Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bar sjelf varit i ett sådant predicament, och funnit, huru man med största lätthet kan, medelst dylika transactioner, förnärma dem, hvilka till följe af förbindelser äga rätt till ens egendom.
Till förekommande häraf, torde det således vara i sin ordning, att den person, som uppgifves hafva köpt gäldenärens lös-egendom, men likväl icke fått den till sig öfverlemnad, skall visa, att han deraf är rätter egare.
Köpe-afhandlingen bör i detta fall ej medföra något vitsord; ty man måste ihågkomma, att det i86
Dlmi 26 0 c t o b e r e. m. är cn väsendtlig skillnad i sältet att styrka äganderätten till fast och lös egendom.
Då handlingar och documenter innefatta tillräckliga bevis för den förra, så utgör åter possessionat! hufvud vilkoret för verkligheten af den sednare.
Jag förenar mig i den åsigt, att Utlåtandet bör bifallas.
Jag kan ej finna annat, än att Utskottet afsett den verkliga ägarens rätt, när det sagt, att borgen skall sättas för all skada genom qvarstaden.
För min del tror jag det vara vigtigt alt få slut på de oordningar vid utsökningar, hvilka förorsakas genom sådana diktade afhandlingar, och sorn göra all execution af lösören omöjlig.
Jag kan ej fatta, alt det är någon fara för godsägaren, när en sådan borgen tryggar honom alt få ersatte de kostnader sorn åtfölja, och således äfven all skada, som vid flyttning af lösören kan äga rum.
Jag kan ej se, hvilken rätt honom ej är förvarad.
Det är en förblandning emellan den person, som uppgifver, att han i sitt hus har gods, hvilket tillhörer annan man, och den, som är ägare, hvilken kunnat leda till det besynnerliga tillstyrkandeUtskottet afgifvit.
Långt Ifrån alt man betryggar godsägaren, är lian Den 26 O c to b er e. m. 187 skyldig att ingå i en rättegång, hvaruti han ej bordt hafva något att göra.
Om en person lemnar till en annan persedlar, och denne uppgifver, att lian har saker, som tillhöra den förre, måste den kärande parten väl vara den, som utsöker.
Hvad Utskottet synes hafva åsyftat, är, att undvika, det en gäldenär skall orätt uppgifva det lian äger, såsom tillhörande annan, och endast hos honom i förvar.
Men en sådan farhåga måste väl ej leda derhän, att ålägga en annan person, än gäldenären, att ingå uti rättegång, för att få behålla sin egendom.
Det är borgenären och ej gäldenären, som skall sätta borgen, i falldén förstnämde vill bemägtigasig gods, som deli sistnämde uppgifvit tillhöra annan man, Herr Hjerta:
Jag kan ej fatta, hvad Friherre Cederström menar.
Det står klart, att godset skall med qvarstad beläggas, och att borgenären äfven skall underrätta den uppgifne ägaren, samt stämma honom att bevisa sin rätt.
Jag vet då ej, huru man kail säga, att hans rätt är kränkt.
Har lian gjort en afhandling, hvarigenom hail kail bevisa sin äganderätt till lö,s-egendomen, lär det vara gifvet, alt man låter honom få den.
Hvad förluster angår, är lian tryggad derföre genom borgen; och sluteligen hvad angar, att han ej skulle blifva underrättad, hvar sakerna linnas, så vet lian, genom den underrättelse honom skall med* i88 Den 26 Oelober e. m. delas, att han skall instämma.
Det är ingen säkerhet, som icke är förvarad åt den verkliga godsägaren.
Men der ingen godsägare finnes, är äfven säkerhet för borgenären.
Jag finner ingen brist i ordalagen eller förslaget, hvarföre jag tillstyrker bifall derå.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef LagUtskottets förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Herr HjertaGustafa anförde skrifteligen:
Då Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, efter återvunnen hälsa, åter deltager i våra öfverläggningar, anser jag mig böra uppfylla den skyldighet mot Ståndet, som jag, i det sista plenum Hans Excellenee här bevistade, mig åtog, nemligen att bestyrka genom verificerad afskrift af Tull-räkenskaperna, att Hans Excellences namn funnits bland deras antal, som erhållit Licencer.
