Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida klandret för bristande förutseende år berättigadt, torde man kunna finna vid genomläsning af Hr Agardhs reserv, vid déchargemeningen.
Man måste sätta sig tillbaka i de förhm, som innan krisen utbröt egde rum, och tänka sig in i de åsigter, som då gjorde sig gällande.
Ett bevis på att man här i Stockholm icke anade utbrottet af någon svår kris, år också den transaktion, som vid samma tid ingicks om ett lån af 20 mill., en summa motsvarande '/3 af hela rörelsekapitalet i Sverige.
Om det sålunda räknas Fullm. till last att icke hafva kunnat förutse hvad den kommande tiden skulle innebära, så måste dock medgifvas att brist på förutseende vid ifrågavarande tidpunkt förefanns hos ganska många; och för öfrigt torde icke utan orättvisa kunna bestridas, att ju Fullm. gjort allt hvad i deras förmåga stått för att afböja faran och skydda såväl Banken som den allmänna rörelsen för den våldsamma krisens följder.
Det år i sanning intet angenämt updrag att granska åtgärder, vidtagna af personer, för hvilka man hyser personlig aktning och ibland hvilka man till flera står i enskilda vänskapsförh-. n, såsom fallet är med mig i afs. å Hrr BankoFullm:ge.
Hvad särskildt angår den man, för hvilken Hr Bildt nyss uttryckt sin beundran, så delar jag fullkomligt den värde talarens yttranden om denne persons djupa insigter i allt hvad Bankfrågor heter och erkänner villigt hans cnergie och många andra förträffliga egen* 76 I>e ii 11 Januari f. lii. skaper, hvarföre jag äfven uprigtigt beklagar om lian, såsom det förljudes, skulle finna sig föranlåten att afgå från BankoStyrelsen.
Men enl. min upfattning af mina pligter såsom Ledamot af BankoUtsk:t måste dessa enskilda känslor vika, och jag har ansett mig skyldig att, på sätt i min reservation skett, utan konsiderationer framlägga mitt omdöme öfver det sätt, hvarpå Fullm. och deribland särskildt Yexeldeputerade bedrifvit
Bankens vexelköp under tiden näst före krisen.
Det var dock icke min mening att begära upläsandet af denna min reserv., hvilket skett på anhållan af en annan ledamot af Ståndet.
De gjorda anmärkningarne äro väl egentl. riktade mot vexeldep., men aldeles fria torde dock icke de öfriga Fullm kunna få anses från all ansvarighet för de förres åtgärder.
Man kan visserl. ej fordra, att personer, tillhörande andra samhällsklasser än affärsmännens, skola ega en så noggrann kännedom af vexelaffärer och af trassenters större eller mindre soliditet, men nog måste ansvaret dock vara gemensamt, ty hvartill skulle eljest den föreskriften i BankoRegl. tjena, att vexeldep. skola omväljas hvar 3:dje månad, om icke ändamålet vore, att Fullm. skola med upmärksamhet följa dessa depales åtgöranden, för att genom hvarje nytt val uttrycka sitt gillande eller ogillande af det sätt, hvarpå de fullgjort sina åligganden.
— Hvad nu beträffar den anda af klanderbegär, som påstås genomgå Utsk:s Bet., så synes mig, att man icke gerna kan af Utsk:t fordra mera än att erkänna det mod och den rådighet, som vid dessa affärers handhafvande blifvit ådagalagda, samt efteråt fägna sig åt resultaterna och att det gick så lyckligt; men vid bedömande af åtgärderna i och för sig sjelfva, kan man ej undgå anmärka, att de blifvit vidtagne på sidan om reglem. och ingalunda i öfverensstämmelse dermed, samt till följd deraf utaf en ganska betänklig art.
Hr Bildt har sagt, att de vexlar, Banken då upköpte, voro utfärdade af KreditFören., som bestod af förmögna och för soliditet kända personer, och att dessa vexlar voro accepterade af ett handelshus i Hamburg, såsom regi. bokstafligen föreskrifver.
