Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. med ledning af 107 tj:n och med begäran, att K.
M. ville vara nådig och skilja sig från samt och synnerligen sina närvar, rådgifvare, för att på sådant sätt komma till väga med bildandet af en liv minister?, sorn kunde komma i tillfälle att ingå på andra grundsatser, elter andra förhållanden, an det d 'gliga inproppnings-systeme af en och en i sender, med hvilka Representationen aldrig halt aran alt göra bekantskap, och sorn lill en stor del äro okände till sina politiska tankesätt, till sin förmåga och sina åsigter.
Jag yrkar att Hr Frih. o.
Landtm, ville framställa propus, till R. o. Ad., a:t, med den ledning, sorn 107 §:n lemnar och på grund af Gnöst.Utskts belank., eu lind. anmälan till K.
M malle göms 0111 entledigande af samtliga ledamöter af dess närvar, rådgifvare- personal.
Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsattas på eftermiddagen kl. 6.
Hr Tersmeden, Garl Reinh.:
Jag har hufvudsak ligen anmält mig för att bemöta ett inkast af Hr Lefren och visa, att jag ej så alldeles utan grund yttrat, att Coost.- Ulsk. har motionsrätt.
Andra inom af J7 §:n Riksd.Ordn. innehåller följande: ”Intet Utsk., Const. o. BancoUlsktn al”lena undantagna, vare berättigadt att väcka hägur lill afförande i R.
Sits plena, eller att upptaga andra ämnen lin Denia September f. ra. ”de från plena remitterade,” &c. Jag tror således alt jag haft anledn. till min framställning.
Hr Lefre'n har här yttrat, alt han, så länge han lefver, stall tala emot alla öfverträdelse!' af grundlagen.
Detta är ett så ädelt beslut, att jag är öfvertygad att hvarje ledamot af R. o. Ad. vill biträda honom deruti; men jag hemställer, huruvida det väl parar sig dermed, att Hr Lefre'n yrkat, att Const.Utskrs ifrågavar. mern.
N:o 33 utan anmärkn. skall läggas till handlingarna.
Det innehåller likväl bestämda lagöfverträdelser.
Bland annat stadgar 5 §:n Reg.Ftu, att Statsrådets ledamöter till antalet skola vara tio.
Hvar och en känner nogsamt, att allt sedan K. M. sanctionerade R.
St:s beslut om grundlagsförändringarna i afseende på Statsrådet, hafva 2tne platser i Conseljen varit lediga och Statsrådet således under hela denna tid incomplett; följaktligen har, genom detta förhållande, en öfverträdelse af 5 §:n Reg.- F:n ägt ruin. 8 §:n Reg.Ftn omtalar hvilka mål samtlige Statsrådsledamöterne skola öfvervara, och då det ej är tänkbart, att under en tid af flera månader mål af sådan beskaffenhet icke skulle hafva förekommit i Statsrådet, och Const.Utsk. derjemte bestyrker att de verkligen förevarit; så är äfven i detta fall grundlagen öfverträdd.
Jag tror således, att de, som yrka återremiss af betänk, och anmärka dessa grundlagsöfverträdelser, mera tala till upprätthållande af grundlagens helgd, än den, som yrkar att meinor. skall läggas till handlingarna.
Svenska folket inser i denna stund lika så väl, som vi, att grundlagen i dessa delar en längre tid varit öfverträdd.
Det har sin uppmärksamhet fästad på sina representanter och hyser den förhoppning, att desse mätte inför thronen tillkännagifva deras egna och nationens bekymmer, samt hos K. M. i und. anhålla, att Han, enl. grundlagen och på ett mera nationelt sätt än hitintills, måtte formera sitt Statsråd, och Svenska folket på sådant sätt erhålla en minislere, som äger kraft och förmåga att tillvägabringa de reformer, hvilka äro så högt af behofvet påkallade.
Ordform i Const.Utsk. har i början af sitt yttrande förklarat, att det icke är någon nyhet att utan Statsrådsprot.
