Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Art. 17. Arméens själavård, a) I fredstid besörjes arméens själavård å stationen, af den församlings pastor, inom hvilken truppen finnes stationerad; i läger, af pastor i den församling, inom hvilken lägerplatsen är belägen.
Ersättning till presterskapet, såväl för dess embets-åtgärder, som för betäckande af kostnaden för kommunion-vin, är, i ett för allt, beräknad att af statsverket utgå med 24 sk. för hvar och en arméens slamtrupper tillhörande person, eller för bela arméen med 8,581 r:dr, a) hvaremot alla slags personella afgifter komma alt försvinna.
Art. 18.
Arméens pensionering, b) Rättighet lill Itel pension äger hvar och en, som tillhör arméen, efter fullgjorda 30 tjensteår, och uppnådda 50 lefnadsår.
Såsom tjensteår räknas inga andra än dem, hvilka fullgjorts uti ordinarie befattning i K. M:s och Kronans tjenst.
Uti tjensteärs beräkning ingår äfven den lid man innehaft civil till pension berättigad befattning, med villkor likväl alt personen minst i 20 år tillhört arméen.
All pensionering bestrides af statsverket, och utbetalas pensionerne antingen på enahanda sätt, som aflöning under permission, eller ock halfärsvis.
Arliga beloppet af hel pension är för befäl, underbefäl och vederlikar lika med hälften af den vid linien för livar och en under aktiv tjenstgöring bestämda aflöning; årliga beloppet af hel pension för korpraler och vederlikar är en gång för alla bestämdt till 40 r:dr b:co, samt för vice korpraler, soldater och vederlikar till 30 r:dr b:co.
För erhållandet af full pension efter innehafvandé grad fordras alt hafva innehaft samma grad i 2:ne år, i annat fall utgår pensionen efter näst inunder varande grad.
Utan afseende på tjenstetiden, erhåller den helpension, som kan bestyrka att han under utöfning af sin tjenstebefattning genom blessyr förlorat synen eller någon lem, (hand, fot, arm, ben,) de sednare antingen genom direkt förlust eller amputation.
Utan afseende på tjenstetiden, bekommer den half pension, som under tjensteutöfning erhållit blessyrer eller ådragit sig bräckligheter, hvilka äro af den natur, att de förhindra qvarblifvandét i tjensten, och minska förmågan att sig försörja.
Pension med anledn. af blessyr utgår alltid efter innehafvande grad, utan afseende på den tid graden innehafts.
Anmälan om dylik pension bör ske innan man från tjensten afgått. o) Se Tall. 31.
Lit. A. fl) Se vidare Tab. 29—30. 176 Den 11 Mars f. m.
Hvar och en af arméens stridande del, ifrån och med soldat, t. o. m. kapten, anses från och med den dag han lill pension är berättigad såsom från tjensten afgången, samt upphör att åtnjuta innehafvande befattning åtföljande lön, hvaremot han ifrån nämnde dag äger att sin pension beräkna; för major gäller deremot, såvida han är tjenstbar, föregide föreskrift ej förrän vid fyllda 60 lefnadsår; för brigad-chefer oeh alla dem, som hafva förlroende-embeten, är ingen ovillkorlig tidpunkt, efter den i Irsta punkten utsatta, bestämd, då de på pensionsstalen skola öfvergå, ulan är detta endast och allenast beroende på K.
Hvar och en af at méens icke stridande del, äger att å pensionsslalen öfvergå vid fyllda 00 lefnadsår.
Adömdt vanärande straff medför förlust af pension.
Såsom ytterligare medel att bereda dem, hvilka under en lång och mödosam tjenstetid tillhört arméen, en för ekonomiskt bekymmer fredad ålderdom, skola, sedan samtlige inom riket befintlige postkontor blifvit, med hänseende lill inkornsterne, fördelte i 3:ne lika delar, deraf tilldelas från tjensten med pension afgångne officerare och under-officerare, hvilka äga familj och befinna sig i behöfvande omständigheter.
