Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1834 anordnade förskott af 10,000 r:dr gafs vid det särskildta förhållande, att, i följd af cholerasjukdomens härjande i hufvudstaden, spektaklerna måste under en längre tid inställas, och att tbeaterns personal, som med de öfriga innevånarne delade faran till helsa och lif, såg sig derjemte beröfvad utvägarna för den tarfligaste bergning.
I memor.
N:o i3 lägges det dåvar. föredraganden för handels- och finance-ärenden till last, att han afstyrkt ett förslag om K.
Tbeaterns upphörande, ehuru han, efter hvad han vill minnas, både vid frågan om denna theaters förändrade organisation hade i underd. afstyrkt, att de densamma rörtde ärenden skulle blifva föremål för Konungens pröfning i Statsrådet, och sedermera, betraktande saken blott ur den financiella synpunkten, i underd. tillstyrkte förslaget om K.
Theaterns upphörande, såsom det bästa medel att snart afbetala den uppkomna bristen och undvika framtida anslag för dess upprätthållande.
Också har sistnämnda anmärkn.punkt blifvit i Const.Ulskls betänk.
N:o 17 återkallad.
Anmärkn. emot försöket att tillvägabringa gemensam communal-ansvarighet för kronoutskylder.
Det skulle utan tvifvel i flera hänseenden vara önskligt, om en sådan ansvarighet kunde tillvägabringasj och då åtagandet deraf var helt och hållet frivilligt å de skattskyldiges sida, med erbjudande af vissa lättnader vid skatternas erläggande, är det svårt att inse, hvarföre förslaget väckt så mycken vrede.
Det måtte ej vara mera oförenligt med tänkesättet i vårt land eller med folkets vanor, än Stats- och Ekon.Ulsktns vid denna riksdag gjorda hemstäl lan, att afgifterna för brännvinsbränningen skola prenumerations vis erläggas.
Anmärkn. emot nedsättning i stämplade pap persafgiflen å grefve-, friherre- och adels-bref, samt å corn - Den i Juli f. m. mendeurs- och riddare-bref, tili samma belopp, som afgiften utgjorde innan en af R.
St, vid sista riksdag beslutad förhöjning.
Skälen för det und. tillstyrkandet
Uro i Stalsråds-prot. fullständigt anförda och äfven uti bilagan till Utsk:s mern.
N:o ij intagna.
Utsk. har icke funnit förklarandet vara grundlagsvidrigt, utan inskränkt sitt klander till beslutets moraliska syftning.
Det är emedlertid just denna syftning, upprätthållandet af Konungens grundlagsenliga praerogativer, som utgör förljensten af (örklarandet.
Jag har nu genomgått de 23 anmärkn.punkter, som röra ämnen, tillhörande min befallning såsom f. d. Statssecrelerare för handels- och finance-ärendena.
Af 17 års mödor och bekymmer i utöfningen af ett embete, Irvars verkningskrets stått i beröring med många olika, ofta stridiga, intressen, äger jag den tillfredsställelsen, att, samtidigt med min förvaltning, det factum inträffat, att
Rikets ekonomiska och fihanciella tillstånd betydligen förkofrats under successiv utveckling af större frihet i handel och näringar, samt att jag, under den sednare tiden, fått medverka till grundvalens läggande för ytterligare förkofran genom besluten örn myntbestämningen och dess verkställighet.
Or Danckwardt, Magnus Georg, uppläste följande:
Af Const.Utsk:s nu förevar, mern. ang:de anmärkn:r, gjorda under granskningen af Statsrådets prot., har jag inhemtat, huruledes Utsk., ehuru jag redan för 2:ne år sedan, efter egen begäran, afgått från det af mig innehafda statssecret. -embete vid Kammar-exped:n och blifvit ur Rikets tjenst förafskedad, till den påföljd 107 §:n R.eg.F:n anvisar, eller en anmälan från R.