Const.Utsk. upptagit anmärkmr emot Statsrådets ledamöter, och alt Utsk. vid sista riksdagen till och med remitterat ett sådant mål till Riksrätt.
Det är något för långt gånget, att inför ett RiksSt. framkomma med uppgifter, så belt och hållet i strid med verkliga förhållandet.
Den värde ledamoten kan icke vara i okunnighet derom, att frågan härflöt af en K. propos., som naturligtvis var åtföljd af Stadsråds-prot., och att således ett Statsrådsprot. fanns och var föremål för Utsk:s granskning.
I afseende åter på hvad den värde talaren ytterligare 13 H. 4* 3Jo Den 11 September f. m. har vttrat, alt Utsk. varit skyldigt att svara på remisserna från 3 RiksSt. af anmärkn.anledntna, så finnes uti grundlagen ej ett enda ord derom, men val är Const.Utsk. pligtigt att pröfva de till dem remitterade anmärka.anledtitr, emedan det åligger den, sorn uttalat anmärknings-formeln inom något RiksSt., att inför Utsk. uppgifva anledningarna; men om
Utsk. ej finner skäl att derpå göra något afseende, så finnes intet stadgande i grundlagen, som ålägger Utsk. alt i alla fall en framställning derom till R.
St. aflåta.
— Samme värde ledamot har yttrat, att Coust Ulskts ledamöters sätt att uppfatta grundlagen måste få gälla och vara det rättesnöre, hvarefter Utsk. skall fullgöra sina functioner.
Han borde såsom ledamot af delta Utsk. veta, alt det är lagen, som skall gälla, och icke deras opinion.
Opinionen är underordnad lagen, och detta så mycket mera här, der lagen endsst efter bokstafven får tillämpas, och ordföranden äger aldrig tillstädja att något i Utsk. kan förekomma, sorn är i rak strid mot grundlagens ordalydelse.
— Grefven har äfven sagt, att det vore en ganska vådlig sak att framställa, att, för det intet prot. finnes, skulle anmärkt), uteblifva.
Han har hemställt huruvida icke
Statsrådet då kunde undgå all ansvarighet vid riksdagarna, derigenom att intet prot. fördes vid Statsrådets sammanträden.
Het är Coust.Utskts ordför., som så yttrat sig, då likväl 9 §tn Reg.
F;n tydligen stadgar, att uti alla mål, som hos Konungen uti Statsrådet förekomma, skall prot. föras.
Jemväl bestämmer i5 §:n, att i commandomål skall prot. föras.
Samma grundlag bestämmer också, att Const.Utsk. skall äska dessa prot., och att de icke få vägras; men det finues ej någon enda tanke, något enda ord i denna grundlag, som gör att Const.Utsk. kan finna sig berättigadt alt utan dessa prot. handlägga en nnmärkn., derför att det faller Ulskts ordför. in, att opinionerna inom Utsk. skola göras gällande i stället för grundlagen.
Samme värde ledamot har vidare yttrat, hvad vi flera gånger förut under denna riksdag hört, om behofvet af reformer och införande af en ministere, som kan vara tjenlig till deras be-, redande.
Jag får denna gången såsom förut hänvisa den värde talaren till de former, som vår grundlag bestämmer för reformers tillvägabringande inom Svenska statsskicket.
De skola motioneras inom Slånden, de skola beredas af Utsktn, samt slutligen blifva föremål för R.
Sits öfverläggningar och beslut, dem R.
St. hafva att hos K. M. anmäla, så framt icke R.
St. i frågan sjelfve äga beslutande-rält, då någon sådan anmälan till erhållande af K.
M:s sanclion ej behöfves.
Ingenstädes få vi komma fram med försök att på annan väg, än den grundlagen föreskrifver, inleda oss på en bana, hvarpå vi ej kunna inträda utan att vara i revolutionstil Istånd.
