Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på den första händelsen, har det understundom inträffat, att Domare, under åberopande af dessa stadganden, fällt den brottslige att böta 8 gånger tjufnadens värde, eller i brist af böter, att, utom kroppsplikt, uträknade efter tjufnadens dubbla belopp, undergå straffet för iteration, utgörande 5 pär spö, dubbelt med 10 par, hvaremot andra Domare ansett böterne för hvad som från husbonden blifvit tillgripit, ej kunna bestämmas till mera än 7 gänger, eller 4 för andra resan stöld, och 3 gånger, såsom dubbelt mot enkel tjufnad första gången, samt att ansvaret för iteration ej kunde fördubblas, och har denna se - 444 Den 3 Martil. nare straffbekännelse synts mig mäst öfvered-, stämmande med lagstiftarens mening, hälst derigenom iagttages ett rättvist förhållande i bestraffningens stränghet mot hvad för enkel stöld i allmänhet äger rum.
Rörande andra händelsen, eller straffets utn sättande för den person, sorn begår hustjufnad andra gången hafva meningarne hos Domare varit ån mera delade, så att somlige, med antagande al den grundsats, att den bot lagen för iteration af tjufnad bestämdt icke kunde, genom det tjufudden jemväl i öfrigt vore qvalificerad, undergå någon förändring eller tillökning, utan sjudubbla böter för ifrågavarande förbrytelse, och om dessa ej kunde erläggas, dubbel kroppsplikt efter stöldens värde, med tillägg af fern par spö eller 4 par ris för iteration, en del åter förklarat de i 3 §. af 40 Cap MissgerningsBalken omförmälte böter böra fördubblas, men i händelse af bristande tillgång, iterations-ansvaret i spö eller ris icke skulle förändras3 andre åter ansett både kroppsplikten efter stöldens värde och iterationsstraffet böra fördubblas; samt ändteligen några Dornare trott, att böterna böra blifva dubbla emot för hustjufnad första gången och således 12 gånger stöldsumman, samt enahanda förvandling sorn sistnämndt är, böra iägttagas.
Af dessa meningar synes mig den vara rättast, sorn, äfven, för andra gången hustjufnad, fastställer blott 7 dubbla böter och ingen tillökning i iterstionsansvaret, i händelse Den 3 Martti.
445 ftifed kroppen pliktas skall: ty den bot, som särskildt blifvit bestämd för det ett brott förnyas, bör skäligen ej vara underkastad förändring för det, att samma brott, i anseende till stället der det blifvit föröfvadt, eller tjufvens förhållande till den person hvarifrån tillgreppet skedt kan vara qvalificeradt; Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att fett bestämdt stadgande matté meddelas i afseende på bestraffningsgrunden för ifrågavarande erne särskildta händelser, till beredande af enhet i Lagskipningen, hvarvid jag tillika får hemställa, att sådant äfven måtte afse de uti 43 och 46 Cap. MissgerningsBalken befinteliga med hustjufnad lika bestraffade brott
Och anhåller jag, att detta mitt memorial må till Höglofl.
LagUtskottets Utlåtande va-rdä remitteradt.
N:0 45* Friherre Stjerncrona, David'.
Vid Kongl. Skånska DrägonRegementet åtnjuta 13 SubaltérnÖfficerare af Statsmedlen penningelön med 200 R:dr Banco.
Häruti inbegripes likväl to tunnor Spannmål beräknade i värde efter årets markegång, hvarigenom en obetydlig förhöjning åstadkommas.
Otillräckligheten af en sådan lön tören CavailerieOfticer uti närvarande tid, är så påtaglig, att Dea 3 Martiin jag anser den icke behöfva ledas uti bevis,’ StabsCornetteme vid Hans Kongl. Höghet Krone Prinsens HusarRegemente som är stationeradt uti samma provins, erhålla uti lön 405 R:dr 16 sk.
