Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har man sagt, att så förfärligt stora förluster skulle drabba Advokat-Fiskals-Embetets nuvartde innehafvare, genom ett bifall till Utsk:s förslag.
Likväl har man icke aktat nödigt taga i betraktande, alt fråga aldrig varit att fråntaga den nuvartde Advokat-Fiskalen hans förmenta rätt, likasom det icke eller är i fråga, att fråntaga hans efterträdare sporllerna i allmänhet, ulan endast hans aklorats-arfvode i mål, der Kronan efterskänkt sin räll, och jemför man aklorats-arfvodet i dessa mål med hans sportler i allmänhet, så finnér man huru obetydligt detta arfvode är, hvartill kommer, att Advokat-Fiskalen äfven nu ingalunda utfår denna sin påstådda rätt.
Vi se vid alla Riksdagar, att Advokat-Fiskalen begär aktorats-arfvode, dä Kronan efterskänkt sin rätt, och jag tror ej, att mine värde motståndare kunna påslå, att han alltid utfått aktorats-arfvode.
Således måste någon otydlighet finnas, och dä är väl rättare, och i alla fall bäst, alt lönen för denne tjensteman förhöjes i st. f. alt, som nu är förhållandet, Iran har en högst osäker sportelinkomsl, helst han vid alla tillfällen dä kronan etterskänkt sin
Den 14 Juni 149 rätt, mäste tvista om aktorats-arfvodet, oell får det ändå icke understundom.
Man liar talat ora Kronans rätt att göra dessa eftergifter, och att ett förtydligande af instruktionen skalle förnärma nuvar:de Advokat-Fiskalens rätt.
Här är icke fråga om honom, utan om Kronan må äga, att i instruktm säga, alt vid tillfällen, då eftergifter göras, aktorats-arfvode icke ulbekommes.
Kronan är ostridigt ägare till de indrifna medlen, och om hon i allmänhet säger, att den och den delen deraf uplåtes såsom vedergällning till den tjensteman, som medlen indrifvit, så är gifvet, att kronan icke kan återtaga? det löftet; men om kronan uti instruktim säger, att Advokat-Fiskalen skall få så och så många proc. af alla de indrifna medlen, derifrån likväl undantagne de och de medel, måste denne tjensteman, då han söker tjensten, icke hafva rätt lill mera än hvad Staten utlofvat, ooh kronan har en ovilkorlig rätt att utstaka élt sådant vilkor vid tillsättande af tjenstemän.
Slutligen skall genom antagande af en bestämd rättighet för Advokat-Fiskalen, alt utfå 12 proc. vid alla tillfällen, då kronan efterskänker sin rätt, upkomma det högst besynnerliga förhållande, att då eftergifter vanligen ske endast vid högst ömmande omständigheter, Advokat-Fiskalen, äfven om han än användt hela sin stränghet vid medlens indrifvande, erhåller då anmärkning-sproc. å endast det belopp, som möjligen kan utgå; men om medlen efterskänkts, å hela summan.
Det skulle således vara en vinst för honom, att kronan ständigt efterskänker sin rätt, emedan han då får anmärkn:s-proc. på hela del till betalning fastställda beloppet, hvaremot ora eftergift sker å kronans sida, lian då får proc. endast för den del som kan uttagas.
Detta bevisar nyttan och nödvändigheten af att få saken klar, på sätt Utsk. föreslagit, men alt en sådan reglering icke må gälla tjenstens nuvar:de innehafvare, synes alla vara ense om.
Jag förnyar min anhållan om återremiss Gr.
Jag skall blifva ganska kort.
Man har här åberopat den Finérska balansen såsom exempel på eller skäl emot borttagande af aktorats-arfvodet, men detta balansmål var af en egen beskaffenhet, och kan icke utgöra någon grund för beräkningen af Advokat-Fiskalens inkomster.
Jag har icke sagt, att jag velat eller vill nedsätta denne tjenslemans inkomster, och vet då sannerligen icke, hvarföre discussionen skall hvälfva sig omkring honom.
Jag har talat i allmänhet om aktorats-arfvodet, och derunder sökt ,ehuru förgäfves, göra mig klart, hvarföre det skall vara kronan^ förment, att, då hon efterskänker ett ådömdt balansbelopp, säga, det aklorals-arfvodet bortfaller.
Det måste vara gifvet, all då K.
