Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För ecklesiastike embets- och tjenstemän, då de i egenskap af tillförordnade ombud äro närvarande vid förrättningar, som angå ecklesiastike boställshemman och lägenheters rätt.
I afseende å beskaffenheten af den sålunda föreslagna ersättningen hafva Kölle - Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse N.'o 96.
13 gierna, då de för ofvanberörda förrättningar erforderliga resors antal och väglängd icke kunde för hvarje tjensteman på förhand bestämmas, eller ens någon approximativ uppgift å den årliga kostnaden derför upprättas, hemställt, att samma ersättning måtte få utgå med skjutslega för det antal hästar, som, enligt resereglementet, är för hvarje särskild tjenstegrad bestämdt, samt bekostas, dels af statsmedel vid alla de tillfällen, då förrättningen för Kronans räkning eller för bevakande af Kronans rätt och fördel påkallades, utan att enskild person varit till densamma vållande och alltså borde ersättningen utgifva, dels ock af publika kassor och fonder samt allmänna verk och inrättningar, då förrättning för deras räkning och fördel ifrågakomme; dock att ersättning borde af statsmedel utgå till krono-ombnd, i det fall att ombudet ensamt bevakar till militie- eller ecklesiastikstaten anslagen jords rätt, hvarvid för så väl ombudet som den myndighet, hvilken egde inseende öfver den jord, hvarom fråga vore, borde i tillämpliga delar gälla föreskrifterna uti Kongl. Kungörelsen den 16
Beträffande derefter kontrollen i afseende å ersättningens beräknande och utbetalande, hafva följande bestämmelser blifvit af Kollegierna föreslagna: att skjutsersättningen borde beräknas ifrån det boställe eller den ort, der embets- eller tjenstemannen är stationerad och har sin tjenstgöring; dock att officer och underofficer, hvilka icke äro med boställen försedde, skulle, i det fall att de äro boende inom kompaniets, eller för staben inom regementets stånd, ega att från sina hemvist beräkna ersättningen, men, för den händelse åter att de äro boende utom kompaniets, eller för staben utom regementets stånd, ersättningen utgå endast för den del af vägen, som ligger inom gränsen för kompaniets eller regementets stånd; att vid Hallands infanteribataljon och Wester-Norrlands beväringsbataljon anställde officerare och underofficerare, hvilka ega att emellan mötestiderna vara boende utom bataljonernas stånd, måtte, om deras hemvist vore så belägna, få, vid de tillfällen då de emellan mötestiderna kommenderas till förrådsbesigtning, beräkna skjutsersättning för den del af vägen, som är belägen inom gränsen af bataljonens stånd; att, då samma person är beordrad till flera på hvarandra följande förrättningar, ersättningen skulle utgå för en resa, men icke för särskilda resor från hemvistet till hvarje förrättning och åter till hemorten; att, så vidt lämpligen och utan olägenhet ske kunde, förrättningarne borde så ordnas, att de efter hvarannan egde rum, och att samme person blefve förordnad att såsom ombud öfvervara Hera på hvarandra följande förrättningar inom samma distrikt, till exempel syner och besigtriingar å boställen; att gällande resereglementes bestämmelser och föreskrifter borde tillämpas; att ersättningsräkningen alltid borde åtföljas af förordnande från vederbörande embetsmyndighet, och verificeras, om personen varit förrättningsman, med utdrag af protokoll eller instrument öfver förrättningen, samt, derest ersättningstagaren varit ombud, med förrättningsmannens intyg derom, att ombudet förrättningen öfvervarit; att, sedan räkningen, hvilken borde ingifvas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande 14 Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse N:o 96. i det län, hvarinom förrättningen egt rum, blifvit i Lands-kontoret granskad och till väglängden bestyrkt, Kongl. Majits Befallningshafvande egde att det godkända beloppet från Landtränteriet förskottsvis utbetala, emot ersättning från den Riks-statens Hufvudtitel, publik kassa eller fond, verk eller inrättning, hvartill utgiften rätteligen hörer; samt att Kougl.
