Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min öfvertygelse, är det Statens egit fel, att
Riket icke redan har tillräckelig tillgång på Spannmål.
Om det antages, att hvarje
Hemman hör kunna producera |del mer än det nu gör, så är denna brist uppfylld, och Riket derigenom tillskyndad en stor fördel.
För att vinna detta ändamål, måste man äfven vilja alla de medel, som dertill erfordras.
Det är ju en plikt att tillse, att Jordbrukaren mår väl, och att dess Skatter utan möda och svårighet utgå.
Det synes icke vara angenämt, att vara Regent eller Innevånare i ett Land, der Fattigdomen tilltagit, och med hvarje dag tilltar.
Det bör icke ens förmodas, att
Allmänheten utan understöd kan bära de utgifter, de nu äga och framdeles torde få.
Väl är det under fredens lugn, som Staten bör samla krafter, för att i nödens stund kunna uthärda faror, bekymmer och olyckor; men detta vinnes icke genom indragning af Rikets i omlopp varande RörelseCapital, utan genom biträde af Banquen, och genom rättelse i en del Oeconomiska Författningar.
Vigtigt och magtpåliggande är det alltså, att utfinna medel och utvägar, för att göra Landet lyckligt och välmående.
Vi böra påminna oss, att Utlagorne äro förökade, och troligen blifva det ännu mer, om vi skola vara tryggade, Säkre och sjelfständige för framtiden.
Genom en ökad Production inom Län - 508 Den i5 April. det och minskad Consumtion af öfverflöd, samt genom tillåten och under vissa former och vilkor hegard Näringsfrihet, och slutligen genom en fri Handelsrättighet, mot en sådan afgift till Staten, som i KonungaRiket
Dannemark erlägges, tror jag med visshet, att vårt Sedelmynt kan utan indragning, utan att Banquen inköper Silfver, och utan att sådana medel behöfva vidtagas, som Högloflige Utskotten föreslagit, likväl med hvarje år förbättras.
Utskotten hafva väl förklarat, att de för framtiden vilja utlemna Odlings- och Fastighetslån, samt understödja Jordbruket; men Utskotten hafva icke förökadt de i detta afseende vid j 815 års Riksdag bestämde Summor, oansedt Utskotten till BergVerken, som förut ägde
Disconträttighet, beviljadt Lånehiträde; äfvensom Utskotten icke yttrat sig, angående det belopp, hvarom Banquen i Discontväg måste biträda de omkring Götheborg och Malmö belägne Orter.
Jag anser det vara nödvändigt, att Disconterne på sistnämnde ställen bibehållas under BancoFullmägtiges vård och inseende, på det Rörelsen icke måtte afstadna.
Skulle åter detta vara stridande mot Opinionen, eller anses menligt för Banqueus Credit, hemställer jag, om icke en RiksgäldsContoirsDiscont borde inrättas, så att Allmänheten mot noga bepröfvad säkerhet icke saknar tillgång på Penningar.
I annat fall och om detta mitt Förslag icke bifalles, tror jag att hvarken Utlagorne till Staten och dess Em - Den i5 April. 509 betsmän utgå, eller att allmänna lugnet och säkerheten kan bibehållas, eller Jordbruk, Näringar och Idoghet vidmagthållas, utan skola dessa i stället aftyna och förfalla.
Hvarjemte Herr von Stahl inlemnade ett af Friherre C. L.
Stael von Holstein till trycket befordradt sammandrag af allmänna Utskylderne vid ett helt SkalleHemman af medelmåttig godhet i Östra Nerikes Fögderi, hvilket med 10 Tunnors årligt utsäde och 5o å 60 Lass Hö, blifvit per medium taxerat i värde till 4ooo R:dr Banco, bestigande sig omförmälde TJtskylder till en Summa af 255 R:dr 17 sk. 6 r:st.
Banco, och tilläde Herr von Stahl munteligen, det han jemväl instämde uti hvad Grefve Gyllenborg och Herr von Törne anfört, samt yrkade återremiss af Utskottets Betänkande.