Och öfverlemnar jag härmed densamma till protocollet; med uppriktigt förklarande, att hvarken min afsigt varit, eller mina då fällde ord böra tydas, såsom ville jag, genom den framställning jag då gjorde, klandra saken, i de nu ifrågavarande fall; utan afsåg jag med mitt yttrande endast att visa, huru den repre - Den 26 October e. m. sentationskostnad, hvilken angafs såsom skäl till Utrikes StatsMinister-lönens förhöjning, syntes mig möjligtvis vara lättad genom dylika friheter.
Jag bör likväl lika frimodigt förklara, att af detta utdrag utur Tull-räkenskaperna synas å tullvärdet endast sådane mindre belopp, och väsendtligen införsels tillåtelse mot tull af förbjudne articlar, att jag visserligen finnér, att rättigheten icke varit hvarken missbrukad eller ofta brukad.
Jag bar trott mig vara skyldig denna förklaring åt Hans Excellence, Ståndet och mig sjelf, på det någon misstydning af öfverläggningen eller af mina ord icke måtte äga rum.
Uppsatts på de eflfecter, StatsMinistern för Utrikes Ärenderna, Hans Excellence m. m.
Herr Grefve af Wetterstedt erhållit Kongl.
Maj:ts serskildta Nådiga tillstånd att få införa.
Ar De införda sakernas beskaffenhet. 1 a^fTnl[en 1824 S. å.
Mattvdftill ett värde af 666: 32, P upper sTapeterj d:o 333: 16, (för möbleringen af Ministerhuset).
(Kongl. Brefvet d. 3 No v. 1824).
En Statsvagnj af Hans Excellence begagnad vid ambassaden till Munchen.
(Kongl. Brefvet d. 3 Junii 1824). mot 10 ■ proc. af värdet.
] Tullfritt
Den 26 October e. in. 1824 S. a. S. å. 25 å 3o Flaskor Topanskt Vin, liitskickadt för att såsom prof åt flere utdelas.
(Kongl. Brefvet d. 5 Maji 1824.) En Låda med Tryffel ....
(Kongl. Brefvet d. 2 Dec. 1824).
En Låda, inneliållande några smärre Alabaster-p/eser.
(Kongl. Brefvet d. 22 Dcc. 1824). mot tö proc. af värdet. ' mot 5o proc. af värdet.
,mot tull efter den då utfärdade nya i Taxan, hvars efterlefnad vidtog med år iS25.
År i8a5 har Hans Excellence Herr Grefve af Wellerstedt, i hänseende till införsel af varor, icke beviljats någon licenceförmån; och TullVerkets Räkenskaper och Handlingar visa ej heller, att, under någondera af ofvannämnde 2:ne är, Hans Excellence lemnats någon så beskaffad förmån för Corps-diplomatique.
Stockholm af Kongl.
GeneralTullstyrelsens ActuarieContor den 28 September 1829. J. J. Adolfson.
Gustaf: Jag får tacka Herr Hjerta för den nu lemnade upplysning, och torde få beklaga att, då så många andra vigtiga föremål återstå för våra Öfverläggningar, ett ämne som detta skall upptaga några Den 2 6 Octo ber e. m. ögnablick.
Högloft] Ridderskapct och Adeln lärer finna, att min representationsförmåga icke synnerligen kunnat ökas genom dessa nu uppgifna tillåtelser.
Hvad vinet beträffar, så var det kommit, mig oåtspord, såsom prof, och var af den natur, att det ej påkallat någon ytterligare lefverance.
Ilvad Statsvagnen angår, har jag ej infört den, såsom StatsMinister, utan såsom Ambassadeur till Munchen för att begära Hennes Kongl. Höghet Prinsessans hand för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, och denna vagns införande var en förmån, som alla återkommande diplomatiska Ombud åtnjuta.
Föredrogos å nyo och gillades följande LagTJtskottels den 10 dennes afgifne, och den in derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o iii.
Om förslag till ändring af 2 Momentet i 3 § af i o Capitlet ByggningaBalken.
N:o ii2.
Öfver väckt motion om ändring af i och 3 §§ i 3o Capitlet Rättegångsbalken.
Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskoltets den 24 sistlidne September under N:o 101 afgifne, och den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckt Den 26 October e. m. motion om ändring eller förtydligande af 6 Copitlet 2 och följande §§ i ConcursLagen.
Vid förnyad föredragning biföllos följande LagUtskottets den 3o sistlidne September afgifne, ocb den i3 dennes på bordet lagde, Betänkanden:
Öfver väckt motion om ändring af 5 §. i Cap. RättegångsBalken, i bvad den angår anslag till Doms utgifvande i UnderRält.
