Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Hjerta har antagit, att så ej skall ske ; men då jag här hört både honom och Friherre Anckarswärd förutsätta, att Ridderskapet och Adelli, såsom beslående mest af löntagare, skulle vara, enligt Den ii Sept em be r f. m. 35 deras egen fördel, böjda för löneförhöjningen, så böra de äfven antaga, att Borgareoch BondeStånden, hvaraf det ena, till större delen, och det andra, helt och hållit, består af medlemmar, som icke äro löntagare, men bara skattdragare, skola euligt deras närmaste fördel vara emot alla ökade Skattebidrag till högre löner.
För min egen del får jag förklara, att jag befinner mig i samma belägenhet med ledamöterna af BondeStåndet, att nemi. icke innehafva någon lön på Rikets Stat, men väl betala skatt till dess underhåll.
Icke destomindre skall jag nu såsom alltid lala för dem jag anser vara mindre lönta än vederborde; och så förmodar jag att Ståndets Ledamöter i allmänhet göra, utan det olämpliga förbehåll Herr Hjerta föreslagit.
Man har anfört, att det så kallade PrincipBetänkandet ej borde nu förekomma, utan antingen läggas till liandlingarne eller ock sist företagas, emedan XJtskottet skall i detta Betänkande hafva yttrat, att de uti följande Betänkanden om Statsregleringen föreslagna utgifter voro nödvändiga.
Biföll man således detta Betänkande, skulle man äfven hafva på förhand samtyckt till alla efterföljande anslag.
Men jag anhåller, all Ridderskapet och Adeln ville fästa sin uppmärksamhet derpå, att det är Betänkandet N:o 124» och ej det sednare N:o 235, som bär egenteligen är i fråga.
Het sednare innehåller blott en när42 H. 3* 36 Den i\
September f. m. mare utredning af skälen, hvarföre Utskottet ej frångått det förra.
I N:o 124 framställas hufvudsakligen 4 punkter till RiksStåndens Rifall, nemi.: 1:0 att myntvärdet skall från försämring bevaras; 2:0 att Indelningsverket icke må rubbas; 3:o att ej mindre samma pris, som minimivärdet å den under lönerne inbegripne Spannemål, än ock enahanda beräkningssätt af RiksMarkegången, som nu iakttages, äfven hädanefter bör äga rum; 4:o att åtskilliga besparingar och innehållningar af löner lills vidare äfven måtte fortfara.
Ytterligare borde förekomma en fråga, när nemligen den nya Statsregleringen skall börja; denna hade Utskottet undvikit att yttra sig öfver i betänkandet af den 10 April; men nu tyckes ögonblicket vara att icke längre uppskjuta dermed.
I min Reservation vid sednare Betänkandet har jag tillstyrkt, att i83o års början äfven skulle blifva den nya Statsregleringens.
Att Utskottet i detta Betänkande yttrat, det de föreslagne förhöjningarne voro nödige, måtte icke vara något fel, alldenstund 3o §.
Riksdagsordningen lyder: vidare åligger detta Utskott att utröna, pröfva och föreslå det, som till Stats- och RiksgäldsVerkens behof er jordras &c.
StatsUtskotlct borde väl således icke förbigå hufvudskälet, som Grundlagen sjelf omförmäler, eller att det ansett de tillstyrkta utgifterna erforderliga.
Contra-propositionen skall Den 21 September f. m. 37 blifva sådan Herr Hjerta föreslagit, anhåller jag, att Ja-propositionen måtte blifva företagandet af Betänkanderne N:o 134 och 235.
Den värde Ledamot som gjort det förslag, att Ridderskapet och Adeln blott vilkorligt skulle företaga Statsregleringen, bar till vederläggande upptagit, hvad jag deremot anfört; men som jag icke kunnat uppfatta och i min tanka ordna hans skäl, vill jag endast till protocollct anföra detta.
En annan värd Talare har påkallat Löntagarnes generosité att bifalla detta förslag.
Jag anser mig, såsom Löntagare, pligtig att här tillkännagifva, det jag ej skulle kunna erhålla någon Löneförhöjning, hvad resultat som ock skulle kunna erhållas af de här under öfverläggning blifvande Löneförhöjningar; och jag förklarar hvad jag hoppas tillräckligt hafva ådagalagt, att jag i mina rådslag alltid följt min öfvertygelse, utan ringaste afseende på min enskilta fördel, och ofta tvärtemot densamma.
