Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Personer Summa T 10 4 200000 16666 32 49 666 32 22 24 800 18000 2 15 6 160000 20000 50 700 1 24 650 15600 3 20 3 40000 6666 32 51 750 26 600 15600 4 25 10 50000 10410 32 52 300 23 600 16800 5 30 12 60000 15000 i 55 850 3o 550 16500 6 35 14 50000 14558 16 54 900 32 550 17600 7 40 16 50000 16666 52 55 950 34 500 l7ooo 3 45 13 50000 13750! 56 1000 36 500 I8000 9 50 20 50000 20333'16 57 1075 4o 5oo 2oooo 10 55 24 50000 25000 53 1150 44 5oo 22000 11 60 23 5OOOO 29166 32 59 1225 43 4oo 192C0 12 65 52 40000 20666 rrr> o2 60; 1300 52 400 20S00 13 70 36 50000 375001 61 1375 56 4oo 22400 14 75 40 40000 33335 16 62 1450 60 400 24000 15 80! 44 50000 45833 16 65 1525 64 400 25600 16 851 1 40000 40000 64 1600 68 400 27200 17 90 1 4 40000 43333 16 65 1675 72 4oo 23800 13 95 1 3 40000 46666 32 66 1750 76 4oo 3o400 19 100 112 30000 37500 67 1825 80 35o 23oöO 20 110 1 24 30000 45000 63 1900 84 350 89400 21 120 1 36 30000 52500 69 2000 2100 90 3oo 27ooo 22 130 2 30000 60000 70 96 300 28300 23 140 2 12 30000 67500 71 2200 102 3oo 3o600 24 150 2 24 25000 62500 72 2300 103 3oo 32400 25 ISO 2 36 25000 63750 73 2400 114 250 28500 26 170 3 25000 75000 74 2500 120 250 3oooo 27 130 312 14200 46150 75 2600 126 250 31500 23 190 3 24 6800 23800 76 3000 15o 250 37500 20 30 200 3 36 3700 13375 77 3500 19o 250 47500 220 4 12 3090 13132 24 73 4000 230 250 575oo 31 240 4 36 3000 14250 79 4500 27o 2.50 621oo 32 260 5!
12 2000 10500 80 5000 320 2oo 64ooo 33 230 5 36 1500 3625 81 5500 370 2oo 74000 34 300 6 12 1500 9375 82 6000 420 150 63ooo 35 320 7 , „ 1500 10500 33 7000 540 100 54000 36 340 7 36 1500 10373 34 8000 660 100 66000 37 360, 8 24 1400 11900 85 9000 780 80 62400 *-> C 33 330 9 12 1400 12950 36 10000 900 80 72000 39 400 10 1200 12000 37,llooo lo3o 40 41200 40 425 11 ~6 1200 13350 88 12ooo II60 30 34800 41 450 12 12 1000 12250 39 13ooo 1240 3o 37200 42 475 13 13 1000 13375 90 14ooo 1420 25 35500 43 500 14 24 1000 14500 91 15000 1550 2o 31000 44 525 15 36 1000 15750 92 16000 1690 18 30420 45 550 17 800 13600 93 17ooo 1830 15 27450 46 575 13 12 800 14600 94 13000 1979 12 23640 47 600 19 24 900 17550 95 l9ooo 2110 2o | 42200 43 633 16 21 — 300 16300 9612oooo 2250 loj 22250 40) Summa 140,000) 2,892,319
För hvarje Ettusende Riksdaler, som någons behållna inkomst går öfver 20,000 R:dr, och ända till 4o,ooo R:dr, ökas afgiften på hela en sådan persons inkomst med f procent.
För hvarje Ettusende Riksdaler derutöfver stiger afgiften blott f'^:dels procent på det hela.
För inkomst emellan någon af de specifierade 96 Classer, hånföres den skattskyldige till den Class han kommer närmast; och inträffar hans behållning midt emellan 2:ne Classer, påföres honom den högre Classens afgift.
