Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Coursen , som ostridigt har någon benägenhet att stiga, skulle då lätt, på samma sätt som sisth år, kunna uppjagas till 149 ä 100 sk., och då vore vexlingen, om ej i sjelfva verket farlig, åtminstone fasaväckande hos de ”förskräckta i landena.”
Detta skulle i ännu högre grad inträffa, om vexlingens början utsattes till en tid, då R.
St. voro åtskiljda, d. v. s. uppskjötes till nästa Januari månad.
Min Deu 7 Maj. 33; Min tanka är således, att vi, såsom ordspråket lyder, ”böra smida, medan jernet är varmt”, och jag befästes i öfvertygelsen om nödvändigheten häraf, då jag i dessa dagar förnummit ganska väl anlagda försök att splittra opinionerna i denna vigtiga samhällsangelägenhet, å ena sidan, genom att rubba realisationsgrunden, d. v. s. att tillintetgöra all realisation, hvilken numera ej, utan ett öppet gäckeri, lärer kunna fordras af styrelsen efter en annan norm, än den lagligen fastställda, samt å den andra genom att samtnanväfva sta tslåne-projecterna med realisationen, och förespegla de förra såsom följder af den sednare.
Ehuru jag icke biträder någondera af dessa tankar, och ehuru jag med lika liflig öfvertygelse afslår statslånen, som jag bifaller realisationen, underlåta dock icke dylika försök att hos mången verka misstroende för den goda saken.
Låtom oss derföre, mina Hrr, icke låta stunden och tillfället gå oss ur händerna att taga första steget på ordningens bana!
Låtom oss, enigt och fast slutande oss till hvarandra och våra Medsländer, handla i hederns, rättvisans och folkets sanna interesse.
Låtom oss i detta fall föregå med ett efterföljelsevärdt exempel och icke skrämas af de otidiga farhågor, som okunnigheten eller splittringsbegäret kringsprida!
Efter denna framställning torde R. o. Ad. nogsamt finna, alt jag är färdig att bifalla det nu föredragna betänk.; men då regleringen af garantierna för realisationen för det allmänna omdömets och ordningens skull bör föregå, så, och då några anmärkningar mot betänk, icke framställa sig, kan jag icke yrka någon annan åtgärd dervid, än att R. o. Ad. må uppskjuta att deröfver kategoriskt yttra sig, d. v. s. att det må hvila, tilldess frågorna om grunderna för Bankens förvaltning och rörelse blifvit fastställda.
Då jag var bland dem, som biträdde Gr. v.
Schwerins yrkande om Bankens öppnande till silfverutvexling d. i nästk.
Juli, har jag en moralisk förbindelse att yttra mig i ämnet.
Jag skulle visserligen, lika med den siste värde talaren, önska, att utvexlingen, oberoende af alla reglementariska förhållanden, kunde äga ruin vid den föreslagna terminen; men då jag nu tror mig äga de garantier för vexlingen, som jag trodde mig sakna i början af riksdagen, tror jag ej, att man bör fortskynda vexlingen på en bestämd dag.
Man skulle afklippa en bättre reglering af Bankens rörelse och förvaltning, om man icke ville afvakta Utskts förnyade utlåt, derom, innan dagen, då silfverutvexlingen skall börja, blifver bestämd.
På sådan grund yrkar jag återremiss å detta betänk.; ty jag tror icke, att den åtgärd, Frih. Rantzou föreslagit, kan vidtagas, utan att betänk, nu måste antingen bifallas eller återremitteras. 6 II. 43 33S Den 7 Maj.
[Jr Ribbing, Arvid:
Då jag icke förr vid denna riksdag deltagit i de allmänna öfverläggningarna, önskar jag, att R. o.
Ad. icke måtte anse såsom förmätet, att jag uppträder för att yttra mig i ett så vigtigt ämne sora det, hvilket föranledt R.
BancoUtsk. har i dess betänk.