Friherre Wrangel; Henning, anförde skrifteligen:
Vid det sammansatta Banco- och StatsUtskottets Betänkande rörande PenningeVerket och Myntvärdets upprätthållande, anhåller jag att få afgifva följande anmärkningar:
Sid. 4, säges: Att Rörelsen underhölls vidare genom inträffade Handelsförhållanden på continentenj samt de Speculationer_, hvilka derifrån hämtade sin upprinnelse.
Fastighetsköp och vidsträckta Odlingsföretag komma dernäst i ordningen. g 10 Den i5 April.
Utskotten synas ej vara älskare af odlingsföretag, då de sätta dem i bredd med äfventyrliga speculationer.
Yäl har man hört en och annan ifra emot den förderfliga odlingslusten, men oväntadt är det, att ett Riksens Ständers Utskott hänförer den till de skadliga speculationer, som ökat oredan och förlägenheten i Rikets PenningeVerk.
De Skånska Enskiften, som omöjligen kunnat verkställas utan Lånebiträden, och hvilka genom af Regeringen utfärdade tvångslagar, blifvit föranledda, böra då äfven sättas i främsta rummet af ruinerade Landtmannaföretag, och den Nationela vinst, som genom den ökade Productionen uppkommit, anses för en obetydlighet, emot den oreda, som dessa obetänksamma Odlare åstadkommit, genom en utvidgad Creditrörelse.
Utskotten förklara sig äfven emot Fastighetsköp, och yttra: att då man eftersinnar, huru mycken fast egendom , som de sednare åren genom köp, salu och förpantning, blifvit satt i circulation, skall man icke sä mycket förundra sig öfver orsaken, att,på en och samma gång, höra klagan öfver brist på Penningar och klagan öfver den Massa Penningar, som blifvit i rörelse bragt.
Men har då verkeligen så ovanligt många Fastighetsköp ägt rum?
efter min öfvertygelse hafva, de sednare 4 åren, ganska få LandtEgendomar blifvit sålda, enligt officiel uppgift från vederbörande Auctoriteter till LandtbruksAcademien; och i denna stund är deras antal, som vilja sälja, säkerligen mångdubbelt emot dem, som vilja köpa, I vårt Fädernesland bar det sällan bandt, att egendomar blifvit köpta för Contant Den i5 Jpril. 511 Köpeskilling; pä de sist förflutna 100 åren har det merendels vid alla köp varit händelsen, att en större del af Köpeskillingen blifvit innestående, och efter 17,00 års krig gingo många Egendomar i handel på Credit, utan någon vådlig följd för allmänna Rörelsen.
Odlingen och välmågan gingo i bredd med hvarandra.
Hvarföre klagades icke då öfver Penningebrist, eller, som Utskotten behaga uttrycka sig, Creditbrist? härpå svaras: att intet Amortissement då skedde, och dessutom är en af orsakerna, hvarföre den skuldsatte Jordägaren nu befinner sig i förlägenhet, äfven den, som Utskotten sid. 4 sjelfva anföra, ehuru icke använd till denna Casus, den nemligen, att Disconternas utvidgade Rörelse, hvarigenom Capitalisten fick tillfälle att placera sina Penningar mot 3 proCent och disponible vid anfordran, försvårade låns erhållande på längre Terminer.
De som sålde Fastigheter utprässade af Köparen sista Köpeskillingen, för att insticka den i en ockrande Lånrörelse, på korrta Terminer, och de som hade intecknade Capitaler, uppsade dem, för att på Stockholms Beurse af vidtomfattande HandelsSpeculanter erhålla en hög olaglig ränta:
Snart funnos inga Penningar mer på Landet; allt concentrerades i Stockholm, och derifrån härleder sig Fastighetsägarens Penningeförlägenhet.
Några Capitalister ledo väl betydliga förluster genom de inträffade Concourserna, men vanan att erhålla 12 proCent var för ljuf och följaktligen för svår att öfvervinna, och den skulle beständigt fortfarit, om Discont - B12 Dea i5 April, Inrättningarne förblifvit på samma fot.