Den 29 Man.
s 29 komst följdes; att en Tarif, sådan som den bilagde, af minst 96 classer inrättades, och Afgår Utsäde 9 Tunnor å 5 R:d . 45 Krono-rentan t. ex 6® 'r4 rester inkomst 9 „, . -Lil 3 5*6
Af denna inkomst 231 afgår hälften för tjenstefolkets underhåll, då 115: 24 utgör ägarens verkliga behållna inkomst. hän nas Torpställen eller andra lägenheter-, hvaraf erhålles dagsverken, värderas de efter markegångs-pris och öka inkomsten.
Ar tillgång pä skog till afsalu och afsättnings-tHlfällen, eller ock brist, så att bränsle måste köpas, ökas i förstnämnde händelsen revenuen, och minskas i det sednare fallet efter locala omständigheter och så noggranna pröfningar som möjligt är.
Denna beräkning går långsamt, skall man säkert invända.
Visserligen; allt arbete fordrar sin tid.
Men om orättvisan och våldet vore olägenheter vidhängande ett skyndsammare sätt att bedömma revenuen eller värdet, bör väl i ett rättsinnigt hjerta någon tvekan i valet upp.' stå?
Anmärkom dessutom, att detta sätt ej går långsammare, än att år 1800 framlidne Landshöfdingen Gyllenadler, vid alla Taxeringar han i Södermanland förrättade , följde ungefärligen en lika method för att utröna hemmanens afkastning och deruppå beroende värde.
Dä den behållna inkomsten beräknades till Capital igenom 5 pro-. 3 35 Den 29 A7arr, slutligen sl tydliga föreskrifter meddelades, för att visa huad sorn förstås med behållen inkomst, cent, sa syntes genast hvarje Egendoms san» na värde, och intet Taxerings-District upp» tog öfver en veckas tid , men de flesta vi» tia derunder.
I brist af charte-beskrifningar, eller tillräckliga speciela underrättelser, nyttjades den genvägen, att sedan vissa bade bättre och sämre hemmans afkastningar blif» vit bestämde, sa jemfördes de öfriga derjned, då man erhöll en så säker kunskap i detta ämne, sorn i en dylik belägenhet kart vinnas.
Enär en gifven grundsats på detta sätt först blifvit antagen vid granskningen af hemmanens revenuer och deraf följande vården, och alla missbruk vid Författningen* tillämpning genom controllör i de hufvudsak* ligaste fallen förekommits, dela alla jordägare ett lika öde, och Taxeringsmännen ärq nödsakade att utan afseende på personer blott följa Lagstiftarens och rättvisans föreskrifter.
Sedan en dylik undersökning en gång blifvit gjord, kan den tjena till grund vid flera påföljande Taxeringar, så att man då blott behöfver höja eller sänka vissa procent af inkomsten relatift till olika markegångs priser, Mödan är således för framtiden äfven besparad, hvilket icke en gång förtjente att nämnas, om icke de redan anmärkte fördelarne erhöllos.
Ty mig synes, att i frågan om rättvisans skipande med’
Den 29 Mars. *3* att åtmindstone ganska få misstag skulle äga rum.
När derjemte ordentliga Beredningar och Taxeringar hållas af i orten boende och befullmägtigade Ombud af alla Stånd, som äfven nu varande BevilJningsFörordning stadgar, samt ett sätt påfinnes att controllera allt afvikande ifrån den föreskrifna methoden Länen emellan, så kan ändamålet icke förfelas.
Ofta har jag hört sägas, att man qväfver industrien, då den som genom omtanka och flit förvärtvar 12 procent, belastas svårare, än den som af lättja och okunnighet endast förvärfvat 3,0. s. v. Detta inkast är sannerligen det mindst vigtiga af alla.
Den som erhåller borgare emellan, mödan aldrig bör komma i betraktande, dä stora ändamål kunna vinnas, och att verkningarne af menskliga fel och svagheter så mycket möjligt är böra förekommas, eller ock rigtas till kloka ändamål, genom sådana stadganden, innan tillämpningen skall ske, att sedan intet annat val äger rum, än förekriftens skyndsamma verkställande.
