Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan jag ingår uti sjelfva hufvudfrågan, torde mig tillåtas få förutskicka några reflexioner ang. cmbets- och tjenstemännen i allmänhet.
De små löner, som f. n. äro anslagne åt embets- och tjenstemanna-korpsen i allmänhet uti Sverige, och dessa löners otillräcklighet för serdeles de embets- och tjenstemän, hvilka, för deras tjensts skull, äro nödsakade att bo och vistas hela året uti hufvud - 330 Den 30 December e. m. staden, anser jag, i förening med den, för danandet af duglige embetsman, mindre ändamålsenliga n. v. Universitets-bildningen med dess för inträde uti embetsverken, utan något praktiskt förutsättande, stadgade, så att säga utan-lex-examina; — detta anser jag vara liufvudsakliga anlednm, hvarföre tillsättandet af högre Civila platser ,är f. n. förenadt med den synnerliga svårighet, alt med förbigående af äldre tjenstemän, Extra-ordinarier, åtminstone till förordnanden (såsom exempel att bestrida den magt påliggande RevisionsSekret. -tjensten) ofta blifva använde; samt lämplige sujetter till Statens högsta beställningar någon gång måste sökas äfven utom embetsmanna-korpsen, med deraf följande menliga prejudikater för all slags befordran inom de Civila embetsverken, serdeles der, hvarest Chefen eger beslutande, Ledamöterne knappast yttrande-rätt, och i hvilket afseende exempel ej för långt tillbaka är att tinna.
Genom den reorganisalionen, som inom åtskilliga embetsverk redan blifvit företagen, har K. M. nådigst gifvit tillkänna Sin Höga vilja, att härutinnan söka medverka till förbättringar, ej mindre för embets- och tjenstemanna-personalen i afseende pä ökade löner, än och för tjenslernas skötande och det allmänna bästa följagtligen, enär tjensternas antal blifvit minskadt och det förbjudits att innehafva flere uti allmän tjenst, hvarigenom embets- eller tjenstemannen, efter erhållne ökade löneförmåner, kan blifva i tillfälle att uteslutande egna sin tid och sin förmåga åt den tjenst, som skall gifva honom ett möjligt lifsuppehälle, hvilket med en lön af t. ex. 2 å 300 r:dr b:co icke är tänkbart.
En ljusare framtid synes härutinnan sålunda begynna randas.
Men tyvärr! såsom vid de flesta reorganisalioner, är det egentligen de högre funktionärerne och deras platser, naturligtvis äfven de vigtiga ste att väl bosätta och, till följd deraf, väl löna, som blifvit närmast ihågkomna.
De lägre graderna och de tjenstemän, hvilka stå utanför dem alla (Extra-ordinarie) ega deremot sällan någon förespråkare; och, besynnerligt nog, tyckes man så gerna vilja förglömma den svåra, prekära ställning, hvaruti man sjelf ofta befunnit sig.
Jag tvekar likväl icke att, i detta afseende, höja min röst; samt att, efter bästa förstånd och med ett älskadt fosterlands väl, hvilket torde säkrast vinnas genom bemödandet att söka bereda hvarje enskild Samhällsmedlems, — till ständigt föremål, ifrigt påyrka förbättringar uti hvad som rörer de underordnade och de extra ordinarie tjenstemännens f. n. högst beklagansvärda och ovissa ställning; hvarigenom så månget subject till duglig embetsman galt för Staten förloradt, då sjelfbeståndet ofta tvungit den unge Extraordinarie, eller Tjenstemannen i de lägsta graderna, att till följd af gäckade förhoppningar, eller i öfrigt brist på utsigler i tjensteväg, beträda banor, som föga, i moraliskt afseende åtminstone, gagna dem sjelfve, och uti intet Fosterlandet.
För att bestyrka denna min sednaste upgift, tager jag mig friheten hänvisa till nu varande Stater för embetsverken i allmänhet.
Äfven det uti K.
M:s förbesagde nådiga propos. intagna förslag till nya Stater för Svea, Götha och Christianstads Hof-rätter uptager ökede löneförmåner för alla grader, med undantag af den lägsta, eller för Kanslisterne.
