Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. icke vill understödja min begäran, så afslår jag från yrkandet om votering.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, sedan Hr von Qvanten nu afstålt från votering, om R. o.
Ad. ansåg den af Hr Landtm, framställda proposition vara af Ståndet bifallen.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 11 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 158, i anledn. af väckt motion om eftergift af hemmanet Rannäs Holstagård påförd ränta.
Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den omständighet, att Bredaryds församling, som med Torskinge och Forsheda utgör pastorat, der jag inom sistnämnda socken har egendom, uppsändt till sin riksdagsman utmätnings- och värderings-instrument öfver hemmanet, nyligen upprättadt, för uttagande af de skatter, Kronan retroactivt fordrar, och att, enligt samma värdering, hemmanet rätt och jernnt förslår alt gälda dessa.
Denna handling är emedlertid först hitkommen, sedan StatsUtsk. fattat sitt beslut, hvarföre jag anhåller, att betänk, må återremitteras, på det StatsUtsk. må komma i tillfälle att öfverväga de nya skäl, som sålunda förekomma till stöd för socknarnes framställning.
Hvad sjelfva saken angår, skulle jag tro, att K. Kammar-coll:m gifvit R.
St. och deras StatsUtsk. fullkomlig anledn. att bifalla motionen, helst coll:m på anförda skäl tillstyrkt, att församlingen måtte hållas skadeslös för omtvistade räntan.
Detta sker icke på sätt
Utsk, föreslagit medelst återgäldande af löseski11ingen; hvaremot det lämpligast synes mig böra vinnas på det sätt, att, med undantag af den lilla obetydliga räntepost, som comminister crlade till Kronan och den hemmanet derefter oanmärkt utgjort, det återstående comminister!] på lön anslagna beloppet, hvilket Kronan icke kunde beröfva honom genom skattebrefvet, men som han i tvist med församlingen förlorade, må under egenskap af frälseränta åt församlingen behållas.
StatsUtsk. har ganska riktigt uppfattat hvad Kammar-coll:m anfört i sitt till K. M. i frågan afgifna und. utlåt., nemi. att
Staten opåräknadt vunnit skatte-köpeskillingen för Rannäs Holstagården och in - Den 17 Juni i’, m. ingenting annat.
På denna grund har Utsk. jemväl rätteligen tillstyrkt, att af Riksg.contorets medel samina köpeskilling skulle socknen återställas.
Hvad angår deu föregående talarens framställning, sorn skulle man förvandla en kronoskatte-ränta till frälse-ränta, socknarna tillhörig, så finner jag ingen anledn. dertill.
Kainmar-collegii utslag i målet är af Konungen faststäldt och lärer alltså ej kunna rubbas.
Ehvad man betraktar rätts grund eller billighetsgrund, så är StatsUtskts ifrågavar. utlåt, bygdt på så goda skäl, att jag ej kan annat än instämma med Frih.
Cederström i begäran om bifall å detsamma.
Vill man se den stränga rättsgrunden eller sora förhållandet är, så befinnes, att detta hemman varit tillhörigt Kronan, men att åbo-rätten deraf var öfverlemnad comministern i församlingen jemte en del af hemmanets ränta, hvarjemte detta boställe åtnjöt de vanliga förmånerna af befrielse från rotering och dylikt.
Nu har församlingen köpt ett annat hemman, sedan delta först blifvit förvandladt till skatte, och man bör väl veta, att ett skattebref medför besittningsrätt af ett hemman, med villkor att utgöra räntan, så att ingalunda kan föisamlingen förebära sig icke hafva afvetat något dylikt.
Dock, och som församlingen gjort verkliga uppoffringar för att förbättra sin comministers lön, fordrar också billigheten tillbaka, att ersättning lemnäs från Statens sida, och att således skatte-köpeskillingen lemnäs för intet, men ingalunda kan sådan ersättning sträcka sig till Kronans grundräntor.
Jag kan ej anse annat, än att StatsUtsk:s utlåt, är grundadt både på billighet och rättvisa.
