Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj utöfva mitt riksdagsmannakall, fäi- jag härmed afsäga mig min plats uti H. Const.- Utsk. ifrån och med nämnde dag.
I anledn. såväl häraf som af den afsägelse, Hr Mann er skantz, Carl Axel, i sista plenum anmält, anmodade Fl. Ex. Hr Frih. o.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Const.Utsk. efter Frih.
Cederström och en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Mannerskantz.
Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 87, angrde regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette hufvudtitel.
Detta, utlåt ansågs böra punktvis föredragas och afgöras.
l:sta punkten, ang:de Bergs-collegium.
Hr F åhl-seus, Olof Immanuel:
Såsom betänk, uplyser, aflat K.
M. vid sisth riksdag nåd. propos. om förändrad organisation af Bergs-colhni.
Enl. de hufvudgrunder, som i min tanka böra Den 24 April. 71 gälla för alla dylika organisationer, afsåg förslaget i första rummet att åt förvaltningen bereda största möjliga enkelhet och kraft, dels genom ett behörigt afvägande af tjensternas förhållande lill hvarandra, dels genom inskränkning af dessas antal derhän, att innehafvarne blefve fullt sysselsatte men ock derför skäligen vedergällde.
Besparing afsågs, och jag tror med rätta, endast för sä vidt den kunde förenas med upnäendet af dessa vilkor.
St. tillförene uttalat deras önskningar om åtgärder till central-embetsverkens reorganiserande vann förslaget icke deras bifall.
Emedlertid och innan en förändring hunnit, hvad Bergs-colhm angår, bringas i verket, har en och annan ledig tjenst inom colhm förblifvit o tillsatt, med hänsigt att underlätta den til lämnade regleringen.
Af denna omständighet har StatsUtsk. hemtat anledn. alt föreslå en nedsättning i statsanslaget med 3,504 r:dr motsvarande presidentslönen.
Mig synes det vara en alldeles bakvänd ordning att först bestämma summan af löneanslagen och sedermera tillse huru organisationen derefter kan inskränkas.
Om ändamålet med en förbättrad organisation kan vinnas endast genom indragning af en eller annan tjenst, ■—• hvilket ingalunda kan tagas för afgjordt, — så är det icke derföre gifvet, att just de tjenster, som f. n. äro lediga, lämpa sig bäst lill en sådan indragning.
Det blifver då nödigt att invänta andra ledigheter; men under tiden kunna icke löneanslagen för de lediga tjensterna umbäras.
Man måste ock betänka att om i följd af indragningar, arbetet sammanföres på färre händer så att andra tjenster icke tillika kunna innehafvas det icke rimligen kan fordras, att de qvarblifvande tjenstemännen skola för sålunda ökadt arbete finna sig vedergällde med samma löner, som efter gamla staten beståtls.
Vid sådant förhållande torde det finnas klart att, ehvad större eller mindre besparing vid en slutlig reglering af embetsverket kan upkomma någon nedsättning i anslaget på förhand icke kan ega rum, utan att utsätta sig för äfventyret alt förvaltningen kommer i trångmål och blifver haltande.
Jag begär derföre återremiss af denna punkt, med yrkande att frågan om nedsättning af löneanslaget må förfalla; och hoppas jag att Utsk. skall så mycket mindre finna betänklighet dervid, som uti en likartad fråga, hvilken förekommer under 7:de hufvudtiteln och rörer Stats-kont:s förändrade organisation, Utsk., ehuru ogillande äfven denna organisation likväl föreslagit R.
St. att låta K.
M. förblifva vid orubbad disposition af de anslag, som hittills för detta embetsverk utgått.
Med ledsnad finner jag mig nödsakad att afgifva ett tillstyrkande i fullkomlig olikhet med den sista värde talarens.
Jag medgifver alt, vid igenomläsning af ifrågavar. punkt, kan lätteligen en tvekan upkomma om lämpligheten af Utsk:s förslag.