M. af gunst och nåd befriar en tilltalad från ådömda böter, åklagarens andel deri äfven blifvit eftergifven.
Således om en kronans fordran, hvartill fastställda balansbelopp äro alt hänföra, efterskänkes, måste aktorats-arfvodet anses efterskänkt.
Om man vill drifva en motsatt åsigt, skall hvarje gång Konungen gifver nåd från ådömda böter, kronan utbetala åklagarens andel deri, och sådant tror jag icke, att någon skulle pä alfvar vilja påstå.
Jag anser, i följd häraf, .ostridigt, att Konungen äger rättighet alt i instruktim intaga stadgande härom, och just derföre har återremiss blifvit ifrågaställd.
Frågan 150 Den 14 Juni. är således här, alt göra för all framlid en lag, så tydlig, att Konung och Ständer icke stanna i tvekan om tolkningen af densamma, och att hädanefter, icke, såsom hittills, olika åsigter må i detta hänseende ouphörligt söka göra sig gällande, och det är mig oförklarligt, alt mina motståndare icke önska ett förtydligande härutinnan.
Jag, har sagt, att brist på skicklige sökande till Advokat-Fiskals-tjensten icke skall upstå, hvarvid flere talare fästat sig; men jag ber dem, att icke allt för mycket hålla på den saken.
Jag hör ingalunda till dem, hvilka anse, ali hvem som helst bör till dessa platser utnämnas, emedan jag endast sagt, alt brist på skicklige sökande till AdvokatFiskals-tjenst, hvarmed löneförmåner af 2,800 R:dr åtfölja, icke skall förefinnas.
Här har blifvit anfördt, hurusom en viss Advokat-Fiskal skrifvit en inlaga på 35 ark, och att han för besväret troligen får intet.
Han är visserligen icke den förste eller den ende tjensteman, som skrifvit 35 ark och derför fått intet.
Jag har skrifvit manga domar af samma arktal, och fått intet för mitt besvär, såvida man icke räknar den dryga lön jag upbär.
Jag kan icke förmoda annat, än att den ene embetsmannen icke kan eller får i delta afseende hafva andra åsigter än den andre, och i allt fall må det väl tillkomma vederbörtde tillse, det ifrågavartde tjensteman upfyller sina skyldigheter.
Jag vill blott med några ord beröra föreg:de talares yttrande, ang:de den oriktiga vändning frågan om Kronans rätt, att bestämma uti förevar:de ämne, tagit.
Jag erkänner visserligen R.
Stms rätt att stifta en lag, hvarefter Kronans fördelar böra iakttagas på det sätt, att man beröfvar tjenstemän sina inkomster, men om en dylik lagstiftning kan vara öfverensstämmande med R.
St:rs värdighet, lemnar jag derhän.
Jag tror åtminstone icke att så är.
Förhållandet skulle ju blifva, att enl. denna lag, KararaarR.-ns Advokat-Fiskal förlorade en del af sin lön, och följden deraf skulle naturligtvis blifva, att han icke fann skäl uti att bemöda sig med samma alfvar och nit att följa rättvisan i spåren.
Han skulle ju då tydligen komma att tänka så: hvartill tjenar det mig alt vara så upmärksam i mina revideringsbestyr, jag har intet derför, jag endast upoffrar en dyrbar tid, som för min räkning och Rikets tjenst kan bättre användas.
Min lön är mig gifven för mina embetsgömål i allmänhet, och något aktorats-arfvode utbekommer jag icke.
Advokat-Fiskalen1 skulle härefter blifva en lam och liknöjd revisor, och deruti gjorde han rätt.
Detta synes mig skulle blifva en naturlig följd af denna lagstiftning.
Hvad som åter vore billigt och rätt vore, att anmärkn:s-proc. nedsattes och lönen ökades för dylika tjenstemän.
Derigenom tror jag också bättre det mål skulle upnås, som man nu söker vinna.
Jag förstår i sanning icke den argumentation man här tillåtit sig.
Jag yrkar återremiss på detta Betänk.
Jag har begärt ordet för att uplysa Gr.
Sparre, att mitt yttrande, det KammarRms Advokat-Fiskal förlorat 5,000 R:dr genom Kronans eftergift i Finérska balansen, eger sin fullkomliga riktighet.
