Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad:s beslut af d. 23 Jan, 1779 pröfva huruvida den anser ifrågavar:de personer vara förtjente af alt erhålla pension, samt afser för det tredje med ganska tillbörlig försigtighet, att Riddarhuskassan icke må varda på en gång för myckel betungad med pensioner åt afskedstagande tjenstemän, enär det är stadgadt att ej större antal än 2 högst 3 sådana pensionärer må finnas under en och samma tid, samt slutligen att den föreslagna pensionen må beviljas till eller hälften af det belopp den afgåendes lön på Riddarhusets stat utgjort.
Jag kan icke finna att något serskilt förhållande på något sätt kan föranleda R. o. Ad. att nu förändra denna § i enl. med hvad Utsk. föreslagit.
Man har här sagt, alt, för att erhålla skickliga tjenstemän, är det nödvändigt garantera dem vissheten att erhålla pension.
Det tror jag mera är en fras än grundadt på verkligt behof.
Jag tror nemi. att vi hittills haft skicklisa embetsmän, eller åtminstone att sättet och vilkoren vid pensioneringen hittills icke varit orsaken om undantag egt rum.
För min del skulle jag således tro, att icke något skäl förefinnes alt nu i annan mån förändra lydelsen i den §, som hittills gällt, än blott hvad angår RiddarhusKamereraren, i afseende på hvilken jag medgifver det billigheten fordrar, att afseende bör fästas derå, alt då hans hufvudsakliga lönevilkor bestå i sportler under tjensten, proportionen af hans pension bör vara större än i jemförelse med öfrige tjenstemännen, serdeles då man kommer ihåg att han under riksdagen icke har något serskildt arfvode.
Med an - Den 26 Maj. 139 letin, af Hr Freidenfelts yttrande, det R. o. Ad. icke hade att göra med Ijenstemännens upförande utom tjensten, så tror jag besvarandet häraf beror på inom hvilka gränsor man anser sig böra bedomina deras beteenden.
Jag tror att en Riddarhusets tjenstemans upförande äfven utom tjensten till en viss grad lägger inom gränsoma för R. o. Ad:s bedömmande.
Intilldess den af Frih.
Palmstjerna begärda upläsningen af R. o. Ad:s besul af d. 23:dje Jan. 1779, försiggått vill jag icke vidare yttra mig.
Då nu R. o. Ad:s prot. vid 1779 års riksdag blifvit från Ridd.-archivet inhemtade, uplästes 1:0
''Hidda r hus Ut s k: s svar på R. o. Ad:s remiss om pensioner för afskedstagande Riddarhusbetjente.'" ”Vid tillfälle, då H. R. o. Ad. med bifall afgjorde Ridd.Utskrs betänk., ang:de afsked för Assessoren och Ridd.-kanslisten Hr Otto Friedrich Engelcrantz, roed bibehållande af halfva lönen, funno H. R. o. Ad. för godt, genom uldr. af prot. anmoda Ridd.- Utsk. att föreslå medel och utvägar, hvarigenom en Riddarhusbetjent, som länge och väl tjent, må kunna med något emot hans innehafvande syssla svarande underhåll vara hugnad och understödd, vid det han erhåller tjenslfiihet eller afsked ulan att någon minskning i lönen för den, som honom efterträder och tjenslen förrättar derigenom måtte åstadkommas.” ”Ridd.Ulsk. hade väl önskat, att härutinnan i alla delar kunna upfylla R. o. Ad:s förtroende; men som Ridd.-kassan nu vid detta tillfälle icke kan lemna någon fond lill sådana pensioner, ulan att icke tillika för en framtid befara brist i sina ordinarie behof, och till andra nödvändiga utgifter inga andra medel ej heller lära kunna påfinnas att anskaffa en tillräcklig fond för en serskild pensions-stats inrättning, ulan att icke genom sammanskott och bevillningar öka tillgångarne, hvartill H. R. o.