Samme värde talare har äfven yttrat, att uti det svar, son} från Statsrådet blifvit iemnadt på Utskts förfrågan om Den ta September f. m; 33i något prot. funnes, innehållande lind. påminnelser af Statsrådet lill K.
M. om ministerens coinplettei ing, Utsk. ej hålli t den upplysning, att några sådana påminnelser ej blifvit gjorda.
Jag måste saga att, om ett sådant svar verkligen blifvit afgifvet, så beklagar jag, att äfven K. M:s Statsråd, sorn expedierat detta svar, misstagit sig 0111 formen; ty Utsk. får icke begära prot. annat un uti ett bestämdt mål och för en viss dag, måste således veta hvad det begär, och då först kan från den andra sidan svaras, att ett sådant prot. icke finnes; men icke äger Utsk. rätt alt få svar på förfrågningar, om
Statsrådets ledamöter uti den ena eller andra frågan gjort K. M. föreställningar.
Statsrådets ledamöter hafva inga andra skyldigheter sig ålagda af grundlagen och ansvarighetslagen, än att i förekommande frågor sig yttra.
Det är helt tydligt, att K. M. med Statsrådet öfvei lägger om ärendena i den ordning de föredragas, och att
Han äf ven i fråga om rådgifvarepersonalens complettering ej kunnat undgå att rådföra sig med dem.
Detta är så enligt sakens natur, alt ingen af Const.Utsk:s ledamöter bort tveka om alt sådant ägt rum och måste äga rum, innan någon tillsättning kan ske.
Såsom skäl att anse det af Utsk. afgifna betänk, riktigt, har man anfört, att vi här i Sverige böra söka alt komma till likhet med hvad i andra lunder äger rum i afseende på ministerers bildande.
Jag frågar, mine herrar! huru en ledamot af Const.Utsk. kan yttra sig sålunda, då icke samme ledamot gjort och i Utsk. genomdrifvit något förslag till grundlagsförändringar, hvilka kunde leda till det af honom åsyftade ändamålet.
Se der den väg, hvarpå han äger att befordra sin tanke.
Om den vinner majoriteten^ inom Utsk. bifall, så kan den möjligen göra sig gällande; i annan händelse deremot förfaller den.
Han kan visserligen, om han är riksdagsman, utom Utsk., och det yrkar, få Utsk:s utlåt, öfver den väckta motionen, och densamma jemte utlåt, till trycket befordra; men han kommer icke längre dermed.
— Han har äfven yttrat, att Utskrs utlåt, borde innefatta ett svar, påkalladt af tidens tecken.
Jag måtte säga att det förefaller mig besynnerligt, om en anmärkn anledn , remitterad till Utsk., der skulle blifva förvandlad, icke till en direct anklagelse, utan till ett thema, hvaruti Const.- Utsk. skall göra politiska reflexioner; ty sådant öfverensstämmer icke med 29 §:n Riksd.Ordn. och öfriga grundlags§§, som angå Const.Ulskls functioner härutinnan.
Utskls funclioner äro enkla och bestämda; hvarje sidosprång derifrån är grundlagsvidrigt.
— Samme ledamot har sagt, att Utsk. skulle äga rättighet att anmärka rådslag af Konungens rådgifvare inom Statsrådet och att jemväl anmärka uteblifna tillstyrkanden.
Grundlagen innehåller bestämdt, att om
Statsrådet icke yttrar sig för eller emot ett beslut, sorn fattas, skall det anses såsom Statsrådet tillstyrkt det - 33i Den 12 September f. m. samma, och således måste Utsk. veta om Statsrådet tillstyrkt eller afstyrkt, ehvad Statsrådet yttrat sig eller ej.
Den värde talaren har förklarat vår ställning vara betänklig, och uppmanat förstärkta StatsUtsk. att bortvolera alla anslag, emedan man ej hade förtroende för Statsrådets ledamöter.
Denna betänklighet har han ansett icke kunna afhjelpas annorlunda än genom ett complett Statsråd.
