Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast dessa Trenne Ständ hafoa ock sedermera ensamme, uti bananens bads beswärliga och oftast bekymmersamma Förwattning, med ätsöljande oafbruten anftyarighet, under snart fulla iza ar fsrtfarit.
Enar dernäst banco-Werket, under namn af rt Riksens Ständers Werk, ställe inrättas; kunde xt för samma Werk bade inom och utom Riket, nödwandigt förtroende, ej annorlunda winnås och hibehällas, än igenom et Riksdags-Beflut, deruti Werkets grund? örfattningar blefwo införde och ttl obrottslig efterlefnad stadftstade.
OriZmai' af detta, bananen angäende Riksdags-Bejiut, befinnes af de Trenne Ständens Ledamöter underftrif. ven, hwarefter äfwen någre fä Härads biZMer Vera finnas påtryckte.
Et Riksdags - Beslut bör 4 alla fall af samtelige bespeÄive Ständen, med deras undcrstrifier, bekräftas; som utan twifwel i äldre tider, för det Hederwärda Bonde-Ständet lärer stett med blott Hrrads-LiZillernas päkryckande; men at de ä Riksdags - Befiutet om Lännies tryckte fä Härads - LiAneien , icke adragit det Hederwärda Bonde-Standet någon förut afsagd bäde answarighet och sörwaltningsstyldighet för Lanc;rien, synes nog klarligen äfwen deraf, at samma Ständ »vid det, nagra är derefter nödwandiga sammanstött tit Wcrkets uprätthällande, hwarken deruti deltagit, eller ens bliswit anmandt, at med de irenne öfriga Ständen deltaga.
Slutligen kan banco-Ukstottet ej undgå at anmärka, huruledes igenom de trcnne bespeäkive Ständens vafbrutna förwaltning, under den H-gstes fortfarande hägn, samt framfarna Konungars, wid brydsamma omständigheter, nädigst lcmnade hestydd, öanco-Werket numera, i en lyckelig stund, Upnatt oen Arack af stadga och lolickitä, at deste Stånds, för Werket ingängne answarighet, finnes, Uti desi egen samlade bonck, pä det kraftigaste bade bcwarad och befästad.
Denna bonck är mister-- lizen icke samlad, pä de förmoner, Werket «f det allmänna ätnjuiil; men deremot, igenom en försigtig förmälning af privata, uppå de irenne Stän-- dens ALrantis til Werkets ckispollrion, genast wid dest första inrättning och sedan allt framgent anförtrodde medel. Handlingarne utwisa, at Statsmerket redan pä första äret, mäste med förstock af barenen understödjas, som mål da inom förestref, ven tid blef ersatt; men hwarutinnan bancnuen sedermera, pä de derefter meddelte mycket ansenlig» Liträdc», esomoftast icke sätt erfara lika noggran.» 982 hrt.
Igbnom samma biträden, samt be dera fluts-- ligen fledde belydelige afstrifningar, har imedlertiv Rikets samtcligs Iaövggare sätt erfara nyttan as banco - Werkets i;räktnt;rg, asisen medelst l;nori g uti Le utlagor, svm i widrigt fall wid mänga tilMen, för Ve siests Lil äsivenlyrs warit omöjligs at utgöra.
För kancjnsns '.m förestärnde ä'g 'rb til Riksgälds - Sedlarnas realisation, blkfwer för Werl et någon förnyad ^ai-anne icke nödig: det är Ri ers, men ej kaninens PM ange näs nde, som stall hjelpa»; Rikets, men icke bau^usu, af S anderne FaranteraäL ffald, svm sta betalis. bau^ueu sär med Oreckit-GeolarnaS realisation ingen anaa» sig undkommande befattning, ärr a , ester desi relsi-eAive brincipalers förestrist, och under deras garäntie, emot MidsLende,af en bertil anslag'.',; souci, enligt utstakad Plan, inwäxla berörde
Se siar emot dest egne; samt dymedelst förhjelpa Riket lil et säkert Rörelse - capital.
Af denna allm rtt efterlängtade förrättning, levande til et högst Hetsigt ändamål, njuter det Heoerwarda Bondc-Staridet, ehuru Mi werkställigheien icke deltagande, en lika fördel med Rikets öfrige Inbyggare.