Just den åsigt af billighet, från hvilken Hr Rosenblad önskar utgå, torde förmå honom att ändra tankar, då han får någon ide'e om den sak, hvarom han talat.
Församlingen kunde ej ana följden af löseskillingens lifgifvande, ty den ornförmäles icke i K.
M:s nådiga utslag; och då den öfverlemna! till boställe åt comminister a:ne rå och rörs fjerdingar ulan ränta, hvardera fullgod med den enda fjerding bostäilsnatur, som den förbehöll sig vid erbjudandet, så lärer den afhandlande, endast af allmoge bestående församlingen, förlitande sig på Styrelsens rättvisa, varit fullt befogad att icke betrakta sig i skuld hos Kronan för någon ränta, då den fastställda rätteligen haft den att fordra för en hel fjerdings öfverskott.
Löseskillingen ulgaf den utan anmäldt knot, huru obillig den syntes, efter det halfva rå och rörs hemmanet redan var inköpt och prosten deri inrymd, för att kunna sälja hemmanet och få något åter.
Löseskillingen har den ej heller återfordrat.
Det är endast den förlust, församlingen icke anat, hvarifrån den vili förskonas, sedan yrkandet om återgång blifvit ogil8 H. ‘ 42 33o Den ij J un i f. nt.
Att klandra livad sorn skei t, är ieke motionärens mening oell icke heller min, endast att tillse, huru saken numera må kunna elter rättvisa och billighet hjelpa*, och jig har allt skäl att förmoda, det hemmanet, i anseende till blifvande innehafvare* oförmåga att utgöra den pålörda räntan, alldeles orimlig derjemte lör ett så svagt hemman, loir eller sednare hemfaller lill Kronan såsom skattevrak.
Cederström* uppfattning af K.
K amma rcollegii hemställan åberopar jag hvad StatsUtskts betänk, i delta afseende innehåller.
Det upptager ordagrannt, att co11:ni hemställt, det församlingen måtte på annat lämpligt sätt hållas skadeslös för omtvistade räntan.
Om löseskillingen har aldi ig någon tvist varit.
Det är af sjelfva utlåt, som jag in herotal kännedom af de handlingar, som ligga til! grund för sakens bedömmande, och då jag icke kan ifrågasätta riktigheten af desamma, anhåller jag blott alt få uppläsa första hälften af i :a punkten i betänk., för att visa, all jag ej mätte hafva betraktat förhållandet oriktigt.
Det heter nemi. ’’sedan Forsheda, Bredaryds och Torskinge socknar i Jönköpings län hos K. M. i lind. anhållit, att i anseende tili cap< llansboslällets, Rannäs Holslagårds, olämpliga läge på en mils afstånd från annexkyrkan Breda ryd, med besvärlig väg, hvarigenom hinder för capelianens tjensteulöfning uppkomma, detta boställe, beslående af m:tl krono, hvaraf räntan vore dels lill capelianen anslagen, dels Kronan behållen, kunde få utbytas emot rå och rörshemmanet klafreda Ågården, m:t! i sistnämnda socken, hvilket socknemännen i sådant ändamål inköpt, och K. M., som vid pröfningen häraf, med afseende å de vid ett sådant hemmanshyte förekommande svåiigheler, genom nådigt bref den 27 Febr. 18J0, tillåtit, att hemmanet klafreda Ågården, som ansågs fullt motsvara, om icke i godhet och värde öfverstiga Hannäs Holstagård, finge, 0111 församlingarna det åstundade, stallet för sistnämnda hemman användas till capellansbostalle med bibehållande af sin rå- och rörs-natur” etc.
Här är således icke något byte skett, i den mening som byte i kameralspråk vill säga, mellan dessa hemman.
Hade det skett, då hade Rannäs Holstagården räntefrilt, som ett råoch rörshemman, tillhört församlingen, och det andra deremot varit ett kronohemman med sin ränta, hvilken ränta varit comriiinistern tillslagen.