Det är således medelst skuldsättning, uti (Tillhör 2 H. pag. 331.)
Bilaga N:o 1. köne- och Pons-Stat för Tjenstemän och Betjente vid Kongl. Arméens Pensions-Kassa.
Ombudsmannen Sekreteraren Advokat-Fiskalen Kassören ....
Revisoren („„m o„n,M„in.s-proMnl 8 [ [[ ' | En Kammarskrifvare En Kammarskrifvare * ***•••*, * (Tjensten kan lemnäs vacant dä anfon t
, ,■ aifvodet disponeras af Direktn). litt Kammarskifvare-arfvode rot ste Vaktmästaren (Åtnjuter ^ ^ Andre Vaktmästaren (Erhåller efter nw «... nya Staten rum och vedbrand).
Smma Gamla Staten.
Nya Staten. Pensions-Staten.
Primitiva löne-anslag.
EfteT 10 eller flera års ord. tjenst inom Ver- ket, hvaraf 5 höra vara till bragte i graden.
Såsom maximum efter 20 års tjenst, deraf minst 5 medföra lönen.
Ljus- Staten.
Efter 10 eller flere års ord. tjenst inom Ver- ket, deraf 5 böra va- ra 1 i 11bragte i graden.
För Tjenstemännen och Be- tjente, heräknadt till ^ af det löne-belopp, som efter minst 20 års ord. tjenstetid kunde vara tillträdt, åtnjutes efter 55 lefnad?- och i Verket tillbragte 30 tjenste-år.
För Tjenstemäns Betjentes enk och barn. och or 1500 — — 1687 24 — 1875 — — 5 Ltt 1500 — — 1687 24 — 1875 — — 625 — — 125 — — 900 — — 1125 — — 1350 — — 3 d:o 900 — — 1125 — — 1350 — — 450 — — 100 — — 900 — — 1125 — — 1350 — — 3 d:o 900 ■ — 1125 — — 1350 — — 450 — — 100 — 900 — — 1125 — — 1350 — — 3 d:o 900 — 1125 — — 1350 — — 450 — — 100 — — 800 — — 1025 — — 1250 — — 3 d:o 800 - — 1025 — — 1250 — — 450 — — 100 — — 300 — — 300 — — 300 — — 2 d:o 300 — — 375 — — 450 — — 150 — — 50 — — 300 — — 300 — — 300 — — 2 d:o 300 — — 375 — — 450 —■ — 150 — — 50 — — 300 — — 300 — — 300 — — 300 — — 300 — — 300 — — — — — — — i 266 32 — 266 32 — 266 32 — 2 d:o 266 32 — 266 32 — 266 32 — 88 42 8 30 — — 266 32 — 266 32 — 266 32 — 2 d:o 233 16 — 233 16 — 233 16 — 77 / 37 4 •30 — — 6433 16 7520 40 — 8608 16 25 Lti 6400 — — 7637 24 — 8875 — — — — — — ' Den 30 December e. m. 331 denna grad, sora tjenstemannen, derest rättelse derutinnan af R.
St. icke göras, fortfarande, såsom ofta är fallet, skall göra sig olycklig för hela framtiden samt dymedelst äfven åt Staten bilda en mindre skicklig, om icke rent af oduglig embetsman.
Till en slags paralel med våra n. v. Stater för Statens embetsverk, må det tillåtas mig aflemna Staten för K. Arméens Pensionskassa, ett enskildt verk, hvarest principalerne, för att åt ver ket vinna och bibehålla duglige embets- och tjenstemän, följt helt andra grander.
För lägsta graden, eller Kammarskrifvaren, är visserligen icke stort bättre sörjdt.
Men genom förhöjning äfven å dennes lön med 25 proc., efter tjenstens innehafvande i 10 är, har man dock gjort något.
Med föranledande af hvad jag haft äran uti det föregående framställa, samt, under åberopande af H. E.
Hr Justitia!