Den af honom s. k. betänkliga ställningen kan vara betänklig, om man blir rädd derför, men i annat fall tror jag den ej vara betänklig.
Jag vill icke vidlyftigare upptaga den värde ledamotens yttrande i denna fråga, öfvertygad att R. o. Ad. lärer nogsamt finna, att Utsk. här, utan att äga den uti grundlagen bestämda grunden för sitt tillgörande, har velat tillvälla sig rättigheten att framkomma med ett utlåt., som skulle leda till tillämpning af 107 §:n Reg.F:n mot Statsrådets nuvar. ledamöter; och jag är förvissad att sådant icke emot grundlagens föreskrifter kan komma att äga rum.
Man har anmärkt att grundlagen fordrade ett fulltaligt antal Statsrådsledamöter.
Hvem vet icke det? och hvem önskade ej, att grundlagens föreskrift, i detta fall, vore uppfylld?
Man har till yttermera visso äfven anfört en hel mängd skäl för nyttan af att hafva ett fulltaligt Statsråd.
De sednare skälen äro alldeles öfverflödiga; ty då de lagliga redan finnas, så är man skyldig att fullgöra lagen.
Men vid detta lagens fullgörande möter, såsom vid uppfyllandet af alla andra pligter, frågan oni förmågan.
Det är en allmän regel: ultra posse nemo obligatur.
Denna måste gälla för Statsrådets fulltalighet lika väl som för alla andra förhållanden.
Huru många försök, som i detta fall äro gjorda, det vet icke Const.Ulsk.; och troligen icke heller någon annan utom Statsrådets medlemmar.
Att i detta hänseende föra något till Statsrådets prot., såsom här blifvit yrkadt, torde måhända hafva varit mindre lämpligt.
Om man fortfarit med utnämningar af Statsrådsledamöter på samma sätt som man började med Gr. Wachlmeisters, och fått se, den ena dagen efter den andra, i Statstidningen först en utnämning och sedan en derpå följande afsägelse — månne sådant bidragit till Rikets bästa, eller att på något sätt skingra bekymren och farhågorna?
Hade det bidragit att stärka Rikets anseende bos främmande makter?
Men låtom oss antaga, det man, utan att så noga bry sig om hvem man finge till Statsrådsledamot, blott sökte sig någon, hvilken som helst, hvem ville väl blifva entreprenör för anskaffningen, och hvem kunde taga sig ut dermed på sådana villkor, som R.
St. lemna?
Vi hafva sett en Konungens rådgifvare, som framträdt med det upploget, otu det tillätes mig nyttja ett sådant ord, att söka tillvägabringa ett Den ia September f. ni. 333 samfäldt afskedstagande af Statsrådets ledamöter.
Men det har slutat så, att han sjelf gått sin väg, innan saken var fulländad.
Detta föredöme torde afskräcka från efterföljd; men om man skall finna någon, som vore förmäten nog alt företaga sig något dylikt, och vilja göra leverancen utan afseende på personerna, månne vi ej skulle utsätta oss för samma gäckeri, som, efter hvad jag vill minnas, hände Pitt i England, hvilken, för att få fram en fråga, tillskapade en mängd af Pairer?
Man gjorde en carricatur, på hvilken föreställdes en bonde, gapande på husen i London och till hvilken de kringstående sade: ’’akla du dig för Mr.
Pitt; får han se dig, så gör han dig till Pair.’"’
Vill man bedrifva saken så häftigt, kan man sjelf komma i bryderi för sin obetänksamma brådska.
En värd talare bar yttrat sin högaktning för vår förenämnde ministers sätt att resignera.
Jag måste uttrycka min bedröfvelse deröfver, att ledamöter af Statsrådet i Sverige, att personer, som borde vara statsmän, så litet förstå vår grundlag, att de vilja hos Svenska folket, i motsats emot grundlagens andemening och ord, i stället för den s. k. a 11 e n a s t y re I se n, införa en a 11 e h a n d as t y re I s e, en regering af alls slags folk, som hafva tid och lust att agera på den politiska skådebanan.
Talaren har önskat, att afslag å behöfliga anslag fortfarande måtte äga rum, på det alt alla de nuvar. rådgifvarne också måtte gå sin väg.
Jag erkänner att StatsUtskrs nidskhet i ett hänseende har fägnat mig, deri nemi. att det bevisar de Hrr Statsråd, hvilka onödigtvis och obetänkt begärt sitt afsked, det StatsUtsk. fördenskull icke gifver ett öre mera.
Om det förstärkta StatsUtsk. gör på samma sätt, så hoppas jag att vi för framtiden skola så mycket mera sällan få se dylika upptåg.
Det har blifvit sagdt, att det under riksdagen vore nödvändigt äga ett fulltaligt Statsråd.
Min mening är den, att under riksdag ett sådant ombyte af Statsråd, som hos oss ägt rum, icke kan leda till något godt; ty under ett riksmöte äro
Statsråds-ledamöterne alltför mycket sysselsatta med dagens händelser för att kunna företaga sig några vigligare regerings-ärender, hvartill fordras lugn och vidsträckt eftertanke.
Orättvisan hos dem, som hafva anspråk på några större regerings-åtgärders utförande under en sådan tid, är följaktligen påtaglig.
Men, säger man vidare, hvad hafva minislrarne uträttat under denna riksdag?
Denna finga är besvarad genom hvad jag förut anfört, De gamla hafva tagit afsked; de nya hafva inträdt.
Det är ock svårt för de sednare att veta hvad R.
St. sjellve vilja, så länge tvänne
Stånd i de väsendtligaste frågorna stanna emot två.
Talaren har yttrat, alt han icke visste till hvem det stora fångvårdsanslaget skulle öfverlemnas, hvadan han ansåge sig icke kunna tillstyrka dess beviljande.
Jag frågar om man kan vara förvissad, att den för sina åsigter sökte nya Just.- 334 Den ia September f. m.
Statsministern skall, om han inträder, sitta qvar intilldess omröstningarna i förstärkta StatsUtsk. för sig gått och extrastatsregler. slutligen blifvit uppgjord?
Man borde för sälerhels skull capitulera med honom, alt han åtminstone sutte qvar en viss tid, antingen till dess han fått penningar, eller, om inga sådana erhållas, till nästa riksdag, så att man, under tiden, ej är ulan både penningar och minister för fångvården.
Detta blir en sak för StatsUlsk. att öfverväga vid extra statsreglertn, då man får se om det föreslår sådana anslag att RiksStånden kunna dem godkänna.
Här har också blifvit sagdt, alt saknaden af Statsrådsledamöter gjorde R.
St. bekymmer.
Jag är frestad att tro motsatsen, ty R.
St:s beslut hafva varit så beskaffade, att inga Statsråds-ledamöter gerna kunnat fås.
Hade man verkligen önskat erhålla några sådana, då hade R.
St. troligen förfarit annorlunda än de gjort, både med de gamla och de nya Statsråden.
Jag betvifla!' således, att något bekymmer i della hänseende oroat R.
Man har talat derom att de privilegierade Slånden vore tjenstfärdiga.
Jag förmodar att talaren menat deras färdighet alt tjena fäderneslandet.
Denna erkänner jag, hvad R. o. Ad. samt PresteSt. angår.
Jag tror äfvenväl att Svenska folket skall erkänna det, om icke för ögonblicket, dock åtminstone i framtiden.
Det har blifvit yttradt att Svenska folket vore missnöjd! med statsregleringen.
Jag har icke riktigt fattat talarens mening, om det var missnöjdt deröfver att Slaten falt för mycket eller deröfver att han lått för litet.
Om Svenska folket tror, att Staten fått för myckel, så behöfver det blott vänta ett år, för att komma på andra tankar.
Är åter Svenska folket missnöjdt dermed, alt Slaten fåll för litet, så erkänner jag mig vara af samma mening.
Talaren väntar sig en strid emellan massans och fåtalets intressen.
Om detta innebär en hotelse åt delta Stånd, så får jag först förklara, det jag icke tror, att rädslan är hemmastadd hos oss; och för det andra får jag säga att, med undantag af vår sjelfskrifna representationsrätt, jag icke vet hvad det är som man skulle kunna önska att beröfva oss.
Vill man taga ifrån oss vår egendom, så är det åtskillige af de andra Stånden, som äfven hafva något att förlora och som äfventyra att i deras ordning blifva plundrade lika så väl sorn vi.
Talaren har funnit en likgilltighetsministere hafva fortfarit under trettio års tid.
Förut har han likväl yttrat, det han ansåge min ringa person vara en ibland dem, som haft nit för något visst systeme.
Ifall så är, och emedan jag verkligen varit en af Konungens rådgifvare under dessa trettio år, så har jag samtidigt både varit lill och icke varit till.
Talaren har förklarat, att nuvar. ministere icke utgjorde en kärna, kring hvilken han trott att nationen kunde samla sig.
Det vore önskligt att han sjelf uppgåfve prof på en sådan kärna, så alt man, nar personalen vore ulko - Den ii September f. in. 335 råd, finge se om kärnan vore tom, eller om det lönade mödan alt sammansluta sig omkring den.
Han önskar att man måtte begära aflägsnandet af alla sådana personer, som till deras förmåga ansågos vara okände.
Denna önskan tyckes vara för vidsträckt, ty så länge en person ännu icke intrudt i Konungens råd, så lärer väl bans förmåga för detta kall vara okänd.
Om han än visat en tillräcklig förmåga på lägre platser, så bör man dock komma ihåg: tel brille au second rang qui s’eclipse au premier.
Jag ser icke huru en sådan anhållan till K.
M. lämpligen skulle kunna göras, ulan att R.
St. med detsamma uppgåfve en fullständig förteckning på de nya (efter man icke vill lemna anslag åt personer, som man icke känner) och alt R.
St. derjemte i den und. skrifvelsen oroförmälte huru mycket de ville i anslagsväg betala för stycket af de nya Slatsråds-ledamöterne.
Dervid borde dock göras det uttryckliga tillägg, att om några af dessa Statsråd afginge innan förstärkta StatsUtsk. blifvit färdigt med anslagsfrågorna, R.
St. ändock ville gifva lika mycket för att slippa dem, som ledsnat vid det höga förtroendet; ty på annat sätt ser jag icke huru K.
M. skulle kunna bifalla ifrågavar. anhållan.
Här har blifvit sagdt att första felet vore att man icke gjort framställning till K. M. om Statsrådets fullständigande; och det andra, alt man icke fört till prot. huruvida några sådana framställningar blifvit föredragna eller ej.
Dertill har talaren lagt, all om man på det sältet kunde godtyckligt undvika att öfver vissa ärenden föra något Statsråds-prolocoll, så funne ett blifvande Const.Ulsk. blott tomma rummet och kunde intet uträtta i anmärkningsväg.
Jag tror ej att man behöfver fru k ta, alt icke protocoll hädanefter såsom hittills komma att i grundlagsenlig väg äga rum; ty i g §:n Reg.Fln står det: ”Uti alla de mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall prot. föras,” etc.
I afseende på delta memorials behandling har man framställt tvänne förslag: det ena, alt jemlikt Utsk:s syftning man skulle hos K.
M. begära att blifva af med alla nu befintlige Statsråd, derföre att de icke åstadkommit Statsrådets fulltalighet.
Således, i stället för ali hafva 7 eller 8 Statsråd, såsom nu är händelsen, skulle man i underdånighet anhålla att få alls inga.
Det sista alternativet deremot innehåller att man skulle föreställa K.
M. nödvändigheten alt hafva ett fulltaligt Statsråd.
Detta vore på sitt salt följdriktigt, ty hade R.
St. först blifvit af med alla de rådgifvare som nu linnas, så vore det kanske oundgängligt att de, i bl ist på andra, gjorde sig sjelfive till rådgifvare.