Wto 8 tillstyrkt Konungens nåd. propos. att genom silfverutvexlingens verkställighet uppfylla den förbindelse, K. M. o. R.
St. sig åtagit genom myntbestämningslagen af d. i Mars i83o.
Ingen har här gjort några anmärkningar vid Utsk:s tillstyrkande, utan alla hafva varit med TJtsk. eniga att vilja uppfylla Konungens och R.
Sirs lofven.
Att inga hinder mätte möta för detta uppfyllande, derför har Utsk. sökt draga försorg, och hvar och en bör med det täfla i nit för detta angelägna ändamål.
Låtom oss granska de grunder, hvarpå Utsk. bygger sitt hopp om den s. k. realisationens bestånd, silfrets tillräcklighet för utvexlingen och Bankens fortfarande förmåga att uppfylla sina functioner såsom vexel- och lånebank.
Dessa grunder utgöras i detta betänk, egentligen i vederläggning af farhågor: den första, underbalauce i handeln, anser Utsk. i längden försvåra realisationens upprätthållande; men derigenom, att silfret underkastas utförpassning såsom annan vara, skall Regeringen komma i tillfälle att erfara, om denna underbalauce i handeln existerar och derefter att vidtaga tjenlig» utvägar för handelns och näringarnas upphjelpande.
1 förbigående får jag anmärka, att de smygvägar, på hvilka silfret kan gå ur landet, bevakas icke af någon tullbetjent, och någon förpassningsstadga kan icke å dessa utvandringar göras tillämplig.
Antagom dock, att allt silfver, som ginge ur landet, utförpassades och att Regeringen derigenom finge kunskap, att det utgjorde ett alltför stort belopp.
Det vore då, sorn Regeringen skulle vidtaga tjenliga utvägar för handelns och näringarnas upphjelpande.
Utsk. synes således förutsätta, hvad jag icke viii bestrida, att Regeringen i detta fall arnu har någonting ogjord!; men örn det skulle medgifvas Utsk., att vi, i fråga om ceconomisk styrelse, icke varit särdeles lyckliga, tror jag dock, att vi haft en Regering, som haft vilja att gagna.
Måhända skall, såsom Utsk. förutsätter, nöden i Banken, såsom annan nöd, åstadkomma en större förmåga; men denna hypothes torde likväl icke böra beräknas såsom ett stöd för Bankens reella fond.
Den yppade första farhågan om underbalance i handeln, i fall den inträffar, synes således Utsk. ingalunda hafva undanröjt, utan förr ådagalagt till sitt verkligen ohjelpligt menliga inflytande å realisationen.
Den andia farhågan, att Svenska b:cö-sedlar i Finland skulle alltför hardt påkänna Bankens reella fond, besvarar Den 7 Maj.
TJIsk. dermed, att silfverfonden är härför tillräcklig; rnen detta beror af det föregående, likasom af det efterföljande, ty det kan ju hända, att, om t. ex. den i det föregående omnämnda dåliga liandelsconjuncturen uttagit större delen af silfret, det återstående blefve otillräckligt för inlösen af Finnarnas och öfriga grannars innehafvande Svenska b:co-sedlar.
Den 3:dje farhågan, eller att capitalisterna skulle skrinlägga sina penningar, sedan de tillvexla! sig silfver, anser Utsk. hindras af ränteförlusten , sorn skrinläggning skulle medföra; men om underbalance i handeln med inströmmandet af b:co-sedlarna utrikes ifrån gör Bankens ställning osäker, på sätt här ofvan befarats kunna ske, så blir speculationen god att skrinlägga silfver och ränteförlusten icke betydlig eller långvarig.