Stats Ministerns anderd, yttrande (Se Prot. för d. 15 Maj detta är pag. 14, bifogadt K. M:s nåd. propos.), deruti Statsrådets öfrige
Hrr ledamöter instämt och som äfven vunnit K.
M:s nåd. bifall, äfvensom pag. 25 och 26 dersammastädes i afseende på K.
Fångvårdsstyrelsens underd. hemställan om dels ökade löner för alla graderna, dels ett anslag af 600 r:dr b:co till e. o. tjenstemäns inom Verket gratifiering, vågar jag vördsamt föreslå:
Att Kanslist/önerne uti samtlige de 4 Hofrälterne mätte förhöjas lill 400 r:dr b:co, såsom varande f. n. den lägsta lönen inom embetverken i allmänhet (för K.
Svea och Götha Hofrätter kunde denna löne-tillökning lätteligen tagas utaf de af K. M. i nåder föreslagne 2000 r:dr under rubriken: ”till bestridande af Kansligöromålens gång, samt ”arfvoden åt Extra-ordinarie tjenstemän och vaktbetjente ”för flitig tjenstgöring”); äfvensom att lönen för första Vaktmästaren likaledes inom samtlige de 4 Hofrätterne måtte, i enlighet med hvad uti den K. proposm finnes för de 3:ne Hofrätterne i nåder föreslaget, höjas till 250 r:dr samt Hofrättsposternas löner, på sätt äfven nådigst föreslagits, till 200 r:dr allt b:co.
Likaledes torde, med föranledande af hvad som förut blifvit af mig vördsamt anfördt, och i enlighet med hvad den K. proposm uti vissa fall innehåller, ett belopp, motsvarande minst en af den för lägsta graden nu föreslagna lön, eller 400 r:dr b:co, uti embetsverk med mindre e. o. tjenstemannapersonal, samt i proportion af verkets storlek och organisation i öfrigt, tvänne eller flere dylika lönebelopp åt de emb. verk, som hafva behof af en större sådan personal och hvilka uti K.
M:s nåd. propos. icke finnas uptagna eller åsyftade, — såsom årligt anslag, att vid hvarje års utgång till vederb.
Depart:ts-chef i behörig ordning för detsammas användande redogöras, af H.
StalsUtsk. till R.
Sl:rs antagande, föreslås och uptagas för samtlige embetsverken, hvarigenom någon visshet kunde förefinnas för e. o. tjenstemännen, att för deras arbete erhålla någon bestämd gratification eller arfvode; deras, f. n. prekära ställning dymedelst något stadgas, och sä - 332 Den 30 December e. m. ker utgift om befordran med samma i någon mån garanteras; och då denna min vördsamma motion torde till II.
Statslltsk. remitteras, vägar jag anhålla, att, efter erhållandet af de ofvan omnämnde npgifterna i förslberörde afseendet, desamma äfvenledes må få remissen åtfölja.
Ilr Dalman, Wilh. Fredr.
Achates, upläste följande motion:
Anda sedan 1829—1830 årens riksdag hafva motioner inom R.
St. blifvit väckta och beslut fattade om en utvidgad lestamentsfrihet och med undantag vid 1844—1845 års riksdag, hafva R.
St:s beslut, i denna del, genom underd. skrifvelser blifvit underställda K. M:s nåd. pröfning.
De vid fö re g: de fyra riksdagar sålunda afgifna förslager hafva åsyftat en efter Stadsrätt utvidgad dispositionsfrihet öfver egendom af hvad natur som helst.
Förslagen hafva likväl mötts af vägrad sanktion från Konungamakten.
Denna vägran har nu sednast, enl. K. M:s nåd. skrifvelse d. 21 sistl.
Nov. stödt sig hufvudsakligen på den grund alt, äfven efter bifall till ett sådant partielt Förslag, ”skulle qvarstå de af stånd och hemvist beboende olikheter i testamentsrätten, hvilka, serdeles efter gifto”rätls och arfslagarnes förändring, kunna betraktas, såsom hufvud”sakliga brister i lagsystemet.”
