Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sammanhang härmed upplästes Prästeoch Bonde-Ståndens Protocolls-Utdrag af den 11 och i3 dennes, hvaraf inhemtades, att bemalte .Stånd, med godkännande af Constitutions-TJtskottets åsigt, att här icke vöre fråga om någon verkelig för alltid bestående Grundlags-förändring, utan ett personelt undantag, eller en tillfällig modification af RegeringsForTnens 43 §., funnit för godt att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Skrifvelse till alla delar bifalla.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislans j anförde skrifteligen: £Se Bilagan N;o 2.)
Den 19 Martti, Hans Excellence Herr Grefve af Weli tersteclt, Gustaf: Till svar på hvad en värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin yttrat angående Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, torde jag få anföra att de ord på hvilka Grefve von Schwerin mycket synes hafva fästat sin uppmärksamhet och dem han anser innebära en önskan från Konungen om en förändring eller ett tillägg i Grundlagen, icke efter min öfvertygelse äga denna mening.
Ordet tillagg finnes val i skrifvelsen, men det står sorn ett exempel, ej sorn en yttrad önskan.
Det torde til-, låtas mig få upplysa den del af skrifvelsen, som angår hufvudfrågan.
Först står omtaladt det beslut som af Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag blef fattadt.
För att julikomna verkan af detta beslut, vav derföre Kongl. Maj.ts första tanke att föreslå, Rikets Ständer att afven vid de tillfällen 43 §.
Reg erings
Formen om förmå ler, åt Hans Kongl., Höghet
KronPrinsen uppdraga Rikets Styrelse; men dd, på sätt sä val nämnde §., sorn 8 §.
Regerings-For men innehålla, Kongl; Maj:t, d ena sidan, ej bort betaga Sig den rått att, i vigtiga fall och utan omgång till.
Regeringen , utöfva Sine Konungslige pligter, <td Dess hälsa sådant tillåter, och, d den andra , vid det i afseende pä Hans Kongl. Höghet KronPrinsens Person, nu åsyftade tillägg i Grundlagens Jiadganden, trott fig, i möjligafte måtto, böra gä dessa Jtadgandens anda till mötes, har Kongl. Majit, med jäjiadt afseende på dessa förenade omjiändigheter, nöd-, gatt afflå ifrån denna fin föresatts.
Det äjr Den 19 •Martil, > $ptta ordet tillägg, som jag medgifver kan väcka någon villrådighet, men det står blott för att visa, att ej någon bestämd förändring skulle komma att ske i 45 §. Regerings-Formen, hvilken säger: ”Går Konungen i fält, eller till ”aflägsnare Inrikes orter reser, förordne han ”fyra af Stats Rådets Ledamöter och ibland ”deni Justitise-Ståts-Ministern att lora Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver.
Med ”de mål, Konungen då Sjelf afgör, förhålles på ”det sätt, som 8 §. stadgar.” Då nu Konungen begär att KronPrinsen må kunna blifva Ordförande i denna Regering, så är det visserligen ett tillägg till ett stadgande, sorn Han derigenom velat uttrycka; men orden i afseende pd Hans Kongl, Höghet KronPriruens Person visa, att detta ej skulle blifva ett permanent och bestående tillägg till Grundlagen, utan blott ett af Riksens Ständers förtroende påkallad t beslut, personelt för vår nuvarande KronPrins.
På sätt som Herr Grefve von Schwerin yttrat, är i afseende på formen stor skiljaktighet emellan detta ämne och de 1812 och 1818 af Riksens Ständer fattade beslut; men ett beslut af Riksens Ständer i afseende på en möjeligen sig företeende Konungens sjuklighet, kan ej jemföras med det då Hans Maj:t reser oell samtycker att sälta Sin Son till Ordförande i Regeringen.