Dessa sanningar äro så enkla, att de troligen icke kunna bestridas, och man behöfver ej söka någon annan orsak till Landtmannens olyckliga ställning och förlägenhet.
Hvarföre då stämpla Fastighetsköp, som förderfliga, då de tvärtom böra anses nyttiga, när de göras med klokhet och måtta?
Äfven i de Länder, som äga reelt mynt, hafva Egendomsprisen stigit, och under vår så kallade SilfverPeriod voro Fastigheterna i ständigt stigande.
Man rådfråge LagfarlsProtocollerna för denna lid.
Månne det ej är en vinst för det stora hela, att Egendomar öfverflyttas från overksamma Ägares slentrianska bruk i driftiga och verksamma köpares händer, hvarigenom de lemna ökad afkastning, och denna ökade afkastning skulle otvifvelagtigt verkat Egendomsprisens stigande, äfven om vi haft Guld i omlopp; men genom Amortissement framkallas ett resultat, som blifver alldeles motsatsen.
Är det ett brott att speculera på sin skicklighet, sin högre verksamhet och upplysning i Landtmanna-Oeconomien?
I Fäderneslandsvännens ögon har denna Speculant ett oändligt högre värde, än den, som säljer sin jord, för att, utan besvär, af den idoge utpressa en revenue, den han genom arbete ej kunnat erhålla.
Den förra ökar Nationalrikedomen, och bär alla Statens bördor; den sednare gör intet af allt detta; likväl vill han ännu mera förtrycka den flitige släpande Landtmannen; gifver honom det föraktliga namnet af Vinglare, och återtager slu - Den i5 'April. 515 sluteligen för halfva värdet samma Egendom han till honom försålt.
Större delen af våra nu varande så kallade Capitalister äro just sådana, som sedan år 1809 försålt Fastigheter, eller på annat sätt förvärfvat Penningar vid vida högre Cours, än nu.
Må de vara nöjde, att Myntet snarare blifvit förhättradt, än försämradt, sedan den tiden, att Egendomar betydligen fallit; och må de ej vidare utsträcka sina fordringar.
Sanningen och rättvisan fordra likväl, att man här erkänner det Fastighets-köp någon gång blifvit missbrukade.
Några få Personer hafva köpt
Egendomar utan all slags calcul — och utan att odla.
Men huru mångå äro väl dessa misslyckade Speculanter?
I alla tider hafva sådana funnits, och huru litet är icke detta antal emot deras, som speculerat på Utländska Varor och NederlagsRörelser?
Det nyttigaste blifver genom öfverdrift skadligt, och sjelfva Naturbehofven förvandlas till Laster igenom öfverdrifvet tillfredsställande; men för ett eller annat missbruk lör en god sak icke fördömmas; och säkerligen skulle den sanna Patrioten önska, att besittningen af Jord åter blef eftersökt.
Helt annorlunda skulle det komma att se ut i vårt kära Fädernesland, om det vore förmånligare att äga Jord än Capitaler; och måtte den tidpunct snart inträlfa, då Egendomar blifva begärliga, och icke, såsom nu, anses lika med besvärliga bördor, dem hvar och en önskar blifva qvitt.
I Afd. 65, 66. 514 Den i5 April.
Uti noten sid. 8säges: ”att emellan 1812 och i8i5 indrogos 2 Millioner i Sedlar.”
Men det måtte väl ej vara Utskottens mening, att härigenom upplysa Nationen, huru mycket, som blifvit amorteradt, sedan Sedelmassan uppnått sitt Maximum; ty det blifver säkert mycket mer.
Utan att vara initierad i Banquens hemligheter, kan Calculen någorlunda lätt uppgöras.
Yid 1800 års Realisation inlöste Banquen omkring i5 Millioner Riksgälds Sedlar med 10 Millioner Banco, Riks-Disconten rörde sig med en Fond af 5 Millioner; Åbo, Götheborgs och Malmö
Disconter, sedan 1804, med 900,000 R:dr Banco; och om man antager, att Banquens utelöpande Sedelstock före Realisationen utgjorde x, 100,000 R:dr, uppkommer en Summa af 17 Millioner.