Ehuru detta nåd. tillkännagifvande från Konungens sida bör lemna grundadt hopp derom, alt Hr Juslitise Ministern har sig angeläget att, genom en från Högsta makten utgången propos., söka afhjelpa dessa hufvudsakliga brister, hvilket synes vara förenadt med destomindre svårighet, som lagberedningens fullständiga förslag till alla för ändamålet erforderliga stadganden redan för 3:ne år tillbaka blifvit till Konungen afgifna, har jag dock, för den händelse att en sådan nådig propos. skulle uteblifva, ansett mig skyldig begagna den enskilda motionsrälten för framställningen af det förslag att, för tillvägabringande af en saknad enhet i Lagstiftningen samt till undanrödjande af de skiljaktigheter, som, med afseende å egendoms natur samt testamentsgifvares stånd och hemvist, för närvarande i lagstiftningen förefinnas, testamentsrätten måtte för framtiden bestämmas sålunda:
Alt, med uphäfvande af 17 Kap. A.B., K.
Förordmn och Förklaringen af d. 19 Augusti 1762 och d. 4 Febr. 1801 samt 12 § i R. o. Ad:s privilegier d. 16 Oct. 1723, nyssnämnde kapitel måtte erhålla denna förändrade lydelse: § I Ej må någon genom testamente bortgifva mer än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröstarfvinge finnes.
Ej heller må den, som häfver bröstarfvinge, genom testamente så förordna om sin egendom, att bröstarfvinges räjt till afkomst eller nytta af hvad i hans laglott räknas bör, derigenom inskränkas.
Den 30 December e. m. 333 § 2.
Finnes ej bröstarfvinge, (lä må man ali sin egendom genom testamente bortgifva. § 3.
Testamente må ej tagas af bo oskifto, utan af dens del, som gifvit häfver. § 4.
I sammanhang härmed och då billigheten synes fordra att så länge bördsrätten qvarstår i afseende på lösen af försåld arfvejord eller bördköpt jord, en sådan lösningsrätt äfven bör medgifvas beträffande genom testamente eller gåfva afhänd fast egendom af nämnde egenskap, föreslår jag vördsamt följande tillägg såsom: § 5.
Gifver någon genom testamente bort egendom, som är börd underkastad, äge den sorn inom börden är, att, innan laga stånd äkommer, den egendom lösa efter af rätten derå satt värde: och gånge dermed i öfrigt som i 5:te kap. J.B. skiljs.
I öfvererensstämmelse med dessa grundsatser torde jemväl 1 och 3 §§, 8 kap.
J.B. böra uphäfvas samt i deras ställe införas följande stadganden: § I All egendom, ehvad den är ärfd eller förvärfd, må af egaren bortgifvas. § 2.
Bortgifver någon sådan egendom, som börd underkastad är, ege bördeman att, innan laga stånd åkommer, densamma lösa efter af rätten derå satt värde: och gånge dermed i öfrigt som i 5:te kap. denna Balk skiljs.
3:öje § lika med den 2:dra § i nu gällande 8:de kap. J. B. Begärdes på bordet.
Hr Dalman upläste vidare följande motion:
Då intet af de motiver, hvilka ännu möjligen knnna tala för bibehållande af rätt lill lösen inom börd af å landet försåld eller derstädes annorledes afhänd arfvejord eller börd-köpt jord, icke finner tillämplighet beträffande bördsrätt till i stad försåld fastighet, hvilken rätt i öfrigt är långt vidsträcktare än på landet, då nemi. den omfattar icke blott ärfd utan ock förvärfd egendom, har jag, i betraktande af de flera till tvister, osäkerhet och ofta prejerier ledande olägenheter, hvilka visat sig vara en följd af den 334 Den 30 December e m. ifrågavar., efter rain tanke, både orättvisa och onyttiga inskränkningen i dispositionsrätten öfver fast egendom i stad, ansett mig böra vördsamt föreslå.
Att en sådan ändring af 5:te kap. 1 § J.R. samt K. Förordn. d. 29 Juli 1812 må af R.
St. beslutas, hvarigenom rätt tili bördslösen af i Stad försåld fast egendom uphör.