Af föregående mördsamt anförde omständigheter, lära de reckpoÄiva S anden uptvst sinna, at uti de af det Hmer.värda Bondc^S-ände äberopade auteuti^ue /-siter« hwarken någon det H derwarda Vonde-S?ändct6 Aarausie för Lancén on innefattas, kke eller någon rättighet at nu i LauLo-för.vatlninLen deltaga, ligger bewarad.
I den händelse äler, at de kelpeistive Stätt-^NF af andr?
Dekvm»?
couststeratioue^ stnlle Ka - d8z ka fig benägne, a? uti det HedLLvärda BondsStåndets ifrägawaranve begäran ftrstämin.r, anser Lanco u sto!tet, i anledni-.g as kerr ankomne llLmiLtcn. i g icke böra underlåta, at äsiven i afseeidde deruppå, til de roipockivs Stundens eget uplysta omprösivande, wbrosammeligen följande öfwerlemna.
Ilanco - Ntstottet tror sig aga grundad anledning til den förmodan, at det Hrdcrwarda BondeStändets önst rrr egenteligen sträcker sig tit delagard de uti den förwalming af Lanco - Wcrket, som as Rasens Ständers LancoNstott under RikSdagarne utbsi-ar»; samt til den Keviftoiui förrättning, svin af Ständernes Ileviiorsr emellan Riksdagarns werkställes: sedan Set ulan twiswel torde finnas med det Hederwärda Ståndets bade yrkru och beqvämlighet mindre öfwerenSstämmaude, at Ledamöter as detta aktuingswärda Ständ, ofta pä långt afstånd ifrän hemorten, kommo såsom L -aico - Fuilinäglige, at pä längre tid ifrån deras ratta hemwist wara frauwarande.
I afseende härä finner Lanco - Ntstottet sig ej böra lemna obemäldt, huruledes, sedan enligt hwatz förberördt ar, kmi-ciuons nu ägande ^onä, samlad igenom de Irenne ft,LlpoÄive Staudens ansvariga och besvärliga forwaltning, nu egenteligcn utgör ratta styrkan af sainma Standä för Wcrket ingangne och oafbrutet widhäftande garantis, det lärer befinnas rättwist, at i händelse det Hederwärda Bonde-Ständet, pä förberörde sätt, nu korinne, at med de öfrige Ständen uti Lanco-förwaltuingen deltaga , samma deltagande dä beledsagas, med en sa beskaffad uttryckelig, det Heberwärda Bande-StändclS rngäende förbindelse, at Slandet til Werkels M uprätthällande, med desi gemensamma fasta ägendom snswarar för sä stor summa, fäsom hwartil hwardera af ve irenne UespeÄive StandcnS andel uti Laurens mr ägande Konä sig belöper.
Dernäst, och da wid et Penningewerks astm!- nittration, det är af högsta wigt, at wid öfwerlöggningarne om WerketS angelägenheter, de Författningar, som derwid finnas nödige, icke stadna uti inaökivitöt; hwilket fler, da uti Befluten twänne Stand kommo at stadna emot twänne; torde en sädan rättelse härutinnan finnas angelägen, at wid dvlike händelser, de twanne Skänds Ledamöters röster, bäde uti Karwo-Utskottet och Uevilionerns altid fä utgöra bestulet, hwilka före det Hedenvärda Bonde - Ständeks deltagande i sörwaltningen, densamma innehaft.
Härwid anser Kanoo-Utflottet widare för aldeles otwifwelagtigt, at, i likhet med de öfrige UeIpeöUve
Ständen, ingen mer, än det hederwärda Bonde-Ständets af egne medel walde Oexuteraäe, jemte Ständels Taleman, uti Riksens Ständers kanco - Utskott sär winna tillrädc; äfwensom, at til Revisorer för Kanco-Werkets öfwersecnde och Revision imellan R.ksdagarne, endast sä beflaffade Personer af det hederwärda Bonde-Ständet blifwa utsedde, samt til Ständets Fullmagtige wid RikSdagarne fa waljas.
Slutligen, och om tilläfwentyrs det Hederwärda Bonde-Ständets yttrade Åstundan, flulle jämwäl hafwa afseende pa beständigt Fullmägkigflap i Kaninen, samt be UelchLÄive Ständen flulle finnas benägne, at äfwen deruti inga; lära sistnämn». de Y85 de förbehåll för rösternas beräknande, wrd förefallande voteringar innom banco-Fullmäktige, samt angående ival lill banco-Fullm glige för detH.der» wärda Bonde-Slänvet as endast sädane Pe wnm, som til Riisdagsmän sä utses, böra elsara gäl» lande.
