Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men på samma gångmåste man ihågkomma, att Adjunkternas verksamhet inom sjelfva skolkallet är vida mindre än Lektorernas.
Om man derföre förunnar Adjunkterna den här föreslagna lönen, tror jag, att man endast gifvit en rättvis hyllning åt förtjensten.
Man har anmärkt, att en Adjunkt i sådant fall skulle få större lön än en Lektor, men om detta inträffar, så vore det väl ej så farligt.
Om något sådant vederfores en verklig förmåga, borde det ej väcka afund hos Lektorerna, helst de sednare ega förhoppning att få en lika stor och ännu större lön.
Jag får äfven fästa upmärksamheten på en annan omständighet.
Hittills har, till följd af den nu gällande lagen, det sällan inträffat, att en Kollega sökt befordran till Lektor.
Orsaken härtill har vanligtvis varit den, att Kollegan varit så öfverhopad af arbete, att han icke haft tid att studera sig in i nåsron speciel vetenskap, och icke heller har det varit någon pekuniär vinst för en Kollega att blifva Lektor.
När nu, enl.
StatsLUsk:s förslag, det skulle blifva en verklig vinning för Kollegan att befordras till en lektorsplats, ligger redan deri ett för mig tillräckligt skäl att yrka bifall till punkten.
Lagerbjelke har erinrat, att det är ganska få embetsman, sorn på så kort tid avancera till högre löner.
Detta är ganska riktigt, men han har förglömt ett annat förhållande, nemi. att många skollärare få under en ganska lång tid gå utan lön.
Jag skulle kunna namngifva personer, ganska skickliga lärare, som här i Stockholm gått i 13 år och endast haft ett litet arfvode.
Skulle nu en sådan
Den 20 November e. m. 529 sudan person få den här föreslagna lönen, så har han dessförinnan tjenat i 18 år.
Jag kan ej annot än yrka bifall till punkten.
Afven jag anhåller om bifall till denna StatsUtsk:s hemställan.
Jag tror icke, att man bör låta afskräcka sig af den skenbara oegentligheten i löneregleringen, på hvilken tvenne ledamöter fastat upmärksamheten.
Det subordinations-förhållande, som kan existera emellan Lektorer och Adjunkter, är icke af sådan beskaffenhet, att det bör lägga hinder i vägen för tilldelandet åt en äldsta Adjunkt af en högre lön än den yngsta Lektorns.
Låtom oss taga ett exempel från den militära embets-och tjenstemarmaklassen!
Huru ofta händer det icke, att en Underofficer, såsom innehafvare af ett godt boställe, drager större löneinkomster än en vid samma reg:te anställd Underlöjtnant?
Sådant är ju det temligen vanliga förhållandet vid vår indeldta armé.
Och hvarföre får detta förhållande utan anmärkt), fortfara?
Jo, derföre att Underofficersgraden är vanligtvis den högsta, som plägar inom militärståndet upnSs af alla dem, hvilka icke fått hvad man kallar en bildad upfostran.
Billigheten deraf ifrågasättes ej, enär den öfverlägsenhet i hållning och insigt, som Officern bör ega, till en del torde böra anses på denna hans högre bildning bero, men deremot Underofficern, som hunnit höjden af den befordran, han under vanliga förhållanden kan hoppas, bör vara bergad på den ej ovigtiga plats, der han qvarstaduar.
På samma sätt torde det äfven få anses billigt, att en Adjunkt eller Kollega kan få påräkna en löneinkomst af 2,500 ltdr, såsom det yttersta mål, hvartill han, i de flesta fall åtminstone, kan komma, och hvilken summa ingalunda kan anses vara för hög, särdeles om en sådan lärare har familj att underhålla.
Det synes mig alldeles oriktigt att underkänna honom, såsom »oduglig» i sitt yrke, derföre att han ej är lämplig till vinnande af befordran till Lektor; tvertom är en i Kollega- eller Adjuuktsgradeu skicklig och nitisk man fullkomligt värd sin bergning.
