Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rönnskär utanför Piteå, Bremön utanför Sundsvall, Liiljangfrun eller Storjungfrun utanför Söderhamn, Limön utanför Gefle, Sandhamn vid östra inloppet till Stockholms skärgård, Landsort vid södra inlöpet till hufvudstaden, Häfringe utanför Norrköping och vid Arkö äfven utanför Norrköping — alla inom norra lotsdistriktet; Fårösund eller Slite på Gottland i södra lotsdistriktet, samt Halmstad, Kalfsund utanför Götheborg och Sydkoster utanför Strömstad inom vestra lotsdistriktet, eller tillsammans 12 större däckade segelbåtar till ett sammanräknadt belopp af 24.000 rdr rmt.
Härvid torde likväl det bestämda förbehåll böra göras, att Förvaltningen af Sjöärendena tiilerkännes rättighet att, på LotsIL I. 29 -IfiO Deri 26 November e. m.
Direktörens förslag, vid sjöfartens af- eller tilltagande vid någon lotsplats, förflytta kronolotsbåt till annan lotsstation, som deraf är i större behof och deraf kan draga mera nytta.
Uti ofvanomförmälte motion anfördes äfven behofvet af en fyrinrättning å klippan Botiden utanför Umeå.
Med tacksamhet erkännande de frikostiga bidrag, R.
Riksmöte anvisade i och för fyr- och båk-inrättuingen i de norra farvattnen, medgåfvo tillgångarne ej likväl medel härtill.
Omkring 5 mil söder om inloppet till Umeå ligga de ytterst farliga s. k.
Sydostbrotten, hvarest helt nyligen ett skeppsbrott timat.
Ehuruväl speciella anteckningar icke föras öfver de olyckshändelser, som inträffa på Rikets kuster, och det således ej kan upgifvas, hvilka och huru många strandningar på dessa farliga grund årligen ske, behöfves endast en blick på sjökortet, för att utröna deras för sjöfarten ytterst vådliga läge midt i Norrbottniska viken.
Kraftiga skäl tala alltså för Sydostbrotten förseende med någon slags fyranstalt, och dertill vore måhända ett fyrfartyg det lämpligaste.
På grund af hvad sålunda blifvit andraget, hemtar jag stöd för den vördsamma anhållan att, efter vederbörandes hörande, endera en fast fyr anbringas å klippan Bonden, eller att fyrfartyg förläggas vid de s. k.
Sydostbrotten, samt att R.
St. behagade, till utgående under nästa Statsreglerings-period, härtill anvisa ett extra anslag af 7 0,000 rdr rmt, eller enahanda belopp, som anslogs till fyrfartyget på Finngrundet.
Frih. Creutz, Steffan, väckte en motion af följ. innehåll:
Man återfinner i K. M:ts TjenstgöringsReglemenfe för Arméen, 1 Del. 5 Cap, 47 §, ett stadgande, härledt ifrån K.
Reglementet d. 1 Mars 1859, till utseendet obetydligt, men som dock vid äktenskapers ingående förorsakar både kostnader, besvär och tidspillan, utan att medföra det allraminsta gagn, men väl åstadkomma förargelse.
Den gäller Officerares giftomannarätt öfver Ryttare, Soldater och Båtsmän. 1 de allmänna lagsamiingnrne återfinnes detta stadgande, härledt ifrån TjenstgöringsReglementet, sålunda: »Ryttare, Soldater och Båtsmän få ej gifta sig, utan sina Officerares tillstånd.» I 10 §, 3:dje Kapitlet GiftermålsBalken deremot står: »häfdar man qvinna under äktenskapslöfte, då skall hau taga henne till äkta, om hon det påstår m. m.»
Som nu sådant häfdaude understundom händer både Ryttare, Soldater och Båtsmän, och således här tvänne lagar strida emot hvarandra, så att fråga blir, hvilkendera måste företrädesvis gälla, och vid afgörandet deraf Office rare tilläfventyrs kunde komma i en obehaglig mellanhand, så lår jag, såsom äfven Officer, yrka: att detta ur TjenstgöringsReglementet citerade stadgande måtte uphöra att gälla.