Att näringarna, såsom Utsk. här vidare yttrar, få tillräckliga capitalunderstöd i och med silf— verutvexlingen genom utländska näringsidkares och deras capitalers inflyttning, är endast sannt, såvida denna utvexling, med beståndet af realisationen, oafbrutet fortgår; men sotn utländningen nog torde veta att taga sig till vara för alt flytta in sig oell sina capitaler, förrän efter en längre tid erfarenheten visat beståndet af realisationen i ett land, der förr någon sådan aldrig i längden bestått, torde vi icke böra beräkna inflyttningen samtidig med realisationen.
Utsk. anser, att de penningar, som ligga under Kronans uppbörd, icke kunna uppvisas till inlösen vid bancoiuckan; men om dessa penningar redan hafva blifvit uppvisade såsom sedlar och förvandlade till silfver, hvilket ofelbart sker, om det misstroende mot realisationen, som, på sätt en annan talare sannt upplyst, i landsorterna existerar, der vidare fortvarar, så är det ock gifvet, att Banken saknar detta silfver för upprätthållande af sin rörelse; och ingen må tro, att någon underlåter uttaga silfver i beräkning alt nödvändigt hafva sedlar till kronouppbörden.
Jag torde alltför länge hafva tröttat R. o. Ad. med ledan gamla betänkligheter emot realisationen; men jag har äfven sjelf derunder erfarit obehaget, som hvar och en måste känna, då han talar i strid med opinionerna.
Jag har dock börjat min framställning med ett tillkännagifvet ändamål att täfla med Utsk. i bemödande att undanrödja hindren för uppfyllandet af Statsmagternas förbindelse att verkställa i83o års myntbestämningslag; och derföre gör jag nu följande framställning:
Vid en blifvande realisation uppstår tvifvelsutan den olägenhet vid silfverrnyntets begagnande i allmänna rörelsen, att penningeöfversändningar ske mindre beqvämt än förut med sedlar.
I de länder, med vida mindre distancer, der gångbara myntet är klingande, nyttjas ofta guld, som här ej finnes, vid skeende remisser; men icke dessmindre äro sedlar eller vexlar för en beqväm are afsändning så ettersökta, alt de betalas med ett högre penningebelopp i klin - D e n 7 Maj. gande mynt än det, livard pappersmyntet eller vexeln lyder.
Jag föreslår altså, att, innan silfverutvexling börjar, ovilkorligen genom lag stadgas, att hädanefter såsom hittills sedelmyntet blir det allmänneligen gångbara, att i all kronouppbörd endast sedlar emottagas, alt alla ränteinbetalningar till Banken, Riksg.-cont., eller korteligen, att vid alla inbetalningar till Kronan eller verk, hvarom Konung och Ständer äga laglig rätt att sådant förordna, endast sedeloch kopparskiljemynt eller mindre silfvermynt än sedelvalörerna får nyttjas, äfvensom att alla utbetalningar från statsverket och publika utlåningar ske i sedlar; emoltagarne, ehvad de äro lön- eller låntagare, naturligtvis öppet att vid bancoluckan genast fordra silfvervexling, Ett omtänksamt beredande af denna beqvämlighet i rörelsesättet medför ock den följden, att det omöjligen låter tänka sig, att sedelstocken, vid pass 34,ooo,oop r:dr, kan till större belopp än något öfver hälften, 18,000,000 r:dr (hvarför silfvervaluta finnes), till inlösen uppvisas, emedan resten, 16 millioner r:dr, åtgår till ut- och inbetalningar för statsverkets räkning samt de under bela året småningom ingående kronoskatterna och andra uppbörder, då endast statsintraderna beräknas till öfver g,000,000 r:dr ärligen, Är detta pu en osviklig sanning, så blir ock det eq annan, att detta förslag, egentligen till beqvämlighet för landels inre penningerörelse, tillika otvunget erbjuder en af de säkraste garantier för realisationens hestånd, undanrödjer alla behof af lån utifrån, rörelsecapitalets minskning, låns indragning och andra för näringarnas bf förderfliga medel.
