Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BancoUtskottets den 27 sistlidne Mars under N:o 3o aflåtne, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande om präglande af en Skådepenning till minne af Deras Kongl. Höglieter Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 45 afgifue, och den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckte Motioner om inrättande af Förmyndare-Kamrar.
Jag får begära, att detta Betänkande må ytterligare få hvila på bordet, under hopp, att tunna förskaffa mig del af FörmyndareFörfattningarne i Norrige, hvilka visa, att Den i3 April. 283 FörmyndareKamrar eller gå kallade Förmynderier kunna i detta ännu glesare än Sveidge bebodda land med fördel begagnas.
Häruti instämde Herrarne Cederschjöld Pehr Gustafoch Printzenschjöldj Axel.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, då LagUtskottets berörde Betänkande blifvit af flere Ledamöter ytterligare begärdt på bordet, kunde en slik anhållan, enligt 49 §•
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 24 sistlidne Mars under N:o 81 afgifne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, dels om tillägg i föreskrifterna, rörande AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark, dels om behofvet af åtskilige åtgärder, till förekommande af Lappska folkstammens undergång.
Herr von Scheele, Fransj anförde skriftligen:
Vid Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets Utlåtande, i anledning utaf Herf af Robsons Motion, och så väl Herr af Schmidts som Herr Boijs yttranden, rörande dels tillägg uti föreskrifterna om AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark m. m., 184 Den i3 April. dels behofvet af särskildte åtgärder till förekommande af Lappska folkstammens undergång, anhåller jag vördsamt, att få följande erindra.
Utskottet liar icke ansett sig kunna styrka till någon åtgärd i anledning af Motionens i:a och 2:a Momenter, hufvudsakligen ur de skäl: dels att Kongl.
Maj:ts Stadga angående AfvittringsVerket i WesterNorrlands, Westerbottens och Norrbottens Län den io Februarii 1824 jemte Kongl. Maj:ts Nådiga Bref samma dag till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbotten, lemna så Bestämde föreskrifter rörande Afvittringarne i dessa nordligare orter, att Motionärens förslag och önskningar redan skulle vara förekomne, och dels emedan Utskottet gjorde sig förvissadt, att om några särskilta föreskrifter i afseende på afvittringarne i Lappmarken skulle blifva af nöden, Kongl. Majrt i Nåder täcktes dem meddela, sedan vederbörande Landshöfdingar inkommit med de yttranden, som genom Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 9 Februarii 1827 blifvit dem affordrade.
Afvittringarnes företagande inom Luleå Lappmark har likväl i Motionen varit yrkad, derföre att Motionären ansett ett bestämmande af Nybygges-gränsorne icke allenast vara det rättastej utan det enda till ändamålet ledande, medel i och för Lap - Den i 3 April. a85 parnes fredande från intrång, enär detter» ritorium, sorn efter dessa gränsors utstakande återstod, skulle förblifva det vinterstamhåll, utur hvilket Lappska folkstammen icke skulle kunna trängas.
Frågan har således ingalunda varit att rubba eller uppflytta de nu varande raka linierna af Lappmarksgränsen; frågan har endast varit, att de giänsor naturen i olika riktningar sjelf inom Lappland utstakat, genom landets mer och mindre användbarhet för odling, skulle uppdragas, och Lapparne derigenom skyddas för allt vidare ensidigt intrång öfver desamma, äfvensom att Nybyggare-företagen skulle förblifva obehindrade, ehvar odJings-lägenheter erbjuda sig sådana, att odlaren kan finna sin bergning, utan tillitande af den slags industri, som förutsätter ett sådant betryck, hvilket Motionären derigenom öfverklagat, att han sökt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet vid nyttan och nödvändigheten, att i och för bergshandteringens framgång kunna från de ännu existerande olägenheter och skadliga inflytande befria återstoden af Lappska folkstammen inom Luleå Lappmark.
Den af Utskottet åberopade AfvittringsStadgan af den io Februarii 1824 och det dermed gemenskap ägande Kongl.
Brefvet af samma dag, nämna icke det ringaste angående afvittringar inom Lappmarken, och för min del kan jag alldeles icke finna, att desse Stadgar äro hit lämpelige.
Detta Kongl.
