Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i December. hemmanslotter, som både i Nämnare och Täljare hafva Tusendedelar.
Jag föreslår i stället, att hemmanen skulle fördelas i 8:ta delar, och för hvarje sådan afgifvas en röst, samt att de mindre hemmanslotterne förena sig på hvarje |del om en valman, så att blott
En på 8:dedels hernroanslotten valde Prest.
Nuvarande valsätt föranleder till tvedrägt fammiller och etisk i 1 cl t a emellan, hvilket genom en förändrad vallag kunde undvikas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition måtte Lill Lagutskottet remitteras.
Herr von Hartmansdorff, August: IM Kongl Maj:ts Proposition innefattar ett alternatift förslag, som, i fall det antoges,, skulle medföra ändring i 3o §.
Regeringsformen? hemställer jag, om Propositionen icke bör tillika remitteras till Constitutious-Utskottet.
Hans ExcellenceHerr Grefve Mörner, Adolph Göran:
Jag vill endast upplysa, att meningen af den Kongl.
Propositionen ej är, att detta sednare alternativ af Comitterades Förslag skall komma under öfvervägande hos Rikets Ständer.
Det har blott medföljt, emedan det ej kunnat från öfriga förslaget skiljas.
Och detta tror jag Den J December.
39 vara tämnleligen tydligt uttryckt i den Kongl.
Jag skulle likväl tro, alt någon fråga är härom, och anhåller derföre, att slutet af den Kongl.
Propositionen mätte uppläsas.
I anledning häraf upplästes slutet af Kongl. Mapts Proposition så lydande: ”Kongl.
Maj:t, som genom de många ”besvär, hvilka till Kongl.
Maj:t inkomma ”öfver oordningar, begångne vid Prestval, ”vunnit en ökad öfvertygelse om nödvändigheten, att dem, så vidt möjligt är, förekomma, får båda oftanämnde förslag Ri”kets Ständer meddela, till den pröfning, ”ämnets vigt synes fordra, och sådan, som, ”hvad sednare förslaget beträffar, med ve”derbörandes i Grundlagen förvarade rättigheter kan öfverenstämma.” Herr Ribbing:
Då Kongl. Maj:t således i den Nådiga Propositionen öfverlemnat till Rikets Ständer, att pröfva Comilterades förslag på det salt, hvad sednare delen deraf beträffar, som med vederbörandes i Grundlagen förvai ade rättigheter kan öfverensstämma, anser jag den närmaste och enda åtgärd af oss, sorn derpå bör följa, vara , att remittera denna fråga till det Utskott, som skall behandla Grundlagsfrågor.
Hvad åter angar, att förslagets första aller - 4o Den i December. nativ skulle remitteras till Lagutskottet; får jag äran upplysa, att samma ärende vid sista Riksdag blef af Allm.
Besvärs- och Ekonomiutskottet handlagdt.
Jag kan ej neka,, att jag anser alla remisser till flere Utskott gemensamt ganska skadliga.
Deremot äger hvarje Utskott rättighet att, om det i något ärende finner nödigt, rådfråga ett annat Utskott och dermed sammanträda till gemensam öfverläggning.
Ifrågavarande ämne anser jag tillhöra Lagutskottet ensamt, intilldess detta Utskott pröfvat, hvilketdera alternativet i förslaget må antagas.
I fall då det sednare tillstyrkes, skall Utskottet säkerligen sluta sitt utlåtande med hemställan arn frågans öfvferlemnaude tilt ConstitutionsUtskottet, i afseende på Grundlags-förändringen, och då må den dit remitteras.
Jag skulle gerna instämma i Herr Hjertås mening, om icke häraf det prejudicat möjligen kunde uppkomma, att en fråga, som man sedermera fann tillhöra ConstitutionsUtskottets handläggning, Lief af ett annat Utskott pröfvad, och sedermera af 3:ne Stånd afgjord.
Om nu t. ex. Lagutskottet meddelade ett tillstyrkande på aldra alternativet af ifrågavarande förslag, hvilket jag dock icke tror numera kunna inträffa, emedan Utskottet Den i December. 4' tvifvelsutan remitterar det ifrån sig; så kunde det ju hända, att ett sådant tillstyrkande antogs och godkändes af 3:ne Stånd; och Ridderskapet och Adeln skulle sedan förgäfves inse, att frågan var af Grundlags egenskap, och bordt af ConstitutionsUtskottet behandlas i den ordning, som för ändring i Grundlagarne är föreskrifven.