Vid betraktande af det ofantliga capital, som ut- och ingår till statsverket, utgörande nära hälften af hela sedelstocken, skulle man anse, att den af mig föreslagna Jagen skulle utgöra en alldeles öfverflödigt stor garanti; men då, utom de farhågor, Utsk. sjelf uppställt, och hvilka till och med jag medgifver möjligen kuuna vara nog stora, det torde finnas andra, som icke tagits i beräkning; så torde måhända denna kostnadsfria garanti icke blifva öfverflödig, utgörande egentligen en blott creditanstalt för fortvarande lättnad i rörelse mellan Banken, statsverket, corporationer och enskilda medborgare, Hr Stråle:
Jag skall ej förlänga discussionen med en vederläggning af hvad den siste talaren anfört, utan får blott till Hr Gr, o. Landtm* samt R. o. Ad. hemställa, om det icke vöre lämpligast, att propqsitionen till återremiss å detta betäpk. skulle innehålla, att sådant skedde i sammanhang med BancoUtskrs förut återremitterade betänk.
Skulle deremot propos, framställas till återremiss i anseende till gjorda anmärkningar, så skulle jag med min röst nödgas bestrida den, emedan en sådan återrrmiss skulle antyda, att »nan ansett anmärkningarna så väsendtliga, att frågan nu ej Den 7 Maj. kunnat afgöras.
Men jag tror, att en återremiss i sammanhang med Utsk:s betänk.
JN':ris 6 och 7 kunde bifallas utan svårighet, och jag får hemställa till de Hrr, som tänkt lika med mig, om det ej kunde gå an att låta ett sådant beslut fattas utan votering och att endast reservera sig deremot.
Jag har begärt ordet hufvudsakligen för att dels tillkännagifva, att detta betänk, är från de tre öfriga Stånden återremitterad! i sammanhang med betänk:na JV:ris 7 och 8 och dels erinra om följderna af en här företagen votering.
För att först yttra mig i afseende på den propus., Hr Stråle föreslagit, tror jag, att grundlagen icke gifver anledning att återremittera i sammanhang med andra frågor; men jag tror, att betänk.
N:o 8 är så uppstäldt, att It. o. Ad. kan besluta en sådan återremiss i anseende lill det vilkorliga i Ulsk:s hemställan.
Utsk. säger: ”Till följd af de åsigter, Utsk. nu framlagt, och med vördsamt hänvisande till de garantier, hvilka blifvit af Utsk. ”föreslagna uti dess under N:o 6 denna dag afgifna betänk, ”med förslag till vissa hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse, samt i förhoppning, att Utsk:s ”sistnämnda betänk, varder i dessväsendtligaste ”delar af R.
St. antaget, får Utsk. härigenom tillstyrka R.
St. att till uppfyllande af den förbindelse, K. ”M. och R.
St. genom myntbestämningslagen af d. 1 Mars ”i83o sig åtagit, bifalla, det Banken, på sätt K. M. i nå”der föreslagit, må d. 1 nästk.
Juli till utvexling af silfver ”öppnas.”
Således är det påtagligt, att Utsk:s betänk, är vilkorligt och grundadt på den förutsättningen, att hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning skulle bifallas.
Jag tror således, att propos. kunde så ställas, att, i anseende till betänkrs vilkorliga beskaffenhet, R. o. Ad. må anse detsamma böra återremitteras, Jag skall nu visa följden af en votering om bifall eller återremiss af detta betänk.
Om ja vann, vore det en slags opinionsyttring, sorn måhända vore stötande för de andra Stånden och icke gagnelig för R. o. Ad., emedan det H.