Nu är förhållandet annorlunda, ty klafreda Ågården är ett rå- och rörshemman, tillhörigt församlingen, men anslaget till comministerns underhåll; dei em t är Rannäs Holstagård ett Kronans hemman, hvaraf skattemannarätten af Konungen är öfverlålen lill dessa församlingar.
Att då eftergifva räntan, d. v. s. att förvandla detta hemman till ett frälsehemman, det tior jag vara olämpligt, utan forde det vara rättast att efterskänka skatte - D e 11 i j J ii 11 i f. m. 331 rällen, hvarigenom delta hemman i godhet och värde kunde motsvara om icke öfverstiga det andra hemmanet.
Det lärer förmodligen synas H. o. Ad. skäligen öfverflödigt, att man vidare yttrar sig i [lenna fräga.
Hr Danckwardt har förespeglnt oss trefligheten af, att Rannäs Höltagården skulle förfalla till skattevrak, derest icke R.
St. skulle vilja afskrifva räntan och förvandla sjelfva hemmanet lill frälse.
Han har dä glömt, den värde ledamoten, författningen örn skattevrak, alt nemi. sådana i Sverige ej mer kunna uppkomma; ty om räntan iele utgöres, så förloras besittningsrätten, hemmanet utbjudes på auction oell öfverlemnas till den person, som emottager detsamma mot räntans utgörande.
Blir åter ett hemman genom vådeld eller andra detsamma öfvergående olyckshändelser eller genom borlmistade förmåner sä svagt, att det ej kan utgöra räntan, så blir ett slikt hemman förmedladt.
Men för alt få ett slut på denna öfverläggning, ber jag att fa fortsätta med några ords uppläsning, derifrån böljandes, der Hr Rosenblad slu'ade, nemi. efter det han åberopat i8io års K. bref angtde hemmanet Hafrida Ågårdens bibehållande af sin rå- och rörs-natur, der det heter: ”meri försam''(ingarne deremot äga att köpa hemmanet Rannäs Holstengården till skaile emot erläggande af tio års ränta och på ”sådant sätt äganderätten lill samma hemman sig förvärfva.”
Detta beslöt Konungen; med anledning hvaraf socknen, som förmodligen kände detta hemman, efter den ville återlörvärfva detsamma med 10 års ränta, anmälde sig till köp deraf och erhöll också skattebref.
Utsk:s utlåt, innehåller för öfrigt en så fullständig utredning af förhållandet, att jag ej vidare vill trötta Ståndet med att ungefär upprepa detsamma, sorn der står; och då Utsk. föreslagit, alt den opåräknade vinst af skatle-köpeskiliingen, som Staten tillkommit, må socknen återställas, liar denna sistnämnda ingenting att klaga, hvarföre jag tjllstyrker bifall å betänkandet.
Jag anhåller fortfarande om åter remiss, utan afseende å de begge fafirnes yttranden, på det StatsUtsk. må komma i tillfälle att pröfva den handling, sorn jag förmodar genom BondeSt. inlemnas, och derefter utöfva billighet och rättvisa i öfverensstärpmelse med R.
St:s och Kronans värdighet; och vill endast ånyo upplysa Hr Rosenblad, att församlingen icke vidare äger något hemman att sälja, utan är det långt för detta upplåtet lill en familj, som till följe af Kronans kraf nu är färdig alt hemfalla till pauperismen.
Jag tror för öfrigt ej på sätt Frih.
Cederström anfört, att landshöfdingen ägt antaga åbo, om skatleköpeskillingmi ej blifvit utgifven.
Då hade hela pastoratet mellanträdt med sin protest; och det lärer få antagas, att hvarken landshöfdingen eller colhm från början betraktat afhandlingen såsom 33a Deli i; Juni f. in. ett vanligt skatteköp, ty då hade ej presten kunnat fråndömmas lii nian: och hemmanet liar ej egenskapen af ett kronoskatte-hemman, när Kronan ej kan, vid uppstående rättsfråga, hemula sin åtkomst till räntan, då den en gång var clereciet föjtinnad.