Öfver väckt motion att, med ändring af 8 § i 27 Capillet RättegångsBalken, ocb särskilta dithörande Författningar, ÖfverRätter må åläggas, att i alla mål, som till deras handläggning höra, låta svarande Parters förklaringar, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, infordra.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den i5 dennes under N:o 62 afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckt motion med förslag till Strafflag mot olagliga tjenste-accorder.
Herrarne Dahlman, Lars Johan, och Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, anhöllo, att detta Betänkande mätte ytterligare få hvila på bordet.
I an - Den 26 Octo ber e. »1. •9"> I anledning hvaraf Hans Excellence Ilerr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att då flere Ledamöter förenat sig derom, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare hvila på bordet, sådant, enligt 49 §•
Å nyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens den i5 dennes ander N:o 63 afgifne, och den ir> derpå följde e. m. på borde lagde, förslag till jemnfening uti RiksStåndens beslut, rörande väckt fråga, att Rådstugu- och KärnnärsRätter må erhålla exemplar af utkommande författningar, äfvensom Kämners - Rätterna tillhandahållas den så kallade författningssamlingen.
Jag för min del skulle önska den förändring, att man nyttjade uttrycket: till hvarje domstol, såsom BorgareStåndet föreslagit.
Detta tyckes ock vara öfverensstämmande med de andra Ståndens beslut.
Jag tillstyrker Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid sitt beslut, ty om vi nu skulle göra förslag till jemkningar i del jatnkningslörslag, som redan är uppgjordt, skulle blott nya olikheter uppkomma.
Dessutom anser 47 H. 13 >94 Den 26 Octobcr e. in. jag Ridderskapets och Adelns beslut vara rigtigare, än de öfriga Ståndens, hvarföre vi så mycket häldre böra dervid förblifva.
Sakens utgång beror ändock sluteligen på Konungens afgörande.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess i detta ämne redan fattade beslut.
Då nu å nyo föredrogs Lag-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens dea i5 dennes under N:o 64 afgifne, och den jg derpåföljde e. m. på bordet lagde, förslag till jemkning uti RiksStåndens beslut, i fråga om förändrad redaction af sista puncten i 1 §. i5 Capitlet ByggningaBalken m. m.; fann Ridderskapet och Adelil, att berörde förslag icke erfordrade någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln.
Föredrogs å nyo och bifölls Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens den 4 sistlidne Augusti under N:o 5g afgifne, och den 5 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagne iakttagelser vid utfärdande af pass.
Å nyo föredrogs BevillningsUtskottets den 1 dennes under N:o 46 aflåtne, och Dé'n 36 October e. ni. jg5 elen 16 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o tfi förut meddeldte Betänkande, om befrielse eller lindring i Bevillningett för KronoLotsar eller Loisdrängar.
I händelse Ridderskapet och Adeln hade fattat beslut i saken, eller något Stånd hade varit skiljaktigt, är jag af den öfvertygelse, sorn Herr Uggla yttrat i sin reservation; men i det hopp, att Ridderskapet och Adeln torde bifalla Utskottets Betänkande, förmodar jag, alt saken varder afgjord genom alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut, och att den blir, såsom den förr varit.
Jag tillstyrker bifall å Utskottets första Betänkande, på de skäl jag förut anfört, att jag ej anser lotsarne vara hårdare beskattade, än deras vederlikar.
Jag kan ej rätt påminna mig, om Ridderskapet och Adeln återremitterat denna fråga, och således ej eller, om något beslut i hufvudsaken är fattadt.
I förra händelsen tillstyrker jag, att Utskottets förslag måtte ogillas, och Lotsarne erhålla den eftergift, som yrkats.
Om Ridderskapet och Adeln skulle dertill gifva sitt bifall, kommer saken att genom Förstärkt Statsutskott afgöras. 47 H. i3* * Den iG October e. m. Herr Tham, Wollrath:
Jag får äran lemna den upplysning, att sjelfva frågan, huruvida Lotsar bnrde befrias från den bevillning, som. enligt Andra Artikeln, blifvit dem ålagd, ännu icke är af Ridderskapet och Adeln afgjord, utan endast återremitterad.
En enkel återremiss bar ej kunnat föranleda Utskottet att framställa någon voterings-proposition, utan Utskottet bar blott underrättat Ståndet om förbållandet.