Arbetskarlen betalar blott sin CapitationsAfgift, nemi. hvarje mantalskrifven Mansperson från det 19 de året 1 B:d, men ifrån fyllda 15 till fyllda 18, 3? sk. Hvarje mantalsskrifven Qvinsperson 24 sk.
Om någon af den arbetande Classen har särskildta inkomster af utestående fordringar 8Cc. erlägges derföre inkomst-afgift.
Den 29 Mars. 32 procent af en rörelse, uppför ej dermed, om han skulle i bevillning erlägga t. ex en procent.
Ofelbart qväfves den lotliga omtankan, i fall icke en viss proportion vid beskattningen oväldigt iakttages , men kan omöjligen göra det, då en billig princip föl - j«s lika för alla.
Hvarje elak hushållareä redan straffad nog genom de följder, som uppkomma af dess misshushållning, och han blir säkert icke upplystare derigenom, att han taxeras för en inkomst, som ej finnes.
Om uti ren behållning man äger flera tusende Riksdaler framför en annan af lika egendom , kan man utan skada offra åt Staten några Riksdaler mera.
Hvad angår den invändningen, att en del af beskattningen, efter detta förslag, synes stödja sig på osäkra tillgångar, så svaras:
Capitationsafgiften en samt utgör en million Riksdaler, och hvad återstoden beträffar, så bevisar hosfogade Calcul, att
Staten i detta beskattningssätt har säkrare inkomster, än vid alla sådana Bevillningsmethoder, som blott åsyfta att fylla ögonblickets behof, men långt ifrån att i längden befrämja ändamålet, alldeles måste förfela detsamma, sedan Folkets sista tillgångar blifvit medtagne.
För Götheborgs
Län äro restantierne vid Mars månads början detta år af >813 års Bevillning: 65,811 R:dr 15 sk. u r.; för Kopparbergs
Län: 24,938 R.dr 29 sk. 8 r.j för Södermanlands Län: 13,1 47 R:dr 11 sk. 2 r. o. s. v.
Bristen för år 1814 blifver ofelbart af större betydlighet.
Så mycket min inskränkta förmåga det medgifver, och den nödvändiga kortheten tillåter, har jag nu sökt ådagalägga, att skattläggning på inkomsterna är det rättvisaste, jemnaste, enklaste och uti vår nuvarande ställning kanske enda beskattningssätt, hvarigenom den erforderliga bevillningssumman i längden kan utbekommas och göras dräglig för mängden.
Möjligen kunna flera invändningar deremot göras, men jag är öfvertygad, att de låta sig lika lätt besvaras.
Föröfrigt måtte detsamma få gälla för denna sak, som för så många andra, att der förmåner af största vigt äro gifne, böra inkast och hinder ej afskräcka, så mycket mindre, som förnuftet och sanningen alltid vilja undersökas och motsägas, för att bättre öfvertyga, bättre framtränga.
Men icke nog dermed, att de nu uppräknade förmåner vinnas} alia de olika tyngderna af Samhällsomkostnaderna hemmanen emellan blifva genom detta BevillningsFörslag jemnade, ty då Statens behof fyllas ensamt af den producerande förmögenhet landet äger, på det sätt, att årlig behållen inkomst blifver grunden för Bevillningens årliga utgörande, komma inkomster af alla slag och under hvad namn de ock befinnas, att efter en lika grundsatts skatt läggas, så att hvar och en deltager i Statsbördan i den mån och med beständig progressif förhöjning, som han deltai ger i Samhällsinrättningens fördelar och är i behof af dess försvar, då den'rikes yppighet och representation icke behandlas med mera Ä34 Den 29 Man'. skonsamhet, än den fattiges arbetsförmåga och nödvändiga lifsbärgning.
Flera seklers erfarenhet, de djupsinnigaste tänkares begrundningar hafva varit nödiga att lära oss det obetydliga vi vete i detta ämne, der mycket ännu återstår att upplysa och der endast en längre erfarenhet kan skänka ett klarare ljus.
Tidehvarf hafva gifvits, då hvarje Påfve eller Monark kunde caracterisera sig sjelf och sitt folk i denna anmaning:
Gif hit penningar, slaf!
Andra tider hafva kommit, då man följt ett eller flera systemer blindt och lydigt.
