Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På det således något beslut icke nu må fattas, som strider emot denna så väl i Utskotten som RiksStånden, efter hvad jag trott mig finna, antagne princip, tillstyrker jag bifall till ifrågavarande Utlåtande om
Djeknepenningarnes bibehållande.
222 Den 13 J n 1 i i f. ra.
Jag vill blott, såsom svar på Friherre
Pal mst jernäs yttrande, att vinsten af
Djeknepenningarnes afskaffande skulle komma endast Häradskrifvarne till gagn, göra den erindran, att, om man icke betraktar blott det yttre af saken, måste man finna vinsten af enkelhet i skatteuppbörden och räkenskaperne vara mera allmän.
Vore här fråga om ett stort skattebidrag, så vore det kanske icke rätt, att utan största nödfall rubba det gamla beskaltningssättet, för att vinna den åsyftade enkelheten.
Men det ifrågavarande beloppet är så obetydligt, att detsamma, genom Bevillning fördeladt på ett helt land, ej tynger någon Medborgare; och då arden vundna enkelheten i uppbörd och räkenskaperne en vinst, som förtjenar att värderas ej blott af Häradsskrifvare!!, utan äfven i allmänhet.
Grefve Hortij Claes Fredrik: Friherre Palmstjerna har sagt, att det vid innevarande Riksdagar en allmänt antagen grundsatts, att icke ändra grundskatterne.
Måhända förhåller det sig så i StatsUtskottet; men jag för min del kan ej gå in på denna princip, och jag önskade, att Ridderskapet och Adeln måtte förklara sig icke godkänna densamma.
Grefve Spens synes mig hafva tillräckligt bevist nyttan af Djeknepenningarnes afskaffande, i anseende till den oreda de förorsaka i upphörden och räkenskaperne.
Derföre instämmer jag i Herr Hjertås för - Ben 13 J111 i i f. m. 223 slag, att de må upphöra, och ersättning för deni af Statsverket utgifvas till Consistorierne.
Ännu är ej det begärdta anslaget till LäroVerken beviljadt.
Tvertom har förslaget dertill blifvit återremitteradt; och det är osäkert, om detta anslag kommer att äga rum.
Yid ett sådant förhållande synes det mig vara något för bittida, att derå assignera den ersättning, som skulle till Consistorierne utgå, ifall
Djeknepenningarne indragas.
Det förefaller mig för öfrigt orätt, alt med
Djeknepenningarne borttaga den lilla uppmuntran de Studerande häraf njuta, och det synes mig icke stå väl tillsammans med Ridderskapets och Adelns yttrade önskan, att upphjelpa och befordra undervisningen.
En sådan åtgärd tror jag ej eller skulle bidraga, alt lätta Häradskrifvarnes göromål.
De äro vane att upprätta räkenskaperne eldigt nuvarande förhållande, och ändring deri skulle föga föranleda till mindre besvär för dem.
Dessutom är detta Utlåtande redan bifallet af Två Stånd; och då vet jag icke, hvad det tjenar till, att vi stanna i ett motsatt beslut.
Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskottets Utlåtande.
Friherre Cederström ^ Jacob:
Jag skulle med nöje tillstyrka upphörande af Djeknepenningarne, såsom inkomst, om man kun - 224 Den i3 Julii f. m. de uppföra dem på en enkel beskattning; men det möter svårighet, att på någon af BevillningsTittlarna fördela en sådan skatt, ty det blir nästan omöjligt, att den ej skulle göra mera eller mindre, förrän totalbeloppet af Bevillnings-summan är bestämdt, då först vore det möjligt att beräkna den, men hvilket onyttigt och vidlyftigt arbete skulle det ej medföra.
Här har blifvit yttradt, att svårigheten för Häradsskrifvarne, vid deras räkenskapers uppgörande, vore en af orsakerna, att upphäfva denna beskattning.
I det afseendet är svårigheten högst obetydlig.
Denna afgift är så gammal, och formerna för densamma så kände, att den ej åstadkommer någon svårighet.
Sednast har blifvit yttradt, att frågan skulle förfalla, derigenom att 2 Stånd stanna emot 2.
Det är oriktigt, ty när det är fråga om Statens inkomst, måste saken i sådant fall gå till Nämnd, ty den får ej förfalla.