Så vida Lagutskottet skulle äga att yttra sig öfver förslagets 2:dra alternativ, som är en Constitutionsfråga, vore det äfven otvifvelaktigt vår pligt och rättighet att nu yttra oss öfver denna del af förslaget, men detta är stridande emot Grundlagarne.
Att ingen oformlighet skulle uppkomma genom den af mig föreslagne åtgärd, visar behandlingen af frågan om Regleringen af StyrelseVerken vid sista Riksdag.
Dervid förekommo många frågor af Grundlags egenskap.
Utskottet utlät sig först i ämnet, och sedan remitterades de dithörande Grundlagsfrågorne lill ConstitutionsUtskottet.
Intet är sämre, än att sammansätta ConstitutionsUtskottet med de andre arbetande Utskotten.
Den mening Herr Hjerta yttrat, tyckes innebära förutsättning, att ett Utskott, dit en fråga, som involverar en annan, blifvit remitterad, all - 42 Deri i December. tid skulle inse, om denna sednare fråga tillhörde ett annat Utskott.
Jag vill äfven tro, att detta inträffar i de fleste fall; men det är ej omöjligt, att ett Utskott kan misstaga sig, och någon gång afgöra en sådan fråga, såsom örn den blott vore remitterad till Utskottet ensamt, och ej omfattande mera än en sak.
Till förekommande af dylika misstag, och på det Rikets Ständer ej må altför mycket lita på sine Utskott, måste jag förena mig med Herr Ribbing och Grefve Spens, samt anhålla, att ifrågavarande ärende blifver remitteradt till Constitutions- och LagUtskotten, eller att, om det endast remitteras till Lagutskottet, dervid må tillkännagifvas, att Utskottet äger utlåta sig blott öfver den del af Kongl. Maj :ts proposition och Comitterades Förslag, som ej rörer Grundlagsfrågan.
Herr Ribbing: Kongl.
Maj:ts Proposition innehåller n:ne förslag; det ena anser jag böra behandlas af Lag- eller Ekonomiutskottet, det andra af ConstitutionsUtskottet.
Herr Hjerta har missförstått mitt yttrande; ty min mening var ej, att Conslitutions- och Lag-Utskotten skulle, till denna frågas handläggning, sammansättas.
Hvad Herr Hjerta anfört om Särskildta Utskottet vid sista Riksdag är väl rigtigt; ty först utarbetades af Särskildta Utskottet ett Förslag
Den i December. 43 rörande StyrelseVerken, och sedan remitterades de delar deraf, som föranledde Grundlagsändringar, till Constitutions-Utskottet; men fastän detta skedde officielt, hade dock Utskotten ett enskildt sammanträde, hvarvid ConstitutionsUtskottet satt på ena sidan och frågade, samt Särskildta Utskottet på den andra och svarade.
Yår Samhällsförfattning är sådan, att ärenderne ej få af Utskotten behandlas efter deras inre sammanhang, utan efter den olika vigt, som lagstiftaren fästat vid stadgarne derom.
Vid sista Riksdag hade vi exempel, att till och med fem Utskott på en gång sammansattes; och vi kunna med vår närvarande författning ej undvika dylika händelser; man måste derhän; det må då ske oflicielt eller enskildt.
Jag anser derföre häst, att man på förhand och officiellt beslutar en åtgärd, som man dock slutligen nödgas att åtminstone enskildt vidtaga, och tillstyrker således detta ärendes öfverlemnande till Constilutions- och Lag-Utskotlens behandling.
Hans Exccllence Herr Grefven och LarrdtMarskalken yttrade, det han fördess del väl icke ansåg olämpligt, att remittera förevarande ämne endast lill Lagutskottet; men då det kanske vore rättast, att öfverlemna frågan till både Gonstitutions- och LagUtskotten, hemställde Hans Excellence, om icke Kongl.
Maj:ts ifrågavarande Nådi - 44 Den i December. ga Pr position, finge, jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne nu afgifne yttranden, till Constilutions- och Lag.Ulskotten remitteras.
Å nyo föredrogs Kongl. Maj:ts den 19 sisth November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga proposition till Rikets Ständer, om anslag af medel till NavigationsSkolors inrättande.
Herr von Hartmans dorffAugust:
Jag tror mig böra anmäla, att frågan om NavigationsSkolors inrättning blifvit hos LäroverksComiten behandlad i sammanhang med frågan om Läroverkens organisation i allmänhet; och Kongl. Majit gifver i propositionen en vink, att ett lika sammanhängande behandlingssätt ytterligare borde äga rum i detta afseende.