Af samma anledn, skola afskedade korpraler och soldater företrädesvis blifva, då de dertill äro förljente, använde vid den lägre lullbevakningen.
Art. 19.
Landstormen, a) Skyldighet att i landstormen ingå, vidtager för hvarje vapenför man, samtidigt med utgången ur 6:te beväringsklassen.
Skyldighet att i landslormen qvarstå, fortgår till uppnådda 50 lefnadsår.
Landstormen delas i 2:ne uppbåd.
Till lista uppbådet räknas hvar och en ifrån inträdet i landstormen till uppnådda 40 lefnadsår; till detta uppbåd ingår äfven de af arméens rekryteringsreserv, hvilka icke blifvit uppbådade att förstärka den aktiva arméen.
Till 2:dra uppbådet räknas hvar och en ifrån 40 till uppnådda 50 lefnadsår.
Först vid fiendtligt infall i riket vidtager landslormens tjenstgöringsskyldighet, men inskränker sig äfven då, för lista uppbådet, till försvaret af tillhörande provins, till hvars gräns nämnde uppbåd kan beordras; för 2idra uppbådet till häradets försvar, till hvars gräns detta uppbåd likaledes kan beordras.
Då landstormen uppbådas till tjenstgöring, bildar hvarje sockens båda uppbåd hvar sitt kompani.
Kompani-befälet äga kompanierne sjelfva att utse, hvaremot befälhafvare inom provinsen, för hvardera af dess olika uppbåd, förordnas af K. M.
Från såväl det ena sorn andra förtroendet äger ingen afsägelse rum.
Under ali tjenstgöring är hvar och en, landstormen tillhörande - o) Se vidare Tab. 32.
Den 11 Mars f. m. 177 de person, skyldig att sjelf förse sig med vapen, och alla öfriga förnödenheter, ulan att derföre af kronan äga anspråk på någon slags ersättning.
Skulle, i händelse af tillgång, vapen till landstormen blifva utdelte, skola de efter slutad tjenstgöring återlemnas.
Landstormen beräknas förslagsvis utgöra följande antal, nemi.: l:sla uppbådet 250,200.
2:dra uppbådet 208,500.
Summa landstormens båda uppbåd 458,700 man.
Art. 20.
Officerares och under-officerares mathållning.
Såväl å station som i läger skall vid hvarje brigad, då så ske kan, malhållningen för officerare och under-officerare ordnas på följande sätt:
Öfversten och samtlige majorerne skola spisa tillsammans.
Alla kaptener och vederlikar d:o d:o.
Alla subalterner och vederlikar d:o d:o.
Alla under-officerare och vederlikar d:o d:o.
Vid detacherade bataljoner spisar majorn tillsammans med kaptenerne.
Gifta officerare och under-officerare äro icke inberäknade i föreg:de stadgande, då de befinna sig å station.
Mathållning anskaffas antingen genom ackord med enskild person, eller derigenom att befälet sjelf besörjer sin matlagning.
Skulle officerare och underofficerare, då de sjelfva besörja sin matlagning, önska utlaga proviant in natura, enligt provianterings-staten, äro de dertill berättigade emot betalning enligt portionspriset.
Befälhafvaren äger att tillse, det mathållningskostnaden för hvardera af de olika borden afpassas efter dens lön, som innehafver lägsta graden.
Hvad föreskrifterne om gemensam spisning vidkommer, gälla de ovillkorligt endast för middagen.
Befälets rättighet att begagna soldater till uppassare.
På grund af frivillig öfverenskommelse, äga officerare och under-officerare att till kallfaktorer begagna soldater.
Dylika kallfaktorer få likväl icke tagas bland rekryterne; de äro under intet villkor befriade från någon annan slags tjenstgöring än handräckningar.
Hr Hammarberg, Carl Axel, m. fl. ledamöter begärde, att Hr Stjernsvärds nu afgifna förslag måtte få hvila på bordet.