St:s Gonst Ctsk. om mitt endtledigande från nämnda embete, ett endtledigande, som sålunda för 2.‘dra gången skulle äga rum, anmärkt några af de regeringsbeslut, vid hvars fattande jag såsom statssecrelerare tjenstgjort.
Jag förmår väl icke inse riktigheten eller lämpligheten af denna Utsk:s åtgärd; men det är icke min afsigt att ingå i någon undersökning derom, än mindre att undandraga mig den pröfning, Utsk. åsyftat; jag utber mig endast, att, med begagnande af min riksdagsmannarätt, fä inför fl. R. o. Ad. till dess prot. och utan allt deltagande i öfrigt i förevar, öfverläggning, något närmare upplysa och förklara dessa anmärkn:r, som Utsk., efter hvad mig synes, mindre riktigt eller ofullständigt framlagt, på det att H. R. o.
Ad. samt de öfriga RiksSttn, likasom den allmänhet, hvilken lager kännedom af riksd.ärendena , må blifva i tillfälle att behörigen bedomina beskaffenheten och vigten af samma anmärkn:r, och deraf formera sig ett begrepp om de grunder, på hvilka Utsk. ansett mig såsom statssecrelerare icke med oväld, nit, skicklighet och drift hafva mitt förtroendeeinbete utöfvat.
Den i Juli f. ra.
Anmärkn.punkten N:o 8 i Utskts mern. innefattar, alt Konungens rådgifvare stillatigande eller tillstyrkande låtit högre civila embeten förvaltas genom tillförordnade embetsman; och an föres för tiden sedan sista riksdag 10 särskildta exempel dera.
Af dessa tillhöra 3:ne min tjenstgöringstid: det första, david Utrikes-Statsministern, Ii. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts död, såsom vanligen tillgått, en af Statsrådets ledamöter, H. Ex. lir Gr.
Möi ner genast d. 18
Maj 1837 förordnades att detta embete bestrida, hvilket, troligen derföre att han ämnade ur Statsrådet afträda, fortfor till hans i böljan af löljande året inträffade död, då niivar, Statsministern för utrikes-arendena d. g
Mars 1838 till samma embete utnämndes; det andra, då Häradshöfd, och t. f.
Polismästaren i Stockholm Nerman d. 21 April 1837 förordnades att bestrida Just.cancellerstjensten; och det tredje, då f. d. Stals-secrettn vid Eecles,- expedit:n von Hartmansdorff, vid förre Hofcancelleren, Frih. von Schulzenheims utnämning till Statsråd d. 9 Mars 1838 förordnadés att bestrida Hofcancellers-embetet, dock utan att vara ledamot af Statsrådet eller upphöra med sin befattning som Stats-secret. vid Eceles.expedtn.
— Att jag vid dessa tillfällen bort påyrka ifrågavar personers utnämning och förseende med fullmakter, lär väl knappt få anses rimligt.
Mörner var redan en med fullmakt försedd Stalsråds-ledamot, som förut särskilda gånger Statsmioistersembetet bestridt; t. f. Polismäst
Nerman ansåg jag icke vara en tjenlig och lämplig person till Just.cancellers-embetet, såsom Coust Utsk. ock särskildt i 58 punkten af memorialet upptager, och jag borde väl då icke påyrka hans förseende med fullmakt å detta embete och hans i följd deraf närmare fästande dervid; och Stats-secret:n von HarlmansdorlFs uppdrag att handlägga de
Hofcancellers-embetet såsom särskildt auetoritet tillhörande ärenden , innefattade icke en särskild tjenst, hvarå fullmakt kunde utfärdas.
Uti anmärkn.punkten N:o 9 upptages, ali jag, lika med Statsrådets ledamöter, til/styrkt, att K. M. icke. för närvar, skulle bifalla />.
St.s förnyade anhållan om landsfiscalernes indragning, enär enahanda skäl, sorn förut jöranledl lill afslag å denna anhållan, ännu fortforo.
Det var vid 1821 års riksdag R.
St. först afiäto i delta ämne en skrifvelse till K. M., deri R.