Jag tillstyrker, att, intill dess Ridderskapet och Adeln samt Rikets Ständer kunna bedömma behofven i en rund summa, och uttaga dem efter inkomst, någon förändring i närvarande inkomst-tittel ej måtte äga rum.
Hvad sjelfva afgiften angår, kan man ej säga, såsom Friherre Cederström, att den utgått på samma sätt i alla tider.
Då Djeknepenningarne började, voro de betydliga genom uppbördssättet, erne - Den i3 Julli f. m. 215 emedan de studerande sjelfve uppburo dem.
De utgjordes då hufvudsakligen af kost och matsäck.
En från början privat inkomstanledning har blifvit en afgift till Staten.
Hela summan går ej till mera än 5ooo R:dr, och det är blott några år den stigit till detta belopp; vanligen har den utgjort emellan 4ooo och 5ooo R:dr.
Jag skulle tro, att ju mera man kan förenkla våra räkenskaper, desto bättre vore det.
Flere vilja väl den saken, men successive, och som den ej kan ske på det sättet, blir ingenting deraf.
Här är nu en förenkling möjlig.
Hvar och en kan finna, att då för i skilling debetsedel skall utskrifvas, räkningarne sammandragas m. m., måste det föröka göromålen och besväret.
Huru Friherre Cederström kan finna någon svårighet uti att af Bevillningen få 4°°° & 5ooo R:dr, vet jag ej, då man ser, att alltid stora öfverskott uppkomma, hvilka, efter de beslut, som nu äro fattade, säkerligen komma att uppgå till omkring | million årligen.
Jag yrkar, att man måtte begagna detta tillfälle, för att få bort afgiften.
Stanna Si stånd mot 2, måste Nämnd afgöra saken.
I följd af discussionen, anhåller jag få lemna några upplysningar, för att gifva närmare begrepp om saken.
Jag får nämna, att i sk. 6 r:st. betalas för hvarje matlag, och att afgiften så32 H. i5 Den i3 Julii f. m. ledes icke utgår efter i r:st. på personen, ty sällan äro 18 personer uti matlaget.
Dessutom ingå ej dessa penningar till Statsverket, utan till Consistorierna för att af dem till anvisade behof användas.
Det beslöts på Riksdagen år 1624, att
Djeknarne icke skulle få gå omkring i orterne, och sjelfve uppbära understöd, och sedan hafva de i allmänhet icke gjort det.
Deraf finnes, att Djeknepenningarne icke ingå uti Stats-uppböröen, och att således det egenteligen är Häradsskrifvarne, som med deras redovisande få besväret.
Jag värderar visserligen den omsorg man hyser om minskningen i deras besvär, men tror ej, att den är värd 5,800 R:dr.
Jag upprepar således min anhållan om proposition till bifall å Utlåtandet.
För min del skulle jag vilja bidraga till hvarje förändring i uppbörden, hvarigenom sättet förenklades, men ingalunda till sjelfva afgiftens upphörande, så länge erforderliga tillgångar för Statens angelägna utgifter brista.
En besynnerlig motsägelse finnér jag deri, alt på samma gång StatsUtskottet förklarar sig sakna behöfliga medel, och • andra yrka Bevillningens nedsättning, man vill tillstyrka att afskaffa gamla utskylder, öfver hvilka ingen besvärar sig.
I detta serskildta fall är motsägelsen så mycket större, som Konungen i sin proposition om lä - Den r3 Julii f. m. roverken uppgifvit, att en summa af 168,000
R:dr erfordras, men StatsUtskottet endast beviljat 60,000 R:dr.
Då man ej kan gifva mera än f af hvad som i detta angelägna hänseende behöfves, så synes tiden icke vara inne, att afskaffa en gammal utskyld, Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet.
Herr Bråkenhjelm?
För att hjelpa Herr von Hartmansdorff ur den förlägenhet, i hvilken han synes befinna sig i denna fråga, hemställer jag, om det ej skulle gå an, att rent af afskaffa denna afgift.
Hvar och en lärer finna, att då 5,800 R:dr fördelas på lika många lärjungar vid Rikets scholor, kommer på hvarje person ej mera än omkring 1 R:dr.
Hvad denna uppmuntran vill säga, lärer vara tydligt för hvar och en.
Palmstjerna har anmärkt, att bevillningen skulle ökas, om
Djeknepenningarne upphörde, att utgå såsom hittills.