Ad. förmodligen icke lära vara hugade; sä har Ridd.Utsk., oaktadt den bästa vilja all söka fullgöra sitt åliggande, ändock ej kunnat inkomma med något lill alla delar så beskaffadt förslag, som R. o. Ad. äskat.
Dock som H. R. o. Ad., sedan ofvanberörde dess remiss lill Uisk. ankommit, har behagat, i anledn. af Ridd.Utskrs betänk., föröka sina betjentes löner till inemot dubbelt; och detta således till större delen tyckes häfva de betänkligheter, som R. o. Ad. i sin remiss förutsett kunna hända, om efterträdaren lill en sådan, genom afsked emot half lön, ledigblifveu syssla, skulle nödsakas att tjena med en otillräcklig utkomst; så hemställer Utsk. om icke de af Riddarhusbetjeningen, som tjent vid verket till 65 års ålder eller genom sjuklighet blifvit dessförinnan urståndsatte att tjensten förrätta, nu mera skulle kunna erhålla afsked med åtnjutande af half lön, helst både den afskedstagande och den, som honom mot half lön i sysslan efterträder, genom en sådan lönens delning sinsemellan, ändock hvar för sig erhålla hvad förelrådarena tills dato upburit i full lön, då de tjensten förrättat, och den utsatte ålder och sjuklighet hos dem, som afsked må und - 140 Den 26 Maj. få, icke gifver anledning att förmoda det efterträdaren, som tjensten förrättar, kan länge sakna den räll, lian vid sin företrädares afgång eger alt då få tillträda hela lönen med sin nu varande tillökning.” ”Delta varder dock H. R. o.
Ad:s närmare pröfning vördsaroligen understäldt.” 2:o ”Ridderskåpets och Adelns heslut d. 23 Jan. 1779 i anledn, af Ridd.Utsk:s betänk. rör:de pensioner för Riddarhusbeljeningen vid afskedstagande.” ”5:0 Föredrogs och uplästes Ridd.Utsk:s ingifna betänk, af d. Jan. 1779, hvarutinnan Disk. (i stöd af H. R. o. Ad:s remiss med befallning, alt föreslå medel och utvägar, hvarigenom en Riddarhusbetjent, som länge och väl tjent, måtte vid afskedstagande kunna erhålla något underhåll ulan minskning i lönen för den efterträdande) nu hemställer, om icke de af Riddarhus-betjeningen, som tjent vid verket till Sextiofem års ålder, eller genom sjuklighet blifvit dessförinnan urståndsalte, att tjensten förrätta, numera sedan lönerne blifvit fördubblade, skulle kunna erhålla afsked med åtnjutande af half lön, helst både den afskedstagande, och den som honom mot half lön i sysslan efterträder, genom en sådan lönens delning sins emellan ändock hvar för sig erhålla hvad förelrädarne tills dato upburit i full lön, då de tjensten förrättat.” ”Uppå gifven propos. af Ilr Gr:n o. Landtm., blef delta betänk bifallet.” Frih.
Enl. del nu uplästa beslutet afår 1779 se vi att tjenstemännen skulle erhålla halfva lönen i pension.
Nu föreslår Utsk. för alla tjenstemännen utom Kamereraren f af lönen då de efter 30 års tjenstetid upnålt 60 års ålder.
Det var förut stadgadt 65 år men är nu reduceradt till 60.
Jag har intet emot att lefnadsåldern nedsättes, och att pensionen ökas för denna del af kansliet.
Hvad Ridd.Kamereraren angår, så är 600 r:dr den lön, som för honom föreslås, men då mer än denna summa f. n. utgör hans inkomster, genom desportier han har såsom kassaförvaltare, så torde R. o. Ad, också finna alt pensionsbeloppet af hela lönen för honom icke är för mycket, utan att man gerna derpå kan ingå utan att öfverskrida de billiga gränsor, som från en förfluten tid för pensioneringen varit stadgade.
Det står också i det nyss uplästa beslutet, att den, som får pension skall hafva tjenat länge.