Orm har fästat sig vid endast ett enstaka fall, som fö - Den 14 Juni. 151 revär härom dagen, men Grin torde erinra sig, att Kronan efterskänkt sin rätt i Hera andra dertill hörande balansmål, såsom t. ex. i det Billberghska.
Besinnar man nu, att dom i detta mål föll i början på 1840-talet, och att Advokat-Fiskal en haft rätt att begära införsel i Presidenten af Billberghs och Kansli-Bådet Valerii pensioner, hvarigenom Kronans rätt redan under åren 1849 eller 1850 varit till fullo utbekommen, så är ju tydligt, att Advokat-Fiskalens rätt till aktorats-arfvode å de influtna beloppen varit ostridig, men genom Statens eftergift i dessa mål bar denna tjensteman förlorat eller gått miste om det belopp, hvartill lian lagligen varit berättigad.
Ser man saken frän denna sida och ihågkommer att
Staten i detta fall efterskänkt icke mindre än några och 40,000 R:dr tror jag icke, att jag tagit till för mycket, då jag upgifvit AdvokatFiskalens förlust till 5,000 R:dr, ty den öfverstiger delta belopp med några 100 R:dr.
Jag tror således, att om man vill förtydliga KammarRms instruktion, såsom Utsk. och några talare föreslagit, förfar man på samma sätt som läkaren, hvilken, för alt kurera en sjuk menniska, tager lifvet af benne till undvikande af all tvetydighet eller ovisshet om hennes rätta behandling.
Jag vill yttra några ord.
Efter den långa discussionen och de afgifna yttranden mot förslaget, skulle man verkligen vara benägen att tro, att egentliga anledn. till de åtal KammarRms Advokat-Fiskal vidtagit, uteslutande varit hans begärlighet all utbekomma aktorats-arfvode, och att hans- rätt till detta arfvode vore större än Statens till balansbeloppen.
Jag tror icke, att dessa påståenden hålla streck, och jag anser lika med föreg:de talare, alt det är nyttigt, alt ett förtydligande i instruktionen åstadkommes i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, hvartill jag önskar bifall.
Jag märker nu, att StatsUtsk., som velat åstadkomma tydlighet i KammarRms instruktion, har begått det felet, att väcka en motion.
Åtminstone har Utsk. icke npgifvit, att frågan om denna författnings förtydligande blifvit väckt af någon Riksdagsman.
Jag tror således, att hela framställningen år olaglig.
I anledn. af siste talarens anmärkn. får jag erinra, att frågan om nedsättning i de 25 proc. blifvit af Utsk. afslagen, och att således Betänk, saklöst kan bifallas.
Hr von Troil: Som Ståndet finnér, har jag ganska föga deltagit i denna discussion, och det är mig fullkomligt likgiltigt, huru R. o. Ad. behagar i ämnet besluta; men då en ledamot här förklarat Utsk:s tillstyrkande olagligt, ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, att motionären föreslagit, ”att dels aktorats-ersättningen måtte nedsättas till 10 proc. af det anmärkta och indrifna beloppet, och dels att sådan ersättning icke måtte komma i fråga, när Konung och Ständer frikallade någon tjensteman eller dess arfvingar från ingifvande af det ådömda beloppet.” Jag tror såle - 152 Den 14 Juni. cles, att Utsk. redan af motionens innehåll haft fullt fog till sitt åtgörande, och att dessutom Utsk. ingalunda kan tillförbindas, alt så noggrannt inskränkas inom de termer motionären begagnat, alt Utsk. derigenom betages rättigheten att tillstyrka hvad i allmänhet frågan rörer och Utsk. finner lämpligt.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o.
Ad. behagade bifalla den utan anmärkn. lemnade förra delen af förevarrde Utlåt., deri Utsk. hemställt, att ifrågavar:de motion, så vidt den innefattade yrkande om nedsättning för Kongl. KammarR:ns tjenstemän uti aktorats-ersättning, måtte af R.
St. lemnäs utan afseende.
Beträffande derefter sednare punkten, hvari Utsk. tillstyrkt en underd. skrifvelse i ämnet, och hvarå blifvit yrkadt, dels bifall, dels afslag och dels återremiss, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. till bifall, hvilken besvarades med slarka
Ja jemte ett eller annat Nej.
Elter sedermera först till afslag och derpå till återremiss på denna punkt framställde med blandade
Ja och Nej besvarade propos:!', hemställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo, om R. o.