Kronan kan ej roed ett skattebref säga:
Jag lönar ej vidare presten, utan församligen skall ensam göra det; men församlingen agdi' saga till presten: jag ger er a räntefria fjerdingar för en, och behåller räntan sjelf af den fjerding, ni afträder; och derföre ogillades med rätta prestens påstående.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s utlåt.
Hr Landtm, hemställde, om Ståndet ansåg de vid utlåt, N:o 158 gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande.
Då Hr Landtm, i anledn, häraf förklarade, att han trott sig linna, det nej vid svaren å den sista propos:n öfverrösta t ja, begärde Hr Danckwardt votering.
För att slippa votering, hemställer jag, örn man ej alltför gerna må medgifva en återremiss, hvilken troligen icke kommer att medföra någon annan utgång på saken.
N:o i58, voterar - d; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda utlåt, gjorda anmärkn:r föranleda dess återremitterande.
Ja — iy.
Lades på bordet nedannämnda från Utskotten inkomna utlåt:n, memorial och betänkanden, nerol, från StalsUtskottet: N:o 165, i anledn. af väckt motion om afskrifning af i836 års arrende för Ryda kungsgård, eller nedsättning i arrendets belopp; N:o 166, i anledn. af väckta motioner, dels om rättighet för arrendatorer af kronohemman och boställen att undfå prolongation af innehafvande arrenden, dels om förändring i villkoren för dylika egendomars utarrendering; D g ii 17 Juni f. m. 333 N:o 167, i fråga om upphörandet af nedsättningen i qvarnräutor; N:o 168, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 3i; N:o 169, ang:de bestämmandet af allöningen för den vid RiksStms och Utskottens cancellier anställda personal; Rev i lin. samt Allm.
U ts k o 11 e n; N:o a, ang.’de grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningens utöfning i städerna och på landet; N:o 3, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse till 13.
St., ang:de ersättning till kronolänsmannen för resor, som af dem anställas lill försegling af brännvinsredskap.
Landtm, tillkännagaf, att Hr af Harmens, Henrik
Otto, erhållit ledighet på 3 veckor från den 23 dennes från sin befattning såsom ledamot i StatsUtsk., och anmodade Hrr Electorer att utse en ^nnan ledamot i hans ställe under ledigheten, H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 3 e. 111.
Onsdagen den 17 Juni i84o.
Hrr Bänkmäns lista till val af tre electorer efter N:o 318.
Lilljehorn, Gustaf, N:o 2145 A. Ilr af Nordin, fullm.
Hr Skjöldebrand, Carl, samt N:o 1703.
Leijonhufvud, Gustaf Alexander; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 446- Hr Netherwood, Wilhelm, „ 1612.
„ Grundelstjerna, Axel Wilhelm,' ,, i655.
Tornerhjelm, Johan Abraham.
Företogs val af ordförande i Riddarhus-directionen samt dess suppleant; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde, till Ordförande: Gr.
De la Gardie, Jacob, En af Rikets Herrar m. m. 182 röster.
Gr. Brahe, Magnus, En af Rikets Herrar m. m. 13o „ 334 Den 17 Juni c. in.
Vidare företogs val af sex ordinarie ledamöter i Riddarhus-directionen samt tre suppleanter; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde, till Ordinarie Ledamöter: Frih Koskull, Claes Ullik, Cabinetls-kammurherre 82 röster.
„ Boye, Fredrik, Kammarherre ..... i/fi ,, Hr Ulfsparre, Georg, Cancelliråd 108 ,, ,, Cederstråhle, Johan Casimir, Assessor ... 88 ,, „ Tornerhjelm, Joli. Abrah., Öfvei sle-lieutenant 110 „ ,, Brakel, Gustaf Anton, Banco-eommissarie . .122 „ Suppleanter: Frih. d'Albedyhl , Carl Gustaf, Öfver-cerenioni mästare 80 ,, Hr Netherwood, Wilhelm, Banco-eommissarie . 74 » „ Sandels, ClaesSamuel, Öfverste-lieutenant . . 71 ,, H. R. 0.
Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen lil fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Justerades 1 prot.uldr. för den 17 dennes f. 111.
Justerades pleni-prot. för den 10 dennes e. m.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Bevilln.Utsk. efter N:o ig55.
Hr von Oelreich, fullm.
Hr von Post, Ernst Jacob; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1726.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot för att inträda i StalsUtsk. under den ledighet, sorn från och med den 28 dennes blifvit beviljad N:o 220g.
Ilr af Harmens, Henrik Otto, och af en ledamot för att inträda i BancoUtsk. efter N:o io33.
Hr Hammarhjelm, Carl Fredrik, hvilken afsagl sig att i permitterad ledamots ställe i nämnda Utsk. inträda; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i StatsUtskoltet: N:o 1713.
Hr von Boisman, fullm.
Hr Lode, Torsten; och Ba ncoUtskottet: N:o 141 -•
Hi- Danckwardt, Carl.
Den 20 Juni f. m. 335 Hr Danckwardt, Carl:
Hindrad att bevista riksdagen på det sätt att jag kan deltaga i BancoUtsk:s arbeten, nödgas jag afsäga mig detta förtroende.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade i anleda, häraf Hrr Electorer att innan nästa plenum sammanträda, för att utse en ledamot att i stället för Hr Danckwardt inträda i BancoUtsk.
, under den ledighet, som blifvit en af Utskts ledamöter beviljad.
Upplästes och gillades nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R.
St:s underd. skrifvelse!- till K. M., nemligen: ]V:o 22, i anledn. af gjord ansökning om nedsättning i arrendet af hemmanet iNeder-Jei fva N:o 2; JN:o 23, nng:de f. d. Arrendatorn af Rinkeby hemman i Stockholms län, Kamererare!! fl. H.
Krutmeyers ansökning 0111 befrielse från skyldighet alt ersätta den genom hemmanens sed nate utarrendet ing Kronan tillskyndade förlust; N:o 24, ang:de tillåtelse för sällskapet till vexelutidervisningens befrämjande, att bibehålla den åt normalskolan upplåtna Mariae f. d bränneri-byggnad; N:o i5, ang:de anslag af allmänna medel till cathedralskolan i Lund, i stället för dertill anvisade 1047 tunnor klockare-h elgon sky I ds-koin ; N:o 26, ang:de öfverlåtande till Malmö faltigarbetsinrättning af Kronans rätt till ett derstädes fallet danarf; N:o 27, ang:de väckt fråga om arfvode!) åt rådhusrätterna lör behandlingen af tullmål; JN:o 28, i anledn. af Majoren H. E. von Konows ansökan om åtnjutande af pension; N:o 2g, ang:de beräkningen af tractamenten till städernas magist 1 atspersoner oell borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans läkning; N:o 3o, ang:de Lagmannen J.
Wulffs ansökning om rättighet att vid afskedstagandet erhålla pension till fulla beloppet af innehafvande lön; N:o 31, ang:de ändring och förklaring i 2 och 3 §§:na af 12 cap.
Rättegångs-balken; N:o 32, om indragning af vexelcontrolleurs-befattningarna.
Hr Danckwardt, Carl, uppläste följande: Högled.
StatsUtsk. har i dess betänk.
N:o 108 förmält, att K.
Kaininar-colkm i und. utlåt, öfver Bredaryds församlings besvär, i anledn. af den ränta, sora blifvit påförd förra comministers-bostället Rannäs Holstagården, på anförda skäl, hemställt, att Kronan måtte på annat lämpligt sätt hålla församlingen skadeslös för omtvistade räntan: och återgäldandet af skattelöseskillingen, det enda H.
StatsUtsk. föreslagit i förenämnda af R. o.