Tre Millioner Metalliskt Mynt ingingo i Banquens hvalf under loppet af 1808, för hvilka naturligtvis lika många Millioner i Sedlar utsläpptes i Rörelsen; men som tilläfventyi’s 3 Millioner genom Discontvinst och Banquens öfriga Revenuer amorterades ifrån RealisationsPerioden till 1808, kan man med säkerhet antaga BancoSedelstocken vid nämnde års slut till 17 Millioner.
Banquens biträde till Statsverket är allmänt bekant, utgörande omkring 11 Millioner, men som detta biträde icke utgeck på en gång, och Banquen under samma tid gjorde betydliga Amortissementer, kan man antaga, att Sedelstocken uti sitt Maximum år 1810 varit omkring 25 Millioner; nu deremot är den, enligt den uppgift, man i allmänhet äger, omkring 21 Millioner, och således är o
Den i5 April. 515 4 Millioner amorterade, RiksgäldsSedlar oberäknade.
Sid. 8 och 9 söka Utskotten visa, att Banquen bör ej utgifva Lån, emedan genom LånSystemets utsträckning
Rikets hela Capilalvärde sluteligen skulle komma att tillhöra Banquen.
Denna farhåga torde vara mindre grundad, emedan Götha Canal medtager en stor del af Banquens årliga vinst, och denna vinst blifver ju mindre af FastiglietsLånen, som gifva 4 proCent, än af DiscontLån, som gifva 6, stundom 12 proCent.
Likväl afstyrka
Utskotten de förra och tillstyrka de sednare; men Utskotten hafva icke gynnande tänkesätt emot FastighetsÄgare, och detta är den enda punct, hvaruti de äro consequenta, ty eljest äro de föreslagne mesurerne, såsom jag längre fram skall hafva äran visa, alldeles en motsatts af de så vältaligt uttryckta grunderna.
Sluteligen får här anmärkas, att Banquen tillädes Disconträtt, såsom ersättning för de vid 1800 års Realisation gjorde försträckningar; allt hvad Banquen härutöfver förtjenar, tillhör Nationen, samt kan af densamma efter behag disponeras, och kanske är den tidpunct snart inne, då man häröfver bör fordra redo och slutliqvid.
Sid. i3 innefattar en upplysning om RiksgäldsContoirets framtida Röle, att sälja våra få KronoEgendomar.
Det märkvärdiga Förslaget härutinnan torde framdeles vara att förvänta, och blifver det tids nog att då yttra 516
Den i5 April. sig derom.
Man klandrar Fastighetsköp, men Staten gör sig sjelf till utmånglare deraf.
Man lofvar att ej minska Sedelmassan, oeh man vill sälja betydelig
Egendom för att af de inflytande medlen skapa en ny Fond för RiksgäldsSedlarnes Garantie och Credit.
Det vill säga, man säljer dessa KronoEgendomar, inväxlar för köpskillingen RiksgäldsSedlar, och bränner upp dem, eller, som är det samma, man läser in Fonden i Banquen, för att som det kallas, stärka Creditivet och mindre behöfva anlita Banquen; —en påtaglig MyntförminskningsPlan.
Kunna icke KronoEgendomarne lösas till Skatte emot årlig Afrad, och derigenom den positiva Bevillningen nedsättas?
Det vore i sanning mycket väl, om Kronan hade någon betydligare inkomst af Domainer, hvarigenom den Skattdragandes bördor kunde förminskas. — Att Utskotten icke äro fördelaktigt sinnade emot Svenska Jordbrukaren, inhämtas ytterligare af det försvar, som Sid.
18 gifves den Finska Handeln.
Det är likväl svårt att begripa grunden till Utskottens förmodan, att, ehuru årliga behållningen å BytesHandeln ännu utfaller till Finnarnes fördel, någon större Massa Svenska Sedlar nu icke finnes i Finland, än före 1809; — välförståendes i sitt proportionerliga förhållande emellan Rikets samfälta Sedelstock då och nu.
