Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Regerings-Rådet le Moine serskildt angår, som följdt denna unga Furste från dess spädare Ar, och med honom hitkommit ifrån Frankrike, hvarest RegeringsRådet har sådana Famille-band, att de troligen efter slutade värf, återkalla honom till sitt Fädernesland; så får jag lika vördsamt hemställa om ej den Summa, som Riksens Ständer pröfva skäligt, med åsigt å tillgångarne och i öfverensstämmelse ,med Nationens värdighet, åt honom såsom Pension anslå, må då han lemnar Sverige, utgå uti Hamburger Banco eller Franska Livres, enligt den Cours-beräkning, som Stats-Utskottet och Riksens Ständer, nu finna för godt bestämma; så att han uti sitt Fädernesland ej må vara beroende, af vårt ofta nog omvexlande Myntväsende.
, > Hvad åter CancellieRådet Tannström angår, sa hoppas jag att lian framdeles får till - 56
Den i5 Januarii, fälle utmärka sig såsom nitisk Embetsman, likasom hail liiltills , enligt den säkra kännedom jag äger, utmärkt sig såsom rättskaffens Lärare, då den Pension honom nu anslås, Författningarne likmätigt, ingår uti Lönen, och således ej serdeles kommer att gravera Stats-Cassan.
I den förhoppning och öfvertygelse, att delta mitt anförande gillas af så väl Högloft.
Ridderskapet och Adeln, som de öfrige MedStånden, anhåller jag att det må till StatsUtskottet remitteras, i Hans Excellence Herr Friherre Fleming
Då den inom BondeStåndet väckte Motion, angående en årlig Pension af iooo R:dr Banco åt hvardera af Hans Kongl.
Höghet ArfPrinsens fordna Informatorer icke innehåller att samma Pensioner få af dem oafkortade uppbäras under hela deras lifstid och på hvad Ort, som helis t de sig befinna; så anser jag mig böra hemställa om icke, i händelse denna Motion af Riksens Ständer hifalles, följderne af Riksens Ständers sålunda visade erkänsla emot nämnde Herrar, hvilka haft sig uppdragit den lika vigtiga som ärofulla befattning, att vårda och fullkomna Hans Kongl. Höghets ArfPrinsens undervisning, höra blifva varaktiga, samt om icke på sådan grund ifrågavarande Pensioner måtte få af bemälte Herrar uppbäras, under hela deras lifstid, ehvad Embete de må bekläda samt på hvad Ort som hellst, inom eller utom Riket, de vistas.
Jag anser detta tillägg så mycket billigare, soia efter hvad jag 'Den 15 Januarii. 57 har anledning förmoda, det möjligen kunde hända, att Herr RegeringsRådct le Moine framdeles till sitt Fädernesland återvänder.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, fann Riddcrskapet och Adeln för godt, att uti den af Bonde-Ståndet beslutade ofvanberörde Remiss instämma; hvarjemte de af Grefve Stackelberg samt Hans Excellence, Herr Friherre Fleming nyss afgifne Yttranden nu äfven till Stats-Utskottet remitterades.
Vid föredragning af Ilögvördige PresteStändets, den 5 dennes aflåtne ProtocollsUtdrag, innefattande Ståndets Beslut att anmoda StatsUtskottet, att närmare glanska Redovisningen öfver Statens förskott till tryckning af RiksStåndens Protocoll vid 1815 års Riksdag, med dertill hörande Bihang, samt besörja, det de Exemplar deraf, hvilka vid skeende Redovisning icke äro försållde, skyndsammeligen malte till Riksens Ständers Disposition aflemnas, i hvilken anmodan de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PresteStandet förena; fann Höglofl.
Ridderskapet och Adeln för godt att äfven för sin del uti PresteSlåndcts nyssnämnde beslut instämma.