Banco oberäknadt den förhöjning som uppkommer genom uti lönen inräknade 20 tunnor Spannemål, hvilka utgå efter Riksmarkegångspris.
Fänrickarne vid de tvenne uti Skåne befintlige Indelta JnfanterieRegementerne åtnjuta enahanda lönevilkor med penninge löntagarne vid Skånska DragooRegementet, ehuru tjenstgöring vid Cavallen nödvändigt medförer större utgifter.
Genom denna jemförelse synes till hvad grad SubalternOfficerarena vid Skånska DragonRegementet äro vanlottade.
På dessa skäl får jag göra den motion, att penningeLönerne vid Skånska
DragonRegementet måtte blifva förhöjde till 300 Rtdr B:co, samt häruti inberäknas 15 tunnor Spannemål som böra utgå efter Riksmaikegåog.
Jag får vördsamligen anhålla att denna motion måtte till StatsUtskottet blifva remitterad.
Herr Ankar sparre, Ingemar Augusti Vid 1815 års
Riksdag ingofvos åtskilliga förslag till förbättrande af den då gällande Bevillningsförordning, hos Ridderskapet och Adeln i synnerhet af Friherrarne Rudbeck; Den 3 Martil. 447 Wrangel’, Cederström och Herr von Törne, jemte anmärkningar af Friherre Wrangel.
I anledning deraf fattade Riksens Ständer, på Bevillningsutskottets tillstyrkan, det beslut, att förslagen borde allmän göras, för att vid en kommande Lagtima Riksdag kunna bedömas till sin användbarhet, och skulle alla med Bevillningsämnet gemenskap ägande handlingar på Statens bekostnad uttagas samt af en bland de värde Ledamöter som då åtog sig det besväret till allmänt tryck befordras.
Nu då det är af nöden att få se beslutet värkställt tprde vara skäl få upplysning huruvida den värde Ledamoten, som åtagit sig det nämnde besväret, erhållit de nödiga bandlingame och bör redovisning af honom äskas för hvad åtgjordt blifvit och huru Statsanslaget för detta ändamål blifvit användt.
Detta memorial jemte bilagde tryckte Bevillningsförslag och anmärkningar dervid anhålles må till vederbörligt
Utskott remitteras.
Herr Gyllenram, Berndt Fredric:
I den händelse att hädanefter som tillförene Bränvinspannor som skola begagnas böra af tillförordnade Justerare uppmätas och stämplas, så får jag föreslå, det ansvaret för dessa Justerarnes förrättningar, bestämdare måtte dem åläggas, än uti nu gällande författ - 448 Den 3 Martti. ringar, på det att ej tillverkare af Brännvin,} må stanna i ansvarsskyldighet för hvad de förra af siurfaktighet och vårdlöshet, uragtlåta.
Jag har sjelf en obehaglig erfarenhet deruppå, att så kan tillgå, och till förekommande af dylika olägenheter föreslår jag, att. intet ansvar, och ingen förlust af Brännvinsredskap må i något afssende tillskyndas den tillverkare af Brännvin som har sin panna lagligt stämplad och krönt, utan må allt sådantdrabba Justeraren, utan att pannan confiskeras eller Cörseglas, blott åter uppmätes och onikroncs»
Om remiss af detta till vederbörligt
Utskott anhåller jag ödmjukast.
N.*o 48.
Friherre von Roxendorff, Carl Gustafi Jag har visserligen hört och skulle rara böjd att tio, det den för handen varande stora Financeoperation, skulle, med flera, äfven medföra indragningen af det anslag Kongl. Maj t och Riksens Ständer gjort såsom fond för Bancolån till understöd för nyttiga uppodlingar i landsorterne, och att i följd deraf denna lånerättighet skulle upphöra; men då detta troligen först skall komma under Riksens Ständers öfverläggning, och en sådan förändring kanske ick? så snart kan för sig gå, har jag* Den 3 Martti'' 449 för den tid som denna lånerättighet ännukan vara öppen, ansett Åtskilligt ändringar och tillägg i Kongl. Maj:ts förnyade nådiga kungörelse i detta ämne af den 3 November 1819 af högsta nödvändighet, hvarjemte jag förenar deri ödmjuka anhållan, att de re olutionec och instruetioner, som Herrar Bancofullmägtige kunna meddela Herrar Commissarier i Riksens Ständers Bank i afseende å tillämpningen af förordningen och hvartill näriaggde a:na FrotocollsUtdrag gifva anledning, måtte, (så framt Herrar
BancoFullmägtige äga rättighet att i någor måtto ändra Kongl.