Ad. behagade afslä samma punkt, och ropades härvid åter Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Den, som afslår sednare punkten af SlatsUtsk:s Utlåt.
N:o 124, röstar Ja, den det ej vill röstar
Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande.
Nej — 21. n Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 7 och 10 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 133, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt.
N:o 56, ang:de K- M:s Nåd.
Propos., om eftergift till förmån för Carlstads stads-församling af Kronans rätt till ett efter Näringsidkerska^ Joharina Emilia Hollander fallet dana-arf.
Den 14 Juni. 153 Sedan lindert., Riddarh.-Sekret., på förfrågan af Frih. •Cederström, Rnd., uplyst, att R. o. Ad., ännu icke inbekommit någon underrättelse om af de öfrige RiksSt., i fråga om förevar:de Utlåt., fattade beslut, anförde Frih.
Jag hade hoppats, att åtminstone ett eller annat Riksstånd redan fattat beslut i ämnet, och att detta skulle blifva anledn. för mig att här åberopa ett annat beslut än det förra.
Tre Stånd hafva återremitterat frågan, hvarvid StatsUtsk. ansett inga nya uplysningar hafva blifvit inom RiksSt.-n meddelade; men då man känner att, till- följd af Riksd.-Ordn:s föreskrift, R.
St. icke ega rättighet att annorledes än genom återremiss vinna ändring uti StatsUtsk:s yttranden i Statsregleringsfrågor, så är det ju tydligt, att pluraliteten af RiksSt:n just genom återremissen ansett Utsk:s första tillstyrkande otillfredsställande.
Af delta skäl anser jag Utsk. bordt hafva tagit frågan i allvarligt öfvervägande, och icke fästat sig vid den, enl. min åsigt underordnade omständigheten, huruvida några nya uplysningar må hafva inom RiksSt:n meddelats eller icke.
Under flera Riksdagar hafva R. St., uppå K.
M:s derom gjorda framställningar, efterskänkt dana-arf lill kommuner och enskilde; det torde vara svårt att upgifva någon giltig orsak, .hvarföre R.
St. just i detta fall skola frånträda en princip, som så länge varit följd.
Man åberopar här ett enda exempel, då sådan eftergift icke egt rum, nemi. då fråga väcktes vid förra Riksdagen, att Norrtelje stad skulle erhålla ett derinom fallet dana-arf; men skälet hvarföre R.
St. då icke biföllo K. M:s Propos. var, att man fått sig bekant, alt rättegång om detta arf upkommit emellan Kronan och den aflidnes arfvingar i Finland.
Sedermera hafva likväl, uppå ny Propos. af K. M., vid innevande Riksdag, R^ St. efterskänkt besagda uti Norrtelje stad fallna dana-arf, nemi. sålunda, att den nplupna räntan tillföll staden, och kapitalet arfvingarne.
Enl. min åsigt, vore det alltså mycken billighet, eller, om man hellre så vill uttrycka sig, blott en följdriktigt fortsatt frikostighet å R.
St:rs sida, att till förmån för Carlstad, pä det af K.
M. föreslagna sätt, efterskänka nu ifrågavaride dana-arf.
Carlstads samhälle har redan gjort ganska vackra ansträngningar och betydliga upoffringar, för att tillvägabringa ett arbetshus.
Lokalen dertill har blifvit gifven af en aktad medborgare i staden, som tillhandlat sig den på auktion; den består nemi. af fordna Länsfängelset, som sålunda försåldes när det nya cellfängelset blef färdigt; men berörde lokal saknar nästan all inredning.
Sådan kostar penningar; dertill, och för att tillvägabringa ett, äfven i andra hänseenden väl ordnadt arbetshus, är det nödigt att bilda en fond.
Derur skulle bestridas erforderlig aflöning åt tillsyningsman o. s. v. Meningen med detta arbetshus, är att åstadkomma en anstalt, i möjligaste måtto öfverensstämmande med den, som i Norrköping blifvit inrättad af en numera afliden ledamot, John Swartz.
Staden Carlstad är öfverlupen af kringstrykande personer från länets nordliga trakter.
Det vore mer än väl, om man kunde åt dem anvisa 154 Den 14 Juni. en dags uppehälle, med thy åtföljande arbete.
Genom dels sammanskott, dels konserter och andra tillställningar, har staden sökt samla den behöfliga summan, ehuru sådant icke till fullo lyckats.