Land tm. yttrade, alt det af Hr Stjernsvärd upplästa anförande, enär detsamma icke innefattade något yrkande i afseende på den nu föredragna 20 punkten af StatsUtskis utlät.
N:o 73, borde särskildt för R. o.
Ad. föredragas, samt nu, jem3 H. 12 17S D e n 11 Mars e. m. likt deu af flere ledamöter framställda begäran, komme att lag* gas pä bordet.
Uppå sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad StatsUtsk. i 20:de punkten af utlåt.
N:o 73, hemställt.
Härefter uppskjöts pröfningen af de återstående delafne af StatsUtsk:s utlät.
N:o 73 till eftermiddagens plenum, och åtskildes H. R. o. Ad. kl. ^ lill 3 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck, Lördagen den 11 Mars 1848.
Plenum kl. G e. m. Gr. af Ugglas, Carl Ludv. Fredr.:
Af tjenstgöromål hindrad från utöfningen af den befattning, jag i egenskap af ledamot i Bevilln.Utsk. innehar, får jag vördsamt anhålla derifrån varda entledigad. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt samtycke, och i följd deraf blefvo Hrr Electorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Bevilln.Ulsk. efter Gr. af Ugglas.
N:o 73, ang:de regleringen af utgiflerne under rikstatens 4:de hufvudtitel. 21 punkten, ang:de tillökning i artilleri-underofficerarnes beklädnadspenningar.
Utsk:s tillstyrkande i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallet.
Dä nu, till följe af R. o. Ad:s pä f. m. fattade beslut, att med pröfningen af 12:te punktens 2:dra mom. skulle uppskjutas tills 22 punkten förekomme, Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa berörde morn., ang:de det för försvarsverket i allmänhet eller krigs-collegii departementer anvisade anslags förminskande med 10,000 r:dr, motsvarande de å bekiddnadsanslaget för lifgardet till hust tillvägabrugte besparingar, anmälte sig och yttrade:
Palmstjerna, Carl Otto: StalsUtsk:s ifrågavar. förslag, alt förminska anslaget för krigs-collegii depart:r, måste jag bestrida.
Det torde vara allmänt kändt, alt redan för 8 år sedan K.
M. äskat en tillökning i dåvar. anslaget för krigs-collegii deparhr; men i st. f. en sådan tillökning, gjordes en nedsätlning
Den 11 Mars e. m. 179 af vid pass 30,000 r:dr.
Sedermera har krigs-collegii utredningsdepart. arbetat med förlust hvarje år, enär anslaget varit otillräckligt och äldre förråder i eli eller annat afseende måst tillgripas.
Om nu genom Lifgardets lill häst beklädnad någon besparing kunnat åstadkommas, så åtgår likväl denna besparing lill bestridande af de utgifter, hvilka i öfrigt tillhöra utrednings-deparhtet.
Hr von Troils, S., betänk, bifogade reservation är i dessa delar särdeles upplysande och utvisar, att anslaget, sådant det oförminskadt borde vara, likväl icke är tillräckligt för fyllande af alla behof.
M. nu icke äskat högre belopp, än anslaget förut varit, vill jag icke påstå att en tillökning derutinnan skall ske; men deremot anhåller jag, att denna punkt måtte återremitteras och yrkar derjemte, att det hitintills varande anslaget mätte oförminskadt bibehållas.
Jag får till alla delar förena mig uti Frih.
Palmstjernas sednast yttrade tanke.
Likväl skulle jag tro, att det vore bättre att helt. enkelt afslå detta betänk.
Som nogsamt kändt är, har krigscollegiura under sin förvaltning 2:ne slags förråder under det depart.
, hvars anslag nu är i fråga, nemi. utrednings-afd:n.
Det ena slaget af dessa förråder är det, som benämnes allmänna förrådet, och har sedan längre tider tillbaka varit afsedt för arméens behof i allmänhet.
Det andra slaget är det s. k. krigsförrådet som är särskildt beräknadl för beväringsmanskapets beklädnad och utredning i händelse af krig.
