Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa sportler äro, lika som alla öfriga, af sådan beskaffenhet, alt de, så vidt möjligt är, böra afskaffas, på det att lärjungen vid det första tillfälle, då han träder i beröring med det allmänna, d. v. s. då han inträder i skolan, icke måtte komma till kännedom af missbruken eller af del prejeri, som kan utöfvas och af deras åsidosättande, hvilka icke hafva råd att betala.
Sparre har yttrat, att det vore ett vackert karaktersdrag hos de Svenska läroverken att den fattige erhölle fri undervisning; i sammanhang hvarmed han omnämnt den jemnlikhet, som för närvar, förefinnes emellan lärjungarne.
Med denna jemnlikhet lärer det likväl på somliga ställen förhålla sig så, alt den lista, hvarå lärjungarna anteckna sina afgifter till lärarne, lemnäs först till den rikaste gossen, och 390 Den ti Maj f. m. det belopp, för hvilket han antecknar sig, måste de öfriga också i det närmaste betala, ehuru det mången gång öfverstiger föräldrarnes råd och lägenhet.
I st. f. denna jemnlikhet, vore det i min tanka bättre, att man först och främst afskaffade alla afgifter till lärarne och dernäst att skolans styrelse bestämde, hvilka af lärjungarne skulle betala något eller intet, samt huru många bland de förra, som blott skola erlägga halfva afgifter, eller något dylikt.
Vid nya elemcntar-skolan tillgår det så, och man har icke funnit annat, än belåtenhet dermed.
Man upptäckte i början, att enskildta gåfvor (ill lärarne brukades och delta missbruk var så inrotadt, att direktionen endast med möda lyckades, att hindra föräldrarne gifva lärarne något utöfver den afgift, som i skolans stadgar är föreskrifven.
Hvad nu den här föreslagna afgiften beträffar, så är den, på sätt Ilr von Troil anmärkt, utsatt till högst 10 r:dr i terminen eller 20 r:dr om året.
Derunder kan skolstyrelsen nedsätta beloppet efter lärjiiogarnes vilkor.
Man bör då kunna hoppas att styrelsen, hvilken icke har någon nytta deraf att lärjungar betala mera än deras vilkor medgifva, skall bättre iakttaga föräldrarnes vilkor än lärare, hvilka hafva nytta derutaf, att alla lärjungar betala och gifva så myckel som möjligt.
Hvad åter angår beloppet af den lill nya elemcntar-skolan högst utgående afgiften 20 r:dr b:co, så är hon, jemförelsevis med hvad under mångfaldiga tillar betalas vid öfriga skolor i lmfvudstaden, ansedd sä ringa, att det icke sällan inträffar, att fattiga föräldrar begära det deras barn måtte intagas i denna skola just för den billiga afgiftens skull.
Hon lärer följaktligen icke kunna anses vara för hög.
Då nn hufvudsladen utgör en del af riket, är det skäl, att i de öfriga delarne skolafgiften må blifva densamma som i lmfvudstaden?
eller vore denna jemnlikhet för hög för landsorten?
Det kan vara möjligt, altså någonstädes förhåller sig, men i sådant fall, kan, på sätt jag redan nämnt, afgiften nedsättas.
Såsom sjelf varande Småländning och väl vetande att mina landsmän äro fattiga och hushållsaktige, anhåller jag att få nämna, hurusom jag hört omtalas att vid Wexiö skola afgifterne tillförene voro så betydliga, att en rektor, som oaktadt sin ålderdom och biskopens honom icke obekanta önskan att han måtte lemna läroverket, likväl icke kunde dertill förmås, emedan pensionen ingalunda svarade mot sporllerna.
När dessa kunnat så uppdrifvas i Småland, bör det ock hafva kunnat ske i andra orter.
Jag tillstyrker fördenskull, alt R. o. Ad. måtte antaga denna punkt, såsom i min tanka riktig.