Nu har Ridd.Utsk. tillstyrkt 50 ålders-och 25 tjensteår eller 60ålders- och 30 tjensteår.
Jag anser alt tjenstetiden af 25 år äfven skulle kunna berättiga till pension, men då här åberopats olikheten med civilstatens pensionsreglemente, så får jag erinra att detta reglemente innehåller att åldern skulle vara 55 år för den som har rätt att erhålla pension.
I öfverensstämmelse dermed skulle jag anse det vara nödigt att här insätta 55 i st. f. 50 ålders är.
Vid 50 år är också tjenstemännen vanligen så mycket tjenstbar, (det torde nästan vara den ålder då han är som mest Den 26 Maj. lil tjenstbar) att en förlängning utaf 5 ålders år icke torde vara olämplig för de tjenstemän, som här egentligen frågan rörer, nemi.
Riddarhusets Sekret, och dess Kamererare.
Således tror jag alt 55 ålders år borde stadgas.
Det är icke alt förmoda att kanslisterna stå så länge qvar vid en så underordnad tjenst som en kanslist-tjenst.
Det står också i det första beslutet om pensioner att den som skall få pension skall hafva tjenl väl.
Della har Ridd.- Utsk. i nu föreslagna stadgande icke ansett sig böra nptaga utan förutsatt, hvilket också naturligen måste förntsätats, alt den, som tjenal 25 eller 30 år har tjenat väl; men i alla fall auser jag det icke vara öfverflödigt att något i stadgandet derom inflyter, och vill således föreslå att efter ordet i Ulsk:s förslag, ”ordinarie stal”, skulle tilläggas; samt alt han under tiden till R- o. Ad:s samt Direkt:s belåtenhet sina åligganden upfylll.
Med delta tillägg saint, ändring af 50 ålders år till 55, skulle jag för min del vilja tillstyrka R. o. Ad. att antaga det af Ridd.Utsk. nu afgifna förslag till reglemente för pensionering af Riddarhusets tjenstemän.
Jag anser nemi. att hvarje tjensteman, vare sig att han varit i R. o.
Adis eller det allmännas tjenst, bör vara förvissad om att vid en högre ålder, om han väl har upfylll sina åligganden äfven med säkerhet kunna påräkna något understöd för sina behofver under den tid då hans krafter aftaga, då åldern gör honom mindre tjenstbar, och hindrar honom från att på annat sätt
I förvärfva hvad som för hans lifsbehof är nödigt.
Det är enl. min tanke icke riktigt grannlaga eller välbetänkt att lemna tjenstemänuen i ovisshet om hvad de i detta afseende kunna hafva att för- 1 vänta på gamla dagar.
Del skulle annars kunna bero på en dagens opinion, på ett tillfälligt missnöje eller andra omständigheter, att en förtjent tjensteman ginge miste om hvad en mindre förtjent vid ett annat tillfälle har erhållit.
De pensioner som af R. o. Ad. på detta sätt nu kunna bestämmas till eli visst belopp, äro icke så stora alt det icke kan vid något tillfälle komma ifråga alt om en Riddarhusets tjensteman med utmärkelse tjenat längre tid än reglementet stadgar, R. o.
Ad. ju för honom kan höja pensionen, och delta blir en grace.
Men för öfrigt bör en pension enl. min tanka icke vara någon grace på annat sätt, än att den från tjenslens begynnelse bör kunna påräknas, om man väl upfylll sina åligganden.
Nu är Riddarhus-kassan lyckligtvis i en bättre ställning än 1779, så ali man icke behöfver inskränka antalet af pensioner lill 2 eller 3, utan gerna kan stadga den till antalet af så många som Riddarhusets tjenstemän kan komma i tillfälle att begagna.
Del är icke troligt att många pensioner inom hvarje grad skulle komma att begagnas vid samma tillfälle, när del fordras en så lång tjenstetid som 25 år.