Hr Dalman upläste sedermera jemväl en motion af följande innehåll:
Utom Sveriges landamären lefver ännu Enkan efter en af Sveriges Sekulärmän, frami.
Professoren Thomas Thorild.
Hvad denne man på sin tid verkat för fosterlandet; det lysande namn han besitter såsom både tänkare och författare; de stora idéer om frihet och rätt, för hvilka han kämpade och som belönades med landsflygt; derom Mine Hrr, är här icke stället att vidlyftigt utbreda sig; mannens historia finnes i bans skrifter och dessa äro icke vidare obekanta för någon bildad Svensk.
Må det derföre anses såsom en billig gärd af tacksamhet och beundran för denne man, om jag vågar föreställa mig, att Svea R.
St. hvilka Thorild tillegnat sina förnämsta afhandlingar, icke likgiltigt åse, huruledes hans öfver 80 år gamla Enka lefver i de torftigaste omständigheter, nyligen frånryckt det sista stöd, hon ännu ägde qvar.
Gustafva Thorild, född von Kovsky, prestdotter från Södermanland, följde redan för 57 år tillbaka sin make den ädle patrioten i landsflygt.
Efter hans död (1808) har hon njutit understöd af sin mäg Professor Florello, också en af Sveriges Söner, så långt dennes knappa tillgångar medgåfvo.
Florello har nyligen aflidit, och nöden hotar nu den 80-uriga Svenskan, den ädla, allmänt högaktade qvinnan, i den fremmande stad (Greifswald) som förr lydde under Sveriges Spira.
St. måtte till Thomas Thorilds Enka anvisa en årlig pension af 500 r:dr b:co och anhåller om remiss häraf till StatsUtsk.
Remitterades till StatsUtsk Frih.
Alströmer, Jonas, upläste en motion af följande innehåll:
För upgörandet af den blifvande Revilln.-Stadgan torde det tillåtas mig att vördsamt föreslå följande förändringar och förklaringar uti sladganderne enl. den nu gällande: l:o Ronde embelsmäns löner.
Såsom sjelf icke ägande någon embetsmanna-befallning och i följd deraf ej heller någon lön, kan jag så mycket mera opartiskt härom yttra mig och får derföre förklara, att för mina ögon synes det som en fullkomlig paradoxe, att, under det jag med ena handan aflemnar en betingad vedergällning för ett åt mig fullgjordt biträde, hålla den andra färdig att återkräfva en del af det jag gifvit, jemte Den 30 December e. m. 335 tiel förkunnandet, att, om denna min besynnerliga prétention ej eflerkommes, finnas tjenliga medel att förmå den tredskande dertill.
Om en enskildt skulle så bete sig, skulle det åtminstone väcka allmän förundran, ej blott öfver det orimliga i sjelfva saken, utan äfven derföre alt han belastade sig med att föra dessa, öfver detta gifvande och återtagande, så onödiga räkenskaper; dä bra mycket klokare vore att rent af och vida redligare gifva så mycket mindre lön.
Men, då nu lönerna i Sverige visserligen ej äro för stora, synnerligen med afseende på den långa tid våra embetsman fått arbeta, dels för intet, dels för ytterst otillräcklige löner, då de i allmänhet varit nödsakade åsamka sig skulder, under hopp pä bättre tider; så förefaller detta förhållande den opartiske betraktaren så mycket förunderligare.
Jag får således föreslå alt em etsmäns löner blifva frän all bevillning befriade. 2:0 Ehuru Prester ej åtnjuta lön direkte af Staten, böra de dock betraktas såsom embetsman och på sådan grund, om man ej erkänner någon annan, äfvenledes från bevillning befrias; hellst jag förmodar man snart skall inse nödvändigheten af, alt äfven de direcle af Staten hufvudsakligen åtnjuta sin aflöning. 3:0
Dock bör 2 mom. af 4 § uti nu gällande Bevilln.-Stadga bibehållas; äfvensom, då jag väckt upmärksamheten härpå, jag får till Bevilln.-Utsk:s bepröfvande hemställa, huruvida möjligen skäl kunde vara att i något fall låta bevillnm qvarstå för de s. k. extra-ordinarie inkomster, ehuru jag, för egen del, skulle anse äfven dessa böra befrias. 4:o Skulle bevillning för embetsmäns löner borttagas, får jag vördsamt fästa upmärksamheten derpå, att bevillning särskildt bestämmes för informatorer hos enskilte, då närvarande stadga härom blott hänvisar till den för embelsmän. 5:o
Får jag till till R.