När enkan Hollander förvärfvat sin förmögenhet på källare- eller krogrörelse, vore väl icke obilligt, att de medel, hon samlat, tillgodokomme det samhälle, der vinsten blifvit gjord, måhända på bekostnad af de personer, som genom superi och oordentligt lefverne blifvit bragte till tiggarslafven, och icke heller obilligt vore det i sådant fall, om dessas efterlemnade anhörige, genom R.
St:rs eftergift af dana-arfvet efter enkan Hollander, undfå bilräde till deras försörjning.
Det vore hårdt, om Carlstad skulle blifva föremål för statuerande af ett exempel utaf en hittills okänd R.
Sl:rs stränghet.
Sä vida man anser ifrågavar:de anstalt nyttig, hvilken åsigt K.
M. genom Sin Propos. ådagalagt
Sig hysa, anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. med afslag på detta Utlåt, ville bifalla K. M:s Propos. i ämnet.
Jag vill icke inlåta mig i veder läggning af den siste talarens anförda skäl, hvilka utan tvifvel härflutit från en aktningsvärd kärlek för hans hembygds fördelar.
Hvad R. o. Ad. beträffar, är nemi. denna fråga redan slutligen afgjord.
Förra gången hon här förevar, eller rättare, då Ståndet fattade sitt beslut öfver Utlåt.
N:o 56, biföll R. o. Ad. detsamma.
StatsUtsk. har vidblifvit sitt förslag, och vid StatsUtsk:s vidblifvande af ett utaf R. o.
Ad. godkändt förslag, måste väl R. o. Ad. låta bero.
Det är således gifvet, a! t någon annan propos. här icke kan framställas, än att Betänk, lägges till handlingarne, hvarom jag vördsamt anhåller.
Då R. o. Ad. redan fattat hufvudsakligt beslut i detta ämne, anser jag mig icke tillständigt, att ingå i någon vederläggning af Frih.
Cederslröms framställning, hvarigenom han velat uprifva Ståndets redan fattade beslut, hvarföre jag endast anhåller, att Ståndet, med vidblifvande deraf, ville lägga Betänk, till handlingarne.
Jag hade begärt ordet, för att yttra hufvudsakligen detsamma, som de två sista talarne, och instämmer således med dem i anhållan, att R. o. Ad. ville lägga detta Betänk, till handlingarne.
Uppå härefter framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut, och lades förevar:de Utlåt, till handlingarne.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 7 och 10 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 134, i anledn. af erhållne återremisser af Utlåt.
N:o 57, ang:de K. M:s Nåd.
Propos. om eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubb- och Enkhus-inrättning a Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström, yttrade sig Den 14 Juni. 155 Frih. Cederström, Rudolf:
Till följd af den utgång, Utlåt.
N:o 133 nyss fått, Isan det icke falla mig in, att vidare påyrka en annan utgång af nu föredragna Utlåt., men det må dock tillåtas mig, att till prot. nedlägga det förklarande, det jag tror att, om än med afseende å den nyss behandlade frågan, sorn äfvenledes angick dana-arf, ehuru af ett betydligare belopp, StatsUtsk. och R.
St. icke velat efterskänka berörde summa, skäl likväl varit för handen, att det i Utlåt.
N:o 134 uptagna mindre belopp efterskänktes, tili förmån för Upsala stads borgerskaps enkeluis-inråttning: en lika nyttig, som väl administrerad inrättning, om hvilken man icke kan säga detsamma, som om den i Carlstad tillernade, hvilken, såsom ännu icke existerande, man törhända ansett ej lemna garantier för en ändamålsenlig förvaltning; ty här är fråga om en redan på förmånligt sätt i aktningsvärd 'verksamhet trädd institution.
Jag hade således önskat, att R.
St. efterskänkt åtminstone detta sistnämnde dana-arf; men dä jag icke har hopp att inom Ståndet få min önskan härom upfylld, har jag ausett mig endast böra reservationsvis min mening i saken yttra.
Då äfven i denna fråga Ståndet fattat sitt beslut, anhåller jag, att R. o. Ad. med vidblifvande af detsamma, måtte lägga Betänk, till handlingarne. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut, och lade Utsk:s förevar:de Utlåt, till handlingarne.
