Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grekland och Frankrike, och i intetdera af dessa länder förefunnos några svårigheter, så snart Regeringen beslutat, att en viss tid skulle föreskrifvas, efter hvilken de gamla måtten, målen och vigterna icke vidare fingo gälla.
1 Grekland gick detta så lätt, att man icke ens talte derom, men deremot hade man i Frankrike sett genom fingrarna med saken och derföre uphörde icke begagnandet af gamla mått, mål och vigter derstädes genast, utan först sedan det blifvit bestämdt, att de skulle uphöra å viss dag.
Den der farhågan för att allmogen i Sverige icke skulle kunna lära sig att umgås med decimaler är alldeles origtig.
Jag påstår, att uti intet land i Europa är det lättare att införa dem än i Sverige, åtminstone jemförelsevis med de länder, der jag varit, och jag har vistats uti de liesta länder i Europa lemligen långa lider, och jag har funnit allmogen ingenstädes så lättfattlig för dessa saker, som i Sverige.
Jag är öfvertygad, att icke många veckor skola åtgå, innan Dalkarlen skall på sitt förskinn räkna decimaler trots så fort som hvem som helst.
Decimalsystemet hötinföras, äfven, om det också blott vore i den del, som nu är fråga om.
Men jag kan icke annat än förena mig med Hr Wallenberg 4 H. 12 178 Den 22 Februari f. m. uti den önskan, att systemet måtte på samma gång införas äfven i mått, mål och vigt.
Alt inför det Höglofl.
Ståndet ingå i någon vidlyftig bevisning om fördelarna af
Decimalsystemets införande i myntet, torde vara sä mycket mera öfverflödigt som vid de tillfällen, under föreg:de Riksdagar, då frågan förevaril, R. o. Ad. på ett eller annat sätt antagit detsamma.
Dessutom hafva, såsom redan nogsamt är kändt, R.
St. vid sista Riksdagen ingått till K.
M. och begärt alt till innevar:de
Riksdag få ett förslag till
Decimal-systemets införande så väl i mynt, som i mått, mål och vigt.
Jag har sålunda icke begärt ordet, för att vidlyftigt söka utveckla fördelarna al Decimal-systemet.
Jag har egentligen nu begärt ordet, för att motsätta mig deras yrkande, som anse frågan om
Decimalsystemets införande i myntet böra upskjulas intilldess den ifrån K.
M. möjligen förväntade Proposm om
Decimal-systemets införande i mått, mål och vigt inkommit.
Vid en sådan förändring som denna, är det åtminstone i min tanka nödvändigt att man gör början med något.
Då är det väl icke lämpligt nu att börja med myntförändringen, emedan denna förändring är mycket lättare att åstadkomma, än de andra.
Dessutom hafva vi nu, genom det löftet, som är R.
St; gifvet i den Kongl.
Proposm om myntförändringen, att förvänta en Propos. om Decimal-systemels införande äfven i mått, mål och vigt.
Det är således verkligen att förutse att en sådan Propos. kommer att af R.
St. vid denna Riksdag behandlas.
Här har af den talare, som först yttrat sig, blifvit sagdt, att
Decimal-systemets införande i myntet endast skulle medföra beqvämlighet för de stora räkneraäsjarne, men att det deremot skulle vara en olycka för de mindre.
Ar räknesättet enklare och bättre för de stora räknemästarne, så måste det väl äfven vara det för dem, som hafva mindre räkning.
Hvad dessutom delta beträffar, så tror jag, att intet folk har så lätt för att lära sig olika räknesätt och evalvera från det ena till det andra som just det Svenska folket.
Hvar och en, som har färdats omkring i vårt land och haft beröring med personer af arbetsklassen har säkert kommit i erfarenhet deraf.
Deras lätthet att räkna i hufvudel och förvandla ifrån den ena myntsorlen till den andra, är alldeles förvånande.
Vi hafva dessutom sett att det
Stånd, som väl närmast representerar de arbetande klasserna, nemi. BondeSt., är just det enda Stånd, som jemte R. o. Ad. tillförene har antagit
Decimal-systemels införande.
Deraf visar sig att de inse fördelarne häraf och således tror jag, att man i detta afseende icke har något att befara.