Dessa förblandas icke med hvarandra.
Öfver dem föres särskild redo och räkning och det sednare, reserv- eller krigsförrådet, bibehålles alltid uti vederbörl. skick, så att det icke förstöres genom lid och mal, i hvilket afseende krigs-colhm frän detsamma i mån af behof uttager persedlar för att användas vid armeen och ersätter förrådet med nya persedlar af samma slag och beskaffenhet, hvarigenom detsamma alltid bibehålles uti dugligt och ordnadt skick.
Men som anslaget för denna krigs-collegii afd. redan länge varit otillräckligt till fyllande af de dagliga behofven, har krigscolhm hvarje år måst tillgripa det allmänna förrådets behållningar, så att i detta ögonblick en högst obetydlig qvantitet persedlar återstår och således är det för krigs-colhm omöjligt, att i framtiden bestrida ile årliga utgifterna för detta depart.
Detta förhållande har krigs-colhm hvarje år anmält hos K.
M. och äfven för denna riksdag.
Hehofvet för denna afd. uppgår till 403,000 r:dr, men K.
M. har icke funnit godt begära mera än 426,666 r:dr 32 sk., som det hitintills varit.
Vid krigs-collegii beräkningar, som slutat dermed, att anslaget för afd:n borde ökas till 463,000 r:dr, har likväl blifvit afräknad den besparing, som uppkommit vid Lif-gardets till häst beklädnad.
Således är denna besparing, utgörande 10,000 r:dr, hvilka Stats-Utsk. nu föreslår att afdragas, redan iakttagen uti krigs-collegii kalkyler, och om en ytterligare nedsättning med dessa 10,000 r:dr komme att äga rum, 12 * 180 Den 11 Mars e. m. skulle denna summa 2:ne gånger afdragas.
Dessutom har StalsUtsk. afdragit för alla 3 åren desse 10,000 r:dr, ehuru Stats-Utsk. sjelft likväl uppgifvit, att för innevar. år, som är det första af den nya Statsregleringen, behofvet för Lif-gardet till häst är oförändradt bibehållet efter gamla regleringen.
St. vid föreg:de riksdagar, jag tror 1835 eller 1840, icke hade bifallit den nödiga förhöjningen i anslaget, så ingingo R.
St. efteråt med und. skrifvelse till K. M., deri R.
St. anmodade K. M., att, för den händelse krigscolhm icke kunde med de beviljade anslagen besörja utgifterne, krigs-colhm skulle vara oförhindradt, alt utaf det s. k. krigs-förrådet taga nödiga persedlar för arméens behof, emot skyldighet att till R.
St:s revisorer aflemna uppgift å de belopp persedlar, som på sådant sätt blifvit användt ur krigsförrådet.
Krigs-colhm, som blifvit anbefaldt, att med särdeles omsorg förvalta detta krigsförråd, har, så länge några tillgångar funnits att påräkna uti det allmänna förrådet, aldrig begagnat sig af omförmälde tillåtelse, att taga persedlar ur krigsförrådet; men, sedan allmänna förrådet numera är nära uttömdt, mäste krigsförrådet tillgripas och såmedelst en brist uppkomma, som möjligen kan blifva ganska känbar, i den händelse ett krig skulle utbryta.
Jag anhåller om återremiss af denna del utaf betänk, och önskar, att Utsk. mätte taga alla dessa omständigheter uti öfvervägande och isynnerhet fästa afseende derå, att krigscolhm icke kan uppfylla sin skyldighet med det anslags-belopp, som nu af Utsk. föreslås.
Beräkningarne, som klart utvisa detta, äro Utsk. delgifne i all den fullständighet som vederbör.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af en talares yrkande att ifrågavar. mom. måtte afslås, erinrat, att då denna statsreglerings-fråga nu första gången voro föremål för R. o.
Ad:s pröfning, propos. på något annat beslut, än bifall eller återremiss ej kunde framställas, hemställde Hr Landtm, om R. o.