Dä ock igenom detta tilök'e Fullm^gstgskap, bancsusns utgift i samma mon skulle förökas, som Le tilkomne banco-Fallm'gliges ärliga arfwodcn komma at utgöra: lärer det Heterwärda Bonde-S:än« det, ulan all twifwel, sinna med billigheten öf-verensstamman. de, ban^nsn, löta derstädes nedsalta »a stort (lasina!, såsom hwaraf Räntan til fyraxroLent wäre , utgör det ärliga Arfvode för SiändetS F-rllm-g ige, som det H:derwärda Ständet för dem l rer sinna godt c.t clstermlnsra; och hwarigenom tillila den kostnad kan blifwa erjatt, som för det H dermrda Bonde > Ståndets utsedde Ledamöter n id LancoKcvinonerne blifwer oundwikelig.
Hoilket allt til de bekxeÄive Ständens eget benägna ompröfwande, wördsamt öfwerlcmnas skulle.
Efter befallning U. käellln^ius.
Lades pS bordet. 124 S8ä Föredrogs a nno Hemliga Utskottets kr-rtewollsUtdrag af den 4.
Junit, iörcmve 6.>nc-> SkuIdrrS licfuiäLlion med Oe6i'-Sedlur under de twän»e ar koi>Iii»kianvn kemmer ar mara' sa wäl sem Hans Lxcellsnee Fnherre I^illjel Orou rA yftr nde i samma ämne, hwilkck, sämre ?rmoeoliL-Urdraget bitsivil den 5 Junit laggdr pä Boidet.
Grefwe l^s milton, I.uäviZ'.
Npläste följande lii krei ie,oo Ilse:
Den sräga, seni nu blilivit underkastad Högloft, Nihdersfape-s och Adelns v nrilution, huru med fordtiugar i 6i co skall förhallas man och man emellan pä twa avs k,Ö, kil dest rea! lusi,»en kan taga sin börja», är redan afgjord, da lrenne Ständ derur» fattar sik beslut, sä wida sielfiva saken muefattar cn su?psnston af Lagen, pa Ii»a fäkt som Hgi^-fragan, hwtiken upstod 1792. iunchöll cn LagcitS rubbning.
Det som arerstar för wärr
Siand är ar blot» yttra sig, och nu gora der med lika »värdighet, seni dä.
Instämmer Riddersk per och Adeln i lika består med de öfriga Granden, fa hänvas onekligen sier» sivärigherer för 6<me» O-biiener, i den nästan parageliga fara, de raka uti ar se olla ka» co LspikLler upsagda.
Siclfwa Riksgälds Ormni-er besinncr sii en dylik wada, dä bkst inländska Skuld öfwerstigce 4 millioner Riksdaler.
Men wid detta bifall upsiä es mindre stora be, tänkellgheter, i anseende til alla de Medborgare, kom skola betala ksnca-mynt ät Längusn, ät IcrmOntoirsr, ät alla strivsrs tlreäirmer, som haswa Inrsrsssen at infordra i L^ecis, och i synnerhet ar dm -87 Fond, som as sllssotker skalk rllskapas til reslilzu^n» werkfiäliande.
Slurelige>i hurii skal! förhållandet blif. wa emelian deni, som ingärt de ri-smLÄicmer, at foidungarna i L.nco eller Silfwer skola nega, ehrvad Förtaitningar, som i en framtid komma ar göras, hwilka fckulie i den gjorda öfwerenskominelsen synas lägga hinder.
Olägenheter möra a ömse sidor; de sidst omnämnda synas nu mer ej kunna motas, sedan tre Srand pä ec achörande sätt yrkrat sig; men ehuru sivag, ehuru owerksam Riddcigckapelg och Adelns röst kan wara, bör den stödla sig pä dels mcheltga, dels rätt» wisa grunder.
Ä- det möjellgt, ak alla nu inom Riket befi», 'teliga La» i 8-.nea kunna med Lanco-mynt betalas?
Ingalunda: en physick brist pä 8pecis lägger häruti oöswerwinneruga hinder.
Ek dylikt stadgande förde nöowändigt lii cnstrlldk förderf och allmänt Lagbrott.
Men möter en dylik omöjelighet wid 8mcc>- Skulders asbördande ester qangbart sädant det sig bcsinner, i RcksgäldsrSc-lar wid upsagelse tiden, och är dymede-st »agon skuldenär förnärmad nu mer än fou?