De andra Löntagarnes generositet hchöfver väl ej heller uppmanas; ty jag är säker, att de äfven följa endast sin öfvertygelse om det rälla.
För öfrigt vill jag blott fästa de värda Talarnes uppmärksamhet på de följder, som detta deras förslag skulle hafva inom detta Hus, NB. om alla Löntagare handlade efter sin enskilta fördel.
Alla Löntagare skulle nemligen för - I 38 Den 21 September f. m. ena sig att afslå en proposition, som vore så högst äfventyrlig för dem alla.
Motionärens afsigt skulle derigenom nödvändigt förfelas.
Men lättare skulle han kunna få lönerna nedsatte, om han ginge partielt lill väga.
Då skulle han kunna hoppas att vinna understöd af 3:dje och io:de Hufvudtitelns
Löntagare emot den ard res; af den ardres och io:des emot den 3:djes; samt slutligen af den 2:dres och 3:djes emot den io:des.
Det skulle då vara mycket lättare, alt i detaille vinna seger, än när man angriper hela massan på en gång.
Då jag ej tänker handla efter så djupa beräkningar, som dem Herr Cederschjöld gjort sig mödan att uträkna, får jag förklara, att jag heldre vågar angripa hela massan.
Men då den värde talaren förklarat, att han ej uppfattat min förmodligen orediga framställning, skall jag söka i en redigare form på nytt framställa den.
Jag hade trott, att om Bonde- och BorgareStånden ville vara ifrån en högre Statsreglering, och bibehålla den nu varande, skulle de helt simpelt afslå förhöjningarne, ty jag kan ej inse, hvarföre de skulle handla efter en sådan courtoisie, att de först skulle bevilja anslagen, men sedan begagna ett tillfälle för att få kullkasta sitt förra beslut.
Jag skulle tro, att de såsom Representanter heldre vilja handla rätt fram.
Den 21 September f. in. 39 Friherre
Jag nödgas åter upplaga Ridderskapets och Adelns tid, i anledning af hvad Ilerr von Hartmansdorff yttrat om PrincipBelänkamlet, att del nemligen skulle vara af beskaffenhet att innefatta yttranden om Indelningsräntor, om den under lönen anslagne Spannemål och om tiden för Statsregleringen.
Första och andra punkterna innehålla ej ändringar i hvad som förut existerar, och bifallet dertill förfaller sålunda.
Hvad åter angår tiden, äro Grundlagarne i detta afseende så tydlige, att något ytterligare stadgande eller beslut derom icke fordras.
Grefve Posse, Arvid: Sedan Herr Cederschjöld och Herr von Hartmansdorff upptagit cardinalskälen emot Herr Hjertås motion, hade jag icke ämnat yttra mig i deta afseende, men då Friherre Anckarswärd förklarat sig, ehuru likgiltig för sjelfva motionen, dock böra understödja densamma, för att gifva den löntagande majoriteten tillfälle att visa sin generosité, så anser jag mig såsom löntagande Embetsman, ehuru icke bland dem, för hvilka Löneförhöjning kail komma i fråga, böra visa, att Herr Friherrens slutsatser stå på oriktiga grunder.
Då så väl Friherren sjelf påstått, som Ridderskapets och Adelns beslut bevisa, att Myntbestämningen är för Riket nyttig, och då Herr Hjertås förslag påtagligen vore högst hinder ligt för Myntbestämningen, så lärer in - 4o Den 3i September f, ra. gen Löntagare vilja visa sin generosite*, medelst instämmande i Herr Hjertås förslag, eller med andra ord, på bekostnad af det allmänna bästa.
Friherre Anckarswärd kan således gerna rösta mot Herr Hjerta, och för det allmänna bästa, utan att derigenom hafva gifvit anledning till tvifvelsmål om sin välvilja för de Löntagande Embelsmännen.
Då Utskottet yttrat, det anslag voro nödvändige, måtte det hafva tänkt sig sedeln till ett visst förhållande i penningvärde.
Hade det trott, att en Riksdaler i sedlar skulle komma att svara mot en Riksdaler i Silfver, hade någon sådan fråga icke kunnat uppstå.
Jag måste antaga att Utskottet haft den åsigt, alt sedel värdet skulle förblifva sjjdant det under de förflutna åren varit, och då Ridderskapet och Adeln för sin del heslutit, att det skall förblifva sådant det under de sednaste ro åren varit, synes mig consequent, att Ridderskapet och Adeln skulle säga, såsom Herr Rosenblad föreslagit: vi bevilja de äskade Lönetillökningarne, under förutsättning, att de andra Stånden bifalla vårt beslut om Myntbestämning.