Det va varit förbehållet våra dagar, att hufvudsakligast gifva tankeförmågan den väckelse och der. spänning, som erfordras till urskiljande af det användbara i alla systemer.
I de vetenskaper, der erfarenheten är långsam, skola gissningarne och misstagen nödvändigt vara allmännare, ofullkomligheten större.
Emedlertid kan det ej nekas, att om detta förutseende af Författningars verkan, detta förekommande af erfarenhetens dom, är möjligt hos menniskor, är det sannolikt då, när de mera skonade Samhälls-medlemmarne, af känsla för sin pligt, af ömhet för sitt Fosterland, sjelfve, genom klokt beräknade och billiga eftergifter, bereda denna patriotism, som alltid uppkommer genom åtnjutande af en frihet, sorn ej är laglöshetens yra, af en säkerhet, sorn uti Constitutionen äger sitt hufvudsakligaste stöd.
Möjligtvis är det detta BevilljiingsSystem förbehållet, att äfven bidraga till lamma stora ändamåls- vinnande.
Våra Beskattningsgrunder fordra en snar hjelp, om ej Folkets börda skall blifva odräglig: Rikets Ständer åligger att den jemnt fördela.
Af dem vantar Nationen sin räddning, af dem beror det, att genom visa lagar, grundade på ädla och oegennyttiga uppoffringar, dana' denna Nationalcaracter, som är upphöjd öfver egennyttans små afsigter, denna höga tanka om fosterlandet, som för det allmänna bästa hvarken fruktar faror, förluster eller motstånd, denna outplånliga öfvertygelse om hvarje medborgares nytta att med detsamma stå, och dess pligt att med detsamma falla.
Slutligen vågar jag föreslå ett enda un» dantag ifrån den projecterade Bevillningsprincipen, och detta undantag angår Rikets Em» hetsmän.
Olycklig den Stat, der Embetsmannacorpsen saknar en tarflig utkomst.
Följderne deraf mäste i längden blifva förfärlige.
Det är ett slöseri med egen välfärd, då Statens invånare tillskära deras bärgning för knapp, som skola besörja det allmännas angelägenheter, vaka öfver Lagames helgd, försvara fosterlandet och genom sina på ära, billighet och rättvisa grundade handlingar, lifva nationalandan hos hela Folkmassan- Jag vågar föreslå, att Rikets Embetsmän, som ic. ke njuta indelt lön, i och för tjensten frikallas från ali Bevillning, så att blott Capitations. afgift af dem erlägges.
En fordran så mycket billigare, som då Staten icke äger i sin magt »tt så betydligt höja deras lönevilkor, som 2 3-6
Uen 29 Mavs. tidens dyrhet det kräfver, de åtraindstone mat* te oafkortadt få åtnjuta det lilla dem en gång emot föreskrifna skyldigheter blifvit tillerkändt.
Calcul, som utvisar huru
Bevillningen kunde fördelas och med säkerhet utgå.
Om samma Capitationsafgift bibehålies, som nu utgöres, belöper den, enligt GeneralSammandraget öfver i S13 års Bevillning, för en mantalsskrifven folkmassa af 1,401,468 personer, till Riksdaler 1,021,636 R:dr 8 sk., och kan, sedan alla afskrifningar blifvit gjorda, med säkerhet utföras till . . . ioooooq År 1810 blefvo Tarifferne förslagsvis inrättade efter ett påräknadt behof af 2 millioner, och höjdes icke (enligt hvad redan blifvit anmärkt), fastän Bevillningen med en half million ökades, hvilket nödvändigt skulle förorsaka brist.
Efter beslutet vid Örebro Riksdag år 1812 har Bevillningen, enligt Statsbehofvet, bort utgöra 2,642,180 R:dr 17 6 k. 6 r;st.