Samme värde talare har likväl, oaktadt han icke är emot systemets införande i allmänhet, önskat att
Decimal-systemets införande i myntet måtte ske i sammanhang med dess införande äfven i mått, mål och vigt.
Jag fruktar likväl, att ehuru han nu yttrat detta, han skall, om denna fråga framdeles förekommer i sammanhang med den om Decimal-systemets införände i måll, mål och vigt, blifva en lika ifrig motståndare deremot, som han nu är i denna fråga.
Således tror jag att de som äro för Decimal-systemets införande uti det ena eller andra afseendet Den 22 Februari f. m. 179 icke skulle lyckas alt paralysera en motståndare, derigenom att de gingo lians önskningar i detta fall till mötes.
Stjernstedt, som tyckes vara för införande af Decimal-syslemel i myntet har likväl i den delen varit af samma tanka med Hr von Hartmansdorff och önskat systemets införande i ett sammanhang så väl för mynt, som för mått, mål och vigt; hvarjemte Hr Frilen yttrat att ifall icke, i afsigt att åstadkomma sådant, beslutet öfver det förevaride förslaget skulle komma att upskjutas, han önskade alt Betänk, måtte återremitteras i sin helhet.
Jag vill fästa npmärksambeten derpå att deh punkt, som nu är föredragen, rörer icke tillämpningen af detta system utan bestämmer endast att systemet skall i Rikets mynt tillämpas.
Deremot, när man kommer till de andra punkterna, sä blir tillfälle att återremittera de punkter, man anser böra förändras, oberoende deraf, att sjelfva principen blir godkänd.
Jag kan icke fatta, att icke hvar och en, som önskar Decimal-systemets införande, skall vilja godkänna den nu föredragna punkten, enär såsom jag nyss log mig friheten säga, det är öppet för hvar och en, som kan lyckas att här få majoritet, att återremittera de följande punkterna, der han så önskar.
Samma förhållande synes det äfven vara med dem, som förordat införande af Hr Wallenbergs system.
Hr Wallenberg har äfven föreslagit
Decimal-systemets införande och så vida man icke vill ovilkorligen sammankedja detta förslag med
Decimalsystemets införande i mått, mål och vigt, skulle jag äfven tro’att dessa
Hrr icke borde hafva någon betänklighet att antaga den nu föredragne punkten, och hvad den sammankedningen beträffar, så föreställer jag mig att om man vill ändamålet, nemi. systemets införande i det ena och andra afseende!, så vinner man mera för saken, om man nu antager detta oberoende af del andra.
Det finnes trenne slag af personer hvilka tro sig vara fullkomliga motsatser till hvarandra; men som dock i afseende på slutet af deras sträfvanden äro alldeles lika.
Det ena äro de ultra conservative som icke vilja någon hvilken som heldst förändring utan endast qvarstadna på den fläck de äro, de andra ultra reformatorerne, som vilja alfi eller intet.
Båda komma till samma resultat eller att ej komma ur fläcken.
När nu en coalition af dessa olika personer sätta sig emot framåtskridandet i den politiska verlden, har detta till följd att framkalla en sådan grad af spänning, att alltsammans förr eller sednare brister genom en statshvälfning, och en statshvälfning är ett tärningskast då allt kan vinnas — men vanligen allt förloras.
— Men när denna coalition af stillaståendets och framåtrusandels vänner vänder sig mot och hindrar framåtgåendet i materiela eller ekonomiska mål, är saken nästan ändå mera förtviflad, ty så vida ej, då frågan är af en alldeles ofantlig vigt, har man ej en gång deri förutnämnda ringa chance, som, i afseende på de politiska missförhållanderne, fanDS i framkallandet af en statshvälfning — ulan blir i en materiel fråga, som råkar ut för förenämnde coalition och omedvetna allians, föjden ett nästan ohjelpligt och oberäkneligt långt stillastående. 12* 180
Den 22 Februari f. ra. R. a.
Ad. torde lätt inse mot hvilka af de föreg:de talarne dessa mina allmänna anmärkmr äro rigtade och deraf sjelfva göra tillämpningen.
Nå! de ultra conservativa hafva då åtminstone rätt från sin ståndpunkt.
