Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade äfven för samma ändamål ämnat föreslå ett låneanslag mot låg ränta för byggande af ångfartyg till transport mellan de sydligare provinser och Stockholm, för att lätta åtkomsten af inländska victualievaror och minska införseln af dessa varor utifrån; men jag liar uteslutit denna del af mitt förslag, emedan jag befarade, att man deri skulle se en syftning till beredande afen fördel, ej blott för Stockholm, utan äfven för jordbrukarne i de sydligare provinserne, och jag således ej kunna påräkna bifall till förslaget.
Den del af förslaget, som jag framställt, har följande motiv: att bereda tillgångar för Svenska medborgare i de norra provinserne till utgörande af de förut vid denna Riksdag beviljade dryga anslagen, och att göra de förra årens anslag till strömrensningar och vattencom - Den 26 Februarii f. m. 201 municationers befrämjande fruktbärande: att bereda afsättning fran Rikets nordligaste provinser till andra orter; hvarigenom de förra, vid inträffad missväxt, bättre understödjas, än genom gåfvor och sammanskott: att för inrikes behofvet åstadkomma användande af egna öfverflödiga producter, hvilka, i brist af transportmedel, obegagnade förstöras: att bereda bättre vedpriser för Stockholm, — ty ökad conenrrence måste medföra lägre priser, och om vedskutor för närvarande funnits, för att från de norra orterna nedföra ved till Stockholm, hade vedpriset i denna stund här varit lägre än det för närvarande är — samt slutligen, att förekomma kursens stigande och silfveruppköpets försvårande, samt, om utvexlingen går för sig, silfrels utvandring till Finland för det öfverskott af varor, som derifrån hit införes.
Detta sista ändamål är för realisationens fortgång så mycket nödvändigare, sorn Banken, i händelse dess silfverfond skulle för 1 lycket påkännas, icke får, såsom i andra länder, draga in en del af sina sedlar; ty detta ä’ genom redan vidtagne och ganska nyttigt beslut förekommet.
Men när Banken således ej kan förhindra en för stor påkänning af silfverfonden genom sedelindragning, bör man naturligtvis vara desto omtänksammare att förekomma, det icke för mycket silfver utgår.
Jag känner väl den satsen, att underbalance i handel är en chimer, men sunda förståndet upplyser, att en så - 202 Den 26 Februarii f. ni. dan underbalance
Lm fortfara i liera år,, ehuru en allmän icke för alltid, men en partiel i afseende på ett visst främmande land kan fortfara beständigt; och det behöfves blott, att en half million R:dr Specie årligen utvandrar för de varor, som utifrån införas, utöfver hvad- från oss utföres, för att sätta realisationens verkställighet och bestånd uti fara.
Jag lian för öfrigt ej inse annat, än alt det är lika nyttigt att minska en öfverdrifven införsel af varor, hvarpå vi sjelfve hafva öfverflöd, söm alt befordra utförseln af metaller, t. ex. de ädlare jemsö!'ter , hvarpå vi sjelfve i en, om ock aflägsen framtid, möjligen kunna lida blist; ty metaller äro varor, hvilka icke, såsom de af växtriket, reproduceras.
Då det således i många afseenden är af vigt att befrämja den inländska tillförseln lill Stockholm, samt införseln från Ryssland uppgår till den betydliga summa, att den kan hafva mycket inflytande på realisationens verkställighet och bestånd, föreslår jag: 1:0 att Ridderskäpet och Adeln, med förkastande af Utskottens förslag i förevarande Betänkande, antager BorgareStåndets, i anledning af samma Betänkande, redan vidtagne beslut, att årliga anslaget för Strömrensningar och vattencommunicationers befrämjande intill nästa Statsreglering bestämmes till 100,000 R:dr B:co', med förklaring, att, i händelse andra utvägar dertill saknas, beloppet skall af RiksgäldsContoret i lane väg anskaffas; och 2:0, Den 26 F e b r u a r i i f. m. att Rikets Stander må i underdånig skrifvelse anhålla, att af denna summa en del, lill det belopp, och på det sätt Kongl. Maj:t finnér lämpligast, må anslås till befordrande af vedskutors byggande och användande för transporten af träd varor och ved från de norra Prövinserne till Stockholm.