Det är mycket förtjenstfullare att lörblifva i en lägre grad, den man är vuxen och gagnar, än att, för högre lön, fika efter befordran till en tjenst, der man ej är lika nyttig.
Men nöden drifver folk dertill.
Jag tillstyrker, till förebyggande häraf, bifall till den nu föredragna punkten.
Hr Liljehöök: R. o. Ad. torde upmärksamma, att i denna punkt uptages tvenne klasser af lärare, nemi.
Adjunkter, tillhörande ^ de högre Eleraeutar-läroverken, och Kolleger, tillhörande de lägre Elementar-läroverken.
Så vidt jag kan fatta tror jag ej, att hela det antal Adjunkter, som finnes vid de högre skolorna, skola lå tillräck1 lig sysselsättning i de få klasser, der klassläsning eger rum.
Jag k tror, att de flesta Adjunkter komma att följa lärjungarna i vissa ämnen, ända upp till de öfversta klasserna af skolan, och för sådana Adjunkter, jag medgifver det, kan den af StatsUtsk. föreslagna 4:de löneklassen vara lämplig och rättvis.
Deremot anser jag, att en lön af 2,500 Rdr för en Kollega i en två- eller tre klassig skola är rätt IX H. 34 530 Den 20 Norember e. m. försvarlig och kanhända tål någon nedprutning.
Jag tror dessutom, att möjligheten att såsom Adjunkt eller Kollega upnå en så stor lön skall menligt inverka på dessa lärares sträfvande att vinna allt större och större skicklighet i sitt kall.
Mången af dem torde måhända ej lägga sig vinn om att blifva skickliga till Lektorer, då de såsom lägre lärare hafva en högre lön än de yngsta af de förra.
Jag gifver således företräde åt Utgifts-afdelningens förslag, sora biträddes af PresteSt:s ledamöter derstädes, aldra helst som lönerna i allt fall blifvit förhöjda utöfver de belopp K. M. begärt.
Jag förenar mig derföre i det förslag Gr.
Lagerbjelke här framställt.
Här har redan blifvit visadt, att genom Utsk:s förslag har man rubbat sjelfva den löneskala Utgifts-afdelningen upgjort, så att en Adjunkt, som tjenat i 15 år, icke skulle kunna utan förlust emottaga befordran till Lektor.
Derigenom skall man ännu mera öka den emotsedda svårigheten, att i den närmaste framtiden finna ett tillräckligt antal skickliga personer till de många lektorsplatser, som komma att upstå.
Vidare måste man antaga, att om det finnes Kolleger, sora tjenat ända till 18 år innan de erhållit befordran, så måste det för sådana Kolleger blifva ändå svårare att afsäga sig de 500 Kdr, som utgöra skillnaden emellan den äldsta kollega-lönen och den yngsta lektors-lönen, hvarföre de otvifvelaktig! komma att qvarstadna på kollega-platsen.
Men utom de här påpekade olägenheterna i förslaget, innefattar detsamma en verklig orättvisa.
I de tvfiklassiga lägre skolorna skulle nemi. llektorn få en fix lön af 2,000 Kdr, under det att Kollegan, som tjenat i 15 år, bekomme en lön af 2,500 Kdr. Kollegan, den underordnade läraren, skulle således få större lön än llektorn, skolans styresman!
Jag, för min del, finner således, att giltiga skäl tala för bifall till StatsUtsk:s Ordfides förslag.
Jag har ånyo begärt ordet endast för att fästa upmiirksamheten på det förhållande, att då ett lektorat blifver ledigt, sökes detsamma vanligtvis af unga Docenter, sorn icke räkna mer än 2 eller 3 tjenste-år, och merändels hafva företrädesrätt till platsen.