Detta sednare är dock icke så aldeles rigtigt, ty de vexelköp af Kreditfören., till ett belopp af 1,330,000 rdr, som först egde rum, anmäldes till Fulhms protokoll redan d. 3 Dec., och först d. 15:de i samma månad begaf sig det fingerade handelshuset till Hamburg.
Det torde då icke kunna benämnas klanderbegär, om man anmärker, det ett sådant förfarande icke år fullt rigtigt.
Hr Bildt har äfven sagt, att det hufvudsakligen år trassentens soliditet, som bör tagas i betraktande; men den, som har någon kännedom af vexelaffärer, vet ganska väl att det är af vigt om en vexel är dragen på ett hus, kändt för sin förmåga att kunna honorera en på detsamma utfärdad anvisning, då det väl bör förutsättas, att ingen utfärdar en sådan, utan att förut hafva beredt sig rättighet dertill, ty om vexel protesteras, behöfver innehafvaren alls icke för infriandet vånda sig till trassenten, utan han vänder sig till någon endossent, som är känd för soliditet och således i fall som dessa till RiksBanken, der man vet penningar icke tryta.
Om det vöre tillåtet att härvid namngifva de personer, med hvilka Banken ingått vexeltransaktioner, hvilket det icke år, så skulle hvar Den 11 J an häri f. m. oell en, som något känner ställningen inom Stockholms handelsverld, förvåna sig öfver de vexelköp, som då gjordes, ty vexlar köptes äfven af sådana personer, som icke hade annan rörelse än den att vara tjensteandar åt blankoryttare.
Man har sagt, att jag i min reservation påstått dessa åtgärder hafva varit vållande till krisen.
Ett sådant yttrande skall man förgäfves der söka.
Jag har sagt och vidhåller ännu, att ställningen på den Europeiska marknaden var sådan, att den bort framkalla ökad försigtighet vid vexelköp.
Hela den utsträckning, som krisen sedan fick, fordrar jag icke att man skulle kunnat på förhand beräkna, men nog kunde tydligt skönjas att fara var å färde.
Detta bevisas äfven deraf, att, då den främste af vexeldep. hos Fullm. anmälde att han köpt för 1,330,0(10 vexlar af KreditFören., han började denna anmälan med att omnämna huru den sedan någon tid förberedda handelskrisen då äfven hunnit hit.
Detta visar att han hade någon aning om hvad som komma skulle, och mera än någonsin eljest hade väl försigtighet varit af nöden, när ställningen var så hotande.
Man har jemfört vår Banks handhafvande af dessa affärer med den Danska Bankens, och dervid funnit att resultatet utfaller i högsta grad fördelaktigt för oss; men i fråga om vexelaffärer äro dessa båda Banker aldeles inkommensurabla storheter, emedan vår Bank har största delen af sina kapitaler utestående på lån mot pant af fastighet eller mot säkerhet af namn, och befattar sig icke alls med diskontering af vexlar, dragna å utrikes handelsplatser och i ringa mån af inländska vexlar, då deremot andra länders
Banker hafva dylik diskontering till sin hufvudsakliga upgift.
Det är då tydligt att en Bank, som egentligen meddelar låneunderstöd i form af att diskontera vexlar, skall genom en Europeisk kris komma i en helt annan ställning än den Svenska, hvars utländska vexelrörelse endast har till ändamål att skaffa in ädla metaller i landet; — men det är i sanning vackra metaller man får genom att köpa vexlar af sådan beskaffenhet, som dem Banken inköpte under den ifrågavarande perioden.
— Den siste värde talaren har sagt, att de åtgärder, som vidtogos, skedde icke blott för att rådda Banken från förlust på vexelköpen, utan med afs. på hela dess lånerörelse, då nemi. öfver 8 mill., utlemnade från Handels- och NäringsDisk., voro utestående på osäkra händer.