Maj:ts Befallningshafvande skulle ega att, vid hvarje halfårs utgång, till vederbörande embetsverk, som hade sig uppdragen förvaltning af Hufvudtiteln eller fonden, eller till Styrelsen öfver det betalningsskyldiga verket eller inrättningen, insända ersättningsreqvisition, åtföljd af behöriga verifikationer, i öfverensstämmelse med hvad genom nådiga Brefvet den 14 November 1834 och Krigs-kollegii derpå grundade kungörelse den 30 Januari 1835 redan är stadgadt, angående rese- och traktamentsersättning åt nämndemän, samt att lika föreskrifter rörande ersättningsreqvisitionernas granskning hos embets- eller styrelseverken måtte meddelas, som genom berörda nådiga Bref äro till efterrättelse anbefallda i afseende å ersättningsreqvisitionerna å nämndemännens resekostnader.
Kongl. Maj:t, som finner Kollegiernas ifrågavarande förslag till bestämmelser angående rese-ersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del dem åliggande tjensteförrättningar böra i hufvudsakliga delar godkännas, anser dock ändring och rättelse i de föreslagna stadgandena böra i nedannämnda hänseenden ega rum.
Enär vid rättegångar, syner och andra förrättningar, som angå till ecklesiastik— eller militiestaten anslagen jord, eller dermed förenade rättigheter och skyldigheter, tillräcklig trygghet för bevakandet af det allmännas rätt bör kunna vinnas genom närvaro af endast ett allmänt ombud, bör väl ändring i de för dylika fall nu gällande stadganden ske; men, då största nitet för bevakandet af den ena eller andra af dessa staters rätt och bästa är att förvänta hos ett ombud, som tillhör samma stat, anser Kongl. Majit att endast konsistorii- eller regements-fullmägtig bör i dessa fall förordnas, der icke, på grund af särskilda förhållanden, äfven krono-ombuds beordrande kan anses af omständigheterna påkalladt; hvaraf ock blifver en gifven följd, att ersättning till sådan regements-fullmägtig skall af statsmedel utgå, hvaremot godtgörelse till konsistorii-ombud bör gäldas på sätt Kollegierna föreslagit.
Äfven för embets- och tjensteman, som innehar boställe, dock utan att der vara boende, synes resekostnadsersattningen lämpligast kunna beräknas ifrån haus rätta hemvist, med iakttagande af de bestämmelser i öfrigt, som blifvit föreslagna för de fall att regements-ombuds hemvist är beläget utom kompaniets eller regementets stånd.
Som Kongl. Majit är sinnad att framdeles meddela beslut om ändring i nu gällande föreskrifter angående militär-befäls närvaro vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa, kan all fråga om ersättning för resor till dessa förrättningar förfalla.
På sätt Kollegierna föreslagit, bör väl ersättning, der den kommer att utgå, inskränkas till endast skjutslega för det antal hästar, som, enligt resereglementet, är eller Kongl.
15 varder för hvarje tjenstegrad bestämdt; med då antalet af förrättningar, der sådan ersättning ifrågakommer, sannolikt inom hvarje län blifver ganska stort, fastän beloppet för hvar och en särskildt svårligen kan blifva af större betydenhet, är det af särdeles vigt att söka ernåendet af enkelhet i bestämmelserna, utan eftergift af nödig kontroll.
Dessa fördelar synas Kongl. Majit åstadkomna i de föreskrifter, som i detta hänseende redan blifvit tillämpade å ersättningar för tjensteresor vid Statens jernvägar, i thy att godtgörelsen utbetalas med visst lika belopp för hvarje mil, oberoende af förhållandet att ömsom lands- och stadsskjuts, ömsom reserv- och entreprenadsskjuts varit begagnad.