Aktningsvärde män hafva, enl. hvad jag haft tillfälle afhöra, framställt alfvarsamma farhågor, måhända mindre i afseende på ifrågavar. ämne än derå, att detsamma skulle komma att betraktas såsom prejudikat för framtiden i andra fall af någon likhet dermed.
Jag tror likvist att, bland tänkande män, man må - 72 Den 2 April. ste förutsätta det hvarje sak betraktas i och för sig sjelf; och sä snart dylika skäl dervid icke förekomma, som de, hvilka här äro tillämpliga, sä torde icke beslutet härutinnan förnuftsenligen komma att gälla såsom prejudikat för andra fall, än der förhållanderne äro öfverensstämmande; och då ser jag intet ondt deri.
Hr Fahreus har afstyrkt bifall till utlåt, bland annat på den grund, att StatsUtsk. i en annan punkt hemställt att Stats-konl. skulle bibehållas vid sitt förra Statsanslag, oaktadt Utsk. icke godkänt den föreslagna förändrade organisationen; vid betraktande hvaraf den värde ledamoten synes liafva ansell det mindre konseqvent att i afs.
å Bergs-collnn annorlunda förfara.
Men emellan dessa båda verk är ett fullkomligt olika förhållande: — Stats-kont. är öfverhopadt af vigtiga göromål, hvilka äro af beskaffenhet att de nödvändigt måste hafva sin ostörda gång; Bcrgs-eolkm deremot har, till följd af de i sednare tider vidtagna författningar, sett sin verksamhet mer och mer afl aga, sin betydenhet mer och mer försvinna.
Det har derigenom mer och mer nedsjunkit till ett blott registrerande verk.
Huruvida dessa nyare författningar, i alla hänseenden, lända till landets framtida gagn, är en annan fråga, som ej torde vara tiden och stället att 1111 afhandla.
Allt nog; deras verkningar på Bergs-colkii göromål, dem de ansenligen reducerat, torde ligga för en dag.
Att under sådane förhållanden bibehålla för verket lika stort anslag som förut, vore ju en misshushållning.
Så synes det mig, och jag vågar derföre tillstyrka bifall lill Utsk:s utlåt.
Då man erinrar sig den lätthet, med hvilken en mängd anslag på detta runi, förlidne gårdag, beviljades, så måste man väl vara öfverlygad derom att 11. o. Ad. icke sålunda förfarit utan den mest uprikliga öfvertygelse örn nödvändigheten af dessa summors beviljande.
Kan väl 11. o. Ad. med fullkomlig trygghet åberopa enahanda tillförsigt i detta fall, samt under ofvan framställda och föga förnekneliga förhållanden, som äga rum i afseende ä Bergscolkm, bevilja ät besagde embetsverk den af en värd ledamot nyss förordade summa?
Det vore i min tanke fastmera nära nog ett slöseri med Statens medel, om man, efter pröfning af hvarje särskildt fall, beviljade mer än hvad som kan visas vara för verkligt behof erforderligt.
Hvar och en, som med upmärksamhet granskar de åligganden, som nu tillkomma Bergs-colkm, skall säkert finna hvad den siste värde talaren yttrat eller att detta verk har förlorat det viktigaste af sin befattning, att dess verksamhet har blifvit inskränkt och att det således kan tagas för afgjordt att nämnde coll:m kan tåla vid en nedsättning i det anslag, som förut varit detsamma beviljadt.
Att detta icke är orätt resonneradt, synes bäst deraf att K.
M. vid sisth riksdag afgaf förslag till förändrad organisation af Bergs-colhm.
Detta förslag vann likväl icke R.
St:s bifall och det är deruti som jag funnit orsaken dertill alt K. 51. icke vid denna riksdag afiemnat propos. i detta ämne.
Om nu således detta är sannt, så följer deraf likväl ej att det till - Den 24 April. 73 kommer R.