Ad. ansåge de vid det nu förevar.
2:dra mom. af 12 punkten gjorde anmärkmr föranleda till samma mom» återremitterande.
22:dra punkten, ang:de bestämmande af anslaget för försvarsverket i allmänhet eller krigs-collegii departementer.
Stats-Utsk. har uti 22:dra punkten af dess utlåt., N:o 73, angrde regleringen af utgifterna för 4:de hufvudtiteln, föreslagit en minskning uti det kontanta anslaget för krigs-collegii deparhr med 10,000 r:dr, hvilken summa med nästa års början blir disponibel genom årliga besparingar, tillvägabragte genom den sednast gjorda nedsättning i Lif-gardets till häst beklädnadsstat.
Det af mig afgifna und. betänk, till ordnandet af försvarsverket till lands, äfvensom det prot. öfver landlförsvars-ärenden hållet inför Konungen, hvilka båda åtföljde den K. proposm, utvisa tydligen, att krigs-colhm ådagalagt sitt behof af tillskott såväl för artilleri- som för utrednings-afd:n, att jag icke förordat de förra, men deremot för de sednare tillstyrkt alla de skäl, som Den 11 Mars e. m. 181 härvid ovilkorligen göra sig gällande.
Anslaget för utredningsafd:n har nemi. under alla år från 1830 till 1841 öfversligit det derefter intill detta år utgående anslag, med undanlag af år 1838.
Det har år 1830 utgjort 543,041 r:dr 13 sk., år 1835 494,784 r:dr 29 sk., och år 1841,—426,666 r:dr 32 sk., hvilken sednare summa fortfarande intill dato bibehållits.
— Utgifterna deremot hafva årligen ökats, hufvudsakligen genom beväringsmanskapets med hvarje år ökade antal.
I medeltal hafva för hvarje år efter 1841 dessa utgifter öfverskridit anslaget med 37,995 r:dr 46 sk. 9 rst.
Man begär nu att detta skall minskas!
— Jag frågar IT.
Ståndet: är sådant billigt, år det ens möjligt?
Utrednings afiks hushållsaktighel är bekant.
A de bestämda utgifterna har den af sitt nämnda anslag endast hafi 52,245 r:dr 18 sk. 2 rst. öfver, till beväringsmanskapets hela beklädnad och öfriga effekter, till indelta armeens kapolter, remtyg, tross, utrednings- m. fl. persedlar, till musik-inslrumenter och troféer, till transportkostnader, förrådernas behofver, reparationer m. m.
Det förut lemnade anslaget har således icke kunnat räcka till.
Jag nödgas med bekymmer upprepa: man vill ändock minska det!
Det s. k. kronans allmänna förråd har måst anlitas.
Detta hade bildats under fordna tiders större tillgångar.
De åro nu i det närmaste medtagna.
Skulle man nödgas angripa reservjörrådet, vår första, vår enda tillgång för 15,500 mans beklädnad och utrustning vid ett blifvande krigsutbrott?
— Det vöre att sätta våra sista medel på ett tärningkast, det vore, minst sagdt, illa beräknadt.
Ehuru visserligen K.
M. äger rättighet dertill, ty då år 35 det blef af R.
St. äskadt 90,000 r:drs tillökning i anslaget till materiellen, eller för en gång 139,000 för hevärings-skyldigas beklädnad och utredning, besvarades den nåd. propos. att tillgångar ej funnos, men att R.
St. öfverlemnade till K.
M. att i detta maktpåliggande afseende oförhindradt låta använda utredningsförrådet, och derefter låta beloppet af de sålunda anordnade persedlar komma till nästkommande Ständers kännedom.
Man har dock icke trott sig böra deraf begagna.
Utrednings-afd:s behof för de 3 följande åren belöper sig till omkring 463,000 r:dr.
Dess hittillsvarande anslag är omnämnt vara 426,666 ndr 32 sk.
Med 36,333 r:dr 16 sk. öfverstiga sålunda utgifterna dess inkomster.