St. väl ansågo bibehållandet af tjenstemän utan lön icke vara väl beräknadt, utan ledande till prejeri och förtryck, men dock trodde landsfiscals-tjensterna icke i allmänhet kunna ställas till indragning, och derföre hemställde, att i de län, der kronobetjeningen icke hade vidsträcktare district, än att den utan försummelse i öfriga göromål kunde medhinna utförandet af åtal å alla förbrytelser allmän åklagare ålågeatt beifra, dessa tjenster måtte vid innehafvarnes afgång indragas. öfver denna R.
St:s hemställan afgaf Just.cancellers - Den i Juli f. m. embetet infordradt and. utlåt, oell ansåg bedömmandet af frågan bero derpå, dels om Just.cancellers-embetet kunde för utöfningen af dess embete umbära af embetet omedelbart beroende, öfverallt i Riket stationerade, tjenstemän, och dels om krönöbetjeningen skulle kunna, med ändamålet motsvarande nytta, uppfylla desse tjenstemäns åligganden.
Just.- cancellers-embetet fann intetdera vara förhållandet.
För Just.- cancellers-embelet, som å Kronans vägnar måste anställa rättegångar samt vaka öfver att domare och embetsman uppfylla sina skyldigheter, vore det nemi. oumbärligt att hafva under sig omedelbart lydande och endast af Just.cancellers-embetet beroende tjenstemän, för att, efter den ledning Just.cancellersembetet föreskrefve, utföra och bevaka rättegångar och åtal, samt om dessa måls fortgång meddela underrättelser, som kunde föranleda Just.cancellers-embetets åtgärd, samt genom arbetsförteckningars afgifvande hvarje halfår lemna en allmän öfversigt af polis- och brottmåls behandling och gifva anleda, till åtal mot domare och embetsman för oriktigt förfarande vid utöfningen af deras embeten.
KronoPetjeningen ansåg
Just cancellers-embetet icke kunna i allmänhet begagnas i landsfiscalernes ställe, helst de sednares göromål äfven bestodo i att vaka öfver vissa tjenstemäns, särdeles sjelfva kronobetjeningens, förhållande i tjensten, och vid befunnen felaktighet sådant åtala.
Att landsfiscalerne icke ägde lön på stat, vore väl att beklaga; men skicklige sökande skulle som hittills dock icke saknas till dessa tjenster, med hänsigt till det förtroende och deraf följande enskildta uppdrag, desse personer ofta vinna, samt de inkomster tjensterna i öfrigt lemnade en nitisk och vaksam innehafvare.
Just.cancellers-emb:t ansåg på dessa skäl landsfiscals-tjensternas indragning icke kunna tillstyrkas.
Emot detta Just.cancellers-embetets yttrande ansåg jag, lika med Statsrådets ledamöter , hvaribland då var den för sin utmärkta skicklighet, erfarenhet och redlighet oförgätlige Just.Statsministern Gr.
Gyllenborg, som många gånger Just.- cancellers-embetet förvaltat, betänkligt för närvar, gifva anledn. till bifall å R.
St:s ofvanberörde begäran , särdeles så länge den lägre krönöbetjeningen, länsmännen, hvilka egentligen skulle uppfylla landsfiscalernes tjenslepligter, icke voro försedde med de lönevillkor, attén större bildning och kunskapsgrad hos dem kunde fordras och föreskrifvas Och K.
M. fann äfven sig icke kunna R.
St:s begäran bifalla.—
Vid de påföljande 2tne riksdagarna inkommo R.
St., i följd af hvad 3:ne
Stånd beslöto , med förnyad önskan i ämnet, och utsträckte då denna önskan derhän, alt alla landsfiscalstjensterUa måtte vid nuvar. innehafvares afgång indragas ; anförande R.
St. härvid bland annat de skäl, alt andre tjenlige personer antingen bland den lägre krönöbetjeningen eller andre personer kunde till actoraters utförande på Kronans väg - Den i Juli f. ni. •7 vägnar förordnas, somt den tillsyn och controll i afseende på författningarnas efterlefnad, landsfiscalerne ägt, ändamålsenligare af luonobetjeningen utöfvas.