Att dessa 8 mill. voro äfventyrligt utlånade var onekligen illa, men sådant vill jag dock icke nu klandra, ty säkerl. har denna utlåning skett i enlighet med reghts föreskrifter, och det är nu en gång så stäldt hos oss och vår Bankförvaltning. att man måste reglementera för allt dess görande och låtande, och klandret måste tiga, då regl:t bokstafligen år efterlefvadt.
Härmed må nu vara huru som helst, så tror jag dock i allt fall att Fullm. icke kunnat inlåta sig på ett så vågsamt företag som det, hvilket egde rum med Kreditfören., om icke dessa vexelköp egt rum och deras öfverensstämmelse med regkt varit något tvifvelaktig.
Jag kallar åtgärden vågsam, ty ehuru Kreditförenrn visserl. bestod af förmögna och solida personer, hemställer jag dock, om det varit dem möjligt att betala de millioner, för hvilka de fingo skuldsätta sig hos Banken, såvida icke genom det sedan uptagna 78 Den 1!
Januari f. m. utländska länet penningar kommit in i landet.
— Man har, soni stöd för Fullm. i afs. å deras bristande förutseende, åberopat den af RgsKontorets Fullm. afslutade John’ska låneaffären, men dermed var förh:t rätteligen helt annorlunda.
Den ena efter den andra af låne-spekulanter, som förut anmält sig, hade dragit sig tillbaka, då Hr Johns upträder och erbjuder sig att öfvertaga lånet, efter hvad man af vissa föregåenden hade all anledning förmoda, såsom agent för ett stort Bankirhus i utlandet.
Han upfordrades dessutom att ställa säkerhet för fullgörandet af sin förbindelse, och Fullm. i Riksg.- Kont. stärktes ytterligare i sin förmodan om hans agentskap, då han, samma dag som kontraktet underskvefs, företog en utländsk resa.
Hvad som sedermera inträffade, gjorde visserl. hela denna affär om intet, men, så vidt jag vet. medförde detta icke den ringaste förlust för Staten.
Endast de, som haft besvär med uppgörelsen. sågo sin möda förspild.
Jag hemställer altså, huruvida detta Riksg.Kont:ts ingående i aftal med Hr .Johns, genom hvilket någon förlust icke ens kunde upstå, kan lämpligen jemföras med Bankens inköpande af dåliga vexlar.
Jag vill icke längre upehålla R. o. Ad., utan slutar med att förklara min åsigt vara, det
Banko* Utsk:t fullkomligt gjort rättvisa åt Fullm. i de stycken, i hvilka de förtjenst ett sådant erkännande, och Irland hvilka jag äfven räknar deras lika djerfva som lyckligt geromförda transaktion med Kreditföremn, men att Utsk:t tillika haft fullt skäl och förbindelse att anmärka de afsteg från gällande regim., hvartill Fullm. gjort sig skyldiga.
Flere Ledamöter tillkånnagåfvo sitt bifall härtill.
Det hade varit önsk ligt och jemväl med fog kunnat förväntas, att BankoUtskft, då det till R.
Str afgaf sitt yttrande uti den maktpåliggande och öfver hela landet med så särdeles stort upseende följda fråga ang.
Bankens vexelhandel, skulle funnit nödigt att motivera detta sitt yttrande med en framställning, egnad att på ett så omfattande sätt, som BankoRegkt föranleder, bibringa R.
Str en fullständig öfversigt af denna vexelhandel art och beskaffenhet, så att R.
Str deraf kunnat inhemta, huruvida det i 109 § 1 mom. af berörde reghte med vexelköpen afsedda ändamål blifvit rätteligen befråmjadt eller ej.
Då emellertid Utsk. inskränkt sig till att endast öfver vissa af R.
