Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: i Ja — 68.
Nej — 52. 21:sta punkten, ang:Ae anslaget till kompletterande af bcväringens reservförråd; och 22:dra punkten, ang:de användandet af behållning ar ne ä anslaget till lifmundering för indelta infanteriet. R. o.
Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt.
23:dje punkten, ang:de anslaget för dur ohmar che-kostnader.
Jag anser det vara oriktigt att under denna benämning införa eli annat anslag af aldeles olika beskaffenhet.
Ehuru jag ingenting har att anmärka mot anslagets blifvande fördelning mellan Landt- och Sjöförsvaret, så kan jag deremot icke gilla det förslag Utsk. framstält, att de besparingar, som skulle upkomma på Landlförsvarets durchmarche-koslnader, skola användas till matinrättningarne vid Lif-Gardes-regt:na.
Om anslag till dem erfordras, hvarföre då icke säga det rent ut och lemna dessa _reg:ten hvad de behöfva, i st. f. att dertill anvisa hvad som möjligen kan blifva öfver på durchmarche-kostnaderna och således åt tvänne serskildta håll dela detta anslag?
Jag anser sådant vara orätt och anhåller derföre att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt, icke för att åstadkomma någon minskning i anslaget utan för att bereda ordning i utgörandet.
Hr Den 19 April f. m. 145 Hr Lefrén:
Det är bekant alt det extra anslaget för Lif ardes Regt:nas matinrättningar är otillräckligt, och alt det så har varit ända sedan det för åtskilliga Riksdagar sedan blef betydligt nedsatt emot hvad det förut var.
St. hafva förut medgifvit att möjliga besparingar pä det ordinarie anslag, som nu är i fråga, må af Konungen användas till det behof, som här är upgifvet.
Jag kan icke annat än medgifva att vår Statsreglering skulle blifva ordenti ligare om sådana anvisningar fram och tillbaka kunde undvikas, men olyckligtvis äro förhållandena f. n. sådana, att om R.
St. icke , bifalla detta, så fruktar jag att extra anslaget får en ytterligare brist än den som redan förefinnes.
Jag får således tillstyrka bifall lill denna punkt, och anser delta vara vigiigare för krigs-administrationens behöriga gång än en återremiss för att vinna en förändring, hvars riktighet jag ingalunda underkänner, men som jag dock anser vara mindre väsendtlig.
Om man icke begär någon för höjning i anslaget af de 8,000 R;dr, utan endast att den summa, i som beräknas öfverskjuta behofvet och blifva för mat-inrättningarne tillgänglig, måtte åt dem serskildt anslås, kan man väl då förmoda att , R.
St. skulle vara nog obilliga, för att behålla delta öfverskott och / icke tillåta alt det finge användas för mat-inrättningarne i händelse det bure namn af den bestämmelse, hvartill det verkligen användes?
Med anledn. utaf Hr von Ilartmansdorffs sista yttrande, anhåller jag alt få fästa upmärksainheten derpå, att i händelse den återremiss han äskat, skulle af R. o. Ad. beviljas, så kommer StatsUlsk. derigenom verkligen uti en stor förlägenhet, ty det blir ganska svårt för Utsk. alt utreda det behof Chefen för Landlförsvars-Depart:tet kan hafva af anslaget för durchmarche-kostnader, och att komma underfund med hvad som skulle återstå.
En så beskaffad fördelning, som af StatsUlsk. upgjordes, skulle möjligen kunna blifva betydligt oriktig och Chefen för Landlförsvars-Depart:tet dermed aldeles icke belåten, hvarföre jag anhåller om bifall till denna punkt af Utsk:s Betänk. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i förevar:de punkt tillstyrkt.
24:de punkten, ang:de förslags-anslagen lill rese- och traktaments-kostnader samt lill rese- och traktamentskostnader för städernes Magistr alspersöner och Borgare vid besigtning ar.
Här förekommer ånyo ett fall, der StatsUlsk., ehuru det ifrågavar:de förslagsanslaget blifvit öfverskridet med 15,957 R:dr 17 sk. årligen, likväl föreslår, att den gamla summan skall blifva oförändrad.
Utsk. upgifver skälet härtill vara, att det nya resereglemente! skall medföra en minskning i utgifterna för framtiden.
Men, så vidt jag kan påminna mig, medför nämnde reglemente förminskade utgifter endast för de högre emhetsmännens resor, men ingalunda för de ringares, och då de 6 H. 10 sednare just äro de, som mest resa, torde ingen besparing fö framtiden vara att förvänta.