Iig för min del kan ej sinna der.
Wid et dy.ikc beslut , är billigheten iagktagen, Lagen fredad och ägande rättens helgd pa dee ömaste wardav.
O»ekeligen yppa sig äfwcn harwid »agra olägenheter; ägiot torde stiga, men dock ej betydeligen, i anseende lil hoppet om en snar rsslil-ui n; nya ersn,- s^iuier torde upsrä, emellan o llrrorrr och Ocbltiwer, ej just detza sednare t!» förman; men hwad roll! detta m d andra ord siga?
De förre und'ä de. ra» rätt, de sednare upfylla deias förbitivelser.
Dell» 988 ör rLttwiia, en dygd sorn ej täl någon pra-Osnrr »Ä>'k.:ts och merendels alltid utgjort Högloflig- Nid» d-rst 'pets och Adil >?
Huswud-föremäl.
I ass ends vä bwad ansördt ar, tilstyrker jag »»Zrbsammeligen H-glosijge Ridder skåpet och Adeln, at. i rr m il as enahanda beskaffenhet, som dek, hararvm rä-plogades wid ,702 ars Riksdag, astämna enayanda sivar, som, om jag will rätt påminna mig, ii-nechikaae et instämmande i Med-Srandcrs Btfluk, grunsavt iner pä böjelse lil enighet, än pa öfwer» tygel fe.
Grefwe l^lornor, Oöran, up» fäste el DrLssmen, sa lydande: Jag will icke uptaga RidderffayetS och Adelns tid mes ac söka brwisa obrlligheren af dcn författning, små nu utgör föremålet för RiddrrffapetS och -AdelnS öfwerläggni-rgar.
Jag tror orarlwisan deraf rilrackeligen b.kvisar sig selm jag will endast lil Ridderskapet? och Aoel-.s up ysta pröfning hanva den äran hemställa, huruwida det kan wara nyttigt för dek närrv mande , hurum/da det i framtiden kan gagna, at iv dl aga e„ författning, som gynnar en de!
Medborgare, pä de öfrigas, pa den allmänna (lrsciitLnr bekostnad.
Jag will endast frago, om icke der ar helgden as förbindelser, som utgör det enda wilkoret för mcheli rh-tt-n at inga dem?
Om icke et ständigt utbyte of sörnnade förbindeller
Utgör första grunden til warubyte och til aila H »dels företag, samt om icke det ar genom pennjnae ctteulstion» ökade gäng, genom Händelseörchens uiwidgande och larlustrisnz tilwäxt, lvm et Lands wälmåga säkrast beredes?
Om den allmänna Hufwud grundsallsen för all tiiwäpt i Handel 98? och Industrie är den, af de» högsta mSjeliga säkerhet sär euskillda ac fritt fä nyuja sin förmåga och sin omtanka ril sia egen fö,kofra» utan andras förfång; huru kan denna grnndsatte sia tilsammans med ds matt och steg, som nmcsii Lagens åtgärd för ak rubba wil. kore» af cnffillda förbinds ser.
Denna författning, som för der närwarande är ffadrsig, i dek den äiretke har ti! afsigt, oc upoffra en del medborgares billiga f-rdran ät andras ögonblickliga behof, är asivsn för framliden wädeliq, i det den ger anledning til en skälig fruktan, at samma inbrott einst förbindelsers besch, som en gårig mcrässat, en annan gang äfwcn, linder en anna» skapnad, rån äga rum.
Det ar denna får, häga, som ättrhällcr alla handelns och Inclulirisris framsteg; dek ar bamMffandet af alla sädana försök, som i England laggk grunden lil dest wälmåga.
Det gifrvss, sä wäl l kolmgusn som i Lagstiftningen, ej mer
Ln er sätt at undwika mistkag, det, at handla ester grundkurs, ak sölja begrepet vm Nätt.
Alla mätt och steg, sim äro tagna, endast 1 afseende pä wista förhanden marande omständigheter, äro, ät. mindstone endast ti! hälften goda, och medföra merändels olägenheter, den man icke förmodat.
Dec är detta färt ac handla, endast efrcr det närwarande Ognablickecs intryck, som inwccklat Staten-i den ena olägenheten efter den andra, emedan i Stots, läran, af. wensom i Moralens, hwarje afwikanbe ifrän hwad som bor wara medför et straff, amnavc ot återföra ost til huglomsten af detza, dec allmänna rärtas för dringar.
