett talämne, men anser lika gifvet, att i8r5, genom ett sådant yttrande som detta, tankar - 7° Den 26-Mars f. m. ne hade bordt blifva rigtade derhän.
Vi ägde på denna väg redan ett slussverk, och allt hade varit ledande dertill, att man bordt företrädesvis gå den vägen.
Om man stannat vid föreningen emellan Wenern och Wettern, för att erfara följderne af försöket att känna sina krafter, 0111 man, när man 1815 fann sig i den ställning, att man måste erkänna sig ej kunna fortsätta arbetet, antagit en sådan anvisning och undersökt förhållandet, hade man gjort det allmänna en tjenst, undvikit det obehagliga af dessa discussioner hos Rikets Ständer och frånvältrat sig billig anledning till klander för det motsatta förhållandet.
Vid Riksdagen i8i5 hände alldeles detsamma, somnu.
Då Friherre Stael von Holstein, jag anhåller få tillägga, vår oförgätlige Friherre Stael von Holstein, begärde att i första rummet måtte afgöras, om Canalen skulle understödjas eller ej, uppgafs efter vanligheten, att frågan af 3 Stånd redan var afgjord, och den afgjordes hos oss om natten den 29 Julii.
Man framställer
Hacket lösligen, att Rikets Ständer, vid 1817 års Riksdag återtogo den CanalBolaget gifna DiscontOctroy, med det tillägg, att det såsom märkligt inträffat, att Götha CanalDisconts Bancoräkning, som den 29 September om morgonen ägde af sitt creditif outtagna 422,261 R:dr, redan middagen derpå afslutades, och Discontens Assignationer vid Bancoluckan öfverkorsades.
Man framställer Bolaget så - Den 26 Mart f. m. 7* som af Rikets Ständer, snart sagdt, fränröfvadt sin Discont-rättighet till ett värde af i5o,ooo R:dr årligen, och man vill ej otydligt låta påskina, att Rikets Ständer icke härföre lemnade någon ersättning.
Af Grefve von Platen hafva blifvit vidrörde så många förhållanden, hörande till hufvudfrågan, öfver hvilka ej någon discussion förut ägt rum, att jag utbeder mig Ridderskapets och Adelns ursäkt, om jag äfven ingår uti alla de omständigheter, som jag finner utgöra utgångspunkterne för Ganalförsvararnes satser.
I en ytterligare underdånig skrifvelse från Directionen till Konungen heter det:
Uti denna trängande förlägenhet vågar
Directionen bönfalla, om icke Verket af publike medel kunde hugnas med ett lån af 3o,000 R:dr jB.cOj &c. I Konungens Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 17 December 1817 heter det:
Då Götha CanalDir edion, såsom en följd af den inträffade 75 Den 26 Mars f. ra. förlägenheten uti Discontens rörelse vid slutet af förlidne October
Månad, befann sig i saknad af nödige medel, dels till aflöning för den del af j4 rbets-commenderingen, som vid Canalen qvarstannat, och för det derstädes tills vidare bibehållna Pionnier-Compagniet, samt för CanalVerkets nödvändigaste Tjenstemän, och dels till oundviklige förberedelser för arbetets fortsättande, anhöll af sådan anledning CanalDirectionen i underdånighet, att berörde Perk måtte af Kqngl. Maj:t blifva underlättadt med ett Lån &c.y hvilket Konungen ej kunde Bifalla till högre Belopp, äo 10,000 R:dr.
Frän det ögonblick, då Directionen erhöll tidning om händelserna i Stockholm, hvilka nödsakat
Directionen der inställa alla betalningar för Verket, och som naturligtvis genast medförde ett lika förhållande vid Contoiret här, har den sorgfälligt sammanhållit
Verkets alla tillgångar för samtlige dess.
Creditorer, och under den mest bekymmerfulla belägenhet efter bästa förstånd på allt vis bevakat Verkets f ördel.
Uti upplysningar om Götha CanalYerk, hvilka vid 1817 års, likasom vid alla sednare Riksdagar, Blifvit lemnade, heter det:
Värdet af denna Discont ansågs af Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag, redan ensam, innan Rikets Ständer öfverläto Götheborgs BancoDisconls utlåningsrätt, efter dess Octroy-tids tilländagående, böra beräknas till Den 26 Mars f. m. 73 hvad den dertill per medium årligen af sig kastatj eller 120,000 R:dr B:co, med tillökning af denne sistnämnde, borde åter Bolaget framdeles kunna påräkna minst 150.000
R:dr årlig
Den förlägenhet, hvaruti Götha CanalDiscont nu råkat, och som igenom många förenade omständigheter satt Bolaget utur ständ, alt densamma på ett lika sätt, ulan ett nytt större Creditiv-biträde af Staten för sin återstående Octroy-tid, fortsätta, (Bär bör märkas, att redan 1815 var det primitiva Creditivet ökadt från 800,000 till 1.600.000 R:dr; nu förklarar man, att
Disconten icke kan fullgöra sina förbindelser, utan ett ännu ökadt biträde och crediliv af Staten;) kan, enligt förut åberopade Rikets Ständers Herrar Revisorers vitsordägande intyg, endast tillskrifvas händelser, dem Verkets Styrelse hvarken vållat eller förutsett; men derföre kan ock denna, vid Canal-företagets ingående, uttryckligen tillför viss a de och uti alla officiella Calculer för Bolagets bestånd sedermera påräknade Discont-rättighet, eller en fullt motsvarig ersättning derföre, icke möjligen, med bibehållande af rättvisa och billighet, ens sättas i fråga, alt Bolaget fränkännas eller frångå.
