Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen kan lifligare än jsg önska, att Allmänna Magazinslnrättningen 512 Dm sy Junii f. nn sådan den nu är, måtte varda afskaffad , och att en annan tjenlig anstalt i de norra provincerne, som mäst behöfva Spannemåls-undsättring, måtte etableras; men jag kan ändock, ej instämma med Friherre Anckarsvärd deruti, att ett större Magazin icke skulle vara behöfligt i Götheborg.
Der äro alltid tvenne värfvade Regementen, och en Escadre af Skärgårdsflottan stationerade; och ett betydligt nederlagaf Kronotionde inflyter dit årligen, samt ökar behofvet af utrymme i Msgazinen.
När tillförene extra omständigheter inträffade, förråd skulle samlas, eller trouppar till Götheborg sammandragas, begagnade alltid Köpmännen tillfället, att emot de mest onereusa hyresvilkor, utlåna sine Magaziner.
Man skulle kunnat äga ett rigtigt palats, för hvad dessa hyror medtagit.
Jag tror det sålunda vara behöfligt, att anskaffa ett tjenligt KronoMagazin i Götheborg, och i sådant fall anser jag den erbjudna hälften af Ostindiska huset, vara det bästa man kan få, hvadan jag, i händelse af återremiss, önskar att StatsUtskottet vill taga detta ämne i närmare betraktande.
Den enda omständighet, man emot sistnämnde egendom kan anföra, är dess fördelning emellan två ägare, men denna fördelning är af den beskaffenhet, att hvardera hälften kan anses aldeles isolerad.
CommerceRådet Björnbergs hälft, är dock preferablé, emedan den är försedd med Koppartar.
Den 25 Junii /. m. 5i5 Herr Tham, Wollrath:
Med anledning af det anförande Friherre Ankarsvärd nyss uppläst, torde det tillåtas mig, att meddela tvänne upplysningar, som jag förskaffat mig, i afseenri de på de 30,000 R:dr, hvilka blifvit till Presidenten Friherre Fock för Spannemåls- uppköp utbetalde.
Den första af dessa upplysningar, rättar ett misstag, som StatsUt6kottet i dess Betänkande begått, då Utskottet vid anförandet af Magazinsförvaltaren GraDdinssons qvittens, säger, att enligt detsamma, hela beloppet af den upphandlade spannemålen blifvit in natura af* lefvcreradt på Upsala KronoMagazin och derifrån till de undsättningsbehöfvande utlemnadt; ty nämnde MagazinsFörvaltares åberopade qvittens visar uttryckligen, att en del af spannemålen blifvit directe Jvdn fartygen till lanta-: garne utgifven.
Att genom Högvälborne Herr Baron Presidenten och Commendeuren m- m.
Focks föranstaltande åren 1817 och 1818, serdeles god spannemål blifvit upphandladt och till Upsala afsänd , samt till undsättningsbehöfvande på Credit utleennad, dels directe från Fartyg dels ock från Magazinerne, för hvilken förstnämnde års utborgningar redovisning till Högbemälte Herre blifvit gjord, men för sistnämnde år, ehuru utborgadt lika med öfriga MagazinsSpannemålen år 1819, icke inkommit i Krono - Ridd. 0. yld, Prot, V, Band. 33 Den 25 Juni i f. ml Magazins Redogörelsen förrän efter erhållne ordres derom i 1819 års 4:de Qvartals Redogörelse; intygas af Upsala KronoMagazins Contoir den 29 November 1820. J. E. Grandinsson.
Till ytterligare upplysning, sorn för Stats^ Utskottet torde i detta ämne vara behöflig, torde jag få nämna, att MagazinsDirectionen år 3820 gifvit Presidenten Friherre Fock fullständig decharge för hela den uppburna och redovista summan, hvilket torde blifva en vägledning för Utskottets omdöme, i frågan: hvilken bör i målet lagligen tilltalas.