Det är imedlertid beklagligt att s det StalsUtsk., som ganska väl vet, att anslaget icke är tillräckligt, likväl godkänner den summa, som här blifvit föreslagen.
Jag anser mig böra, vid denna punkt, likasom vid flere föreg:de, fästa Ståndets npmärksamhet å detta förhållande, ehuru jag förutser, alt R. o. Ad. äfven vid detta tillfälle skall lemna min framställning utan afseende.
Den addition jag redan påbörjat vill jag således här fortsätta.
Förra gången utgjorde den af
Disk. för lågt uptagne anslagssumman omkring 20,000 R:dr; nu har hon stigit till 36,000.
Åkerhjelm: Sedan StatsUlsk. redan afgifvit ifrågavar:de förslag har Disk. fått emottaga en Kongl. Propos. ang:de ersättning lill nämndemän i och för deras resor på ekonomiska besigtningar.
Denna Propos. afser alt fördela alla de utgifter, som blifva en följd af dessa reseersättningar, på de hufvudtillar, hvartill boställena, som skola besigtigas, höra.
Della skall måhända förorsaka en icke obetydligt förökad utgift å en förevar:de hufvudlitel och får jag, med anledn. häraf, instämma uti Hr von Hartmansdorff, anhållan om återremiss af denna punkt.
Propos. å bifall lill förevar:de punkt blef härefter framstäld, men besvarades med Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorda anmärkntr föranleda lill densammas återremitterande, ropades Ja. 25:te punkten, ang:de anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Da denna punkt endast innehåller ett StatsUtsk:s meddelande till följe af föreg:de beslut, så får jag vördsamt hemställa, huruvida den kan föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då Utsk. i denna punkt föreslaget en minskning af det förut beräknade förslagsanslaget, bifall dertill visserligen kunde lagligen lemnäs; men alt han, då möjligen, i anledn. af den återremiss R. o. Ad. nyss beslutat, en förändring af slutsumman borde ega rum, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge förevartde punkt icke f. n. erfordra någon ålgärd.
Ropades Ja. 26:te punkten, äng:de öfrige till i:dc Hufvudliteln hörande anslag.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 5 och 8 dennes på bordet lagda nllåt. 70, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Femte Hufvudlitel.
Den 19 April f. m. 147 Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, an g: de öfverflyltningar till aflöning sanslagen från anslagen lill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Larles till handlingarne, 2:dra pupkten, ang:de aflöningsförhöjning för Under-Offlccrs-korporaler och förhöjning af gage för manskapet vid Marin-Reg:tel.
Jag inser visserligen att då man uti en tid, sådan som den närvar:de, icke har den lyckan alt fullt öfverensstämma uti, ulan klandrar de åsigter, som af Regeringen uttalas. i afseende på någon del af landets försvar, så utsätter man sig folden beskyllning alt icke förstå att taga sin tid i akt.
Likväl hyser jag den öfvertygelsen att ett beslut uti en så vigtig fråga sorn dea nu förevar:de, uti hvarje ordnadt samhälle fatladt, först efter en öppen och med lugn förd discussion, är af långt mera värde, än det som under en intetsägande tystnad, så att säga, blindt bifalles, likasom hade man icke rättighet att yttra sig deröfver.
Då dessutom R. o. Ad. torde tillåta mig icke anse fullkomligt likgiltigt, huru dessa ärenden, som icke äro mig så aldeles främmande, på sednare tider hafva blifvit behandlade, så torde deruti för mig ligga en ursäkt, för att icke säga rättighet, att nu begära ordet.
Det ligger naturligtvis alltid ett obehag uti att upträda med klander emot åtgärder, vidtagne af en i conslitutionelt afseende ansvarig person,' då denne icke är i tillfälle att genmäla de anmärkmr, som uttalas, ehuru detta mildras derigenom, att jag förut enskildt varit i tillfälle meddela honom desamma, och då jag icke kan undgå att göra några anmärkmr vid StatsUtskrs behandling af denna hufvudtitel, behöfver jag dessutom icke befara att icke på della runi svar skall blifva lemnadt på de anmärkmr, som här af mig komma att framställas, äfven om ingen nu skulle vara till hands egentligen för alt föra den frånvarandes talan.
Om jag nu fäster mig vid den brist på uplysningar, som förefinnas i afseende på användandet af de anslag man här föreslagit R.