Friherre Cederström, cinders, hade inlemnat följande Memorial, som. upplästes:
Sedan, i anledning af skedd återremiss, de förenade Stats- Banco- och EkonomiUtskottens nya Utlåtande, angående bestämmandet och användandet af StrömrensningsFonden , samt de åtskilliga till utförande projecterade Strömrensningar och nya eller förbättrade Vatlen-communicationer, numera till RiksStånden inkommit, och till sitt innehåll blifvit kändt; vågar jag hoppas, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln delar den förundran, som hos mig blifvit väckt utaf det summariska, alt ej säga, snöpliga sätt, hvarpå Utskotten affärdat mina och flera andra Motionärers uti hithörande frågor gjorda framställningar.
Jlvad åter den Motion särskildt angår, som jag tagit mig friheten väcka, nemligen om en ny inomskärs-leds öppnande ifrån Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfningen af en smal landtunga vid Södra Stäket, så hafva de förenade Utskotten, som gjort sig mödan att uti ifrågavarande Utlåtande nästan copiera hela mitt sista Memo - Bera 26 Februarii f. m. vial i ämnet, likväl icke funnit ett encia ord att deruppå svara, annat än med det mindre tillfredsställande uttrycket, att Utskotten icke funnit sig å min motion kunna tillstyrka något särskildt afseende.
Jag skulle likväl tro, att frågan om begagnandet af de stora fördelar, natur och konster bjuda, för att bereda en oskattbar förkofran åt hufvudstadens trafik och Rikets kusthandel, icke just borde räknas bland de mål, sorn man, för deras absoluta obetydlighet, kan, så Randlöst man vill, kasta från sig.
Dennaöfvertygelse bär,,genom ett mångårigt begrundande af saken, hos mig blifvit orubbelig, och det är ledd af densamma, sorn jag å mitt förslag nu ber att få fästa Höglofk Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, sedan detsamma ej varit nog lyckligt atö väcka de förenade Utskottens.
Härvid bör jag likväl hafva äran upplysa , att ett svårt inkast halt säkert kommer att göras emot förslaget, hvilket inkast jag anser mig böra i förhand mota och vederlägga.
Det har, efter fleråriga bemödanden, skriftvexlingar och öfverläggningar, fö.r ett antal Vermdöboer lyckats, att få ideen genomförd om en brobyggnad emellan Skum på Sickla-ön och Björknäs-landet på Vermdön, tvärtöfver Skuru-sundet, i afsigt att bereda Vermdöns invånarne en fortsatt landväg ifrån deras bostäder till Stockholm, i stället för att de nu måste på färja öfver - Den 26 Febriiani f. ro. 2o5 fara Skuru-sundet.
För detta företag har snan velat förskaffa sig låne-understöd och förskott af allmänna Medel, och åtskillige förberedande åtgärder äro redan vidtagne.
Mea denna Brobyggnad skall, om mitt pro. ject att leda förnämsta inloppet till Stockholm genom Stäket och Skuru-sundet, vinner framgång, aldrig kunna verkställas; ty att lägga bro öfver Stora Segelleden till Stockholm, låter icke säga sig.
I samma stund som den nya farleden blefve till upptagande beviljad, skulle derföre BrobyggnadsBolaget nödgas upplösa sig, och förslaget om brobyggnaden måste då helt och hållet öf~ vergifvas.
Jag nekar ej härtill, rnen jag anser skyldigheten fordra, att jag något närmare utvecklar mina åsigter äfven af denna nya fråga.
Ehuru icke obetydlig jordägare på Vermdön, har -jag dock alltid funnit nyttan af den nya Bro-anläggningen så problematisk, att jag vid hvarje tillfälle ansett mig böra lägga mig emot hela anstalten.
Ifrån okända tidehvarf tillbaka hafvaVermdöhoerne färdats öfver Skuru Färja, utan att några svåra olägenheter deraf försports.
De mindre, som vissa årstider kunna vara med öfverfarten förknippade, äro inga andra än sådane, hvarföre en stor del af Sveriges inbyggare i alla Rikets delar, varit och ännu äro utsatte.
Dessa olägenheter äro ej eller >af natur att kunna uppväga dem, som genom en bros läggande öfver farleden, äfven 2(>6
Den 26 Februarii i m. i säternäs nuvarande skick, skulle drabba alla de sjöfarande, hvilka nu, så länge öppet vatten existerar, på hundrade kanske tusentals större och mindre hålar af alla storlekar ifrån Stockholms, Nyköpings, Norrköpings och Söderköpings Skärgårdar, äfvensom ifrån Gottland, Westervik, Calmar och Öland genom Skuru-sundet till och från Stockholm föra spannmål, mjöl, kalk, fisk varor m. m. till tusentals tunnor och lispund; och emot de ovärderliga fördelarna af nyssnämnde
Sunds öppnande till genomfart för alla Nationers handelsfartyg, som trafikera på Sveriges Hufvudstad, kunna olägenheterna af Färjans begagnande alls icke komma i beräkning.