När en sådan ung Docent blifver Lektor, får han genast 2,000 Kdr i lön, under det att en Adjunkt eller Kollega, enl.
Utsk:s förslag, måste tjena i 16 eller 18 år, innan han får de här omtvistade 2,500 Kdr.
Det är med anledn. af en utaf den siste värde talaren gjord upgift, som jag begärt ordet.
Det borde icke vara för honom okändt, att, enl. den sednast utfärdade skolstadgan, hafva
Docenter icke någon företrädesrätt till lektorsplatser.
Alla, sorn fullgjort föreskrifna prestanda, hafva lika rätt att vid dessa platsers besättande komma i åtanka.
Det skäl till bifall å förslaget, han på berörda upgift grundat, torde således hafva förfallit.
En annan talare har omnämnt, att Adjunkterna icke skulle afhålla full sysselsättning af klassläsningen, då det hädanefter endast D • n 20 N o t e in b • r #. m. 031 blifver tvenne klasser der klassliisning eger rum.
Det torde ursäktas mig om jag, utaf den framställning om revision af skolstadgan Ständerna beslutat, samt af hvad jag kan läsa mellan raderna i Utsk:s förslag, drager dea slutsats, att man lårer komma att få nästan lika mveken klassläsning hädanefter som hittills.
Detta är emellertid icke med bestämda ordalag uttaladt, men erkännas måste, att en tillstymmelse dertill kan sökas i förslaget att skilja skolans båda lärareklasser, så att Lektorerna skulle bilda en afdelning och Adjunkterna en annan.
Denna klass-skillnad står i uppenbar strid med den tanke R.
St:r uttalade vid 1848 års Riksdag.
Då förslaget således, i min tanke, uti ifrågavide hänseende är felaktigt, får jag förena mig med dem, som anse, att den rålinie, man så skarpt velat updraga mellan Lektorer och Adjunkter, bör försvinna.
Den siste värde talaren liar redan be svarat några af Ilr Tharns anmärkrnr; jag anhåller att få till vederläggning uptaga en, som han förbigått.
Hr Tham har framhållit, huruledes Docenter skulle komma att uptaga de flesta lektorsplatserna; men Hr Tham har förbisett, att dessa förhållanden varit följder af de stadganden, som just skola i väsendtlig mån förändras genom antagandet af StatsUtsk:s förslag till reglering af Blementar-läroverken.
Enl. detsamma kommer det hädanefter icke att finnas några Duplikanter, och den person, om hvilken Hr Tham talat, skulle, om den af Utsk. nu föreslagna reglering då varit gällande, efter de 13 åren hafva varit Adjunkt med 2,000 Rdr i lön.
Linder nuvule förhållanden kan det äfven häfva varit möjligt för ett mindre antal
Docenter att företrädesvis uptaga några lediga lektorsplatser; men huru skall det blifva möjligt för dem att uptaga alla de ofantligt många dylika platser, som enl.
Utsk:s förslag skola upstå?
Akademiei kunna ej räcka till att besätta alla de blifvande lektoraterna, och således torde Llrrrne finna, ätt man måste afse, det Adjunkterna skola befordras til!
Lektorer.
En af en annan talare updragén jemförelse emellan Adjunkterna och Lektorerna, samt Underofficerare och Officerare vid indeldta armén är likaledes oriktig.
Underofficerare äro icke afsedda att blifva och blifva icke heller i allmänhet Officerare.
Underofficern stannar hela sitt lif på denna plats, och vid sådant förhållande kan det icke sägas vara oriktigt, att han genom boställe, eller på annat sätt, har högre löneinkomster än Löjtnanten, som avancerar i graderna.
Men hvad Adjunkterna beträffar, så är det icke meningen att de skola stanna såsom sådana, utan det är tvärtom afsedt, att de skola vinna befordran till Lektorer, och vid sådant förhållande bör man väl icke bestämma den lön i en lägre grad, som skall lemnäs, till större belopp än den lön i en högre grad, som skall tillträdas.