Den 26 November e. us. 4 öl Uplästes en utaf Hr af Robsahm, Carl Reinhold, inlemnad så lydande motion:
Sedan jag, för min del, nogsamt insett de kännbara följderna af Rikets sednast församlade Ständers frikostighet, har jag trott mig böra vid denna Riksdag, i den mån på mig kau ankomma, bidraga till sparsamhet och hushållning ; men det finnes icke dess mindre behof, som icke låta nedtysta sig, och hvilkas förbiseende skulle nedsätta Statens värdighet, — änskönt dessa samma behof, midt under inflytelsen af sednaste Ständers gifmildhet, alldeles sattes å sido. — Jag menar pensioner för sådana i Arméen qvarstående Officerare af majors-, kapitens- och subaltern-graderna, som antingen hafva allsintet eller högst obetydligt understöd af Staten, samt tillhöra de få qvarlefvande sedan våra sista krig.
Dessa veteraner inom en ålder af €0 — 80 år äro så högst få, att ett extra anslag af 2,000 rdr bko årligen skulle göra tillfyllest till nästa Statsreglerings-period, då sannolikt en minskning i deras antal redan inträffat.
Äfven skulle dessa, gamle mäns vilkor betydligen kunna förbättras derigenom, att ett större anseende fastades vid bränvins-kontrollörsbefattningarne, hvilka, enl. högstsalig H. M. K.
Oscars yttrade åsigt, torde företrädesvis besättas med Officerare, och hvilkas erhållande derjemte borde anses såsom bevis på Styrelsens förtroende.
Hvad fördelningen af detta anslag beträffar, kunna inga andra än sådane, som äro utan enskild förmögenhet, komma i fråga.
En major borde erhålla 500, en kapiten 450 rdr bko och en löjtnant eller underlöjtnant 300 rdr samma mynt.
För dem, som upbära något slags lön eller inkomst utur Arméens Pensionskassa på indragningsstat eller expectence-arfv.ode, bör beloppet häraf afdragas från bemälte pension, likasom de Officerare, som kunna komma i fråga till pension ur denna fond, men under året blifvit förordnade till brån vins-kontrollörer, icke böra fä högre pension för det året, än skillnaden mellan halfva kontrollörs-arfvodet och olvan bestämda summor.
Det öfverskott, som härigenom, af anslaget 2,000 rdr bko, kunde upkomma, borde fördelas emellan dem af dessa pensionsberättigade, sorn blifvit blesserade i krig, bevistat affärer, eller sig på ett eller annat sätt utmärkt eller annars sig synnerligen väl skickat, utan att derföre fått någon utmärkelse eller belöning.
Den redbara och tänkande menniskan, hvilken ej låter förvilla sig af egennyttiga beräkningar och öfverspända fordringar, inser mer än väl huru omöjligt det är för en Regering med begränsade tillgångar att hjelpa alla behöfvande, men det låter svårligen neka sig, hvad jag nyss hade äran antyda, att de till annan tjenst icke förflyttade, men i Arméen qvarstående
Officerares intressen vid alla tillfällen blifvit förbisedda, lika litet som att de kunna hafva samma , goda matsmältnings-organer, som de Hrr af Reg:ts officersgraderna, hvilka hugnas med 1,500 och 2,000 rdrs pensioner.
— Rättvisa och billighet fordra således, att R.