Bref före - 286
Den i3 April. skrifver deremot följande:
Börandes afvittringsarbetet företagas i de trakter, der afvitt ringen mest är behöflig, samt de bästa, odlingslägenheter förekomma, och sedermera efterhand inom Länet fortsättas, dock att särskilt uppmärksamhet i detta afseende fästes pä angelägenheten deraf, att de trakter, der Bergslagshandteringen kommer att införas, blifva af vittrade; och är det just detta Stadgande, som jag anser lägga hinder i vägen för Konungens Befallningshafvande att, utan särskilt föreskrift, låta företaga afvittring inom Lappmarken; ty icke kan man säga, att de bästa odlingstillfällen der förekomma, jemförelsevis emot dem, som finnas i det nedre eller kustlandet, och hvarest Konungens Befallningshafvande också af sådane anledningar redan låtit börja afvittringarne; icke eller är Lappmarken den trakt, hvarest Bergslagshandteringen kommer att införas eller, i anseende till de naturhinder, som den tröga skogsväxten deremot lagdt, någonsin med bestånd i längden kan utvecklas.
Luleå Lappmark är depositionsorten för de stora skatter af rik jernmalm, som det nedre landet tillkommer att förädla, och det är endast möjligheten af transporter dit, som Motionären velat förvara, genom att begära ett särskilt tillägg i de Stadganden, hvarpå afvittringens företagande derstädes beror.
— Den summa af 5ooo R:dr B:co, som är anslagen för AfvittringsVerket i alla 3 de nordligaste
Den i3 April. 287 Länen, anser jag äfven högst otillräcklig, om frågan skulle utsträckas äfven till Luleå Lappmark, hvadan Motionären visserligen åsyftat ökadt anslag i och för berörde ändamål; detta är så mycket nödvändigare som det är lätt att finna, hvilken tidslängd skulle åtgå för 3:ne Landtmätare, att afvittra de nedre socknarne af Norrbottens
Län, de der icke utgöra ringare vidd än 33o qvadratmil, och innan arbetet i dessa vöre fullbordadt, kan man ju ej vänta, att Konungens Befallningshafvande kan låta anställa afvittringar i Lappmarken, såvida ej särskilta föreskrifter mellankomma.
Tidpunkten, då Lapparne genom dessa afvittringar skulle få njuta något hägn, och ej mera behöfva frukta Nybyggarnes öfverdrifna och hvarken på verkligt odlingsbegär eller odlingsförmåga grundade pretentioner, skulle således blifva ganska aflägsen.
Vi hafva sett, att i Gellivare socken Lappska folket på 45 år minskat sig från 915 till 4^5 personer, eller med 45o personer; af de nu återstående 465 personer skulle, om folkmängden ej ökar sig, hvartill inga förhoppningar äro för handen, således efter en lika tidepunkt blott återstå 15; vid ett så beskaffadt förhållande hemställer jag vördsamt, om ej det är skäl att vidtaga lika skyndsamma som kraftiga åtgärder för detta folkets fredande, isynnerhet som det icke kan betviflas, att ju deras tillväxt och trefnad äger på den nu varande och blif - a88 Den 13 April. vande Bergshandteringen inom kustlandet ett bestämdt inflytande.
Ett långvarigt vistande inom Luleå Lappmark har öfvertygat mig om nödvändigheten af sådana åtgärder, hvilka, skyndsammare än annars ske kunde, leda till ändamålet, och om nyttan af ett anslag i och för detsamma, så att minst \
Landtmätare kunna inom Luleå Lappmark sysselsättas.
Hvad åter beträffar den af Herr Boij väckte motion om anslag till uppgående af en gräns emellan Nybyggare och Lappar, så har Utskottet icke funnit några sådana skäl vara anförde, som kunde föranleda till en underdånig önskan om förändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut i detta ämne, meddeladt Kongl.
KammarCollegium den 5 November i825; härvid anhåller jag få nämna, att jag anser denna af Herr Boij åsyftade gränslinia, genom de förenämnde afvittringarne, bäst blifva bestämd, ty gränsen, hvaröfver Nybyggen ej kunna anläggas, är af naturen utstakad, men mängden och vidden af Nybyggen måste genom afvittringen bestämmas, så att det land, hvilket för Lapparnes vinter-stamhåll är nödvändigt, icke af Nybyggen, inom deras områden intagas.
Jag har föreställt mig, att, sedan de nuvarande Nybyggen blifvit afvittrade, borde en undersökning verkställas både till utrönande, huruvida den återstående delen af skogslandet är för Lapparne oundgängeligen nödvän - De» i3 April. vändig, eller odlings-utrymmet ännu kunde medgifva flera Nybyggen.