Om så sker, befarar jag icke de missbruk skola inträffa, hvilka blifvit förespeglade såsom följder deraf.
Jag vet icke, om Hr Gr. o. Landtm, tillåter, att man nu upptager en fråga, som Hr Tersmeden väckt, nemi. om sättet för denna punkts afgörande så vidt den afser elementar-läroverken.
Denna fråga synes mig redan vara afgjord genom R. o. Ad:s beslut; men då meningarne äro så delade, ser jag icke huru man skall komma till rätta med saken, utan att afgöra punkten i sin helhet.
Den 0 Maj f. m. 391 [Ir Lefrén, Joli.
Jag har icke något att tillägga eller fråntaga, hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, med hvilken jag alltså förenar mig.
Lagerbjel ke, Gusta f:
En värd talare har försökt försvara StatsUlsk:s förslag dermed, att den ifrågavar. afgiften icke vore cn nyhet, utan erlades vid de fleste elementarskolor.
Emellan den föreslagna och de nuvar. afgifterne är likväl den betydliga skilnad, alt de sednare äro frivillige och uppbäras såsom sportler af lärarne.
Nu behöfva icke lärjungar gifva något, om föräldrarne sådant vägra; enl.
Utsk:s förslag åter, blir afgiften en tvångsafgift ehuru till staten.
Fördelarne häraf lemnar jag derhän.
Man må likväl icke inbilla sig, att derföre, alt slaten skulle komma att uppbära afgifler af lärjungarne, lärarnes lnst lill sportler blir mindre.
Vill man förekomma det prejeri, sportclsyslemet möjligen kan medföra, så bör det ske på annat sätt, men icke derigenom, alt lärjungarne erlägga afgifter till slaten, hvilka icke stå i något oskiljaktigt sammanhang med föregule missbruk.
Man har äfven sagt, att såsom afgifter nu utgå, vore dc temligen uppdrifne.
Afven jag har genomgått ett elementarläroverk, der dylika afgifter funnos.
Mångå lärjungar erlade den, andra åter icke, och den högsta afgiften någon erladc, öfversteg icke hvad Utsk. föreslagit.
För min del måste jag förena mig med de Hrr, hvilka yrkat återremiss.
De Hrr, som yttrat sig för betänk., hafva egentligen talat om elementarskolan i Stockholm och sagt, att hvad som visat sig vara för den lämpligt, äfven borde vara det för andra läroverk.
Härvid vill jag erinra, att elementarskolan är en ny inrättning.
Personer med större förmögenhet hafva önskat, att åt sina barn begagna denna undervisningsanstalt.
De Hrr, som förestå den, hafva på densamma nedlagt en synnerlig möda.
De hafva också af dessa skäl kunnat fordra betydliga afgifter af lärjungarne.
Men dessa förhållanden inträffa icke allestädes.
Således hvad som är passande för den nya elementarskolan, är icke så för landsorternes läroverk.
Kapitalerne samlas mera inom hufvudstaden än i landsorterne, hvarest 20 r:dr b:co om året är af vida större betydenhet än här.
Härmed tror jag mig hafva besvarat en anmärkn., hvilken blifvit gjord af en talare i mitt grannskap, nemi. att 20 r:dr b:co borde antagas såsom årlig afgift, emedan detta belopp vore allmänt för Stockholms stad.
Härtill vill jag lägga att, i detta hänseende, likasom i många andra, det är olämpligt att för hela landel göra en lagstiftning, lämpad efter de grunder, som gälla för Stockholm.
Man har sagt, att många missbruk skulle inrita sig genom bestämmandet af terrainsafgifler och en talare har tillagt, att han vid elementarskolan i Stockholm måst ihärdigt arbeta emot föräldrars benägenhet att erlägga afgifter till sina barns lärare.
Denna benägenhet torde icke komma att bortfalla, äfven sedan afgiften frånkännes lärarne, såvida icke vid alla lärosäten finnas så nitiska tillsyningsman, som den värde talaren sjelf och hans med - 392 Den 6 Maj f. m. bröder.