En sådan bestämmelse kan ieke försvaras på någon annan grund än den, som äfven här blifvit åberopad, nemi. att det finnes Adjunkter, som icke duga till Lektorer; men jag hemställer, om det är riktigt att, åt en tjensteman gifva förökad lön, derföre att han icke duger till hvad han borde duga!
Jag yrkar fortfarande bifall till det förslag jag framställt. 5S2 Den 20 November e. m.
Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, hurusom i afs:de på Utsk:s förslag blifvit yrkadt, dels bifall, och dels bifall med den förändring, att den af Utsk. för Adjunkter och Kolleger tillstyrkta 4:de eller högsta löneklassen uteslötes, blef propos. till bifall å Utsk:s förslag först framställd och besvarad med starka
Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag med förenämnde förändring, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga
Vidare förekom och bifölls förslaget ang:de tiden för lärarnes upflyttning från lägre till högre löneklass.
På sidan 38 förekommer ett stycke, som rätteligen bordt hafva utmärkts genom indragna rader, enär detsamma otvifvelaktigt innefattar ett bestämdt förslag till beslut.
Stycket lyder nemi. sålunda: »För att emellertid bereda möjligheten deraf, att, om lärjunge-antalet skulle genom nu oförutsedda orsakers inflytelse komma att stiga eller sjunka, jemka lärare-antalet efter då inträffande behof, har Utsk. ansett sig böra föreslå, dels att städse de tvänne yngsta lärarne vid hvarje skola, i händelse de genom framdeles inträffande förändringar, skulle finnas umbärliga, måtte anses skyldiga att inträda i tjenstgöring vid annan skola, helst inom Stiftet, dels att Läroverks-styrelsen i hvarje Stift må tilläggas rättighet, att för hvarje gång lärjunge-antalet vid ett läroverk ökas med 30 eller 40, om så lämpligt pröfvas, inkomma med anmälan om behofvet af ännu en ny lärare, hvilken då må anställas med samma rättigheter och skyldigheter som de öfriga.»
Som R. o. Ad. torde finna, är här framstäldt ett bestämdt förslag till beslut, hvarföre jag får anhålla om propos. å punkten.
Sedan i anledn. häraf Utsk:s nu af Gr.
Lagerbjelke omnämnda yttrande blifvit föredraget, anförde:
Såsom jag upfattat detta förslag, tror jag det vara af vigt, att yttra sig öfver den påföljande punkten, innan man beslutar öfver den nu föredragna.
I nästa punkt föreslås en lönestat för ett bestämdt antal Lektorer och Adjunkter vid de högre Elementar-läroverken; men jag, för min del, kan icke inse, hvilken princip af StatsUtsk. blifvit följd vid detta antals bestämmande; och då härtill kommer, att den skol-lag, som nu är gällande, blifvit af samtliga RiksStånden förklarad mindre lämplig, hvarföre de beslutat anhålla om en revision deraf; så och då en ledande princip för lärare-statens upgörande icke kan förefinnas, då det bestående skolväsendet anses olämpligt, hemställer jag, huruvida det icke vore riktigare, att öfver båda punkterna i ett sammanhang besluta.
Jag skall icke motsätta mig beviljandet af de i nästa punkt tillstyrkta anslag; men jag tror, att vi binda våra händer, om de upföras på ordinarie stat.
Jag anser derföre, aft det borde öfverlemnas till K.
M. att med större frihet disponera öfver medlen, oell Den 20 November e. m. 533 om K.
St:r beslöto att lemna K.
M. ett sådant updrag, så behöfde man i den afgående underd. skrifvelsen blott göra en antydan om hvad i denna punkt föreslås.
Jemte det jag således anhåller, att båda punkterna måtte i ett -sammanhang behandlas, tager jag mig friheten föreslå, att den i nästa punkt uptagna lönestat icke måtte blifva definitift fastställd, utan anslaget öfverlemnas till K.