I öfrigt gillar jag grunderna för Ulsk:s förslag med förändring blott af ålders åren från 50 till 55 samt införandet af det tillägg jag föreslagit.
Sedan jag hört upläsas del beslut af år 1779, som bestämmer grunderna för pensioneringen, så kan jag icke deraf hemta någon anledn. hvarföre man skulle frångå den • 142 De n 26
Maj. då bestämda principen.
I den nu gällande §m står visserligen att pensionen skall bestämmas till en tredjedel eller hälften af lönen på stat.
Detta är så tillvida mindre, som det är alternativt och jag vill dervid icke fästa upmärksamheten utan endast framställa den åsigt att pensionsbeloppet bör bestämmas till hälften af lönen.
Jag lägger dock mera vigt deruppå, att R. o. Ad. bestämmer pensionerna, d. v. s. pröfvar efter sig företeende omständigheter då pension bör tilldelas.
Jag tror att då ända hittills, allt från 1779, ett sådant stadgande egt rum och troligen af goda orsaker tillkommit, samt då ingen anledn. förekommer att ett sådant stadgande nu frångå, det vore lämpligast att detsamma vidblifva.
I anledn. af hvad jag nu yttrat anhåller jag om Hr Frih. o.
Landtnäs propos, deruppå alt nuvarande 14:de § d. v. s. den 13:de i Ulsk:s förslag må antagas med den förändring alt pensionsbeloppet fastställes till hälften af lönen för alla tjenstemännen mora Ridd.Karaereraren, i afseende på hvilken jag instämmer i Utsk:s förslag, samt att liden för rättighet alt söka pension bestämmes enl. hvad Frih.
Palmstjerna föreslagit, till 25 tjensteär, och 55 lefnadsår, äfvensom att den pröfning, på sätt Frih.
Palmstjerna uttryckt i afseende på bedömandet af oförvitligheten i tjensteutöfningen, må tillkomma R. o. Ad., och att Ridd.- Direkt. endast må föreslå tjenstemännen till pension.
I afseende pä de vilkor för pensions erhållande Frih.
Palmstjerna föreslagit, är jag med honom af samma tanke, och jag är del så mycket heldre, som de pensioner hvilka Riddarhuset gifver sina tjenstemän icke i allo kunna jemföras med dem, som erhållas ur civilstatens pensionskassa, ilhy alt i denna kassa hafva tjenstemännen sjelfve genom tillskott i betydlig mån bidragit till sina pensioner, hvaremot för Riddarhusets tjenstemän, Riddarhuset består hvar enda skilling i pensionen.
Då emedlertid man utsätter sädane vilkor för pensioneringen som dem Frih.
Palmstjerna föreslagit, borde R. o.
Ad. enl. mitt förmenande, likväl äfven förbehålla sig sjelf afgörandet om dessa vilkor äro upfyllda eller icke, och jag anhåller derföre att få förena mig i det förslag Frih.
Palmstjerna afgifvit, med det amendement, att det blir R. o. Ad. som vid frågan om peusious meddelande sjelf afgör om de fastställda vilkoren äro upfyllda, och således huruvida pensionen skulle meddelas eller icke.
Förra gången Ridd.Utsk:s nu föredragna § var underkastad R. o. Ad:s pröfning, undergick den samma öde som sina medparagrafer, nemi. att blifva återremitterad med åtskilliga anmårkn:r.
Del hufvudsakligaste af dem var, att det nuvarande stadgandet vore för obestämdt, och alt den lilla ändring, sora Ridd.Utsk. då hade gjort, eller att ändra de 20 å 30 åren icke vore tillfyllestgörande, utan att önskligt vore att samma bestämmelser i afseende på tjenstetiden här stadgades som de, hvilka åro gällande för civilstatens embetsman eller för Bankens och Riksg:s-konl:s.
Vidare anmärktes att Ridd.Kamereratens lön på Riddarhusets stat stöde uti ett annat förhållande lill hans öfriga Den 26 Maj.