St:s Revisorer framstålda anmärkningar ang.
vexelhandeln yttra sig samt dermed varsamt dragit sig undan det vigtiga ämnets granskning och bedömande i sin helhet, synes detta förfaringssätt hafva föranledt en Ledamot, af Utsk:t, Hr Akerman, att i hans vid Utsk:ts berättelse fogade reservation lemna en fullständigare vägledning för omdömet i detta hänseende.
En föregående talare, Hr Bildt, har uti sitt yttrande, med erinran att denna fråga rätteligen borde bedömas ur tvenne synpunkter, nemi. hvad som i afseende å vexelhandeln förekommit dels före och dels efter den år 1857 härstädes inträffade handelskris, hufvudsakligen uppehållit sig vid det sednare af dessa mom:r, men t)e ri 11 Janus rl f. m. 79 lemnat det förra, afseende vexelhandel före krisen, å sido.
Då jag nu ämnar yttra mig endast i denna sednare del, gör jag det desto heldre, som jag derigenom undviker att ingå i en undersökning ang. rätta halten, så i moraliskt som lagligt hänseende, af den utaf Hr Bildt såsom så särdeles hjeltemodig lofprisade åtgärd af den här i hufvudstad en bildade Kreditföremn att härifrån till Hamburg Utskicka en person' med updrag att, till ett skenfagert fullgörande af BankoRegl:ts i 109 § 1 mom. meddelade föreskrift, i sistnämnde stad föreställa det solida hus, hvars accepter å de af fören:n på detsamma utställda vexlar möjliggjorde dessas försäljning till Ii. St:s Bank.
För att rätt kunna bedöma beskaffenheten af ifrågavarande vexelhandel har jag genomgått och granskat den i Hr Åkermans reservation omförmälda inventariibok öfver oremitterade vexlar; — en bok af det märkvärdiga innehåll, att, om dess publicerande vore medgifvet, densamma bland allmänheten skulle vinna en så strykande afsättning, att intet bokpressens alster i vårt land någonsin skulle haft en dermed ens jemförlig.
— Jag har vid denna granskning gifvit akt till tvenne, enligt min öfvertygelse särdeles anmärkningsvärda omständigheter; den ena : att bland de vexlar, hvilka af Banken inköpts, jemförelsevis minsta delen varit dragne af personer med större förmögenhet eller af sådane, som befattat sig med exporthandel, samt att. då sådant understundom skett, dessa vexlar vanligen varit utstälde å mindre, ibland ojemna summor, hvaraf skäligen kunnat slutas, att dessa vexlar grundat sig på verkliga rena affärer; men att deremot de öfrige, så till antal som belopp vida större vexlar, hvilka af Banken inköpts, varit utstälde af personer, som ej befattat sig med exportaffärer eller veterligen egt någon förmögenhet; den andra: att i samma mohn, man allt mera nalkades den tidpunkt, då handelskrisen här timade, upköpen af vexlar utaf förstnämnde beskaffenhet aftogo och slutligen uphörde; men att deremot samtidigt köpen af den andra vexelsorten tilltogo i så oerhörd grad, att man bland dessa upköpta vexlar finner t. ex. inom ganska kort tid af en och samma person dragne till belopp af nära en half mill. rdr, samt slutligen att de personer, hvilkas vexlar mäst blifvit af Banken inköpte, kort efter krisens utbrott stoppat eller gjort cession.
Häraf har synts mig klart, å ena sidan, att förtroendet till de solidare affärsmännens ställning äfven vid den kritiska tidpunkten ej lidit någon minskning inom börsen, der deras vexlar således äfven då kunnat med lätthet afsättas; men, å den andra, att en stor mängd affärsmän funnits, hvilkas kredit vid nämnde tid och af lätt förklarliga orsaker så lidit, att deras vexlar på sistone ej egt förtroende annorstädes ån i R.
St:s Bank, med hvilken deras så beskaffade transaktioner slutligen antagit, ehuru maskeradt, arten af låneoperationer i stort.