Om det grimes Grundsattsser, stadgade af ersa. renheten, gru-dadé pä kännedom af Menstkliga naturen, instämmande med RättwisiM enklaste föreffrisicr; H-varföre icke fölio dem?
Hvarföre kaga et beslut, som rake »vore deremot stridande?
O-n äfnicn Tremie Srand antagit dek, sa kror jg, ar Ridderckapek och Rdein ffulle wisa sir sörerräde i uplysning och ku>',dffap.r, sin agrning sar ensktllda säkerheten, si» grannlagenhet för L g, rs och 'ör-- bindeisers helgd, om Riddrnkapet och Mein förklarade sig icke bertil s-mtycka.
Wi döra enudra osi, ar Wl besia??, icke allenast för närwaraucc, uran ärmen rör tlckommande aldrar, och ar te ffola dom), hurumrda rvi beredr de ra o
Sällhet eller olycka.
Nöjd ar för ml» del ha ma fäkt den äran anföra besia mina Mi , ff rll jag, VM de arwén föga Iver» kr, ärmindstonr ha.w-, harr den rrlsredsstälielsrn, at hafwa imrat min tanka, uran at wm a t någon af de författningar, som fordringsägare eller gäldenär, som skulle kunna i detta afseende werka pa mai öswkxlygelfe.
Hans LxcsIIence Grefwe kuut)» up, läste följande:
De skal, som Hanö kUxccllence Friherre Ichl!» fsnLrznrs anfort, för al mitylka bifall pä Högivsiiga Heinliga Utskottets Betänkande, aro sä grunda-e, sa päkagliga, or jag ej annat kan, än förena mig dermed.
Om Riksens H.-giofitge Ständer bcklageligrn icke kunnat påhitta en bättre ulwäg, ulan funnit sig förauläkna, at ej rilsullo upfylla sina törblttdelier » anseende tl!
Riksgälds-Sedlarna, bliswer dek icke er skäl för at uphittwa dem, som vä god tro, lagligen och t rätt ordning äro träffade man och man emellan.
I synnerhet kan det icke undfalla, at ivid 99» Hemliga Utskottets B länkande göra anma"?- ing wld det u,dantag, som (urin äröglordt tö'' 6-gion och de med 8,oecis-wmit Öjsen-re <> Me k.ch'^ -r W ik, Lommerce Loll gj un och 6-Mor-?-I)j-c ui'en tan t Jern- e u-ryjrer.
F-rb«n/l-er, w'!ka " ed dcsia P uninge-Werk äro tngangna, synas ej heligare ä i a^la öfrioa, t> gf de ann'gen med andra lttib-cju» L isor ock W- k , eller er ss-llda p e».-r rnuii n.
Kunna dehe sednare mö- a ured är° räender «f sina uelänta L^,-rater til desi sfer, om de ej rvicha emottaga Lee-!, - Sedlar rned 2O pr>.L ts i betalning, ia u-n,.m et or-ak, bwarsöre icke de sörre, ma km.„,'jrMg uti enahs^da ställning.
Jag hemställer derföre mö-l igmmast, -n Betänkandet macke atflas, men i hindel-e as lusat?, der ultrpcke» liga fördela-ll äiMUidstone marte göras, at tnk.-r undantag mä äga rum för någon slugs Hordrings-ägare.
Friherre Oxenstjerna, 8vcn Osdrie!, uplaste följande: Wto dtt af Hemliga Ugkottrk sv"stagna sitt, at man och man emelian liguster» fkulder och fordringar, torde mig tillams anmärka: at sa mida pu bstcju» Casiors, hwars utiänla Läch,sier aro isrän denna iic^uiciLkiun undantagna, orl) hwilka, innan lieLliIrkiour-plankN hunnit si , werksiäillghet, aro förfallna, sikall denne emellan enskillda förestagne ligmcl mrdsöe ra för Casta-Läntagaren de mäst tryckande olägenheter.
Som Fordrings-ägare af pri v»r man, kwuugen at upsäga mic derivarandc Ogm-al för al liguider, Ccha-ffulden, skall jag, enligt förslaget, alnöja mig med Rikogäles Sedlar, beräknade ester antagna, men ännu ej werkställva Ko<>sttLlwuL.wärdr, ursn at esiec 99' samm.a beräkning fä anmanda dem til Casians liguidersnäs.