Ett sådant medelbelopp torde, — med afseende å den olika lega per mil, som för hvarje häst nu utgår med 80 öre, 1 Riksdaler och 1 Riksdaler 20 öre, jemte 6 öre milen i lega för åkdon med fjedersäte, färj- och bropenningar å en del ställen, samt godtgörelse för skjutsbudning och till medföljande körsven, hvilka sistnämnda två afgifter, ehuru icke i lag påbjudna, dock genom häfd numera äro af beskaffenhet att desamma i de flesta fall svårligen kunna af en resande undvikas, — lämpligast kunna fastställas till 1 Riksdaler 25 öre milen för hvarje häst; och skulle, med undantag af hvad i resereglementet angående dagtraktamente finnes bestämdt, föreskrifterna deri för öfrigt gälla till efterrättelse.
Då den af Kollegierna föreslagna kontroll att vid ersättningsräkningen borde fogas, icke blott förordnande till förrättningen af vederbörande embetsmyndighet, utan jemväl, lör uppgifna särskilda fall, antingen utdrag af förrättningsprotokoll eller instrument, eller ock intyg af förrättningsman att ombudet vid förrättningen varit tillstädes, synes, hvad beträffar sistnämnda utdrag eller intyg, vara mindre af behof påkallad, enär det icke torde böra hos de till ifrågavarande uppdrag förordnade embets- och tjenstemän förutsättas sådant bedrägligt förfarande, att de skulle afgifva räkning å godtgörelse för resor till förrättningar, vid hvilka de icke iakttagit inställelse, — anser Kongl.
Majit föreskriften härom böra kunna inskränkas till biläggande endast af förordnandet.
Innan emellertid författning i ämnet utfärdas, har Kongl. Majit ansett sig böra inhemta Rikets Ständers yttrande i afseende å den ersättning, som af allmänna medel bör utgå, och vill i sådant afseende föreslå Rikets Ständer, att dessa kostnader, hvilkas belopp svårligen kan på förhand med någon säkerhet beräknas, må, på sätt med likartade ersättningar i andra fall eger rum, få utgå af rese- och traktamentsanslaget å den Riks-statens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kan anses hafva varit af den ifrågakomna rättegången, synen eller förrättningen beroende.
De detta ärende tillhörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, som med frågan kommer att taga befattning; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle.
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den UTI Mars 1865.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld, Föredragande Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle, uppläste härefter till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag dels till nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer, nemligen: 2:o i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjenste-ärenden; Och behagade Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande i nåder gilla berörda förslag samt förordna att, i enlighet dermed nådiga Skrifvelser — — —, af den lydelse bilagorna Litt. — B, — — till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Otto W.
Nso 93.
Maj:ts Nåd, Skrifvelse N:o 97. 17 Ank. till Exp.-Utsk. den 23 April 1863, kl. 11 f. m.
Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående ifrågasatt bidrag från Handels- och Sjöfartsfonden till gäldande af den för Stadetullens aflösning erforderliga utgiftssumma; Gifven Stockholms Slott den 27 Mars 1863.
Sedan, efter föregångna ministeriela underhandlingar i ändamål att befria sjöfarten på Elbetloden från den afgift, som, under benämning af Stade- eller Brunshausertullen, hittills uppburits för laster uti fartyg, hvilka vid gåendet uppför
Elben passera mynningen af Schwingelloden, en traktat rörande berörda afgifts upphörande, emot öfverenskommen lösen, afslutats emellan Kongl.
Hannoveranska Regeringen å ena sidan, samt de förenade Rikena, jemte åtskilliga andra Magter, å den andra, och denna traktat, tillika med ett särskildt protokoll angående det sätt, hvarpå Sverige och Norrige skola uppfylla de dem jemlikt traktaten åliggande förbindelser, blifvit af Kongl. Majit, under förbehåll af Svea Rikes Ständers och Norriges Rikes Slorthings bifall, den 2 Juli 1861 antagen och ratificerad, föreslog Kongl. Majit, uti nådig Proposition den 31 Oktober nästiidet år, det Rikets Ständer, med godkännande af de förbindelser, Kongl.