Då likväl enahanda skäl, som förut föranledt lill afslag å ifrågavar. förslag, ännu fortfore, ansåg jag, lika med Statsrådets ledamöter, mig böra afgifva enahanda und. tillstyrkande i frågan; och K.
M. meddelade äfven deri enahanda beslut.
Sådan är historiken af delta ärende.
Jag bör för öfrigt härvid tillägga, att af hvad jag i de orter, der jag vistats eller som jag besökt, kunnat erfara, jag icke försport annan missbelåtenhet med ifrågavar. tjenstemän, än den vanliga vid andra dylika, som äro tillsatta att vaka öfver lag och rätt och beifra afsteg derifrån.
Atskillige landshöfdingar, med hvilka jag i ämnet samtalat, hafva väl yttrat sig anse landsfiscalerna kunna umbäras, andre åter varit af alldeles motsatt lanke.
Ensamt af R.
St:s förnyade önskan i ämnet har jag icke funnit gilltigt skäl böra hemtas att frångå min opinion deri, än mindre att anse den alldeles felaktig, då, såsom ofvanberördt är, dels R.
St. ena gången ansett dessa tjenster i allmänhet icke kunna indragas och sedermera funnit sådant höra allmänt verkställas, dels olika meningar derom vid frågans behandling inom RiksStm förekommit.
Man må i öfrigt hafva hvad tanke som helst i denna fråga, betviflar jag högligen, att den kan anses vara af någon stor riksvårdande natur; och minst hade jag föreställt mig, att ett afstyrkande å landsliscals-tjensternas indragning för närvar., och så länge länsmännen icke vore: försedde med sådana löner, att en större grad af bildning och kunskap för dem kunde fordras och föreskrifvas, skulle citeras som ett af bevisen, att en stats-secret. icke med oväld nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat.
Uti iijtde anmärkn.punkten, sednare morn., anföres, att under den 1 ej dug.
18 oj, af andra huj vildt ilelns besparingar ett arfvode blifvit för 3:ne månader anslaget ät en person , sorn förrättat en tjenstledig landsliöfdings embete.
Detta arfvode ti Ildeltes åt en vice-landshöfding i Jemtland, som förordnades att under gifven tjenstledighet åt ordin. landshöfdingen derstädes bestrida landshöfd.t jensten.
Anledningen härtill var den, att, i följd af en i Svea Hofrätt anhängig fråga, som syntes nära verka på sistnämnde landshöfdings enskilda ekonomiska ställning, betänklighet förekom emot hans fortfarande utöfning af landshöfd.tjensten, hvarföre han äfven sjelf fann sig befogad begära tjenstledighet, tills frågan blifvit närmare utredd.
Angelägenheten fordrade, att en vice-landshöfding då i hans ställe förordnades; och som nämnde landshöfding vid berörde förhållande lagligen icke kunde fråntagas alla sina löneinkomster, och dessa då utgjorde endast det högst ringa beloppet af inalles 2,280 r:dr, eller ungefär hälften af hvad en landshöfding derstädes ansågs böra åtnjuta, och äfven för honom sedan blifvit faststäldt, kunde det icke skäligen fordras, att ordin.-landsh. 9 H. 3 Den i Juli f. m. skulle under permissionstiden aflöna vicariat) , hvilken icke heller kunde åtnöjas med mindre äu hela lönen, då ock ordin.- landshöfdingen icke sjelf fått behålla det ringaste.
Ur sådana skäl tillädes den tillförordnade vice-landshÖfdingen af medel , sorn för dylika fall liro under K.