143 inkomster 5n hvad fallet vore med de öfriga embelsraännen.
Hans lön å Riddarhusets stat är obetydlig i förhållande till hans öfriga inkomster och således borde hans pension bestämmas lill en större del af samma lön.
Det är dessa anmärknir, som Ridd.Utsk. sökt att ställa sig till efterrättelse vid sitt nu afgifna förslag.
Den första ändring, som Utsk. då måste vidtaga, var en grundförändring.
För alt åstadkomma likhet med Civilstatens, Bankens och Rriksgis-konlis pensionärers rätt, ansåg Utsk. alldeles nödvändigt att antaga samma grundprincip för pensioneringen, eller att embetsmännen skulle efter någon viss lid vara berättigade till pension.
Ridd.Utsk. hyste den mening att det vore orimligt att ens försöka åstadkomma likhet med dessa pensionsverk utan att antaga samma grunder, som för dem voro gällande, och jag tror mig med ett exempel kunna göra detta klart.
Om man enl. det nuvande förslaget stadgade att Ridd.Sekret, skulle vid upnädda 60 ålders- och 30 tjensteär erhålla 900 r:dr, eller som är detsamma, efter 50 ålders- och 25 tjensteår 600 r:dr i pension, men sedermera bibehölle den gamla godlycklighets-grundsatsen och sade, att det dock skulle bero på Ridd.
Di rekt :s pröfning ifall han skulle fä denna pension eller erhålla större eller mindre del deraf, vore sådant ett uppenbart gäckeri.
Stadgandet (jente till intet, emedau det berodde pä Ridd.Direkt:s godtfinnande huruvida han skulle få pension eller icke. (fall man nödvändigt vill bibehålla denna Ridd.Direktis pröfningsrält, så anser jag likgiltigt om detta stadgande göres bestämdare eller icke, dä är det bättre att bibehålla det gamla stadgandet, eljer att tjensteminnen efter en viss tid kunna erhålla pension.
Åtminstone tycker jag alt det annars blott är ett gäckeri alt låta dessa embetsmän hoppas på att fä en viss bestämd summa som sedan förändras.
Bättre är att då blott stadga att de erhålla pension och sedan bibehålla rättigheten att bestämma beloppet.
I alla fall synes det mig icke vara med R. o. Adis värdighet öfverensstämmande, om R. o. Ad. i sin tjenst bibehållit en tjensteman under 30 år, då komma efter och sedan uttrycka sitt missnöje med honom inom tjensten, eller hvad än sämre vore, utom densamma, och neka honom pension på gamla dagar.
Detta vore så mycket mindre öfverensstämmande med R. o.
Adis värdighet, som det finnes ett annat öppet och Ridderligt sätt att tillvägagå om R. o. Ad. är missnöjd med en dess tjensteman, det sätt nemi., som i 34 § af gamla Instruktionen eller 35ite i nu gällande, stadgas; nemi. att R. o. Ad. kan skilja dessa tjenstemän från deras sysslor när helst fråga derom väckes, såvida | af Ståndets vid omröstning in pleno närvarande ledamöter sådant anse.
Detta är det öpna och ridderliga handlingssättet; men att efteråt på gamla dagar hämnäs på honom genom att neka honom pension, det synes mig icke vara hvarken ridderligt eller öppet handladt.
Utsk. hade kommit till det resultat, att Utsk. ansåg nödvändigt att införa principen af rättighet till pension, och denna fråga var afgjord, kom dernäst den, att bestämma det sammansatta förhållandet af lefnads och tjensteår som borde berättiga till pension.