Högh St:r fästa upmärksarohet vid denna framställning, synuerligast då de officerare, om hvilka här är fråga, icke kunna hänföras under fattigförsörj - 4(i2 Den 26 November e. m. nings-förordningen, änskönt flere än en af dem med ålderdomens vacklande steg stapplar till sin graf, sedan de åt fäderneslandets tjenst och försvar offrat sin ungdoms bästa krafter och under knappa lönevillkor genomsträfvat sin tjenstemannabana vid sidan af oräkneliga bekymmer för sig och sin familjs nödtortiga bergning, och då slutligen härtill kommer, att en och annan af dessa gamla krigsmän, så väl under krigets faror, som fredens lugn, uträttat mer än mången annan af lyckan mera gynnad och ändå vid mer än ett tillfälle blifvit förbigången, antingen han nu varit för blygsam att sjelf föra sina meriter till torgs eller saknat en inflytelserik förespråkare, men det oaktadt aldrig knotat, hvarken på sina medborgare eller de styrande, torde stora skäl vara för handen, att en nådig Konung och ädelsinnade Ständer taga dessa gråhårige fäders öde om händer och skydda deras få återstående dagar för nöd och brist.
Uplästes följande utaf Frih. af Schmidt, Georg, inlemnade motioner, nemi.: l:o.
Den motion, jag nu får äran framföra, är ingalunda ny i afseende på den ersättning, som dermed åsyftas åt yngre kamrater inom Arméen, enär en sådan af Hr Björnstjerna, J. M., under sistförflutna Riksdag behandlades af dåvarande StatsUtsk, och ansågs då icke kunna bifallas, men den är ny i afseende på den källa, hvarifrån ersättningen föreslås skola härflyta, äfvensom förändrad till sin omfattning.
De förrättningar, hvarvid allm. ombud måste närvara, för att bevaka dels Kronans, dels Civila, Ecklesiastika och Militise-boställeus, samt Soldat- och hafva under sednare åren till antal förökats på samma gång skjutslegan blifvit förhöjd.
Dessa förrättningar äro alla följder af jordbrukets och andra näringars framåtskridande utveckling, eller någon gång äfven af jordegares tvister om bättre rätt till den eller den åkern, ängen, beteshagen eller skogslotten.
Jordvinningar erhållas genom sjöars sänkning eller uttappning helt och hållet, genom rågångars upgående emellan tvistande grannars egor, och på sätt och vis äfven genom laga skiften, som medgifva hvar och en att, oberoende af grannars »ja» eller »nej», behandla tillskiftad jord ändamålsenligare än förut ske kunnat.
Hvad är då billigare, än att den, som skördar de framtida frukterna af företagen, och den, som genom en sådan tvist orsakar kostnader för andra, hvilka dermed för sig sjelfve icke hafva något att skaffa, ersätter dessa kostnader, då Staten icke är i tillfälle att ersätta sina dervid närvarande målsmän, de allmänna ombuden?
Nämndemännen få numera ersättning både för resekostnaden och lefnadskostnaden vid ofvanomförmiilda tillfällen, oeh vid mångfaldiga slags andra; magistratspersoner och borgare likaså.
Fordrar
Den 26 November e. m. 453 då icke rättvisan och billigheten att någon ersättning tillkommer äfven kronofogden eller krono-länsmannen, presten och officeren eller under-officeren, som enligt förordnande eller ordres sig inställer?
På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag derföre vördsamt föreslå: l:o att skjuts-ersättning, enl. gällande rese-reglem., måtte tillerkännas allmänna ombuden vid alla de förrättningar och sammankomster, dit de blifva beordrade, antingen på befallning eller reqvisition af K.
Befallningsh:de eller annan myndighet, för att bevaka under bemälde myndighets inseende varande egendoms-rätt; och 2:o att ifrågav:de skjuts ersättning måtte gäldas af den eller dem, som förrättningen eller sammankomsten begärt eller föranstaltat.
Om remiss af denna min motion till vederbör], Utsk. får jag vördsamt anhålla.
Ekon.Utsk:t. 2:o. K. M:ts nåd.
Instruktion, hvarefter de till general-mönstrings förrättande vid K.
Flottans särskilda korpser förordnade hafva att sig i underd. rätta, gifven den 11 Sept. 1841, innehåller uti 4:de mom. af 12 § ett åläggande vid vite för rotehållarne att inställa sig vid general-mönstring, antingen numret är vakant, effektivt eller båtsmannen bortkommenderad.