— Der, hvarest resultatet af denna undersökning blifver, att ej mer några Nybyggen kunna med framgång anläggas, der är äfven gränsen bestämd för Lapparnes betesland, hvilka utgöras af allt hvad sora ligger utom Nybygges-gränsorna; och endast denna gränslinea är den rätta och naturliga.
— Slutligen anhåller jag, att få tillägga några upplysningar i det ämne, som 4 Morn. af Herr af Robsons motion afsåg och Utskottet förklarat sig vara betänkt till besvarande upptaga, enär de flera under innevarande Riksmöte väckta motioner, rörande tillverkning och förbrukning af bränvin, förekomma; nemligen huruledes det genom trovärdiga personer är en bekant och styrkt sak, att i våra Nordliga Lappmarker, till och med isynnerhet Jukkasjärfvi, der
Lapparnes förminskning ungefär är lika stor som i Gellivara, en stor och mägtig verkande orsak legat i den fria bränvinshandeln, som med synnerlig verksamhet bedrifves af de Bönder och Nybjfggare, hvilka bo inom Lappmarkens område eller nära gränsen.
Utom de nederlag, som hållas i Lappmarks-skogarne, kringresa dessutom rnånga yngre personer öfverallt i Lappmarken, vintern igenom, och äro ofta Lappen i förväg vid hans flyttningar med sin rehnhjord, från det ena stället till det andra.
Härigenom förledas Lapparne ao H. i Den i3 April. icke allenast att försälja och förstöra sin enda egendom, rehnarne, utan ock derjemte lemna fritt fält åt odjuren, att slagta den utan tillsyn lemnade hjorden, ofta på föga afstånd från den kåta, hvarest ägaren öfverlastad och sanslös tillbringar tiden med. trän vinssupande, hvilket, som man säger, börjas gratis, och fortfar tills man slutar, att hvarje glas bränvin kostar en blank Riksdaler eller en rehn.
Jag hemställer och begär derföre vördsammast i anledning af hvad jag nu anfört: 1:0 Att Jterremiss beviljas å Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets
Betänkande i afseende på i:sta och 2:dra momenten utaf Herr af Robsons motion, äfvensom med afseende på Herr Boijs anförande. 2:0 Att Utskottet måtte taga i betraktande de ytterliga skäl till hämmande af bränvinssupandet i Lappmarken, hvilket Näringsfriheten der grundlagdt. 3:o Att remiss till StatsUtskottet äfven måtte beviljas, i afseende på anslag för de afvittringar i Luleå Lappmark, hvilka, eljest lemnade till sitt närvarande Laglikmätiga framskridande, förmodeligen inträffar den tid, då hvarken Lapparne eller Motionären finnas qvar i detta lifvet.
Lika med Motionärerne och den siste Talaren, är jag öf - Den i3 April. vertvgad om nödvändigheten, alt icke utrota den folkstam, som kallas Lappar, ty endast genom dess upprätthållande blir det möjligt, att draga nytta af fjelltrakterne; men hvarken jag eller öfrige Ledamöter af Utskottet, som delat min åsigt, har kunnat finna någon annan utväg dertill änden, som är föreslagen.
En af Motionärerne har uppgifvit grunder för afvitlringen.
Vid jemförelse har det visat sig, att de uti allt äro öfverensstämmande med grunclerne för nu gällande AfvittringsStadga.
Jag har nu hört, att man åt motionerne velat gifva den syftning, ätt afvittringarne hastigare och företrädesvis borde verkställas inom Lappmarkerne.
I detta afseende får jag anmärka , att Konungen redan förordnat 3*ne Landtmätare, som odelat skola sysselsätta sig med denna sak för Norrbottens Län.
Konungen har dertill anslagit 5ooo R.*dr B:co, eller så stor summa, som Han dertill kunnat disponera af p:de HufvudTiteln.
Konungen har dessutom vid denna Riksdag begärt för egodelningar i alla Rikets Provincer eli tillökning i <):de HufvudTiteln af 20,000 R:dr, och om denna tillökning af Rikets Ständer beviljas, är utom allt tvifvel, att anslaget för de Norra Länen blir forökadt.
- ' : w
Fjerde Barideti S T O C K H O L M, Tryckte hos Olof Grahn, 18.25.
I Mandagen elen 5 Maij.
Plenum klockan 10 förmiddagen.
Öppnades Herrar Bänkmåns lista till val affyra Electorer, efter Njo 2o5.
Friherre Åkerhjelm af Margretelund,’ Gustaf Fredric, Öfverste; N:o 220.