Vid ett sådant tillfälle kan icke det förra beslutet tillämpas, emedan det är Konungen tillåtit att, om Han medhafver 5 af Stats-Rådets Ledamöter, kunna utöfva Regeringen , och den sorn är här i Stockholm blott får sysselsätta sig med de mål Konungen föreskrif• 54o Den 19 Martit, ver.
Om fulla utöfningen af Styrelse-magten öfverlemnades åt Regeringen i Stockholm, så betoge Sig Konungen rättigheten, att i Sitt Eget land färdas annorlunda än som resande.
Detta öfverlemna!' jag nu till Ridderskapets och Adelns bepröfvande och jag skulle tro att Ridderskap pet och Adeln utan att detta syftar till någon ändring uti Grundlagen, kan gå tillväga med samma förtroende som då de, i händelse af Konung Carl XIII;s sjukdom uppdrogo åt då varande KronPrinsen att föra Styrelsen.
Grefve von Schwerin har äfven anmärkt, att ämnet blifvit framställdt genom en skrifvelse och ej genom en proposition.
Just det att
Konungens framställning bär namn af skrifvelse visar att frågan blott ar personel.
Man har äfven anmärkt, att det icke står om Regeringen skall vara mindre eller lika med hvad i 4ö §.
RegeringsFormen finnes stadgadt.
Jag tror att då denna §. i Grundlagen, endast åberopas i Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, på sätt sorn skedt är, bevisar detta tillfyllest att den, i afseende pä den tillförordnade Regeringens personal icke kan, eller får undergå någon förändring, och att KronPrinsen skulle blifva Ordförande i den Regering som består af fyra Ledamöter, bland hvilka Justitiae Stats-Ministern är inbegripen.
Jag tror således, att till den Furste som i händelse af Konungens sjukdom, kommer att, med full Konungslig makt och myndighet, föra Rikets Styrelse, kan man nu med säkerhet och tillförsigt, lemna rättigheten att med 2.me röster presidera i Regeringen.
Ben 19 Martil. Friherre Boije, Ludvig:
Äfven i denna sak skall jag yttra mig i enlighet med hvad min känsla säger mig vara rått, och min förståndspröfning såger mig vara sannt och klokt.
Annat år form, och annat år sak; men då saken just angår undantag från formen, kan behandlingssättet för pröfningen icke vara bundet af formen, emedan det vore icke att pröfva saken, utan att afslå den.
Något annat svar år icke att af ConstitutionsUtskottet förvänta; och jag inser då ingen nytta af en återremiss.
Hvad saken angår, så får jag påminna om de tvenne undantag, af likartad beskaffenhet, men i större scala, som Stånderne vid 1812 och 1818 årens Riksdagar, vidtagit: och om den inconsequence hvarföre vi skulle taxeras, om vi nu gjorde annat.
Då Konung Carl XIII lefde, blef, utan all fråga om former, KronPrinsen Carl Johan, beklädd med rättigheten, att under Konungens sjukdom, utöfva Regeringen; och vid sista Riks-t dag blef, utan fråga om former, samma rättighet uppdragen vår nu varande KronPrins:
Jag vet dä icke heller hvarföre formerne mera nu, ån då, skola binda oss; men det Vet jag, att då två Stånd redan bifallit saken, och det tredje otvifyelaktigt äfven gör det; så skulle Adelns vägran, gifva, icke anledning, men tillfälle för uttydningar, för hvilka jag tror att vi icke böra blottställa oss.
Jag begär alltså proposition till bifall åt Konungens Nådiga Skrifvelse.
En nations garanti för de rättigheter som den betingat sig, ligger i formerr.es Den 19 Martii. äfven aå litet sorn någon annans det förtroende sorn Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen så rättvisligen påkallar.
Jag är också fullkomligen benägen att antaga den förklaring på Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, som Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt behagat gifva.
Jag skulle kanske icke yttrat några betänkligheter, om ConstitutionsUtskottet helt enkelt hade svarat att det icke kunde sig med målet befatta.