M:s disposition, ett arfvode, svarande mot då var. lundsli, lönen. —-
Detta förordnande förnyades ytterligare någon tid och upphörde , sedan den omnämnda frågan i Hofrätten på ett tillfredsställande sätt blifvit afgjord, då ordin.-landshöfdingen åter inträdde i sin tjenst. —•
Genom bristande upplysning om sammanhanget härmed och om lönevillkoren vid landshöfd.ljensten i Jemtland, blef detta arfvode anmärkt af R St:s år 1835 församlade revisorer; men i8?7 års revisorer, hvilka äfven hade denna fråga, eller just för den lid Coust.Utsk. nu anmärkt, under deras granskning, och om sakens förhållande före afgörandet tagit kännedom, funno deremot intet alt härvid erinra, hvilket icke synts hafva bort undfallit Const.Utsk:s uppmärksamhet och föranledt en närmare , lätteligen vunnen, utredning af saken, innan den, på sätt nu skett, blifvit framförd, och hvartill i allt fall dess mindre vigt näppeligen synts hafva kunnat föranleda. i y:de anmärkn.punkten har till föremål åtskilliga lidningsindragningar.
Huruvida jag sorn föredragande öfvervarit någon af dem, synes icke af Ulsk:s memor.,och jag är således icke i tillfälle att derom afgifva någon förklaring, hvilket i allt fall varit öfverflödigt, då allmänheten haft tillfälle b ed örn ma föt hållaudet; och jag hoppas , att icke under min tjenstetid hafva gjort mig känd såsom fiendtligt sinnad mot en sansad tryckfrihet, hvarom jag äfven kan åberopa Const.Utskis vid föregtde riksdagar till R.
St. afgifna yttranden.
Uti 3g:de anmärkn.punkten citeras såsom bevis påföljderna af andra hufvudlitelns besparingars anlitande, huruledes Konungens rådgifvare, i brist af medel å dessa besparingar , måst afstyrka en extra-ordin. kammar skrif var es billiga begäran alt Jör förrättad hdradskrif vare-ljenst i något öfver 2:ne år undfå hälften af den vid tjensten besparda lönen.
Då detta Ulskts anförande icke innefattar någon mot berörde åtgärd riktad anmärkn., hvilken också icke kan med skäl äga rum, då någon laglig rätt till berörde arfvode i förevar, fall icke linnes; så torde någon förklaring i anledn. deraf icke vara erforderlig.
Uti 58:de anmärkn.punkten anföres, alt bland öfriga Körningens rådgifvare äfven jag fortfarit all gifva H. M. råd, ehuru dessa råd hos H.
M. njutit så litet förtroende, att fl. M. till ett högt embete och deltagande i en del af de inför H.
M. hållna rådslag förordnat en man, om hvilken jag yttrat att jag äfven för min del fann honom icke kunna anses vara en tjenlig och lämplig person till samma höga och vigliga embete.
Den i Juli {. ra.
Jag behöfver icke bär ingå i någon förklaring , ty det ligger öppet för en hvars bedömmande, huruvida jag, liksom liela Statsrådei, enl. vara grundlagar eller deras anda, hort i följd af ifrågavar. befordran genast afträda; men det kan ej undgå fasta särskild uppmärksamhet, att ehuru jag, året efter det denna befordran skett, på egen begäran afgått, Utsk. dock lagt äfven mig detta till last och åberopat det såsom eli bevis på bristande oväld, nit, sk eldighet och drift i min e m b e t s f ö r v a I t n i n g.
Ytterligare anmäldes i 71 :a punkten, ali frågan om en ny administrativ och kameral indelning i dc delar af Riket, der en sådan kunde befinnas behöflig, hvilken finga R.
St. nied anleda, af en annan hos K. M. framställt och sorn K. M 1 medlet af år 183f förklarat sig vilja till pröfning företaga, 1 sammanhang med ett 'aldre förslag till ändringar i indelningen af län, härader, domsagor och socknar, stift, proslerier och pastoratcr i Riiket, icke sedermera fält någon handläggning.
Denna anmärkn., hvilken egentligen synes vara riktad mot mig, saknar behörig grund.
Det omnämnda, af Cancellirådet Nikander afgifna förslag lill åtskilliga ändringar i Rikets civila och ecclesiastika indelning föranledde en befallning till samtliga landshöfdingar och consistoriel' om deras jemte liei e tjenstemäns i orterna hörande.