Då fråga är om olägenheter, torde man ej eller lemna deni oanmärkte, som ovedersägligen måste möta de vägfarande, hvilka på en lång bro, med blott en enda genomfart, nödvändigt mäste i limmars tid blifva uppehållne, då farten genom bron vore som starkast.
Del bör ock observeras, alt utaf de 211 hela Hemman, som utgöra hela det vidlyftiga Vermdö Skeppslag och Vermdö Socken, skall svårligen hälften kunna draga någon direct nytta utaf den nya bro-anläggningen.
På dessa skäl, och då jag alltid trott, att för en större allmän nytta mäste den mindre och enskildta gifva vika, har jag ej tvekat, att med mina ringa åtgärder heldre söka befordra ett företag, hvaraf hela Hufvudstaden och en stor del af Svea Rike Ben 26 F e b r u a v i i f. m. 207 samt <le Utrikes Sjöfarande, sorn besöka våra kuster, skulle njuta fördelarna, än medverka till ett, sorn blott afsedde några hundrade landtboers större beqvämlighet.
Öfver! vgad, att dessa åsigler jemväl af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln delas, vågar jag likaledes med skäl förmoda, alt det nu upptagne inkast, om det på alfvar göres, ingalunda skall kunna inverka på det beslut, Ridderskapet och Adeln uti den vigliga frågan nu går alt fatta.
Och får jag fördenskull hos HögvälBorne Herr Grefven och LandtMarskalken vördsammeligen anhålla om proposition på följande hemställan:
Att nemligen Riksens Ständer för deras del täcktes bifalla mitt förslag till öppnande af den nya Communicationch, pä det sätt, som tjenligast finnas kan ; att Riksens Ständer i sådant afseende hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla Deras önskan, att Hans Majit, ville i Nåder octrojera ett
Bolag för utförandet af detta företag, samt att, i fändelse Höglofl.
Ridderskapet och Adeln bifaller denna Proposition, de öfriga RiksStånden mätte inbjudas, att i ett slikt beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Det må sedermera ankomma på det blifvande Bolaget, alt för arbetets befrämjande och fullkomnande vidtaga de ytterligare åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda.
Slutligen bör jag hafva äran nämna, att jag bör så mycket mera smick - ao8 Deri ä6 Februarii f. ilis ra mig med Högloft.
Ridderskapels och Ad ellis benägna samtycke till hvad jag vördsammeligen föreslagit, sorn ett slikt samtycke skulle alldeles öfverensstämma med det beslut* Riksens Ständer vid idad års Riksdag uti samma ämne fattade.
Grefve Cronstedt, Claes August:
Då jag delar EkonomiUtskottets åsigt, att få anslag äro af mera allmän beskaffenhet., eller hafva ett mera direct och i högre grad varaktigt inflytande på näringsflitens alla grenar, än de, som åsyfta att lätta och öka communicationerne dessa industrie-grenar emellan, är det med ledsnad jag ser, att StatsUtskottet icke ens ingått i bedömandet af denna åsigts riktighet, utan endast förklarat, att penningar till det ifrågavarande anslagets bibehållande vid hvad det hittills varit icke finnas, under det StatsUtskottet, i frågan om nästan alla andra anslag, funnit tillräckliga medel, om icke till beviljande af allt som blifvit begärdt, åtminstone till anslagens ökande efter de befintliga tillgångarne.
Här har Utskottet deremot, då frågan omsider förekommit till pröfning, icke ens tagit nyttan i betraktande, utan åtnöjt sig med den förklaring, att de ännu disponible tillgångarne icke medgåfve beviljandet af mer än 5o,ooo R:dr årligen.
Det torde likväl vid sluträkningen visa sig, alt flera andra redan beviljade anslag icke kunna ut - Den 2G Februari i f. m. 209 utgå ulan lån eller 3-procents-sedlar; och jag skulle tro, att en tillökning i dessa sedlar af a5o,ooo R:dr för det ifrågavarande anslaget, icke bör för Riket anses särdeles tryckande, så framt man annars anser ändamålet vara nyttigt.