St:s behjertande föreslå att, så väl Målaresom Bildhuggare-Artister befrias från bevillning efter 2:dra Art.
Då vårt land äger så ringa tillgångar att skaffa dessa nödig afsättning ä sina arbeten och gjort så litet för dessa konsters upmuntrande, men deremot Bevillms-Stadgan pålägger dem ganska betydlig skatt, skulle det synas som om Svensken ej förstod att värdera detta sätt för den poetiska inspirationen att yttra sig, men jag är öfvertygad att förhållandet ej är så: hvarföre säkerligen upmärksamheten härpå blott behöfver fästas, för alt en rättelse skall göras, som kan vara till förmån för den mot stora svårigheter kämpande kostnären och till ringa afsaknad för Staten. 6:0
Bör under rubriken Tidningsskrifvare införas, att derunder förstås, så väl redaktörer som deras biträden, emedan dessa åtnjuta ganska betydliga arfvoden, hvilka af intet skäl böra undgå att lill Staten lemna sitt bidrag, men olika åsigter om rätta begreppet af denna titel sökt göra sig gällande. 7:o I anledn. af upkorana olika meningar rör:de tillämpningen af 330 Den 30 December e. m. den i Bevillms-Stadgan upgjorda klassificering af Månglerskor, torde den föreskrift böra införas i den nya, alt BevillningsStadgans klassificering bör tillämpas, efter den inkomst rörelsen kan anses lemna, utan afseende på den särskildta klassindelning som för Månglerskor i öfrigt inom olika orter kan vara upgjord. 8:0 Det, som dock af allt mest påkallar förändring, är redaktionen af den Taxerings- och Pröfnings-komitéernas ledamöter föreskrifna eder.
Uti en Ed måste man med yttersta sorgfällighet välja sådana ord, som bestämt uttrycka, hvarken mer eller mindre än det, som med Eden åsyftas och framför allt ej något som är omöjligt att hålla.
I förra fallet lemnäs den eljest, antingen rum för ett mer eller mindre rymligt samvetes många olika tolkningar, eller blir helt och hållet ändamålslös; och i sednare fallet ådagalägger den en lättsinnig tanklöshet så väl hos författaren, som hos den som utan besinning aflägger den.
Detta sistnämnda förhållande inträffar på den här ifrågavar.
Eden; ty, det är väl ingen som tilltror sig alt bestämt påföra hvarje skattskyldig person precist den beskattning lian bör vidkännas, sä att, under ett noga iakttagande af föreskrifterna, — hvarken kronan eller de skattskyldige förnärmas i deras tillständiga rätt; och likväl förbinder man sig dertill ”på heder och samvete så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ”.
Härigenom är ju den aldra finaste linea updragen, hvilken man med liflig
Ed förbundit sig att ej det ringaste öfverskrida, hvarken åt ena eller andra sidan; att detta är en omöjlighet att hålla behöfver ej bevisas, men att Eden derigenom blifver kraftlös lill sin verkan och vådlig för den som, i följd af det åtagna kallet, tvingas att aflägga den, är säkert; här hjelper ej den förklaring, att man handlar efter öfvertygelse, ty man har ej svurit på sin öfvefrtygelse, utan på en démarkalions-linea som för menskligt öga är omöjlig att uptäcka.
Hvilken som haft den ringaste erfarenhet af, huru det tillgår vid taxeringar, känner äfven hvad kraft
Eden ägt öfver där fattade beslut.
