Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men icke desto mindre, och för att ej kronan må förlora sin rätt, i händelse den under konkursen är beroende, måste jag efter del föreslagna formuläret svära och betyga all K. M. och Kronan varit innehafvare af fordringen innan gäldenärens ansökning alt få sin egendom afstå mig kunnig blef, ehuru jag, i del ögonblick bevakningen sker, icke ens vet om kronan äger något alt fordra ännu mindre lill hvad belopp.
Ensamt i denna omständighet ligger det påtagligaste bevis, alt det icke lyckats Utsk. att göra sitt förslag nog allmänt för att undvika de ifrågakomne olägenheterne.
Deraf följer, att äfven med detta förslag, sådane förhållanden understundom skulle kunna inträffa, hvarigenom både den enskilde och kronas ombud blefvo nödsakade att svära falskt ifall man strikte håller sig lill ordalagen.
Men ingen förnuftig menniska kan väl påslå all jag begår mened derföre att jag underkastar mig det edsformulär, som finnes stadgadt.
Ty dä jag icke har något val i det afseende!, så måste jag väl följa hvad lagen bjuder.
Jag yrkar derföre i händelse af återremiss, att Utsk. måtte närmare än som skett öfverväga, huruvida det icke må vara ändamålsenligast att bibehålla del nu gällande formuläret; och önskar åtminstone att man icke deruti mätte göra annat än de alldra nödvändigaste förändringar.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, framställde att, såvida han rätt uppfattat Hr 9 H. 32 49S Den 27 September.
Printzenskölds sisla yttrande, hade Hr Printzensköld afstått trän sitt yrkande om afslag och förenat sig med Hr von Hartmansdorff i begäran om ålerremiss, samt att i sådant fall nu endast vore fråga om bifall eller ålerremiss i Utskrs förslag, eller ock antagande af Gr.
Lagerbjelkes förslag alt edsförmuläret må fä följande lydelse: ”Jag N. N. svår vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt jag på god tro är innehafvare af den fordran jag nu anmält,” o. s. v. enligt Utsk:s förslag; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag till förändring af konkurslagens 75 §.
Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansäge de gjorde anmärkmne föranleda lill återreraiss af ifrågavar:de förslag, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda belänk.
I\:o 76, i anledn. af väckt motion, ang:de åliggande för kommunerne all hafva tillsyn å ordningen vid fängelserne.
Föredrogs LagUlsk:s d. 22 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 77, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag för Notarii-publici.
Sedan underl. Ridd.-Secreterare, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplyst att RorgareSt., enligt ankommet prot.-uldr., hade godkändt förevar, betänk, yttrade: Gr.
Under erkännande lika med Utsk. att en lag, som närmare bestämde notarii-poblici skyldigheter och verkan af deras åtgärder i juridiska frågor, är af behofvet påkallad, måste jag dock äfvenledes i likhet med Utsk. intyga, att det ifrågavar:de förslaget är så beskaffadt, att det icke kunnat antagas, äfvensom att Utsk:s tid icke medgifvit det alt företaga en så fullständig omarbetning af förslaget, som eljest varit nödvändigt för att få en antaglig lag.
Utsk. har således varit nödsakadt att underkänna och förkasta berörde förslag, hvilken åtgärd jag hoppas R. o. Ad. malle godkänna.
Landtm:s härefter till bifall å LagUlsk:s betänk.
N:o 77 framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja öfvervägande.
Föredrogs Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ns d. 23 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 52, i anledn. af väckte frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl. Förordningen om socknestämmor i riket d. 29 Augusti 1843.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. till bifall å Den 27 September.
499 della betänk., men dervid Gr. Lagerbjelke, Gust., anmält sig och anhållit få veta, huruvida anmärkn:r emot 2:dra punkten af Uisk:s betänk, numera kunde till pröfning upptagas, förklarade Hr Landtm., att betänk, blifvit i dess helhet föredraget, men att, derest anmärkn, emot andra punkten blefve gjord, något hinder för deraf föranledd serskild propos:s framställande icke före kom ; hvarefter Gr.
Lagerbjelke, ■yttrade:
Som jag utaf Hr Gr:n o. Landtmilis yttrande finner, alt jag icke försummat mig, utan all det ännu är mig öppet att anföra anmärkmr emot sednare punkten af betänk., så anhåller jag alt få göra det.