Inom alla RiksStånden liar också nyttan blifvit erkänd, och blott en enda Ledamot har yrkat nedsättning i anslaget på den grund, att lian ansett det förra anslaget icke vara användt för sitt primitiva ändamål, som troddes vara de Norra Provinserne.
Utskotten hafva likväl visat, huru högst obetydligt af detta anslag, under loppet af alla de år detsamma egt rum, blifvit användt söder om Stockholm.
Jag kan således ej annat än önska, att Ridderskapet och Adelil ville, med godkännande af de vilkor för anslagets användande, som Utskottens Betänkande innehåller, i afseende på summans belopp instämma med BorgareSlåndet, som, efter hvad jag tror, beslutat, att anslaget intill nästa Statsreglering skall utgå med 100,000 R:dr årligen.
Jag anhåller vördsammast 0111 denna Proposition, och utbeder mig officiel upptysning om Borgareståndets beslut, samt huruvida icke delta Stånd inbjudit de öfrige, att i denna fråga förena sig med detsamma.
Upplästes Vallöf!. BorgareStåndels ProtocollsUtdrag af den 22 och 24 deli nes, hvar63 II.
" iJ aio Den 36 Februarii f. m. af inhemtades, att BorgareStåndet bifallit
Stats- Banco- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiXJtskottens under N:ris 26 och 5i meddeldte Utlåtanden, med den förändring, att det årliga anslaget till Strömrensningar och lättade Vatten-communicationers befrämjande borde, intill nästa Statsreglering, utgöra 100,000 R:dr B:co, och med förklarande, att beloppet må, derest annan tillgång saknas, tagas af medel, hvilka RiksgäldsContoiret blifvit berättigadt att i låneväg anskaffa; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med BorgareStåndet förena.
Den värde Ledamoten, som först yttrade sig, bar ansett det vara angeläget att öka det ifrågavarande anslaget, för att förekomma myntets utvandring till Finland.
Jag hoppades i sanning att denna idé skulle fått förblifva i glömskans hvilorum, dit jag vid 181S års Riksdag sökte befordra densamma.
I stället att nu ingå i ny vederläggning, vill jag blott påminna, att samma värde Ledamot vid 1818 års Riksdag påstod, att Sveriges förlust på Finska handeln vore, jag mins icke huru många millioner om året.
Om detta verkligen varit förhållandet och fortfarit i 12 är, hemställer jag, huru det för närvarande skulle hafva stålt lill här i Stockholm; och om icke delta påslående står i strid med den värde Ledamo - I Den a6 Februarii f. m. an tens eget medgifvande, att penningar nu finnas här i Stockholm till öfverflöd.
Den siste värde Talaren har klandrat Utskotten derföre, att de inskränkt sig till den förklaring, alt medel icke finnas till anslagets ökande öfver 5o,ooo R:dr.
Mea jag hemställer, om icke detta skul är fullkomligen tillräckligt; och om icke motionärerne, under sådane omständigheter, måste anses hafva förlorat sin rätt.
Samme Talare har sagt, att, inom alla RiksStånden, nyttan af anslagets ändamål vore medgifven.
Men jag hemställer, om man hör låna medel för att utföra allt, som kan vara nyttigt.
Jag tror att knappt verldens tillgångar, och ännu mindre Sveriges Credit, skulle förslå till alla dylika företag.
Det torde derföre vara bäst att hålla sig inom det nödvändiga: och då Utskotten nu sträckt sig dertill, att utfinna medel för detta nödvändiga ^ hemställer jag, om icke det endast nyttiga må hvila till en annan gång, då medel dertill kunna finnas.
Herr FJjertaj Gustaf; Trogen den grundsats, att sådane arbeten, som de, hvilka genom Strömrensnings-anslaget befrämjas, äro bland de nyttigaste för alt bereda en ökad näringsflit, förenar jag mig med dem, som yrka att anslaget bör ökas till 100,000
Jag beklagar att StatsUtskottet uppoffrat så mycket medel för en peres H. ,4* 9.11 Den iG Februarii f. m. sonal, hvilken af alla tänkare erkännes vara för stor för vart land, att
Utskottet ej funnit utväg för 5o,ooo R:dr, hvilka hafva lill ändamål att
Strömrensnihgarne må kunna fortgå efter en numera uppgjord plan, som, grundad på 1823 års Ständers Jjegäran, fördelaktigt synes vittna om den omtanka man haft att komma till ett verkligt resultat, och jemväl brag t saken i det skick alt endast det förra anslagets bibehållande erfordras, för att låta Strömrensningarne fortgå på sådant sätt, att de orter, hvilka finnas vara mest betjente med detta anslag, äfven först komma i tillfälle att deraf draga nytta.