Maj:ts nådiga Kungörelser) blifva offentliggjorde till lånesökande odlares efterrättelse.
Jag anhåller vördsamligen att detta mitt memorial, jemte bilaggde föreslagne ändringar i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse angående vilkoren vid beviljandet af Bankolån för nyttiga odlingsföretag, samt de åtföljande a:ne ProtocollsUtdragen, måtte till vederbörande
Utskott blifva remitteradu Nto 49.
Herr Gripenstedt, Jacob; Följande stadganden i våra bröttin ålslagar anser jag fordra Höglofl.
Ridderskapets och Adelns granskning.
Bil, till Ridd. 9.
II Band. 29 45° Den 3 Martii, uo Domstolarnes Protocoller innehålla ständiga exempel, att brottslingar återkalla den bekännelse om brottslighet, hvilken de förut gjordt i vittnens närvaro eller inför autoriteter; Och det afseende som fästes vid en slik återkallelse, bereder ofta de brottsligas digifvande, ställande under framtiden samt insättande på bekännelse, hvilka åtgärder hafva ett menligt inflytande på Folkets moralitet, personlig säkerhet och ägande rätt.
Utan att spilla tiden med ett öfverflödigt motiverande af lagens bristfällighet i närvarande fall föreslår jag, att 17 Cap. 37 §.
RättegångsBalken måtte få följande lydelse: ”Varder någon i brottmål bunden till sak med klara skäl och fulla bevis, äntå att han ej kan förmås till bekännelsether galle ej hans nekande.
Och vare jemväl ogild återkallelse eller förnekande af bekännelse, som den tilltalade gjort i närvaro af ojäfvige personer, inför Domstol, eller annan embetsmyndighet, derest icke den tilltalade, med minst halft skäl, kan styrka, att han till bekännelsen blifvit tvungen eller lockad.
Ej må Domare eller Konungens Befallningshafvande låta någon till bekännelse pinas och plågas: gjör der någor, plikte som saken är till.
I grofva brottmål må Domaren försöka med svårare fängel6e, att tå sanningen i ljuset ther bindande liknelser och omständigheter finnas ernet den som anklagad är: förfare dock dermed varsammeliga.
” Den 3 Murtii. 45* 2:0 Lagen innehåller i 17 Cap. 7 §.
RättegångsBalken att eget husfolk, och enskildte tjenare, tå de i tjensten äro, ej må vittna, titan så är, 311 groft brott inom huset skedt och andra ej hafva när varit,' och detta stadgande tillintetgör nästan alldeles möjligheten af bevisning om tjufnad, jag föreslår detföre, att eget husfolk och enskiita tjenare, så väl hos målsägaren, som hos den tilltalade, böra få vittna i tjufnadsmål, om de för öfrigt äro ojäfvige. 3:0 Kongl. Brefvet den 24 April 1754 bjuder, att hvarken böra vittnen i mål, som angå brott, vittna om sådant, sorn emellan fyra ögon säges, eller bör något afseende göras å sådane vittnesmål , tiar de ej med laga skäl bestyrkas eller af parten vidkännas.