— Krigs-colhm har för nämnde afd. begärt denna fyllnad.
— Då StatsUtsk. vid sitt utlåt, bifogat en Tabell, Litt. B., som utvisar de särskilda föremål hvartill utrednings-afd:ns för innevar. år fastställda anslagssummor äro anvisade, har Utsk. visserligen ådagalagt, huru de disponibla medlen måste användas, men deremot underlåtit att upptaga ett annat af krigs-colhm upprättadt och till Utsk. äfven inlemnadt förslag, som utvisar bristerna uti nämnde afd:s anslag, hvilka i medeltal uppgå årligen för de 3:ne kommande åren till den nyss angifna summan 36,333 r:dr 16 sk. isa Den 11 Mars e m.
Jag har, hyllande förhoppningen att den förelagda planen för beväringsmanskapets uttagning, vapenöfningar och beklädnad af II.
St. gillas, och att särskildt anslag för flottans beväringsmanskap under 5:te hulvudtiteln beviljas, icke uti ofvan åberopade tind. betänk, och prot. föreslagit mer än 14,333 r:dr 16 sk. tillökning, men jag har fästat uppmärksamheten derpå, att den uppgifna bristen, 36,333 r:dr 16 sk. ovilkorligen blifver erforderlig, derest icke den nämnda planen blifver antagen.
Huru mycket mera mäste jag icke nu derom erinra, dä Stats-Utsk., långt ifrån att tillstyrka någon tillökning i anslaget, föreslår en nedsättning deraf.
De ifrägavar.
10,000 r:dr, som nu skulle indragas, hafva genom min försorg, såsom anfördt är, blifvit å häst-gardets beklädnads-stat inbesparade, och äro redan påräknade för flere andra krigs-collegii nödvändiga behof. — K. 51. har ock Sjelf, uti förenämnde prot. nädigst tillkännagifvit, att, blott med förutsättning, det R.
Sl. såväl medgäfvo de allmänna besparingarnes användande lili uppgifne behof, samt derjemte biföllo de anordningar och särskilda anslag, som för beväringsmanskapets utredning och beklädnad voro ifrägastallde, — någon tillökning derutöfver å anslaget för utrednings-afd:s behof icke borde begäras.
Jemte det jag i öfrigt hänvisar till, och i alla delar instämmer uti Hr von Troils, S., sakrika och högst förtjenstfulla reservation vid StatsUtsk:s ifrågavar. utlät., fotad på de officiella uppgifter, krigscolhm honom meddelat, reserverar jag min rätt alt fä vidare yttra mig i frågan, då de sammansatta Utsk:n inkommit med sitt betänk., men yrkar emellertid att ingen nedprutning må å det ifrågavar. anslaget för arméens materiel äga rum, i hvilket afseende jag vördsammast anhåller om och tillstyrker återremiss, och att detta mitt vördsamma anförande meddelas det II.
Då 12:te och 21:sta punkterne voro under öfverläggning, hörde jag icke annat än, att beslut borde fattas, ronde den 22:dra punkten.
Jag önskar således, att mitt berörda anförande mätte hänföras till den 22:dra punkten. R. o. Ad. ansåg de emot förevar, punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
23:dje punkten, angtde anslaget till lifmundering för indelda arméen samt dera uppkommande besparingars användande.
Utsk:s hemställan i denna punkt bifölls. 24:de punkten, ang:de nedsättning af stats-anslaget för saltpeter-uppköp.
Genom saknade upplysningar, lärer här ett misstag skett.
Utsk. anser det årliga Statsbidraget kunna minskas med en summa, ungefärligen motsvarande en lågt beräknad ränta d fondens återstående kapitalbehållning, och hemställer alitsa: ”att stats-anslaget för saltpeter-uppköp må i den blifvande nya riks-staten nedsättas till 180,000 r:dr.”