Jag hemställer, om icke denna skatt, antingen den utgår såsom Djeknepenningar, eller Bevillning, i alla fall är en börda.
Då Rikets Ständer snart komma att afgöra frågan om ett förökadt anslag åt läroverken, så betydligt som det Herr von Hartmansdorff omförmält, tyckes det vara lätt, att snarare öka dessa medel med 5ooo R:dr, än att sätta dessa 5ooo R:dr på en särskild inkomst-titel med särskild uppbörd.
Jag hemställer således, om icke contrapropositionen kunde blifva sådan jag nämnt. 32 H. i5* 328 Den i3 Juiii f. m.
Jag för min del kan ej tro, att dessa 5,800 R:dr kunna genom Rikets Ständers beslut aflysas, ty tredje mans rätt beror derpå.
Det lärer ej gå an för Rikets Ständer, att låta inställa denna afgift, utan att anslå medel, som skola fylla det årliga beloppet på annat sätt; och som sådane medel icke eller finnas utan genom Bevillning, ser jag ej något medel, att afskaffa Djeknepenningarne utan genom motsvarande ökning af Bevillning.
Huruvida detta är lämpeligt, lemnar jag derhän.
Det vore likväl ej alldeles detsamma, huruvida dessa penningar utgå af Bevillningen, som utgöres af alla klasser medborgare, eller blott af den, som hittills utgjort denna afgift.
Den fördelades derigenom på helt andra personer, som ej pläga finna likgiltigt, om en afgift utgår af en dass, eller alla classer menniskor.
Jag kan ej finna, såsom Herr Bråkenhjelm, att förhållandet ar detsamma.
Derjemte får jag nämna, att förhållandet är olika i några provinser, der Djeknepenningar icke på vanligt sätt utgå, utan Djeknarne ännu gå omkring och erhålla årliga biträden efter råd och lägenhet.
Således skulle beslutet hafva ett inflytande på förhållanderne i andra orter som äro outredde, och hvarföre jag ej tilltror mig, att kunna fälla något bestämdt omdöme deröfver.
Hans Excellence Herr Grefven och Den i3 Julii f. m. 229 EandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adelö ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Utlåtande.
Om jag ej misstager mig, är votering begärd af Herr Tham.
Jag hemställer till honom, huruvida det icke skulle vara öfverflödigt, då Herr Grefvens och LandtMarskalkens första proposition, efter hvad jag fattat, blifvit besvarad med ett starkt Ja, Herr Lefren 3 Johan Pehr:
I händelse saken skulle skrida till votering, anhåller jag, att i Nej-propositionen det vilkor måtte utsättas, att Konungens sanction i detta ämne skall begäras, lika som förut skett i ett annat af samma natur.
Jag hemställer till Herr Grefven och LandtMarskalken, huru - a3o Den i3 Julii f. m. vida hvad Herr Lefre'n nu sednast yttrat, såsom ingripande uti RiksdagsOrdningens och RegeringsFormens föreskrifter, bör eller kan få uti Propositionen upptagas.
Om jag icke misstager mig, var det i anledning af den andra propositionen Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde, som Herr Tham begärde votering.
Det torde således icke kunna blifva annan möjlighet än att den proposition, på hvilken votering blifvit begärd, blir Japroposition, och den andra Contra-proposition.
Jag för min del tror ej, att det af Herr Lefren förcslagne tillägg kan komma i fråga, då det ej angår en uppbörd af en Statens ordinarie inkomst-tittel.
Jag tror äfven, att Ridderskapet och Adeln kunde bespara sig denna votering.
Jag hemställer till Herr Tham, och dem, som äro af samma mening, om de ej kunde med stillatigande besvara den proposition, som framställes, enär, om 2 Stånd stanna emot 2, frågan förfaller.
Förhållandet skulle således blifva enahanda, om Ridderskapet och Adeln lemnade bifall till Utlåtandet, eller afslog det.
Jag har tillstyrkt bifall å Utlåtandet.
Att jag ej begärde votering, förr än den andra propositionen gjordes, kom sig deraf, att jag tyckte mig finna, Den i3 Julii f. m. att Herr Grefven och LandtMarskalken ej ansett sig säker, pä hvilkendera sidan pluraliteten är.
Ja-propositionen bör i alla händelser blifva på Utskottets Utlåtande.
Hurudan Contrapropositionen blir, tillkommer ej mig att bestämma; den må de uppgöra, sora yrkat en annan mening, än jag.