De vilja ingen förändring eller åtminstone en så sen som möjligt!
— Men den andra sidans förblindelse är obegriplig!
Vanligen söka dessa ensidigt liberale försvara sig med den anmärk:n: alt den eller den föreslagna partiela förändringen ej passar in i det af dem upgjorda systemet och att derföre, långt ifrån alt vara en förbättring, en sådan föreslagen förändring, om den anloges, endast skulle blifva ett binder för ett slutligt antagande af det aldra förträffligaste.
Alt delta resonnemang är en förvillelse tror jag mig kunna påslå och tror att alla sansade dela denna min öfvertygelse om en föreslagen förändring är en praktisk förbättring af det närvaride; men denna förbättring ej skulle passa in pä det upgjorda idéela systemet, hvad gör det?
Om införandet af en sådan allt genomgripande reform är svår från det närvar:de förvirrade tillståndet, icke blir den mera svår från ett tillstånd, som är något bättre?
Eller skulle faran ligga deri, att en sådan partiel förbättring skulle väcka en så stor belåtenhet, att man ej sedan skulle vilja gå vidare?
Men är dä ej en reform i praktiken redan rättfärdigad derigenom att den väcker belåtenhet?
Och är det ej bättre, under det vi vänta på det albira bästa, att hafva ett bättre, med hvilken vi kunna vara någorlunda belåtna?
Dessutom är sjelfva denna fruktan en förvillelse.
Största hindret mot allt framåtgående är den vis inerius, som ligger i ett absolut och långvarigt stillastående, och kommer roan engång in pä (örbällringarnes bana, så långt ifrån att en delvis sådan skulle vara ett hinder alt gå vidare, är den deremot något, som påskyndar det slutliga förträffligas antagande.
Dessutom finnes _det något menskligt, som med rätta kan kallas slutligt förträffligt?
Ar ej delta en egenkär förvillelse?
Det ligger lyckligtvis i menniskoslägtels natur att ej något någonsin så blir ansedt, utan att man knappt har hunnit en sådan yttersta förträfflighet, hvarom kanske sekler drömt, förrän oförmodadt en hel ny utsigt af ej förut anade förbättringar öpnar sig för blicken och sträfvande!.
— Hvarje menskligt sträfvande och förbättring stor eller liten, delvis eller så kalladt genomgripande blir således ändå alltid i verkligheten blott en liten och en delvis förbättring.
Jag ber R. o. Ad. om förlåtelse för denna långa, jag hade sjelf så när sagdt, föreläsning; men då det förevar:de förslagets farligaste motståndare just äro de, som af en missförstådd välmening icke vilja antaga detsamma, derföre att det ger för litet på en gång och ej är nog theoretiskt förträffligt, och då frågan i BorgareSt. redan af sådana grunder återremitterats, så har jag ansett nödvändigt att en gång gå till botten med saken och angripa dessa theorelici på deras egen grund, den genomförda deduktionens.
Tillämpningen af det förut sagda är dessutom lätt och otvungen.
Hvad skulle vinnas, genom den i BankoUtsk.-s Betänk, föreslagna Den 22 Februari f. m. 181 förändringen?
Derigenom skulle vinnas först: alt i st. f. den närvande mångfalden af räkne-enheter:
Daler, Riksdaler R:gs och Riksdaler B:ko vi skulle erhålla endast en enda eller en som i värde motsvarade den nuvande R:gs R.drn, samt vidare, alt denna enhet indelades efter det så mycket enklare och redigare Decimal-systemet.
Ar ej detta en verklig och betydlig förbättring?
Jo, svårar man mig från den förut omnämnda ytterliga sidan, jo men olyckan är att speciens vigt icke kan blifva någon jemn afdelning af den blifvande vigtenheten och den nu föreslagna enheten -jidels Specie eller R:gs
R:dr kan således ej heller ingå med sin vigt jemt i en sådan framdeles bestämd viglenhet.
Vi vilja derföre, att Décimal-systemet införes på en gång i mått, mål och vigt och mynt på det man måtte kunna åstadkomma samma vetenskapliga samband som i Frankrike mellan de olika slagen af storheter med ett ord det Fransyska metersystemet.
