Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När från andia håll, och de hållen känna vi hvarifrån de komma, alla anslag blifva förknappade, då Statens fördel står i fråga, när dess heder och ära, dess handelsfördelax-, ja allt förknappas genom knappa anslag; huru kan man då begäx-a att ett sådant stort systeme, som en consulad-författning afser, skall blifva rätt bedömd här i Sverige, hvarest vi deruti äro så långt efter alla andra ländei-.
Consulerne äro numera icke desamma , som vi finna dem vara i Puffendorlf och de gamla böckerna om deras befattningar; de äro nu diplomatiske personer och försvara deras länders intressen bättre än många plenipotentiärer vid de största hof.
Särdeles applicerar sig detta till de nya förhållanden, som ovillkorligen skola öppna sig emellan Europa, särdeles Sverige, och Mexico samt Södra Amerika.
Consulerne blifva der helt andra personer, än vi hittills ansett dem för; de blifva diplomater, som skola öppna gemenskap emellan Sverige och dervar. stater, så alt der blifva nederlagsplalser för vårt jern och våra manufacturei-.
De måste vara män af förtroende och credit, så väl i Sverige som utomlands.
Jag tillstyrker motionen och en helt ny reglering af hela consulad-befattningen, och derföre ber jag att betänk, må blifva ålerremitteradt till helt och hållet ny behandling.
H. Ex. Hr Gi\ Löwenhjelm, Gustafi Consuladinkomsterna förslå på få platser och förslå ingenstädes till den grad af representation, hvilken är consuier nödig.
Item hafva många af deni icke ens råd att på Konungens namnsdag hos sig samla capilainerna.
Likväl mäste en consul vara 5aS Den 19 September e. m. i någorlunda goda omständigheter för att uppfylla den del nf sin bestämmelse, hvilken beror af det anseende i residensorten och det gehör af embetsmyndigheterna, hvilka till flaggans och handelns behörigaste gagnande erfordras. Anställas
Svenska infödingar, sakna de således utkomst, om de icke handla, hvilket oftast misslyckas emot platsens afundsjuka concurrens och i brist af tillräckliga capitaler och credit; ty de som äga dessa, de begifva sig icke till en fjerran ort att der mödosamt tjena för ringa.
Väl äga vi infödda Svenska consuler, hvilkas handelsfirmor äro högt ansedda, och stå t. o. m. i främsta linien bland residensortens. Bland , dessa må exempelvis nämnas Generalconsul Pettersen i Bordeaux! och Generalconsul Sterky i Petersburg.
Näst dessa kunna äfven nämnas Generalconsul Tott i London.
Men desse bilda undantag; regeln är den jag sagt; och af denna 1 följer att, i brist af Svenskar eller Norrmän, så qvalificerade som de nyssnämnde, consulaterne besättas med handlande i consulatorten.
— Enär ett sådant förtroende af en främmande regering medförer anseende och tillförer affärer, öfvertages det gerna af de första husens chefer, hvilka medelst sina förhållanden till de loenia embetsmyndigheterna nödvändigt förmå, till flaggans fördel, vida mera än en torftig
Svensk tjensteman, som med knapp nöd förmår lifnära sig vid den, i brist af bättre fortkomst, sökta consulsposten.
— Betänkligt vore likväl att exclusive åt utländningar lemna vården af våra commerciella intressen i främmande hamnar.
Men nu finnes correctivet i Generalconsul von Ståbis förslag; ty derigenom att i hvarje land tillsattes ett inskränkt antal generalconsuler, behörigen lönade af Staten, och man åt dem lemnar att under eget ansvar tillsätta alla de öfriga många consulerna och vice-consulerna samt att taga dem bland infödingarna, bland de handlande i residensplatser, äro båda ändamålen vunna.
Consulat-tjenstebefallningen blir bestridd öfverallt af en handlande, som på stäG let äger anseende, men handelsintresset blir ändå i högsta instansen styrdt och bevakadt af Svenskar eller Norrmän, som innehafva generalconsuls-platserna.