Då nu yrkadt blifvit att Rid - 144 Den 26 Maj. dårhusets pensionsverk skulle ställas i öfverensstämmelse med hvad som gällde för Civilstatens pensionskassa eller för Bankens och Riksg:skont:s tjenstemän, i hvilka förefionas en mängd minutieusa sladganden och flera olika gradationer, och då i den gamla Instruktionen finnes blott ett enda stadgande, eller att efter en tjenstetid af 20 å 30 år, Direkt, egde bevilja tjenstemännen pension, svarande mot en tredjedel eller hälften af tjenstemannens lön pä Riddarhusets stat, så ansåg Utsk. emellan dessa 2:ne ytterligheter, bäst att gå en medelväg, och stannade vid det beslut, sorn i den nu föreslagna §:n innefattas, nemi. att efter uppnådda 60 åldersoch 30 tjensteår, f af lönen skulle erhållas i pension och efter 50 ålders- och 25 tjensteår, hälften af lönen erhållas i pension, likväl med undantag från Kamreraren, och med afseende på de anmärkn:r som vid återremissen gjordes, att hans pension borde utgöra en större del af hans lön på Riddarhusets stat, hvarför hans pension bestämdes till, i förra fallet hela, och i sednare fallet -f af hans lön på Riddarhusets stat.
Den fruktan torde möjligen kunna hysas, att denna tillökning dels af pensionernas belopp, dels af deras antal, kunde ådraga R. o. Ad:s kassa en för stor utgift.
Jag skall söka vederlägga denna fruktan.
I värsta fall kunde efter nuvarande förhållanden summan af pensionerna, om man beräknar dem till högst 3, nemi. för Ridd.Sekret. 600, för Fiskalen 300 och för en af kanslisterna 150 blifva 1050 r:dr.
I värsta fallet om det föreslagna stadgandet antoges, skulle, om man antoge det otroliga för att icke säga omöjliga, att alla tjenstemännen på samma tid upnådde pensious-älder, följden blifva alt Ridd.Sekret. er holle 900 r:dr, Ridd.Kamereraren 600 r:dr, Ridd.-
Fiskalen 450 och de 2:ne Kanslisterna 225 hvardera eller tillsammans 2,400 r:dr.
Skillnaden skulle således blifva 1,350 r:dr.
Detta tyckes vara en stor tillökning i utgifter, men då man vet att Riddarhuskassan efter 1848 års bokslut upgick till 103,000 r:dr b:co, så torde man anse den hafva råd till denna utgift.
Hvad åter angår den förändring i stadgandet, som Frih.
Palmstjerna föreslagit, eller att lefnadsåren skulle bestämmas till minst 55 år, så vill jag icke bestrida den.
Jag tror att det kan hafva billighet för sig, och får således i detta fall frångå Utsk-.s betänk.
Hvad åter beträffar den andra delen af Frih.
Palmstjernas tillägg, så nödgas jag bestrida densamma.
Palmstjerna har föreslagit att efter ordet ”ordinarie stat,” skulle tilläggas: ”samt att han under tiden till R. o. Ad:s samt Direktms belåtenhet sina ålig-*- ganden upfyllt,” och derigenom återfört saken till den gamla godtycklighets-grundsalsens område.
Jag förstår icke på hvad sålt detta skulle bestämmas.
Skulle Ridd.Direkt, genom votering afgöra, huruvida den embetsman, som till pensionering är ifrågasatt till dess nöje sin tjenst ulöfvat, så kan ju på sådant sätt en förtjent embetsman möjligen blifva nekad pension eller få ett sådant missgynnande votum, hvarigenom han blefve densamma beröfvad, då deremot en annan, som deraf vore mindre förtjent, på så sätt kunde komma i åtnjutande af pension.
Cederström har sagt, att Den 26 Maj. 145 att pensioneringen för R. o. Adis tjenstemän icke kan ställas i parité med pensioneringen af Civilstatens, Bankens och Riksgiskoutis embels- och tjenstemän, emedan dessa genom afdrag på sina löner bidraga lill sina pensioner.
Detta gäller för Civilstatens tjenstemän men icke för Bankens och Riksg:skonl:s, hvilka sednare icke bidraga lill sina pensioner.
Stjernstedt och så vidt jag upfaltat äfven Gr.