Vid föredragning af BevillningsUtskottets 53 Den i g Januarii. dea i3 dennes aflålne Memorial, deruti hemställes att Utskottet måtte få antaga så väl, till vinnande af mera skyndsamhet vid Målens handläggande och expedierande, a:ne Notarier, nied Arfvode från antagningsdagen, som, till bestridande af uppassningen vid Utskottet, arne Vaktmästare, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln till alla delar bifallit.
In fidem 1'iotocolll O. J, Lagerheim.
Måndagen den 19 Januarii.
Öppnades Herrar Bänkmäns Lista lill val af en Elector efter Herr Lannerstjerna, Johan Wilhelm, StatsSecretetare, och befants dertill hafva blifvit utsedd Nro aaoS, Herr Battram, Herman, StatsSeoreterare.
Upplästes och lades' på bordet Stats-Ut - Den ig Januarii 59 skottets den 12 dennes afgifne Ullålande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Landshöfdingens öfver Norrbottens Län, Hr Friherre G. A. Koskulls underdåniga Skrifvelse dea 29 November sistledit år, rörande anstånd med indrifvandet af den ännu återstående del af Westerbottniska Lånet, som skall erläggas af innevånarne i Norrbottens Län, deruti Utskottet af anförde skäl tillstyrkt bifall å Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan, så att med fulla Inbetalningen till RiksgäldsContoiret af de 5,384 R:dr i3 sk. 7 rst.
Banco, hvilka innom 1817 “rs utgång från Norrbottens
Län bordt vara lefvererade, må anstå till nästkommande Februarii Månads slut; dock borde uti Riksens Ständers härom afgående underdåniga Skrifvelse tillika anhållas, det Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens
Län måtte undfå Nådig Befallning, att derest, efter hvad Kongl. Majrts Befallningshafvandes underdåniga Skrifvelse tycktes utmärka, några medel, i afräkning på berörde Summa redan skulle vara uppburne, desamma genast till Riksgälds-Contoiret insända, och på lika sätt förfara med dem, som ytterligare inflyta.
Beträffande åter Liqviden af den på Westerbottens
Län belöpande andel i Lånet, bar Utskottet uti till Herrar Fullrnägtige i RiksgäldsConloiret aflåten Skrifvelse trodt sig böra fästa deras uppmärksamhet på åtskiilige anmärkte omständigheter, jemte tillstyrkande, att, till vinnande af närmare upplysning infordra Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens
Län bestämda Svar på vissa uppgifne frå - 60
Den 19 Januarii gor; om hvilken af StatsUtskottct sålunda vidtagnaåtgärd, Utskottet ansett sig böra vördsam Berättelse till Riksens Ständer afgifva; från hvilket Utlåtande en Ledamot i StatsUtskottet Friherre Cederström Jacob, enligt bifogade ProtocollsUtdrag af den 12 dennes, varit i så jnåtto skiljaktig, att bemäldte
Friherre på upptagne grunder tillstyrkt, att hos Kongl. Maj:t horde i underdånighet anhållas, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens
Län måtte undfå Nådig Befallning, att utan ytterligare uppskof indrifva i de nämnde
Län innestående ofvanberörde Medel, desamma till RiksgäldsContoiret insända, och på lika sätt förfara med dera, som ytterligare inflyta.
Justerades PleniProtocollet för den 9 dennes.
Friherre AnckarsvärdCarl Henricj anförde skrifteligen:
Det var med anledning af min Riksdagsmanna-pligt, af min Riksdagsmanna-rätt, jag uti Högloft.
Ridderskapets och Adelns Plenum anhöll, om Remiss af en anledning till Anmärkning emot Konungens Föredragande för Arméens Commando-Mål.
Då Grundlagen så sorgfälligt förvaradt de Embetsmäns rätt, mot hvilka anledningar till Anmärkningarkunnakomma ifråga, attordalagen till sådan anmälan äro otydligt föreskrifue:
Då Den 19 Januarii. 61 Grundlagen bestämmer att Representanten éi får gifva sina Anmärkningar tillkänna under annat yttrande än blotta Anledningen:
Då Constitutions-Utskottets pröfning fordras för att gifva en uppgifven anledning kraft af anmärkning; och då en sådan först genom Constitutions-Utskottets åtgärd kan befordras till någon ansvarighet, synes mig att den Riksdagsmanna-rätt jag efter föreskrifne Former utöfvadt ej bordt af Friherre Björnstjerna ogillas.