— Annorlunda vinnas icke båda ändamålen; ty aldrig få vi råd att löna mängden af consulater och vice-consulater.
Ej heller kunna deras antal minskas; fastmera blir nödvändigt att det öka; ty ehvar våra flaggor trafikera, böra de helsås af Skandinavisk flagg, svajande öfver ett consulat.
Hvad åter beträffar consulernes ställande under utrikes ministern, så tror äfven jag, att det vore fördelaktigare.
Engelska consulaterna rapportera till utrikes departementet.
Fransyske consulerne och generalconsulerne stå under utrikes ministern till den grad, att de avancera i diplomatiska corpsen, räkna tur inom densamma.
Consulerne rangera med legations-secretcrare, generalconsulerne med charges d’af - Den 19 S c p l c 111 b c r c. m. d’alfaires; och det liander ganska ofta alt generalconsuler blifva eliaiges d'affaires, eller tvertom charge's d’affaires generalconsuler.
De utgöra 2:ne utgreningar af samma corps.
Till livad grad det låter förena sig med våra öfriga inrättningar och författningar, Liefve för långt att bär undersöka oell öfver min höfva att fullständigt bedömma.
Denna punkt borde alldeles icke vidröras af oss.
Consulernes ställande under Utrikes-ministern kan vara ganska nyttigt anno 1840, oell genom förändrade förhållanden blifva olämpligt åt året, och consulerne då böra få annat förmanskap.
— I allmänhet anser jag representationerna vara incompetenla lill fastställande af sådana organisationer, hvilkas lämpligaste skick Regeringarne ollena förmå rätt bedömma, ej blott alt emellan ministererna fördela ärendena, och efter omständigheterna ändra denna fördelning, men äfven alt bestämma och ändra ministrarnes antal.
På det hela anser jag förslaget ganska nyttigt för vårt handelsintresse samt fullkomligen rationel uppfyllande alla de ändamål, som i ämnet böra sökas, hvarföre jag tillstyrker förslagets antagande.
Hr von Stahl, Emil, uppläste följande:
Förevar, betänk, har blifvit af 2:ne RiksSt. ålerremitteradt, hufvudsakligast på den grund, alt Ekon.TJtsk., i afseende å tillstyrkandet i aldra punkten, eller i fråga om anslaget å handels- och sjöfartsfonden, underlåtit alt communicera sig med SlatsCIlskottet.
Då H. R. o. Ad. behagat meddela remiss å mina motioner till StatsUtsk., men Ekon.- Utsk. sedermera ensamt behandlat desamma, får äfven jag, med det tacksammaste erkännande i öfrigt af den behandling, som motionerna af Ekon.EItsk. fått röna, nu på enahanda grund yrka återremiss af betänk, till Stals- samt Ekon.Utsk-.ns gemensamma åtgärd.
I afseende å sjelfva hufvudsaken, torde jag vid detta tillfälle få tillägga några ord.
Af handeln och sjöfarten utgå för närvar.
2tne afgifter, nemi. afgiften lill handels- och sjöfartsfonden samt consulad-afgiften.
Den förra af dessa afgifter, förut känd under namn af convoj-afgift, har sedan längre tider ägt rum, och användes till år i83o egentligen lill kostnaden för Svenska handelns skyddande ernot våldsamheter från Barbareskernes silla.
Dea utgick tillförene med 1 rtdr b:co å hvarje läst för fartyg, som begagnade s. k.
Turkiska pass, samt, efter särskild taxa, å utgående och inkommande varor.
L ä s t e t a
I s-a fg i f te n äfvensom afgiften å utgående varor hafva numera upphört, och afgiften till handels- och sjöfartsfonden utgår för närvar, blott med 10 proc. ä införselstullen.
Dess belopp beror således å tullens, men kan i medeltal beräknas till 3oo,ooo r.dr årligen.