St. alt bevilja, så är det naturligtvis sålunda äfven af mindre vigt, om den person, som för användandet af dessa anslag egentligen är ansvarig, icke hår är närvar:de, då han sjelf till StatsRåds-protokollet uttalat sin öfvertygelse om olämpligheten af upgörandet af alla planer.
Den vigtigaste anledn. till de anmärkmr jag här har att göra ligger just deruti, alt de upgjorde planerne blifvit frångångne, hvilket jag tror mig kunna bevisa, utan att StatsUtsk. synes hafva bemärkt detta, eller åtminstone derå fästat R.
Jag har nemi. icke kunnat undgå att finna det vara StatsUtskrs skyldighet, att, innan det föreslår anslag af nya medel, tillse huruvida de förut beviljade medlen blifvit använde i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som för dem blifvit gifne.
Jag tror icke att så varit fallet, och jag har skäl för denna min tro — för att icke gå längre — i Depds 10* - 148 Den 19 April f. m.
Chefens egna upgifter.
Ilan har nemi. antaget för gifvet hvad alldeles icke kan anse, och jag tror således att man bordt anmärkn. emot det förfarande, som egt rum.
Det är sanni att de anmärkn:r jag har att göra egentligen höra till den extra Stats-reglm, men äfven den ordin, lemnar tillräckliga skäl dertill utan att man kan anklagas för öfverdrifven håg alt klandra.
Såsom ett bevis på det sätt, hvarpå Dep:ts-Chefen npfattat de föreskrifter, som vid anslagets beviljande blifvit gifne, vill jag anföra : att enl. hans egna upgifter, utaf det till flottans underhåll lemnade anslag 397,000 R:dr b:ko, utgå icke mindre än 251,000 K:dr till åtskilliga ändamål och deribland Timmermans- och Handtverks-Staternes aflöning m. m.
Det torde vara klart, att flottans underhåll ingalunda ensamt borde vara belastadt med dylika utgifter, hvarigenom de anslagne medlen blifva oriktigt delade och otillräckliga för de afsedda behotven.
Jag vill dock, intilldess de räkenskaper, som blifvit utlofvade, kunna uplysa förhållandet, taga för gifvet att hädanefter så icke kommer att ske; men huru dessa räkenskaper än blifva upslälde, så är det dock tydligt att om en ordentlig bokföring egt rum, så hade under rubriken nybyggnad blifvit uptagne de kostnader, som verkligen kunna räknas dit och icke tillhöra flottans underhåll, eller tvärtom.
Att t. ex. uptaga hela aflöningen \ för timmermans-styrkan på underhållsanslaget, dä ovilkorligen en stor del af dess arbeten komma nybyggnaden till godo, synes icke vara lämpligt.
Jag betviflar äfven alt
Utsk. inhemtat tillräckliga uplysningar för att kunna konstatera dessa upgifter och huruvida ordentligen blifvit redovisadt för hvad som af materielen blifvit användt och för de arbeten, som blifvit verkställde.
Jag tror således att det nu anförda, för att icke trötta det Höglofl.
Ståndet med flere skäl, 1 utgjort tillräcklig anledn, för SlatsUtsk. att närmare undersöka förhållandena, och då Utsk. det icke gjort och meddelat R.
Stms resultatet deraf, anser jag sådant vara orätt och böra föranleda till återremiss.
Det synes för mången tillkännagifva en särdeles upmärksamhet. på landets knappa tillgångar att icke större anslag än de hittils beviljade blifvit vid denna Riksdag begärde, men äfven här . vore det icke omöjligt, att, om man vill anställa en nogare gransk- i ning, finna skäl, hvarföre en närmare undersökning varit af nöden, hvilken skulle kunna leda till andra åsigter.
Detta är just förhållandet med följande fråga.
Jag vet icke om det har fallit någon ledamot af R. o. Ad., som icke tillhör flottan in, att göra en jemförelse t. ex. emellan t hvad Flottans 800 Marin-Soldater kosta med de omtalade dryga ' kostnaderna för våra Gardes-Reg:ten; men om en sådan jemförelse göres, skulle det kanske förvåna R. o. Ad, att finna att aflöningen för desse 800 man, hvilken är föreslagen att förhöjas, upgår lill ett snarare högre belopp än det hvardera af de Kongl. GardesRegdena för det närvar:de erhålla, ty kostnaden upgår till 90,000 R:dr, eller mera än något af Gardes-Reg:tena, oberäknadt ränta och underhåll för till inqvartering nödiga kaserner.