Friherre Anckarswärd'.
Då en Ledamot Grefve Posse yttrat, att min förutsättning hvilade på oriktiga grunder, utbeder jag mig att få anmärka huru hans egen verkeligen 9 Den 21 September f. m. 41 icke stöder sig på mera riktiga, enär han sagt, alt han såsom Landshöfding icke kunde få någon fördel af de föreslagne Lönförhöjningarne.
Då Statsministrarne och StatsRåden innefattas uti detta förslag, hemställer jag, huru troligt det är, att icke någon Landshöfding har interesse i afgörandet af Lönetillökningsfrågan.
Herr Grefvens och mina förutsättningar kunna således, i så vidt mina varit oriktiga, qvitta med hvarandra.
Men om oriktigheten af mina är jag icke ännu så öfvertygad.
Om jag skulle ställa mig sjelf i belägenhet af att vara Embetsman, skulle jag icke vilja mottaga en Löneförhöjning, som genom en myntförbättring kunde blifva tryckande för mina medborgare.
Jag erkänner, att Herr Cederschjölds invändning i början äfven på mig gjorde någon verkan, men icke sedan jag undersökt dess grunde’; ty om de öfrige
Stånden finna sig kunna ingå på en löneförhöjning, vore det visserligen deras eget interesse, att Löneförbättringen ej blef drygare genom Myntförbättring.
Kunna de åter icke bevilja förhöjningen, så står saken i sitt skick, och ingen annan anledning finnes till hela åtgärden, än ett uttryck af en ädelmodig omtanka för de Skattdragande.
Ehuru jag, på sätt jag förut haft äran yttra, är öfvertygad, att, i händelse af en större och hastig myntförbättring, äfven 1823 års Statsreglering icke 42 Den 21 September f. n>. skulle kunna äga bestånd, anhåller jag likväl, för att undanrödja all betänklighet i afseende på de tillökta lån-anslagen, att få instämma i det förbehåll, som Herr Rosenblad dervid föreslagit.
Jag tar mig friheten å nyo vördsamt anhålla om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å mitt förslag: att de nja anslag Rikets Ständer kunna bevilja, må beviljas under förutsättning af en myntbestämning vid innevarande Riksdag af 12,8 sk. bankosedlar för 1 R:dr Silfver, sålunda att om en lägre bestämningsgrund antages, ifrågavarande anslag i samma förhållande nedsättes, äfvensom att om ingen myntbestämning vid innevarande Riksdag skulle komma ast äga rum, de anses bestämda i silfver till -§■ af edy dande belopp, men komma att intill nästa Riksdag utgå i bankosedlar.
, efter en antagen kurs af 12,8 sk.
Jag anhåller att få fästa Herrarne Skogmans och Rosenblads uppmärksamhet derpå, att, om ett sådant villkor skulle fastställas, kunde derigenom, vid en inträffande Myntförsämring, då cursen .uppgick ända till 144 s^’’ Statsverket erhålla ett stort deficit, och huru skulle Staten blifva i tillfälle, att fylla detta anslag, utan att en betydlig förlust uppkom, hvarigenom Ständernas sammankomst må hända Den 21 September f. m. 43 Lief nödvändig.
Herr Rosenblads förslag kan således icke antagas.
Jag begär votering på Herr Hjertås förslag, hvarom fråga nu egenteligen lärer vara.
I anledning af hvad man anmärkt mot min framställning om det föreslagna villkorets inflytande på de andra Stånden, vill jag endast tillägga, att, om de ökade Statsanslagen skulle af 3 Stånd beviljas, borde de Skattdragande så mycket snarare omfatta myntbestämningen, såsom skydd mot möjlig myntförbättring.
Hvad Herr Rosenblads förslag beträffar, så låter det bra i början, men slutmeningen gör det alldeles onyttigt; ty om jag säger, att billerne äro bestämda i Silfver, eller i Sedlar efter 128 sk. curs, så är det endast olika talesätt, och saken är i alla fall densamma.
Den siste värde talaren har förekommit mig i hvad som angår Herr Rosenblads anförande.
Denne sednare har ingått uti så konstiga evalvationer i financeläran, att jag nödgas begära hans förslag på bordet, såsom innefattande en ny motion.