Uppbörden af denna afgift är ganska enkel.
Afgiften drabbar endast för/ 13 II. 67 53o
Den 19 September c. m. brukaren af utländska öfverflödsvavor, hvilka lemna den största tullinkomst, och den utgör, hvad fabriks- och slöjdevaror beträffar, en tillökning i det skydd, som är afsedt för inhemska näringsidkare.
Sådan är beskaffenheten af denna fond.
Afgiflen är en af de minst tryckande.
Dess upphörande skulle icke i märkbar mån kunna verka å varupriserna, men dess bibehållande skall fortfarande komma att lemna medel till sådana för handeln och sjöfarten nyttiga ändamål, för hvilka utvägar på annat sätt blott med svårighet kunna åstadkommas.
Den sednare af dessa afgifter, eller consulad-afgiften , drabbar sjöfarten allena.
Jag har förut, på grund af tillgängliga officiella handlingar, sökt alt visa, att beloppet af denna afgift under de sednare åren utgjort circa 33,333 r:dr 16 sk.
Hamb. b:co, eller ä 128 sk:s kurs 133,333 r:dr 16 sk. r:gs.
Consulerne äro Statens ombud i främmande länder.
I denna egenskap är deras skyldighet icke blott att bevaka liandelns och sjöfartens fördelar, utan jemväl att följa industriens och konsternas framsteg, samt söka bereda de upplysningar i dessa afseenden, som till fäderneslandets nylla kunna bidraga.
De böra derjemte med deras embetsåtgärder biträda hvarje enskild, som desamma påkallar.
Är det en sanning, alt consulerne sålunda icke äro till ensamt för sjöfarten, och att desse embetsman i första rummet äro alt anse såsom sjöfartens controllanter, då måste den princip, som här länge varit följd, att låta sjöfarten ensamt bidraga till consulernes aflöning med skäl kunna anses såsom med billigheten föga öfverensstämmande, samt det således vara en pligt att tillse, alt denna sjöfart från ett så beskalfadt obilligt onus befrias.
— Sedan Franska eröfringen af Algier år i83o, hafva de årliga summor, som föiut af Sverige erlades till Regeringarne i Algier, Tunis och Tripolis, upphört, hvarigenom utväg blifvit beredd, dels alt borttaga lästetals-afgiften och den på utgående varor, dels att å fonden anvisa andra utgifter till handelns och sjöfartens bästa.
Bland dessa sednare hafva jemväl varit löner till åtskilliga consuler, men någon mera generel åtgärd har i detta fall icke blifvit vidtagen, eller något egentligt systeme i afseende å aflöningen följdt, så att då t. ex. generalconsuln i Portugal erhållit fast lön af handels- och sjöfartsfonden , har generalconsul» i England fortfarande fått uppbära en särdeles dryg och tryckande consulad-afgift.
Följden har också varit, att vid sednaste riksdag, men ännu mera sedermera, starka rop höjt sig emot consulad-afgiflerna i allmänhet, hvilka blifvit ansedda såsom ett olämpligt onus och ett af hindren för sjöfartens förkofran.
Då liandels- och sjöfartsfonden hittills Jemnat högst betydliga årliga öfverskott, lärer densamma, utan ringaste känning, kunna bekosta den utgift, som nu är ifrågasatt för de öfrige consulernes aflönande; och jag vågar förmoda, att R.
Den 19 September e. m. 53i H.
St. alltså, med behjertande af sjöfartens verkliga behof af frigifvelse från consulad-afgifterna, skola å nämnda fond anvisa de för ifrågavar. aflöning erforderliga medel.
Jag har äran till ledning för de begge förenade II.
Utsk., hvilka, på grund af den yrkade återi emissen, lära fa befattning med frågan, öfverlemna ett förslag till aflöningsstat för de consuler, som icke redan äro med löner försedde.