Men då ConstitutionsUftkottet kommit med en hel ny theorie; då det antager en skillnad emellan verkliga Grundlagsförändringar och tillfälliga Grundlags modijicationer\ då det låtit oss ana möjligheten utaf, att, från de förbindelser, i hvilka Sveriges Konungar ingått, och som skola gälla man efter man, undantag för personer skulle kunna göras, så får jag säga, att det år just dessa ideer, hvilka hos mig födt betänk* ligheter.
Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om vi kunna stå till svars för Nationen och för efterkommande att hafva tillåtit uppställandet af en sådan theorie; om vi kunna stå till svars inför våra egna samveten, att hafva medgifvit, att från en Grundlag, som både Konung och Ständer besvurit, undantag för personer skulle få äga rum.
Jag vill ej sträcka min blick in i framtiden; men skulle det komma i bruk att omedelbarligen i Stånden besvara Kongl.
Maj:ts nådiga propositioner, utan att på sått som RegeringsFormens 56 §. föreskrifter, proposition till bi - Deri 19 Marth.
543 fall eller afslag framstålles på ett från Utskott kbmmet förslag till svar; huru lått skulle icke öfverraskningar kunna åga rum; huru lått skulle icke Ständerna i ett obevakadt ögonblick kunna ge bort cönstitutionen.
Jag har påkallat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Jag har fredadt mitt samvete.
Jag lågger på Ridderskapets och Adelns samvete om dess eftergifvenhet skulle medföra vådliga följder.
Men än en gång hemställer jag om ej Ridderskapet och Adeln skulle vilja återremittera Utskottets Betänkande, med anhållan att Utskottet bestämdt må såga om det tillstyrker Ridderskapet och Adeln att bifalla É.ongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Friherre Taranget, Henning, och Grefve Horn, Claes Fredricf förenade sig med Grefve von Schverin; Herr von Hartmansdorff i Augiift:
Jag erkänner visst riktigheten af de anmärkningar, Grefve von Schverin gjort i allseende till den formela behandlingen af detta amne; men jag kan ej instämma uti hans yrkande af återremiss till ConstitutiönsUtsköttet; emedan, i en fråga af sådan natur sorn denna; intet steg bör tagas , hvilket kunde uttydas såsom någon svårighet vid beviljandet.
Deremot tror jag att dessa invändningar snarare bordt göras första gången, då fråga var att gifva Hans Kgl. Höghet KronPrinsen rätt att sitta i Regeringen.
Enär Riksens Ständer vid sistledne Riksmöte, enligt 2 544 24e/i 19 Martil. §. i Riksdagsbeslutet, uppdragit åt Hans Kongl» Höghet Kron-Prinsen att , vid tillfållen af Hans Maj.t Konungens skjukdom, föra Regeringen, hafva Riksens Ständer redan gifvit mera, ån hvad som nu begäres.
Det vore då en motsägelse att icke bevilja det ringare.
Men jag anser det vara olämpligt, att Kronprinsen skulle, enligt den Nådiga skrifvelsen , sitta i Ståts-Rådet blott med arne röster, och följaktligen kunna öfverröstas.
Redan finnas, enligt våra författningar, och jag utbeder mig att derå få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet 4 slags Regeringar; detta skulle blifvadet 5:te.
Det första år, då Konungen vistas i hufvudstaden och sjelf är i Regeringen tillstädes, enligt §. §. 4 och 8, RegeringsFormen.
Det andra, då Konungen är utrikes, sjuk eller död och Thronföljare år omyndig, eller icke finnes, samt Regeringen föres af StatsRådet med Kongl, magt och myndighet, enligt §. §. 5g, ^2 R.egeringsFormen.
Det tredje, då den, i de mål Konungen föreskrifver, föres af 4 StatsRådets ledamöter, under det Hans Majit är i fält eller stadd på resor till aflågsnare inrikes orter, enligt §. 43 RegeringsFormen.
Det fjerde, då KronPrinsen med Kongl, magt och myndighet förer Regeringen under Konungens sjukdom, enligt §. 3 af 1818 års Riksdags-beslut.