Ståndet nästan mangrannt vid riksdagens början uttryckte sin opinion i realisalionsfrågan, Då var det af yigt att visa BancoUtsk. och folket, huru R. o, Ad. tänkte i denna sak; men sedan vi gjort det, yet jag icke, hvartill opinionsyttringen nu skall tjena, om ej för att visa, det vi kunna sätta oss på tvären mot de andra Stånden och att gifva anledning alt säga, det R, o. Ad., såsom i tryck redan blifvit påstådt, icke bryr sig om några grunder, utan blindvis bifaller, Om åter nej vinner, kan man tro, att R. o. Ad. har ovilja för att företaga silfverutvexlingen d. 1 Juli.
Således vore ej hehet’ detta resultat nyttigt.
På alla dessa skäl och just derföre, att jag ej tror, att någon, som ej är realisationens varma vän, här höjt sin röst, samt vi således alla önska samma mål, tycker jag, att vi kunde förlikas oiq 34* Dcn 7
Maj. hvad jag anser vara klokast för saken och för oss sjelfva, att nemi. återremittera betänk., såsom beroende af Utsk:s föregående utlåtrn.
Jag tror, att ett bifall till betänk, denna gång kunde skada derigenom att par ricochet en annan gång träffa R. o. Ad.
De skäl, som blifvit framställda för den mening, att man borde söka anledningar till återremiss, då sådana anledningar icke finnas, har jag icke funnit öfvertygande; men just den betänklighet, som blifvit anförd emot den propus., Hr Stråle föreslagit, att en sådan propus, ej står tillsammans med Riksd.Ordn., styrker mig så mycket mer i den öfvertygelse, att i fall R. o. Ad. icke vill erkänna de betänkligheter för grigndade, hvilka af Ilr Ribbing blifvit anförda, men, efter min tanke, ej förtjena afseende, och som äro de enda anmärkningar, hvilka gjorts emot betänk.
, måste förevar, betänk, antingen bifallas eller afslås.
I afseende på följderna af en votering medgifvcr jag, alt det icke har något resultat till befrämjande af utvexling d. i Juli, då trenne
Stånd redan återremitterat betänk, och genom den olyckliga sammanblandning, Utsk. gjort, den enkla saken blifvit så mycket mer försvårad.
Men till ytterligare bevis, huru orätt man gjort att icke åtskilja frågorna och huru litet de ämnen, som förekomma i Utskrs betänkrn Nrris 6 och 7, inverka på utvexlingsfrågan, får jag anföra, att Hr Le fre'ns förslag om myntenheten, som jag för min del visserligen icke godkänner, väl ej kan vinna större framgång, än att blifva bifallet i alla instanser.
I sådant fall mäste det hafva till följd, att antingen skall utvexlingen ske, innan detta förslag sättes i verkställighet, eller ock skall den uppskjutas, intilldess man hinner gifva ut nya sedlar, lydande å det nya myntet.
Jag förmodar, att sjelfve motionären är för mycket vän af realisationen för att vilja det sednare, och det synes ej heller hafva varit Utskrs tanke; och är det icke deras tanka, så utgör sagda förslag, ehvad utgång det får, ej heller efter IJtskrs åsigt något hinder för silfverutvexling d. i Juli.
Vill man deremot uppskjuta utvexlingen, tilldess man slagit nya kronor och slantar och fått tillräckligt antal nya brco-sedlar färdiga i dessa valörer, får jag gifva tillkänna, att såvida man vill, jemnlikt R.
Strs beslut vid förra riksdagen, hafva godt och säkert papper, så torde den mechaniska verkställigheten fordra minst ett år, och säkert ii år erfordras, innan kronosedlar skulle kunna utvexlas.
Vill man vänta till dess, kommer man att uppskjuta ända till i836.
Af vådan af en på tid utställd utvexling trodde jag man haft nog erfarenhet, äfvensom det ringa förtroende en sådan numera hos allmänheten äger.
Cederström anser jag högst nödigt att få Bankens rörelse under skydd af lagen.
Jag var den förste, sorn föreslog något sådant vid förra riksdagen; men deLta är en Den 7 Maj. 343 salt för sig, som icke bör förorsaka uppskof med förevar, frågas afgörande.
Vid början af riksdagen uttalades allmänt eller nästan enhälligt inom detta Stånd, att vexlingen borde äga rinn utan afseende på de smärre förändringar och jemnkningar, som i andra hänseenden kunde vara nödiga inom bancoverket.
Då visade R. o. Ad. sig vara ifrig vän af silfverulvexlingen.
Men .samtidigt härmed förekom en annan vigtig fråga, som stod vid sidan af denna; den discuterades inom samtliga RiksSt. med bitterhet och blef af 2:ne afslagen.
Manga trodde sig deruti blott se en förevändning för att motarbeta den stora frågan; men sedan man nu sluppit det skälet, har man fått tillfälle att haka sig fast vid de frågor, som i Utskts föregående betänkt!) äro framställda.
Man vet, att åtminstone uti ett Stånd frågan om förändring af myntbestämningsgrunden med mycket bifall blifvit upptagen, ehuru i början af riksdagen ingen der satt den i fråga.
Det skulle verka ganska menligt, om icke inom det Stånd, som vid riksdagens början så allmänt uttalade sin tanke till fördel för realisationen, samma opinion äfven nu uttrycktes; man kunde eljest befara, att, när betänk. återkomme, ändrade meningar sökte göra sig gällande.
Följaktligen är uttrycket af en opinion icke en ovigtig sak; hvaremot intet giltigt skäl blifvit anfördt för betänkts återremitterande.
Med anledning af BancoUtskts yttrande, angtde i Finland varande Svenska sedlar och möjligheten af deras utbyte mot silfvermynt, då Banken till utvexling deraf öppnas, tror jag mig böra utveckla min opinion i ämnet, grundad på en närmare kännedom af det landets ceconomiska och financiella ställning, helst jag derigenom torde bidraga till lugnande af en af de farhågor, som för realisationens bestånd förekommit.
Det förhållande, hvari jag stått till
Finland under en mångårig tjenstbefattning såsom Svensk Gen,- consul derstädes, och hvarvid jag kommit i beröring med dess handelsinteressen och penningeförhållanden, samt den fortsatta bekantskap med detta lands pecuniära ställning, jag genom slägtrelationer och enskilda affärer äger, torde sätta mig i författning alt med någon sannolikhet kunna bedöma, huruvida farhågan i anfördt afseende må vara grundad eller icke.
För det närvar, bedrifves penningerörelsen i Finland både med Svenska och Rvska sedlar.
I de provinser, som närma sig till Ryssland, befinnes det Ryska sedehnyntet vara det rådande; i de vestra orterna, som stå i handelsförbindelse med Sverige, är åter det Svenska mest gångbart och det Ryska deremot att anse mera såsom vara, tillvexlad eller, lättare, köpt efter det pris, sorn Svenska coursen på utrikes orter, jemnförd med den i Petersburg, bestäm - 344 Den 7 Maj. mer, att användas antingen i handel på Ryssland eller till kronoutskylder, hvilka ovilkorligen skola utgå i Ryskt mynt, eller till afhördande af interessen och capitalafbetalningar å lån såväl i Finska statsbanken, funderad på rubelsedlar, sorn i andra publika, alltid af sådana sedlar bestående cassör.
Det är således af lika, om ej mera påtagligt och direct interesse för en stor del af Finska producenter, än inom sjelfva Sverige, att det Svenska representativa myntet må äga ett fixt och godt värde, hvarom äfven opinionen i landet är odelad.
Om Finska Styrelsen, ledd af falska åsigter, skulle förbjuda införande af Svenska sedlar, inser man lätt, att följden blefve all möjlig inskränkning å Svenska sidan af Finska handeln, för att hindra en jemn utpumpning af silfver ur Svenska Banken, motsvarande den årliga Finska handelsvinsten på Sverige, hvilken, i förbigående sagdt, dock icke är de facto sä stor, som man vanligen föreställer sig, ett förhållande, som nu ej är tillfälle att närmare utreda.