M;s disposition, så att Han med större frihet kunde bestämma det antal Lektorer och Adjunkter för hvart och ett särskildt läroverk.
Gr. Lagerbjelke-.
Jag får upriktigt bekänna, att jag icke fullt fattat den siste värde talarens framställning.
Det är temligen gifvet, att man ej på förhand kan veta, huru stort antal lärjungar kommer att besöka hvarje skola, och det är följaktligen nödigt, att man så tillställer, att det antal lärare, som man, på grund af det nuv:de antalet af lärjungar i hvarje skola, bestämmer, kan förändras i den mån lärjunge-antalet undergår förändring.
Att åter icke meddela någon bestämmelse om lärarnes antal, på sätt den siste värde talaren, om jag rätt upfattat hans yttrande, velat, lärer väl ej gå an, ty då har man ju ingen norm för anslagssummans bestämmande.
Jag tror derföre, att Utsk. ganska rätt förfarit, di Utsk. sagt: så många lärjungar finnas f. n. vid skolorna, så många lärare anses behölvas för detta lärjunge-antal, och derföre anslå vi medel till detta lärare-antals aflöning; men som lärare-antalet vid hvarje skola kan komma att stiga eller sjunka, allt efter lärjungarnas förökande eller förminskande, finna vi, att de två yngsta lärarne vid hvarje skola böra vara, för att så säga, ambulatoriska, samt att, på läroverks-styrelsernas anmälan om behofvet af ännu en lärare vid någon skola, utöfver det bestämda antalet, en sådan må kunna anställas.
Hr Cederschiöld: Gr. Lagerbjelke har icke fattat hvad jag med mitt förra yttrande egentligen afsåg.
Jag har ej förbisett, att StatsUtsk. måst bestämma lärarnes antal efter det antal lärjungar, som vid en viss tidpunkt bevistat skolorna, och min anmärka. var derföre icke egentligen riktad emot det föreslagna lärare-antalet, utan den afsåg den föreslagna proportionen emellan Lektorer och Adjunkter vid hvarje skola.
För denna proportion har jag ej i Utsk:s förslag funnit någon ledande princip, och jag har trott, att om K. M., på li St:rs begäran, låter verkställa en revision af skol-lagen, så kan en väsendtlig förändring af proportionen deraf blifva en följd.
På denna omständighet grundade jag min hemställan, att löne-staten icke måtte blifva fix, enär derigenom utan tvifvel hinder skulle upstå för en väl behöflig skolreform.
Jag fortfar derföre i min anhållan, att löneregleringen ej må göras definitiv, utan anslags-summan ställas till K.
M:s disposition, så att Han vid regleringen af skolstaten må hafva friare händer, att vidtaga de förändringar, som kunna blifva en följd af skol-lagens revision.
Det är visserligen sannt, att i förslaget ej finnas intagna några bestämda motiver till den varierande propor - D«n 29 November e. sa. i t tionen emellan Adjunkterna och Lektorerna; men jag är säker der» i på, att antalet Lektorer blifvit bestämdt efter undervisningens huf» . vudämnen.
Utsk. har ansett, att Lektorernas antal borde vara kon- J stant. men att deremot den del af lärare-personalen, som mest beror af lärjungarnas antal, eller Adjunkterna, icke kunde lika be- < stänult fastställas.
Till grund för sitt förslag i afs:de å Adjunkterna har Utsk. emellertid tagit de sednaste upgifterna från skolorna.
Sjelfva grunden för beräkningen af lärarnas antal i förhållande till lärjungarna finnes uttryckt i Betänk., och har, såsom jag förmodar, blifvit af lt. o. Ad. observerad.
Jag tror ej, att StatsUtskis förslag i detta fall, om II. 8t:r detsamma godkänna, skall lägga något hinder i vägen för K. M., att inom läroverken vidtaga de förändringar, som af erfarenheten och möjligen af E.