Det femte vöre det nu föreslagna, då KronPrinsen under Konungens frånvaro på resor, inom Riket, eller åt Norrige, skulle sitta i Regeringen nied 2ine röster.
Det förefaller mig, sorn sagt år, olämpligt, att Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen, som redan år myndig vorden och till ( 0 sa iben 19 Marttil så hög grat! åger nationens kärlek och förtroende, skulle deltaga i ledningen af de mål, Konungen till Regeringen öfverlemnade, utan §tt hafva afgÖrande-rått.
Redan har man funnit olämplighet ten elerat att Konungen deltager i Högsta Domstolen på sätt KronPrinsen nu skulle deltaga i Regeringen, eller så att han af de öfrige Ledarnöterne kan öfverrÖstas, Gäller detta i fråga om domare-mål, så måtte det ännu mera gälla om Regerings-årender.
Såsom följder af det örigtisa förhållandet i förra afseendet, anser jag, att Kongl. Majit så sällan sitter i Domstolen, att Hans Maj:t funnit för godt icke längre underteckna de beslut, Han der icke öfvervarit, samt att Kongl.
Maj:t i sitt tal vid Riksdagens Öppnande förklarat sig vilja afsåga
Sig sitt rum uti Högste Domstolen.
Alt en dylik författning likväl
Skulle fortfara i Regeringen, i afseende på Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, vore eh motsägelse.
Man invänder, att ora KronPrinsen Enge ensam afgörande rätt i Regeringen, och Konungen dessutom utfärdade Förordningar ifrån Norrige, skulle man på en gång hafva 2:ne Konungar.
Förhållandet vöre då likväl icke annorlunda, åri det år nu, när Konungen ar pä resor, ty i de mål , Konungen föreskrifver, afgår den tillförördnadé Regeringen i Stockholn* ined Konringslig makt och myndighet.
Jag inger då ej hvarföre KronPrinsen skulle förmenas lika makt, enär öfvefskrifteri äfven hanö hamn, naturligtvis då, liksom nri, Öfver Regeringens ledamöter, borde tillkännagifva förord Ridd, o, Adj JProt, 2 Band, 55; 546
Dan 19 Martiin Bandet.
Ett sådant beslut vore äfven, i afse^ ende på lagligheten af dess fattande, formligare ån det föreslagna , ymedan det blott vöre en fullständigare utveckling af dem som 1812 och 1818 blifvit vidtagna.
Jag vågar således underställa Högloflige Ridderskapet och Adeln huruvida denna framställning förtjenar afseende.
Skulle man deremot tro att ingen afvikelse från skrifvelsen bör ske, yrkar jag icke eller deruppå; men jag har dock bordt anföra hvad jag i detta ämne ansett vara rätt.
Jag kan ej föreställa nyg huru, vid behandling af detta ämne, fråga kan uppstå 0111 tänkesätten för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens person, hvilka åro sådane att de ej kunna vara underkastade något tvifvel; helst hvad sjelfva saken angår, det synes tydligt, att då Riksens Ständer redan till KronPrinsen öfverlemnat rättigheten att under Konungens sjukdom regera med full myndighet; det nu ej kan komma i fråga att af bristande förtroende vägra en ringare makt.
Här år ej fråga om annat ån principen af constitutionens helgd.
Först är den omständigheten , att jeg omöjligen kan göra mig ett begrepp om ett föråndradt behandlingssätt för temporaira och personella afsteg och för tillägg till Grundlagen.
Jag s^r ej hvart det skulle leda om roan kunde förklara hvad afsteg som helst såsom blott temporairt.
Det kunde vara likgiltigt, i afseende på detta ämne, men prcejudicatet kunde leda till dylika beslut af mera vigtigt inflytande-
Det må kallas proposition siler skrifvelse, så kan jag ej ingå uti den di - Den 19 Martti. 547 Stinction som deremellan är gjord , då den förfcnleder till en förändring i Grundlagen, och då remiss af ämnet till ConsfitutionsUfskottet redan förevarit. 81 §.