Skulle Ridderskapet och Adeln nu besluta, att Lotsar skola vara befriade från Bevillning; uppkommer för Utskottet skyldighet alt uppgöra jemkningsförslag emellan de olika meningarne, samt volerings-proposition.
Det förhåller sig såsom Herr Tham yttrat, och jag äfven nämnde, att nemligen Ridderskapet och Adeln ännu ej fattat beslut i denna fråga.
I sådant fall linde Herr Ugglas reservation varit behörig.
Men då något beslut ännu ej är fattadt, kunna vi icke öfverlägga om annat, än det första Betänkandet.
Jag anhåller om proposition å hvad Utskottet föreslagit, eller att ingen befrielse för Lotsar må äga rum.
Om man skall göra afseende på de anmärkningar, som af Herr Bruncrona blifvit framställde, i ändamål att Lotsar måtte befrias från Bevillning, så har man fullkomlig anledning alt äfven befria flere andra, som ej äro bättre lottade.
Det fiunes
Den 26 October e. ni. ‘97 lotsplatsen der förtjensten är ringa, en följd af en mindre väl stäld fördelning, men då risquera lotsarne intet, ty, om de ej hafva 5o R:drs inkomst, erlägga de ingen Bevillning.
Bevilja vi undantag för dem, böra vi äfven göra det för många andra.
Jag tillstyrker bifall å Utskottets förslug.
Herr Puben, Carl TVilhelm:
Jag kan ej dela den siste talarens öfvertygelse, att lotsarne böra förvägras den befrielse, som för dem blifvit ifrågasatt.
I motsatts af Herr Hjerta, tror jag ej, alt det finnes några personer, som i elände och knappa inkomster kunna jemförus med dem.
Med undantag af några få i det Vestra, och ännu färre i det Norra distiictet, finnes ingen plats, der man kan begripa, huru de kunna föda sig.
Också äro de de fattigaste i vet Iden.
Det finnes likväl ingen befattning, hvilken medför sådana vådor, som de, för hvilka de äro utsatte.
Då soldater äro befriade från Bevillning, böra lotsar vara det med ännu mera skäl.
Jag förenar mig i den åsigt
Herr von Hartmansdorff yttrat, och önskar befrielse för Lotsarne.
Jag utbeder mig blott att få lemna den upplysning, att den i Författningen utsatte Bevillning för lotsar uppgår högst till 1 R:dr 32 sk., och minst till 16 sk.
Jag hemställer, om den Bevillning, hvartill de blifva taxerade, är 198 Den 26 October e. m. sådan, att den bör föranleda till ett beslut, som är rakt stridande emot de öfriga Slåndens, och hvarigenom frågan skulle gå till Förstärkt Statsutskott.
Den obetydliga Bevillningen är orsaken, hvarföre Utskottet ej kunnat tillstyrka befrielsen, och hvarföre den blifvit afslagen i de andra Stånden.
Då denna fråga i BevillningsUtskottet föreyar, instämde jag med dem, sorn yrkade, att befrielse ej skulle äga rum, och jag har ej af discussionerne fått anledning att ändra denna öfvertygelse.
Det kan möjligen finnas undantag för vissa localer af kusten, men för den vestra skulle det göra en elak verkan, om de blefvo befriade, enär den minsta bevillningen ej är högre än 16 skillingar.
Många af dem hafva god förtjenst, och Fiskarne, sora ofta lotsa, när lotsarne ej vilja göra det, betala kanske mera i bevillning, och hafva ej annan, än denna vådliga, näring, hvaraf de skola föda sig.
De äro ej genom mera än en bräda skilde emellan lif och död.
Jag tror det vara aldeles nog med en sådan gradation, sora Utskottet föreslagit.
Lotsarne äro vid strängt straff förpligtade, att våga lifvet för fartygs lotsande, och äro således genom sin tjenst stadde i beständigt krig
Den 26 October e. m. *99 med elementerne.
Jemförelsen emellan dem och fiskare är ej lämplig, emedan det ej åligger de sednare att för det allmännas tjenst något äfventyra.
Men med Kronans manskap kunna lotsar destomera jemföras, som de oftare, än soldaten, äfventyra lif, lemmar och hälsa.
Det är sålunda billigt, att de åtminstone njuta lika befrielse med Kronans manskap.