Denna benägenhet hos föräldrarne, alt visa sina barns lärare någon välvilja, torde länge bibehålla sig.
Såsom bevis att den föreslagna afgiften verkligen är för hög, får jag åberopa den omständigheten, att ledamöter af BondeSt. och PresteSt. reserverat sig emot densamma.
Visserligen torde det vara många ibland oss, som icke anse en afgift af 20 r:dr b:co till staten för hög, men den är det likväl så för allmogen.
Den undersökning, som för afgiftens bestämmande blifvit föreskrifven, är högst olämplig och bela föreskriften är det sä myckel mera, som de talare, hvilka förordat betänk, äro af olika meningar derom, hvilken den myndighet är, som af Ulsk. benämnes vederbörande.
Ilr Tersmeden:
Jag anhåller alt till besvarande få upptaga några anmärkn:r emot mitt förra yttrande.
Dä jag sagt, att den ifrågavar. afgiften är en nyhet, är det i så måtto, som den hädanefter skall utgå till staten.
De afgifter, hvilka hitintills erlagts, äro frivilliga och högst obetydliga, och jag tror, alt vid kathedralskolan i Upsala icke erläggas andra afgifter än för ljus och städning.
Sjelf bar jag aldrig genomgått någon offentlig skola, men af män, som sitta bär ikring mig, erfar jag, att afgifterne skola vara högst obetydliga, 1 lill 3 r:dr, och icke eller hafva de bort omtalas några så beskaffade listor, som dem Hr von Hartmansdorff omnämnt.
Samma värde talare bar sagt, att inom Slockholm inträffat, att ynglingar blifvit från de offentliga skolorna inflyttade i elementarskolan på den grund, att afgifterne inom den sistnämnda skolan äro mindre.
Detta kan vara möjligt och orsaken till afgifternes olika belopp vid de olika skolorne är sannolikt, att vid de offentliga skolorna terminerne äro längre än skolordningen bestämmer, hvarföre särskilde afgifter lemnäs.
Rör:de föredragningen af den följande punkten, fortfar jag i min förra anhållan hos Hr Gr. o. Landtm.
Det enda medgifvande jag vill göra, är, att punkterne «) och b) skola särskildt föredragas, men yrkar alt de öfriga på en gång må till pröfning få företagas.
Jag har flere anmärkn:r att göra mot betänk, i sin helhet och kan omöjligen bålla mig vid hvarje punkt särskildt, hvarföre jag förbehåller mig rättigheten att få yttra mig öfver grunderna för förslaget i dess helhet.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, så snart beslut i afseende på det nu förvar, mom. blifvit fattadt, den af Ilr Tersmeden väckta fråga om föredragningssättet skulle blifva underställd IL o. Ad:s bedömande.
Jag hade trott, att efter de speciella upplysningar Hr von Hartmansdorff lemnat, icke många röster skulle höjas mot ifrågavar. punkt; men då jag funnit, att en och annan talare bär upplrädt för att vederlägga, hvad Hr von Hartmansdorff anfört, anhåller jag, att med några ord få bemöta de gjorda invändningarna.
En värd talare har sagt, att äfven, om den här ifrågakomne afgiften införes, lärarnes sportler likväl icke skola upphöra.
Delta kunde möjligen inträffa, såvida lärarnes löner Den 0 Maj f. m. 393 blifva oförändrade.
Men om Hrr:ne behaga genomse den vid betänk, fogade tabell, som utvisar det under öfvergångstiden föreslagna lönebelopp, skola de linna, huru väsendtligen lärarnes löner förbättras och vid sådant förhållande torde det icke vara svårt, att förhindra de omförmälda sporllernes vidare utgående.
Det är möjligt, att föräldrar vilja erlägga dylika afgifter, men såvida lokalslyrelsens omtanke sträckes derhän, att få dessa sportler afskaffade, tror jag alt detta missbruk kan förekommas.