En hvar måste härvid göra sig den frågan, huru det varit möjligt, att dylika operationer under längre tid kunnat bedrifvas; och svaret ligger nära till hands, då man eftersinnar att hela vexelhandeln mellan börsen eller särdeles mellan Kreditföremn och Banken varit höljd af ett mörker, som visserligen haft sin grund i BankoReghtet, 80 e ii 11 Januari f. m. men som derutöfver blifvit ytterligare ökadt genom en praxis, hvarför, enligt min åsigt, berörde Regi:tes syfte och andemening ej bordt kunna såsom giltigt stöd åberopas Såsom ett oeftergiflig! vilkor för att i framtiden kunna förebygga ytterligare upmuntran åt en affärsverksamhet, hvilken har allt för stark likhet med en förtviflad spelares, att icke vara afskräckande, anser jag således af yttersta vigt, att all den hemlighet i afseende å Bankens vexelhandel, hvaraf ej göres behof för Bankens egen säkerhet, hädanefter må försvinna.
Bifallsyttringar följde äfven på detta anförande.'
För mig återstår nu föga an nat ån att förena mig med den talare, som här öpnade diskussionen och fullständigt utredt frågan; men jag måste dock svara på åtskilliga inkast, som sedan blifvit af en annan talare gjorda, och hvilken sagt, att de af Banken upköpta vexlarne voro dragna på ett hus i Hamburg, som dock fanns här i Stockholm.
Man måste vid läsningen af Bankolieghts 109 § finna, att der står endast, att vexlarne böra vara »betalbara» i Hamburg eller Altona.
Om t,, ex. Hr Akerman utbjöde en af honom på okänd person i Hamburg eller Altona dragen vexel, blefve den säkerl. antagen, emedan man kände Hr Ä. som en redbar och solid person; men om en vexel, dragen på Salomon Heine af en okänd eller för slarfaktighet bekant person, utbjödes, blefve den icke mottagen, emedan man ej kunde vara säker på att Heine ville infria densamma Jag tror sål. att Fullm:s åtgärd att köpa vexlar, dragna af solida personer här i Stockholm och betalbara i Hamburg, icke innebar något brott emot formen, äfven om den person, som skulle besörja betalningen, ett par månader förut befann sig i Stockholm.
— Man har äfven klandrat Fullm. derföre att de icke förutsett, den annalkande krisen och genomskådat dess beskaffenhet och utsträckning; men BankoFullm. äro härvidlag i ganska godt sällskap, nemi. med hela Europa och med Fullm. i Biksg.Kont., som vid samma tid inlåto sig i en liten affär på endast 20 mill. med en man, som man trodde vara kommissionär för ett rikt handelshus i utlandet.
— Det har också blifvit påstådt, att KreditFörems vexlar icke voro så aldeles säkra.
Jag vill då påminna derom, att denna förening bestod af hvad Stockholms börs hade solidast; och den säkerhet, som Banken egde, låg icke blott i de summor, för hvilka de solida köpmännén tecknat sig, eller i de varor, som voro belånade, utan äfven deri, att de säx-deles solide mån, som stodo i spetsen för föreningen, satt sina namn under vexlarne såsom trassenter.
Derigenom hade man äfven en garanti för att operationen skulle bedrifvas med den största försigtighet och varsamhet.
Det år för öfrigt af erfarenheten ådagalagdt, att de vexlar, för hvars upköpande före krisen man velat klandra Fullm., ingalunda varit, som man velat påstå, af osäker och oduglig beskaffenhet, ty huru skulle det då blifvit Fullm. möjligt att sedermera realisera desamma ?!
Hr Den li Januari f. ta. 81 Hr Ce d erächiold, Rob. Xoofr,:
Vid en föregå ende punkt ansåg Utsk:t liafva varit alltför strängt emot Fullm, nemi. i fråga om ttpköp af guld, anser jag deremot, att
Utskit i denna punkt förfarit alltför mildt.
En talare, Hr Bildt, har vläSerl.