Det är visserligen både fullkomligt billigt och rättsenligt, att, i likhet med hvad för Kronans manskap äger rum , befria lotsarne från bevillning, ty de äga ett svårt yrke, och äro ej så lönte, att lindi ing icke behöfves.
Men jag anhåller om upplysning af Herr RiddarhusSecreteraren, huruvida Utskottets Betänkande är af 3:ne Stånd afgjordt.
Jag skulle alldeles instämma i den åsigt Herr von Hartmansdorff framställt, om verkliga förhållandet vöre sådant, alt lotsarne jemt äro ute, när faran är för handen.
Men förhållandet är icke sådant, synnerligen på Sveriges vestra kust, der åkerbruk mycket upptager deras tid.
Jag hemställer, om det är billigt, att en lots, som kan lefva af sitt åkerbruk, befrias från bevillning.
Det är nästan alltid förhållandet, att fiskare inlotsa alla fartyg i hårdt väder, ty lifvet är ändå alltid kärare för lotsarne, då de kunna lefva utan 200 Den 2G O c to ber e. m. alt blottställa detsamma.
Jag skulle gå in på Herr von Hartmansdorffs mening, om del vore här, såsom i Norrige, att Lotsarne icke ägde jordbruk, eller om frågan vore om en hög afgift; men då minsta afgiften är 16 sk., tåla lotsarne vid densamma.
Jag kail ej föreställa mig annat, än att delta är bland de mål, hvaruti alla fyra Stånden skola vara ense för alt tillvägabringa ett Rikets Ständers beslut.
Utskottet har derföre misstagit sig, då det trott frågan vara afgjord genom tre Stånds beslut.
Om Rid— derskapet och Adeln således skulle besluta, att lotsarne höra befrias från Bevillning, men de öfrige Stånden yrka motsatsen, samt Ridderskapet och Adelil ej vill frånträda sitt beslut, ser jag ej annat, än att frågan får hänskjulas till Förstärkt Statsutskott.
Jag får först, i anledning af Friherre Cederströms fråga, huruvida tre Stånd afgjort saken, svara, att detta tinnes uppgifvit i förevarande Memorial, som är skrifviti följd af officiela ProtocoIlsUtdrag.
Då Ridderskapet och Adelil icke afgjort frågan, kunde Utskottet icke inkomma med något jemkningsförslag, ty jemkningspropositioner i anledning af ett återremitteradt Betänkande lära ej gå an.
Jag vill blott, i anledning af hvad deri siste Talaren an - Den 26 Octo ber e. in. 20 ( fört, upplysa, att i Memorialet står, det målet är afgjordt.
Det är deruti Utskottet har orätt; ty det 4;de Ståndets beslut erfordras äfven.
Herr Cederschjöld har fullständigt ulredt det formela af saken Sedan fråga uppstått, att förvisa den till Förstärkt Statsutskott, bör jag erhindra, att denna fråga icke är af mindre vigt, än åtskilliga andra, som blifvit dit förvisade, t. ex. om chartering å Borgarehref, Båtpass m. m.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff.
Jag vill endast tillägga, att jag anser Utskottets första Betänkande böra bifallas.
Grefve von Rosen förenade sig med Herr Hjerta.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll BevillningsUtskoltets i detta ämne afgifne första Betänkande.
Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framsläld proposition, fann för godt att, med afslag å sistnämnde Betänkande, förklara, det K10- noLotsar och Loisdrängar borde, likasom 202 Den 26 October e. m.
Kronans manskap, vara frie från Bevillnings utgörande.
Grefve von Rosen anmälte till protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Föredrogs å nyo Herr Ribbings, Arvid, den 21 dennes e. m. på bordet lagde hemställan om inbjudning till de öfrige RiksStånden, att deltaga i Ridderskapets och Adelns den i4 dennes f. m. fattade beslut angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om framläggande vid nästa Riksdag af en utarbetad plan rörande Hästculturens tillstånd och befrämjande.
Grefve von Fersen, Hans, anhöll, att denna fråga måtte ytterligare- få hvila på bordet.
Herr von Hartmansdorff',, August: Herr Ribbing har ej begärt annat, än att Ridderskapet och Adeln skulle inbjuda de öfriga Stånden, alt förena sig om ettafRidderskapet och Adeln redan fattadt beslut.
Är beslutet af pluraliteten fattadt, måtte väl samma pluralitet önska, att de andra Stånden deri instämma.