De ledamöter, hvilka hufvudsakligen yttrat sig mot den ifrågasatte afgiften, hafva fästat sig vid beloppet 20 r:dr b:ko, såsom för högt; men det är likväl flere gånger upprepadt, att denna summa kan reduceras ända till noll.
Sparre har yttrat, att vid den skola han genomgått, hade af dervar. ynglingar icke 30 varit i tillfälle att betala.
Nä väl! dessa 30 hade, om afgiflen då funnits, fått betala och för de öfrige hade afgiften af lokalstyrelsen blifvit nedsatt lill det belopp, hvarje lärjunges föräldrar ansetts kunna åstadkomma.
Att en sådan kontroll icke är svår alt verkliggöra, enär lärjungarnes målsmän hafva tillfälle att invälja en del ledamöter i lokalstyrelsen, torde något hvar kunna inse.
Man har äfven föreslagit, ali nedsätta afgiften till 5 r:dr, men härigenom skulle endast den fattige betungas, enär någon nedsättning icke då kunde äga rum.
Skulle 5 r:dr åter antagas som maximum, blifva afgifterne otillräckliga för genomförandet af skolornas organisation.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derå, att om den ifrågavar. punkten afslås, ett af hufvudvilkoren för elementarläroverkens förbättrande i och med detsamma är tillintetgjordt, emedan dessa läroverk erfordra icke allenast den påräknade afgiften utan äfven det anslag StalsUtsk. tillstyrkt för förbättringens genomförande.
Jag har mig visserligen bekant, att många finnas, hvilka, motsättande sig de nya metodernes införande inom läroverken, vilja hellre bibehålla de gamla och för desse vore det högst kärkommet, att kunna bringa det derhän, alt förslaget förkastades; men det vore en bestämd olycka för landet.
På dessa, och förut af mig anförda skäl, anhåller jag om bifall lill Utsk:s betänk.
Man har här yttrat, att förhållandena inom Stockholm böra bestämma lagstiftningen för landsorterne, men uti förevar, fall skulle jag anse högst önskligt, att sådant icke måtte ske.
Elementarskolan är icke endast för Stockholms stad, utan äfven landsorterne erkänna med tacksamhet, ali skolans tillvaro är en fördel för dem.
De afgifter der erläggas, anses icke för höga, tvertom har man funnit dem ganska låga.
Såsom en talare före mig yttrat, skulle jag tro, att den föreslagna afgiften icke har något sammanhang med de missbruk, som tillförene kunnat äga rum.
I så målto hafva de härmed sammanhang, som de nya afgifterne blifva genom lag bestämda vid inträdet i skolan, och alla andra måste då anses såsom olagliga; deremot, om några bestämmelser saknas, så lärer den gamla vanan, alt efterfråga hvad man skall betala, fortfara.
I öfrigt får 394 Den 0 Maj t', m. jag förklara, alt jag icke kan inse, huru det i skolan skall mera än i allmänhet kunna lyckas att jemna förmögenhets-förhåliandena.
I skolan, der man skall lära så mycket annat, torde det också icke var ur vägen, alt lära sig att fördraga, att den ene har litet mera och den andra mindre.
Här är endast fråga om den materiella förmögenheten, men det kan blifva fråga om förståndsförmögenhelen och den torde i hvarje skola komma att göra sig mera gällande än den andra.
Den kan icke reglementeras, om man än önskar det aldrig så mycket.
Hr von Troil hatredan nämnt, för hvilka ändamål ifrågavar. afgift är afsedd, och lyckligt vore, om någon förändring kunde tillvägabringas i det nu gällande, men allestädes öfverklagade skolsystemet.
Jag anhålletom bifall till betänk.
En värd talare har nyss, tillförordande af förslaget, sökt en anledn. deruti, att graderingen i afgifterne skulle vänja lärjungarne att bättre fördraga rikedomens öfvervälde.