I sådant afseende anhåller jag att få uppläsa följande:
Utdrag af Kongl.
Allmänna MagazinsDirectionens Protocoll, hållet i Stockholm den 28 Junii 1820. S. D.
Föredrogs ett af Kgl. Maj:ts Befallningshafvande i Upsala Län, Ordföranden härstädes, Presidenten, Commendeuren af Kgl. NordBtjerne Orden och Riddaren af Kgl. Svärdsorden, Högvälborne Herr Friherre B. W. Fock, ingifvit Memorial, hvaruti Herr Friherren och President ten, med öfverlemnande af summarisk räkning öfver de ifrån Kgl. Directionen 1817 erhållne Trettio Tusende (30,000) R.dr Banco, till upphandling af spannmål för Länets undsättningsbe. hof. begärt, att dess i samma Räkning salderade fordran Tre Tusende Trehundrade Tjuguen R.dr 42 sk. 6 r:st.
Banco, måtte anordnas, samt decharge för redovisningen Herr Friherren och Den 25 Junii f. m. 515 Presidenten meddelas; hvaröfver RevisionsContoiret blifvit hördt och med utlåtande inkommit; och som denna räkning blifvit af RevisionsContoiret, vid anställd granskning godkänd; alltså biföll Kongl.
Directionen icke allenast att det saldo, hvarmed räkningen till Herr Bsrons och Presidentens fördel sig slutas, stort Tre Tusende Trehundrade Tjuguen Riksdaler Fyratiotvå skillingar Sex runstycken Banco skulle anordnas; utan äfven, att genom Utdrag af Protocollet meddela Herr Friberren och Presidenten den sökte och af RevisionsContoiret tillstyrkte
Dechargen, till den kraft och verkan Kongl. Brefvet den 18 Januarii 1781 förmår och innehåller.
År och dag som före-* skrifne stå.
Ex Protocollo Johan Bergenzann.
Utan att vilja ingå i någon undersökning af sjelfva frågan , om förberörda Handelsaffaire, som jag icke ens kan bedöma , då inga contracter, inga handlingar äro till finnandes, sorn visa när spannmålen blifvit uppköpt, till hvad pris det skedde, hvilka dagar den användes m- m , och således omöjligt är att utreda, hvad ersättning i räntor tn. m. kunde skäligea fordras, har jag endast trott mig böra fästa uppmärksamheten å rätta förhållandet, för den händelsen, att fråga om lagligt tilltal skulle uppstå.
Äfven en annan omständighet, torde jag få snmärka.
Jag har nemligen trott, att MagazinsDirectionen åren 1819, 1820, iS2i, 1822 skäligen bordt komma i erfarenhet af de Den 25 Junit /. m. misstag; DirectioneD begått, då den genom upphandling af spannmål velat försöka att upprätthålla spannmålsprisen i allmänhet, och jag hemställer då, huruvida rätta tidepunkten kunde vara inne, att, på sätt skedt, inköpa nya stora och kostsamma Magaziner- Kanske hade varit bäst, att dermed dröja, till dess Riksens Ständer haft tillfälle, att öfverMagazinsInrättningen i det hela fälla deras yttrande.
Sluteligen ber jag, att få fästa uppmärksamheten vid frågan om det för Selets Bruk beviljade spannmålsutbytet.
Jag gillar visserligen icke denna åtgärd.
Den strider emot formerne.
Men då man känner, att Selets Bruk, anlagt af Private, en tid var nära att gå under:
Att det sedermera kommit i en hand, som med kraft och kostnad sökt upprätthålla det, så vågar jag hemställa, om den förlust Staten, vid nyssberörda 6pannmålsbyte gjort, verkeligen är af den betydenhet, att en rättegång bör derom äga rum, helst man vet att företaget med denna bruksanläggning är till allmän nytta.
För min del skulle jag önska, att denna punkt uteslöts utur Statsutskottets anmäkningar.