Detta stadgande bidrager i märkelig mån att försvåra bevisningen mot tjufvar och andre missdådare; och emedan den moraliska skyldigheten mätte stå fast, alt man är pligtig upptäcka brottet, oaktadt man emellan fyra ögon tätt veta det; så yrkar jag, att törenäumde Kongl. Bref till all. verkan upphälves. 40 Bland orsakerna till tidsutdrägt med Brottmålsrans knirigar, äro brouslingars falska uppgiftet om btott, begångtle på andra orter, dit de af såd>n anledning förås, för att undergå ransakning, till kostnad för Kronan, Domarens gäckande och Protocollernas fyllande.
Detta i lagen omnämnde brott borde utan af?
452 ijtin 5 Martii. räkning på den kroppsplikt, hvartill den tilltalade för öfrigt vore förfallen, straffas nied spö eller ris allt efter lögnens beskaffenhet och längden af den derigenom förorsakade transporten, hvilken, jämte Domarearfvodet, där sådant ägde rum, borde ersättas af den tilltalade, i fall han dertill hade tillgång.
Nto 50.
Herr Gripenstedt, jfacob:
Den sedan sista Riksdag förhöjda insäft— ningSsumma för StiftsFröknar, har haft den följd att färre personer begagnat denna inrättning, som ofta räckt en hjelpsam hand åt beJ hofvet och ålderdomen.
Om den således förfelat sin ändamål, vore det önskeligt om någon minskning af insättningsbeloppen kunde vinnas eller åtminstone utlösen af stjerna och band undvikas - N:0 512 Herr Haij t Albrecht:
Som vid första anläggningen af segelfartens öppnande förbi Trollhättan en damm fanns vara nödig, som betydligen influerat till vattnets stigning i Götha Elf, emellan Trollhättan och Wenern, hvarigenom de omkringliggande Den 3 Martil. 455 Hemmansägare och Boställsinnehafvare blefvo genom vattnets uppstigande på deras ägor mycket lidande, så hafva de så om ersättning för detta lidande af Staten, från längre tider tillbakars njutit vattuskade-ersättning till ett visst belopp för hvarje hemman, tills nu på sune år då den ej utfallit, och som deras lidande är nu lika stort som förr, så vågar jag vördsamt anhålla att desse jordägare och Boställs-innehafvare måtte få tillgodonjuta vattuskade-ersättning till lika belopp de förut erhållit, äfvensom ersättning för de 2:ne passerade åren som ej någon bekommits.
Om denna min motions remitterande till StatsUtskottet anhålles vördsamt.
Herr Uggla t Carl Fredric:
Då jag nu för första gången yttrar mig i denna vördnadsvärda Samling af Rikets ädle utbeder jag mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt HöglofligeRidderskapets och Adelns benägna öfverseende med bristerna i mitt framställningssätt.
Om jag ej ansåge hvad jag nu kommer att föreslå, såsom verkeligen gagneligt, skulle jag ej våga dermed borttaga en dyrbar tid eller framlägga detsamma för en så insigtsfull pröfning, och då jag haft anledning förmoda, att denna motion skulle väckas af en värd ledamot inom detta stånd, hvars sakkännedom är ojemnförligt större än 45 4 Den 5 Martil. den jag äger och utaf hvilken jag inhämtat första idéen tiU densamma, har jag i det läng, gta dröjt med min framställning af ämnet.
Flere värda ledamöter af detta Riksstånd, hsfva här yttrat sig öfver den verkeliga för handen varande svårigheten af skatternas utgörande t II Kronan; månne ej derföre äfven hvarje utväg att lätta denna svårighet, borde söka vinnas?
Det är med anledning af ett förmodad! jakande svar härtill , som jag vågar ödmjukast underställa, otn ej till lättnad i KroEoUtlagornes utgörande, den contanta uppbörden deraf framdeles, i likhet med hvad i Frankrike brukligt är, kunde komma att ske genom så kallade Coupons, Hvar och en skattskyldig ärhölle en Coupon, på hvilken summan af hans bidrag till Staten för året, upptoges i ett visst antal, till penningebelopp lika stora delar.