RegeringsFormen säger tydligen: men icke må under någon förevändning Riksens Stander förrän å nästa Riksdag propositionen till bifall Upptaga.
Dessa ord tyckas tydeligen gifva tillkänna att ingen förevändning får finnas för sakens ConstitutionsVidriga behandling.
Jag finner således att ConstitutionsUtskottet ej Grundlags-enligt behandlat målet och ej Grundlags-enligt Framställt sine tankar.
Om Riksens Ständer vid förra Riksdagen funnit sig föranlåtne, att emot constifutionens ordalydelse bifalla en förändring, så har det kanske skett af politiska grunder och andra skål * så giltige , att mari'ej har något dervid att anmärka.
Mert jag hemställer huruvida förhållandet nu år lika; och huruvida det år enligt med princip , att eri Kongl, person , som redan i Vissa fall har högsta makten kan insättas ibland Konungens ansvarige Rådgifvare, blott med rösträttighet.
Det år öfver denna princip som Utskottet hade bordt yttra sig, om den år i öfverensstämmelse med Grundlagens anda
Och om den ej deruti medför rubbning.
På denna grund föreslår och yrkar jäg återremiss.
Jag anser ieke någon betänklighet för Ridderskspet och Adeln uppstå att besluta en sådan, om ock tre
Stånd skulle annorlunda" afgöra målet.
Jag tror ingen derutaf kunna draga någon obehaglig slutSatts, då KronPrinsen redan år beklådd raed en högre makt, och vi ålla säkerligen i likhet med hvad Herr von Hartmansdorff föreslagifj äfven 548 Den IQ Mar lii. för detta tillfälle gerna skulle vilja lemna fick— uoin den högre.
Jag kan eller ej inse behofvet deraf, att KronPrinsen någonsin i Regeringen intager annat runi ån Regentens person , ty om han ej som sädsn kan deltaga i Regeringen, ser jag ej hvarföre han deruti skulle vara röstägande.
Jag tror att den §. som bestämmer Regegrringen under Konungens frånvaro , år så tydlig, att ej den kan vara underkastad något tvifvelsmål.
Det år möjligt, att jag ej fattar det goda sorn derigenom skulle kunna uträttas, meri aå långe jag ej inser det, måste jag bestrida .detsamma.
Utskottets hänvisning att handla inconstitutionelt för det att man förut gjort det, år så märkvärdig, att den hos mig framkallat dessa kalla anmärkningar nästan emot min vilja att mera deltaga uti försvaret af principer, sedan jag till en för mig outplånlig smärta, inom detta rum, under det Nittonde århundradet fått upplefva förkastandet af det fria samhällets första princip, publiciteten; och måtte det förlåtas mig5, om jag fruktar att eö ministeriel obscurantisme möjligen en gång kan komma att uppstå på dess graf.
Då jag nu hör faran * af praejudicatet åberopas såsom skål, bör jag erinra, att prcejudicatet just låg i de tvenne Ståndernes beslut, om Ii vilka jag nyss erinrade.
Ja, jag drar icke i Betänkande att förklara, att om dessa prasjudicater icke varit gifne, i alldeles samma ämne, så skulle jag, till hvad man nu begår af oss, hafva ihärdigt svarat Nej; men nu går det, efter min tanka, icke mera an, att neka till elt mindre, då man 2 gånger bevilja! 9én 19 Martil'. ett större; emedan det dock innebär en inconsequence i handlingssätt.
Det är i anledning af Herr von Hartmansdorff^ yttrande, som jag bör påminna örn otiliståndigheten för oss att ingå i annan pröfning om hvad iner, eller mindre magt, sorn skulle tilläggas Hans Kongl. Höghet KronPrinsen ån den, hvartill Konungens bref föranleder.