St.-rs omnämnda skrifvelse kunna påkallas; ty Utsk. har på sid. 51 föreslagit det vilkor för de nya lönernas åtnjutande, att (örarne skola underkasta sig den förändrade tjeustgörings-skyldighet, som uti en blifvande skol-ordning kan komma att föreskrifvas.
Det förslag, hvarom i den nu föredragna punkten egentligen är fråga, nemi. att de två yngsta lärarne vid hvarje skola icke böra derstädes vara fixa, utan kunna förflyttas till andra skolor inom Stiftet, är i min tanke ganska lämpligt, och jag får derföre, lika < med Utsk:s Ordhde, anhålla om punktens godkännande.
Till hvad den siste värde talaren yttrat liar jag ej något att tillägga, men jag har begärt ordet för att fästa upmärksarnheten derpå, att man. genom att bifalla den nu föredragna punkten, ingalunda bundit sina händer i afs:de å sjelfva staten vid Elementar-läroverken. utan blott afgjort, att de två yngsta lärarne skola kunna flyttas från den ena skolan till den andra.
1 Hr Cederschiöld:
Jag har endast velat hålla för mig öppet, att vid nästa punkts behandling framkomma med den anmärkn.
1 jag i mitt första yttrande framställde, och vill derföre ej motsätta mig ett bifall till denna punkt.
Utsk:s förev:de yttrande blef, uppå härefter framställd propos., bifallet.
DA nu förekom Utsk:s förslag till aflönings-stat vid 12 högre ■ Elementar-läroverk, yttrade:
Jag får nu anhålla om propos. på den framställning jag nyss gjorde, eller att de här tillstyrkta anslagen måtte ställas till K.
M:s disposition, så att Han ej må finna sig bunden af en definitiv lönestat, ifall Han, med anledn. af E.
St:rs . begäran, skulle finna sig föranlåten alt omorganisera skolorna.
Jag tror i allmänhet, att B.
St:r hafva svårt att organisera i detalj, och såvidt. jag framdeles kommer att deltaga i riksdags-förhandlingarna, 1 skall jag alltid i min ringa mån söka medverka dertill, att K. M. i alla organisations-frågor får så fria händer som möjligt.
Jag med - Den 20 November e. nr. gifver visserligen, att skolornas organisation är lättare än t. ex. emhetsverkens; men jag tror, att man bör äfven i detta fall fasthålla den af mig nu omnämnda principen.
Då Utsk. bestämde sig för det härföre slagna antalet lärare hade Utsk., på sätt förut blifvit omnämndt, framför sig en upgift på det antal Lärjungar, som f. n. besöka de il'rågav:de skolorna, och som Utsk. ansåg, att ett visst antal lärare behöfdes till ett visst antal lärjungars behöriga undervisning, upkorn total antalet af de lärare vid hvarje skola, som här finnas uptagtia.
Fördelningen af dessa lärare i Lektorer och Adjunkter tillkom åter sålunda, att man, vid bestämmandet af de förras antal, fästade afs:de å dels de konsistoriella göromålen och dels meddelandet af undervisningen i skolornas högsta klasser, hvarföre ock Lektorernas antal blef temligen lika under det att Adjunkternas antal, som mera måste rätta sig efter lärjungarnes antal, blef fluktuerande.
Att ställa alla de här föreslagna summorna till K.
M:s disposition, tror jag vara så mycket mera oriktigt, som desamma just upkommit derigenom, att Utsk. efter bestämmande af lärareantalet vid hvarje skola uträknat total-beloppet af de till detta lärare-antals aflöning behöfliga summor.
Alt först upställa en grund för lärarnes antal och sedan, vid löne-statens bestämmande, lemna denna grund å sido, vore i min tanke ett högst, otjenligt förfaringssätt.