Friherre Palmstjerna, Carl Otto, Öfy verste-Lieutenant; N:o 66, Herr Liljehök lill Gällared, David Ludvig, Öfverste-Lieutenant; och N:o 1861.
Hartmansdorff, August, Canzlie* Råd. . « \
, Och befunnos till Electorer hafva blifvit utsedde: N:o 5i.
Grefve Posse, Carl Henric, Kammarherre; N:o 32 2.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, Öfverste; N;o 1877. B. Herr Carleson, Carl Fredric, HofRåttiRåd; och i 'Deri 5 Maji /, m. N;o 1947, ,Hefr Odencrantz, Carl, Öfversteg Lieutenant.
Herr Grefven och LandtMarfkalken antnon dadé Herrar Electorer, att innan nästa Plenum sammanträda, för att utvälja tvenne Ledamöter i RiddarhusUtskottet, efter N:o 2i44, Herr Rosensvärd , Adolph Otto, Ca-" pitainej samt N:o 2 245:
Herr von Hedenberg, Carl August, ÖfversteLieutenant, hvilka, i anseende till deras tjenstgöring vid GardesRegementerne härstädes afsagt sig de dem anförtrodde platser i RiddarhusUtskottet.
Företogs till pröfning Lag-Utskottets den |12 sisth April under
N:o 34 afgifne samt den a5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förrymd tnakas rättighet, att ingå nytt gifte.
Herr Ribbing, Arvid, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 1.)
; I Hvarefter Herr Ribbing tilläde munteligeni - Ben 5 Maji f. m.
S Sårskilt har jag mig bekant, att PresteStåndet återremitterat Lag-Utskottets Betänkande, och får hemställa, om icke denna åtgärd nu äfven hår kunde vidtagas.
Min nu upplåste motion kunde då anses såsom en anmärkning vid Utskottets Betänkande och få åtfölja återrernissen.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarjkalken gjord proposition fann Ridderskapet och Adeln för godt att LagUtskottets Betänkande, i anledning af de utaf Herr Ribbing der-; vid gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera.
Företogos till pröfning ConstitutionsUtskottets sedan sista Riksdag hvilande samt den 5 sistlidne April på bordet lagde förslag till ändring uti nedennåmnde paragrapher af Riksdagsordningen, i afseende å en förbättrad NationalRepresentation för de Irenne Ofrälse Stånden. §• u.
Med de i andra paragraphen s, med all skyndsamhet verkställas; tillhörandes det DomCapitlen att för Presterskapet, Academierna. att för deras Deputerade, Hufvudstadens Magistrat att för dervarande Borgerskapet, Bergscollegium att får Bruksägare och BergsManufacturijter, samt Landshöfdingarne hvar i sitt Lån, att för Städernes Borgerskap och Menige» 6 Den 5 Maji j, rm Allmogen om sådnne val-förrättningar å Embetets vägnar föranstalta &c. Sedan "Herr Grefven och LandtMarJkalken tillkånnagifvit, att Preste- och BondeStånden bifallit, men BorgareSfåndet afslagit den nya re. dactionen, gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken proposition å berörde nya redaction, hvilken af Ridderskepet och Adeln bifölls. §. i3. Hvarje Stift vålje, i den ordning, hvarom defs Prejter(kap inom Jig öfverenskommer, följande antal Riksdagsfullmäktige bland Kyrkoherdar: TJpfala Stijt Fern, Stockholms Stad Tre, Linköpings Stift Fern, Skara Pyra, Strengnäs Fyra, Wejler ås Fern, Wexiö Tre, Lunds
Fyra, Götheborgs Tre, Calmare Två, Carlflads Två, Hernöjänds Tre och Gottlands Två..
ArkeBiJk typen vare, fåfom PreJieStåndets Talman, till Riksdagen fjelfkallad, BiJkoparnet Pajior Primarius i Stockholm och jemväl Gyrmnajii Lectorer, antingen dejfe innehafva prebende n eller ej, och är o Prejivigde eller Låkmån% må till Riksdagsman kunna valjas, pä det fått, att de inbegripas under det här ofvan!) ejla nide antal Kyrkoherdar från Stiften* Comminijirarne i hvarje Stift, äfvenfom de i Stockholm, vare berättigade, om de det a finn-, da, att inom Jig välja en Fullmäktig.