Jag ser således icke, huru Ridderskapet och Adeln skulle utan sjelfmotsägelse kunna neka inbjudningen; sjelfva Protocollsutdraget, som innefattar underrättelse om beslutet, är ju ett slags inbjudning.
Den 26 October e. ni. 2oJ Herr Hjerta> Gustaf:
Det är just i anledning af den siste Talarens yttrande, som jag anser inbjudning öfverflödig, enär ProtocollsUtdraget meddelar underrättelse om bestulet.
Skulle den satts blifva gällande, alt inbjudningar ej kunna nekas, skulle halfva Riksdagen upptagas blott med inbjudningar.
Helt annat är förhållandet, om i något visst fall ett Stånd inbjuder de andra; annars är inbjudning oformlig och stridande mot Grundlagen.
Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Då ProtocollsUtdraget, som innefattar Ridderskapets och Adelns beslut i myntbestämningsfrågan, i plenum den 23 dennes e. m. justerades, misstänkte jag, att en missräkning var begången i det stora bråket på ass.
Jag har sedan genomräknat problemet, och funnit förhållandet vara, som följer: enligt 1664 års myntfot skulle silfret lojeras så , att en mark myntmetall innehöll i4 lod 1 gran, eller, efter 18 gran på lodet, 253 gran fint silfver; och af en sådan mark skulle utmyntas 7^ R:dr, så att 1 R:dr borde väga 2§ lod.
När nu 1 mark eller 16 lod myntmetall innehöll 253 gran fint silfver, måste 1 R:dr eller 2-| lod innehålla 35^ gran.
Och vill man förvandla dessa 35T^ gran till ass å 274 på lodet; så befinnas de utgöra 534||f ass; hvilket alltså blir innehållet af fint silfver i 1 R:dr efter 1664 års myntfot.
Jag vill blott anhålla, att detta malte i dagens protocoll blifva antecknadt.
Den 2 6 Octo ber e. m. Herr Lejréti, Johan Pehr:
Jag får äran upplysa, att sista siffran i bråket bör vara 3 i stället för 2.
Annars är bela det stora bråket riktigt, ty jag har serskilt i dag collationerat det med myntböckerna på Kongl, myntet, hvilka böcker gällt ända sedan i65g.
Med undantag, att sista siffran skulle vara 3 i stället för 2, är allt riktigt, och om man fortsätter bråket längre, skulle man säkert få det att räcka till Solna eller Upsala; i vanligt bråk uttryckes det med f||; ty 1 R:dr efter 1664 års myntfot innehåller 534fff ass fint silfver.
Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen istockholm f. m. den 23 October 182g. S. D.
Vid förnyad föredragning af Riddai hus-Utskottets den 3 sistlidne September aflåtne, och den i4 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående utfärdande af Kungörelse om en fortfarande Riddarhus Capitationsafgift; fann Ridderskapet och Adeln för godt att berörde förslag godkänna.
Justerades trenne Protocolls-Utdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 23 dennes f. m. i öfrigt fattade beslut.
Den a6 O c t o b e r e. m. 2o5 Justerades ätta ProtocollsUtdrag innehållande Ridderskapets oell Adelns i Plenum den 23 dennes e. m. fattade beslut.
Upplästes följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Förstärkta StatsUtskottet:
Af den 24 dennes: N:o 313.
Angående anstäld omröstning i åtskilliga frågor, hörande till StatsRegleringen.
Af den 20 dennes: N:o 5r.
Angående väckt motion om upphörande af Städernas Salu-accis.
Af den 10 dennes: N:o 113.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för patrouille, post, vaktkarl eller fångförare att, genom bruk af skjutgevär, söka förekomma fånges flykt.
N:o 114- Öfver väckt motion om offentlighet vid Undet Domstolar och Policekamrar i Städerne.
Maj:ts Nådiga Proposition angående ålder för dem, io6 Den 26 October e. m. sorn af HofRätterna till
Domare-embetets ulöfvande förordnas.
Åf den 17 dennes: N:o 116.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ansvar åden, som bortförer eller undanhåller annans minderåriga barn.
Nådiga proposition angående tillägg uti a5 Cap. 5 §.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 4o öfver Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti.
N:o 11g.
Öfver väckt motion om en strafflag mot Slafhandel i allmänhet.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 85, angående förslag till
Lag för åhörarer som bevista RiksSlåndens öfverläggningar.j Lades på bordet.
Den 28 October f. m. Onsdagen d. 28 October 1829.