Att lärarnes antal kan förändras till löljd af lärjungarnes vexlande antal, det har Utsk. ganska väl insett, och derföre i den nyss afgjorda punkten föreslagit, att de tvenne yngste lärarne vid hvarje skola skulle vara underkastade flyttning, äfvensom att, då lärjungarnes antal ökats med 30 å 40, en ny lärare må kunna anställas.
Så vida Utsk. således haft rätt i sin beräkning af proportionen emellan lärare och lärjungar, följer deraf såsom ett korollarium, att de här uptagna summorna böra utgöra skolornas lönestater.
Jag anhåller derföre om bifall till punkten.
Hr Liljehöök: R. o. Ad. har genom ett föregide beslut hufvudsakligen gillat den af Utsk. tillstyrkta grundsatsen, att lärarnes löner skulle ökas med tjenstetiden.
Om nu hela anslagssumman lemnades till K.
M:s disposition, utan att antalet af lärare vid hvarje skola bestämdes, hade man så ställt saken, att det vore omöjligt att upgöra någon beräkning af kostnaderne för Elementarläroverken.
Jag anser derföre punkten böra bifallas.
Det kan visserligen vara riktigt att Utsk. up gjort en tablå öfver de särskilda skolornas stater, för att sålunda komma till en bestämd anslags-sumtna; men då R.
St:r ingått till K.
M. med en underd. skrifvelse, deri begäres en revision af skolstadgan, så kan otvifvelaktig! en deraf föranledd förändring i nämnde stadga medföra större eller mindre förändringar i hvad Utsk. här föreslagit.
Hvilka lärare-krafter den nya skolstadgau kan komma att taga i anspråk, kan man ej på förhand veta, och vid sådant förhållande torde det ej vara olämpligt att, på sätt Hr Cederschiöld Den 20 November e. ra. föreslagit, öfverlemna till K.
M. att vidtaga de förändringar i skolornas lärare-stat m. m., som kunna föranledas af förändringar i skolornas organisation.
Liljehöök:
Den siste värde talaren har sagt, att Utsk. upgjort den här intagna tablå.
Förhållandet är emellertid, att den hufvudsakligen grundar sig på K. M:s Förslag, särdeles hvad Lektorerna angår.
Hvad åter Adjunkterna beträffar, har Utsk. nästan öfverallt ökat deras antal utöfver det af K. M. föreslagna.
I en annan del af förslaget förekommer stadgandet, att lärarne skola vara underkastade den förändrade tjenstgörings-skyldighet, som kan blifva en följd af förändringar i skolstadgan, hvarföre jag ej kan inse den här framhållna olämpligheten af att bifalla denna punkt.
Jag tror, att den anmärkn.
Gr, Mörner emot den nu förev:de punkten framställt, egentligen hör till en efterföljande.
Hr Gr. har nemi. sagt, att då It.
M. begärt en revision af skolstadgan, så kunde en sådan revision föranleda en annan skoloruas organisation, hvarföre det skulle vara lämpligare att ställa hela den här föreslagna summan till K.
M:s disposition, än att fastställa bestämda stater för de särskilda skolorna.
Jag vill icke nu ingå i något yttrande öfver lämpligheten af detta förslag, enär detsamma icke hörer till denna punkt, utan till den, hvari Utsk. tillstyrkt, att staten för Elementar-läroverken skall difinitivt fastställas.
Då denna punkt förekommer, torde rätta tillfället vara att väcka det nu framstälda förslaget, men om man vill göra sig riktigt säker derom, att ingen mening skall blifva undertryckt, så kan man ju bifalla denna punkt, med förbehåll af öppen rätt att vid den sednare punkten besluta öfver det förslag, Hr Cederschiöld nu framställt.
Jag har med mitt förra yttrande endast afsett att åt Ståndet reservera rättigheten att besluta, att den här föreslagna summan skulle öfverlämnäs till K.