Majit genom ifrågavarande traktat sig och riket iklädt, måtte, enär de till ullösningssummans gäldande erforderliga medel icke kunde, utan inskränkning i andra nödiga utgifter, af Handels- och Sjöfartsfondens tillgångar anordnas, till fullgörande af den genom traktaten åtagna betalningsskyldighet antingen anvisa hela det belopp, hvartill Sveriges andel i aflösningssumman uppgår, 92,495 Tlialer, att, jemte ränta från och med den 1 Juli 1861 intill samma tid detta är, 7,399 Thaler 18 sigr, på en gång utgå med tillsammans 99,894 Thaler 18 sigr, motsvarande i jemnadt tal omkring 270,000 Ridr Rimt, eller ock, derest den Sverige i traktaten förbehållna rättighet till betalning medelst annuiteter funnes böra begagnas, bevilja de härtill jemlikt uppgjord uträkning nödiga medel.
Brot. 1862 & 1803. 1 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 19 Hä/t. 3 18 Kongl. Maj:t$ Nåd.
Till svar å denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer, uti skrifvelse den 4 nästlidne månad, i underdånighet anmält, det Rikets Ständer funnit sig böra, på sätt Kongl. Maj:t äskat, godkänna de förbindelser, Kongl. Maj:t genom ifrågavarande traktat
Sig och riket iklädt; att Rikets Ständer, vid betraktande af det icke särdeles betydliga belopp, hvartill aflösningskapitalet uppgår, beslutat att hela beloppet skall på en gång under första hälften af innevarande år utbetalas, jemte ränta, beräknad i enlighet med traktatens innehåll, samt att, beträffande frågan om anvisandet af de härtill erforderliga medel, Rikets Ständer, lika med Kongl. Maj:t, väl funnit önskligt, att ifrågavarande utbetalningar kunde anordnas till utgående från Handels- och Sjöfartsfonden, men att, enär fondens tillgångar härtill icke lemnade utväg, utan beviljandet af särskilda medel, åtminstone till en betydligare del deraf, vore oundgängligen nödvändigt, Rikets Ständer beslutat att på Riksgälds-kontoret till Kongl. Maj:ts disposition anvisa ett förslagsanslag af 270,000 Riksdaler att, i mån af behof, utbetalas dels för godtgörande af den utaf konsulsfonden redan erlagda ränta, dels till liqviderande på en gång af det öfverenskomma aflösningskapitalet, 92,493 Thaler, jemte derå ytterligare upplöpande ränta.
Då emellertid Riksgälds-kontoret, jemlikt Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag, i sammanhang med beviljandet af lån åt Norbergs nya jernvägsbolag, fattade beslut, under den 18 December 1856 till Handels- och Sjöfartsfonden utfärdat skuldförbindelse å 150,000 R:dr R:mt, att från och med 1858 års slut återgäldas medelst årlig inbetalning 15,000 R:dr å kapitalet jemte fyra procents ränta å det vid hvarje inbetalning återstående belopp, hafva Rikets Ständer, under antagande att, derest Handels- och Sjöfartsfonden på en gång från Riksgälds-kontoret utbekomme denna sin fordran, hvilken, efter derå sednast skedd inbetalning, nu i kapital utgjorde 90,000 R:dr, jemte ogulden ränta från sistlidet års slut, berörda fond möjligen skulle kunna med detta belopp bidraga till den för Stadetullens aflösning erforderliga utgiftssumma, i underdånighet hemställt, huruvida icke, för den händelse en sådan liqvid af Riksgälds-kontorets skuld till handelsoch sjöfartsfonden komme att ega rum, en häremot svarande andel af omförmälda utgiftssumma må kunna af nämnda fonds tillgångar bestridas och det på Riksgäldskontoret anvisade förslagsanslaget i följd deraf med ett lika belopp förminskas.