Jag vill visserligen icke ingå i någon föreläsning för Herr Crusenstolpe rörande qvatuor species.
Milt förslag in nehåller blott, att om cursen faller nedom 128 sk.; skulle löner ne nedsättas, och inträffar ingen myntbestämning, skulle de 44 Den ar September f. 111. utgå, såsom af StatsUtskottet är föreslagit, hvarigenom Friherre Cederströms anmärkning förfaller; ty då blir det en bestämd curs till nästa Riksdag, hvarigenom åter den fördel vinnes, att lönerne väl till nästa Riksdag utgå i bestämda summor i sedlar, men som de äro faststälda i silfver, så, om vid denna Riksdag ingen myntbestämning skulle ske, och cursen vore låg vid den nästa, förefunno icke Ständerne lönestater uppgjorda i ett mynt, som blifvit förbättradt, en väsendtlig fördel i ett land, der man såsom grundsats antagit, att en innehafvares lön ej under hans tjenstetid kan nedsättas under hvad en gång honom genom formelig stat blifvit beviljadt.
I anledning af den siste värde Talarens anförande till upplysande af sin framställning, får jag i så måtto förena mig med honom, att, om realisationen skulle beslutas vid denna Riksdag till en lägre curs än 128 sk., de nu förhöjde Lönerne äfven derefter borde beräknas så.att icke mer erhölles i Silfver, än Utskottet nu efter 128 sk. curs beräknat.
Men att utsträcka detta förbi nästa Riksdag, derom kan jag ej förena mig; i synnerhet som jag anser hvarje försök att bestämma myntet på papperet, utan utvexling af Silfver vid Bancoluckan, vara alldeles orimligt och föga bättre än en fysisk omöjlighet.
/ Den 21 September f. m. 45 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då ännu icke något af de Betänkande», som röra StatsRegleringen, blifvit af Hans Excellence föredragit, ansåg Hans Excellence den af Herr Hjerta gjorde framställning, hvilken innehöll en praeliminairfråga, först böra särskilt afgöras; i följd hvaraf Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Hjertås förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog följande voteringsproposition:
Den, sorn anser, att Ridderskapet och Adeln vid dess nu fattande beslut om StatsRegleringen, hör göra det tillägg: ”Att denna StatsReglering må varda ”gällande endast i det fall, att,Ridderska”pets och Adelns i afseende å Myntreglerin”gen redan fattade beslut af Rikets Ständer ’’antages; men att i annor händelse i8a3 års "'StatsReglering kommer att uti allt, hvad ’’som icke annorlunda blifvit af Rikets Stalinder förordnadt, intill nästa Riksdag för’’blifva gällande;” voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; ' V 46 Den 21 September f. m.
Nej, anses ofvannämnde tillägg, så vidt det icke innefattar upphäfvande af någre i behörig ordning redan fattade beslut, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Sedan 41» 42> 43 och 44 §§• i Ridt clarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till 13 f. m.; och befunnos vid voteringens slut klockan tre qvart till i, e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 57.
Nej — 168.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att det i Japropositionen föreslagne ofvanberörde tillägg så vidt det icke innefattade upphäfvande af någre i behörig ordning redan fattade beslut, således blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Upplästes till justering nedannämnde från Expeditions-Utskottet inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser lill Iiongl.
Maj:t:
Den 21 September f. m. 47 N:o i <34- Angående hegardt anslag af allmänna medel till hemmanet Mellbys inköpande för Staden Strömstads räkning.
Angående af Inspectoren H.
Håkansson i underdånighet sökt eftergift af obetaldt arrende för Gripsholms Kungsladugård.
Angående ÖfverDirecteuren P. A. Norstedts underdåniga ansökning att få till skatte lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande Kronolägenheten Pihludden.
Angående inställande af all indelning till ordinarie rotering af hittills oroterad jord.
Angående ett förändradt användande af den f procent, som af Sterbhus inom Carlstads Stift nu erlägges till Hospitalet derstädes.
N:o 16g1.
Angående förklaring Öfver 5 och 6 §§. i 23 Cap. RättegångsBalken.
Angående rättighet för fordringsägare, att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål.
Angående föreslagne ändringar i Kongl.
Förordningen den 19 December 1827 om hemmansklyfning och jordafsöndring.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att Kongl. Förordnin - 48 Den 21 September f. m. gen den 19 December 1837 om hemmansklyfning och jordafsöndring må gälla äfven i afseende å Säteri- Rå- och Rörs- samt Frälse-hemmän; m. m.