Jag yrkar bifall å Utlåtandet, och om det ej beviljas, votering.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af Hans Excellence nyss framställde Proposition till bifall af Utskottets Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Grefve Spens begärde votering.
Hvarefter Hans Excellence framställde följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 58 förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga om de så kallade
Djeknepenningarnes upphörande, voterar Ja; - 23?
Den i3 Julii f. m.
Deli det ej vill» voterar Nej; Vinner
Nej, komma, med afslag å berörde Utlåtande, Djeknepenningarne att afskaffas, samt ersättning derföre lemnäs Consistorierne från Statsverket, efter det medeltal, hvartill
Djeknepenningarne under de sistförflutne 10 åren uppgått.
Sedan 442> 43 och 44 §§• i RiddarliusOrdningen blifvit uppläste , börjades voteringen klockan n förmiddagen; och befunnos, efter voteringens slut klockan 12 på dagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — 71.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att StatsUtskottets ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Hans Excellence Herr Grefven och Deri i3 Ju lii f. m. 233 LandtMarskalken tillkännagaf, alt
Plenum komme klockan half lill 6 i eftermiddag att fortsättas.
Föredrogos ånyo och bi föllos följande StatsUtskottets den 17 sisllidne Junii afgifne, och den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtanden: N:o 178.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss af handlingarne i målet, rörande f.d.
Arrendatorn af Gripsholms KungsLadugård, Inspectoren H.
Håkanssons underdåniga ansökning om eftergift af obetaldt Arrende.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå ÖfverDirecteuren P. A.
Norstedts underdåniga ansökning att till Skatte få lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande KronoLägenheten PihlUdden, Vid förnyad föredragning biföllos följande Stats- samt Allmänna Besvärs- och FkonomiUtskottens den 25 sistlidne Junii afgifne, och den 3 dennes på hordet lagde, Utlåtanden: N:o 37.
I anledning af gjord anhållan, att en del Socknar inom Åkerbo Härad skulle få underhålla Grenadierer i stället för Husarer under LifRegementsBrigaden.
I anledning af gjord anhål - Den 13 J u 1 i i f. m. lan om anslag af allmänna medel till en Canals- och flera nya communicationsvägars anläggande inom Stora Kopparbergs
Län. N:o 3g.
I anledning af framstäldt förslag om en Jernrailvägs anläggande emellan Sjöarne Wettern och Hjelmaren.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att valen till Ridderskapets osh Adelns Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret fingo å nästkommande Thorsdag den 16 dennes anställas.
Jag hemställer till Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns bepröfvande, huruvida det tillstånd af osäkerhet i afseende på Bancoväsendet, hvaruti vi för närvarande befinna oss, kan medgifva, att val af Rikets Ständers Fulimägtige i Banken nu må företagas.
Två Stånd hafva fattat deras beslut, och bifallit Stats- och BancoUtskottens Utlåtande N:o i, rörande Myntregleringen, och det är att förmoda, att garantier för verkstäl-i ligheten af detta beslut icke skola uteblifva; men de öfrige arne RiksStånden äro ännu tvekande.
De hafva återremitterat berörde Utlåtande, och det kan vara osa - Den i3 Julii f. m. 235 kert, huruvida de komma att förena sigom samma åsigt, som Ridderskapet och Adeln och PresteStåndet.
Skulle det hända, att två Stånd stanna mot två, blir det, såsom mig synes, ett ovilkorligt behof för de arne Stånd, som fattat deras beslut, att taga under mogen pröfning, hvarthän allt detta skall leda.
Förr eller sednare måste en sådan pröfning företagas; ty vi veta icke, huru många decennier saken ännu kan förblifva oafgjord.
Under sådane omständigheter synes det ej bråttom, att organisera BancoStyrelsen.
Jag bekänner, att för mig ligger det något kränkande i den tankan, att Ridderskapet och Adeln skulle vänta af de blifvande Fuilmägtige, att de skola finnas benägna att ingå en femårig Capitulation, innan det system blifvit uppgjordt, som bör följas; innan de lärt känna Instructionen försina åtgärder, och det ansvar de ikläda sig.
Ingenstädes är det i andra förhållanden brukligt, att en Fullmägtig emottager Fullmakten, innan han vet, hvarom den sak handlar, som han skall utföra; icke ens tjenstehjonet låter bortstädsla sig, utan att fråga den blifvande Husbonden, hvad syssla han af detsamma fordrar.