JJniverfdeten i TJpfala och Lund lige att till Riksdagsmän i PreJieStdndet utje, hvart - Den 5 Maji /. «, 7 dera tvånne Profefforer fran de verldslige Fa~ culteterne- Likaledes må af JVetenJkapsAcadelilien tvånne O fr alfe civile Ledamöter v alf an till Fullmäktige i nämnde Stånd, dock utan rått till Riksdag smanna underhåll] Herr Ehrenborg, Ca fp er'.
Efter de en-' skilte underrättelser jag erhållit, har PresteStåndet delat detta förslag i tvenne momenter, hvaraf bemälte
Stånd afslagit det första, enligt hvilket Biskoparne skulle kunna våljas till RiksdagsFullmågtige för deras Stift, men bifallit det sednare, enligt hvilket Professorer vid Universiteterne och Ledamöter af VetenskapsAcademien blifva Ledamöter af PresteStåndet.
Jag hemställer således om icke Herr Grefven och LandtiVLrskalken skulle täckas göra den proposition till Ridderskapet och Adeln att denna §* får delas på samma sätt som skett inom PresteStåndet.
Herr Cederfchjold, Pehr Guftafi Enligt i momentet af det nya förslaget tili denna skulle antalet af PresteSfåndets Ledamöter kun-i na minskas med io; om nemligen alla Eiskoparne blefvo valde i stället för Pastorer.
Jag anser det således rått att PresteStåndet afslagit detta momentj och enligt samma princip vål, att det sednare blifvit antaget, enligt hvilket Ledamöternas antal ökas med sex.
Då desse momenter åro så fullkomligt åtskiljde, hemståL ler jag, om icke man för att blifva principen trogen , nemligen att öka Ståndets talrikhet, 8 Den 5 Maji f, m.
A bör afslå det första momentet och antaga det sista; Herr Rofenblad, Bernhard'.
Till alla delar instämmande i hvad Herr Cederschjöld anfört, och då jag dessutom, enligt min öfvertygelse ej önskar från vår Statsförfattning uteslutet det uråldriga bruk, att Sveriges Biskopar skola vara sjelfskrifne deltagare uti Representationen, före?nar jag mig med Herr Cederschjöld i den anhållan, att ifrågavarande förslag till ny redaction af i3 §.
Riksdags-Ordningen måtte styckevis till antagande eller förkastande blifva framståldb Friherre Cederftråm\
Äfven jag instämmer deruti att den sednare delen af förslaget borde bifallas om det vore möjligt och om ett sådant beslut vore öfverensstämmande med Grundlagen; men förslag till förändringar uti Grundlagen skola i hela deras vidd antingen antagas eller förkastas; och enligt 56 §. v RegeringsFormen får deröfver endast med Ja eller Nej beslutas.
Herr Cede rfchj åld:
Efter hvad jag kan förstå, måtte dessa tvenne uti särskildta stycken åtskilde momenter kunna anses såsom tven-' ne särskildta förslag till ändring i §:n, och således det ena alltför vål kunna antagas och det andra förkastas.
I afseende på billigheten af förslaget, delar jag satarna tanke Den 5 Maji f, m. 9 som Herr Cederschjöld, men jag kan ej underlåta att hvad formen beträffar, instämma med Friherre Cederström.
Jag tror mig böra fram-i ställa den tanka att det kunde blifva vådligt, så handtera som till ändring föreslås.
Om till exempel den ena delen innehölle ett förslag, hvars correctiv funnes uti den andra delen, och den ena antoges, men ej den andra, kunde det hända att man handlade emot andan af ConstitutionsUtskottets förslag.
Sjelfva sättet, på hvil ket förslaget år tryckt, tyckes visa att det är indeladt i tvånne momenter.
I anledning a£ den farhåga Herr Lefrén yttrat, att genom par; tielt antagande, man kunde upphäfva ett mot första afdelningens stadgande möjligen tillåmnadt cor: ectif; så får jag förklara, att jag för min del ej finner den ringaste gemenskap emellan de stadganden, sorn innehållas i de bägge nu ifrågavarande afdelningarne, och inser således ingen fara kunna uppkomma af den förstas förkastande och den sednares antagande.
Jag förenar mig så mycket hellre uti Herr Cederschjöld» åsigt, som jag finner att §:n år tydligen delad uti tvenne särskilta delar, hvilka innehålla olika saker.
Jag hemställer således att Ridderskapet och A_ deln måtte afslå det första momentet, och bifalla det sednare.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: lO Den 5 Maji f. m.
Den första delen af förslaget innefattar en ändring uti hvad förut varit stadgadt; den sednare är ej en ändring, utan blott elt tillägg; och derföre tillstyrker jag antagande af tillägget.