Alla dessa skrifvelser blefvo af Ridderskapet och Adeln godkände, med undantag af N:o 167, hvilken, på begäran af Friherre Cederströnij Jacobj lades på bordet.
Upplästes till justering och godkändes ett från ExpeditionsUtskottet inkommit förslag till början af Rikets Ständers Beslut vid innevarande Riksdag.
Justerades pleni-protocollen för den 19 Februarii f. m. och e. m., för den 21 Februarii, samt för den 23 Februarii f. m. och e. m.
Upplästes följande från Stats- och BancoUtskotlen inkomne Betänkanden:
Af den i5 sistlidne Julii: N:o 6.
I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om rättighet för SparBankerne i Riket, att, emot Ränta, i BancoDisconten insätta en del af deras fond, för att i mån af behofvet kunna åter derifrån uttagas och disponeras m. m. jemte enskilte motioner i sammanhang dermed.
Den 21 September f. m. 49 N:o rj.
Öfver väckt fråga om utvägar till ömsesidig förvexling af Svenska och Norska myntsorter, samt de sednares emottagande uti uppbörd i GränseProvincerne.
Af den 29 sistlidne Julii: N:o 8.
Öfver väckt motion om anslag af ett Creditiv i Banken eller StatsVerket för Städernas Allmänna BrandstodsBolag.
N:o g.
I anledning af väckt fråga om inrättande af en tillräcklig LåneFond för Landtman.
I anledning af Väckt motion om inrättande af ett LåneContoir till understödjande af utflyttningar efter skeende ägoskiften.
I anledning af väckt motion, angående förbättrade anstalter uti Landsorterne för invexling af förslitne Banco- och Riksgäldssedlar.
N:o 1 2.
I anledning af väckt fråga om allmänt understöd till reparation å Calmare Domkyrka.
I anledning af väckt fråga om ökade årliga arfvode» så väl för Herrar Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoret, som ock för Directeurerne vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, samt För BancoOmbuden och Öfrige Tjenstemän vid dessa LåneContoir. 4 5o Den 21 September f. rn.
Af den ia dennes: N:o i/p I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens den 2 och 10 sistlidne Junii under N:ris 1, 2, 3, 4 oc^ 5 allåtnc Betänkanden, angående: N:o 1 Bestämmande af BancoSedelns silfvervärde; N:o 2 Nödige ansedde provisoriska åtgärder, innan Silfverutvexlingen kan företagas; NT:o 3 Bankens förhållande till Staten, jemte hufvudgrunden för dess Lånerörelse; Nro 4 Nödvändigheten af en förbättrad Lagstiftning för Banken; och N:o 5 Några lämpliga ansedda stadganden för framtiden, i afseende på så väl första Enheten som underafdelningar af det metalliska myntet i silfver; af hvilka Betänkanden N:o 1 allenast från Borgare och BondeStånden, men alla de öfrige från samtelige RiksSlånden, återremitterats.
Den 11 September e. m. 5t Måndagen den 2 i Sept. 1829.
Grefve Posse> Arvid:
Då det af StatsUtskottet afgifne så kallade princip-hetänkandet eller företalet till de följande Betänkanderne angående
Statsregleringen innehåller sådana resonnementer, att Ridderskapet och Adeln, om Ståndet dertill lemnade Bifall, skulle hinda händ erne på sig vid afgörarjdet af sjelfva specialiteterne, vågar jag Bos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vördsammast anhålla, att de öfver hvarje serskild Hufvudtitel afgifne Betänkanden först måtte föredragas och afgöras, innan princip-hetänkandet förekommer.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde uti Grefve Posses berörde hemställan.
Företogs till pröfning StatsUtskottets ej mindre den io sistlidne April under N:o ia5 afgifne, och den 7 derpåföljde Maj e. m. på hordet lagde Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens första HufvudTitelj än ock den 15 sistlidne 42 H. 4* 5% Den 2i September e, m. Julii under N:o 236 meddeldte, och den 29 derpå följde Augusti f. ra. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
1 Punkten.
Maj:ts Hojhullningssumma. 2 Punkten. H. K. H.
Hof hålin ingssumma.
3 Punkten. H. K. II.
Kronprinsess sans Handpenningar; samt tillökning i II. K. II Kronprinsens
Ilof hållnings summa, i anseende lill ökade utgifter för D.D. K.K. H.II.