Uti häröfver infordradt utlåtande har Konvoj-kommissariatet, jemte vitsordande att Riksgälds-kontorets ifrågavarande kapitalskuld nu utgjorde Nittio Tusen Riksdaler, i underdånighet yttrat, att då den minskning i handels- och sjöfartsfondens årliga inkomster under åren 1863—1868, som afskrifning eller eftergift af Riksgäldskontorets berörda skuld komme att förorsaka, enligt uppgjord approximativ beräkning icke vore af den betydenhet, att, under de för fonden numera inträdda gynsammare förhållanden, denna derigenom skulle sättas ur stånd att fullgöra de densamma åliggande årliga utbetalningar, Konvoj-kommissariatet, med afseende jemväl derå att den om Stadetullens upphörande afslutade traktat onekligen afsåge ett för Sveriges sjöfart vigtigt ändamål, funne sig böra tillstyrka bifall till Rikets Ständers framställning, hvarvid Konvoj-kommissariatet dock till Kongl. Maj:ts nådiga bepröfvande öfverlem - Kongl. Majus Nåd.
19 nät, huruvida det icke skulle leda till minsta omgång, om
Riksgälds-kontorets hela återstående skuld till Handels- och Sjöfartsfonden finge, inberäknadt den från 1863 års början upplupna ränta, på en gång ur fondens räkenskaper afskrifvas, hvaremot hela liqviden af Sveriges ifrågavarande skuld till Kongl. Hannoveranska
Regeringen kunde ensamt af Riksgälds-kontoret ombesörjas, utan att Konvoy-kommissariatet deruti toge någon del.
Maj:t, som, på grund af hvad Konvoj-kommissariatet härvid anfört, anser något hinder icke möta för handels- och sjöfartsfonden att med ofvanberörda, af Rikets Ständer ifrågaställda bidrag, Nittio Tusen Riksdaler, deltaga i gäldandet af meranämnda lösningssumma, äfvensom ali den af Konvoj-kommissariatet föreslagna utväg för ett så beskafFadt deltagande i lösniogssummans liqviderande är med minsta omgång förenad, vill härmed föreslå Rikets Ständer, att hela det till Stadetullens aflösning erforderliga belopp må från det af Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret för ändamålet anvisade anslag utgå, emot det att all fråga om vidare inbetalning å Riksgälds-kontorets, enligt förbindelsen af' den 18 December 1856, till handels- och sjöfartsfonden egande skuld, till såväl kapital som ränta kommer att förfalla och samma förbindelse varder till Fullmägtige i Riksgälds-kontoret återställd.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
Datum ut supra. CARL G. Lagerstråle, 20 Kongl.
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans May.t Konungen i Stats-Bådet å Stockholms Slott den 17 Mars 1863.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström.
Statsråden:
Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Föredragande Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle, uppläste härefter till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatta förslag dels till nådiga Skrivelser till Rikets Ständer, nemligen: 3:o angående ifrågasatt bidrag från Handels- och Sjöfartsfonden till gäldande af den för Stadetullens aflösning erforderliga utgiftssumma.
Och behagade Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga Skrifvelser — — —, af den lydelse bilagorna Litt. — — C, — till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo Otto fF.
Proposition N:o 98. 21 W:o 98.
Ani», till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension på allmänna Indragningsstaten för K ommissions- land tmä t aren P. A. Toll; Gifven Stockholms Slott den 31 Mars 1865.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län till Kongl. Majit insänd skrift har Förste Landtmätaren derstädes, J. E.
Nyström i underdånighet anmält; hurusom Kommissions-landtmätaren i nämnda län, Pehr Adölf Toll, född år 1812, till följd af sjukdom, som inverkat på själsförmögenheterna, under en längre tid varit urståndsatt att medelst arbete lifnära sig och sin hustru, Samt att Toll, hvilken måst fråntagas alla tjenstegöromål, befunne sig i det största ekonomiska betryck; i anledning hvaraf och då, oaktadt dertill af andra bekostade försök, Toils sjukdom icke kunnat häfvas utan fastmera så tilltagit, att densamma syntes vara obotlig, Förste Landtmätaren i underdånighet hemställt, det någon årlig pension måtte Toll beredas, deraf han, som eljest komme att falla fattigvården till last, vore desto mera förtjent, som han riktat
General-landtmäterikontorets arkiv med flera renovationsarbeten samt i allo skickligt och väl fullgjort sina tjensteåligganden; till stöd för hvilken framställning bifogats, bland annat, ett af Provincial-läkaren E.