Onskligt vore att denna rotehållarnes skyldighet förändrades till en rättighet, i likhet med hvad den för rotehållarne för Arméen är, att sig vid general-mönstring inställa, för att sin rätt bevaka.
Föreskriften qvarstår sedan äldsta tiden af båtsmans-rotehållets tillvaro och var möjligen då af behofvet påkallad, enär rotens och båtsmannens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter icke voro så bestämda, som nu är händelsen genom tid efter annan utkomne författningar och då tvister dessa parter emellan vid mönstringen lättare kunde afgöras, än nu torde vara fallet.
Månne icke båtsmansrotehållarnes inställelse vid general-mönstring sker lika mycket för bevakande af egen rätt som för Kronans eller båtsmannens skull? och månne i sådant fall behöfligt eller ens lämpligt är, att förelägga vite för bristande inställelse?
Rotehållare, som hafva lång väg till mönstringsstället och icke veta -sig hafva något att andraga eller uplysa vid mönstringen, underkasta sig heldre att böta än att på en onödig resa upoffra en för landtmannen dyrbar tid.
De, som hafva sina nummer vakanta, måste inställa sig för att vid numrets upropande betyga sin egen närvaro, för att undvika plikten.
Ar det rimligt att låta en sådan föreskrift qvarstå?
Borttagandet af densamma skulle äfven förkorta eller förenkla möustrings-förrättningen och följderna deraf.
Nu måste dervid en noggrann förteckning upsättas på frånvarande rotehållare och denna förteckning sedan öfverlemnas till K. Amiralitets-Krigsmans-kassan, hvars styrelse vidare hos vederbörande K:s Befide begär böternas
Ben 26 November e. m. uttagande, hvilkets verkställande åter fordrar mycket skrifvande och mycken tidsspillan, ofta af mera värde än liela bötesbeloppet, som i medeltal under åren 1852—1856 till kassan influtit med 146 rdr 75 öre rmt årligen, hvaruti möjligen ingått böter för andra försummelser, i hvilket fall nu ifrågavarande äro så myeket lättare att ersätta.
Med auledn. af hvad jag haft ära» anföra, får jag vördsamt föreslå, att K.
St:r ville dels till K.
M. ingå med underdånig anhållan om förändring af ofvan nämnde föreskrift, i den syftning, motionen innehåller, dels för sin del besluta den erforderliga ersättningen till K.
AmiralitetsKrigsmanskassan af Statsverkets tillgångar för den inkomst, kassan derigenom förlorar.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag vördsamt anhålla. 3:0.
»Tager lagstadd dräng lega till båtsman under sitt tjensteår, »förblifver han i fredlig tid i tjensten till laga flyttningstid, men »roten betalar dess lön oell rättigheter till AmiralitetsKrigsmans»kassan.
Detta gamla stadgande, som ännu i dag tillämpas på sätt att båtsmannens lön och rättigheter, under namn af »förverkad båtsmanslön» infordras till AmiralitetsKrigsmans-kassan ifrån hvarje rusteller rotehållare, som till båtsman legt i årstjenst varande dräng, synes mig böra förändras i hvad det angår båtsmannens mistning af lön och rättigheter så, att han får tillgodonjuta dessa förmoner ifrån och med månaden efter den, under hvilken han blifvit till båtsman antagen, likasom hans vederlike vid indeldta Arméen, soldaten, och likasom hvarje tjensteman vid Civil- och Militiee-Staterne, naturligtvis med den inskränkning, som kan upkomma genom företrädarens eller hans enkas innehafvande af torpet till laga fardag.
Detta vore en behöflig förbättring i båtsmannens villkor, ty sällan är legau så stor, att den förslår till inköp af nödiga inventarier vid torpet, äfven om dessa inskränka sig til! en ko, några får och den enklaste redskap för åkertäppans bruk.
Kan deremot den legde få upbära t. ex. ett halft års lön af den husbonde, han lemnar, då han skall tillträda torpet, och på samma gång af roten hvad denne eljest till AmiralitetsKrigsmans-kassan skulle erlägga för båtsmannen, så är detta jemte legan en hjelplig tillgång för den nya jordbrukaren.