Det nu gällande stadgandet innehåller, ali ”röstägande må, genom fullmakt, till annan öfverlåta sin talan och rösträtt ä sockenstämma.”
Detta har så vidt mig är bekant i allmänhet blifvit så tillämpadt att det står en röslegande fritt alt till hvem han vill genom fullmakt upplåta sin rösträtt i sockenstämma.
Motionären upplyser sjelf att äfven offentliga myndigheter så tolkat lagstadgandet.
Emedlertid har Utsk. nu föreslagit, alt ett motsatt stadgande skulle införas af lydelse ”att röstägan de må genom fullmakt till annan inom församlingen bosatt person eller ock till sin egendoms förvaltare, äfven om denne är utom socknen boende, öfverlåta sin talan etc.”
Derigenom blefve röstegandes rätt i högsta måtto inskränkt, han kunde icke vidare lill fullmäktig utse en eljels lämplig person, såvida denna händelsevis icke är boende inom socknen.
Jag kan icke inse det föreslagna stadgandet vara af behofvet p/i kalladt eller medföra någon nytta, hvarföre jag nu inskränker mig till att endast hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. till afslag å betänk.
Dertill tror jag mig hafva så mycket större anledn., som efter hvad allmänt bekant är, någon olägenhet af det nuvar:de stadgandet icke visat sig, men väl skulle kunna uppstå genom den föreslagna nya redaktionens antagande.
Jag skall icke vara särdeles ifrig för befrämjande af Utslcs förslag helst jag icke inom Ulsk:n detsamma godkändt.
Jag anser mig likväl böra i Utslcns namn svara på Gr.
Lagerhjelkes anmärkn.
I betänk, säges att det anförda stadgandet gifvit anledning till tvekan om dess rätta betydelse, att man på vissa orter så förstedt det såsom bade det endast afseende på röslägarne och alt en röstägande således icke kunde uppdraga åt någon annan ån en annan röstägande att föra hans talan å sockenstämma.
A andra sidan deremot trodde man, att dermed kunde förstås hvilken annan man som helst.
För min del är jag af den åsigt, alt ordet annan hänförer sig till ordet röstägande.
Det ligger nemi. i språkbruket att till delta ordet ”annan,” fordras ett nomen, såsom under förstådt och detta kunde ej gerna vara något, annat än det förut stående begreppet ”röstägandePå grund deraf ansåg Utsk:n och äfven jag gör 32* 500 D e 11 27 S c p t e ni b e r. det, att det nu föreslagna stadgandet icke innefattar en inskränkning i nu gällande lag, utan tvärtom någon utvidgning uti den rätt sora Utsk:n ansåg § nu medgifva röstägande.
Lagerbjelkes yrkande, att det skulle vara lotligt för en röstegande att afgifva sina röster genom hvilken annan person som helst, äfven om denne vöre utom församlingen boende, så är denna åsigt i fullkomlig strid med den, som gjort sig gällande inom Utskm.
De ansägo nemi. hvarken lämpligt eller nyttigt alt uti kommunala angelägenheter en röstägande kunde uppdraga ät en advokat, eller åt hvilken person som helst, att utöfva hans rösträtt och utföra hans talan.
Utskm ansåg alt, för all bibehålla lugnet vid behandlingen af de kommunala angelägenhelerne, det fordrades, att icke någon annan kunde deruti deltaga, än de som verkligen deraf kunde vara intresserade antingen såsom röstägande i församlingen, eller åtminstone såsom inom densamma boende.
Detta är rätta anledningen hvarföre
Utskm ville förhindra att icke advokater eller för ortens angelägenheter främmande personer skulle inblanda sig deruti och af denna orsak hafva Utskm också (lilsa11 orden: ”inom församlingen bosatt person.
” Del enda fall dervid Utskm velat medgifva ett undantag från berörde regel var det att en jordegare hade en inspektor, som förvaltade egendomar inom flere socknar, i hvilken händelse inspektoren skulle vara berättigad att föra jordägarens talan inom de särskilda socknarne.
Sådan var Utskms mening och jag har ansett mig pligtig alt pä detta sätt för densamma redogöra.