1 ett ganska sakrikt anförande visat, att Banken ganska lyckligt genomgått krisen, och jag hår icke hört någon framkasta tvifvel om den skicklighet, hvarmed Fullm. handhaft Bankens affärer.
Men härom är nu icke fråga, utan derom, huruvida de af Fullm. gjorda Vexelköp voro i enlighet eller i strid nied Reghtet.
Det år vissell, godt och väl, att ingen större förlust deraf Upstått, men häri ligger ej tillräckligt skäl att godkänna Fullnäs åtgärder, då ett sådant gillande kunde i framtiden åberopas som prejudikat; och det är icke sagdt, att vexeldeputerade alltid åro lika skickliga och kloka persodtter, sorn de, hvilka på den sednaste tiden haft detta updrag.
Frågan är nu endast, örn Fullm. följt föreskrifterna i BankoRegbtet, och att de icke det gjort, torde vara tydligt, då de köpt vexlar för helt andra ändamål än det enda, sorn der omnämnes, nemi. att förstärka och uprätthålla Bankens metalliska kassa.
Det har äfven blifvit anmärkt, att det handelshus, på hvilket Vcxlarne drogos, ännu vid tiden för dessas utställande var etableradt här i Stockholm Hr Gr.
Lagerbjelke har häremot inyändt, att det, enligt Reghtets föreskrift, icke fordrades annat, än att vexlarne voro betalbara i Hamburg.
Jemför man emedlertid de olika §§ i Reghtet med hvarandra, mäste man finna meningen vara, att vexlarne skulle vara stälda på hvad som der kallas »Bankens hus i Hamburg eller Altona.»
Det torde således ej kunna bestridas, att Fullni. vid dessa Vexelköp handlat i Uppenbar strid emot reghtet, och det är af vigt, att ett sådant förfarande ej af R.
St:r gillas, emedan det då kunde i framtiden åberopas som prejudikat.
Jag anser Hr Akerman hafva Varit särdeles lindrig i sitt omdöme öfver dessa transaktioner, som måste anses stridande mot gällande instruktion, men vill dock förena mig med honom, och anhåller om bifall till hans reservation.
Det enda försvar, man hår försökt för Fullnäs vexelköp straxt före krisen, har bestått i anförande deraf, att
Fullm. ej kunde mera än alla andra förutse den hotande krisen och de dimensioner, den skulle komma att antaga.
Jag för min del vill alldeles lemna å sido detta bristande förutseende; anledning att klandra Fullm. finnes nog ändå. § 10 9 i BankoRegbtet är den enda, som berättigar Fullm. att upköpa vexlar, och den föreskrifver tillika, huru dessa Vexlar böra vara beskaffade.
Då man nu vet, att efter krisen sådana Vexlar voro protesterade, till ett belopp af icke mindre än 1,479,100 rdr, så kan man redan af detta faktum få någon ledning för sitt omdöme.
BankoUtsk:ts ledamöter, som haft tillfälle att taga kännedom om hvilka personer, som dragit dessa vexlar, måste beklaga, att det icke är tillåtet att här nämna dem, ty derigenom skulle ytterligare vinnas styrka för omdömet i denna fråga.
Många bland dessa namn torde nemi. återfinnas i RådstufvuRättenS diarium öfver dem, sorn straxt efter ifraH.
G 82 De 11 11 Januari 1. m. gavarande tid gjorde cession.
Hvad som också tyckes bevisa, att
Fullm sjelfva icke hade stort förtroende till dessa personers soli» ditet, är den ovanliga åtgärd de vidtogo, att skaffa sig särskild säkerhet för vexlarne.
Härigenom förebyggdes visserl. förlust för Banken, men af denna omständighet, likasom deraf, att någon förstärkning af den metalliska fonden då icke var nödvändig, visar sig, att Fullm. med dessa vexelköp haft något särskildt syftemål.