Ad. bifallna betänk., kan icke D e n iu Juni f .ra. hålla församlingen skadeslös för en stadigvarande ränta, den Kronan före böstil
I Isby let icke uppburit och för hvars eftergifvande till förmän för församlingen, på sätt dess ombud Riksdagsmannen Petter Mårtensson yrkat, hinder anses uppstå.
Under åberopande af Karamar-collcgii tillstyrkande för Kronans räkning, uppmanas jag derföre både af rättvisa och billighetskänsla, med önskan derjemte, att R.
St. hellre i dessa afseeuden gifva eflerdömen till administrationen, än försaka att antaga ett derifrån meddeladt välbetänkt förslag, till rättande af ett inträffadt missförstånd, väcka den nya motion, att ett capital, svarande emot den årliga nya ränta, sorn blifvit påförd hemmansdelen efter skatteköpet , utraknadt efter persedlarnas medelvärde för tre eller flera skatteår, må af Riksg.-cont., efter R.
St:s anordning, till församlingen eller dess länsinnehafvare utbetalas.
Begärdes på bordet af Frih. Cederström, Jacob.
Föredrogs ånyo Const.Utskrs den 4 ocb 10 dennes på bordet lagda mein N:o 11, i anledn. af väckta förslag om ändring i 49 §’M Reg.Ftn och 2 §:n Riksd Ordn., med afseende å förkortande af tiden emellan riksdagarna.
[I. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid:
Jag instämmer med Const.Utsk. i den åsigt, att tiderymden af ö år emellan riksdagarna är för lång och lämpligen bör förkortas till den af Utsk. föreslagna tid af 3 år; men jag tror, att Const.- Utsk. icke fullständigt behandlat ämnet, ty jag anser, att den lagtima riksdagens återkomst på bestämd lid bör vara alldeles oberoende af dea omständighet, att urtima riksdag under liden kunnat inträffa.
Jag får derföre, med hemställan att R. o. Ad. måtte förklara denna min anmärkn. såsom dess gemensamma lanke, föreslå, att, till densammas öf vervägande, målet måtte till Utsk. återgå, och jag tror mig icke handla i strid med formerna, då jag begagnar detta tillfälle för att tillkännagifva, att R.
St. hafva att af K.
M. förvänta en propus, i ämnet.
Om jag också för min del skulle önskat, att Const.Utsk. utsatt riksdagarna att återkomma hvart annat år, hvilket i min tanke varit lämpligast, så måste dock denna önskan vika för den förklaring, som nyss af Gr.
Posse blifvit afgifven.
Med stor tillfredsställelse erfar jag deraf, att vi från K.
M. hafva att förvänta en propos.
, som rörer tätare riksdagar, och att urtima riksdagar icke må rubba den tiderymd, hvilken bestämmes såsom intervall emellan de lagtima riksdagarna.
Jag kan således ej annat än med nöje instämma i Gr Posses yrkande, alt denna mening, sådan den af Hr Grefven blifvit uttryckt, måtte blifva R. o. Ad:s gemensamma tanke, helst jag är öfvertygad att, då vi sålunda gå Regeringens önskan till mötes, vi äfven kunna vara säkra att vinna ett resultat.
Den 10 Juni f. *1.
Jag förenar mig lill alla delar i Gr.
Horns yttrande och gör det så mycket hellre, som jag anser nödvändigt, att, vid bestämmandet af den tid af 3 år, sonl Const.Utsk:s förslag afser, ett tillägg göres, ledande derhän, ali det ej vidare må kunna hända, att man kan komma i ovisshet 0111 hvad som verkligen är det tredje året, då det besynnerliga förhållandet äger rum i afseende på talesätten, som begagnas till uttryckande af tiderna, att det icke är obestämdt hvad som menas med hvarje år, icke heller obestämdt hvad man menar med hvarlannat år, men att sedermera, då det är fråga om hvart 3:dje, 4:^e eiler 5:le år, olika meningar och beslut rörande rätta förståndet deraf kunna uppstå, på sätt erfarenheten visat.