Såsom ett ytterligare skäl för det mindre lämpliga uti den inskränkning i röstägandes rätt att lemna fullmakt ät andra än inom församlingen boende personer, anhåller jag att få anmärka att en följd af Utskms förslag skulle blifva, att en röstägande icke kunde såsom ombud till en sockenstämma skicka annan röstägande i samma sockenstämma, om denne sistnämnde händelsevis vore boende i en annan församling.
Det står nemi. att han endast får gifva sin fullmakt till en inom församlingen bosatt person, hvaraf följer alt en i samma församling röstägande person, som bor i nästa socken, icke kan blifva fullmäktig för en annan röstägande.
Derutaf visar sig just orimligheten utaf den föreslagna inskränkningen i befogenheten alt vara fullmäktig och derutaf hemlar jag ytterligare anledning att anhålla om afslag å denna punkt.
Utskms förslag vara till den grad inskränkande allmän rätt, att jag nödgas instämma i Gr.
Lagerbjelkes yrkande.
Ett förbud för röstegande att icke till fullmäktige välja den han anser vara skickligast och som bäst ingår i principalens åsigter, innefattar enligt min öfvertygelse eli verkligt tyranni.
Om raan t. ex. har en inspektor som väl sköter ens jord, så är det väl derföre just icke sagdt, att han skall hafva ett riktigt begrepp om alla de mål, som inom en sockenstämma kunna förekomma.
Om jag äger egendomar i flere län och' icke kan vara närvarule vid sookenslämma mer än på ett Den 27 September.
501 ställe, sä borde jag väl hafva rätt att till full mäktig utse den jag anser kunna bäst utföra inin talan, på de öfrige ställena.
Då nu allmänna lagen tydligen bestämmer rättigheten att föra andras talan, så kan jag så myckel mindre anse behofvet af den nu föreslagna inskränkningen.
Sådan författningen nu är medgifves icke på de aldra flesta ställen i riket, på grund af densamma, rösträtt åt någon annan än den, som inom församlingen har rösträtt eller är derinom boende.
Från denna regel har man dock nu velat göra ett undantag, man har nemi. insett att, då t. ex. vid bruk eller andra stora egendomar, som sträcka sig till Hera socknar, allt ifrån den tid dä den första sockneslämmolag utfärdades, det varit vanligt, all förvaltaren upplrädt såsom fullmäktig för den frånvarsde husbonden, men detta likväl pä sednare tider blifvit dem förnekadt, på grund af författningen, så vore ett bestämmande i detta hänseende nödvändigt.
Om man läser della stadgande i sin helhet och bedömer det efter den tydning som språkbruket fordrar, så torde man finna att med det ordet annan som der står, icke rättligen kan förstås annat än annan röstberättigad, åtminstone icke förr än en ny ordställning der införes.
Del var på dessa skäl som detta förslag, efter en läng öfverläggning, genom en knapp pluralitet tillkom.
Alt deremot tillåta hvem som helst att vara ombud vid sockenstämma ansåg Utskm, på sätt Gr.
Sparre anfört, lämpligt, emedan vederbörande der hafva att besluta öfver enskilta angelägenheter och öfver intressen, som dem närmast röra.
Exempel blefvo också uppgifne för att visa huru stor förargelse och obehag åstadkommits deraf att till sockenstämmorna skickats personer som vid tillfället fungerat utan att det i deras ställning till församlingen låg någonting, som utgjorde en anledning för deni att så uppföra sig att de kunde vinna och bibehålla de öfriges aktning, vänskap och förtroende.
När det nu är fråga om att tlere personer skola sitta i en fortgående styrelse, såsom denna kommunal-inrältning är all. anse, bör man väl tillse att inga olägenheter dervid uppkomma, sockenstämman är icke att anse såsom en domstol, inför hvilken man skall bevaka enskilda rättigheter och der man kan lill ombud få begagna nästan hvem som helst.
Emot domstolens beslut kunna besvär anföras och dessa beslut gälla icke om de äro olagliga.
Men längre må man icke tillåta advokaluren att sträcka sig.
Må man icke tillåta den att befatta sig med församlingsboers enskilda komunal-angelägenheter; det skulle vara ali förderfva all komunal-styrelse och göra det omöjligt för den att existera.
Då sockenstämman är en sammankomst, dervid öfverläggning skall äga rum om socknens enskilda behof och bestyr, böra inga andra deruti få deltaga än de, som kunna anses hafva eli verkligt intresse uti och för hvad dervid kan förekommas och på ett eller annat säll tillhöra församlingen.