Månne icke Finland, fick detta proportionerliga förhållande före 1809, under 1808 års Campagne, då så ofantliga Summor dit öfverstyrdes till Armeens underhåll? och hvarje sedermera vunnen tillökning för Finland af vårt RörelseCapital måste rubba denna proportion, Den i5 April. 517 så framt icke Finnarne, enligt Utskottens yttrande, tillbyta sig någon reel effect.
Ty värr lär det verkeligen förhålla sig så, att de lios våra Guldsmeder köpa Silfver, eller på Bernsen vexlar; en i sanning fördelaktig handel, i synnerhet som denna Import består af sådana Articlar, som vi sjelfve producera.
Sid. 19 medgifva likväl Utskotten, att en större faction af vår Sedelstock, nu än förr, på Utrikes Botten kan vara utelöpande; dock kan jag ingalunda förena mig i den öfvertygelsen, att detta bevisar hvarken en ökad Consumtion (hvilket
Utskotten likväl sjelfva i näst föregående punct tyckas bestrida), eller en minskad Production; men att Svenska Landtmannen icke kan täfla i låga pris med den Finska, mera gynnad af ett nära läge och mindre betungad af Utlagor, hvarigenom
Productions-kostnaden naturligtvis blifver lindrigare.
Uppgifves Banquens inkomst, i Räntor af Fastighets- och Odlings-Lån, af dess Discont, och de eventuella Creditiven m. m., utgörande emellan 45o och 5oo,ooo R:dr, efter afdrag af Inrättningarnes underhåll, samt alla öfriga dermed förbundna kostnader.
Här torde tillåtas att, i stöd af Utskottens egna uppgifter, framlägga ett annat resultat.
FastighetsLånen äro i denna stund omkring 4§ Millioner, hvaraf 6 proCent i Ränta och afbetalning gör årligen 270,000; Odlings-Lånen 3oo,ooo, hvaraf åtminstone 20 proCent årligen inflyta 60,000 Dessutom rörer sig (Sid 24) Dis Transport 60,000 V 513 Den i5 April.
Transport 60,000 conten med 6^ Millioner, hvaraf 6 proCents
Ränta oaf kortadt utföres som vinst, emedan Öfver-Rcintorne fullt betacka all kostnad för Inrättningen 390,000 Magazins-Directionens Creditif, 2 Millioner, utföres blott att lemna
En proCent med 20,000 Manufactur-Discontens Creditif, 5oo,ooo R:dr, är alltid utelöpande och gifver 4 proCent, gör ....
20,000 Lån-Fond för exportabla Metaller, En Million 200,000 anses gifva i§ proCent, gör 18,000 Summa 778,000 Således skulle Banquens Betjening och Sedel-Fabricationen kosta 3oo,ooo, hvarpå man är fullt berättigad att tvifla.
Om circa 100,000 derföre afsättas, torde man hafva träffat sanningen tämmeligen nära, och om man tillägger de 750,000 R:dr, som från Statsverket inflyta, blifver årliga inkomsten något öfver En Million 400,000, i stället för En Million 200,000, som Utskotten uppgifvit.
Sid. 21 yttra Utskotten på nytt sin ovilja mot Fastighets-Lånen, och söka bevisa deras ringa nytta.
Att Räntan varit för låg,medgifves, men att anse Fastighets-Lån som artificiella Medel, torde vara mindre väl grundadt.
För Landtmannen fordras hufvudsakeligen stående Lån, och den lifligare omsättning af LåneCapitalerna, som Utskotten vilja tillvägabringa, har hittills just varit vår olycka, hvilket Den i5 April. 519 äfven å Sid. 4 medgifves.
Att Fastighet är godt Hypoteque, kan ej bestridas, och ett Mynt som representerar fordran icke på en hel Nations FastighetsMassa, utan på vissa pantsatta Fastigheter, hvilka kunna sättas under Auctionskluhhan, får helt säkert mera förtroende, än det, hvarföre Nationen ansvarar, men hvilken ansvarighet icke executift kan behandlas.