Det är på en sådan slags argumentation, som Götha GanalBo - 74 Den 26 Mars f. m. lag allt fortsatt byggt sina pretentioner.
Sedan det ej kunnat fullgöra sin betalningsskyldighet, efter att hafva fått ökadt creditiv, efter att hafva det oaktadt förklarat sig icke kunna fortsätta sin rörelse utan än ytterligare ökadt creditiv, argumenterar det sig till den slutsats, att det ej kan gå i mistning af sin Discont-rättighet, af ett privilegium, hvars motsvarande förbindelser det ej uppfyllt.
Redan 1817 var jag af en annan tanka, och jag har under de 11 år, som sedan förflutit, ej funnit anledning att ändra öfvertygelse.
Uti de upplysningar, som 1817 leranades, heter det:
Angående ÖfverAssignering finnes uti Bolagets Reglementariska föreskrifter intet särskildt stadgande; (der - Den 26 Mars f. m. 75 före alt det ej finnes något särskilt stadgande om en fri assignering, skulle det då följa, att Götha CanalBolag skulle äga en obegränsad assigneringsrätt på Banken, der den likväl ej ägde annat än ett Crediliv på 1,600,000 R:dr) som ock, enär BancoFörfattningar i denna del förut gifvas, ej varit behöfligt; (Bolaget och Upplysaren medgifva således likväl, att det förut varit öfverflödigt, ) men att det allmänna förbud, som uti BancoFörfattningarne finnes emot Öfver Assignering pä Banken, icke rimligen kan anses lämpligt till Götha CanalDiscont, och således äfven all påföljd, eller bedömande af felaktighet i denna del hos Förvaltningen måste förfalla, det torde genast inses, då man blott ett ögonblick betraktar detta Verks af Konung och Ständer i dess första grundläggning erhållna organisations olikhet i så hufvudsaklig del mot alla andra Privata och Publika Verk, eller begagnare af Bancoräkning, i thy att Götha CanalDiscont ålagts hafva s:ne Contoir, ett i Stockholm och ett i Götheborg, hvilka båda, men i synnerhet det förra, skulle emottaga insättningar af penningar mot låg ränta, samt båda till livar sina insättningars återlic/ vider ande utgifva Assignationer på Banken, äfvensom båda, men synnerligast det i Götheborg, utgifva län uti dylika Assignationer, samt slutligen det åligga båda, pä af CanalDirectionen erhållande anordningar, oväger - 1 76
Den 26 Mars f. m. ligen fournera CanalbjrggnadsCassan med Contanter och Assignationer, det förra från Stockholms och det sednare frän Götheborgs Contoiret.
I samma upplysningar heter det vidare: 1/; dagar innan den nu inträffade Götha CanalDisconts oväntade och hastiga inställande af sine betalningar , voro ock ännu ej fullt
En million R:dr disponerade af Creditivet, och 3 dagar före nämnde händelse, eller den sg September, ej mera än 6y,a3g R:dr öfver denna million, således återstodo till Verkets disposition ej mindre än f3a,j6i R:dr, hvilka ock visserligen blifvit mera än tillräckliga för honorerande af Verkets (ej till fullt dubbelt belopp inalles utelöpande) Assignationer intill Rikets Ständers sammankomst, om Directionen då kunnat göra sig föreställning om hvad 3 dagar derefter inträffade, och derföre i tid inställa 3 ProcentsReversernas inlösande.
Då föll Malmö Discont, och Kongl. Maj:t såg sig utur stånd att lemna Götha Canal-Discont något, äfven blott momentuelt, lånebiträde af allmänna medel, i likhet med hvad Kongl.
Maj:t Nådigst förut vid påkommande behof gjort; de ännu återstående omkring fo,ooo R:dr å Creditivet åtgingo snart till infriande af Assignationer, och enär flere ej kunde in-, Den 26 M ars f. m. 77 lösas af Banken, följde derpå Kongl. Maj:ts återkallelse af Dess under den 27 Mars 1811 j 0111 Götha CanalDiscontAssignationernas antagande uti StatsVerkets upphörd, lemnade Nådiga tillstånd.
På sådane grander fotade Bolaget sina påståenden, att Rikets Ständer ej kunde frånkänna Bolaget sin Disconträtt, ehuru det upphört att fullgöra sina förbindelser.