Denna nya stat slutar sig å 21,000 r:dr Hbr b:co, som med 12,333 r:dr 16 sk.
Ilbr b:co eller nära 5o,ooo r:dr r:gs understiger det belopp, som nu i consulad-afgifter utgår, och hvilken summa bör blifva så mycket mindre kännbar för handels- och sjöfartsfonden, som med all visshet torde kunna på förhand antagas, att då Norrige jemväl blifver delaktigt af den fördel, som genom consulad-afgifternas anskaffande åsyftas, nästkommande Norrska Storthing skall komma alt lemna ett ökadt bidrag lill nämnda fond.
Jag liar sett den anmärkn. framställd emot den motionerade reorganisation af consulat väsendet, alt icke embetsmän, men ansedde köpmän vore de lämpligaste all anställa såsom consuler.
Hvad angår vice consuler, är della en afgjord sanning och jemväl med hittills öfverallt följd praxis öfverensstämmande.
Icke så i afseende’ å generalconsulerne.
Genom den föreslagna nya districtfördelningen skall hvarje generalconsul verksamhet blifva af tjenstgöromål så mycket upplagen, alt han icke kan påräkna någon tid öfrig för egna liandelsaffarers bestridande.
En köpman af första ordningen skulle således aldrig hädanefter kunna emotlaga en dylik befattning.
Inträffade delta undantagsvis, skulle Iian öfverlemna consulsgöromälen till någon å dess contor anställd, i Svenska eller Norrska språket kunnig person; lill livad nytta för det allmänna, lemnar jag åt eder, mine herrar! alt afgöra.
Det finnes ingen, sorn mera än jag kan hysa en sann aktning för den verkliga köptnansbildningen.
Jag har sett denna bildning bär i landet, men ännu oftare å det ställe, der jag har den äran att vara anställd såsom tjensteman, hvarest personer inom handelsclassen finnas, som genom sina insigler, kunskaper och verldskännedom icke blott kunna anses sorn köpmän af första ordningen, men såsom verkliga statsmän.
Jag vill för ingen del yrka något bestämdt förbud för en dylik köpman alt förordnas till en generalconsuls-plats, men tror dock lämpligt vara, att för det fall, alt han derjemte fortsätter sin handelsrörelse, en del af den anslagna lönen, på enahanda sätt som i andra länder är antaget, bör besparas slatscassan, ejler hos oss handels- och sjöfartsfonden, samt endast ett mindre arfvode honom bestås.
Man har anmärkt att generalconsulerne skulle få för stor makt, om dem tillätes att tillsätta och afsätta vieeconsuler.
Detta är en rättighet, sorn i alla länder finnes generalconsulerne inrymd, och som vår nu gällande consols-' 53 a Den ig September e. m. stadga jemväl medgifver.
Någon ny eller ökad myndighet hillver desse embetsman icke derigenom tilldelad.
Då viceconsul tjenstgör på generalconsulns ansvar, vore det en orättvisa att inskränka denna rättighet.
Jag skulle åtminstone föi' min egen del icke våga fortfara i ulöfningen af min befattning, om denna rättighet fråntoges mig.
Hvem skulle ock hällre kunna utvälja skickliga personer till vieeconsuler, än generalconsuln, som på nära håll är i tillfälle att uppsöka desamma?
En anmärkn. emot utländske personers förordnande till generaleonsuler torde det tillåtas 111ig ätt ytterligare få framställa.
Om t. ev. eli utländsk man, som innehar uppdraget såsom Svensk och Norrsk generalconsul, såsom det nödvändigt någon gång måste inträffa, nödgas att göra reclamationer hos sin egen Regering till fördel för Svenska eller Norrska handelsintresset, eller enskilda personer, — skulle han väl vinna samina gehör och uppmärksamhet som en nationel Svensk eller Norrsk generalconsul, sorn befunne sig i fullkomligt oberoende af den ifrågavar.