Om den af mig till Constitutions-Utskottets pröfning framställde anledning, ej skulle kunna tillräckeligen fästa Utskottets uppmärksamhet för att befordra den Föredragande till ansvar, så bevisas derigenom på sin högsta böjd, att Utskottet med mig varit af olika tankar; och hvad mera är, Utskottet kan frikänna den Föredragande, om han vägrat sinContrasignalion å en åklagad åtgärd, och likväl gifva full rättvisa åt Anmärkarens anledning.
Men äfven i det oförmodade fall, att en framgifven anledning saknat all grund, känner jag ingen Reconventions-Lag, och emot en med Grundlagens ordalag framgifven förseglad anledning till Anmärkning, lärer någon sådan i intet fall kunna finnas.
Jag kan således ej medgifva att Allmänhetens ogillande kan följa en sådan åtgärd, då förolämpande uttryck ej gifva anledning dertill.
Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Hans Maj:t Konungen samt Deras 62 Den 19 Januarii.
Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen läckts utsätta morgondagen den 20 dennes kl. 12, lill emottagande af Riksens Ständers stora Deputation, hvilken således korarae att något före nämnde tid å samma dag samlas uti Secreta-Utskottets Rum å Riddarehuset; och kunde emedlertid Anteckningen hos RiddarhusFiscalen till deltagande i herörde
Deputation på vanligt sätt fortsättas.
Friherre Stael <von Hollstein Corfitz Ludvigj anhöll om Ridderskapets och Adelns öfverseende, godhet och tålamod, för det han å nyo vågade utbedja sig att få sysselsätta
Dess uppmärksamhet med ett, angående Skånska Roteringén författadt Anförande, hvilket Friherre Stael derefter uppläste, så lydande:
Enligt mitt gjorde förbehåll att få skrifteligen göra anmärkningar vid de Yttranden Friherrarne Björnstjerna, Wirsen samt Herr Qviding anfört, rörande Skånska Roteringen, går jag nu att sådant fullgöra.
Björnstjerna börjar med Historiquen af Skånska Roteringen.
Denna Historique är icke så fullständig den borde vara, men hvilket dock är en nödvändighet, om ljus skulle bredas utöfver saken.
Det är rigtigt och af allom kändt, att Riksens Ständer, vid 1809 års Riksdag, åtogo sig Extra Rotering å all oroterad Jord i Riket:
I följd häraf utkom befallning till Herrar Landshöfdingar att låta verkställa densamma efter de grunder, sorn Konungen i dess Skrifvelse anbefalt.
Om den innehållit att 8o3 R:drs behållen In - Den 19 Januarii. 63 komst skulle bli grunden lill hvarje Rotes sammansättning, känner jag intet men det vet jag, att intet mer än 2 hela Hemman fingo högst anslås till en Rote:
Hvaraf tyckes kunna slutas att antingen måtte en sådan måttstock alldrig varit gifven eller ock har den, sorn föreslagit densamma, varit mycket okunnig om Skånska Hemmanens beskaffenhet, åtminstone i den magra delen af Landet, hvilket häst deraf kan dömmas, att många icke af egen gröda kunna föda sig \ af året, utan mäste genom egen Industrie suppleera hvad som brister uti Jordens afkastning, hvadan ock på flera Possessionatcr som gjort försök att arrendera hort Hemmanen åt Bönderne, för nära hälften af den Summa, som nu såsom behållen Inkomst upptages, måst återtaga dem, sedan de icke kunnat utfå Arrendet.