Grefve von P atén, Balzar
Bogislatts:
Då jag fullkomligen instämmer med Grefve* von Rosen i den öfvertygelse han yttrat , att, på ett sådant ställe som Götheborg, ett större Magazin är högst nödvändigt, kan jag deremot ej dela hans tanka, att bytet emellan San - Den Junii f. m S17 teesonska och f. d. Ostindiska husen bor ega rum; och till skäl härföre, anhåller jag, såsom nogare bekant nied localen, att få säga min mening.
Santessonska
Sockerbruket är efter mitt begrepp ganska väl beläget, för att till Magasin användas, med en liten omständighet allena, som dock lätteligen kan häfvas.
Det ligger isolersdt, kringflutit af vatten och har ej sammanhang med annat än en mindre och öppen plan, hvilken för närvarande är ifrån brukets tomt frånstängd.
Det har förut och hittills lernnat utrymme för en ganska betydlig sockerbruksinrättning och dessutom till en mängd våningsrum.
Jag kan således icke föreställa mig eller tro, att där icke lika väl skulle kunna blifva utrymme för ett brödbruk som för ett sockerbruk.
Vidare och hvad beträffar det till utbyte föreslagne Ostindiska Compagniets hus, så är detta visserligen väl byggdt, men det har tvenne olika egare, är ej kringflutit, ehuru det ligger vid stora Canalen pä andra sidan Gatan.
Kronans spannmål och förråd skulle vara under gamma tak, under samma gemensamma stängsel som andra privata upplag; och derjemte borde, efter hvad jag hört sägas, en mellangift i penningar å Kronans sida erläggas.
Hvad som egentligen anförts såsom skäl till bytet är, att en hvälfd bro måste passeras för att komma till fordna Sockerbruket, hvilket hindrar alla fartyg med master att framkom - Den 25 Junii J, tn. ma; hvaremot, till Ostindiska huset, endast är en vindbro att passera.
Jag anser det dock vara rättare, äfven för Statens bästa, att använda en del af den föreslagne mellangifts-summan för att förändra den hvälfda broen öfver Canalen till vindbrygga, då communkation till Sockerbruket blir lika lätt , som till Ostindi— ska huset.
I händelse af återremiss, torde mina nu gjorda anmärkningar få densamma åtfölja.
Jag kan alldeles ick» instämma i hvad Herr Tham nyss yttrade, att nemligen Riksens Ständer, vid pröfning af Statsutskottets anmärkning, i afseende på Spannmålslånet till Selets bruk, borde låta densamma förfalla.
Jag tror tvertom, att, om ock någon allmän nytta dermed varit åsyftad, ett Riksens Ständers beslut af den beskaffenhet, Herr Tham åsyftadt, likväl vore ett alltför itort praejudicat för dylika försträckningar, samt att flera och alltför stora pretentioner deraf kunde uppstå.
Herr Treffenberg, Curry Gabriel t
Jag kan för min del icke tillstyrka dst föreslagna bytet med Ostindiska Compagniets hus, förrän en sådan åtgärd, som jag i särskild motion tagit mig friheten föreslå, i afseende på Kronans i grannskapet med Qvarteret Lilla Berget uti Götheborg belägna förrådshus, föregått.
Jag uppgaf vid samma tillfälle, att Ostindiska Compagniets hus äfven ligger invid nämnde
Qvarter; således kan jag ej förr än trädhuseo, hvars Den 25 Junii J, m. 519 med detsamma är bebyggdt, blifvit borttagne; anse f. d. Ostindiska Compagniets hus vara tjenligare till Magazin än det Santessonska, men sedan trädhusen blifvit bortförde, äger otvifvelaktigt det förra företräde till ett sådant ändamål, enär större fartyg utan hinder beqvämt kunna gå upp, och lägga till helt nära detsamma.