St. ali ingå uti Verkets organisation eller att borttaga en bestämd summa från Bergs-colbii anslag.
Då frågan förevar inom Otsk., var jag af den åsigt att R.
St. borde, för alt visa att de icke voro obenägne för en organisntion, sorn kunde leda till besparing, utan tvertom önskade en sådan, till K.
M. ingå med en underd. skrifvelse af det innehåll all K.
M. ville i nåd. aflåta propos. i detta ämne till R.
St. hvarjemte jag ansåg att denna skrifvelse borde affaltals i sådana ordalag, alt R.
St. deruti uttalat en bestämd önskan derom att Verket måtte undergå en, med afseende å dess ringa göromål, fullständig reorganisation.
— Hade så skett så är det gifvet att K.
M. icke tillsatt de två ledigvarande platserna, och derigenom hade den fruktan några möjligtvis kan hysa för att se dessa platser nu besatta varit undanröjd.
Och då hade ej heller kunnat inträffa alt, vid en blifvande organisation, dessa platsers innehafvare kommit att betunga indragningsstaten.
Jag tror att ora man bifaller hvad Utsk. föreslagit så träder man för långt in på det maktområde, som tillhör K. M.; man har nemi. gjort ett bestämdt organisationsförslag, då man horltagil en bestämd summa och beslämt alt en indragning mäste ske utan att känna i hvad mån det kunde vara möjligt att med afseende pä befattningarnes beskaffenhet anordna tjenstgöringen.
Jag tror att samma ändamål som StatsUtsk. har åsyftat, kan vinnas om man återremitterar den första punkten men deremot bifaller den syftning, som finnes antydd i andra delen af Utsk:s förslag, som innebär en anhållan om att vid nästa riksdag få en K. propos. om förändring i Bergs-colbii organisation, men likväl anser jag att i sådant fall ordalagen böra något ändras i öfverensstämmelse med den åsigt jag vid början af mitt anförande hade äran framställa, hvarföre detta mom. bör återremitteras.
Jag instämmer således uti den förut gjorda anhållan om propos. på återremiss af Utsk:s förslag i denna punkt.
Hr Fä hr teus:
Jag förnekar visserligen icke att omfattningen af Bergs-colbii göromål under sednare lider blifvit inskränktare; men detta gäller hufvudsakligen arterna af mål.
Inom de serskilda slags mål, som återstå, är utan tvifvel antalet större än förr.
Genom förändrad organisation kunna också otvifvelaktig! besparingar upkomma; men jag anser att dessa besparingar icke kunna göras innan organsation skett; jag frågar, huru det skall gä till, om man skulle finna att de tjenster, som nu äro lediga, icke kunna indragas och att de ej kunna skötas af de öfriga tjenstemännen, men anslag saknas till deras aflönande.
Dä man icke vill att den reorganisationen skall ske på engång genom de obrukbara tjenstemännens öfverflyltning på indragningsstat, så tror jag att man måste afvakta ledigheter af de tjenster, som i den nya organisationen icke blifva behöfliga.
Hvad den formela behandlingen af frågan angår instämmer jag i Hr Bildts begäran om återremiss af den l:a punkten och bifall till den andra.
Jag anhåller att få förena mig i hvad som förut här blifvit sagdt till försvar för Ulskts förslag, samt 74 Den 24 April. alt endast tillägga, det erfarenheten redan visat att den indragning
Utsk. föreslagit verkligen låter sig göra utan någon olägenhet; ty om vi se tillbaka, så finna vi, alt under en längre följd af år dels eli Bergsråds-embele, dels Presidents-platser varit vakanta och att således ärenderna i Bergs-colhm verkligen skötes af 3 personer.
Det torde således icke kunna dragas i tvifvelsmål att så äfven hädanefter later sig göra och att således den 4:de personen kan vara borta samt ärendena skötas af en President och 2
Råder om ett Råd försvinner, eller af 3 Råder om Presidenten går bort.