Tyselius i December månad sistlidet år utfärdadt bevis, af innehåll att Tolls helsa, som under flera år varit svag, de sednaste åren mycket försämrats, med betydlig slöhet i minne och tankeförmåga, jemte deraf följande stor svårighet att göra sig begriplig i så väl tal, som skrift, samt att numera intet hopp syntes återstå att Toll någonsin må kunna återvinna helsa och själskrafter, eller ens varda i någon mån förbättrad, äfvensom ett af vederbörande pastors-embete meddeladt intyg, bestyrkande att Toll är utfattig och i saknad af alla medel till sin utkomst; förmälande Kongl. Majits Befalllningshafvande sig desto heldre tillstyrka nådigt bifall å berörda framställning, som Kommissions-landtmätaren Tolls iråkade nödställda belägenhet inträffat utan hans eget förvållande samt han under sin tjenstetid städse ådagalagt flit och redbarhet. 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition IS:o 98.
Öfver-direktören vid landtmäteriet har uti häröfver afgifvet utlåtande, jemte vitsordande att Toll städse varit flitig och ordentlig, så att någon anmärkning i och för tjensten aldrig mot honom förekommit, i underdånighet anfört, att, då Toll icke vore mera än något öfver Femtio år gammal och ej varit i Statens tjenst mera än nära Tjugu år, han väl icke vore lagligen berättigad till pension på rikets allmänna Indragningsstat, om han nu sökte och erhölie afsked, men att Öfver-direktören, enär Toll utan eget förvållande blifvit nödsakad att upphöra med utöfningen af sin tjenst, af hvilken han eljest kunnat påräkna nödtorftig bergning, samt han lede af en såsom obotlig ansedd kropps- och sinnessjukdom och derjemte vore stadd i fattigdom, funne sig böra tillstyrka, det Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om pension för Toll, såsom Kommissionslandtmätare, att utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken nådigt afsked från Kommissionslandtmätare-beställningen kunde blifva honom beviljadt.
Denna underdåniga framställning har Kongl. Majit tagit i nådigt öfvervägande; och vill Kongl. Majit, med afseende å de härvid förekommande ömmande omständig heter samt enär, efter hvad intygadt blifvit, någon förbättring i Tolls sinnessjukdom icke är sannolik, härmed föreslå Rikets Ständer, att Kommissionslandtmätaren Toll, som uppnått en ålder af Femtio år, må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked, få på allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af Sexhundra Riksdaler.
De till detta ärende hörande handlingar skola till vederbörande Utskott öfverlemnas, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl.
Proposition N:o 98 23 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ar enden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 27 Mars 1863.
Föredragande Departements-chefen, Stals-Rådet Lagerstråle, uppläste härefter till justering följande, i enlighet med Kongl.
Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag dels till — — dels ock till nådig Proposition till Rikets Ständer angående pension på allmänna Indragningsstaten för Kommissionslandtmätaren P. A. Toll; Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag samt förordna, att i enlighet dermed — — —, Proposition, af den lydelse bilagorna Litt. — — och D, till detta protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer afgå.
Seippel. 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 99.
TUS:o 9».
Arik. tiil Exp.-Utsk. deri 23 April 1863, kl. 11 f. m Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag af statsmedel till lönéfyllnad åt nuvarande innehafvaren af Weskinde och Bro församlingars pastorat, Theologie Lektorn vid Wisby elementarläroverk Q. W. Lemke, på det sagde pastorat må, utan afbidan å inträffande kyrkoherdeledighet derstädes, kunna i egenskap af prebende upphöra; Gifven Stockholms Slott den 27 Mars 1865.