Det måste äfven medgifvas, att krisen derigenom ingalunda hindrades, utan hvad som vanns var egentligen, att åtskilliga personer, som förr eller sednare i alla fall måste stupa, under någon tid kunde hålla sig uppe.
Troligt är äfven, att förlusten på dessa personer blifvit mindre, om de gått öfver ända en månad förr.
Jag kan således ej finna annat, än att Fullm. handlat både i strid med reglem. och till skada för Banken.
Jag tillhörde också inom Utsk:t den minoritet, som ville hafva Utsk:ts Uti. affattadt i enlighet med Hr Ekmans reservation, men då de föreg, talare, som vid frågans behandling inom Utsk:t med mig delat lika åsigter, icke yrkat annat än bifall till Utsk:ts hemställan, vill äfven jag dertill inskränka mig.
Jag har dock ansett för min pligt, att vid detta tillfälle yttra min tanka öfver denna punkt.
En tjugotre-årig erfarenhet som all män åklagare har lärt mig, huru lätt det är, att sätta sig till doms öfver andras handlingar, huru lätt det är, att göra slutsatser och på dem bygga ett klandrande omdöme.
Men erfarenheten lär äfven, att när man sätter sig till doms öfver andra, skall man göra det med ett lugn, en sans, som visar, att man upfattat sitt maktpåliggande kall så som sig bör.
Jag vill icke lägga Utslc:t till last, att det i denna punkt skridit något utöfver billighetens gränser, emedan Utsk:t ändock stannat i ett beslut, som i ganska lindriga ordalag omtalar förhållandet.
Men jag vänder mig med mina anmärkningar emot Hr Åkermans reservation.
Han har deruti framdragit åtskilliga förhållanden, som han påstår borde hafva gifvit Fullm. anledning att icke verkställa de vexelköp, som nu så skarpt klandras.
Det är lätt, jag uprepar det ännu en gång, att efteråt omtala, huruledes kurserna i de stora handelsstäderna utvisade sådana förhållanden, som antydde, att någon handels- eller penningekris vore å bane; men om man går tillbaka till förra tider, så skall man finna, att just de af Hr Åkerman antydda förhåilanderna, då de tillförene inträffat, aldeles icke inverkat på Sveriges penningeställning.
Engelska Banken för några år tillbaka höjde diskont-räntan till 9 proc., hade detta aldeles icke något inflytande på vårt land.
Må man då ursäkta vexel-deputerade, som icke kunde förutse att den höga diskonton, som inträffade både i Hamburg och London, skulle hafva sådana vidtomfattande följder, som händelsen sedermera blef.
Man har vidare klandrat vexel-deputerade derföre, att de köpt vexlar af personer, hvilkas mindre vederhäftighet, i den stund köpet försiggick, icke kunde vara okänd.
Nu har emellertid utgången ådagalagt, och det har icke heller de häftigast klandrande herrarne Den 11 Januari f. m kunnat jäfva, ätt af alla de protesterade vexlarne, utgörande 1,200,000 Hamb. mark, icke återstå mer än 110,00 0 nurk, hvilken summa .dock är för stor, enär den i'närvarande ögonblick icke upgår till mer ån 80,000 mrk.
I)å frågar jag, om man, så vida man icke vill klandra och häckla allt, skall kunna finna något klandervärd! i deputerades åtgöranden, eller hurti det är möjligt att med fog kunna säga, att voxeldeputerade förfarit oklokt.
Jag står icke i något annat förhållande till dessa deputerade, än att jag arbetat tillsammans med dem under den tid, jag genom K, o. Ad:s förtroende
Varit kallad att deltaga i styrelsen af R.
Stms Bank; men jag får öppet förklara att, ehuru jag å ena sidan gerna erkänner om personer begått något fel, och å den andra icke är den, som vill försvara dylika fel, så vida icke särskilda omständigheter dertill föranleda, kan jag dock icke tillägga Vexel-deputerade så många fel, som man hår gjort.