Ehuru den summan, hvilken nu erfordras, icke är känd, likväl, och som Konungen i dess nådiga yttranden förklarat
Staten icke fordra till Transp. 1000000 Den 29 Mars. 237 Transp. ioocooo ökning i Bevillning, och ej eller deraf kan hämtas någon bestämd anledning till dess förminskning, antages suppositionsvis.att summan ej bör kuni förslag öfverstiga 2,700,000’,' hvarföre den härjemte bifogade Tabell blifvit calculerad till 2,892,355 R dr 40 sk., men sedan afdrag skett för dem som förmodas blott gifva capitationsafgift, äfvensom för penningelöntagande Embetsman , med 692,355 R:dr 40 sk., rester 2,200,000.
Med afseende deruppå, att Bevillningen för åren 1810, 18 n och 1812 i det närmaste utgick efter 2 millioner, borde väl obetydligt afdragas af nämnde återstod 2,200,000; men för att vara så mycket säkrare i Calculen och på det allt tvifvelsmål om den påräknade summans utgående må upphöra, afdrages ytterligen 500,000 R:dr, och utföres blott att påräkna ........
1700000 2700000 Härvid bör vidare anmärkas, att årliga inkomst-afgiften efter 1810 års BevillningsFörordning började med 50 R:drs revenuer, och alla inkomster af mindre belopp upptogosej, hvarigenom en mängd smärre capitaler undgingo all beskattning, då deremot, efter detta Project, Tabellen börjar med 10 R:dr, som gör, att den b.eräknade summan så mycket säkrare 338 Den 29 Mari.
Utgår.
Den som t ex. innehar tjenst och b!ef* ve befriad från all annan, än cäpitatiöns afgif* ten, äfvensom alla de, söm äro i andras kost och äga små capitaler, kunna utan särdeles känning deraf erlägga en liten afgift till Staten.
Utskylderne efter InkomstTarifFen kundö ännu mera nedsättas, om den utvägen Vidtogs, att förhöja tullen på öfverflödsvaror, att ålägga en betydlig afgift för öfverflödiga equipa*' ger , samt consUmtions*afgift för Vin, brännvin, tobak &c., äfvensom bevillning för testamenten m m< Remitterades till BeviliningsUtskotfet, och blef det Författaren tillåtet, att sitt
Dictameil med de öfriga tespectiva Stånden cOmtnunicera* Grefve Rosen, Axeli anförde skriftligen till Protocollet:
Då jag uti sednaste
Plenum afhörde det Di* ctamen , som Herr Directeuren af Uhr författat, var det icke utan tillfredsställelse jag fann Höglofl- Ridderskapets och Adelns uppmark* Samhet rigtas åt en Stad , hvars läge , och i sednare tider utvidgade handelsrörelse, bör hafva ett så stort inflytande på Fäderneslandets allmänna välfärd och financer; med rättvisande af Herr af Wirs aktningsvärda afsig* ter, mätte mig tillåtas några anmärkningar emot de tankar han yttrat, mot de slutsatser dess anförande innefattar; jag är till dem för* Den 29 Mari. 339 anledd af sann Fosterlandskänsla, och hoppas, i anseende till den locala kännedom jag äger, Vara i stånd att, genom de upplysningar jag kan lemna, undanrödja några af de betänkligheter, som Herr af Uhrs påståenden nödvändigt skola föranleda hos dem af Höglofl.
Ridelerskapet och Adeln , som endast genom berättelser, ofta öfverdrifne, inhämtat en ytlig kännedom om Coursförhållandet och Transitohandeln i Götheborg med deraf härrörande följder.
Lika med Herr af Uhr, finner jag, att eri öfverdrifven Växelcours underminerar Statens financer, att Lurendrägeri ej allenast är skad» ligt genom den luxe, som deraf uppkommer, Utan kanske ännu mer genom den demoralisation , som dess idkande bibringar nationen; men månne båda dessa
Onda hufvudsakligen härröra ifrån sednare tiders Handelsförhållanden och Transiiohandelns tillvarelse i Götheborg? jag vågar tro motsatsen , och går nu att med mina skäl styrka mitt förmodande , samt upplysa, att flere af de omständigheter i handelsvägen, hvarå Herr af Uhr begär att Riksens Höglofl.