Det är på dessa skäl
Ulsktn tillstyrkt den utvidgning af författningen, som i della 502 Den 27 September. örslag innehålles, och af samma skäl får jag nu tillstyrka R. o. Ad:n ali dertill lenina sitt bifall.
Jag åberopar hvad jag redan yttrat eller att jag icke skall ifra för belänk. för hvilket jag också icke inom Utsk. röstat, men jag ber att få göra de Hrr, som yttrat att den föreslagna redaktionen skulle innefatta en inskränkning i det förra stadgandet, uppmärksamma derpå, att, på sätt jag redan tagit mig friheten nämna, det är ganska tvifvelaktigt huruvida förslaget icke snarare innefattar en utsträckning i st. f. en inskränkning.
Det heter nemi. nu ”att röstägande må till annan öfverlåta sin rösträtt.”
Om jag under tvekan om huruvida med delta ordet, annan afses annan person eller annan röstägande, tager i betraktande sockenståmmo-förorduingeu för Stockholms stad, så finner jag att der står, alt röslegaude må endast genom annan, som i stämman röst äger, sin rösträtt utöfva.
Detta synes vara ett bevis till för den satsen, att äfven i fråga om sockenstämma å landet endast röstägande äro berättigade alt i stämman deltaga.
Men, pä sätt jag förut nämnt, jag fäster icke mycken vigt vid förslaget, utan om Ståndet skulle vilja afslå det, skall jag icke motsätta mig en sådan åtgärd.
Till stöd för det afslag som jag önskar och för att upplysa med exempel, vill jag anföra, alt mina egendoraar ligga i tre socknar.
Jag har haft till förvaltare en Löjtnant vid Westmanlands Regemente, som icke var mantalsskrifven uti någon af dessa socknar.
Han skulle nu efter styliceringen af detta förslag kunna vara milt ombud i alla lie socknarne, men jag skulle ju äfven dä för att kunna i sådan egenskap använda honom nödgas att tillika med fullmakten till talans utförande, äfven gifva fullmakt att vara förvaltare.
Men en sådan fullmakt kunde ju dä när som helst och till hvilken som helst utgifvas!
Häraf torde man äfven inse att den föreslagna förändringen, (hvilken jag anser innefatta en inskränkning, andra åter en utsträckning af det förra stadgandet) icke leder till det önskade målet, alldenstund afsiglen dermed skulle kunna eluderas genom en dylik förvaltare-fullmakt.
Jag fortfar i min önskan om afslag.
Jag anhåller att i allo få instämma med Hr von Hohenhausen och dertill lägga, att på del kännedom om beskaffenheten af de allmänna ärender i en kommun, icke må saknas, är det nödvändigt, att inga sådane personer, sora kunna anses främmande för socknens angelägenheter, må det vid fä äga rösträtt.
Det skulle ju eljest kunna hända alt, vid behandlingen af ett uppskjutet ärende i en sockenstämma, personer der uppträdde hvilka om detsamma vore alldeles okunnig; hvadan det blefve nödvändigt att egna serskild tid ät deras undervisande 0111 sakernas ställning.
Först sedan en sådan undervisning vore gifven, kunde man med dem ingå i sakens pröfning.
Jag anser litslen således hafva rätteligen förfarit.
Hvad beträffar förvaltares begagnande såsom jordägares ombud
503 vid sockenstämma så kan man väl, med temlig visshet, antaga, alt en sådan person icke skulle vilja, af kitslighet, eller af hvilka andra bevekelsegrunder som helst, vid elt sådant tillfälle uppföra sig sä, att han derigenom stötte sig med folket i församlingen.
Tvärtom skall han snarare vilja förvärfva och bibehålla deras aktning och förtroende samt uppföra sig således derefter, hvilket måhända icke alltid torde vara fallet med andra inom församlingen icke boende och för hennes angelägenheter alldeles främmande personer.
Jag erkänner likväl riktigheten af den anmärkn.
Lagerbjelke gjort, nemi. att man efter den nu föreslagna redaktionen, icke skulle få lill fullmäktig utse en person, som, fastän han vore. röstägande, likväl icke bodde i socknen.