Jag tillstyrker derföre anslagets fortfarande till det belopp, som alltsedan 1818 egt rum.
Hvad åter beträffar förslaget, att Rikets Ständer skulle befatta sig med en framställning till Konungen, rörande vedskutors anskaffande och dylikt, så anser jag en sådan åtgärd vid detta tillfälle öfverflödig.
Jag kan icke eller såsom afgjord erkänna den sals, att de norra Provinserna endast sakna skutor; ty jag tror, att de äro i ännu större saknad af händer, och att dagsverkslönernas dyrhet är det största hindret för dessa Provinser att kunna draga parti af sina skogstillgångar, ehuru jag gerna medgifver, att brist på fartyg äfven kan räknas bland anledningarne till denna oförmåga.
Jag påminner mig för öfrigt, att för detta StrömrensningsComilteen redan mellan 18;B och 1823 gjorde försök Dun 26 F elimar ii f. m. ?, k> * all, uppmuntra, medelst premier, till vedskutors byggande, men att försöket ej svarade mot ändamålet, emedan de på sådant sätt byggda fartygen såldes till andra orter.
För mia del tror jag, att åtskilligt, i afseende på Strömrensningar oell alla Hydrauliska företag, bos oss återstår att göra, hvilket skulle hafva ett stort inflytande på Näringa mes förkofran; och man kan med skäl beklaga, att vi här sakna en Hydraulisk Corps, hvars föreläsningar kunde befrämja utspridandet af begrepp och kunskaper, som i synnerhet äro afvigt, der, såsom hos oss, "V atten-eommunicalioner så hufvudsakligen fordras för afsättningeu.
Jag kari således ei annat, än på det högsta beklaga, att
Regeringens uppmärksamhet icke blifvit fästad derpå, att en sådan Corps hos oss saknas, helst åtskillige uppfinningar i senare tider blifvit gjorde lill förminskande af kostnaderna vid Hydrauliska förelag, på hvilka, jag funnit att den uppmärksamhet de förtjena , icke blifvit fästad.
Men allt detta tillhör sådane detaljer, hvilka icke böra ingå uti det nu ifrågavarande liufvudbeslulet, i afseende hvarpå jag förenar 111ig i tillstyrkandet att instämma med BorgareStåndet angående sjelfva summan, men icke i hela beslutet; ty deri finnes äfven inblandad en annan angelägenhet, rörande det sätt, hvarpå Ständerne böra afgöra en icke hithörande fråga.
Jag anhåller således 0111 proposition, att Ridderskapet och Adela ville in - Den a6 F e b r u a r i i f. m. stämma med BorgareStåndet i afseende pä anslagets belopp, tillika med den förklaring, att derest medel i annan väg skulle brista, anslaget må ingå bland dem, för hvilkas anskaffande RiksgäldsContoiret äger att upptaga lån; ty denna summa är icke större, än hvad som erfordras för att den redan uppgjorda planen för Strömrensningsföretagens utförande icke skall förryckas.
Deremot utbeder jag mig att sedermera, i afseende på sättet att vinna minskning i kostnaderne för dylika företag, få väcka en motion, hvilken jag hoppas att Ekonomiutskottet skall vara i tillfälle att snart besvara.
Då StatsUtskottet, efter slutad undersökning om de disponibla tillgångarne, funnit att ej mer än 5o,ooo
R:dr kunna disponeras för det bär ifrågavarande ändamålet, anser jag, att man bör stadna dervid, utan afseende på sakens nytta i sig sjelf; ty att upplåna medel och skuldsätta efterkommande för en sak, som ensamt rörer deras fördel, är att gå deras omdöme i förväg; det synes mig, som man bör öfverlåta åt dem sjelfve att vidtaga de anstalter, hvartill de skola betala medlen.
Jag anser således en utsträckning af crediten för sådane ändamål öfverflödig och otjenlig, destohäldre, som omdömet om de hittills anslagne medlens användande varit ganska olika, och nyttan af de verkställde fö - Den 2Ö F e b r u a r i i f. tu. retagen i flere orter betviflad.
Af flere skäl skulle jag derföre
,tro, att man bör stadna vid livad StalsUtskottet tillstyrkt, hvarpå jag äfven anhåller om proposition till bifall.
Herr Munck af Rosenschöld'.