Jag tror, att olikheten i förmögenheten är tillräckligt känd, utan att den behöfver vidare inskärpas hos ungdomen.
Icke förmodar jag dessutom att vid den åldern sådane företräden aktas särdeles högt.
Lyckligtvis gäller nemi. öfverlägsenhet i kunskaper och krafter, vare sig de intellecluella eller de fysiska, framför alla andra konsiderationer; hvilket visserligen ock är ganska önskvärdt och i sin ordning.
Hr von Troil har ansett, det 20 r:dr böra antagas såsom afgiftens maximibelopp och derpå byggt förhoppningen, att denna intägt skulle, medelst inbringande af en betydlig summa, komma skolverket i märklig mån till godo, och derigenom väsendtligen bidraga till dess underhåll; men jag är öfvertygad att dessa beräkningar komma att visa sig såsom blotta chimérer, i fal! nemi. mången söker undandraga sig dessa afgifter.
Jag har tillförene gifvit tillkänna det jag befarade fattiga föräldrars betungande öfver höfvan, derest de af en förlåtlig känsla af i sig sjelf mindre behörig blygsel underläto att göra gällande anledn:ne lill befrielse från allt bidrag.
Men andra skola med lätthet öfvervinna en dylik blygsel och ganska gerna undandraga sig all afgift.
Ju flere som anmälde dylikt hinder, ju dristigare blefve man att deri instämma.
Sålunda komme lätteligen att hända, det åtskiilige obemedlade finge draga tungan, utan att likväl, i anseende till andras obenägenhet till sådan skatt, som de icke förut erlagt och af många skäl önskade undslippa, skolslaten i någon märkligare grad blefve med inkomster på denna väg försedd.
Samme värde talare, jag sednast åberopat, har klagat öfver följden, som skulle inträffa, om afgiflen afslås.
Men jag befarar att i det närmaste samma följd uppstår, om afgiften bifalles, enär, efter min fulla öfvertygelse, beloppet af sagde inkomst blir för skolverket så inskränkt, alt ändamålet icke kan härmed ernås, utan kommer att erfordra ytterligare starka bidrag af statsmedel.
Man har då icke vunnit annat, än att måhända mången målsman blifvit afskräckt ifrån att sända sina myndlingar till skolan.
Då hade det väl Den 0 Maj f. m. 395 varit mycket bättre bibehålla nuvarande afgiftsfrihet.
Hr von Troil har icke funnit för godt uppgifva något sätt, hvarpå möjligen kunde afhjelpas svårigheterne för en skolstyrelse, alt bestämma hvilka föräldrar böra anses förmögna, hvilka bemedlade, bergade, knappt lottade, medellöse, fattige, utfattige o. s. v. Sådant torde tåla vid att tänka på, innan man stadgar sjelfva saken.
En återremiss lemnar dertill rådrum, och begäres derföre vördsamt af mig.
Torde hända visa sig svårigheterna så stora, alt liela saken afslås, som vore det bästa.
En värd talare har yttrat, alt om i fråga var. afgift antages samt skollärarnes löner höjas, kunde det hända, att manga, som vilja erlägga afgifter till lärarne, dermed komma ali fortfara.
Jag anser mig härvid böra i minnet återföra, att hvad som nu betalas, är hell och hållet frivilligt och att de tvångsafgifter, som äfven nu på sina ställen finnas, äro ganska obetydliga, såsom Hr Tersmeden anmärkt, samt utgöra ersättning för städning, ved och ljus, hvilka afgifter icke öfverstiga 2 eller 3 r:dr.
En annan värd talare har yttrat, att de ledadamöter, hvilka motsätta sig det nya systemet, vore synnerligen angelägna att afstå betänk., för att genom brist på medel göra läroverkens organisation efter den nya metoden omöjlig.