Grefve von Rofen:
I afseende å det isolerade läge, sorn man yttrat det Santessonska bruket företrädesvis skola äga, torde jag få upplysa, att, efter min öfvertygelse, det
Ostindiska huset är lika säkert för eldsvåda sotn det andra, emedan det är försedt med brand-* bottnar, brandgaflar, plåttak och jernluckor för alla gluggar m. m. så att någon eldsolycka icke utan största vårdslöshet bör kunna der inträffa.
Herr Grefven och LandtMcirfkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit, Herr LandtMaiskalken skulle i hvarje mål, innan detsamma till slutlig pröfning företoges, meddela Ridderskapet och Adeln underrättelse om hvad de öfrige RiksStånden derutinnan beslutat.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarrkalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln an^ såg Statsötskoftets Utlåtande böra, i anledning gfQ J5c« 25 /unn /. m, *f de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras, Ropades Ja.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 26 sistledne Maj under N:o 182 sfgifne, samt d. 6 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers anmärkning, angående den till Italien år 1821 verkställde export af korn och hafre.
Herr Munck af Rofenfkjöld, Eberhard:
Den 6a mycket klandrade Expeditionen af korn och hafre till Italien, är i sig sjelf icke så klan - dervärd, Den kan sättas i bredd med en enskild Handlandes misslyckade speculation.
Hade spannmålen qvarblifvit i Sverige, så hade den ändå ej kunnat afsättas utan betydlig förlust.
Men der äro omständigheter, som föregått denna expedition, och påkalla en särskild uppmärksamhet.
Det synes nemligen af MagazinsDirectionens egen berättelse, som om den till denna export begagnat äldre sädeslager af den beskaffenhet, att den ej varit tjenlig, att längre magazineras.
Men af samma grund var den väl ej heller gagnelig att exportera till ett så aflägset land, der utom dess afsättningen lätt kunde komma att fördröjas; synnerligen om säden var skadad, innan den kunde framkomma till sin bestämmelseort.
Jag vill ej säga detta bestämdt; men jag förmodar det Den 25 Junii J. rn, och slutar dertill af Directionens egit tryckta försvar.
I allt fall kommer förlusten på denna expedition, efter mitt begrepp, hufvudsakligast deraf, att
Directionen uppköpt säden under de dyra åren, och gömt den förläage, i stället för att i rättan tid använda den.
I öfrigt är det anmärkningsvärdt, att di, enligt
Directionens egit Utlåtande , Regeringens afsigt med expeditionen var, att ”medelst upphandling af spannmål, under Landtmannens då varande förlägenhet om afsättning, i någon större mon bidraga till sädesprisernas upprätthållande,” intet korn och ganska litet hafre i följd deraf blef uppköpt innom Malmö hus Län, där 1820 års gröda i synnerhet varit ymnig.
Friherre Anckarfvärd, Carl Henric anförde 6krifteligen:
Grefve von Platen) Baltzar Bogislaus:
Då jag vid flera tillfällen förut yttrat min tanka om Allmänna Magazinslnrättningen, torde jag nu blott få påminna, det jag anser de felsteg, som blifvit begångna i synnerhet då fråga varit om spannmålshandel, böra härledas ifrån sjelfva beslutet om denna inrättning, som var felaktigt i principen och hvilket det är angeläget att noga skilja från utföringen; ty äfven med bästa utföring måste resultaten slå illa ut, när principen är origtig och fekt måste då ock 522 Den 2?
Junii f. m. falla på den.
Ifrån den stund jag hörde en så vidsträckt Magazinslnrättning vara beslutad, beslutet må i öfrigt vara kommit hvarifrån som helst, ansåg jag såsom en nödvändig följd, att densamma förr eller sednare skulle urarta derhän, att den inginge i handelsspeculationer, hvilka efter min öfvertygelse, ej böra drifvas af andre än enskilte, aldrig för Statens räkning.