Jag tillstyrker derför vördsamt, att R. o. Ad. mätte antaga Ulskms förslag med följande ändring i ordalydelsen ”löslägande må, genom fullmakt, åt annan till församlingen hörande person, eller ock till sin egendoms förvaltare, äfven om denne till socknen icke hörer, öfverlåta sin talan och rösträtt ä soekueslämma.”
Ridderstolpe yttrat så får jas nämna att såvida mill minne icke slår felt så var det just ifrån Westmanlands bergslag, som den uppgiften inom Gislen meddelades, all en bruksförvaltare, på grund af nu gällande författning blifvit afvisad från sockenstämman, fastän han förut i längre tid varit såsom ombud antagen.
Oaktadt besvär deröfver skola blifvit anförde lärer hans underkännande såsom ombud likväl slutligen i högre domstol blifvit godkändl.
Jag kan, som sagt är, icke bestämdt uppgifva om det var i Westerås län, eller annorstädes, som della skedde, men del loide också vara likgiltigt.
Allt nog, alt det sä skedt på något ställe.
Vid det exempel Gr.
Ridderstolpe nämnde, ber jag endast att få anmärka att om en hans förvaltare icke skulle vara mantalsskrifven vid någon af Grins egendomar, så hindrar ju det uppgifna förslaget icke nämnde förvaltare att rösta i alla de socknar, der Gr. har egendom.
Hvad serskildt beträffar den förändring i Utslcns förslag Hr von Hartmansdorff tillstyrkt, så derest jag rätt uppfattat bans mening har jag icke något deremot.
Genom dess antagande försvunne den enda skäliga anmärkn.
Lagerbjelke kunnat göra mot Utskins förslag.
Emedlertid tillstyrker jag alt berörde förändring mätte ytterligare varde uppläst.
I anleda, af en anmärkn. sorn man enskildt för mig. framställt, anhåller jag alt i st. f. orden: ”ät annan till församlingen hörande person,” mätte få skrifvas, ”åt annan inom församlingen röstägande person.” Gr.
Lagerbjelke förklarade att lian afstod från sin begäran om afslag.
Jag anhåller alt få höra huru FIr von Hartmansdorffs förslag nu i sin helhet lyder, I anledn. häraf lillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att Hr v. Hartmansdorffs förslag var sålydande: ”instegande må, genom fullmakt, åt annan inom församlingen röstegande person, eller 504 Deri 27 Sup tern lier. och lill sin egendoms förvaltare, äfven om denne (ill socknen icke hörer, öfverlåta sin talan och rösträtt ä socknestämma.” Gr.
Sedan jag nu hör att i förslaget är intaget stadgande hvarigenom man berättigas att till fullmägtig olse person, som icke är inom socken boende så afstår jag från min begäran örn afslag.
Under diskussionen örn denna fråga inom Utskrn var det förnämligast BondeSt:s ledamöter, sorn yrkade att ordet ”bosatt” skulle införas i §:n i st. f. ordet ‘"röstägande” hvilket äfven varit i fråga.
Bland allmogen händer det nemi. ofta, att hemmansägarne sända sina söner eller magar lilj sockenstämman, dä de sjelfve äro förhindrade, att infinna sig.
Afven händer det att fadern ät son eller mag öfverlemna! egendomens skötsel.
Dessa skulle efter det nu förslagna vara förhindrade att vid sockenstämma såsom ombud sig infinna, derest endera af de här föreslagna redaktionerna skulle antagas.
Fadren kan af ålder eller annan orsak vara hindrad från att sjelf infinna sig och då vore det hardt örn lian, för att icke förlora sin rösträtt, skulle nödgas till ombud taga en främmande person.
Jag erinrar mig nu fullkomligt livad Frih.
Alströmer uppgifvit.
Inom Utskm upplystes det verkligen, att ålderstigne eller sjuklige husbönder bland allmogen sända son eller måg i sitt ställe lill sockenstämman, ehuru de sjelfva stå qvar vid husbondeväldet.
Sådant har hitintills alltid ansetts vara tillätet, och jag tror dä, att när man vill förändra lagen i delta fall, så bör man göra det så, att man icke väcker missnöje eller förargelse bland denna klass.
Alströmer att man bör förändra uttrycket: bosatt person, till röslegande person.
För att om möjligt gifva denna punkt en sådan lydelse alt meningarne kunna blifva förenade om dess antagande, tager jag friheten vördsamt hemställa om icke ordet bosatt kunde fä stä qvar och derjemte tilläggas ordet röstägande.