Penningebristen, redan nog stor i Finland, blefve då fullkomligt förstörande.
Ett förbud mot införande af Svenska sedlar under valör af 2 r:dr b:co, för att mera i rörelsen framtvinga de Rysk-Finska kopeksedlarna, har förut befunnits olämpligt, och, ehuru mig veterligen ej återkalladt, har detta förbud förlorat all kraft och aldrig ländt till efterlefnad.
Jag tror således, att, till de båda ländernas inbördes båtnad, Svenska sedelmvntet kommer fortfarande att utgöra en del af Finlands rörelsemedel och med vida större credit än förr, sedan det motsvarar åsatt valuta och äger ett fixt värde.
Om för tillfället silfvermynt från Sverige till större belopp hågohgång till Finland öfverbyttades, torde det hända, hvad jag af gamla män hört efter 1776 års realisation hafva inträffat, att nemligen i denna från Banken aflägsna ort agio konime att betalas för att mot det obeqväma silfret få tillvexlade större sedlar, Skulle man åter förutsätta det hära orimliga, att hela den i Finland löpande Svenska sedelstocken skulle strömma till Banken atl utbytas mot silfver, så förekommer den ofta omtvistade frågah, huru stor massan af Svenska sedlar i sjelfva verket i Finland kan vara?
Det Vore förmätet att tro sig med visshet kunna uppgifva detta belopp; men den erfarenhet, jag vunnit, gef mig någon rätt till den slutsats, att det capital i Svenska Sedlar, som egentligen och för beständigt derstädes är i omlopp, icke kan vara särdeles betydligt.
Landet ägei’ ej stora capitalister, minst med rörliga capitaler, och de få, sorn finnas, hafva vanligen förvandlat sina capitaler till Ryskt mynt och insatt dem i Petersburgs lombard, jag minnes med hvilken svårighet jag efter kriget incasserade Svenska publika fordringar, ehuru Råde Svenska och Ryska arme'erna hade spridt penningar i Den 7 Maj. i landet.
Penningebristen är nu vida större och allmänt öfverklagad; verkan häraf visar sig i låga fastighetsvärden och de höga procent, man beräknar i Finland vid egendomsköp.
Det öfverskott till Finlands fördel, som dess handel på Stockholm medför, ar endast under och något efter segelfarten synbart.
Under loppet af vintern återgår det till Stockholm, att användas till vexlar, för att betacka den skuld, Finska importörer gjort på utrikes ort.
Vintertid är i Finland vanligen stor brist på större sedlar, så att vid remisser med posten sådana med svårighet anskaffas.
Också, då jag såsom Generalconsul för Allm.
Magasins-directls räkning uppköpte spannmål, eller eljest behöfde draga på Stockholm, voro mina assignationer högst begärliga, hvilka jag utbytte mot sedlar af 2 och 3 rldrs valör och äfven derunder.
Af allt detta synes kunna slutas, att en stor sedelmassa icke kan vara i oafbrutet omlopp i Finland och att, sedan det Svenska mynt, som under seglationen indragits från Sverige, småningom under årets lopp återkommit, att på vår börs användas till vexelköp, återstoden af de i Finland utelöpande Svenska sedlarna äro oumbärliga för den inre rörelsen; hvadan vådan af silfvers uttagning ur vår Bank torde vara mindre hotande, än man föreställt sig.
Då jag har ordet, vill jag begagna tillfället, för att yttra den förhoppning jag hyser, att genom de åtgärder, hvilka i afseende å Bankens organisation och blifvande verksamhet komma att iakttagas, en betydlig besparing i kostnader synes böra, om ej genast, åtminstone i framtiden kunna tillvägabringas, hvilken, i anseende till den tillökning i Bankens behållna inkomst, som dymedelst uppkommer, skall öka dess kraft och sjelfständighet.