— Tänkom oss en dylik reclaination, framställd af de aktade Brittiska eller Ryska generalconsulerne här i Sverige, och den påföljd, i händelse af ett rättvist anspråk, som derå skulle löija.
Om för ytterligare exempel, i närvar, ögonblick, då så mångfalldig klagan höres öfver förhållandena med Öresundska tullen, en Dansk man vore anställd såsom Svensk och Norrsk generalconsul i Köpenhamn och Elseneur,— skulle denne Danske man, äfven förutsatt med bästa vilja, dock kunna med samma nit och ifver uppträda emot vexationerna eller söka upptäcka missbruken, som den der anställde Svenske mannen 1111 gjort?
Skulle det icke tili och med höra förlåtas den Danske mannen, om han för sitt eget lands materiella intresse något tillslutit ögonen för det främmande landets?
Skulle det väl vara att undra på, om han uraktlåtit något af sin skyldighet af fruktan för sin egen Regerings missnöje, eller af bäfvan alt af mängden i dess eget land stämplas såsom en dålig patriot?
Jag tror icke att svaret på dessa frågor af någon, som närmare tagit kännedom af förhållandena, skall kunna blifva af tvetydig beskaffenhet.
Jag vågar på dessa grunder fortfarande hysa den mening, alt generalconsulerne helst böra vara ensamt embetsmän, samt att Svensk eller Norrsk man framför den som står i något slags beroende till främmande Regering städse bör till dylika befattningar äga företräde.
I afseende å 3:dje punkten, eller frågan om manifesterna för fartyg, som segla till Holstein, anser jag väl att vår Regering blott med svårighet skulle kunna göra hos den Danska Regeringen någon framställning i berörde afseende, eller söka alt åstadkomma förändringar i de legalisationsacter, sorn denna Regering för seglationen på sitt egel land föreskiifvit.
Emtdlei ttd loide det liUålas mig att upply sa, Den 19 September e. in. 533 ali Commerce-colltm redan gjort framställning i delta amne lill K. M., i följd hvaraf någon vidare åtgärd i frågan icke tolde vara af beliofvet påkallad.
Emot Hr Oxehufvuds, af Ekon.Utsk. tillstyrkta, förslag alt generalconsulerne skulle lyda under ulrikes departementet, har jemväl anmärkn. blifvit gjord.
Consulerne sortera 1111 under 4 olika chefer, Ministern för utrikes ärendena, Commerce-colltm, Norrska Finance-, Handels- och Tull-departementet samt General-tullstyrelsen.
Om detta kan lända till enbet lemnar jag derhän.
Jag föreställer mig att Commerce-coll.m, i följd af en utbildning af departement.dstyrelsen, framdeles skulle komma alt upphöra; — under hvem skola då consulerne sortera?
Jag linner i detta fall ingen annan aucloritet återstå, än utrikes departementet, tv It. II.
St. hafva glömt ali skapa en ministere, som finnes i andra länder, med minister-styrelse, och hvaraf Sverige kanske har det största behof, nemi. en ministere för handeln.
Civil-departemenlet har nu fått densammas angelägenheter på sin del.
Huruvida nämnda departement i längden skall kunna sköta den verkliga brorslott i affärer, som sålunda blifvit detsamma tilldelad, torde framtiden bäst komma att utvisa.
Jag anhåller att dessa anmärkntr måtte få åtfölja återremissen.
Förslag till aflönings-stal för de generalconsul!-!', hvilka, efter det vid innevar. riksdag väckta förslag, skulle komma att anställas.
H. b:co ralr. 1.
Generalconsul!) i delta land är redan med fast lön försedd. 2.
En Gen.consul 2,5oo. 3.
Preussen och!
JJ:0 2,000.
Mecklenburg! 4- Hansestäderna, 1 Holstein Han-f D;0 w nover, Olden-j burg. J 5.
Danmark D.o 2,5oo. 6.
Holland D:o 2,000.
7. belgien D:o 2,000. 8.