Ännu har dock icke någon proposition om LäroVerken i allmänhet hunnit blifva Rikets Ständer meddelad.
Jag har derföre velat erindra, att ett sådant större arbete är att förvänta, på det
Utskottet måtte uppskjuta pröfningen af propositionen om NavigationsSkolorne, intilldess den kan handläggas i sammanhang med frågan om LäroVerken i allmänhet, likasom Herr Lefren anmärkte i fråga om anslagen till Bergsskolan i Fahlun.
De n i December. 45 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Kongl.
Mnj:ts högstberörde
Nådiga proposition kunde tills vidare ytterligare hvila på bordet.
November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, angående Curhusafgiftens fortfarande.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag anhåller, att få fästa BevillningsUtskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att efterse, att dc vilkor blifvit iakttagne, som Rikets Ständer vid sista Riksdag föreskrefvo för afgiften till Kurhusen.
Jag vill minnas, att ett vilkor var, att LazarettsFonden skulle meddela bidrag, i mån af antalet sängar å Sjukhusen.
Om detta blifvit iakttaget, så är ej något att anmärka; men i annat fall bör Utskottet inberätta förhållandet till Rikets Ständer.
Sedan numera det bidrag 700 R:dr Banco upphört, som Kongl. Serafimer-Gillet förut lemnat LazarettsFonden i Westmanlands
Län, har öfverskotta af 3 sk:s-afgiften influtit i LazarettsCassan, och Länets Prof - 46 Den t December. ningsComite, i anseende till Cassans behof, beslutat, att afgiften skall för detta ändamål fortfarande utgå med 5 sk., hvarförutan Lazarettet ej skulle kunna underhållas.
Jag har endast velat upplysa detta, i afseende på det Län, hvars Styresman jag är, och för att visa nödvändigheten af denna afgifts fortfarande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition, som de af Friherre Ridderstolpe och Herr Hjerta i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till BevillningsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Föredrogs till remitterande Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sisth November e. m. på bordet lagde Motion, innefattande Förslag till Förordning om Myntfoten.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, anförde" skriftligen: v
I stället for den i §.
1 uttryckta sats: ”Enheten för Svenska silfvermyntet skall ”vara Riksdaler.
Riksdalern skall innehålla 0,220 af 1 -gg victualie-vigt fint Silf”ver, ” skulle jag i enlighet med Kongl.
MyntComitte'en, vilja föreslå följande: ”En ”hundradedel (0,1) af en mark victualie”vigt fint silfver skall vara enheten för ”Sveriges mynt.”
Den i December. 47
Då vore elen tusen-åriga tvisten orri skillnaden emellan mark räknadt, eller mark väget, slutad.
Denna sats är bygd på en princip, och får principen 100 års häfd för sig, så vågar ingen mera kränka den.
Att degradera Riksdalern till ■£$ af den silfvervigt, han hållit förr, är alt handla som raan fordom gjort; och delta är hvad man bör undvika, när man vill sluta en olycksperiod, och öppna en lyckobådande tid.
Då den, som i betalning emottager Silfvcrmynt, vet, att han genom vågskål eller hetsman kan utröna, om honom skedi räll, så kan det vara likgiltigt, om det vägda Silfverstycket har gammalt eller nytt namn.
Att det föreslagna systemet medför den förmån, att det brukliga räkenskapsförringssätt i R:dr Banco transport-sedlar icke behöfver ändras; men huru stort är deras antal, som föra sina räkningar i Bancomynt, i jemförelse med dem , som föra dem i Riksgäldsmynt, och vida svårare hlifver för de sednare att vänja sig vid ett nytt räkningssätt, än det kan blifva för de förre.
Enkelt och lätt fattligt för alla dem, sorn räkna i Riksgäldsmynt, är den Myntordning, som MyntComiteen föreslagit.
En Ortj sil frets vigtnamn, hvilket en hvar, 48 Den i December. som ärligt förvärfvat sin Ort, må sedan benämna, huru han behagar, motsvarar 2 plåtar Riksgälds; \
Ort motsvarar i plåt; \
Ort | plåt eller x RiksgäliJsdaler. —■
Vår mynt-enhet blefve lika med den fordna dalem Silfvermynt, efter dess förhållande till Specie R:drn vid 1776 års realisation.
Ej heller blifva liqvidationerne emellan detta, af Comiteen föreslagna, Silfvermyntet, och B:co-transport-R:drn samt den gamla Silfverspeeie-Riksdalern på något sätt förvillande.