Jag tror, lika med andra talare, som bär yttrat sig, att besparing å Bergs-colbii Stat kan och bör göras; men hvarje åtgärd i ett lagbundet samhälle bör naturligtvis företagas pä ett lagligt sätt.
Första frågan är här, huruvida framställningen blifvit rätteligen väckt.
Hvem har gjort motion derom? ingen, såvidt jag vet eller här upgifvits.
Har då Konungen föreslagit förändringen? icke heller.
Huru har då förslaget tillkommit? jo StatsUtsk. har af egen makt-fullkomlighet gjort framställningen.
Ar Utsk. dertill berättigad!?
det bet vidar jag. 37 § 2 mom.
Riksd.Ordn. är af följande innehåll: ”Intet Utsk., Const:s och Banko-Utskm allena undantagna, vare berältigadt att väcka frågor till afgörande i R.
St:s plena, eller att uptaga andra ämnen än de från plena remitterade; så vida ej, hvad StatsUtsk. serskildt angår, Konungens propos., enl. 27 §, lill detsamma omedelbarligen öfverlemnas”.
Förhållandet är följaktligen, såsom jag förstår §, att Utsk. eger i Stånden framlägga Konungens omedelbart emottagne förslag och de jemkningar deri, Utsk. kan finna lämpliga, utan att remiss ifrån något Stånd har egt rum.
Det är emedlertid bekant, att StatsUtsk. ändock, såväl vid denna som vid föreg:de riksdagar tagit sig frihet i Stånden göra framställningar eller motioner i äjnnen, som alldeles icke stätt i K.
M:s omedelbart lill Utsk. öfverlemnade propos., hvarom berörde § stadgar.
Jag är förvissad, att jemväl nu skall en eller annan af SlaisUtsk:s ledamöter efter mig upträda, för att försvara denna dess sjelftagna myndighet.
Om man förutsätter alt Utsk. vore så mäktigt som det förmenar sig vara, månne saken likväl derföre är riktig?
Har StatsUtsk. rätt att inlåta sig i sådana organisations-frågor, som den, hviken här bringats å bane?
Om Utsk. emedlertid tager sig frihet säga, att löner, som ej af ordinarie tjenstemän innehafvas, må kunna, såsom öfverflödiga för rikets tjenst indragas och besparas; så frågas likväl, om Utsk. eger gå så vida alt del må kunna tillstyrka en ny organisation af Bergs-colhm genom hvilken en bestämd summa af dithörande anslag indrages.
Om sådant är StatsUtsk. tillåtet, hvilket embetsverk i riket är väl då till sitt bestånd säkert för Utsk:s reformerande besparingsnit; i hvad ställning kommer Regeringen, om sådana tilltag af R.
St. medgifvas?
vi hafva vid denna riksdag sett StatsUtsk. föreslå indragning af ett helt reg:te.
I öfverensstämmelse dermed står också förevar, tilltag, men månne R. o. Ad. eller R.
St. i det hela kunna sådant medgifva?
för min del anser jag detta vara närgånget emot konungamakten och längre gånget än våra lagar kunna med - Den 24 April. 75 gifva; hvarföre jag för min del måste tillstyrka alt R. o. Ad. återremitterar betänk.
Det är icke nog i min tanka att afslå den första och bifalla den andra punkten; ty det sednare förslaget är af den beskaffenhet, att det blott i vissa hänseenden tillstyrker indragning af Bergs-colhii tjenstemanna-personal men det sätter alldeles icke i fråga hvad som, i min tanka, vore rigtigare, nemi. att indraga liela colbm och förena dess göromål med Commerce-colhii.
Jag har yttrat denna mening vid sisth riksmöte och jag vidblifver den.
Commerce-colhm behandlar redan en del af rikets närings-ärender.
Månne icke samma verk äfven kunde behandla förevar, näringsgren, eller bergshandteringen?
I andra stora Collegier finnas serskilda divisioner.