Konungen år sjelf enda innehafvaren af ali Konungsligän rått och magt, och utöfver den del deraf, som Hans Majit sjelf vill åt sin Herr Son uppdraga, kunna vi omöjligen tillåta oss att gå.
Grefve Do la Gardie, Jacobi Hufvudsakligen förekommen af den värde talaren som sist yttrade sig, åfvensoin af Herr vora Hartmansdorff', med hvilken jag instämmer; får jag blott tillägga, att då Herr von Hartmansdorff’ funnit det vara olämpligt att KronPrinsen vid Konungens frånvaro, icke skulle äga samma rått som Konungen, så hemställer jsg om det icke vore ån mera olämpligt att en Furste, sorn åger Nationens oinskrånktaste förtroende, skulle kunna linnas på samma ställe som Regeringen och deruti ej hafva någon röst.
Af dessa skål får jag hos Högvålborne Hr Grefven och LandtMarskalken anhålla om proposition till bifall å Hans Maj.ts Nådiga Skrifvelse, men med tillägg, att då som hittills skedt Hans Majd sjelf bestämmer de mål, hvilka under Dess Höga frånvaro, af den tillförordnade Regeringen får upptagas och afgöras samt denne äfven hitintills med Konungs-» lig magt och myndighet dein afgjordt, samma sått hädanefter må tillkomma Hans Kongl. Hög»- 55o Den 19 Mar lili het KronPrinsen, Jag har ej sett någon våda vidlåda denna magt, lemnad åt 4 Stat-Råder, jag inser den ånnn mindre, om den öfverlämnäs åt Thronföljaren; tvärtom skulle jag anse mot nuvarande styrelse-princip stridande, om Hans Kongl.
Höghet af de 4 StatsRåden öfverröstades, som ehuru ej troligt, likväl möjligen nu kunde hända, och Hans- Kgl. Höghet derigenom blef tvungen underteckna ett heslut, i motsatt förhala lande med Dess yttrande och Dess öfvertygelse.
Friherre Wrangel'.
Redan har jag förenat mig med Grefve von Schverin rörandé återremissen af ConstitutionsfJtskottets Betänkande; äfvensom i anledning af Friherre Anckarsvårds nu gjorde erinringar, jag helt och hållet delar samma öfvertygelse.
Svenska Folkets tillgifvenhet för närvarande Konungahus, år ingen slags tvifvel underkastad, derpå hafva vi lemnat högtidligen gällande bevis, och just detta föranleder till ökade anledningar, att förekomma allt intrång på våra Grundlagar; de åro en förmur så vål för Thronen sorn för Folket emot allt främmande våld, och hvarje afsteg från deras bokstafliga innehåll, år ett ingrepp på friheten.
Det förundrar mig att höra åheropas tvenl ne förut vidtagne eonstitutionsvidriga åtgärder, såsom en inbjudning till flera dylika; men för det man tvenne gånger varit constitutionsvidrig, inser jag intet slags skål, att vara det tredje gången; om ån Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse endast rörer Prins Oscar personligen, blir likväl af densamma den följd, att hvarje ny Den 19 Martil, KronPrins påkallar en lika åtgärd; för öfrigt paralyserar det constitutionen, att införa ett Regeringssätt som strider emot densamma.
Jag gillar ej allenast saken, utan jag anser den äfven högst nödvändig och nyttig; mert jag ogillar högeligen sättet, i synnerhet sorn önskade förändringar från Representanternes sida, säkerligen med mycken noggrannhet skulle bevakas och icke tillåtas, -under åberopande af föregående praejudicater.
Måtte vi alltid erinra oss, att Konungamagien, Folkets frihet och Nationens sjelfjtändighet hvila på Constitutionens helgd.
Grefve Posse, Carl Henric, förenade sig med Friherre Wrangel.
Det år blott i moU satts af hvad Friherre Boije yttrat för honom vara anledning till bifall, som jag anhåller få nämna, att det just år derföre att jag vid förra Riksdagen deltagit i afsteget från Grundlagen, för det jag då trodde det vara nödvändigt, sorn jag nu på samma grund talat emot ett sådant afsteg.