Jag tror således det varit skäl för StatsUtsk. att tillse om verkligen en så dryg penningsumma är nödvändig för den tjenst, hvilken utgöres af det Den 19 April f. m. 149 rågavar:de reg:tet, sä mycket mer som det icke varit omöjligt att isa StatsUtsk. att denna tjenst skulle kunnat bestridas för nära alfva priset, samt att återstoden af penuingarne kunnat äuvändas ill aflöning åt manskap, hvilket för flottans bästa varit långt nytigare, och något afseende borde man väl hafva fästat derpå.
Ilå man på så många ställen sett framhållas den omvårdnad som äfven den närvande administrationen hyser för skärgårdsför svaret, torde man böra tillse huru dermed i handling förhåller sig.
Om vi gå (ill räkenskaperna, och det kan naturligtvis icke falla mig in alt tala om andra exempel än dem som i räkenska perne visa sig, skall man der t. ex. finna alt då under den tid jag hade förtroendet att vara Konungens Rådgifvare i dessa ärenden, förslag blifvit tipgjorda att skaffa staten någon behöflig lindring genom vissa Under-Officerares indragning, så har nu denna indragning blifvit verkställd på ett sätt att den egentligen länder till fördel för en station på de tvenne andras bekostnad.
Det visar sig af räkenskaperna, att de medel, som beviljades, blifvit använde på det yttre sjöförsvaret och isynnerhet på de nu befintliga linie-skep^ pen under det att sparsamheten galt så långt med afseende på det, som man säger omhuldade skärgårdsförsvaret, att under 2:ne års lid fyra kanonslupar icke hunnit blifva färdige.
Allt detta hindrar t dock icke att linieskeppen i denna stund temligen länge varit lig1 gande i Carlskrona hamn, och att den i tidningarne emellanåt oraf talade eskader, som naturligtvis skulle göra Svenska nationen akr tad hos utlänningen, ännu befinnes qvarliggande i nyssnämnde stad med full besättning och fulltaligt antal Officerare, under det att, ehuru man såsom ett skäl derför att linieskepp ovilkorligen borde linnas, har anfört, att de voro oundgängligen nödvändiga till de öppna kusternas försvar och icke minst Gottlands, man deremot har, till denna ös försvar, afsändt en afdelning af de s. k. odugliga kanonsluparne med blott § besättning och temmeligen knappt befäl.
Jag tror det icke löna mödan att här uprifva gamla sår med afseende å det ena eller andra slaget fartygs öfverlägsenhet för krigsbruk i våra farvatten och det har icke heller varit min mening.
Jag är lugn i den öfvertygelsen att om än erfarenheten ännu icke uttalat sin dom häröfver, tror jag dock att den, efter hvad som visat sig, temmeligen snart kommer att göra det.
Skulle man icke tro härpå, så torde man dock fästa afseende på de yttranden, hvilka man möjligen kan få höra utaf de nationer, som för närvande besöka våra kuster, och deraf finna, huru litet de linieskepp, på hvilka man nu hufvudsakligen offrar kostnader, äro för oss användbare.
Jag tror alt jag lättare skulle bli upfattad af R. o. Ad., om jag säger, att jag hufvudsakligen klandrar det, att sedan man en gång antagit att landets sjöförsvar skulle vara bygdt på en linieflotta, man icke har nog redbarhet — jag vet icke något bättre ord, men väl något sämre — att icke öppet uplysa om alla de kostnader, som erfordras för anskaffandet af krigsmachiner af de modeller, som alla andra nationers erfarenhet visat vara nödvändige och hvad de kosta att underhålla.
Man finner lämpligare att utan 150 1) c d 19 April f. m. upgörande af en sådan plau lappa på det gamla och man går (it|^^| och med så långt i sin lappningshåg, alt i samma handlingar, de^^| man vill bevisa nödvändigheten af ett sådant salt att gå till vägaj^H uttrycker man sjelf den tanken att om några år härefter skall denH nuvande materielen, på hvilken man använder så stora summor^^B vara obrukbar.
Vi äro nu upmanade att använda Statens medel på^B fartyg, hvilka efter 10 å 12 års förlopp icke anses mera kunna tjena i anseende till sin ålder.
Vi äro äfven upmanade alt använda penningar på fartyg, bygde efter modeller, som för 70 år sedan begagnades.