Jaz nödgas da, rik hwad pris som häldst LsnLy-t-L^icsiiLisn behagar föreskrisma, uphandla den» na klrneo-summa, eller i brik! af förmåga bertil, lära Cadans pank gä i mät, ock jag således uran eget förrvallands skilrd ifrån mia egendom.
Wid werrställigheken of den antagna ksrlllänovs planen, rsrde ocl) den föresiagne liguiäLn ^ idan och man emellan, åstadkomma mycken olägenhet; nödsakad, at u.psaga et (äapnsl, för ac dermed erlägga förmögenhet F.afziften, erhåller jag det i Riksgälds-Sev, lar, efrer Keslitrkioku-beräknkngen, men lärer ej sa ril Lzngusn ester sainma räk;sistg dem inbetala, emedan Silfwer derföre skal uph. n'das, och säljare deraf förmodeligen fjel five bestämma priset.
Desin äro de gällande skäl jan trott mig sinna, mst antagandet af detta för stag, och för mig äro de werkande.
Friherre von I-an rinZskaulsn, upläste til krowaolier följande: 'Wid den af Hemliga Ulskottet prchskkrrsäs scrfattnlncp, angående huru förhall os skal med LsrcoCspitLlers li^uiäsrsrräL m-'n och man emellan, under loppet af de 2tns ar, som foregä KsiiUla-ionsa, hajma siera erinringar blifwtr gjorda och jadane skäl anförde uri der särskilldta yttrande, svin ärföljt Hemliga Utstottets Betänkande, som nog tydeligen ådagalägga, at denna Författning ej kan förenäs med högsta billighet och rättwisa.
Men, Mine H.-rrar!
Jag hyser för mycken aktning för ds Herrar och Män som ärs ärs Ledamöter af Hemliga Utstollek, för at icke dersnr wara öfwertygav, det Högloft.
Hemliga UtstorteL insett alla ds betänkligheter, som mor denna ?r vissna! !a Lag kunds anföras, samt at Hemliga Utstotter således densamma tiistyrk^, endast jajöm en nvdwanvighet, och emedan ingen arman ukwaq fmmus lil fö: ekomaiande af större olägenheter, hwaroin Hemlig1! storms Betänkande utförligen giswer wid handen.
Wid 1792 ars Ncksdag förekom afwen kil Riksens Skandera afgörande en sräga af dylik befVaffe? h r som Lenna.
Higloftige Ridderffapek och Adeln lärer ock pä» minna figstned hwad samdrägt Ridderstapec och Adeln fakrade sit besiut, i stöd af de trenne Möd-Standens veml gima bifall; dek iitträffar ock nu likasom wid Gefle Riksdag, at trenne Stand redan antagit deas Hemliga Utstotkek pr'.)--Amada författningen an» gående stmcc» skulders li<guräsrsn6s, hwilken således gär i fullbordan, sedan den af Kongl. Mast blifwit tLnAronersd.
Utan at häraf draga den slutföljd, ak Trenne
Stånds assiag eller bifall kil hwad sak son: häldst bör i ringaste matto instasrs uppå Ridderslapels och Adelns beslut, får fag likwäi ven äran, ar§ i anledning af hwad jag i korrthet anfört, Högloflige Ridderskapet och ?ldsln förestå, om icke betra ärende matto i underdånighet hemställas til Kongl» Majus wisa ompröswande, jämte Ridderstapets och Ndelnö underdåniga anhallcm, ar i händelse Konungen funné den af Hemliga Uiskottet prrstsAsrads Författningen nödwändig at widraga, Kong!.
Maj:! afwen j nadsv täcktes förordna, huru förhällaS bör med de Lmcotl^iwlsr, som inom de rwanne även äro ti! betai» ning förfallna, och om icke de uti samm- mynt böra ätergäldaö, samt ar dä en Osbuor urakcia:er, at er ^ 186 994 lägga den lagliga räntan, han icke af denna Försatt/ ning »lätte sä sig begagna.
Herr von Ra se nilsin, IM Is.
Jag skall ej widlöttigr uppehålla Hvglostige Nidderskaper cch Adeln.
Amner är ganska ömtåligt, dä der ä ena sidan sä nara rör Allmänna Säkerheten och ä den andra Realilanons» samt dct stora anta! af Medborgare, som aro skyldige i Råneo mynt, och hwilke nu skulle kunna försättas i den största wada.