Af denna anledning var det, som en del Skånska Possessionater vid 1812 års Riksdag, erbödo att åtaga sig ständig Rotering i stället för Extra, derest de finge Roteringen jemkad för de svagare Rotarne samt derigenom nedsatt till 1800 Man.
Den åtgärd Konungen härvid tog, för den gången, har Friherre Björnstjerna alldeles förbigått; den är likväl af högsta vigt att känna; Konungen lät till de Roteskyldige framställa den Propositionen, som de ofvannämde Possessionater gjort, om de den samma ville antaga.
Ännu hade Rotehållare intet band på sig; det stod dem fritt jaka eller neka; också hlef vid den Sammankomsten, som skedde i Januarii 1813 beslutet så litet afgörande, genom de mångfaldiga invändningar, förbehåll och villkor, som Rotehållarne fordrade, om de 64 Den 19 Januarii. i Propositionen skulle ingå, att Konungen fann tjenligtattutafde mångå olika meningar låta sammansätta en helt ny Proposition, såsom grund, till ett frivilligt Contract emellan Kronan och Rotehållarne.
Det är detta Contract eller Proposition, som endast har en lagligt gällande kraft, liär den bokstafligen efterföljes.
Alla andra beslut förut ochlnstructioner efteråt, kunna icke äga verkan örn de äro stridande emot de grunder hvarpå Contractet är byggdt.
Den upplysning Friherre Björnstjerna om denna sednare Propositionen af den 23 Martii och villkoren dervid gjort, är alldeles enligt rälta förhållandet.
Men nu kommer Friherre Björnstjerna till Comiteens Förrättning och grunderne för dess åtgärder.
— Då Comitéen ansett sig vid den förnyade och helt och hållet förändrade Propositionen, böra följa en grund, af 8o3 R:dr behållen inkomst af Roten, som, må hända förut gifven, endast kunde hafva sitt afseende på den begärda och medgifna Rotejemkningen, men nu alldeles förföll, då Konungen bestämdt sagt att blott 72 Rotar skulle till Rotejemkningen användas, men de öfrige 5oo, användas till } minskning i Rotehållet, till ersättning, icke för Rotens svaghet, utan för de nya åtagne Utgifter, och hvaraf en hvar, som åtagit sig dessa nya Utgifter skulle i Proportion erhålla sin andel, så att den som hållit 5 extra Rotar, skulle hädanefter blott hålla 4 ordinaira Soldater och så vidare, hvilket allt i 5 Momentet af Nådiga Propositionen så tydligt finnes beskrifvet, att intet minsta tvetydighet borde kunna åberopas.
Enär nu tvärt emot 66
Den 19 Januarii. lare som måste hålla Vargeringen.
Att Rotehållare derföre tålmodigt skola se sig öfver Lag betungade, derföre att Rusthållare njutit lindring, är verkeligen instämmande med den principe, som är följd vid Roteringen, att alla icke böra njuta rätt utan den ena tilldelas förmåner och den andra onera.
Denna grundsatts hade likväl säkert icke af Friherre Björnstjerna blifvit godkänd, om han som för sina förtjenster de sednaste Fälttågen erhållit den betydliga Post han nu innehafver, i stället blifvit förbigången af någon, som ingen förtjenst ägt; och den Militairiska/espriten skulle också icke särdeles uppgifvas, om det blifvit bruket att den ena skulle dela faran och den andra taga belöningen.
Derjemte anser han, att den förmån vissa Indelningshemman i Skåne åtnjuta, att få erlägga sin ränta till Indelningshafvaren i penningar efter Konung Carl XI:s Markegång, bör också blifva ett skäl, hvarföre man med full rättvisa kan betunga andra:
En sådan farlig principe hos Embetsman att tillåta sig afvikelse från Lag och föreskrift, efter deras egit omdöme, ehuru det bordt och icke är, hellst då det rörer Beskattning åläggande af onera, kan leda till sådant förtryck, att det icke borde undfalla Lagstiftarens uppmärksamhet.
Sedan jag nu yttrat mina tankar, om det Friherre Björnstjerna i allmänhet anfört, rörande detta ämne, får jag äfven göra det i afseende på den vederläggning han försökt emot hvad jag enskilt andragit.
Björnstjerna anser det varit en nödvändig följd för Rotejemkningeu, att en del Rotar skolat få förhöjning, för Den. 19 Januarii. 65 emot denna klara föreskriften likväl många, som. haft 5 extra Rotar, ändå fått behålla 5 ordinaira Soldater, således ingen minskning, men likväl skola erlägga de nya Onera, så är ju sådant alldeles stridande emot Contractet och kan således den tydning
Comité'en gifvit åt sitt förhållande, att det är Lagligt emedan denna ~ erhållits på hela Massan, hvarigenom somliga fått mera, somliga mindre, andra allsin tet, icke annorlunda anses än en egenmäglig åtgärd af Corn i te en , alt efter behag och godtfinnande skattlägga sina Medborgare, då Konungen likväl tydeJigen stadgadt, att en hvar skall i Propositionen få deltaga i minskningen, i mån af de ytterligare Ulgifterne, bestående i beklädning och årlig Passevolance, stigande till omkring aa R:dr årligen.
Då jag nu visat att Friherre Björnstjerna något lätt halkat öfver åtskilliga omständigheter, sorn varit nödvändiga för att skaffa ljus i saken, får jag nu fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett Yttrande af Friherre Björnstjerna, hvilket är så mycket angelägnare att relevera, som det tjenar till ett bevis om den magt vissa Embetsman tro sig äga att nyttja arbitraira grunder vid sina Embetsgörbmål.
Friherre Björnstjerna anser Skånska Rotehållare äfven i ett annat afseende hafva orätt i sitt överklagande, emedan Provincen njutit en förminskning i sina Utlagor, genom Varger ingens upphäfvande.
Björnstjerna känner likväl att ingen af dessa nya Rotehållare höll någon Vargering; de kunna således icke hafva någon förmån af dess upphäfvande; det var RusthålRidd. o.
Prot. II B. 2 Aftl. 9’ 10 Den 19 Januarii. 67 alt lämna tilldela de öfrige lillräckelig minskning; detta är ett alldeles origtigt argument.
Ehuru Riksens Ständer val redan vid i8oq års Riksdag begärt Rotejemkningen, så var likväl alldrig Skånska Possessionaternes mening den, att någon extra Roterad skulle få förhöjning och alt jemkniirgen , genom en sådan utväg skulle åstadkommas.
De hafva projecterat, alt Styrkan skulle nedsättas till 1800 man, då derigenom så stort och tillräckligt öfverskott
Lief, att erfordelig jemkning kunde erhållas, hvaremot de erbödo sig att hålla Soldaten permament, utan att likväl ana, det man dessutom en gång skulle öka detta onus, genom Passevolance och Beklädnad.
Deremot har Rotejemkningen i det öfriga Sverige, i anledning al Ständers beslut, blifvit verkstäld, utan vilkor att deremot åtaga sig Permanancen:
De äro nu som för de extra Roterade.
Björnstjernas yttrande, att det kunnat hända det vid Rotejemkningen, förhöjningen uti den eli gång fasställde Rotering kunnat tillkommit så, att den som förut haft 5 Rotar kunnat få 6 å 7, är en satts, som intet hämtar grund hvarken af Konungs eller Ständers beslut, utan helt enkelt af en oriktig tydning af Embetsman, enär det måste stå fast att den enda Actus, hvarpå han säkert hvilar, är Kongl.
Propositionen af den 23 Mars 1813.
Uti denna heter det på ett annat ställe:
Frågan om sättet att verkställa Indelningen efter den af Kongl. Maj:t i Nåder proponerade hufvudgrund till 9.000
N:o, med 400 vacancer deraf \ hvari Egendoms-hafvartie varit af delade tänkesätt_, har Kongl.
Maj:t funnit vara allmänna, der 68 Den ig Januarii. skiljaktigheten icke har någon direct verkan på Regementernes tjenstbarhet.
Af deras mening som föreslagit
Indelningen på 1600 Rotar, med en fjerdedels N:r, vacant på hvarje hel Rote, utöfver den presterade Soldaten, skulle väl synas innefatta en jemnare grund än den på 2000 Rotar, med hel vacance för 4°° deraf; men häraf synes ju också tydeligen, att så väl Konungens afsigt, som Rotehållarnes medgifvande aldrig varit annan än den, att hvar och en skulle njuta lika rätt, samt att alltså fördelningen af massan afi;s förminskningen är Comiteens eller andra Embetsmäns egen uppfinning.
Sluteligen anmärker Friherre Björnstjerna, att den uppgifne Caleulen öfver denna Beskattnings disproportion emot Bevillningen är origtig; men då det ej kan bestridas att det är en helt ny utgift, som folket ej åtagit sig, utan motsvarande ersättning; så är onödigt derom strida, nog af att den som icke erhåller det motsvarande vederlaget lider orätt.
Exemplet att Roteringen i Småland är vida mera tryckande väntade jag icke skulle såsom något skäl blifva anfört.
Det är kändt att Smålands Innebyggare den tiden råkat misskaga Konung Carl den XI, samt att han derföre i vredes mode betungade dem hårdare än i de öfrige Rikets Landskaper; men Konung Carl den XI var en Souveraine Herre, han rådfrågade icke Lagen, Ja! jemväl vid delta tillfälle icke billigheten; men nu är Svenska Folket blifvit fritt och torde icke vänta, att samma maximer nyttjades, som i hans tid, nemligen att efter godtycke behandla detsamma.
Till besvarande af hvad Herr Qviding Den 19 Januarii. 69 anfört, får jag nämna, att den första Rotering i Skåne, som skedde år 1811, blefsammansatt genom Krono-Befallningsmännen?
med flere:
Den grundade sig ej på någon Taxering af Egendomarne, utan följdes Jordboken i det hela, undantag skedde blott med sådana lägenheter, som antingen icke ägde något hemmantal eller ock voro så allmänt kände och utmärkte för godhet, att sådant af ägare ej vardt bestridt.
Det är derföre alldeles okändt hvarifrån den principen kommit, att 8o3 R:dr behållen Inkomst skulle bli grund för hvarje Rotes bestämmande, och då den icke finnes åberopad i Propositionen af den 20 Mars, hvilken Konungen låtit framställa till antagande eller förkastande, så hade väl Comiterade ej bordt uppå en sådan grund, hvilken icke stod att förena med det klart uttryckta vilkoret, att en hvar skulle njuta förminskning, verkställdt sin förrättning.
Af hvad nu torde bända alltför vidlyftigt blifvit anfördt, lärer likväl tillräckeligen vara visadt, att en stor del Skånska Rotehållare äro lidande; men ändteligen får jag till slut anföra, det Herr Qviding sjelf vitsordar, att Comileen, utan afseende på Konungens Proposition af den 23 Mars i8'i3 och det derpå grundade vilkor att en hval- Roteskyldig skulle erhålla en femtedels minskning i Rotehållet emot det de åtogo sig de nya Utgifterna, tillåtit sig att egenmägtigt pröfva ändra och upphäfva Konungens Beslut, som, fastän det i de uttryckeligaste Ordalag är forfattadt, den dock icke anser sig böra följa, utan drager slutsatser rakt stridande mot föreskrift, 70 Den 19 Januarii. samt således använder i stället för de 72 Rotar Konungen anslagit till Rotejemkningen, ännu en stor del härtill, af de 5oo Konungen anslagit
Lill ersättning för ökade utgifter, och dymedelst gifver det tydeligaste bevis, till hvilken grad Embetsmanna-myndighet stigit, när den vågar betunga sina Medborgare utöfver livad Konungen påhudit, samt, efter egit godtfinnande, pålägger bördorna olika, som finnes äfven deraf, att åtskilliga stora Possessionaten fått minskning till mera än en femtedel, då flere fattiga bönder fått ingen.