.Tåg borde kanhända icke upptaga Ridd. och Adelns tid med besvarandet af hvad Grefve von Schwerin anfört, då jag i detta ämne, genom en tryckt afhandling öppnat mig ett tillfälle, att communicera mig med de Utskotts Ledamöter, hvilka böra behandla frågan.
Men då den värde Ledamoten ansett sig här böra göra en jemnförelse emellan MyntComitteens förslag och det jag uppgifvit, tror jag mig vara skyldig, att gifva tillkänna de skäl, som föranledt mig, att vid det nya Myntförhållandet bibehålla gamla benämningen af R:dr, och icke förändra den nu så kallade R:dr B:cos värde.
Jag skulle visst hafva omfattat tillfället, då en allmännare mening synes stadga sig om vigten af ett bättre Myntväsende, att kunna införa Vigtsystemet i det samma om det nya vigt sy - Den j December.
49 systemet varit antagit, och om det vore sannolikt, att det snart blefve det, och bande uttränga det nu brukliga.
Men lång tid torde ännu återstå, innan detta förhållande inträffar, och under tiden skulle sålunda alla olägenheterne af en ny Mynträkning, men inga af de fördelar, som kunde af vigt-systemet medföras, blifva den större allmänhetens lott.
Jag har trott mig böra undvika, att ingifva ängslan och oro hos menigheten, genom en förändrad benämning af det mynt, hvari skatter och liqvider skola förrättas: ett tillstånd, som säkert skulle medföra Capital-uppsägningar, skuldförbindelsers omskrifningar och oreda; då deremot det sätt, hvarpå jag sökt framgå till det önskade målet, icke skall ändra något nuvarande språkbruk, icke föranleda till förändrade förskrifningar, ej ens rubba något förhållande, utan tvärtom, i begynnelsen begagnadt af den större rörelsen, som förstår sig på alla räknesätt och myntvärden, sedan den är lugnad och tryggad, sträcka sina välgörande verkningar till alla äfven de minsta penningrörelsens förhållanden.
Jag ber dessutom att få anmärka, huru mitt förslag äfven inpassar genom jemna 100 eller iooo eller io.ooordedelar af @:s vigt, och således ganska väl i framtiden, så vida nya vigt-systemet anlages, medgifver att a H. 4 Den i December. kunna jemnkas till detta.
Men, alt nu, då ingen vet hvad en Ort eller ett Korn i vigtberäkning är, sålunda uppkalla myntet, tror jag vara snarare skadligt än nyttigt.
Jag anser m.ig sluteligen endast böra underställa Ridd. och Adeln, huruvida den gjorde Anmärkningen angående mitt förslags mindre tjenlighet för nuvarande Bokföringssätt, kan vara af något värde, enär vi väl något hvar veta, att om R:g:sMyntet är det, hvari hok ännu af de fleste föres, detta icke hindras framgent, genom mitt förslag; men deremot synes snarare upphöra, om bok skall föras i Ort och Korn.
Det blir då hvarken Banco eller Riksgäld.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Herr Hjertås berörde Motion, tillika med de af Grefve von Schwerin och Herr Hjerta, rörande samma ämne, afgifne yttranden till Stats- och BancoUtskotten remittera.
Föredrogs å nyo och remitterades till Banco- och LagUtskotten:
Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sisll.
November e. m. på bordet lagde motion, innefattande förslag till ny lag för privata Banker.
Ånyo föredrogs Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistl.
November e. m. på bordet lagde tvänne särskilda Motioner innefattande, den förra förslag till ny BancoOrdning, och den sednare, förslag till ny BancoOrdning, i händelse Rikets Ständers Bank skulle fortfara att vara LåneBank.
Grefve von Schwerin _, Fredrik Bogislaus j anförde skrifteligen:
De af Herr Hjerta gjorde motioner angående Sveriges blifvande Bank-system, hafva satt mig i nödvändighet att inför Ridderskapet och Adeln utveckla några af mina åsigter af dessa ämnen.
Jag anhåller, att de måtte få åtfölja de gjorde motionerne, och jag Öfverlemnar åt BankoUtskottet, att pröfva, huruvida i dem finnes mer än blott anmärkningar vid de ingifna förslagen; hvruvida i dem finnas ideer, som Utskottet kan pröfva vara af den beskaffenhet, att de böra upptagas och vidare utvecklas.