Jagskall icke upptaga tiden med besvarandet af Herr Cederschjölds anmärkning, som innefattar förnekandet af det factum, att
Finland årligen påförer oss mera varor, än vi dilföra, isynnerhet altsedan år i8i5» då ett beslut af Rikets Ständer om förhöjd Tull på de utländska varor, Finnarne förut tagit från Stockholm, på hvilket Konungen olyckligtvis gjorde altför mycket afseende, verkade derhän, att Finnarne lärde sig directa vägen till de ställen, der de kunde afhämta dessa varor oss förutan.
I afseende på anmärkningen om den million mera varuvärde, som årligen skulle ingå från Finland’ till Stockholm, får jag blott erinra, att då våra sedlar inkomma till Finland till större belopp, än som fordras för circulationen derstädes, skicka Finnarne dem tillbaka till vår Börs och köpa vexlar, så att de kortsynte financierer, sorn i denna finska handel se ett förmonligt sätt, att för papperslappar erhålla varor, missräkna sig; ty Fiunarne taga i sjelfva verket silfver för sina varor, ehuru de hittills icke kunnat taga det ur första hand.
För öfrigt får jag förklara, att jag anser sådane anslag, sorn det nu ifrågavarande, ej blott nyttiga, utan äf - Den 26 Februari i f. m. ven nödvändiga och så mycket nödvändigare, som de utgöra enda medlet att bereda ifrågavarande afsättning.
Detta åsyftar äfven mitt förslag, och jag har, af de anmärkningar, hvilka deremot blifvit gjorda, funnit ingen, som jag anser mig behöfva till besvarande upptaga.
Men då jag senast hade ordet, glömde jag att upptaga en anmärkning af Utskotten, hvilken jag förmodar, att Utskotten icke skulle hafva gjort, om de läst min motion till slut; jag ser nemligen af Herr Santessons reservation, att Utskotten icke ens låtit fpr sig uppläsa, mindre granskat de anmärkningar, som föranledde återremissen af Utskottens första Betänkande.
Under discussionen öfver detta första Betänkande anmärktes här, att försök redan af StrömrensningsComiteen blifvit gjorde, att genom låneanslag förmå speculanter att hygga vedskutor; men det upplystes vid samma tillfälle, att Comiteen härvid försummat iakttaga nödiga försigtighetsmått för att förmå speculanterne att uppfylla ändamålet.
De lingö lån mot låg ränta, men tillhÖllos icke att använda medlen på ett för ändamålet lämpligt sätt.
Enligt mitt förslag deremot, skulle sådane försigtighetsmått iakttagas, som försäkrade om lånens användande för ändamålets ernående.
Emedlertid hafva Utskotten äfven trott, att den enskilda industrien här vore tillräcklig.
Jag får vid detta, som vid flere föregående tillfällen, protestera mot en sådan anvisning
Den 26 Februari i f. w. 217 på den enskilda industrien, hvilken vi så ofta höra åberopas såsom tillräcklig; ty vi hafva i Sverige för mångå hevis, att den enskilda industrien är altför litet verksam, der ej vinsten straxt ligger tydligen för ögonen; och industrien fordrar i alla fall penningförlag.
Vår ställning är sadan, alt man häldre använder sitt capital på utlåning, än på industriela företag, och så länge nästan alla penningetillgångar bestämmas af publika åtgärder, är det naturligt att dylika åtgärder äfven behöfvas för att anskaffa tillräckligt capital till hvarje större företag.
Hade Landshöfdingen Baron Örnsköld varit af samma tanka som Utskotten, att allt borde lemnäs åt den enskilda industrien, så hade troligen ännu i denna stund Norrland varit i samma fattiga tillstånd, som före hans tid, och den lönande industrien med linneväfnader ännu icke funnits påbörjad.
Piiksdagen är så långt framskriden, och det är af vigt att förkorta ärendernas afgörande, vill jag» afstå från den del af mitt förslag till proposition, som angår vedskutorna, hälst ändamålet torde vinnas äfven utan en af Rikets Ständer framställd anhållan.
Jag åtnöjef mig derföre nu med en förnyad framställning af första delen af mitt förslag till proposition, nemligen, att det ifrågavarande anslaget, i enlighet med BorgareStåndets redan fattade beslut, må, intill nästa Statsreglering, bestämmas till 100,000 R:dr årligen, och att be - 2l8 Den 26 Februarii f. m. loppet, om annan tillgång saknas, må af RiksgäldsContoret genom upplåning anskaffas.
Det :'ir beklagligt att