Så var det tillförene jemväl i Commerce-colhm.
Hvarföre må icke detta, man må kalla det Industri- eller Närings-colhm eller hvad som helst, — äfven hädanefter kunna hafva 2:ne divisioner, af hvilka den ena sköter Commerce-colhii nuvar. ärender, och den andra handlägger dem, som Bergs-colhm hiltills behandlat?
en gemensam President vore då tillräcklig och Presidenllönen kunde besparas.
Åtskilliga andra tjenster, som nu finnas i begge verken, torde då kunna uphöra att vara dubbla och blifva gemensamma för begge divisionerna; men detta kan icke upgöras af R.
St. omedelbart, utan derom måste framslällning komma från Regeringen och ärendet derefter hos dem pröfvas.
Det är derföre jag anhåller att R. o. Ad. icke malle åtskilja de båda förslagen, utan återförvisa punkten i sin helhet, på det att han målte hos StatsUtsk. undergå den ytterligare handläggning som vederbör, eller, om StatsUtsk. vidblifver sitt beslut, Stånden må vara oförhindrade att deruti göra de rättelser, som de anse behöfliga.
Då den siste värde talaren dragit i tvifvelsmål att förslaget skulle vara pä lagligt sätt tillkommit eller att StatsUtsk. skulle haft rättighet alt framkomma med ett sådant förslag, utan att det grundar sig antingen pä en K. propos. eller en serskild af riksdagsman väckt motion, så anhåller jag att få för R. o. Ad. upläsa slutet af 2:a mom. i 30 § Riksd.Ordn., hvilket lyder sålunda: ”Vidare åligger detta Ulsk. (nemi.
StatsUtsk.) att utröna, pröfva och föreslå det, som till Stats- och Riksg:s-verkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna”.
Det är således uppenbarligen icke allenast StalsUtsk:s rättighet ulan dess ovillkorliga skyldighet att föreslå de besparingar, som lämpligen kunna låta sig göra.
Att en besparing å Bergs-colbgii Stat lämpligen kan låta sig göra, det har den siste värde talaren sjelf bevisat; men han har tillika sagt, att det vore alltför närgånget af R.
St. alt sjelfva företaga denna fråga och har, såsom exempel på hvartill sådant kunde leda, anfört StatsUtsk. förslag ang:de Wermlands Fälljägare-reg:te.
Han torde likväl dermed för denna fråga ingenting hafva bevisat; ty om StatsUtsk:s kommit med ett olämpligt förslag ang:de Werm lands Fältjägare-reg:te, så kan sådant icke hafva någon annan följd, än alt ett sådant förslag bör af R.
St. afslås, och det är just hvad som R. o. Ad. företagit sig att göra; men derföre att StatsUtsk. i den frågan inkommit med ett olämpligt förslag, bör icke Stats - 70 Den 24 April.
Utsk. vara förhindradt att i en annan fråga, ställa sig 30 § till efterrättelse.
Då det nu är visadt, att denna indragning är lämplig, som jag tror varit under diskussionen ådagalagdt, och då StatsUtsk., enl. grundlagens bestämda ordalydelse har icke allenast rättighet, utan äfven skyldighet att föreslå hvad i sådant afseende lämpligt vara kan, så anhåller jag vördsamt att få förnya min begäran om Hr Frih. o. Landtm:s propos. på bifall till dem\a punkt.
Hr Bildt: Sedan Ordfrn i Const.Utsk. tydligen ådagalagt, ali StatsUtsk. har handlat i full öfverensstämmelse med grundlagens föreskrift, har jag ingenting vidare att tillägga, utan instämmer endast i hvad han härutinnan yttrat och tror jag, att denne värde talare fullkomligen vederlagt det inkast llr von Hartmansdorff gjort emot StatsUtsk:s befogenhet alt framkomma med ett sådant utlåt., som detta; men då jag i denna del instämmer med Gr.