Jag har sagt, att jag funnit mig i nödvändighet att framlägga dessa mina åsigter; och jag får tillägga, att jag ogerna gör det.
Jag hör ej till klassen af skarpa tänkare, som förmå oförryckt för sin blick behålla forntid och framtid, då de gå att stifta lagar; jag hör ej till deras antal, som förmå med ett ögonkast omfatta alla stadier af samhälls-lifvets utveckling.
Icke är det mig obekant, att Naturinstitutionerne höra utgöra typen för sam - 5a Den i December. liällets, men jag tilltror mig ej, alt kunna bestämma liden, då den absoluta satsen skall göras till förbindande lag.
Jag ser naturens krafter verka välgörande då blott, när öfvergången från den enas verksamhet till den andras sker långsamt och lent.
Jag ser dem verka förstörande, när de ordningslöst ila fram om hvarandra, och jag tror, att förhållandet är enahanda inom samhällslifveto
Men stöde jag än såsom tänkare på en högre ståndpunkt, än jag verkeligen gör, så skulle jag ej vilja begagna min öfverlägsenhet, i en fråga äf den beskaffenhet, att bevisningen inför förståndet ej gör tillfyllest, för att bestämma de beslut, som böra vidtagas, eller för att lugna alla i afseende på beslutens lyckliga resultater.
Det är slumpen, mine Herrar! icke det ordnande förståndet, som lagt i våra händer rättigheten att stifta lagar, och att stifta dem godtyckligt, för hvad, som utgör måttstocken för alla värden, vilkoren för all förkofran, och som framför allt annat borde vara oryggligt.
Rikets Ständer hafva i 160 års tid, ägt att om ”Bankens förvaltande förordna och ”besluta efter som de till Verkets befrämjande och för det gemena bästa funnit ”nyttigast och rådligast vara.” Såsom för - Den i December. 53 valt? re, till endel af andras Egendom, borde väl Rikets Ständer också lämna allmänheten garantier mot följderna af en felaktig förvaltning.
Men dessa garantier finnas icke.
Det är Rikets fyra Stånd, som utgöra Bank-bolagets intressenter; men något Bolags-Conlraot, som bestämmer Bolags-intressenternas förhållanden till hvarandra*.finnes icke.
— Ingenstädes är uttryckligen sagt, huru pluraliteten skall räknas, när intressenterna äga skiljaktiga åsigter; genom slutledningen från RiksdagsOrdningens j5 §. måste man under sådana förhållanden hjelpa sig, så godt man kan.
Och huru hjelper man sig?
Folkets till denna Riksdag församlade representanter gå till öfver 700, fördelade i fyra Stånd.
Af dessa 700 representanter fordras endast 5i i tvenne
Stånd, för att motväga 6Ö0 andra representanters opinion,, och går den tvistiga frågan till Nämnd, så fordras endast 10 röster till, eller 61 folks representanter -— Voterande i frågor örn mitt och ditt, med slutna VoteringsSedlar—för att utgöra pluralitet mot 65o andra folkets representanter, som öppet yrkat motsatsen af hvad minoriteten till antal gör till förbindande lag för dem och för allmänheten.
Under sådane förhållandenär förhoppningen svag, att, genom vädjandet till de-t 54 Den i December. beräknande förståndet allena, den nödiga rättelsen må kunna beredas.
Den kraft, som ligger i rättskänslan måste sättas i anspråk.
Denna kraft åligger, att böja viljan, och hederskänslan tillhör det, att fatta beslutet.
Så mine Herrar! har det sväfvat för mig, att denna, för folkets rätt och bästa, och för Rikets Ständers ära och anseende lika vigtiga fråga borde behandlas.
Ledd af denna min aning har jag inskränkt mina bemödanden till blott förberedande åtgärder.
Jag har i Bankens häfder samlat hvad jag ansett behöfligt, på det en och hvar måtte kunna derom öfvertyga sig, att det tillstånd, som varit och som är, icke bör få räcka längre.
Jag har samlat uppgifter om Bankrörelsen i andra länder, på det en och hvar må kunna finna att man, för att göra väl, måste göra mera, än blott återgå till Bankens så kallade ursprungliga skick.
Byggande milt hopp om ett lyckligt resultat, hufvudsakligast på de beslutandes hederskänsla, har jag trott att tid borde lemnäs dem, att hos sig utbilda enahanda öfvertygelse.