Erfarenheten gec mig anledning ak förwänka, det hwar rättsint »ian sätter sik Sannvete och sin heder i ställer för der cwang, som Lage» för en lid nödgas inställa.
Jag hade endast ämnar göra Trenne Anmärkningar.
Af dem aro redan Twänne anförda af den warda Ledamot, four näst för mig talat: den ena, rörande skulder, hwilka enligt Förvisningarnas innehall förfalla under den rid, som föregär Rszlikstionsn: den andra, röran de Osbiiorer, som uteblifrva och tredskas med inrsre8ss s erläggande, en omständighet, hwilken jag will minnas wara iakttagen uti 1792 Ars Förordning.
Jig instämmer i vesta delar fullkomligen »red Herr Baron d-anringsbaussn.
Til den trevie Anmärkningen har Hans RxcsIIsnce Friherre lAIIjencrsm^ i dag uplästa Memorial giswit mig anledning.
Da fordringsägare erhälla deras betalning i Riksgäldsmynt med 20 proOsm» ^gia, fä de Twänne Tredjedelar deraf wid Rsalisalionen färbytta i Rmco; men i anseende til den återstående Tredjedelen, som förwandlaS i Lourimr, blifwa de werkeligen lidande; någon jäinnk. ning synes mig således i detta afseende nödig; men hurudan den bör blifwa, kan jag, da lankan sä nyst hos mig upkommit, icke 11» förestå.
Jag önskar endast, at Höglostige Ridderjkapec och Avel» wille i un.
995 derdanigher hemställa denna omständighet ril Konun, gen.
Tre-me Srand hofwa wal redan antagit Hemliga Utskottets Betänkande i hela dest widd; men sakens stutciiga afgörande beror af Kongl. Maj:r.
Jag anser de anförda lrenne omständigheter af sadan wigt, ac de, afweg i händelse af afsiag pä Bcränkandct, böra Konungen underställas, i den förmodan, ar Hans Majft i Nader bifaller, hwad Trenne Srand förcflagik.
I allmänhet stalie lag önska, at Rikets Ständer, da maga är om
Författningar af sadan beskaffenhet fem den närwarande, hwilka genom lid och omständigheter kunna bchöfwa jäninkning och förändring, alind ri!
Konungens -vishet öfwetlemnads, at göra de rättelser, hvilka Sakernas skick, Rikets wal och en» ssillda Meddvigaies bästa och säkerhet erfordrade.
Her r von Lrnclcenstrom , Lal ornön, up» läste til ?r.loco!!et följande:
, Förerva rande, til Rikstns Högloflkga Ständers cmpiö,'Svande ifrån Hrns liga Ulssotrct roinitlersäk, fråga innefattar:
Ditt fordringsägare utaf Unco-LsjairsUr cs nm äga kilstä-id under rwänne ärb tid, ar upsäga och återfordra de Sumirior uti ofwannämnda mynt, hwilka de uclanat. annorlunda, au a t de borde förpliktas, at i sädank sali aknöjaö med.betalning uri Lrsäir-Sedlar, räki-ade til en Siettedels afdrag, eller med 20 proLsnts »g>» emot 6m,co myntet.
Handels Balkong y:de Liji. 2. och z. §§. tillägger dock en Borgenär, ak a dag förelaggkan, i samma stigs eller samngodt mynt, eber om hav sa will, kil fyllnad, uti annat stag, efter khp, som det atlanta wid föttallodagen högst galdc, >i! fullo njura betalning för dest reda penninge-försträck.
Samma Opire'.-i 4. snutt UchökningS Balkens 4 L'p» y. §, jämnsörd meS 2. (öep. 4 §, -stadqa'äfwen, ar om wist dag ar färelaggd, eller ock ut!
Skul, debref k, bag lil betalning nämnd/ !N mä Borge» när, i förra händelsen, wid försallo dagen, och uti den sednare, när han will, söka sik ater..
Om således beräkningsgrunderna utaf
Län uti L.mco-mynk, ma» och man emellan, f?'ola undergå sä wäsi-chlcliq fnrändiing, emot närwarard? gällande lag, sa kan deras pröfning icke nog upmärksamt anställas» Frägan innefattar Twänne Delar. ira At stad. ga en upyäsivarbe werkan af de ti! denna dag, em-ckian Borgenär och Gäldskyldig» pä Lagens föreskrift och fria alta! hmilande öfwereirSkommelftr 2:u. 2ct förordna en np