Lagerbjelke, får jag deremot instämma i hvad för öfrigt blifvit yttradt af llr von Hartmansdorff.
I likhet med honom tror jag det vara nödvändigt att återremittera båda momme såsom jag äfven log mig friheten nämna, då jag första gängen hade ordet; ty det andra mom. i utlåt, står uti ett oskiljaktigt sammanhang med första mom. och man kan således icke återremittera det första utan alt äfven återremittera det andra.
Om jag för min del ansåg att StatsUtsk. vore det rätta forum, för att afgöra, huruvida Bergs-colhm lämpligast borde förenas med Commerce-colhm, eller vara ett afskil jdt verk för sig, så skulle jag vilja tillstyrka att skrifvelsen blefve affattad i sådana ordalag, att 15.
St. gåfvo tillkänna en önskan alt så måtte ske, alldenstund jagäröfvertygad om, alt hvad Hr von Hartmansdorff härutinnan föreslagit vore af praktisk nytta.
Lagerbjelke har sagt, att Utsk. har i moliverna till sitt utlåt, yttrat att det icke tillkommer StatsUtsk. alt inlåta sig i organisationsfrågor etc.
Han har rätt häri, Utsk. har verkligen erkänt, att det icke är rätta forum för organisationsfrågors afgörande, likväl är det gifvet, att om man tager bort en bestämd summa, så har man derigenom inlåtit sig uti en definitif organisation, aidenstund det då mäste vata nödvändigt för K.
M. att genast vidtaga en förändring.
Denna motsägelse innebär redan i sig tillräckligt skäl för frågans återremiss.
Dessutom kan en sådan ovilkorlig förändring icke ske med samma nytta, som om K.
M. haft fria händer att göra förändringen med afseende på göromålens beskaffenhet.
Förändringar, som sålunda ske, hafva derjemte det skadliga med sig att de ofta mäste göras om igen och således, komma tätt på hvarandra; sådant leder till villervalla i förvaltningen, och det måste man undvika.
Jag ber att få understödja den anhållan om återremiss, som af 2:ne ledamöter här blifvit gjord.
Jag gör det förnämligast på de skäl, som af Hr von Hartmansdorff sednast blifvit anförda.
Det är verkligen någonting nytt att StatsUtsk. tager initiativet och vi kunna lätt inledas på farliga vägar om man hos Utsk. erkänner denna rätt i dylika frågor.
Vi hafva visserligen i Den 24 April. 77 elt föregide belänk. rör:de Usta hufvudtiteln sett något dylikt, ehuru förhållandet var olika.
Här är sagdt, i afseende på grundlagens tolkning, att StatsUtsk. eger rättighet att motionera på grund af 2:a mom. 30 § Riksd.Ordn.
Sa kan visserligen synas; men den saken kan likväl vara oviss; ty dä der står alt Utsk. är skyldigt att iakttaga nödiga besparingar, följer deraf icke bestämdt, att Utsk. skall i dylika frågor taga initiativet, utan snarare att det skall iakttaga de nödiga besparingar hvartill K.
RI:s eller enskildas förslag kunna gifva anledning.
M:s sist framlagda propos. i fråga om förändring af Bergs-colhi organistalion icke vann B.
S(:s bifall, så må man icke förundra sig att
Regeringen ej vid delta tillfälle har återkommit på samma väg.
Jag är likväl fullkomligt öfvertygad derom, att
Regeringen i denna del kommer att iakttaga nödiga besparingar så snart tillfälle medgifves att desamma verkställa.
Jag begär, i likhet med föregå:de talare, återreraiss, i ändamål att åstadkomma en skrifvelse, som uttrycker R.
St:s önskan om formligt förslag till en förändrad reglering i afseende på Bergs-Stalerne.
Ilr von Hartmansdorff har begärt att de tvenne morn., som innefattas under Usta punkten i nu föredragne StatsUtsk:s utlåt., mätte i ett sammanhang behandlas.