AmiralitetsKrigsmans-kassan genom en sådan billighetsåtgärd ieke bör vidkännas minskning i sina inkomster, är å andra sidan rättvist, hvadan jag får äran föreslå: 1:0 att ifrågavande »förverkade båtsmanslöner» icke mera från rotarne infordras, utan att båtsmännen ega att lön och rättigheter tillträda med månaden efter den, under hvilken de blifvit inskrifne; och 1J e ti 26 November e. m 4 »r> 2:o att K.
AmiralitetsKrigsmans-kassan af Statsverkets tillgångar erhåller ersättning för ofvannämnde inkomst.
Enligt hvad Stats-revisorernas berättelser »plysa, hafva de s. k. »förverkade båtsmanslönerna», i medeltal beräknadt för åren 1852— 1856, utgjort 1594 rdr 26 öre rmt om året, uti hvilket belopp likväl möjligen ingå de på annat sätt »förverkade båtsmanslöner», hvarom berättelserna icke gifva vid handen.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag vördsamt anhålla. 4:o.
»Båtsmannen förverkar sin lön till AmiralitetsKrigsmans-kassan : l:o. »När han bortrest eller utan laga förfall blifvit längre »borta, fin honora varit tillåtet.» 2:o. »När han motvilligt uteblifvit från mötesplatsen och up »fordringen, änskönt han sedermera efter några veckors förlopp sig »godvilligt inställer.» 3:o. »När han rymmer och antingen godvilligt återkommer »eller ertappados; allt ifrån den dag då båtsmannen uteblef eller »saknades, till den dag, han sig åi er inställde eller ei tappades; och 4:o. »För den tid han för brott häktas och dömes, men i »numret får stå qvar.
I alla dessa händelser får roten hos sig in »nehålla lönen intill dess den kan af AmiralitetsKrigsmans-kassan »upbäras.»
Vid förstnämnda fall tyckas orden »när han bortrest» antyda att lönen skall gå i betalning för erhållen tjenstledighet, hvilket härvidlag är en obillighet, emedan tjenstledighet för bortresa vanligen icke beviljas, då karlen är behöflig för tjenstgöring, och emedan han under en resa till sjös erhåller öfning uti sitt yrke, hvil ket han icke gör hemma på roten, och derigenom indirekt gagnar tjensten mera än om han icke hade tjenstledighet.
Vid alla de öfriga fallen utgör föreskriften om lönens mistning en skärpt bestraffning, som förefaller ovärdig lagstiftaren.
Krigs lagarnes straff äro de enda, som dervid bör komma i fråga, ty hvarföre skall gemenskapen vid Flottan straffas på dubbelt sätt, då gemenskapen vid Arméen icke är underkastad något dylikt ?
Jag får derföre vördsamt föreslå uphörandet af dessa föreskrifter, hvarigenom båtsmannen ålägges ett ekonomiskt straff utöfver eller jemte det Krigsartiklarne föreskrifva.
Då af Revisionsberättelserna icke kan utrönas, såsom jag vid min nyss afgifna motion nämnde, huru stor del af de till K.
AmiralitetsKrigsmans-kassan ingångna »förverkade båtsmanslöner» belöper sig på hvarje af kassans inkomster under denna benämning, och jag dervid föreslagit ersättning till bemälde kassa af hela denna inkomst, så torde i afs. på denna motion ifrågakomma utrönandet af rätta ersättningsbeloppet endast i händelse den förra motionen afslås.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag vördsamt anhålla.
Dessa trenne sednare motioner begärdes på bordet.
Föredrogs ocb bifölls StatsUtskrts Mern.
N:o i, ang:de antagande af ytterligare kanslibiträde.
Anmäldes och lades på bordet: Konstitutions-Utskottets Mern.
N:o 2, med upgift på de från sisth Riksdag hvilanda förslag till ändring i Grund lagarne.