För att afhjelpa detta, göra Eden möjlig att hålla och således, åtminstone för den som besinnar dess vigt, bindande, torde det tillåtas mig för densamma föreslå följande redaktion: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag, som Ordf. (Ledamot) i Taxerings- (Pröfnings) komilté, skall, efter bästa förstånd och den kunskap jag om förhållandena äger, fullgöra och noga iakttaga föreskrifterna i nu gällande Bevilln.-Stadga, så att hvarken Kronan eller de skattskyldige genom den af mig påförde beskattning upsåtligen förnärmas.
Denna förbindelse skall jag på heder och samvete, utan ensidig afsigt och mannamon, redeligen upfylla; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.” ?
Att jag låtit orden: ”skall påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning, som han bör vidkännas utgå, Den 30 December e. m. 337 utgå, kommer derafj att, då man förbundit sig att fullgöra hvad Bevillms Stadgan föreskrifver, innehålla dessa ord blott en för tanken onödig tavlologie.
Remitterades till Bevilln.Utsk. Gr. Lewenhaupt, Sten upläste en så lydande motion:
Otydligheten uti författningar med deraf följande oreda mången gång, är en omständighet, som säkert af alla är känd och erkänd.
Bränvinsförordningen har onekligen i detta fall varit ett fält, som utan tvifvel gifvit anledn. lill tvetydighet och missförstånd, och är det med anledn. deraf, som jag vågar väcka följande motion.
Jag föreslår nemi.
”Att omdistillering af redan förut tillverkadt, ”och sålunda redan en gång beskattadt rått bränvin af dem, som ”dertill äro berättigade, dels till följd af sin bränvinstillverkning, ”dels ock på grund af K.
Commerce-colkii serskildt lemnade tillstånd, utan afseende på konstruktionen af den apparat, som dertill begagnas vare sig med eld eller ånga, ej må åläggas annan ”beskattning än den bevillning, som i likhet med för förädling af ”alla andra rudimaterier ålägges i förhållande till vinsten derpå.”
Specielt känner jag ett fall, hvarigenom ett riksgagneligt, och utur Statsekonomisk synpunkt sedt, i högsta målto nyttigt företag sannolikt står på brandten af sin undergång, till följd af underordnade embetsmyndigheters godtyckliga beskattningsåtgärd; såvidt den orimligtvis skulle kunna stadfästas.
Gommerce-colkii särskildt meddelade tillstånd, äro nu redan uti riket fyra ganska dyrbara anläggningar gjorda nemi. i Stockholm, Norrköping, Götheborg och Malmö.
Ändamålet med dem, är att genom förädling af det råa bränvinet, befria detsamma från den annars altid vidlådande, och i högsta måtto skadliga finkeloljan, samt sålunda göra detsamma vida mindre skadligt för helsan.
Sedermera att för Teckniska och Pharmaceutiska med fl. behof, bereda en sprit, sorn i styrka och renhet, enl. utlåt, af Hrr Professorer Berzelius, Åkerman, Pasch, Mosander och Almström fullt motsvarar den utländska, och hvarföre densamma såsom numera aldeles obehöflig, af Rikets sednast församlade Ständer belädes med 1 r:dr införseltull per kanna för den som är öfver 12 proc. och 32 sk. för den som är under 12 proc., i st. f. 8 sk. pr kanna som förut var fallet.
Förmodligen till följd af Bränvinsförordningens tystnad med afseende på olika konstruktion å distilleringsapparater, jemte beskattningen af desamma, har nu det förhållande inträffat, hvilket är mig nogsamt bekant, att en af de sålunda nu anlagde apparaterne, som bedrifves med ånga, blifvit åtminstone tills vidare, af underordnade embetsmyndigheter, påförd en beskattning såsom för bränvinsbränning med ånga i fjerde klassen, och dessutom bevillning.
Och då man tager i betraktande att utan lagbrott, med ifrågavar. apparat, endast kan komma i fråga förädling af förut tillverkadt och ganska drygt beskattadt rätt bränvin, som vid förädlingen, genom 2 H. 22 338 Den 30 December e. m. afskiljandet af finkeloljan derifrån, till sin qvantitet förminskas i st. f. alt förökas, detsamma skulle underkastas tredubbel beskattning; så torde en åsyftad ändring af K.