Jag behöfver icke vädja till de Hrr af Svenska flottan, som här äro nämnde, utan jag vädjar till hvarje ledamot af detta Stånd, till hvarje Svensk medborgare, huruvida det kan vara meningen att få någon att tro, det ens ett enda af våra nuvande linieskepp verkligen förtjenar att sättas i bredd med andra nationers.
Denna öfvertygelse kommer snart att uttala sig, men jag anser att det borde hafva skett ett år tidigare.
Jag hade hoppats att de medel, som nu blifvit begärde och som för det afsedda ändamålet" äro mycket för små, hade kunnat blifva så använda att man icke efter 10 års förlopp måste erkänna att de blifvit bortkastade.
t Jag vill icke ensamt hemta stöd för min öfvertygelse af den kännedom jag kan ega, utan torde det tillåtas mig åberopa andra kompetenla domares åsigter.
Jag har sjelf läst den officiella upgiften \ af en utländsk sjöman, som hade besett Carlskrouas hvarf, att det vore märkvärdigt alt se så gamla skepp så väl konserverade, och att de voro utmärkt vackra små fartyg, ehuru af en alldeles föråldrad modell.
Denna officiella rapport är en auetoritet, som jag icke tror kunna jäfvas.
Det är svårt att i frågor, hvilka i så hög grad som denna blifvit gjorde till stridsfrågor, uttala en bestämd öfvertygelse utan att på den motsatta sidan stöta på en lika stadgad, och jag vill således icke längre uptaga tiden med mina egna åsigter i della fall, utan vädjar lill hvar och en opartisk, som vill läsa en artikel uti en, åtminstone af R. o. Adis ledamöter, temligen allmänt läst tidning, nemi. den Svenska tidningen för i går.
Han < skall der linna en artikel, sorn jag tror ingen kan anklaga för att vara skrifven af en person, som alltför uteslutande gynnar skärgårdsvapnet, och han skall erhålla bevis derpå, då han finner alt artikel-författaren, för att ge en viss glans åt Svenska flottans nuvar:de försvars förmåga, upräknar bland de linieskepp, 6 till antalet, som Sverige skulle kunna utsända, enl. hvad man med kursiv stil utmärker ’V sommar”, äfven sådana, som, enl. hvad han på 1 nästa rad medgifver, icke förr än i höst kunna begagnas.
Således i' måste denna artikel icke kunna anses vara alltför mycket benägen 1 för skärgårdsvapnet.
Jag tror dock att hvar och en opartisk, som läst densamma, icke skall i detta fall tvista med mig eller någon annan,[sorn i samma syftning uttalat sin öfvertygelse, om han blott lager sitt eget sunda omdöme till råds och inom sig öfverväger huruvida han finnér att de penningar, som blifvit nedlagde på nybyggandet af sådane linieskepp, som största delen af dem vi nu ega, verkligen blifvit väl använde?
Jag säger ännu en gång att, då man hyllar en åsigt, bör äfven sanningen i sin helhet framläggas för dem
Den 10 April f. ni.
151 som skola tillskjuta medlen, hvarmed densamma skall sätlas i verket; men jag vill dermed icke säga att sådant kanske är det försigtigaste.
Ar 1847 framlades af dåvar:de Chefen för Sjöförsvarsj Depar(:tet ett förslag till flottans organisation, som icke öfverens' stämde med de åsigler jag i detta fall hyser, men man hör dock göra dess uphofsman den rättvisan alt erkänna att han öppet uttalade de åsigter han hyste och ärligt upgaf, ej mindre den derpå bygdå plan, än äfven de kostnader verkställigheten deraf skulle välla.
Jag anser dock att den hufvudsakliga anmärkn., som deremot kunde göras, var den som emot alla dylika förslag kan .göras, nemi. att kostnaden var för stor emot landets förmåga.
Detta förslag var öppet och ärligt framställdt, men kostnaden var så stor, att man förfärades för den, och resultatet blef, att detsamma afslogs.
En sednare administration framlade äfven ett förslag, som åtminstone meningen var att göra sanningsenligt.
Der hgde man ansett sig böra inskränka sig lill att göra detsamma, så vidt möjligt, öfverensstämmande med de tillgångar, sora förefunnos.
Men äfven delta förslag rönte icke den framgång, som man skulle hafva önskat detsamma.
Det synes verkligen derföre thyvärr vara fallet, om man får anse SlalsUtsk:s förslag uttala R.