Föredrogs och bifölls SlatsUtsk:s den 10 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 136, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., om anslag till Auditören Georg Scheutz, och hans son, Edvard Scheutz, för en af dem upfunnen machin, för uträkning och tryckning af mathematiska tabeller.
Föredrogs SlatsUtsk:s den 10 dennes på hordet lagda Utlåt., N:o 137, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt.
N:o 63, ang:de K. M:s Nåd.
Propos., om eftergift för Notarien E.
Lundblad, såsom Arrendator af Strömsholms Kungsladugård af halfva spanmåls-arrendet för år 1852.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 10 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 138, ang:de försäljning af åtskilliga Kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg, samt försäljningsmedlens användande till nya Arlilleriförråds-byggnaders upförande derstädes.
Föredrogs StatsUtsk:s den 10 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 139, i anledn. af erhållne återremisser af åtskilliga punkter af Betänk.
N:o 21, ang:de R.
St:rs Revisorers berättelse om verkställd granskning af Statsverkets, samt andra af allmänna medel 156
Den 14 Juni. bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849.
Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande, hvarvid R. o. Ad. utan discussion biföll hvad Ulsk. nu i 4:de punkten, samt lista delen af 6:te punkten hemställt, och i öfrigt lade Utlåt, till liandlingarne.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtskis nedannämnde den 10 dennes, första gången på bordet lagda Betänkin: 32, i anledn. af väckte motioner, om antagande af ny kyrko-lag; JY$ 33, i anledn. af väckte motioner, ang:de religions-friheten; M 34, i anledn. af väckte motioner, om uphäfvande förändring eller förklaring af 1726 års konventikel-plakat; samt M 35, i anledn. af väckte motioner om förklaring af hvad 1 kap. 2 § Missgern:sB:n innehåller, ang:de gäckeri med Sacramenten eller stiftande af lag emot ett olofligt utdelande deraf.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Ullåtin och Mern.:
M 123, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift utgående Helgonskyld; J\i 140, angide restitution af oriktigt debiterad lönebevillning vid Westmanlands och Jönköpings Regiten, samt Wermlands Fältjägare-Reg:te; M 141, i anledn. af väckt motion om löneförhöjning för R.
St:rs Just.-Ombudsman; JVs 142, i anledn. af återremisser å Utlåt.
M 32, ang:de låneunderstöds beviljande för tomlreglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k.
Gamla staden; M 143, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de rättighet för Guvernören å ön S:t Barthelemy, Öfverste J. H.
Haasum, att vid afskedstagandel varda upförd till pension å Rikets Allm.
Indragnings-stat; M 144, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till en pensions-inrättning för fruntimmer, som sysselsatt sig med barna-undervisning; J\i 145, i anledn. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse, i fråga om Calmar läns fördelning i 2 län; JVs 146, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allm.
Indrag nings-staten; - Den 16 Juni. 157 JVsf 147, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de anslag till upbyggande af ett kapell i Korpilombola by af Ofver-Torneå socken, samt för inköp af boställe åt en kapell-predikant derstädes, jemte bidrag till dennes aflöning; M 148, i anledn. af väckt motion, ang:de uplåtelse åt Kongl. Seraphimer-Ordens-Lazarettet af plats för tvättinrättning från K. M:s och Kronans, af Kongl. Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet disponerade, egendom N:o 1 och 2 i Qvarteret Glasbruket å Kungsholmen, samt i sammanhang dermed, beviljande åt nämnde Kongl. Institut af anslag, motsvarande den Iiyres-afgift, som för nämnde plats nu erlägges; JVs 149, i anledn. af väckta frågor om förändrade beskattningsgrunder för mjöl- och sågqvarnar, samt om Ödes-qvarnars befriande från grundskatt; M 150, i fråga om ytterligare anslag till upförande af Cellfängelser; M 151, ang:de extra statsanslag lill föremål, tillhörande Landtförsvars-Deparhtets handläggning; ■M 152, angule extra stats-anslag till föremål tillhörande Sjöförsvars-Deparlds handläggning; JVs 153, i anledn- af återremiss å Utlåt.
N:o 78; JVe 154, i anledn. af återremisser åt Utlåt.
N:o 75, ang:de medels anvisande till lån för kyrkobyggnader, och N:o 77, ang:de ett föreslaget lån till Oscars församling i Calmar län; JYs 155, i anledn. af återremiss å Utlåt.