Jag anhåller deremot alt Hr Frih. o. Landtm, läcktes framställa propos. på hvardera mom. serskildt.
Jag anser mig dertill cga genom grundlagen en obestridlig rättighet, och hoppas således alt Hr Frdr. o. Landtm, samt II.
Ståndet icke betager mig densammas tillgodonjntaude.
Visserligen har Utsk. vid sednare mom. sagt, ali Utsk:s deruti innehållna tillstyrkande göres i sammanhang med innehållet af det förra morn.; men sådant anser jag vara en så vanlig fiås, för alt fylla mellanrummen, alt det icke lärer härvid något oskiljaktigt samband betyda.
Alt ålerremiss icke bör ske i oträngdt mål, är en princip, sorn under gårdagens plenum ofta åberopades och på hälsosamt sätt gjorde sig gällande.
Jag frågar då hvad utsigt man kan hafva i förevar, fall, alt med en ålerremiss omvända Utsk. till andra tankar?
— När man ser efter i Ulsk:s belänk. och finnér der alt icke flera än 2 personer hafva sig reserverat af hvilka den ene, Hr Gr, Mörner, efter hvad jag kan finna, endast i afseende på sifferbeloppet differerat ifrån Utsk:s åsigt, synes utsigten, att verka på så talrika ledamöters annorlunda fattade öfvertygelse, icke synnerligen lofvande.
Då man alltså icke torde kunna genom ärendets återförvisande vinna någon ändring i Utsk:s åsigter, vore det till tidens besparande så mycket mera skäl att icke besluta en återremiss.
Jag öfvergår nu till de motskäl, åtskillige talare hafva framställt emot min tanka i ämnet.
Hr Fåhraens har yttrat, att besparingar å Bergs-colbii Stat visserligen böra kunna vinnas i en framtid, men att det bör ske efter och icke före förändringen i dess organisation.
Vid sisth riksdag hade K.
M. framställt ett förslag till förändrad organisation af ifrågavar. embetsverk.
Det befanns likväl då, att man icke kunde komma öfverens om bästa sättet för åvägabringandet af denna organisation.
Så kan det äfven inträffa, en och Dea 24 April. annan gäng hädanefter, linder liden utgår af Statsmedel årligen en större summa än som, efter hvad jag tror, är för ändamålet nödvändig.
Blott intill nästa riksdag skulle utgå tillsammanslagdt öfver 10,000 r:dr b:co, och det förmodligen onödigtvis till Bergs-colkii Stat, utöfver hvad StatsUtsk. ansett erforderligt.
Månne delta kan kallas en försigtig och sparsam hushållning med Statens medel? — organisationen synes, som sagdt är, — icke så lätt verkställd.
Det kan hända att man icke kommer öfverens vid nästa riksdag.
Innan derpå följande lagtima riksdag upgår således den bortkastade summan lill 20,000 r:dr o. s. v. Redan hafva åtskillige värde talare gifvit svar på Hr von Hartmansdorffs bestridande af StalsUtsk:s rättighet att komma fram med detta förslag.
Hvad Hr Tersmeden lill understöd för Hr von Hartmansdorffs åsigt yttrat, synes endast vara ett uttryck af en individuell öfvertygelse; men dä den ej varit beledsagad af några yttrade skäl, sorn deråt kunde inför andras omdömen gifva styrka, torde berörde anförande på intet vis rubba giltigheten af hvad Gr.
Lagerbjelke och Hr Bildt anfört.
Jag förbigår således att vidare söka vederlägga en redan vederlaggd sak, utan håller mig i stället vid hufvudämnet och speciellt vid en punkt uti Hr Fåhraei yttrande.
Om jag icke missförstod Hr Fåhraus, så yttrade han att K.
M. icke gerna kunde göra någon förändring i lönevilkoren för de af Bergs-coibii tjenstemän, som äro på ordinarie stat tillsatte.
— Icke annat jag vet, så är Presidenten tillförordnad.