En eller flere af dessa delar, kunde då, allt efter sora penningar hos den skattskyldige inflöto , till Krortobetjfnmgen, eller någon annan till uppbörd föiordnad, hqvideras, mot erhållande qvitto och dtp betalde delen afsk iljas från det hela.
En viss tid borde likväl bestämmas, inom hvilken hela summan af årsbidraget , skulle, till undvikande al lagsökning, vara betald.
Hvilken ti 1 rom härtill vore den lämpligaste, lempar jag åt den sakkunnigare att bestämma, Den 3 Martti. 455 Fördelarne af detta uppbördssätt vöre mångfalldiga, jag nämner för kortheten skull blott: att man i mindre summor på obestämda tider fick erlägga sine Kronoutlagorj således ej Speculanten vara i tillfälle att uträkna när och huru mycket penningar som behöfdes, såsom nu till de vanliga uppbördsstämmorna stundom sker, till den penningebehöfvandes präjande.
Dessa Coupons skulle i grund af be vill— ningen upprättas och deras belopp blefve i det närmaste lika hvarje år emellan Riksdagarne.
De skulle så tidigt som möjligt på året tilldelas de skattskyldige, så att de derefter kommo i tillfälle att bedöma sina behof till uppbörden.
Skulle uppbörden för Kronobetjeningen försvåras, så tror jag likväl, att desse olägenheter skulle vida öfvervägas af de förmåner som detta uppbördssätt äger.
Utskott och communication med de öfrige respective medstånden, anhålles vördsammast, och i händelse den beviljas, ärbjuder jag mig, att till Utskotten närmare uppgifva sättet och verkställigheten af förslaget, i fall så äskas.
Dtn 3 Martil, N:o 53.
Herr Wallqvijl, Gustaf :
I anledning af den märkvärdiga rättegång emellan Herr Friherre Anckarsvärd och ett indeldt CavallerieRegemente, hvilken rättegång genom allmänna tidningarne är nogsamt känd, har jag i det längsta väntat en motion som skulle ge anledning till bestämdare Författningar emellan Kongl. Maj:is och Kronans fordringar och de Rostandes vid Indelte Cavalle» riet skyldigheter} men då en sådan motion lyckes uteblifva och jag anser den uppkomne rättegången vara synnerligast föranledd från de» löga bestämdhet emellan Konungens fordringar och de Rustandes åligganden, finnér jag min skyldig fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på att så väl till de Rustandes framtida säkerhet som äfven för att bestämd ina deras tillbörliga åligganden, något så kalladt knecktecontract borde med Indelte Cavalleriet upprättas, sorn bestämde excercitietider, en ny munderings slitningstid m. m. ländande till både Kronans och de Rustandes gemensamma fördelar och säkerhet, och önskade jag att Ridderskapet och Adeln tillika med de öfrige MedStånden måtte i underdånighet anmäla denna önskan för att från Konungen erhålla project till knecktecontract samt bestämdare Författningar för hvarje Indelt CavaHeriRegemente, äfvensom jag anhåller att denna min motion måtte bli de öfrige Dr.it 457 MedStånden communicerad och till StatsUtkottet remitteras.
N:0 54- Herr Gyllensvan, Hindric Adolph.
Äldre och nyare tiders ärfarenhet besannar, att ju mera handel och rörelse äga rum i en Landsort, dess mer tilltager den i förkofran och välstånd} om denna thése är riktig, så måste det också vara naturligt, att man ej utan att tillfoga en ort förlust, kan inskränka eller borttaga dess så kallade årsmarknader.
Sådant har likväl för vid pass 20 år tillbaka, då en allmän ny marknads-reglering öfver hela Riket verkställdes, på åtskilliga ställen inträffat, äfven i den del af landet der jag är bosatt.