England D:o ...... 3,000. g. Frankrike D:o 2,5oo. 10.
Gen.consuln i detta land åtnjuter re dan lön. 11.
En Gen.consul 2,000. 12.
I Dessa Gen.consuler äro redan med ,3. Grekland.
V|ö.ner fÖMcdde> 14. lurkiet.
J Baibaresk-stalerna.
Uppföras icke loir.
Transport 21,000.
534 Den 19 September c. m. H. b:co i:<)r.
Transport 21,000. j5.
Norra Amerika.} 16.
(Desse Gen.consuler äro redan 17.
Video, (med fasta löner försedde. 18.
' Då alla nu tillsatte Gen.consuler och consuler, jemväl de som äro med fast lön försedde, aga att uppbära consulad-afgift af fartyg, och enär denna rättighet icke torde kunna dessa embetsman under deras tjenstetid eller förr in vid deras afgång från tjenslen betagas; torde R. H. St., i ändamål att, der sig göra later, genom öfverenskommelse och ersättning genast afskaffa consulad-afgiflen, böra intill nästa riksdag å handels- och sjöfartsfonden i detta ändamål anvisa en särskild summa af /[,ooo.
Summa H. b:co r:dr 25,000.
Då, enligt den på officiella handlingar grundade uppgiften i undertecknads motioner, sjöfarten år 18)8 ensamt i consulad-afgifter erlagt 33,3 i 5 r:dr 16 sk. II. b:eo, skulle den nya regleringen kunna verkställas med ofvannämnda summa, som med 12,333 r:dr 16 sk. II. b:co understiger det belopp, som nu till consulernes aflöning utgår.
Ett ökadt bidrag till handels- och sjöfartsfonden från Norriges sida, som jemväl blifver delaktigt af den åsyftade fördelen, torde med all visshet af nästa Slorthing kunna påräknas.
Det må med skäl tillhöra de ledamöter af delta Stånd, som hafva en närmare kännedom om handelns behof oell olägenheter, alt bedomina fördelarna af det förslag, som blifvit väckt och Ekon.Utsk. nu framställt till II.
St:s antagande, att utbyta consuler och consulad-afgifter emot generalconsuler och viceconsuler, som icke äro aflönade.
Jag vill tro, att detta är ett förslag, som förtjena!' mycket afseende; men jag tager mig friheten fästa uppmärksamhet på en enligt min tanke i betänk, förekommande ©fullständighet, att nemi., då Ekou.- Utsk. tillstyrkt, att lönernc för generaleonsulerne måtte utgå från handels- och sjöfartsfonden, CJtsk. icke meddelat Ständerna någon utredning i hvad mån denna fond lemnar tillgång till en sådan utgifts bestridande utöfver den summa af 66,000 r:dr, som redan från handels- och sjöfartsfonden utgår lill consulers aflöning, oberäknad! kostnaden af öfver 90,000 r:dr för fredsverkels underhållande med Barbaresk-staterna jemte andra anvisningar, hvarmed denna fond är belastad.
Åled den kännedom jag haft tillfälle att flygtigt taga om förhållandet, vågar jag säga, att handels- och sjöfartsfonden, såvida dess behållning ej lages i beräkning, utan blott dess inkomster, icke för uärvär. lemnar ett så stolt öf - Den ig September e. m. 535 verskott, att derpå skulle kunna anvisas 20,000 rltlr H. b:co, utöfver de dispositioner, som på denna fond nu äga rum.
Jag får för öfrigt, i händelse R. o. Ad. bifaller en återremiss, upplysa Ekon.Utsk. derom, alt StalsUlsk. för det närvar. handlägger frågan 0111 en ny reglering af handels- och sjöfartsfonden, samt att, derest det förslag skulle blifva antaget, som nu hvilar på SlatsUlskts bord, skulle deraf uppkomma ilen följd, att ingen tillgång på denna fond vore att i framliden påräkna för ifrågavar. generalconsulers aflöning.