Vid 1846 års slut var visserligen behållningen af fonden r:dr Den 11 Mars e. m. 183 592,758. 33. 9; då man nu afräknar 200,000, som deraf skola begagnas för tillfälliga behof, så återstår ndr 392,758, — men, mine Hrr! af denna summa äro, enligt K.
M:s nådiga skrivelser af d. 25 Jan. 1842 samt 8 Äng. 1844, räntefria län, pä 10 års afbetalning, för sä väl saltpeterladors uppbyggande, som förskott till inköp af sjudningspannor, till ett belopp vid sisth års slut af 244,770 r:dr utlemnade; således, dä denna summa subtraheras från behållningen 392,758 r:dr, återstår blott r:dr 148,000, och af sådan summa kan omöjligt räntan uppgå lill det beräknade beloppet 14,000.
Resultaten af dessa i och för salpeternäringens förkofran, vidtagna åtgärder, hafva redan visat sig mycket fördelaktiga; — år 1842 utgjorde saltpetertillverkningen 14,645 LU, men har de derpå följande åren varit i stigande, och för år 1846 uppgått till 18,334 iM, samt förmodas hafva under sista äret, 1847, ytterligare ökats till 20.000
LU-, fortfar detta, kan man säkerligen påräkna inom få år det qvantum, krutbruken årligen behöfva, nemi 28,000 L«.
Emellertid, mine Hrr! om tillverkningen skulle stiga såsom det skedde är 35 — till nära 34,000, sä kunde saltpetern icke lösas med den hittills anslagna summan, och ali den således fcke kan nedsättas, torde hvar och en finna.
Jag hör ock ej förtiga, att ehuru Kronobergs län erhållit det största låne-beloppet, r:dr 89,160, så hafva flere riksdagsmän från samma län nu anmält sig till erhållande af dylika räntefria län, och då sädane för näringen synas vara mycket förmånliga, vore väl, att dertill medel fanns.
Jag bör ock hafva äran nämna, att sisth års (1847) statsanslag ej är beräknadt vid den af mig ofvan omnämde behållningen r:dr 148,000, men samma anslag erfordras till årets alla omkostnader och den afverkade saltpeterns inlösen.
Jag skulle således tro, att del nuvar. statsanslaget, i enlighet med den K. proposm, fortfarande till oförminskadt belopp borde utgå, och får i sådant afseende äran anhålla om återremiss, samt att dessa mina tankar meddelas Utsk.
Det skick, hvaruti detta ämne förekommit hos StatsUtsk., förklarar orsaken, hvarföre Utsk. föreslagit dels en minskning utaf den samlade fonden, och dels en nedsättning uti det årliga anslaget för uppköp af saltpeter: men sedan Utsk. fattat detta beslut och afgifvit sitt förslag till R.
St., hafva händelser inträffat, som måhända snart sätta Europas makter uti krigstillstånd.
Vi se redan armée-corpser uti marche och härar sammankallas och sannolikt står en konflikt emellan demokratiens yttersta läror och de mera godtyckliga regeringsgrundsatserne snart för dörren, hvaraf ingen kan förutse följderne.
Det vore emellertid under sädane omständigheter att beklaga, om R.
St. i någon mån minskade de medel, som blifvit ställde tili K.
M:s disposition för arméens materiel.
Den nu ifrägavar. summan är visserligen ringa vid jemförelse med de behof, som vid krigsrustningar förekomma, men syftningen i förslaget, att minska de till K.
M:s disposition ställda medel äro mig i delta ögonblik särdeles motbjudande.
Jag tillstyrker derföre, att R.
St., långt ifrån att minska, snarare ville i möjligaste 18-4 Den 11 Mars c. m. måtto öka de till K.
M:s disposition ställde medel för arméens materiel och att R.
St. genom ett dem värdigt beslut måtte ådagalägga, att de väl under freden yrka besparingar, men uti behofvets stund icke tveka alt göra hvad uppoffring som helst, för att sätta K.
M. i tillfälle att bibehålla den sjelfständiga ställning, som höfves vårt fädernesland.