Att dessa speculationer sedermera mer eller mindre illa utfördes, är ett bihang till den origtiga principen, och jag vågar säga, den mest oundvikliga följd deraf; ty omöjligen kan en handelsspeculation behandlas med den kännedom och den drift af en allmän administration af denna art för ett vidsträckt Rike, som af en enskild man; och då ingen handel kan bestå utan vinst, är denna kännedom och denna drift, förenad med enskild varsamhet och vård alldeles oumbärliga vilkor; ty att handla så, att förluster af den betydenhet som den ifrågavarande inträffa, kan väl den enskilde speculationen äfven tillåta sig, men då bär han tyngden deraf och går under, utan känning för det allmänna , hvaremot, då handeln sker för det allmännas räkning, äro förhållanderne helt andra.
Vi hafva i vårt Fädernesland haft flerfaldig» exempel af denna art.
Man har velat för Statens räkning handla med jern, colonialvaror, spannmål m. m. men min öfvertygelse har varit och skall blifva, att i hvad hälst det allmänna vill uppträda som köpman, skall Ben 25 Junii J. m. 923 det alltid lida förluster , utom den att hafva motarbetat dea enskilta speculations-andan.
Icke vill jag härmed säga, att det ju ej finnes
Länder och må hända aflägsna delar af vårt Rike, der det vore af nöden att äga KronoMagazin; och att det är kanske i dubbelt hänseende nödvändigt att de finnas i ett Land, der Statsintraderne till stor del ingå in natura.
Men dess» Migazin böra då inskränkas till hvad sorn' är högst oundgängligt, för att ej sluteligen lägga ett hinder för den allmänna förkofran.
I ett Land, kringflutit sorn Sverige, der så många och lätta transportmedel erbjuda sig, måste de orter vara få, der ej den enskilda industrien, eller om man så vill, vinningslystnaden, kan leda sig fram och verkställa dessa åt det allmännas åtgärd hittills lemnade operationer , allenast de icke vidare af det allmänna mofarbetas.
Detta mitt yttrande torde i händelse StatsJ Utskottets Betänkande återremitteras, få till Utskottet medfölja.
Grefve von Rosen, Axeli Jag instämmer så mycket häldre i hvad Grefve von Platen anfört, angående omöjligheten för det allmänna, att med vinst göra handel6-speculationer, som jag äger ett talande bevis derpå i expeditionen med hafra till England år 1820, då Allmänna Magazins-Directionen gjorde allt hvad den kunde, för att få goda skepp och lindriga frakter m> m., men ändock betydlig 524 Den 2J Junii c, m. förlust å den exporterade hafran uppstod på samma tid, som Handelshuset
Dichson i Götheborg, vid en dylik expedition, vann 4 R:dr Riksgälds-Sedlar på hvarje tunna hafra.
Friherre Anckarsvärd-, Till alla delar instämmer jag med Grefve von Platen i afseende på sjelfva principfrågan; men hvad den af StatsLJtskottet anmärkta åtgärden vidkommer, så tror jag verkligen att den princip, hvarpå den stödjer sig, alldeles icke legat till grund för sjelfva Magazinslnrättningen, utan anser tvertom, nämnde åtgärd icke vara i någon mon, sammanhängande med principen för denna inrättning.
Herr Munck af Rosenskjöld-, Jag får förena mig med Grefve von Platen, med det tillägg, att det visserligen var Riksens sist församlade Ständers åliggande, att meddela MagazinsDirectionen en sådan föreskrift och instruetion angående creditivets användande, att något misstag i detta hänseende icke kunnat äga rum; och deraf uppstår hos mig den önskan, att man af ifrågavarande förhållande, må lära sig att häldre förekomma än jlraffa fel, och veta att göra skillnad emellan sådane som härflyta af uppsåt att skada och dem, som leda sin grund från bristande sakkännedom.