Det är med dessa anmärkntr jag anhåller om återremiss.
Uti nu förevar, betänk, har H.
Utsk. sammanfört (vänne för hvarandra alldeles främmande ämnen, nemi. det ena reglering och aflönande af SvenskNorrska-consulaterna, och det andia, tillvägabringande af förändring i el t K.
Danskt stadgande om vissa iakttagelser vid handel på Danska staterna.
Jag skall börja med upptagande af det sistnämnda.
I den nya tullförordning för Hertigdömena Schlesnig och Holstein, hvilken af K.
Danska Regeringen d. 1 Maj i838 utfärdades, förekommer ett stadgande [sorn redan förut lärer varit gällande för det egentliga Danmark), att hvar och en skeppare, som från utländsk ort ankom till någon hamn inom hertigdömena, skulle vara försedd med ett manifest öfver medhafvande varor, bestyrkt af Danska consulns eller vice-consulns påskrift, såvida sådan agent på lastningsorten vore anställd, men eljest med dervar. auetoritets, och i lösen för ett sådant
Danskt consulsintyg blef en afgift af 3 sk.
H. b:co för hvarje läst af skeppets drägtighet fastställd.
Då detta stadgande icke är inskränkt lill Svenska skeppare eller till handel från Sverige, utan gäller vid all införsel, äfven med Danskt fartyg, kan icke, på grund af tractaler eller statsrätt, något besvär emot detsamma af Svenska Reger:n äga rum.
Men då tyngden deraf hufvudsakligen drabbar handeln på hertigdömena från vissa Svenska städer, såsom Wisby, Calmar o. s. v., hvarifrån utförseln hufvudsakligen består af skrymmande varor, hvars värde ej motsvarar det nödiga lästetalet, och denna utförsel mest äger rum med dessa städers fartyg och för deras egen räkning, så har Commerce-colltm redan å frågan fästat K.
M:s nåd. uppmärksamhet, för det fall, att K.
M. skulle finna lämpligt göra densamma till föremål för en diplomatisk underhandling.
Det torde vara öfverflödigt återkalla i Ståndets minne, alt, då ifrågavar. stadgande helt och hållet legat inom Konungens af Danmark suveräniletsrättigheter, en ändring deri icke, på sätt den af Utsk. föreslagna hemställan tyckes antyda, kan ankomma på något beslut af Konungen af Sverige.
Skulle Utsk. anse, att, ehuru K.
M:s uppmärksamhet å saken redan blifvit fästad, någon anmälan af R.
St. äfven bör äga rum, — en åtgärd hvars lämplighet i en tid - Den iij September e. ni. punkt, då Sverige fordrar rättelser i Öresundska tull 11 j>p— karden af dea betydligaste vigt för Danska statseassan, jag \ill lemna obestämd — så loide den böra ställas i följande ordalag, ”att R.
St. bos K. M. anhålla, att i fall K.
M. skulle så finna lämpligt, K.
M. täcktes hos K.
Danska Hofvet söka bereda en sådan jemkning uti ifrågävar. stadgande, att från skyldigheten alt medhafva manifest måtte befrias fartyg, hvars laddningar endast bestå af tunga oell skrymmande varor (såsom t. ex. trädvaror, jern och kalk), hvilka svårligen kunna blifva föremål för tullförsnillning.” Om Danska Piegeringen bi föl le en dylik hemställan, vöre de ifiågavar.
Svenska städernes klagomål afhulpna, då deras utskeppning på Danmark nästan uteslutande består af dylika varor.
A en hemställan deremot, alt Danska Regeringen för »(gifvande af nödig befunna intyg skulle godkänna en främmande autoritet, der den ägde egna agenter anställda, lärer man så myckel mindre kunna vänta sig, som det motander alla Staters fordringar i dylika fall, och en likartad begäran a
Danska sidan svårligen från den Svenska kunde bifallas.