Ständer skola anhålla om Kongl. Majus
Nådiga uppmärksamhet, redart länge Varit ett föremål för Regeringens verksamma åtgärd, härifrån likväl undantaget å» terkallandet eller inskränkandet af Nederlags* Förordningen.
Herr af Uhr anhåller, att Riksens Ständer må inför Thronen frambära följande underdåniga önskningar: 240 Den 29 Mart. 1:0
Att den åt vissa Stader förunnade oinskränkta Nederlagsfrihet må upphöra, och berörde frihet hädanefter må sträcka sig endast till sådana varor, hvilkas införsel i Riket är tillåten. 2:0
Att noga undersökning må anställas till utrönande huruvida flera elier färre af nu till införsel tillåtna varor må kunna i Riket umbäras, och i följe deraf, så vidt möjligt och lämpligt vara kan, tillåtelsen af främmande varors införande samt bruk och nyttjande iRiket må blifva inskränkt. 3:0
Att nu gällande Författningar emot Lurendrägeri och Tullförsnillning må skärpas, till nödigt befrämjande af mera säkerhet, så väl för Kongl. Maj.ts och Kronans rätt, som för inhemska idogheten» 4:0
Att det förderfliga missbruket af den så kallade Vestgötha Gårdfari-handeln må afhjelpas, såsom alltför betungande för andra landsorters invånare, särdeles för ^ 5.
Allmogen, samt ledande ej allenast till smyghandel, utan äfven till ett öfvermåttan skadligt spridande af öfverflödsvaror. 5:0
Att kunnige och oväldige män må af Kongl.
Majit i nåder utses och förordnas j till att granska och öfverse de nu gällanf de Stadgar och Författningar angående f[
Växelrörelsen i Riket, samt i underdånighet - Ben 29 Mart.
241 nighet föreslå de ändringar och förbättringar i dessa Stadgar, som nyare tiders erfarenhet torde h.*fva funnit angelägna och alldeles oumbärliga.
Vid besvarandet af dessa punkter, får jag först fästa mig vid de mindre betydliga, och till slutet bespara det lista Momentet, hvilket, såsom varande det vigtigaste ventilationsämnet, och till sitt utesluta de eller tillvarande af oberäkneliga följder lös Riket, fordrar en större utveckling än de öitige.
Det kan ingen annat än önska , att våra Coursförhällanden måtte vara fördelaktiga, och man kan ej annat än medgifva, att äfven enskildte vinglerier bidragit att försämra dem; men vid det ena och andra framställer sig alltid den frågan:
Hvad kan Regeringen gö ra i dessa fall?
Coursen grundas på nationernes inbördes skulder.
Då Pappersmynt, som ej vid anfordran inlöses, utgör hufvudsakliga beståndsdelen af en nations RörelseCapital, måste också, i följe deraf, samma myntvärde biifva så vida vacklande, som det icke kan tjena att ersätta bristen af exporter, eller som det finnes i större mängd, än som det skulle för circulation vara nödigt, om samma RöreiseCapital vore af Silfver.
Att enskildte skola begagna en sådan tillfällig oreda för att rikta sig, är likaså naturligt, som att i England man ' speculerar på de allmänna fonderna, och öm Ridd, o, Ad.
N;o 31. 32.
242 Den 29 Mar t. som begagnar deras stigande eller fall5 men det giives lika litet i .det förra sorn i det sednare fallet någon diteet åtgärd, som Regeringen kan vidtaga för att förekomma det, så vida den ej har tillgångar, sorn öfverstiga de enskiidtas och kunna uppväga dem.
I allmänhet är deremot det enda sorn kan göras, att handhafva lagarne , att förekomma enskildta bedrägerier, och att genom beredande af utvidgade tillfällen till förtjenst söka att förskaffa åt en nation den öfvervigt i production, som ensam är rätta medlet att skaffa en fördelaktigare Växelcours.
Om Regeringen vill nyttja tvångsmedel, förvärrar den det on. da, i stället att förbättra det, och stör allmänna crediten, i stället att underhjelpa den.
Dt- nyss i Gö:heborg inträffade händelser böra halva visat vådan af växelvinglerier, och varnat enskddta för ett företag, som i längden bör blifva för sina upphofsman lika skadligt , som för det allmänna.