Ännu sämre Hypotheque äro blotta Namn, hvilkas vederhäftighet afgöres på en slump, stundom af blotta infall och nycker.
Att Räntan på FastighetsLånen utgöres i Silfver, är deremot ett ganska rigtigt project.
Derigenom aflägges en sparpenning, som icke minskar RörelseCapitalet och gör en framtida Realisation möjlig.
Den betänklighet, att Silfret ligger ofrugtsamt i Banquens hvalf, är i min tanka af föga vigt, när detta Silfver har sin Representant, Papperet i Circulalion, och kanske är denna Räntebetalning i Silfver den enda solida utväg att öka Banquens SilfverFond utan stor känning för Nationen.
Den som har ett PenningeLån bör väl anses derpå förtjena, och när Nationen genom sin Banque lemnar honom detta understöd, är det billigt, att han i sin ordning understödjer Nationen till stadgande af detta samma Mynt, han i sin rörelse användt.
Inbetalningen bör ej vara högre' än 2 proCent, och under hvad Coursförhållande som helst anses sorn Ränta, men deremot Capitalafbetalningarne, som böra ökas några proCent, utgöras i Sedlar.
Sid. 23 lofvas ett särskilt Betänkande om 520 Den i5 Aprik OdlingsLånen, och man förmodar , att det bygges på de liberala grunder Utskotten yttrat Sid. 7 och 21.
I afseende på Lånen å exportabla effecter, anse Utskotten understöd heldre böra lemnäs åt tillverkaren, än på den färdiga varan, således heldre på Namn oell Cautioner, än Hypothequer!!!
Hvarföre icke säga rent ut, att man vill sänka Jernpriserna?
ManufacturFondens ökande med 400>000
R:dr kan vara billig, om inhemska tillverkningarne verkligen stigit; i annat fall är denna niesure öfverflödig.
— Beträffande DiscontRegleringen åberopar jag hufvudsakligen Friherre Cederströms grundliga yttrande i detta ämne, hvilket fullkomligen vederlägger Utskottens raisonnement.
Sid. 2.Q. — Den simplaste och rättvisaste
DiscontReglering är otvifvelaktigt den, att Banquen utan undantag genast inlöser alla DiscontPapper och AfskrifningsSkuIden.
Detta förskott föres hvarje Discont till last i Debet, och njuter Banquen derföre 3 å 5 proCents årlig Ränta.
FilialDisconterna företaga derefter sin utredning genom omsättningar, utan att minska sina RörelseCapital, och skall det, som i Räntevinst utöfver 3 å 5 proCent inflyter, användas till Capitalafhetalning i Banquen.
De Låntagare i dessa Disconter, som kunna anskaffa rigtiga säkerhetsHandlingar, få sina Lån förvandlade tillstående, efter samma grund, som Banquens öfriga FastiglietsLån, och blifva dit förflyttade, för att utgöra
Ränta i Silfver eller Den i5 April* 521 Växlar.
De Låntagare åter, som ej kunna prestera FastighetsHypoteque, få i vanlig ordning göra omsättningar, och hvad i afbetalning inflyter, bör i Discontväg åter utlånas.
— I afseende på Götha CanalDiscont böra serskilt tagas i betraktande de omständigheter, som der möta, och hvilka ämnen framdeles torde komma under öfvervägande.
Denna enkla Plan innefattar inga vådor, och gör minsta rubbningen.
Man uppfyller derigenom löftet att ej minska RörelseCapitalet, och man har ej genom arbitrerande afvikelser från Lagen förnärmat någon Medborgares rätt.
FilialDisconterna upphöra att vara skadliga, när inga 3-procents-Inrättningar mera aga rum och de blott röra sig med BancoSedlar.
Att Controll tillskapas, och att ej BancoFullmägtige med korslagda armar åskåda olagliga tillgrepp, lärer ej behöfva tilläggas.
Sid. 3o. Banco- och RiksgäldsFullmägtiges åliggande att i Discontväg åter utsläppa, hvad i afbetalningar inflyter, är så obestämdt och tyckes så mycket bero af deras godtfinnande, att jag härutinnan nödgas yrka positiva föreskrifter.