Lagerbjelke har deremot godkänt det som jag anser vara det mest förkastliga i det nuvarande förslaget, nemi. att det skulle bero på en sådan tjenstemans förhållande icke blott inom tjensten utan äfven utom densamma huruvida pension skulle honom tilldelas eller icke.
Detta är i smått detsamma som i stort gäller som regel i andra länder med utvecklad minislerstyrelse, och hvilket man på sednare lider här äfven sträfvar ali införa; dea fordran nemi. att en embetsman alltid skall vara af samina mening alltid och i alla afseenden som bans förmän.
Del är denna förhatliga grundsats, (hvarifrån Gud milt Fädernesland bevare!) och som musle förvandla allt hvad embets- och tjenstemän heter lill väderflöjlar tvungue alt vända sig efter hvarje styrande mening — det är denna odiösa princip man nu här i smått, men en annau gång kanske i större skala, vill införa!
Hvad har väl en embetsman under sådana förhållanden all göra?
Antingen måste han förlora sin syssla, och med den kanske sitt dagliga bröd, eller måste han blifva en politisk väderflöjel, vända Kappan efter vinden med upoffrande af all sjelfständighet och egen mening, hvarje gäng ett ombyte af styrelse åger rum och en annan mening än den förut herrskande kommer till rodret.
Jag undrar om Staten eller någon korporation i längden vinner på att ega tjenstemän sorn icke åro sjelfständige?!
För att sammanfatta min mening, får jag tillstyrka bifall till hvad Utsk. i denna § föreslagit, endast med den förändring, all minsta lefuadsåldern må blifva bestämd till 55 år.
Rr R osenblad:
Af flera talare har under diskussionen den sats framställts, alt likhet skulle Pinnas mellan R. o. Adis enskilde tjenstemän och Statens.
Jag kan icke på något sätt godkänna denna liknelse.
Jag erkänner vigten af att Statens embetsman äro tryggade för deras gamla dagar då de icke mera orka fortsätta med sina tjenstebefatlningar, för sin utkomst, och ali della utgör ett vilkor för all kunna få skickliga tjenstemän, emedan sällan i vårt land lönerna kunna vara tillräckliga för all deruppå samla förmögenhet, och dessutom icke vårt land äger serdeles tillgång på rika personer, som uteslutande egna sig åt Statens ijensler.
Men eli sådant förhållande tror jag icke äger rum vid Riddarhuset, hvars tjenstebefatlningar, om jag undantager 2:ne, äro af den mindre betydliga egenskap, både hvad tjensten och löneinkomsterna beträffar, att de icke kunna utgöra föremål för en persons hela sysselsättning eller hela bergning.
All för den obetydliga tjenstgöring, som åtföljer Riddarhusets Fiskals-och Kanslist-befattningar, berättiga innehafvarne deraf att efter ett visst antal af år erhålla 7. H. 10 146 Den 26 Maj. pension, tror jag icke vore lämpligt.
Då ingen af dessa tjenstemän af dessa befattningar har sysselsättning nog under sina verksammn dagar, eller på desamma ensamt kan lefva, kan man med mycken trygghet förlita sig på alt desse embetsman, antingen i andra tjenster, ät hvilka de hufvudsakligen egnat sin verksamhet, eller också i deras enskilda goda ekonomiska ställning, har ett gifvet stöd för ålderdomen, och alt de få ögonblick de upoffra åt dessa tjenster äro till fullo ersatta med den lön de upbära.
Efter det förslag Ridd.Utsk. nu aflemna! skulle alldeles motsatsen inträffa, nemi. att dessa tjenstemän skulle försättas i vida bättre ställning än Statens tjenstemän för öfrigt.
Delägare i Civilstatens pensionskassa äro icke allenast skyldige att bidraga till sina pensioner och blifva först vid 58 års ålder berättigade till pension, men de blifva det på sådana vilkor alt de skola hafva tillhört den klass af tjenster som tillhöra denna Stat, alt bland dess delägare finnas sådane tjenstemän, hvilka aldrig komma i åtnjutande af pension.