För min del skulle jag tro, alt, hvilketdera systemet, antingen del gamla eller nya, blir gällande, det är en lika vigtig princip, att undervisningen, så vidt möjligt är, göres fri, och om sådant icke kan ske med det nya systemet, vore denna omständighet ett synnerligen svårt argument emot detta system.
Det har varit en särdeles vacker princip hos det nu gällande skolsystemet, alt äfveu den fattigaste kunnat erhålla undervisning.
Samme värde talare har äfven yttrat, att, om den föreslagna afgiften befunnes vara för hög för någon, skolstyrelsen kunde nedsätta densamma; jag ber dock att få fästa uppmärksamheten på det obehag, en sådan inqvisition innebär, om en skolstyrelse nemi. skall undersöka huruvida en person är i tillfälle att betala 10 r:dr eller 9 r:dr eller 8 r:dr eller möjligen 7 r:dr 24 sk.
Något sådant kan icke vara annat än obehagligt och är dessutom ett olämpligt inträngande i enskilda förhållanden.
Skola skolafgifter finnas, böra de icke bestämmas till högre belopp än att ju icke äfven den mindre bemedlade kan erlägga dem, hvaremot den, som är alldeles utfattig, då bör befrias från all afgift lill skolan.
I det hufvudsakligaste förekommeu af Gr.
Lagerbjelke, anhåller jag alt få tillägga, det jag visserligen insett all den föreslagna afgiften af 20 r:dr kan nedsättas, men i likhet med Gr.
Lagerbjelke hemställer jag huruvida det är rätt och billigt, att antaga delta belopp med öfverlemnande åt skolstyrelsen ali bestämma, huruvida afgiften bör oafkortad eller till hvad mindre belopp som helst ulga.
Denna skolstyrelsens rättighet synes mig nästan overkställbar, enär här blir fråga om bedömande af lärjungarnes föräldrars förmåga ali afgiften erlägga.
Ett sådant bedömande mäste blifva godtyckligt och dylikt bör väl i 39t> Den 6
Maj f. m. vära tider undvikas.
Jag har af denna orsak önskat, att denna afgift icke måtte antagas, men, om någon sådan nödvändigt skall fastställas, bör den icke öfverstiga 5 r:dr för terminen, på det att den må kunna utgå af tlertalet utaf lärjungarne och, pä sätt Gr.
Lagerbjelke yttrat, endast de fattigaste derifrån befrias.
Man bar sagt, alt skillnaden i förmögenheten gör sig gällande inom skolorna.
Härvid får jag erinra, att ingenstädes förmögenhetens aristokrati är så litet erkänd eller rättare så helt och hållet underkänd som i skolorna och jag inser icke något skäl, att genom institutioner från statens sida införa denna idé.
Det är redan nog kostsamt för obemedlade föräldrar, att underhålla sina barn i skolan, utan att denna kostnad behöfver ytterligare ökas genom afgifter till skolan.
Jag anser statens pligt vara att befordra, men icke medelst dylika afgifter motverka upplysningen.
En talare har yttrat, att hitintills hafva under åtskilliga titlar afgifter utgått.
Det förhåller sig likväl icke så, ty den enda afgift sorn erlagts, har varit den helt och hållet frivilliga till läraren.
Åtminstone inom det läroverk jag genomgått, blef icke någon lista sänd först lill de förmögnare, utan hvar och en antecknade efter råd och lägenhet det belopp, han ernade gifva.
Under min skolgång var jag visserligen i den lyckliga ställning, att. kunna gifva icke så obetydliga bidrag, men dessa lämpades efter hvad som i allmänhet gafs.
Slutligen har man sagt, alt erläggandet af denna afgift skall hafva inflytande på läroverkens organisation; men jag tror, alt man härvid inblandar ett ämne som för det förevar, är främmande.
Låt oss först afgöra frågan om denna afgifts erläggande, och sedan tala om läroverkens organisation.