Jag har i öfrigt ej yrkat ett afslag, jag har blott yrkat, att ConstitutionsUtskottet skulle Grundlagsenligt yttra sig om principen, på det Riksens Ständer derefter enligt formen, måtte fatta sitt beslut.
Derföre får jag anhålla om återremiss, på det Utskottet måtte mera fästa sig vid orden och andan i constitutionen, ån vid hänvisningar till Riksens Stånders egna gerningar.
Om riese skrifvelse som ligger till grund för ConstitutionsUtskottets
Utlåtande ej egentligen år någon Kongl, proposition och ej år en constiiutionsfråga, så lärer ett misstag begåtts, då den remitterades till GonstitutionsUtskottet.
Men då detta misstag år begånget, ej allenast af Ridderskapet och Adeln, utan åfven af de 5 öfrige RiksStånden, då saken en gång till Constitutions-Utskottet blifvit remitterad och af detsamma i behörig ordning upptagen, så hade det varit Constitutions-Utskottets pligt att deröfver yttra sig, antingen att det ej med frågan kunde sig befatta, eller ock att utreda detsamma, men ej att tala om tillfälliga eller personliga modificationer, hvilket man ej borde, •vänta af ett Utskott, sorn är tillsatt att bevara grundlagens helgd.
För öfrigt tyeker jag det vara besynnerligt, att man täger de yttrade meningar annorlunda ån såsom anmärkningar emot Constituti.ons-Utskottets behandling af målet, Hvad sjelfva saken angår, kan jag ej förutsätta, att någon har något deremot, så vida den i. tillbörlig form framståiles»
Den innerliga vördnad jag hyser för Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, gör det omöjligt för mig att tro, att Han med nöje skulle se ett beslut i afseende på Sig fattas, sorn ej i legal, ordning tillkommit, och, äfven denna vördnads-kånsla nödgar !nig att yrka återremiss af R.e.tånkandet, Herr Cederschjöld, Pehr Gu Jinf: Jag har Regart ordet blott för att, såsom Ledamot af Copstitutions-Utskottet, möta den beskyllning Wan gjort Utskottet, att hafva vid detta tillfälle olagligen förfarit.
Jag anhåller derföre att få påminna Högloflig^ Ridderskapet och Adeln, det sjelfva föreskriften för Constitutions-Utskottet i 65 § RegeringsFormen ”att väcka och upplugga frågor rörande förändringar i Grundlavgarne” så mycket mer hindrat Utskottet att med detta mål taga. någon befattning, sorn här ej åsyftas någon verklig och för alltid gällande, redactio.ns-förändring af någon Grundlags §. titan blott en, för viss. person gällande, tillfällig modification och utsträckning af Ständernes redan förut i samma ämne fattade beslut.
Detta ärende trodde Utskottet så mycket mer ligga utom gränsen för dess befattning, som intet stadgande i Grundlagen finnes, enligt hvilket det kunnat af Utskottet behandlas.
Att Utskottet utred t rnofi verna för dess förfarande, bade.
Utskottet hoppats, ej skulle räknas detsamma till last.
Hvad återremiss beträffar, får jag vördsamt förklara, aft den helt visst skulle tjena till intetf hälst Utskottet omöjligen lär kunna annorlunda än som skett, behandla frågan, i det skick den nu är.
Helt annat klefve förhållandet, om antingen Kongl.
Majit eller någon enskilt Riksdagsman ville göra én ordentlig motion om laglig ändring i Grundlagen; dä Utskottet ej skulle underlåta att sig deröfver, vederbörligen utlåta, Sluteligen vill jag blott fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att Utskottet sorgfälligt undvikit, att i sjelfva saken yttra något hvarken af- eller tillstyrkande.
554 Dm 19 Martti„ Herr Lagerhjelm, Pehr: