Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan votering blifvit begärd, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att R. o. Ad. borde afgöra, huruvida bifall till Utsk:ts förslag eller återremiss deraf skulle ingå i kontra-proposm vid den blifvande voteringen, hemställde Hr Gr. o. Landtm, först, att kontra-proposm skulle upptaga bifall till Utsk:ts förslag, hvartill svarades mångå ja och nej i blandning, och sedermera, att förslagets återremitterande skulle utgöra kontra-proposm, då svaren likaledes utföllo med ja och nej i blandning; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förnyade propos. derå, att bifall till Utsk:ts förslag skulle innefattas i kontra-proposm och, då svaren nu utföllo med manga ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öf? vervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som afslår Lag-Utsk:ts i första punkten af Betänk:t
N;o 33 framställda förslag till författning ang:de ändring i lagens stadganden rörande giftomannarätt, röstar D»n 13 Maj «. m. 373 Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ofvanberörde författningsförslag.
Till följd af det beslut, R. o. Ad. nu fattat, att afslå första punkten af Utsk:ts Betänk., så torde äfven den andra punkten böra afslås, hvarom jag således får anhålla.
I motsats till den siste värde talaren, kan jag icke finna att den nu föredragna punkten äfven bör afslås, derför att den första blifvit det; ty om nu Preste-St:t bifaller Betänk:t, så är det tre Stånds beslut, och i sådant fall förmodar jag att R. o. Ad. icke vill ställa så till att dess döttrar komma i en annan ställning än alla andra ogifta qvinnor i Sverige, hvilket blefve följden, derest saken anses vara af privilegiinatur och denna punkt af R. o. Ad. varder afslagen; och derför vågar jag anhålla om bifall till denna punkt.
För min del skulle jag tro att K. o.
Ad. vill respektera sina egna beslut, och derför förenar jag mig med Gr.
Sparre och anhåller om afslag.
Så vidt jag kunnat fatta R. o. Ad:s beslut, så är det R. o. Ad:s önskan att dess döttrar fortfarande få åtnjuta samma skydd sorn hittills.
Armfelt: R. o.
Ad. bar visserligen beslutat att dess döttrar må åtnjuta samma skydd som förut, men jag gissar att, derest de öfriga tre
Stånden besluta att giftomannarätten skall borttagas, det icke är B. o. Ad:s önskan att dess döttrar skola komma i en annan ställning än alla andra ogifta qvinnor i Sverige, hvilket, på sätt jag redan anmärkt, dock kunde blifva en följd af afslag å denna punkt.
Fortfarande påyrkar jag alltså bifall derå.
Jag får hufvudsakligen instämma med den siste värde talaren, dock anser jag icke för min del att R. o. Ad, kan bifalla denna punkt, utan tror att det lämpligaste vore, om den återremitterades.
Om tre Stånd bifalla Betänk:t, så är det gifvet att alla andra Svenska qvinnor skola komma i den ställning, som Lag-Utsk:t föreslagit, och i så fall tror jag icke 374 Den 13 Maj e. m. det skall fara så många af R. o. Ad. som önska att såsom ett privilegium få behålla giftomannarätten.
Så länge en diskussion öfver en fråga pågår, så är det naturligtvis hvarje ledamots rätt att göra sin mening gällande, men att, sedan man kommit i minoriteten, söka omintetgöra majoritetens beslut, synes mig temligen besynnerligt, och jag tror icke att R. o.
Ad. ingår derpå.
Med anledning af det beslut, som R. o. Ad. nyss fattat, så kan jag icke finna annat än att R. o. Ad. för sin del åtminstone vill bevara sina döttrar från att bli beröfvade det skydd, som giftomannarätten meddelar, hvarföre jag anhåller om afslag å den ifrågav:de punkten.
Det är alldeles icke någon lust att upp rifva ett föreg:de beslut, som drifver mig att ännu en gång anhålla om bifall till punkten, utan det är, emedan jag anser att, om tre Stånd bifalla Betänk:t, hvars första del då är 3 Stånds beslut och kan blifva lag, så bör icke R. o. Ad. för sin del ställa så till, att dess döttrar kunna komma i en med alla andra ogifta qvinnor i Sverige olika ställning.
Jag får äfven hemställa till Hr Gr.
Hamilton, huruvida han icke finner af det sätt, hvarpå den andra punkten är uppställd, att R. o. Ad., oaktadt sitt nyss fattade beslut, är oförhindrad att antaga denna punkt, och om han således icke skulle vilja afstå från sitt yrkande på återremiss.
Jag har icke varit ledd af någon önskan att drifva igenom ett beslut, stridande emot pluralitetens, då jag framställt mitt yrkande om återremiss, och då nu den föreg:de värde talaren fästat min uppmärksamhet på, att i sjelfva punkten blifvit inryckt det vilkoret: »derest ofvan intagna författ ningsförslag varder af R.
St:r bifallet», så afstår jag från min förut gjorda anhållan.
Det tycks som om afslag vore en konseqvent följd af det beslut, som R. o. Ad. fattat ang:de första punkten; men skulle det också förhålla sig så som Frih.
Arm felt har påstått, att ett annat beslut här skulle kunna fattas, så anser jag det dock vara af vigt att R. o. Ad. i alla fall afslår denna punkt och således sauverar sina döttrar från rättigheten att gifta sig utan sina föräldrars samtycke.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förevule hemställan, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos.
Den 13 Maj e. m. 375 på alslag derå, då svaren utföllo med starka ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Mot det beslut, som R. o.
Ad. nu fattat, får jag anmäla min reservation.
Som jag icke var närvarande vid föredragandet af protokolls-utdraget från Hederv.
Bonde-St:t med inbjudning till R. o. Ad. att förena sig i det beslut, som detta Stånd fattat i afseende på bränvinslagstiftningen, så anhåller jag att få till protokollet anföra min reservationen emot R. o. Ad:s beslut att afslå nämnde inbjudning, i afseende på den punkten, att den dagliga tillverkningen skulle få stanna vid 100 kannor.
Landtm, erinrade, att, jemlikt 20:de §:n R. 0., det val vore Hr De Maré tillåtet att få till protokollet förklara, det han varit frånvarande och ej deltagit i det ifrågav:de beslutet, men deremot icke medgifvet att mot samma beslut sig reservera.
Upplästes ett af Hr Lagerhjelm, Gustaf, inlemnadt'mern. af följande lydelse:
I följd af läkarebetyg får jag härmed äran afsäga mig R. o. Ad:s förtroende att vara ledamot af Banko-Utsk:t, under anhållan att vara i åtnjutande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, och Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i Banko-Utsk:t efter Hr Lagerhjelm. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^10 e. m.
In fidem, 0. Brakel. 37 fi D«n 1#
Lördagets den 16 ?Iaj 1863.
Justerades 3 prot.-utdrag för den 13 dennes.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R o. Ad. blifvit öfverlemnade 15 inträdeskort till K.
Landtbruks-akademiens sammankomst nästa Måndag den 18 dennes, samt anmodade ledamöter af Ståndet, som deraf ville sig begagna, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen.
Hrr Bänkmäns lista vid val af Elektorer efter N:o 35 Gr.
Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, N:o 398 Frih.
Ihre, fullm.
Hr Tersmeden, Nils, och N:o 2261 Hr af Horneman, fullm.
Hr af Klint, Erik Magnus; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 25 Gr. Wachtmeister, Rutger, med 36 röster; » 62 Frih. Mörner, fullm.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, med 24 riister; samt » 2183 Hr Gripensvärd, Jakob Olof, med 36 riister.
Föredrogs ett från Hederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 283 för den 12 dennes, innefattande inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att förena sig i det beslut, som Borgare-St. och Bonde-St., vid behandling af 11 :te punkten i StatsUtsk:ts Utlåt.
N:o 87, fattat i fråga om anslående af 1,062,000 rdr för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala.
Hr von Koch, Nils Samuel: i öfverensstämmelse med den af mig förut uttalade åsigt, att beslut, som blifvit fattade efter lång öfverläggning och moget bepröfvande, icke böra förändras eller upprifvas, anhåller jag om afslag å Bonde-St:s inbjudning.
Härefter blef detta prot.-utdrag af flere ledamöter begärdt på bordet.
Den 16 Maj. 377 Hr von Troil, Sani.
Nödsakad a( tjensteålig ganden att redan i morgon afresa från riksdagsorten, anhåller jag att, med bibehållen riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara Bänkman samt ledamot af Stats-Utsk:t.
Ad. härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i StatsUtsk:t efter Hr von Troil.
Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 6 och 8 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 29, i ani. af väckta motioner om ändring eiler omarbetande dels af Landtmäteriinstruktionen, dels af Skiftes-stadgan, och dels af Arfvodestaxan för Landtmäteri-förrättningar. lista punkten (sid. 4).
Skiftesstadgan har vid alla riksdagar varit öfverklagad, särdeles från Bonde-St., men, eget nog, har icke något i detta afseende försports från R. o. Ad:s sida, oaktadt ledamöter af detta Stånd äro i besittning af de största possessioner i riket.
Eget är också att vid Betänk:ticke finnes bifogadt någon reservation af det Höglofl.
Ståndets ledamöter inom Utskrt.
Att sådant icke var att förvänta från Högv.
Preste-St., är lätt förklarligt, derföre att de skiften, som öfvergå prestebolen, betalas af socknarne; äfven kunde man icke vänta annat af Borgare-St., då detta Stånd icke härvidlag hade något särskildt intresse.
Det stora antal motioner, som vid denna riksdag blifvit i ämnet väckta, tillkännagifver ovedersägligt att betydliga missförhållanden måste ega rum, och jag förebrår mig att jag icke förr än vid denna riksdag tagit del i behandlingen af dessa frågor.
Detta har likväl härrört deraf, att jag icke ansett mig nog hemmastadd med frågan.
Sedan jag emellertid kommit till egen erfarenhet af dessa saker, har jag ansett det vara min pligt att äfven i min mån söka bidraga till undanrödjande af missförhållanden, och det är icke utan en viss ledsnad jag icke kan tillbakahålla min förundran deröfver, att man från det sammansatta (Jtsk:t, under så utmärkt ordförandeskap, fått mottaga ett så litet tillfredsställande Betänk, i ett så maktpåliggande ärende.
Jag bör dock anmärka att, hvad Lag-Utsk:ts andel af Betänk:t beträffar, jag icke finner anledning till klagan, men så mycket mera i hvad det rör Stats- och Ekon.-Utsk:ts deltagande.
Då troligen allt för få af R. o. Ad:s ledamöter tagit kännedom om den motion, jag vid riksdagens början väckte, vill jag uppläsa deD resumé, Utsk:t framlagt.
Den lyder: 378 Den 16 Maj. »I enlighet med nu angifna grunder, öfvergår Utsk:t till granskning af Hr Gr.
Anekarsvärds och A. W.
Uhrs motioner, i hvad de afse en förändrad organisation af landtmäteri-staten.
Anckarsvärd har antydt behofvet af landtmäteri-instruktionens omarbetande, och i öfrigt föreslagit landtmäteriväsendets omorganisation efter följ:de grunder, nemi.: att de nuv:de förste landtmätaretjensterna förvandlades till direktörs- och undercbefsposter för länens landtmäteripersonal; och att dessa direktörer ej fingo handlägga några landtmäteriförrättningar för enskild räkning; att landtmäteri-direktörerne lörordnades till föredragande inför landshöfdingarne uti alla landtmäteriärenden, samt till kontrollanter öfver landtmäteriförrättningarna i länet; att, jemte det egodelningsrätten i dess nuv:de form upphäfdes, och pröfningen af de tvister, som hittillls tillhört egodelningsrätts handläggning, öfverlemnades dels till häradsrätt och dels till för ändamålet särskildt utsedde mätismän från hvarje socken, direktören för landtmäteriet inom länet skulle hafva att mätismännen sammankalla, föra ordet och prot:t vid deras sammanträden, samt deltaga i öfverläggningarne, men icke, utom i visst uppgifvet fall, i besluten; att landtmäteri-direktörerne försågos med löner, 3,500 rdr årligen, utom resepenningar, 300 rdr i de större och 200 rdr i de mindre länen, med vilkor att allmänheten af dem i allt betjenades utan särskild ersättning; att andre landtmätaretjensterna indrogos; att de på eget ansvar arbetande landtmätarne försågos med lön, och deras antal inskränktes till 300, deraf 200 med lön af 600 rdr, och 100 med lön af 400 rdr, för att såmedelst till det lägsta möjliga kunna nedsätta landtmätarearfvodet; att landtmätarne tilldelades vissa distrikt, till minskning uti resekostnaderna, och under förbindelse att, der det inom distriktet fordrades, med medhjelpare arbeta; samt att, derest svårighet mötte att bevilja hela det statsanslag, som för ändamålet erfordrades, åtminstone det till landtmäteridirektörernes erforderliga aflöning begärda ökade anslag, 25,200 rdr, i anseende till den dermed afsedda stora nyttan, icke måtte förvägras.
Den kontroll öfver landtmäteriförattningarne i länet, som, enligt hvad ofvan är nämdt, skulle af landtmäteri-direktörerne utöfvas, borde omfatta granskningen af de öfrige landtmätarnes i länet alla åtgärder, med skyldighet att, om de af landtmäteridirektören godkändes, med landtmätarne för dem ansvara, endast med undantag för åtgärder, som verkställts ute på marken, för hvilka landtmäteri-direktören ej borde ansvara, utan för så vidt de, såsom föremål för klander och granskaing på stället, af honom blifvit godkända.
Landtmäteri-direktören skulle således ovilkorligen granska landtmätarnes dagböcker, hvilka, i hvad beträffade arbetsdagarne å förrättningsstället, alltid borde vara bestyrkte af någon dertill utsedd person inom skifteslaget, D«n 16 Maj, 37!» arbetsförteckningar, renovationer, uträkningar, delningar och arfvodesräkningar, samt tillse, huru landtmätarne dervid tillämpade gällande författningar; men mätningar, egograderingar, värderingar af byggnader, skog och dylikt samt utställningar skulle af landtmäteri-direktören granskas, endast så vida han kallades till stället.
Som en följd häraf ålåge honom vaka öfver att landtmätarne skyndsamt och ordentligt handlade dem uppdragna göromål, och, om det tarfvades, tillstyrka landshöfdingen att förelägga tid och vitén, eller anbefalla åtal vid domstolar, eller och rapportera försumligheten til! öfver-direktören vid landtmäteriet, allt efter omständigheterna »
Dessa äro de egentliga hufvudgrunder, hvarpå min motion stöder sig och åt hvilka Utsk:t lemnar den utredninrig, Betänk:t innebär.
Innan jag går vidare, ber jag att ur öfverdirektörs-embe tets vid landtmäteriet berättelse för år 1861 lemna några upp lysningar.
Denna berättelse meddelar, att landlmäteri-fiskalen haft under handläggning 133 balanserade och 5*23 inkomna, tillsammans 656 mål och ärenden, af hvilka 483 blifvit afslutade och 173 balanserande till följ:de år; äfvensom att från landtmäteri-fiskalen utgått 724 expeditioner.
Med afseende å landtmäteri-personalen meddelas, att denna vid 1861 års slut bestod af 240 elever, 230 auskultanter, 23 storskiftes- eller afvittringslandtmätare, som icke tillika voro förste, andre eller kommissionslandtmätare, 210 vice kommissions-landtmätaren, 211 kommissions-landtmätare, 24 andre och 24 förste landtmätare samt 10 embets- och tjenstemän i General-landtmäteri-kontoret, tillsammans 972; hvarvid dock anmärkes, att under året ej tjenstgjort mer än 134 elever, 117 auskultanter och 412 landtmätare i länen, tillsammans 663, oberäknadt de vid storskiftes- och afvittringsverken anställde 57 landtmätare, hvilka ej tillika arbetat vid det allmänna skiftesverket.
Att en så talrik personal, hvars uppgift det är att skilja mellan mitt och ditt, och af hvars kunskaper,', oegennytta och humanitet man kan vänta det största gagn, liksom den största skada af frånvaron af dessa egenskaper — att en så talrik personal, i saknad af all uppsigt, allt öfverbefäl, all kontroll, tillfredställande skulle kunna uppfylla sin uppgift, har jag ansett och anser vara omöjligt, och min egen erfarenhet vitsordar att jag icke misstagit mig häri.
Ofverdirektörs-embetet är det enda öfverbefäl öfver landtmätarne från Ystad till Haparanda, och det förmanskap, som förste landtmätaren borde ega, existerar endast på papperet.
Huru skulle det också kunna vara anorlunda i betraktande af det kamratskap, hvari förste landtmätaren står till de öfriga i anseende dertill, att de arbeta på samma sätt, att förste landtmätaren ena gången kallas för att granska och kontrollera en anklagad kommissions-Iandtmätares förrättningar, och vid ett annat tillfälle, då han sjelf är anklagad, underkastas^kommissionslandtmätarens kontroll?
Detta visar nogsamt olämpligheten af 38(1 Den 16
Maj. den nuv:de organisationen, och jag tiar derföre tagit mig friheten föreslå en annan, för hvilken hufudsakligen ligger till grund en öfverdirektörens för landtmäteriet promemoria för år 1851.
Nuvarande öfverdirektören är en bepröfvad, skicklig och måhända en af de mest erfarna embetsman i vårt land.
Har Utsk:t under sådant förhållande aktat nödigt att från öfverdirektörs-embetet infordra några upplysningar?
Utsk:ts oinskränkta förtroende till esen kunskap, egen slutförmåga har vid mer än ett tillfälle under min 54-åriga riksdagsmannabana gifvit mig anledning till förundran.
Men möjligen härrör detta deraf att jag, som under dessa 54 år icke mer än 2:ne gånger hedrats med R. o. Ad:s Hrr Elektorers förtroende att vara Utskotts-ledamot, är med förhållandena inom de respektive Utsk:n mindre bekant.
Då jag redan haft äran uppläsa ungefärliga sammanfattningen af de åligganden, som, enligt mitt förslag, skulle tillkomma förste landtmätaren, eller, som jag föreslagit han skulle kallas, landtmäteri-direktören, hänskjuter jag till hvar mans omdöme, huruvida det ligger någon tanka i Utsk:ts Utlåt., eller om detta stöder sig på ett noggrant begrundande och öfvervägande, då Utskit säger: »Hvad först beträffar
Anckarsvärds förslag att åt förste landtmätarne, under för dem afsedd benämning af landtmäteri-direktörer, borde tilldelas en vidsträcktare verksamhet, till kontroll å öfrige landtmätare inom länen, samt nödiga ansedde aflönings- och resemedel för ändamålet anslås; så anser sig Utsk:t böra fästa R.
St:rs uppmärksamhet derpå att en del af dessa afsedda kotroller redan förefinnes, fastän för det mesta tilllämpad af annan tjensteman än den, åt hvilken motionären velat sådant uppdraga.
Enligt 5:te §:n af Instruktionen för Generallandtmäterikontoret den 4 Maj 1827, åligger nemi. landtmäterifiskalen den speciela tillsynen, huru de till landtmäteristaten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter.
» Härefter uppräknar Utsk:t en del af de landtmäterifiskalen åliggande befattningar såsom: »att tillse, det de i orterna tjenstgörande landtmätare inom föreskrifven tid aflemna dagböcker, arbetsförteckningar,karterenovationer och koncepter, jemte tillhörande protokoller och beskrifningar; att granska de till General-landtmäterikontoret inkommande årsberättelser och dagböcker, till upptäckande af de fel och försummelser, som i en eller annan måtto, och särdeles genom obehöriga uppskof i landtmäterilörrättningar, af förenämnde tjestemän kunna vara begångne; samt att anställa åtal å de tjenstefel eller försummelser, som af dem begås, och, då målet i slikt afseende vid vederbörlig domstol skall göras anhängigt, genom anmälan hos vederb:de Konungens Befh:de om kronoåklagares tillförordnande, skyndsamt derom föranstalta, samt målet med oafbruten uppmärksamhet alla instanser igenom följa.» Landtmäteri-fiskalen är likväl icke mer än en menniska.
Han bar sitt säte i Stockholm, och jag frågar, om det är en Den 16 Maj.
381 tänkbar möjlighet att en ensam person skall kunna öfvervalla att alla landtmätare i hela riket »uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter».
Det är derföre dessa skyldigheter uppfyllas på sätt som sker!
För att bestyrka min åsigt om omöjligheten för en person att fullgöra ofvan uppräknade åligganden, åberopar jag förut citerade öfverdirektörens för landtmäteriet berättelse, hvaraf inheintas, att totalsumman af revisionsårets förrättningar, enligt landtmäteri-fiskalens tablå, utgjorde 7,915 laga skiften och 7,122 diverse landtmäteri-förrättningar.
Oaktadt dessa summor synas höga, visar det sig dock att uppgifterna för de närmast föregående åren upptaga ändå högre summor.
Alla dessa förrättningar och dessutom en stor personal skall landtmäteri-fiskalen öfvervaka.
Utsk:t har visserligen den godheten att yttra, det en tillökning i kontrollen skulle medföra gagn;—för detta medgifvande måste man hålla Utskrt räkning —; men Utsk:t är likväl tveksamt, huruvida detta gagn komme alt uppväga de känbara kostnaderna för kontrollens åstadkommande.
Till bestridande af dessa kostnader hade jag föreslagit, att andre landtmätare-tjensterna, — som i min tanke äro alldeles öfverflödiga, — skulle indragas och af de derigenom inbesparade summor, jemte ett statsanslag af 25,200 rdr, skulle medel bildas, som, lagda till den redan nu åt förste landtmätare anslagna stat, skulle åt dessa bereda erforderliga löneförmåner.
Men Ut skit har afslagit mitt förslag på den grund att 3,500 rdr vore för litet.
Ja, Mina Hrr! anspråk på högre löner har blifvit en stående artikel, men jag tror, att man bör något stäfja dessa anspråk och bålla sig till medelvägen.
Jag nekar icke att en högre aflöning för kontoren i Stockholm och Götheborg varit lämplig, men med den rättighet Utsk:t eger att göra förslag, hade det varit bättre, om
Utskrt ändrät hvad det ansett nödigt, ari att helt tvärt afstyrka mitt förslag.
Alven af den omständighet att 300 rdr i resepenningar skulle vara för litet, har Utsk:t hemtat anledning att afslå mitt förslag.
— För min del kan jag icke inse att det är ett fel hos en motionär att han icke skär till så mycket, man vanligen gör.
Min innerliga öfvertygelse är att dessa 300 rdr äro tillräckliga för de inspektions-resor, som han af egen drift, för att tillse huru landtmätarne sköta sina arbeten, komme att inom länet företaga.
Det hade dessutom icke varit obilligt, om Utskrt, för att uppbringa dessa resepenningar, föreslagit att kostnaderna för resor i oell för klandradt skifte skulle af skifteslaget eller skiftesmannen, allt efter som skiftesmannens förrättning godkändes eller underkändes, ersättas.
I så läll skulle säkert skifteslaget undvika att i otid klandra och landtmätaren att genom sitt förfarande ådraga sig klander.
Strrs Stats-Utskrt vid denna riksdag har ingalunda dragit i betänkande att till jernvägars byggande anslå, — jag vet icke huru många millioner, och ser helst jag slipper nämna det, — utöfver det| belopp, K. M. begärt.
Då förefaller mig såsom en 382 Den 16
Maj. skärande kontrast* att en sådan begäran, som denna, tvärt afslås, utan den ringaste bevisning att den är obehöflig.
Om man förkastat mitt förslag såsom opratiskt, bade man kunnat från det sammansatta Utsk:t förvänta ett bättre och lättare genomförbart.
Utsk:t har, som jag redan nämnt, sjelf förklarat att ökade kontroller otvifvelaktigt skulle medföra gagn, och om Utsk:t, för vinnandet al detta gagn, föreslagit att höja den siffra jag begärt, till 30 å 35,000 rdr, hade Utsk:t otvifvelaktigt varit dertill berättigadt.
Men att uppskatta detta gagn så lågt, att det icke skulle motväga en tillökning i statsutgifterna, är ett förfarande, hvaröfver jag tror att man har skäl att beklaga sig.
När det är fråga om anslag till statistiska byrån eller embetsverk med höga dignitärer saknas aldrig medel, men till ett så lågt verk, som landtmäteriet, vill man icke lemna anslag, utan iakttager en ytterlig sparsamhet.
Det är obegripligt att icke långt före detta inom R. o. Ad. någon uppträdt, som ifrat lör detta verks upphjelpande.
Olverdirektörens förslag i detta hänseende hvilar sedan 12 år tillbaka, eller ända sedan 1851, utan att, mig veterligen, något blifvit åtgjordt.
Det är sorgligt att så tillgår hos oss, under det Finland, som lyder under en envåldsherrskare, ända sedan 1848 är i besittning af en organisation, sådan som den, för hvilken jag här begärt de respektive Utskms uppmärksamhet.
Det Ryska reglementet för landtmäteriet i Finland är dateradt den 15 Maj 1848 och, till råga på det bedröfliga, utfärdadt på Svenska språket.
Deri bestämmes löner till 8 länslandtmätare, hvilka, just så som jag föreslagit, böra utgöra ett chelsskap öfver kommissions-landtmätarne.
Dessa länslandtmätare åtnjuta i lön 600 rubel silfver och i taffelpenningar 240, och härtill kommer ett bevis på huru mycken vigt styrelsen lägger på den särskilta arbetsfördelningen inom de olika länen, i det hvardera af dessa 8 länslandtmätare är biträdd af en sekreterare med lön af 200 rubel.