Jag delar väl den tanka, Friherre Anckarsvärd och flere med honom yttrat, rörande 6kadligheten att använda allmänna medel till handelsföretag, Den 25 Juni i f m.
52 5 roen jag kan deremot icke instämma i den mening, Friherren nu senast framställt, att icke Allmänna Magazins-Directions Spannmåls Expeditioner till utrikes orter, härflutit af samma orsak sorn dess öfrige inre upphandlingar, nemligen det ändamål för denna inrättning, 1815 års Ständer önskade, afsättning för jordbrukaren vid låga spannmålspris.
Enligt min öfvertygelse , är visserligen principen origtig, men jag betviflar aldrig det goda syftemål, hvarken hos dem, sorn önskat, eller dem, sorn verkstäldt önskningarne.
Kunde möjligen lagar och billighet tillåta ansvarighet för misslyckandet af välmenande hushållningsprinciper, då torde detta ansvar, efter naturlig billighet, likaväl böra åläggas dem, som framstält desse principer som dem, hvilka verkstält dem.
Herr Munck af Rosenskjöld*.
I anledning af hvad den sist talande Ledamoten behagat anföra emot Riksens Ständers år 18I5 fattade beslut, i afseende på Allmänna Magazinslnrättningen, torde jag få anmärka, att då Riksens Ständer uppdrogo åt MagazinsDirectionen, att köpa upp säd, så var hufvudändamålet härmed, att man af det ena årets ymniga gröda, skulle hålla den tillhanda ett annat år, då skörden varit mindre förmonlig, och meningen härmed kunde icke vara, att Directionen skulle handla och förfara tvärtom.
Det är lätt bevist, att om Directionen inskränkt sig till att uppköpa spannmål, endast då årsväxten varit ymnig, och icke köpt, då den varit ringa, skulle ingen förlust hafva för inrättningen upp - Ben 25 Junii /, m. kommit.
Icke heller skulle då någon förlust drabbat hvarken consumenten eller producenten.
Felet måste således icke sökas hos 1815 års Ständer, utan i ett ofullkomligt uppfyllande af ett erhållit uppdrag och i bristen på aktning för Riksens Ständers beslut och afsigter.
För att i någon måtto möta Herr Rosenblads anförande, att Riksens Ständer sjelfve orsakat MagazinsDirectionens misstag, har jag trott mig icke böra vid detta tillfälle underlåta, att i Högloflige Ridderskapets och Adelns minne återkalla, huru det vid sist förflutna Riksdag lyckades för Riksens
Ständer att stadga några försigtighetsmått i anseende till användandet af de för MagazinsDirectionens räkning anordnade creditiver; då ett Riksens Ständer häröfver fattade beslut mätte häfvas till följe af Styrelsens fordran å oinskränkt dispositionsrätt öfver dessa medel, hvilkas olyckliga användande Herr Rosenblad nu vill tillskrifva Riksens Ständer, som likväl denna gång icke äro annorlunda skyldige, än att de frångingo deras en gång fattade beslut.
I anledning af hvad Herr Munck af Rosenskjöld yttrat, ber jag få nämna, att då MagazinsDirectionen år 1819 verkställde spannmåls-uppköp, sådant skedde just i ändamål att uppfylla inrättningens första bestämmelse, Landets förseende med tillgångar mot missväxt, ty, enligt de ifrån Landshöfdin - t>cn 25 Junii f, m. garne inkomna rapporter, befarades på många orter brist.
Jag har förut yttrat min öfvertygelse derom, att om det ock vore möjligt för MagizinsDirection, att i någon mon uppfylla sin andra bestämmelse, eller den, att köpa upp säd när årsväxten varit ymnig, det dock vöre omöjligt att vidtaga åtgärder, sorn för ett helt, vidsträckt rike äro lämpliga, då Directionen icke rimligen kan förutse alla ställningar och förhållanden.
År 1820 saknade
Directionen åter tillgångar för spannmålsuppköp.