LagUlskoltels Utlåtande Nio 4, i ani. af verkställd granskning af 11.
St:rs Just.Ombss embetsberättelser, diarier oeh registratur under tiden från förra till innevarande Riksmötes början; oeh Utlåt.
N:o 5, i ani. af väckt motion om föreskrifter rörandte underhållande i farbart skick af kyrkoväg samt afsynande deraf Expeditionsutskott ets Utlåt.
Nio 4, i ani. af framställd fråga om särskild tryckning af alia inom RiksStånden väckta motioner.
Föredrogs, men begärdes på bordet Riddarh.UtskRs Utlåt.
N:o 3, i ani. af väckt motion, att R. o. Ad:ns prot. må föras i sammandrag m. m.
Redan i början af förra decenniet beviljades Hr Kapten Baltzar Cronstrand ett betydligare anslag af allmänna medel, som till nämnde Kapten skulle utbetalas i utbyte emot åtskilliga af Hr Kaptenen utförda ritningar öfver Egyptens förnlemningar.
Utan att likväl hafva verkställt sagde utbyte, medgafs dock
Hr Kaptenen att, någon tid derefter, i förskott få upbära ett betydligare belopp af förenämnde anslag.
Nu lärer dock vara fallet, att, oaktadt den längre tid, som sedan dess försvunnit, så har icke något aflemnande i antagligt skick af sagde ritningar egt rum; och är det af denna ani., som jag ansett det vara i sin ordning, att göra det Högiofl.
StatsUtskrt upmärksamt på det anförda förhållandet, under hemställan, att Utsk:t måtte vidtaga nödiga mått oeh steg till förebyggande att Statsverket, oaktadt de utgifna medlen, icke må gå i mistning af ritningar, sora jag är öfvertygad skola ega värde i så väl historiskt som antiqvariskt hänseende, samt derjemte kunna tjena till ledning vid monumentala byggnaders upförande.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan den nu väckta motionen blifvit skriftligen upfattad och till dagens prot. aflemnad, föredragning deraf skulle ega rum. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. S e. m. lii fidem, 0.
Brakel. t' Q Den 30 November f. m. 4*7 Onsdagen den 30 November 1850.
Plenum kl. 10 f. m. Just. 2 prot.-utdr. för (1. 26 dennes f. och e. ro. Just. pleni.-prot:t för d. 16 dennes e. m.
Uplästes ett af Gr. Barnekow, Kjell, inleronadt, så lydande memorial:
I anledn. af min fortfarande sjuklighet får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara Bänkman inom 3:dje Bänkmansafdeluingen, med bibehållande likväl af min riksdagsmannarätt.
Denna anhållan blef af lt. o. Ad. bifallen.
Inför Riddarh.Utsk. har Hr Blomstedt, Chr., anmält sig för uttagande af pollett för adliga ätten Armfelt, N:o458.
Fullmakten är till ordalydelsen riktig; men vid efterseende i genealogien befinnes, att tvenne äldre ättmän, än Öfverste Gustaf Armfelt, äro uptagne, nemi.
Johan Christoffer och Erik Wilhelm, och hvilka således äro berättigade att före den förstnämnde representera.
Hr Blomstedt anmodades då att skaffa sig underrättelse om, huruvida någon af dessa personer äro döda.
Öfverste Armfelt har, med anledn. häraf, inlemnat en så lydande skrift: »Undertecknad, född i Strasburg 1781 den 26 Mars, och son till framlidne Öfversten och Riddaren af SvärdsOrdens stora kors och Franska Orden pour les mérites, Eric Ludvig Armfelt och dess Fru Salomi Margarethe Scheffler, förklarar härmedelst på ära och tro, att jag är den enda i Sverige bosatte manliga medlem af adeliga ätten Armfelt N:o 458, samt att Eric Lorentz Armfelts söner, Johan Christopher, född 17 83, och Eric Wilhelm, född 1789, alltid vistats inom Finland, och derstädes, efter hvad mig är bekant, för flera'år sedan aflidit.