Då deras vidlyftiga betunktn och förslag omsider inkommit, hvilka tillsammans upptaga en act af mera un ^ alns höjd och ur att beskåda i civil-departementet, upprättades deröfver fullständiga berättelser och sammandrag, som sedan af mig måste med handlingarnas genomgående granskas, rectifieras och, till en del genom brefvexling med vederbör., coinpletteras, hvilket allt för en föredragande, under de öfriga dagliga göromålens skötande, icke så snart lät sig verkställas.; och det befanns vid detta förberedande arbete, med huru stora, att icke. säga lör närvar, nästan oöfvervinnerliga, svårigheter, verkställigheten af större delen af dessa förslag var förknippad.
Under min sjuklighet åren iS35 och 1Ö36 fullbordades af mig berörde arbete, så att det, jemte ett af mig deri för fa t la dt betänk., i
Maj månad sistnämnda år eller i836 anmälles i den s. k. Statsråds-lieredn:n, då det beslöts, alt handlingarna skulle lill närmare granskning — hvilken icke vid en föredragning kunde behörigen verkställas, —■ emellan Statsrådets ledamöter circulera; och hade denna granskning icke före det jag upphörde med statssecret.embelets utöfning medliunnils.
Häraf lärer således vara uppenbart, att detta ärende af mig icke saknat handläggning , hvarom Utsk., genom efterfrågan i civil-departementet, kunnat erhålla nödig upplysning af den förteckning på oafgjorda ärenden, som jag vid mitt afträde ur tjenstgöring till min efterträdare aflemnade och af oss begge undertecknades, 20 Den i Juli f. m.
Och härmed har jag afgifvit min förklaring öfver livad mot min embetsförvallning såsom statssecret. af Const.Utsk. blifvit med anledn. af 107 §:n Reg.Fm anmärkt.
Jag öfverlemnar nu till H. R. o. Ad. att pröfva, huruvida i det omdöme om denna min förvaltning Const.Utsk. uttalat, rättvisa mig vederfarits.
Hr Ulfsparre, Georg, anförde skriftligen följande:
Äfven jag anhåller att få yttra några ord i anledn. af det nu föredragna Const.Utskts memorial.
Jag skall endast hålla mig till de punkter deruti, som röra mig eller de mål, deruti jag såsom föredragande deltagit.
13 punkten i Const.Utsk:s mern. innehåller: ”En föredragande har tillstyrkt, att af särskilda anledn:r verkställig— "heten af en besluten reglering af lönerna för en på Ri"kets väl mäktigt verkande embetsmanna-corps skulle för "speciella fall uppskjutas."
När man nu går till bilagan N:o i3, för att få reda på vid hvilket tillfälle detta skulle hafva skett; så innehåller den:
"Den 27 Febr. 1835 utnämndes landshöfding i Malmöhus län, och den 26 Oct. s. å. landshöfding i Jönköpings "län, hvardera med af särskilda an!edn:r medgifven rättig"het att de till nämnda Landshöfdinge-embeten då hörande "löneförmåner uppbära och åtnjuta.”
Detta skulle således innebära, att jag, som var den här omnämnde föredraganden, tillstyrkt uppskof med verkställigheten af en besluten reglering af landsh.lönerna.
Nu är likväl förhållandet, att då de begge landshöfdingarne utnämndes, var ännu icke reglertn af landshdönerna afgjord; den var endast påtänkt och under arbete.
Beslutet om densamma togs först den 17 Febr. 18 >7, således nära 2 år efter den ena utnämningen och 1^ år efter den andra.
Ulsk:s anmärkn. synes således vara tillkommen af misstag.