Grenna stad hade efter gamla regleringen flera års-marknader, hvika vid den nya inskränktes till 2:ne, så mycket mera obilligt som Jönköping belägit blott 3 och 5 inil derifrån fick 5 marknader, Ekesjö 3me o. s. v«
Det är i stöd af hvad jag anfört, och till rättelse af den orrättvisa, som jag tror vara begången vid den omnämnde marknads-regleringen i Jönköpings
Län, sorn jag tager mig friheten föreslå: att Grenna stad måtte återfå rättigheten att hålla 3:ne årsmarknader.
On de nu varande 2tne marknads terminerna, hvilka inträffa i början af Maji och emot slutet af October månad bibehållas, och den 3telje eller nya marknads termin kunde bestämmas till 458 Den 3 Marlit, medio af Februarii månad alla år, tror jag det vara för Grenna stad och landsbygden deromkring af mycken båtnad.
Locala omständigheter, dem jag nu häraf fruktan att trötta Ridderskapets och Adelns tålamod med en så simpel affaire sorn den i frågavarande, ej vågar detaillera, gifva hopp om ett för ofvannämnde stad och landsort ganska fördelagtigt resultat, i händelse min motion vinner bifall.
Jag anhåller att detta mitt vördsamma anförande måtte blifva till vederbörligt Utskott remitteradt.
N;o 55- Herr duk ar sparre, Ingemar Angnst'.
Till ändring uti de Reglementariska stadganden för Riks-BancoDisconten , hvarom jag förut haft äran väcka motion, föreslås vördsamt följande:
I stället för Domarebevis, vid ansökning och omsättning af lån, hvilka i synnerhet för allmogen äro kännbare så väl i anseende till kostnad sorn tidsspillan då Domaren bor på längre afstånd, föreslås att alla Jordägare och Bruksidkare å landet af Ståndspersoner ochallmo. ge som anse det mindre b; qvämt prestera Dornaaf rebe vis, tå v^d iå eansökningarne bifoga bevis afsisitförlidne års pröfningsComitée öfver sin jords elier bruks andelar värde, presenteradt på ali - Den 3 Martti. 459 män Socknestämma för att dervid förena Pastors och atne redliga Socknemäns vitsord om sökandens husbållsaktighet, flit och arbetsamhet, då äfven rröfningsComittéens bevis om Cantionisternes fasta Egendom eller om sådan ej finnes, Socknestämmoprotocoll som intyga annan säker egendom bör åtfölja- Desse handlingar qvarblifva vid lånet till dess detsamma är till folio inbetalt, likväl med åliggande! för låntagaren, att vid hvarje omsättning genom ett nytt
Socknestämmoprotocoll bevisa ders behöriga 'säkerheten ännu befinnes och att icke någon mindre gynnande förändring föregått med så väl hans egen som vCautionisternas egendom, och böra alltid sådane protocoll utgifvas i den Socken der i ena fallet den fasta Egendomen är belägen och i andra fallet den för säkra tillgångar kände personen är bosatt.
Billigheten tyckes äfven fordra att låntagaren, efter uragtlåten inbetalning på förfalfotiden, befrias, från högre ränta än 6 procent, äfvensom vid inträffande lagsökning, från Charta Sigillata-afgiften, enär den på förhand vid låås erhållande och omsättning afdragne räntan gifvet verket ersättning för denne kostnad.
Ehvad Lagsökningen är på större eller mindre lån bör kostnaden derlöre till Lands-'- Canceliier och andre ställen vara bestämd för aila lån lika, emedan det ä,r reversens afskrift och communicertng som besvära men ej summan^ storlek.
Då Disconten undfår sin lätt, ar ändamålet med lagsökningen vunnen Den 3 Mar t ii. och bör låntagaren icke genom dryga och onödige utgifter utarmas.
Valet och tillsättandet af Directeurer bör vara sådant att dessa ej bero af någon Embetsmannamagt eller myndighet, på det att omröstning vid lånens beviljande må ske efter hvars och ens egen öfvertygelse och ej af främmande inflytelse eller andra likhaltiga motiver.