Tjelmo och Johannisberg d. 23 Nov. 1859.
Guslaf Mauritz Armfelt, Öfverste, Commendör af S. O. (Sigill.)»
Denna skrifvelse vinner ett ytterligare stöd deraf, att vid efterseende i Finlands Adels-matrikel stå upgifne de ofvannämnde tvenne personerna, hvilka äro födde på 1780-talet; men som om dem icke några uplysningar kunnat erhållas, är det troligt att de aflidit. 458 l)eii 30 November f. m.
Emellertid ansåg sig Utsk. icke kunna lenina pollett på en sådan skrifvelse, utan beslöt, att saken skulle underställas It. o. Adis pröfning, hvarföre jag nu får hemställa, om R. o. Ad. tillåter, att pollett må till Hr Blomstedt utlemnas.
Med anledn. häraf yttrade H.
Landtm., att då de tvenne på 1780-talet födde medlemmar af adeliga ätten Armfelt, nemi. Johan Christoffer Armfelt och Erik Wilhelm Armfelt, hvilka å stamtaflan finnas antecknade såsom äldre ättemän än Ofverste Gustaf Mauritz Armfelt, och om hvilkas lefnadsförhållanden stamtaflan ej innehåller några uplysningar. enl. all sannolikhet varit bosatte i Finland och förmenas hafva derstädes aflidit, samt R. o. Ad. tillförene .under likartade förhållanden medgifvit, att hufvudmannarätt finge utöfvas af yngre, i Sverige bosatte ättemän, ansåg sig H.
Exc. böra hemställa, att Ofverste Armfelt, hvilken vid flere föregide riksdagar intagit säte och stämma för adeliga ätten Armfelt, måtte anses såsom nämnde ätts hufvudman, intilldess annat förhållande kan styrkas, samt att den af honom till denna Riksdag utgifne fullmakt följaktligen måtte af R. o. Ad. godkännas.
Vid början af föreg:de plenum remitterades en motion, väckt, om jag minnes rätt, af Hr Skjöldebrand, ang:de inrättande af hedersdomstolar vid Arméen, och vid slutet af samma plenum framställdes af Hr Brakel ett förslag rörande uphäfvande af duellsplakatet.
Dessa motioner komma väl icke att behandlas i sammanhang med hvarandra, femedan den ena remitterades till Ekon.Utskit och den andra till LagUtsk:t.
De stå likväl i nära inbördes samband, och det är derföre jag nu ber, att med några ord få beröra den förra, under det jag yttrar mig om den sednare.
Såsom ett skäl, hvarföre detta sker först efteråt, anhåller jag att, ehuru icke såsom någon ursäkt, få anföra, att jag först sent upkom i den dagens plenum.
Om ingen fråga af denna art hade blifvit på Riddarhuset väckt vid denna Riksdag, skulle jag hafva ansett det vara ett sjukligt symptom af sömnaktighet; att deremot nu så skett, finner jag vara ett glädjande tecken af förtrytelse och bekymmer, som jag delar, öfver vissa företeelser, hvilka under loppet af de sednare åren timat inom Svenska Arméen.
Det är långt ifrån, mine Hrr! att jag skulle vilja förorda återuplifvandet af ett förhållande, som fordom fanns inom denna Armé, — ett visst öfvermod hos den, som bär militärdrägt, emot den, som hade civila kläder.
Lyckligtvis har raan kommit derhän, att bildningen äfven i detta fall tagit ut sin rätt, och att en dylik missrigtning af militär-andan icke numera kan komma i fråga.
Likaså tror jag icke heller, att det skulle vara nyttigt, att befrämja ett militär-företräde, sådant som i Preussen.
Men emellan sådana ytterligheter, å ena sidan, och den, till hvilken vi af likgiltighet kunna komma, å den andaa, är ett stort rum, och jag hatar i allmänhet ytterligheter.
Man behöfver väl icke på detta rum påminna om värdet af en god militäranda.