Stms åsigter, att del icke är det rälta sättet att komma till målet, att uttala hela sanningen af hvad man afser och framlägga det i ordentlig plan, utan att det är bättre ali hälla sig lill ofullständiga beräkningar och endast uti en enda punkt tala sanning, nemi. deruti att raan anser planer icke vara nödige eller nyttige.
Jag anser det högst beklagligt om sådant skulle blifva förhållandet.
Jag kan icke neka att i anledn. af hvad jag nu haft äran yttra, tvifvelsmål lätt borde kunna upsla, icke allenast huruvida de penningar, sorn på detta sätt användas på Sveriges sjöförsvar, äro på lämpligaste sätt använde, utan äfven om odugligheten af det sjöförsvar vi ega.
Alt öfver en viss grad klandra Regeringens åtgöranden vid sältet för användandet af de stridskrafter vi äga, tillkommer mig visserligen icke, men det torde tillåtas mig att fästa upmärksamheten derpå alt ett land, med hvilket vi skulle kunna jemföra oss, nemi.
Danmark, handlar helt annorlunda.
Det tyckes för närvande hafva samma roll som vi att spela.
Det har icke' utrustat något af sina linieskepp, utan har sina kuster bevakade af mindre fartyg, fördelade på många punkter, under del att våra kuster ännu i denna stund äro obevakade, med undantag af 8 kanonslupar vid Gottland och 2 karanlänsfarlyg vid Stockholm.
Detta gör så mycket mera heder åt närvande administration i berörde land, som jag har anledn. att förmoda att den man, som nu står i spetsen för densamma, är en stor vän af linjeskeppen, ty, såsom icke lärer vara obekant, höll för några år sedan på, äfven i Danmark, den tanken att göra sig gällande, att det vore bättre att göra inskränkningar och att väl underhålla hvad man hade, än att sträcka önsknir.garne allt för högt, och den nuvar:de Marin-Ministern i Danmark var då en af de varmaste molståndarne emot detta system.
Detta hindrar likväl icke att han i närvande stund vet att begagna sig af de smärre fartyg
Danmark eger med uteslutande af linieskcppen.
An en gång får jag uprepa hvad jag 152 Den 19 April f. m, förut sagt, nemi. att våra linieskepp ligga nu, i motsatt härmed, bjudande aktning, möjligen åt dem, som ega rättighet att komma in lill Carlskrona, och hafva derigenom, att, jemte alla öfriga, från samma station utrustade fartyg, vara förenade uti eskader, visserligen erhållit utmärkelsen af att hafva en Amiral med en Kongl. Prins lill Flagg-Kapiten, men ock att hafva blifvit gjorde så litet — verksamma som möjligt — för de vidsträckta kusternas bevakande.
Jag tror mig redan länge nog hafva uptagit R. o. Ad:s tid, men jag tror mig äfven hafva visat, att antingen har StatsUtsk. icke tagit den kännedom om ifrågavarrde ämne, som det hade bordt göra,, eller också har StatsUtsk. icke meddelat R.
St. densamma, och i livilketdera fallet som helst anser jag ämnet icke vara så utrecft att Betänk, bör af R. o. Ad. bifallas, hvarföre jag vördsamt anhåller om återremiss af detsamma.
Gr. Puke, Folke Magnus: Gr. von Platen har hållit ett långt föredrag, som innefattade klander emot Regeringens åtgärder vid behandlingen af den 5:te Hufvudtiteln.
Jag erkänner upriktigt att jag icke kunde följa riktigt med detta klander, i synnerhet som jag icke anade att del skulle förekomma vid detta tillfälle då öfverläggningen egentligen rörer några 1,000 R:drs tillökning uti Marin-Reg:tets aflöning, och om jag således icke kan uptaga och besvara allt detta klander torde det ursäktas mig.
Jag vore nästan frestad att om sådant ginge an begära Gr. von Plåtens yttrande på bordet för att komma i tillfälle att bättre genmäla det, men jag vill dock i korthet till besvarande uptaga några af dess punkter.
Gr. von Platen gjorde först en jemförelse emellan kostnaden för Marin-Reg:tet och Gardes-Reg:tena; ser jag på den tabell, som åtföljer Utsk:s Betänk., så står kostnaden för hvardera af GardesRegrtena der uptagen till omkring 86,000 R:dr men jag har dock goda skäl för den tron att della icke är hela kostnaden för dessa Reg:ten, och jag är öfvertygad om alt de kosta mycket mera.