En allmännare stämning för saken har jag förväntat ytterligare skola derigenom befordras, att Kongl. Maj:t uti Nådig skrifvelse uppmanat Rikets Ständer att vara betänkte på Myntvärdets upprätt - Den i December. 55 hållande; jag liar förestält mig, alt BancoUtskoltet deraf skulle hämta anledning, alt snart till Rikets Ständer inkomma med förslag till hufvudgrunderne för en blifvande difinitiv reglering.
Det är denna sakens gång, som jag ej velat rubba genom framläggandet af mine individuella åsigter.
Men en medlem af Riddarhuset, med lika anspråk som jag, att bedömma, huru det mål, som vi gemensamt eftersträfva, säkrast må kunna uppnås, har funnit en annan väg böra öppnas.
Jag beklagar, om denna väg kommer att leda oss in på samma stridsfält, på hvilket man, under de förra Riksdagarne, förspillt krafter och lid.
Men signalen till striden är gifven; ehuru ogerna, måste jag deltaga deri.
Motionairens förslag till
Lag för privat-Banker och till BankoOrdning, i händelse privat-Bank-systemet antages, kunna vid granskningen icke åtskiljas.
Lika med Motionairen önskar jag full ' frihet för pri val-krediten att utbilda sig.
Men kan man väl anse privat-kreditens tid vara kommen, när, för alt kunna bli verksam för sig och andra, det fordras först och främst, tillvarelsen af en kostsam StatsBank, och sedan alt denna StatsBank, för alt göra det slag af privat kredit, som Motionairen afser, möjligt, måste uppoffra sin frihet. 56 ,D e n i December.
Eu StatsBank skulle det vara, sora man kan behandla och misshandla, huru man behagar, sorn den ovillkorliga förbindelsen, kan åläggas att hålla Cassa på100, 000 R:dr, samt enligt §. i äfven till dubbla beloppet, lill inlösen af privalBankens noter (§. n ,) för hvilka. privatBanken ingen annan tillgång beredt och ingen, annan säkerhet ställt, än intekningshandlingar uti fast Egendom, räntebärande publika papper och actier (J. i).
Men finnes några publika papper i vårt Land/ det enda lyckliga Land i Europa och Amerika som sluppit låna och sätta sig i skuld.
Actier, sorn kunna göra anspråk uppå, att lån på dem må beviljas, hvar finnas de? in t ek n i n g sh a rull in g ar uti fast Egendom vore således det bypothek, sorn StatsBanken hade att förvänta 5, sköna hypotheker! der hypothsksböcker och värderingsgrunder ännu saknas.
Dessa intekningshandlingar kunna varagoda fordringsbevis.
Men huru långt kommer man med fordringsbevis i en Bankrörelse, som fordrar Mynt i Cassan.
Huru skall det tillgå med bildningen af dessa privatBanker ?
Sex fastighetsägare öfverenskomma att till hvarandra utställa skuldsedlar, som de låta intekna i egna fastigheter och sedan, jemte förbindelse-skriften att ansvara en för alla, och alla för eu för Den i December. *7 Bankbolagets skulder, deponera i Statsbanken.
Derpå erhålla de ett Creditiv af Statsbanken, och Noter utfärdade af Statsbanken, utgörande på visst sätt ett ytterligare Creditiv, och dermed är allt i ordning, för att medelst invisningar från en privatbank , på en annan privatbank bereda sig en inkomst till 10 procent af sine pantförskrifne Egendamar, utöfver den inkomst* som de genom Egendotnarnes förståndiga administration hafva att förvänta.
Privatbanker, man kan vara säker derpå, skola uppväxa som svampar; men lika korrt blir deras lif.
Hvad gör det om de ramla, säger man; i §. 26 står: ”Privatbankbolag ”må ej i öfrigt påräkna något det ringaste ”understöd af Staten eller af Rikets Ständers Bank.”
Om StatsMakterna genom detta stadgande skyddas mot möjliga penliingeförluster; hvarmed skola de skydda sig mot de möjliga förluster de kunna göra i folkets opinion om deras förstånd ock moralite.
Är det icke Banken, som genom, beviljadt Creditiv, genom deltagandet i PrivatBankens Styrelse och i Revisionen, uppmanat allmänheten, att fatta förtroende lill. detta institut?
Och när genom ett Banksombuds försumlighet eller oredlighet, Verket går omkull och allmänheten blifver bedragen, då skulle man draga sig tillbaka, och hänvisa de bedragne till sin godtrohet.
Någon förbindelse, att med klingande mynt honorera förbindelser, lydande på 58 Den i December. klingande mynt, finnes ingenstädes i förslaget PrivatBanken ålagd.