Det är således nödvändigt alt förekomma en sådan olika tolkning af en så vigtig grimdlags-ij, sorn den ifrågavar., och det är för mig ett ytterligare skäl lill instämmande i den önskan om äterreiniss, som blifvit yttrad.
Jag ämnar visser ligen icke motsätta mig den återremiss, som nu är i fråga, emedan det från Const.Utsk. inkomna förslaget icke lärer vid denna riksdag kunna alldeles ogillas.
Det vore således fåfängt alt vilja förkasta det.
Men jag anser mig böra yttra min mening nu, på det att vid en kommande riksdag, om jag då lefver och är här tillstädes, man icke må anse mitt stillatigande, såsom hade jag godkänt Const.Utskts ursprungliga förslag eller det modifierade, hvarom fråga uppstått.
Ulsk. uppger såsom skäl, hvarföre det vill hafva riksdag hvart 3:dje år, "att de langa mellantider, som nu skilja ”Svenska National-representationens möten, naturligen bringa ”handlingar och meningar från den ena riksdagen till den ”andra i glömska,” Jag deremot tycker mig finna, att vi vid hvarje riksdag återfå samma förslag, sorn vi hört vid en föregående, t. o. m. ofta i samma ordalag.
Vanligtvis är det samma personer, som framställa dem.
Jag bestrider således alldeles detta af Utsk. anförda skäl.
Dernäst förekommer, alt de långa mellantiderna, ”genom det större ombytet af personer, dels öka arbetets svårigheter” etc.
Vid ingen af de riksdagar, jag bevistat, har jag sett Riddarhuset så talrikt, som vid denna.
Jag tror, att vi vid riksdagens början voro öfver 5oo personer tillstädes.
Jag kan likväl ej erinra mig, att, oaktadt detta stora antal, flere än 5 personer här yttrat sig, hvilka vi tillförene icke hört; nemi.
Hr Rääf, som dock var här år i8og, Hrr Mannerskantz och Gripenstedt, Gr.
Mörner och Frih. Hamilton, Hugo.
Således en på hvart hundrade af Adeln, hvilket icke lärer vara för mycket.
Hr Cederschjöld d. y. lärer vara den 6:te, ty jag tror, att lian ej vid någon föregående riksdag upptrndt såsom talare.
Vidare säger Utsk., att samma mellantider, 8 H. 43 33S Dea so Juni f. m. *'i stället för enhet och sammanhang;, förorsaka olikhet och "vacklande i grundsatser, stundom t. o. m. kunna leda till "en vådlig reaction."
Delta har jag icke heller förmärkt* Tvertom tyckes hvar och en vidhålla sina grundsatser från den ena riksdagen till den andra, med ett enda stort undantag, sorn jag ej torde behöfva nämna, En svala gör dock ingen sommar, såsom ordspråket säger.
Således bestrider jag jemväl det skäl, Utsk. i detta fall uppgifvit.
En jemnare verksamhet för National-representationen tror Utsk. skulle uppkomma derigenom, alt riksdagarna blefvo lätake.
Om jemnare verksamhet skall betyda detsamma som oafbruten verksamhet, så torde detta uttryck innefatta en sanning; ty, i händelse vi finge ordinarie riksdagar hvart tredje år och urtima riksdagar emellanåt, utan att de sednare eflägsnade de lagtima: så skulle vi troligen hugnas med riksdag hvart eller åtminstone hvartannat år.
Denna följd kunde visserligen för Stockholmsboerna vara likgilltig; kanske för mången, som kan vilja afhöra öfverläggningarna utan att göra sig besvär med deltagande deri, ej vara obehaglig, men att få landtadel:) hit hvartannat eller hvart år anser jag ogörligt.
Så länge nuvar. representationssätt fortfar, kan jag följaktligen ej se någon annan säker påföljd af förändringen, än att Riddarhuset blefve tomt på andra ledamöter än dem, som bo i hufvudstaden ellef som äro så förmögne, alt det är dem likgilltigt, om de befinna sig här eller hemma.