Herr von Hartmansdorff', Auguji:
Grefve von Schverin har hufvudsakligen förekommit mig.
Jag vill derföre blott tillägga, att det omtafdta correctivet ej här kan komma i fråga} emedan afsigten ej lärer hafva varit att minska antalet af PrästeStåndets Ledamöter.
Snarare bör man förutsätta, att önskan varit det PrästeStåndet måtte blifva talrikare, emedan dess närvarande ringa antal gör, att åtskilliga bland dess Ledamöter måsfe sitta uti llere Utskott, och således ej alltid kunna vara närvarande, der de behöfvas.
Vi hafva deruppå haft ett bevis vid organisationen af det Särskildta Utskottet; då man sett sig tvungen att, för denna orsak skull, inskränka dess Ledamöter till ett mindre antal ån Ridderskapet och Adeln hade åstundat.
Jag tillstyrker således att man måste förkasta det förra och antaga det sednare momentet af ifrågavarande Herr Lefrén:
Då jag nyss tog mig den friheten nämna, att det kunde vara vådligt antaga lörr.i delen af en (j. och icke den sednare, af det skål, att möjligen ett correctiv i den sednare kunde finnas emot missbruket af den förra, så anförde jag ej att det var bestämt lämpligt till nu ifrågavarande fall.
Jag började med att med Herr Cederschjöld anse förslaget nyttigt, men af granlagenht t i afseea - Den 5 Maji f, m. 11 de på formen, tillstyrkte jag att ej ett sådant prejudicat nu skulle gifvas; jag S3(le ej att något correctiv låg uti den sednare punkten i förevarande §.
Det år blott för formen skull, och på det att icke prejudiratet på etf obehagligt sått måtte blifva framdeles begagnadt, jag yrkat ett gemensamt antagande eller förkastande ttf hela §.
. Grefve Spens, Carl Guftaf:
Också jag år i hufvudsaken af Herr Cederschjöld» tanka; men emedan hår tvenne särskildta meningar blifvit yttrade, af hvilka den sednare blifvit utmärkt väl framståld, hemställer jag om icke för att sluta striden, vi kunde förena oss i den anhållan, att genom Herr Grefvens och LnndfMarskalken* proposition inhämta Herr LandtMarskalkens tanka, hvilketdera år lagligt antingen titt proposition göres på hela förslaget eller på hvardera delen särskildt, hvarigenom ' Ståndet, så vida det icke skulle instämma i samina åsigt kan komma i tillfälle att, genom äskande af annan proposition, nf Herr Grefven och Land t Marskalken yttra sin mening, hvaröfver formen sedan fordrar, att ConsitutionsUtskottet bör yttra sig.
Den debatt, som nu här föres, emellan Ståndets Ledamöter, angående propositionen, tror jag således vara mindre lämplig.
Herr Rojenblad: Herr Lefrén har befa rat prejudicat för framtiden, derigenom att man nu fattade särskildta beslut öfver de bägge de* larne af 10 §, ]\Ien jag torde få återkalla i 12 / Den 5 Maji /. m» minnet, att just vid denna Riksdag flere §§. af Grundiagsföråndringarne momentvis blifvit åtgjorde, såsom till exempel 107 §.
RegeringsFormen, der första momentet antogs, men det andra förkastades.
Dessa momenter finnas i den sednast tryckta upplagan af Grundlagarne ej på annat sått åtskilde ån ifrågavarande bägge delar af den förelagna aya redactionen af 15 §; Riksdagsordningen åro det i det tryckta från ConstitutionsUtskottet inlemnade förslaget.
Då jag just nu har bågge delarne framför ögonen, kan jag så mycket säkrare anföra detta factum.
Jag kan således ej betrakta dessa delar af i5 §., annorlunda än såsom tvenne af. skilda momenter, och med samma rått som man förut beslutit angående olika momenter, tror jag att man nu utan farhåga för prejudicat, kan göra detsamma.
Jag hade ej våntat att Herr Rosenblad i afseende på detta ämne, skulle citera Ståndets beslut rörande 107 §.
RegeringsFormen, Der funnos tvenne förslag af ConstitutionsUtskottet framställde, och då var det fullkomligen lagligt att besluta öfver båda.
Herr Grefven och LandtMar/kalken till— kånnagaf, att de öfrige trenne RiksStånden fördelat ifrågavarande redaction uti tvenne delar, hvaraf den förra, blifvit af bemålte Riksstånd afslagen, men den sednare bifallen.