Jag ser icke något hinder för att gifva stadgandet en sådan lydelse: ”röslegande må, genom fullmakt, till annan inom församlingen bosatt eller röslegande person, eller ock till sin egendomsförvaltare, äfven om denne är utom socknen boende, öfverlåta sin talan och rösträtt å socknestämma.”
Derigenom vunne den röstägande den fördelen att alternativt kunna vända sig lill en i socken boende person, eller ock till en, som ehuru icke der bosatt, likväl har rösträtt i sockenstämman.
Då jag anmälde mig så var det i afsigt att framställa samma förslag som det Hr Printzensköld nu gjort, jag afstår derföre och förenar mig med honom.
Hr von Hartmansdorff och Frih.
Alströmer förklarade det de äfven förenade sig med Hr Printzensköld.
Den 27 S'ep te n1 b e r. 505 Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, fästat uppmärksamheten derpå, att Hr Printzensköld i sitt förslag bibehållit icke allenast ordet ”bosatt” utan ock det af Hiskin begagnade uttrycket ”äfven om denne är utom socknen boende,” som Hr von Hartmansdorff ansett böra utbytas emot: ”äfven om denne till socknen icke hörer,” samt fördenskull hemställt till Hr von Hortmansdorff om han instämde med Hr Printzensköld till alla delar eller blott i fråga om ordalagen ”inom församlingen bosatt eller röstegande person,” yttrade:
Jag tror att till följd af det förslag
Hr Printzensköld nu gjort mitt kan förfalla.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad blef, uppå serskildt framställda propos:r, de:t utan anmärkn. lemnade första punkten af Utskrns förevarande betänk, af R. o. Ad. godkänd, samt bifölls andra punkten med den förändring, näst efter ordet ”bosatt” — — tili Utskrns redaktionsförslag, skulle tilläggas orden: ”eller röstegande.” Föredrogs Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns d. 23 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 53, i anledn. af anmärkmr vid Utskrns betänk., angide förklaring af hvad med ”matlag” rätteligen bör förstås, samt föreslagen ändring uti Kongl, kammar-collegii kungörelse d. 20 Juli 1830.
Jag har icke någonting annat här att anmärka än att då Utsk:n föreslagit R.
St. att afgifva underdånig begäran det K. M. ville till Rikets näst sammanträdande Ständer, aflåta nådig propos. i ämnet, det torde vara nog svårt för K.
M. att innan dess medhinna infordrandet af alla för sakens utredande nödvändiga upplysningar och låta utarbeta Nådig propos.
Jag skulle derföre vördnadsfullt hemställa: om man icke i st. f. nyssberörde mening, kunde begagna uttrycket: ”genom Nådigst skeende proposm till R.
St. föreslå etc.”
Dä hade man icke liestämt något om tiden.
Jag vet mycket väl att det förr varit brukligt att då man begärt det en propos:n måtte af K.
M. afgifvas i något ämne, det vanligen hetat, att Rikets näst sammanträdande Ständer måtte deraf få del.
Det hade sig tillförene ofta svårt för Regeringen att uppfylla denna begäran, ehuru då 5 år förflöto mellan hvarje riksdag; svårigheten måste således nu blifva vida större då icke fem, icke ens tre, utan knappast två år förflutit efter den ena riksdagens slut, innan den andra börjar.
Jag vill visserligen icke neka att ju icke, på sätt den siste värde talaren anmärkt, det kan hända att det ifrågavande ämnet icke före nästa riksdag hinner utredas och behandlas, på sätt som i betänk, föreslås.
Men då jag icke kan finna, att en sådan hemställan innefattar någon bindande skyldighet för K.
M. att vid nästa riksdag framlägga ett förslag i ämnet, äfvensom och då, å annan sida, det skulle innefatta ett allt för klent 506
Den 27 September. begrepp om möjligheten här i landet att komma till rätta med en fråga af jemförelsevis så ringa vigt, som denna, så hemställer jag för min del att R. o. Ad. ville låta förslaget få förblifva sådant det är.
Jag är af samma mening som den siste värde talaren deruti att förslaget är af ringa vigt.
Jag anser äfven att K.
M. kan hafva vigtigare och angelägnare ärenden att sysselsätta sig med än detta, särdeles under tiden intill nästkom. riksdag