Jag får äfven fästa uppmärksamheten på 66 §.
Riksdagsordningen, som handlar om de ifrågavarande valen, och hvilken §. endast säger, att valen böra förrättas så tidigt, att Fuilmägtige må kunna, medan Rikets Ständer ännu äro församlade, sin befattning a36 Den i3 Jul i i f. m. tillträda.
Om dermed bör förstås, att valen skola förrättas, förrän Konungens rätt inträder att åtskilja Riksdagen, så bar man redan dröjt för länge; men om meningen blott är, att valen så böra förrättas, att de blifvande Fullmägtige kunna tillträda sin befattning, innan Rikets Ständer i sjelfva verket blifva åtskiljde, så är det lätt att förutse, det denna Riksdag ännu i 3:ne månader kommer att fortfara, enär ingen Kongl. Proposition ännu af Rikets Ständer är besvarad, eller någon bland Rikets Ständers hemställanden af Konungen blifvit till pröfning upptagen.
Den stora frågan, om vi skola återgå till ordning och ett lagligt tillstånd i vårt myntväsende, skall sannolikt, inom en månad, ånyo underställas RiksStåndens pröfning; och då synes mig tiden vara inne, att välja de personer, som som skola handla efter det system Rikets Ständer fastställa.
Härigenom lemnar man desse personer tillfälle till fri pröfning, huruvida de, med kännedom om systemet, vilja åtaga sig den uppdragne befattningen, eller genom sin öfvertygelse anse sig hindrade derifrån.
Mig synes derföre, att så väl Rikets Ständers värdighet, som ett billigt afseende på blifvande Fullmägtiges värdighet fordrar, att med de ifrågavarande valen må dröjas ännu en månad.
Jag hemställer detta förslag till Ridderskapets och Adelns afgörande, och anhåller hos lians Den i3 Julii f. m.
Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition derå.
Grefve Horn, Claäs Fredrik:
De skäl Grefve von Schwerin framställt, för uppskof med valet af BancoFullmägtige gillar jag fullkomligt, och skulle gerna utan betänklighet instämma med honom; men jag tror, att, innan Ridderskapet och Adeln tager sitt beslut, eller Herr Grefven och LandtMarskalken framställer proposition i ämnet, böra vi vara betänkte på andra garantier för Riksdagens bestånd, än dem Grefve von Schwerin trott sig finna uti obesvarade Kongl. Propositioner och oafslutade Riksdagsärender.
Jag anser det i annat fall vara oförsigtigt, att längre uppskjuta med de ifrågavarande valen; roen må hända skall det vara lätt för de bland Konungens Rådgifvare, som här äro närvarande, att trygga oss mot surpris, och gifva de garantier, som behöfvas.
Herr Tham, Wolrath: Grefve von Schwerin har trott, att den fråga, hvars uppskjutna afgörande gifvit honom anledning, att begära uppskof med valen af BancoFullmägtige, skall inom en månad till RiksStånden återkomma.
Då jag i går i Talmansconclaven hörde, att BondeStåndet ännu icke förehaft till öfverläggning mer än Statsoch BancoUtskotlens Utlåtande N:o i; då Den i3 Julii f. m. detta Stånd först i dag företager pröfningen af de öfrige FinanceUtlåtanden, hvartill säkerligen åtgå två Plena, är det ej tänkbart, att alla anmärkningar hinna utskrifvas och komma Utskotten tillhanda på mindre än i4 dagar.
Derefter erfordras minst 14 dagar för målets behandling inom Utskottens afdelning, eller den så kallade FinanceBeredningen; vidare 14 dagar för Förslagens granskning och afgörande i Utskottens Plenum; ytterligare dagar för Tryckningen af de nya Betänkanderne, samt slutligen ännu 14 dagar för dessas bordläggning och utdelning; så att frågan säkerligen icke kan blifva afgjord före den sista September.
Vid 1823 års Riksdag, då en lika allvarsam fråga oui realisation var å bane, som som nu, fann man icke deri någon anledning att uppskjuta de ifrågavarande valen; de verkställdes långt förr än Realisationsfrågan blef afgjord, och Rikets Ständer hafva icke egt orsak ångra sitt val, ty deras Fullmägtige hafva med nit och omsorg fullgjort Ständernas då gifna föreskrifter.