Riksdag förklarade de förenade Stats- och BancoUtskotlen:
Till besvarande häraf få Utskotten upprepa och ytterligare förklara, att då Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Staten skulle träda emellan Disconternes Borgenärer och Gäldenärerj har sådant skett, icke för att upprätthålla Discont!!olagen, utan för att genom denna såsom enda utvägen afböja de allmänna olyckor, sorn af Disconternes iråkade obestånd i annat fall skulle uppkomma, och hvaribland den belägenhet, hvaruti DiscontGäldenärerne skulle komma att försättas, i synnerhet hos förenade Utskotten kommit i betraktande.
Det oaktadt tinner man äfven nu, i de upplysningarom Canalen, som lemnäs, en beräkning uppgjord på den förlust, som för Bolaget uppkommit genom fråntagen Discontvinst, utan att uppmärksamheten fästats dervid , att denna förlust blifvit till fullo liqviderad genom de 3oo,ooo R:drs Lånebiträden, hvilka årligen blifvit till Bolaget öfverlemnade.
Dessutom framställdes till Bolaget vid 1817 års Riksdag den fråga, huruvida Bolaget kunde 73 Den 26 Mars f. m. fullgöra sine åligganden, och denna fråga besvarades nekande.
Grefve von Plåtens anförande 1815, som utvecklar Götha Canals förhållande till Wanås Fästning och Canalens inverkan på försvaret, anhåller jag att alldeles få förbigå, under hänvisande till hvad jag 1818 tog mig friheten yttra i detta hänseende.
Grefve von Platen erkände då, alt Bolaget var på obestånd, om ej hjelp blef detlemnadt, och påstod, att företagets fortsättande ej kunde kosta mera än 6^ millioner.
Jag frågar, om Rikets Ständer uraktlåtit något, för alt främja Canalens och Bolagets bästa.
Bolaget har fått allt hvad det begärt.
Och hvad hav väl Bolaget kunnat fordra mera, än att det äfven vid 1823 års
Rikdag fått allt hvad det till arbetets fullgörande begärt.
Man trodde sig inse slutet; man hoppades, att då man gick Bolaget till mötes, derigenom att man lemnade allt hvad som for - Den 26 Mars f. m. 79 drades, lomma till slut med ett företag, som, utom den obehagliga verkan det haft pä vår financiella ställning, dessutom haft så ofördelaktiga verkningar på våra politiska förhållanden; ty förnämsta föremålet vid våra Riksdagar har varit Götha Canal.
Yi hafva varit nödsakade att åsidosätta nödvändiga förbättringar i vårt Statsskick, hvilka måst stå efter Canalen.
Jag har sökt, så godt jag har förmått, bevisa, att Götba CanalBolag ej kan anses sorn annat än ett enskilt Bolag, att arbetet ej kan anses annorlunda, än som ett enskilt arbete, och att det är af samma beskaffenhet som hvarje sådant; ty att ett enskilt företag medför allmän nytta måtte ej kunna bevisa, alt företaget derföre är allmänt.
Yi hafva sett den stora tillförlitlighet man kan sätta till Canalens förslager, och kunna deraf hemta tillbörlig varning.
Hvarje år man med arbetet uppskjuter, beröfvar man CanalBolaget en inkomst.
Det är visserli - 8o Den 26 Mars f. m. gen bedröfligt, att det skall gå i mistning deraf, och jag är ej bland dem, som ej ömma för olycklige medborgares lidanden; men det finnes så otroligt många andra af Nationens medlemmar, som dela ödet af misslyckade speculationer, och jag tror ej, att* vi kunna för dessa hafva några särskilta considerationer, förrän vi komma derhän, att kunna hjelpa alla olyckliga.
Hvarje år gör fortsättningen dyrare, säger man; man förlorar tillvande arbetare, och desse sine erfarne ledare; att återtaga arbetet blir svårare.
Det medgifves, att det blir svårare, att återtaga arbetet;, men i det tillstånd, hvaruti Canalen blifvit satt, måste svårigheter uppkomma, och det tillhör andra än Rikets Ständer, att afhjelpa dem.
Det anföres äfven, att glömda arbetsmethoder å nyo mäste inöfvas.
Detta synes motsäga den så högt prisade nyttan af ifrån Canalen införd arbetsskicklighet, hvilken, om den fordrar ett jemnt fortfarande Canalarbete till sitt underhåll, blefve mera att beklaga än att rosa, och hvilken jag tror medföra mindre hylta, än man i allmänhet förmodar deraf kunna hämtas.
Jag nekar ej, att många soldater lärt sig att förträfifligt lägga stenmurar och finhugga gråsten; men jag ser ej, att de in i landet kunna få några tillfällen att utveckla dessa kunskaper; ty våra omständigheter äro ej sådane, att särdeles stora palatser komma att upp re - Den 26 Mars f. m. 81 resas; vårt jordbruk lärer icke kunna medgifva sådane anläggningar.
Götha Canal, säger man, är årsbarn med vår frihet, är ett nationelt företag, i anseende till sin utföring beundradt af hvarje kännare, värderadt af utlänningen såsom ett bevis på Nationens kraft och Armeens arbetsskicklighet.