Sedan jag således i korthet sökt ådagalägga förhållandet, hvad Coursen^bcträffar, får jag anmärka, att e:dra och 3:dje momenten af H rr af Uhrs
Dictamen bäst besvaras uti den Berättelse, som Kongl. Maj:t i Nåder den 6
Mars detta år på RiksSalen låtit komma till Ständernes kunskap, hvarest på 3ö:te sidan förefaller ett sådant yttrande: ”1 följe af Rik sens Ständers önskan , att Comitéer skulle nedsättas, dels till Tullförfattningarnes öfverseende och till utarbetande af en ny Sjötulls’5Taxa, dels till att afgifva Förslag till en Dm 29 Mars.
243 ”fullkomligare reglering och bestämmande af ”Näringsfriheten i Riket, äro redan i September och December månader 1812 sådane Co”rnitéer tillförordnade, och hafva äfven hornsnut i verksamhet.
Förslag hafva också i des”sa delar blifvit utarbetade, men utom den i ”Maj månad år 1813 utfärdade NederlagsFör”fattningen, hvilken är en följd af den först”nämnde Comitéens arbete, har något annat resultat i dessa afseenden icke blifvit kungjordt. ”Den osäkra Handelsställningen har hindrat SjötullsTaxans utfärdande, och de för ”en vederbörlig granskning nödige communt”cationer hafva ännu hos vederbörande uppe”hållit Förslaget angående Näringsfrihetens ”bestämmande.” Hvad Herr nf Uhr behagat yttra om Förbud emot den verkligen skadliga Gårdfarihandeln instämmer jag alldeles uti, och önskar att vår välgörande Regering måtte utfinna andra utvägar till de kringvandrande Vestgötharnes utkomst, än det näringsfång de nu till allmän skada utöfva.
Återstår nu för mig att föra Höglofl.
Rid» derskapets och Adelns uppmärksamhet på den motion Författaren gjort, att Ständerne skulle af Kongl, Maj:t i underdånighet begära, det den åt vissa Städer förunnade oinskränkta Nederlagsfrihet må upphöra, och berörde frihet hädanefter må sträcka sig endast till sådana varor, hvilkas införsel i Riket är tillåten.
244 Den 29 Mars, Denna åstundan frainställes såsom slutföljd af de föregående föregilvanden oftanämnde
Dictamen innefattar, såsom j :o ’’Att erfarenheten ”och officiela handlingar visa, det Importhan’’deln blifvit fördubblad, sedan Nederlagsfrihe”ten öppnades i Götheborg; att Tu lerediten, ”sorn dervid får begagnas, varit ganska lockande, men att lättheten att lurendräga vid ’reexportationen ännu mer förfört till Lagbrott .’i denna väg.”
Det kan ej nekas, att ju Importen i Götheborg blifvit betydligen ökad genom Nederlagshandeln, och det af den orsa*k, att en liflig handelsrörelse på nämnde plats lockade mänga utländska Handlande att der söka skydd emot det tryckande system, som då tvingade alla näringar på continenten.
Desse personer kunde ej vara sysslolöse med sina capital, utan gjorde speculationer, samt förtullade, jemte Svenska Köpmän , betydliga varulager, hvilka likväl till stor del ej varit för landets consumtionsbehof.
Jag vågar ej upptaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med upprepande af de mångå bevis genom exempel jag kunde citera i detta afseende, men inskränker mig vid att nämna, att på första halfva året 1S12 förtullades i Götheborg 90,523 skålp. dels rått, dels Lumpsocker, och att under samma tid utskeppades iörtulladt rått Socker till ett belopp at 615 703 skalp ; således öfverskjuter exporten på denna vara, nämnde år, im - Den 29 Mars. 2 45 porten med 525,180 skålp.
Än märkbarare var förhållandet år 18 12 med Bomullen, hvaraf icke ett lod importerades , men utsk. ppningen steg till 259,896 skålp. af föregående årens förtullade lager.
Om man utur denna synpunkt betraktar vår förökade Importhandel, torde den ej förekomma så skadlig, som vid första påseendet.