Min öfvertygelse är för öfrigt, att Statens Embetsman eller Rikets Ständers Fullmägtige ingalunda kunna sättas i parite" med tjenstehjon, som på förhand betinga sig hvad de skola uträtta.
De förre deremot måste åtnöja sig med, att fullgöra de beslut, som komma utt ega rum, och hvilka under tiden kunna undergå förändring.
Jag tror, att de, som emottaga ett Den i3 Julii f. m. Rikets Ständers förtroende, skola, om äfven den blifvande Instructionen ej tillfullo öfverensstämmer med deras egen öfvertygelse, likväl finna uti sin fosterlandskärlek och pligtkänsla en tillräcklig uppmaning, att med nit och noggrannhet verkställa de gifna föreskrifterna.
Jag tilltror visserligen så väl den ädla Grefven, som hvilken annan, den der kan komma att väljas, denna fosterlandskärlek; och jag är öfvertygad, att ingen skall underlåta, att utföra de värf, som uppdragas honom, på ett sätt, att Statens väl derigenom befordras; samt att hvar och en utan afseende på egna åsigler skall begagna de föreskrifter, som komma att meddelas, för att befordra allt möjligt godt, och motverka allt möjligt ondt.
Jag anhåller derföre om proposition, att valen mätte ske på den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne dagen, helst denna fråga troligen bos de andra RiksStånden redan är afgjord, och det torde se besynnerligt ut, om Ridderskapets och Adelns Fullmägtige ej skulle tillträda deras befattning på samma gång, som de öfrige Ståndens.
Friherre TVrangelj Hanning:
Jag finner de af Grefve von Schwerin framställde skäl, så rigliga, att jag till alla delar förenar mig med honom.
Jag finner det naturligt, att då man väljes till en befattning för att befordra allmänt väl, måste 2^0 Den i3 Julii f. fn. det blifva svårt att åtaga sig densamma, utan öfvertygelse om utsigter, att kunna lyckas uti ändamålets vinnande.
Jag anhåller således om proposition i enlighet med Grefve von Sclnverins förslag.
Utan att söka, och ännu mindre tilltro mig, att kunna inverka på Ridderskapets och Adelns beslut, till fördel för den ena eller andra åsigten, anhåller jag att få fästa Grefve Horns uppmärksamhet på den garantie vi redan ega för Konungens samtycke till Riksdagens fortfarande.
Denna garantie ligger uti de Kongliga Propositioner vi i dag fått emottaga; de hvila ännu på hordet till remiss, och tid erfordras så väl till deras upptagande och besvarande af Utskott, som till deras afgörande af Rikets Ständer.
Jag tror således icke, att det uppskof Grefve von Schwerin föreslagit, är för långt tilltagit.
Friherre Boye> Fredrik:
Ehuru jag för min del redan stadgat min öfvertygelse, så att jag med visshet vet, åt hvilka jag skall gifva min röst vid de ifrågavarande valen, samt jag förmodar, alt ingen af Ridderskapet och Adeln lärer vara villrådig om sitt val, finner jag likväl de skäl för uppskof, som Grefve von Schwerin framställt så gällande, att jag förenar mig med Den i3 Ju lii 1'. in. med honom i anhållan om proposition på fyra veckors anstånd med de ifrågavarande valen.
Jag vill blott, i anledning af Herr Thams yttrande, göra några erinringar.
Förhållandet är mycket skiljaktigt i Gonstitutionella och icke Constitutionella Stater.
I de förra är principen, att hvarje medlem hör ega en fri opinion, en fri yttrande-rätt i afseende på allt, som rörer samhället.
Utgående från denna princip, bör ingen inträda i en Ministere eller i någon förvaltning, förr än han vet och är öfvertygad, att den plan, som skall följas, är vigtig och för samhället nyttig, samt att han, utan att blottställa ära och samvete, kan bli medverkande för densamma.
Detta får ej kallas, att man vill draga sig undan, derföre att egna åsigter icke blifvit gällande.
Men det ligger en garantie för Samhällsskicket deruti, att livar och en, som ej med hjertats rena öfvertygelse kail åtaga sig ett värf, må tråda tillbaka och öfverlemna det åt andra; ty så är menniskonaturen beskaffad, att der öfvertygelse!» ej är med, der blifva handlingarne osäkra.