Arjfurstärne.
Dessa Irenne punkter Liföllos -af Pvidderskapet och Adeln. 4 Punkten.
Angående den Summa j som för Ilögsalig II. K. II.
Prinsessan Sophia Albertinas Hofhållning marit anslagen.
Denna punkt ansågs icke fordra någon åtgärd. 5 Punkten.
Meublers underhållande i Kongl.
Bifölls. 6 Punkten.
Kongl, IlofStallets utfo dring.
Vid beviljandet af ifrågavarande anslag till Jvongl.
Den 21 Sep tém b er e. ra. 53 Hofstallets utfodring år iSaö yttrade Rikets 'Ständer: ”Ehuru med detta Statsanslag, efter Rikets Ständers tanka, Eders Kongl. Maj:ts ”Ilofstalls utfodring lärer kunna besörjas, "hafva likväl Rikets Ständer velat förordna, ''att hvad derutöfver möjligen kan erfordras, må till nästa Riksdag bestridas af öf”verskottsmedlen, dit den blifvande forsel”lönen deremot kommer att ingå, äfvensom att, då prisen på hö, halm och hafra ”äro föränderliga, hvarigenom besparing det ”ena året och brist ett annat uti anslaget ”troligen skall uppkomma, de ett år ske”endé besparingar på detta förslags-anslag ”måga till ett annat år reserveras, lill betäckande af den brist, som deruti kan äga ?y f» ruin.
Detta tillägg har StatsUtskottet nu uraktlåtit.
Jag yrkar derföre, att det måtte intagas uti beslutet, med den förändring likväl, att medlen må anvisas icke på de förmodade öfverskotten på Stätsinkömsterne, utan på RiksgäldsContoret; enär Utskottet redan etablerat den princip, hvilken af Rikets Ständer tyckes vara godkänd, att några utgifter icke böra anvisas på öfverskotten, hvilka förmodligen blifva ganska ringa i anseende dertill, att man beräknat Inkomsterne så noggrannt, och lill det högsta belopp, som man förmodar de komma att utgöra. 54 Den 2i September e. m.
Jag får till alla delar förena mig med Friherre Palmstjerna, och endast tillägga, att, då Ständerne anslå en summa för Kongl. Hofstallets utfodring, hör den icke vara så begränsad, att underhållet af det antal hästar Kongl.
Maj:t i Nåder derefter fasställer, blir beroende af fouragepriset för året.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, uppläste följande:
Ehuru jag redan förut yttrat mina tankar öfver åtskilliga gjorde framställningar om ökade anslag till vissa uppgifne behof, förutser jag nogsamt af denna .Riksdags hittills lemnade resultaler, att jag och några få andra röster icke förmå hejda det generositets-system, som med tidens längd skall göra den idoge Borgersmannen och den under mödor och bekymmer dignande Jordbrukaren till tiggare.
Men då Bondens sista tillgång utpantas, för att under Auctionsklubban försäljas till gäldande af nya Statsbidrag, och då allmänna nöden nått sin höjd, och förtviflan i kojorna börjar att spela en lika så allmän rol, som vällust, öfverflöd och liknöjdhet för uslingens nöd på andra ställen låter visa sig, då skall åtminstone icke jag kunna förebrås, att hafva varit en bidragande orsak till den allmänna nödens befordrande.
Detta är det enda skäl, som förmår mig att ännu en gång uttala min mening mot Den 21 September e. ni. 55 dc af StatsUtskottet, uti dess förevarande
Utlåtanden angående regler ingen af utgifterna under RiksStalens Första Hufvudtitel fortsatte förslag till ökade anslag på berörde Hufvudtitel.
Jag åberopar hufvudsakligen, hvad jag i mina anmärkningar förut anfört, hvilket jag icke anser vara vederlagt.
Hofstallets utfodringsstall har Utskottet troget vidhållit sin föresatts, att öka anslaget.
Jag tinner mig af Utskottets stabilite icke rubbad i min öfvertygelse, att den vid 1823 års Statsreglering .beräknade summa af 28,848 lt:dr 4° sk- 5 r:st. för ifrågavarande
Stat är tillräcklig; hvarföre jag anhåller om Proposition till afslag å anslagssummans Ökande lill 3o,o36 R:dr 29 sk. 9 r:st.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMars kalken framstäld proposition, blef öde punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Friherrc:
Palmstjerna anhöll om proposition på det af honom föreslagne tillägg.