Jemte det jag ber alt i hufvudsaken få instämma med Hr von Hartmansdorff, anhåller jag att få lemna några upplysningar i fråga om de nuvar. afgifterne.
Jag godkänner de skål några ledamöter utvecklat lill försvar för den vackra princip, att undervisningen bör vara fri, och att man i ett fattigt land bör, så vidt möjligt är, söka göra den fri.
Hitintills har undervisningen icke kunnat vara sådan, enär lärarne varit så ringa aflönade, att de sannerligen utan sportlarne måst svälta ihjäl, ty lönerne utgöra 180 å 200 r:dr, hvaraf de skola lefva och ändå egna sin tid åt undervisning af andras barn.
Under sådana förhållanden äro desse afgifter icke så frivilliga, som man föreställer sig.
När det sålunda är tydligt, att lärarne icke kunna existera utan dessa bidrag, så frågar jag, hvem kan väl utan yttersta fattigdom undandraga sig dessa afgifter?
Sjelf har jag haft 2:ne af mina söner i en af de större skolorna i medlersta delen af riket, hvarest afgifter erlades utom för ljus och städning, dels lill föreståndaren, och dels till läraren i den klass, hvarest barnen voro.
Desse afgifter erlades icke direkte utan listor kringsändes, men på hvad sätt mina söner fått kännedom om beloppet och till hvilken det skulle utgöras, lemnar jag derhän, men det vet jag, att jag hvarje termin af dem erinrades om dessa afgifters erläggande.
Man säger, alt den nu rådande Den 0 Maj f. m. 397 jemnlikheten inom skolan kommer att lida, om elen terminliga afgiften blir bestämd och ingär till staten.
Månne skillnaden skall göras mera märkbar emellan flen fattige och den rike genom eli dylikt bestämmande.
Jag tror det icke och hemställer, hvilket armera sårande för den mindre bemedlade antingen alt för en auktoritet uppgifva, att han saknar förmåga att erlägga den fastställda afgiften eller att direkte vända sig till läraren.
Man säger, att den mindre bemedlade icke behöfver vidtaga sådana åtgärder, men sannerligen behöfver han det, ty annars kan lian tillfrågas, hvarföre betalar du icke?
Dessutom instämmer jag med Gr.
Sparre, att den afgift, som inom skolan erlägges af lärjungarne, icke bestämmer något företräde emellan dem.
Lyckligtvis är förhållandet sådant, att endast dugligheten gifver töreträde och hvar och en, som varit i en skola, känner, alt den enda aristokrati, som der gör sig gällande, är öfverlägsenhet i förmåga, vare sig i läsning eller kroppskrafter, men icke grundas den derpå, att föräldrarue betala några r:dr mer eller mindre.
Detta inverkar
Gudi lof ännu icke på de unga sinnena.
Frågan, hvilken skall styrka oförmågan alt afgiften erlägga, tror jag vara enkel nog alt besvara, nemi. kronobetjeningen, pastorsembetet eller socknenämnder kunna härom utfärda betyg.
På alla dessa skäl anhåller jag om återremiss af betänk, i denna punkt.
Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.:
Om blott en allmän skola äger jag närmare kännedom, men denna närmare bekantskap med ■ densamma och dess lärarepersonal gör mig fulleligen öfvertygad derom, att om de nya afgifterne ingå till staten, så upphöra i och med detsamma alla afgifter till lärarne, emedan det är ett stadgadt vilkor derföre att deras löner skola blifva förhöjda.
Uti folkskolorna på landet erlägges icke någon afgift, emedan kommunerne allona lärarne och vilja icke afveta någon vidare afgift, åtminstone har inom Gottland särskilda afgifter utaf föräldrarne icke blifvit erlagda, icke ens vid de äldre folkskolorne, oaktadt dessa icke existera genom bidrag från kommunerne, utan genom donationer, hvarmed bestridas icke allenast koslnaderne i och för skolhus och skolmateriel, utan äfven underhållet deraf, samt aflöning åt lärarne.