Att i början af ett Betänkande säga, att en utvidgad DiscontRörelse är skadlig, och sedermera tillstyrka, att hvad som tillflyter Banquen i årlig inkomst skall i Discontväg åter utsläppas, är en motsägelse, men jag har en gång yttrat, att Utskotten blott synas conseqvenla i ovilja emot Fastig - 522 Den i5 April. hetsÄgare och belåning på det säkraste Hypoteque i verlden, Fastighet.
Såsom bevis på denna inconseqvence må vidare anföras, att man säger, det LånRörelsen på korta terminer försvårat tillgången på stående Lån.
Sid. 4 och på flera ställen i Betänkandet yrkar man en lifligare rörelse och omsättning i Disconterna.
Man säger att indragningar af Sedelmyntet äro skadliga och göra Nationen fattigare, samt gifva icke ersättning åt dem som förlorat; men Sid.
38 yttras den tvetydiga sattsen, att PenningeStocken icke permanent får ökas eller minskas; och då Creditiverna, Sid. i4, sägas vara periodiska, är ju tydeligt, att SedelStockens periodiska minskning icke allenast är möjlig, utan äfven oundvikelig.
18 yttras, att brist i penningens stadga gör Penningeförlägenhet.
Sid. 28 säges, att Banquens operationer icke gå ut på Coursoperationer, men för att bevara sina Sedlar emot ytterligare försämring och Agiotage, hvilket vidare motsäges af i:sta Puncten Sid. 3g, der det yrkas, attVäxelFonden, när Silfver ej kan inköpas, bör åter utgifvas, hvilket måtte betyda CoursOperationer.
Sid. 37 säges, att SedelMyntets
Silfvervärde ej skall bestämmas, men sid. 34, att Silfvervärdet bör bestämmas till ett Maximum; men hvar hafva vi ett Minimum? och hvar finnes gränsen för Myntets förbättring?
523 och kan man kalla sådant att införa stadga?
3i säges, att man ej bör uppmuntra att på Discont-vägen återkomma, och likväl tillstyrker man Riks-Discontens utvidgning.
Att, såsom Utskotten sid. 32 föreslå, i Million af Banquens årliga inkomst användes till inlösande af de genom SjöTulls-Uppbörden inflytande Växlar, anser jag ganska lämpeligt och nyttigt.
Att Silfret blifver liggande i Banquens hvalf, har jag förut yttrat ej vara skadeligt, så länge det representeras af motsvarande Pappersmynt, och då vi nu en längre tid drifvit Utländska Handeln med förlust, bör väl förmodas, att vi af erfarenheten skola blifva klokare, samt minska vår Import; och i sanning är detta, jemte ökad Production, det enda verksamma medel till förkofran. 25o,ooo R:dr i Silfver är i och för sig sjelf en så obetydlig Summa, att den utan betydlig känning årligen bör kunna införas, isynnerhet om man eftersinna]’, att långt större Summa fordom geck utomlands, till betalning af Räntor å Utländska Lånen, utan att synnerligen nedtynga Handelsvågen.
Deremot afstyrker jag helt och hållet, att Banquen skall använda denna Växel-Fond, som det heter, till hindrande af Agiotage.
Vårt Fäderneslands och alla Länders erfarenhet har visat, att dessa konstiga operationer icke tjena till annat, än att framkalla och öka antalet af Växel-vinglare.
Växelhandeln är i sitt naturliga skick icke någon Agiotage; den borde bestå till större del uti ett utbyte af Utländska Fordringar och Skulder, 524 Den i5 'April. om Coursen är hög eller låg, i den mån de förra understiga eller öfvergå de sednare.
Detta är det naturliga af saken; men då någon Autoritet blandar sig i denna handelsgren, kan ett tillkonstladt Resultat stundom frambringas.
Dock måste det naturliga sluteligen åter inträda, så framt den opererande Autoriteten icke med ständiga uppoffringar vill och kan underhålla ett annat förhållande.