I anledning häraf böra alla nya låneansökningar för hvarje vecka, i den tour de inkomma af Kammereraren vid
Discontea öfveriemnas till Bankens 12 Herrar Fulimägtige som samfäilt hafva att dem i sitt Sessionsrum inom lyckta dörrar bevilja eller afslå.
Den högsta lånesumman bör så mycket ttlöjeligt är, ej för allmänt och till flere på en gång utgitvas, på det att de som äro hjelpte med mindre lån ej må skäligen möta vägran för det flere uttagit den större summan.
Verket 6om är inrättadt til] hjelp åt alla, befordrar derigenom bättre sitt ändamål; när säkerheten är god för hvad som äskas äro alla lika berättigade.
Dä tillgångarne ej medgifva beviljandet af alla sökte och säkre befundne lån , böra de som ej förut såsom låne-innehafvare äro antecknade hafva första rummet framför dem hvilka redan för skuld häfta o-ch äfvenså den som är mindre antecknad, framföre den som är det till ett större belopp.
Som Discontens förvaltning för hvarje år bör ligga i full dag för Revisorernes gransk - Den 3 Martii, ning, tyckes det vara nödvändigt för framtiden, att en bok upprättas, hvaruti i indelte columner noga och bestämdt upptages icke allenast antalet af lånsökande under året, utan äfven för hvarje vecka hvar och en inkommen låneansökning med den sökandes och dess cautionisters namn, caractere, citerade fastighet och säkerhetsbevis, samt de egne lån eller cautioner hvarför de enligt uppsats från Registratorn förut äro tecknade, och bör en af Directeurerne på föredragningsdagen uti en bred collumne i denna bok, i fall lånet afslåsj i korthet inskrifva ordsaken dertill, hvilken mening äfven bör påtecknas den afslagne reversen om så skulle äskas, dock utan rätt att en sådan påskrift till någons mehn lagligen eller annars begagna.
Detta anförande anhåller jag vördsamt m» till Banco-Utskottet remitteras, N:0 56.
Om vårt Fäderneslands välstånd, skyndsammare och sätirare befordras genom skatternas nedsättande än genom förökad näringsflit, sparsamhet och ordning, är visserligen en enkel fråga, likväl tyckee många heldre vilja undvika en ringa utgift, än med någon möda vinna betydlig förtjenst, och kanske ligger deri grunden till de ifrig» rop om nöd, bry - 462 Den 3 Marth. deri och reductioner sora hörts från åtskilliga häll vid detta Riksmöte.
Må det vara mig tillåtit att inför Högl.
Ridderskapet och Adeln yttra den önskan att vårt Stånd, sorn härleder sin ä;a och sina rättigheter ifrån kärlek till frihet och ett oemotståndeligt hat till utländskt vakt, aldrig måtte bidraga till undergräfvandet af de hittills så säkra krafter, vi kunna använda, för att bibehålla Fäderneslandets lugn och sjelfständighet, nemligen vår indelta armée.
Stige den fram som kan bestämma med hvad styrka en främmande fientelig magt kati öfverträda våra gränsor, om de en gång öfverträdas! troligt är, att vi vid en dylik olyckshändelse, för att kunna göra motstånd måste använda betydliga stridskrafter _ och då, är hvarje öfvad och vid sitt stånd och dess mödor vand soldat ett förträ fiel ig t och må hända oumbärligt stöd för den unge nykomne krigaren, sorn ännu aldrig vek ifrån faran då han såg den trottsas af härdade vapenbröder.
Jag åberopar till stöd för detta påstående hvar och en af Ståndet som sjelf fört troupp emot fienden Träde den fram som nu känner bättre än Konung Carl XI och Hans Embetsman kände Sverige Statskraber och behof, då Han i öfverensstämmelse härmed danade vår Indelta armée.
Man torde invända, att omständigheter förändrat sig sedan nämnde
Konungs regeringj men det vöre en skam för ett fritt folk, med alla den Con - Den 3 Martn.