Jag vet likväl icke huru det skulle tillgå med fullmakterna för de nya Statsråden, enär det icke funnes några gamla, som kunde contrasignera.
De nya blefve då äfven i detta hänseende sjellgjoida.
Enär Const.Ulsk. således lill R.
St. öfverlemna! ett inemot'., åsyftande en åtgärd, som befinnes olämplig, inser jag ej något annat steg 33Ö
Den ia September f. m. vara lämpligt, än att tyst och stilla lägga detta memorial till handlingarna.
Jag har någon anledn. att förmoda, attén värd talare midtemot har misstagit sig om mitt yttrande, och måhända dela flere med honom delta misstag.
Jag heida alt få förklara, alt jag aldrig menat eller ens, som jag tror, kunnat uttrycka den tanken, att Const.Ulsk., i motsats emot dess anmärkn. att en complettering af Statsrådet borde äga rum, skulle önska att densamma annil längre fördröjdes.
Om denna anmärkn. af den värde talaren var riktad emot mig, så får jag förklara, att jag på intet vis kunde tänka mig ett sådant tillstånds fortfarande.
Jag trodde deremot, att en petition, grundad på de vackra premisser, sorn Const.Utäk. framställt, kunde mycket väl framläggas för K. M., såvida nemi.
Sirs majoritet riktigt uppfattat denna fråga från en rent politisk synpunkt; men jag förklarade äfven mitt tvifvel derom, emedan jag tyckt mig märka hos den majoritet, som vid denna riksdag är rådande, mindre utvecklade begrepp om rätta förståndet af en constitutionel styrelse.
Den värde talaren har äfven till mig, såsom ledamot af förstärkta SlatsUtsk , gjort den allmäningen, att man genom fortsatta afslag å alla anslagen skulle uttrycka sin missbelåtenhet med Konungens Gonselj.
Jag medger, att denna utväg af StatsUtsk. varit afsedd, för att tillvägabringa en förbättrad administration i della land.
Detta har nu inträffat, men beklagligen återstår ännu hela utvecklingen af denna fråga.
Jag tror alt det kan till stor del tillräknas R.
St. sjelfva, alt vi ännu icke kommit till denna utveckling, eller att majoritelernas politiska förstånd icke varit nog mäktigt att hos K.
M. ingifva förtroende till R.
St:s bistånd deruti.
Endast derigenom kan jag förklara det eljest högst besynnerliga phenomen, att vi sett införas en Conselj, som företer hvad en annan värd talare kallat en allelianda-regering; men om allt framgent R.
St:s StatsUtsk. och förstärkta StatsUtsk. skulle allt mer och mer, genom vägrande anslag, göra det lill en ren omöjlighet för Reger:n alt handla till Rikets sannskyldiga nytta, så förmodar jag, att dermed icke kan i närvar, stund uträttas något annat, än att man får uppskjuta sina förhoppningar till en kommande riksdag; ty för mig är det nära nog obegripligt, huru R.
St. på den grund, hvarpå de redan arbetat, skulle kunna utveckla ett systeme, som skulle kunna föranleda R. o. Ad. att understödja en sådan Regering, som den, hvilken den värde talaren och jag önska mätte finnas i Sverige.
Jag förmodar, att det endast blir kommande R.
St., som nu mera derom kunna taga någon befattning.
Vidare är det yrkadt, att, med stöd af detta Coust.Ulsk:s memor., R.
St. skulle enl.
107 §:n Reg.Ftn begära entledigande af alla Ko nun - t) c n 12 September f. m. 337 mingens rådgifvare.
Jag yttrade mig helt och hållet emot den slutsats, hvartill Coust Utsk. kommit, och jag får uppriktigt bekänna, att då jag likväl förmodar, att Coust.Utskts afsigt i detta fäll icke kan sträcka sig längre, än till det förhållande, som ägde rum då dess meiner afgafs, så borde It.