Herr Slats-Secreteraren Qvidings uppmaning, att vända mig till Constitutions-Utskottet ined åtal mot honom, anser jag öfverflödigt, då Herr Qviding nu sjelf medgifvit att Comiteen förändrat Roteringen, emot hvad Konungens Proposition innehåller, och det ehuru den genom Kongl.
Brefvet den 26 April 1814 varit anbefalld strickt följa föreskriften af Konungens Bref den 23 Martii 1813, hvarigenom densamma gjordt ett sådant misstag, för att bär nämna det med lindrigaste termer, som intet borde utan ansvar kunna aflöpa.
I alla fall likväl förväntar jag, att de Embetsman, som med detta ärende haft befattning, och som icke lära påstå att någon Embetsman äger fördrista sig, efter eget behag, ändra hvad dem af Konungen blifvit befall att verkställa, sjelfmant inser det rättelse bör tiga rum.
Då Konungen äger att bryta sin Egen Dom, återställa Fatalier m. m. så ligger intet hinder i vägen att låta rätta det sorn skedt emot hans bud och befallning:
Skulle de deremot ändå icke vilja inse sitt miss - Den 19 Januarii. 71 tåg och rätta detsamma, så är nu saken lagd under Nationens ögon, och den får bedömma om jag haft orätt att säga, det ofta en mild och god Konung, kan förfela sin önskan alt göra rättvisa åt sitt Folk, derigenom att ärenderne blifva för honom origtigt framställde och han derigenom förd bakom ljuset.
Jag har redan varit alltför vidlyftig, också förfallit i Reditter, att jag frugtar trötta Ridderskapet och Adeln; men än må mig tillåtas nämna några ord, i afseende på Friherre Wirsens Anförande.
Gemensamt med de andre nämnde Ledamöterne, yrkar han densattsen, alt femtedels minskningen erhållits på Massan; samt att den ena fått intet, då den andra fått mera än lian bordt hafva; men häruti består just orättvisan och det olagliga; ty sådant har Konungen icke befallt och sådant vilkor bär de Roteskyldige aldrig medgifvit:
Det är Herrar Embetsmäns enskildta beslut och tydning, ty Konungens är, att en hvar skulle hafva i proportion, och framlägger ett exempel, huru denna proportion skulle iagttagas:
Äga då Embetsmännen större magt än Konungen; äga Embetsmännen alt styra Folket efter behag.
O! hvilken skillnad då emellan i8op års frihet och denna tidens.
Vidare yttrar sig Friherre Wirsén, att den första Roteringen icke var godkänd af Konungen.
Var den icke godkänd! hvad kan då vara godkändt?
Den blef först genom Landshöfdingen verkställd, enligt föreskrift af Konungen; den vardt sedermera Konungen underställd, sorn visserligen liar approbera t densamrna, genom sin befallning, att Organisation af 73 Den 19 Januarii, Regementerne, Indelningen af Compagnierne och Recruteringen ro. tu. skulle derefter verkställas.
Detta har allt skedt; Rotehållare hafva med sin dryga kostnad legdt Soldater, heklädt dem, hygt Torp ra. ro., Regementerne hafva dels i Krig, dels i Garniaonerne gjort tjenst i 4 års tid; kan den då sägas icke varit godkänd.
Den förlust Rotehållare måst vidkännas derigenom/ att en hel annan principe följdes vid den sednare Roteringen än den första, är högst betydelig.
Första gången ansågs det rätta vara att concentrera Hemmanet i Rotehållet så mycket möjeligt var; den andra gången alt Sprida dem, hvilket rubbade alltsammans, hvarvid många förlorade Legan för soldaten, Torpen sorn voro byggde m. m., utan att kunna få ersättning på annat sätt än genom Rättegångar.