Upplysningsvis får jag äfven nämna, att orsaken hvarföre, vid de begge landshöfdingarnes utnämning, det utsattes, att de skulle uppbära och åtnjuta de till dessa embeten då hörande löneförmåner, hvilket eljest skulle kunna ansetts hafva följt af sig sjelft, enär ingen förändring i löneförmånerna då ännu var beslutad, var den, att när frågan om en lämpligare fördelning af landsh.lönerna först uppstod, hade K. M. uti bref till Kammar-colhm och Stats-cont., jemte befallning att, så snart någon landsh tjenst genom innehafvarens afgång blifvit ledig', lill K.
M. inkomma med en noga och specifik uppgift på alla de vid tjensten varande löneförmåner, förklarat, alt K.
M. då ville, i enlighet med de grunder för en allmän reglering af landsh.lönernas belopp, som K.
M. var betänkt att fastställa, i nåder bestämma de löneförmåner, som vid den lediga landsh.tjensten komme att af innehafvaren åtnjutas.
Det var således nödvändigt, att K.
M. vid de begge omnämnde landshöfdingarnes utnämning bestäm - Den i Juli l. m n de hvad löneförmåner de skulle komina att under sin tjenstetid åtnjuta.
Orden ”af särskilda anledningar” åter, som förekomma uti det klandrade beslutet, bade afseende på amortering af de vid dessa embeten varande aecorder, hvilka allmänt ansetts olämpliga, och som borde, så fort ske kunde, försvinna, till vinnande af hvilket ändamål beslut då äfven togs.
Uti 3g:de punkten har Utsk., i sammanhang med frågan om bristen i andra hufvudlitelns besparingar, gjort anmärka. vid beslutet ronde Kammar-collegii lönereglering.
Före sista riksdag hade alla Rikets collegier, genom för hvardera särskildt fastställda regleringar, erhållit förbättrade aflöningsstaler; Kammar-collrm ensamt återstod. K. M. aflat då till R.
St. vid nämnda riksdag propos. om ny stat för detta collegium enligt ett, i sammanhang med ny organisation af collegium, uppgjordt förslag, leke mindre än 7 tjenstemän inom collegium föreslogos till indragning, och lönerna för de öfriga skulle ökas till samma belopp, som motsvarande tjenster i de andra collegierna redan lätt sig tillagda.
Collegii gamla stat upptog 29,117 r:dr 16 sk. 1 r:st, och dessutom hade collegium genom särskildta förordnanden af år i8o> och 1826 ett extra anslag af 4°°o r:dr årligen, då beviljadt såsom alldeles oundgängligt för ärendenas behöriga gång.
Enligt det uppgjorda förslaget till den nya staten, erfordrades utöfver berörde summa, 4>332 r:dr 31 sk. 11 rist., eller tillsammans 37,45o r:dr, till hvilket belopp K. M. begärde att R.
St. mätte fastställa Kammarcollegii nya stat.
St. afslogo det, under yttrad öfvertygelse, att collegii organisation, ändamålsenligt verkställd, borde med redan ägande t i 11 g å n g a r kunna för sig gå.
K. M. befallte då Kammar-colllm att afgifva underd. utlåt, om, och hvilka ytterligare förminskningar i collegii personal möjligen kunde göras, eller hvad utvägar kunde vidtagas för löneregleringens hos collegium lillvägabringande på möjligen bästa sätt med de då befintliga tillgå n— .garna.
Collegium inkom, till följd häraf, och yttrade, att så vidt ärendena skulle kunna skötas och icke ligga neder, vore det alldeles omöjligt att minska personalen utöfver de 7, som, enligt det sist uppgjorda reglcrisförslaget, blifvit till indragning föreslagna; och hvad lönerna angick, så hade collegium uppgjort och insände till K.
M. ett förslag till en interimsstat, inskränkt inom dåvar. tillgångar, d. v. s. beloppet å gamla staten 29,117: 16.
1. och det sedan längre tid tillbaka till collegii disposition ställda extra-anslaget 4000 r:dr.
Denna interimsstat gillades af K.
M. att tills vidare tjena till efterrättelse; och det är delta, som nu af Consl.Utsk. klandras.
Till hvarje opartisk hemställer jag, örn detta är rättvist, om det är billigt.