Herr von Hartmansdorff, AugitJl:
Jag har tyckt mig finna, att discussionen något afvikit ifrån dess egentliga föremål:
Expeditionen till Italien.
Jag instämmer visserligen med Grefve von Platen i den mening, att frågan om en sådan expedition bordt äga rum, icke kan helt och hållet tillräknas MagazinsDirectionen.
Men fast än de felsteg, som icke kunna tillskrifvas Directionen, ej eller böra ådraga henne ansvar, anser jag likväl frågan, om Directionens ansvarighet för den del hon tagit i målet, icke kunna utan närmare granskning för lalla- Det vore ju möjligt, att Directionen vid upplysningars meddelande, eller beslutets verkställande, icke svarat emot det förtroende Styrelsen henne lemnat, och det kraf på Directionens uppmärksamhet och nit, som deraf följer.
Men dä ärendet ännu ej är fullkomligen utredt, emedan expeditionen icke är fullbordad och försäljningen af den utskeppade säden icke slutad, skulle jag tro det yara rättast att åt kom - 025 Den 25 JUnii f m. mande Revisorer öfverlemna, att yttra sig öfver detta ärende.
Hvad beträffar det ansvar som kunde böra drabba högre embetsman eller Konungens rådgifvare, så beror detta naturligtvis på ConstitutionsUtskottets pröfning och lägger intet hinder i vägen för uppskof med närvarande fråga.
Herr Munck af Rofenfchjold:
Här är nu ej fråga om en allmän Msgazinslnrättning är nyttig eller icke, utan blott huruvida den, som nu är till finnandes, blifvit styrd enligt sitt ändamål och Riksens Ständers föreskrifter.
Hade Magasins-Directionen uppköpt ett betydligt qvantum af 18 i5 år ovanligt ymniga skörd, så hade den behöft upphandla desto mindre de näst följande åren, och åtminstone ej behöft anlita Utlänningen.
Men så skedde ej, och jag måste således tro, att Magazinslnrättningen, äfven då ej uppfyllt sin bestämmelse.
Nu är åter fråga om Directionens förhållande sedan sista Riksdag.
Något ymnigt år inträffande ej förr än 1820, och då hade
Directionen genom betydlig upphandling mot höga priser och den uppköpta Spannemålens utborgande på credit, de föregående åren medtagit nästan hela sin contanta fond.
Direction hade väl ej haft något lager af ett ymnigt års gröda att börja med; men den borde ej heller hafva köpt upp säd den tid och på de orter der brist var, och ej heller befattat sig med utländsk spannemåls uppköp.
Min öfvertygelse är dock att för att kunna ställa Magazins Directio - Den i5 Junii f, m.
Directionen under tilltal, det hade varit nödvändigt att Rikets Ständer för Directionen gifvit en bestämd Instruction, eller åtminstone bestämdt anslagit
Creditivet till uppköp af spaonemål, endast inom landet, och endast d« år, då ymnig gröda kunde inträffa, samt äfven endast af de sädesslag, som lyckats, och i de orter, der grödan varit ymnig.
Det må tillåtas mig till mitt urskuldande anföra, att då denna fråga vid sistledne Riksdag förevar till afgö-: rande, var jag från Riksdagen afrest.
Herr Grefven och LandtMarjkalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-* Utskottets Utlåtande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Maj under N:o 183 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Riksens Stgnders Revisorers år 1822, framställde anmärkning, rö-; rande oredoviste Spannemåls upphandlingsmedel i Wermlands Län.
Herr af Wingård, Johan, anförde skrif-- teligen: Ridd, 0, Ad, Prot. V. Band. 34 t)cn 25 Junii /. m. (Se Bilagan Nio 5,) Herr Grefven och Landt Mar /kalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets ifrågagavarande Utlåtande; hvilkeh proposition med Jk besvarades.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarna StatsUtskottets den 26 sisfledne