Men om jag nu skulle lyckas visa, att detta prisade metersystem, ej allenast icke visat sig praktiskt antagligt ens i' sjelfva sitt hemland, åtminstone i sin helhet, utan att det ej engåug inför vetenskapen håller streck i sjelfva sin grund?
För att göra detta måste jag gifva en kort öfversigt af metersystemets såväl historik som sjelfva uppställning.
I en af våra dagliga tidningar stod nyligen ett med författarens tillstånd införd! utdrag ur det under arbete varande häftet af Biskop Agardhs statistik.
Detta utdrag innehåller en framställning af metersystemets historik och jag begagnar så mycket heldre denna artikel såsom ledning för min framställning i detta afseende som mina upgifter genom att stödjas af Biskop Agardhs auktoritet blott kunna vinna i värde.
Redan länge bade den idéen föresväfval de lärde att införa ett nytt måttsystem, som skulle vara grundadt på någon oföränderlig, ur sjelfva naturen herntad storhet, och som således skulle vara för hela verlden giltigt.
Då utbröt den första Fransyska revolutionen och under dess första ifver denna gyllene tid för de abslracla tlieorierna!
Så i politiska som ekonomiska mål dekreterade konstituerande församlingen år 1791, att ett nytt system för mått, mål, vigt och mynt skulle införas, och såsom grundmått antogs längden af sekund-pendeln, hvilken är oföränderlig.
Likväl öfverleronades saken åt en kommission af den tidens berömdaste lärde och alla nationer inbjödos alt sända ombud till densamma.
Denna kommission förkastade sekundpendelns längd såsom mått och upgaf i stället för första gången idén om att taga någon viss del af jordens omkrets till grundmått.
Nya stora gradmätningar anställdes genom bela Frankrike och Spanien och sedan man först haft en provisorisk meter trodde man sig är 1798 verkligen med visshet hafva sig bekant längden af jordens omkrets öfver polerna och år 1799 fastställdes definitivt meterns längd.
Det egna är emedlertid att man ända lill denna dag ej är rigligt säker på om man känner den rälla längden af jordmeridianen oell följaktligen om man verkligen fått af dess J:del till enhet eller ej!
Sednare års grad mätningar hafva nemi. i det fallet satt saken i ny ovisshet.
Emedlertid fastställdes, som sagt atris af nicridianqvadranten, så - 182 Den 22 Februari f. m. clan man trodde sig känna den, lill enhet och denna, som hlef lika med ungef. 3 fot 3| turn Svenskt, kallades en meler.
När man sålunda fått längdmåttet bestämdt, fastställde man enheten för ylmåttet till 100 qr. meter och kallade det are.
Vidare tog man lill enhet för rymdmåttet kuben af meter eller kubikdecimeter och kallade detta mått Liter.
Nu skulle man hafva en i systemet sammanhängande enhet äfven för viglen.
Man tog då och vägde kuben af T £8- meter eller kubik-centimeter rent destilleradt vatten vid dess efter långa undersökningar funna största täthetsgrad 4 gr. värme, och denna vigt, som kallades Gramm, blef vigtenheten.
Slutligen till enhet för myntet togos 5 grammer myntsilfver eller 5 grammer af en blandning af ,9ff silfver och 1 del koppar; och denna enhet, som i det närmaste blef lika med den gamla myntenheten:
Livren (g1,, :del större) kallades Franc.
Hår gjorde man således redan ett slags medgifvande åt den praktiska nödvändigheten i att göra den .nya enheten nära lik den gamla, ty conseqventare hade naturligtvis vaiit att göra enheten 10 grammer i st. f. 5 gramm.
Men väl hade varit om man hade begått litet flera sådana praktiskt nyttiga inconseqvenser och derigenom fatt de nya längd- och vigtenheterna mindre vetenskapliga kanske, men mera lika de gamla enheterna, det hade varit val, säger jag, ty då skulle det troligen icke handt såsom nu, att ännu efter 54 år de nya vetenskapliga enheterna aldrig lyckats blifva verkligen begagnade af folket.
Metern finnes i böcker; men i handel och vandel mates efter pieds och toises såsom förut.
Hectorer jord säger den bildade: men folket känner endast sina gamla arpeuts.
Litern hör mau mycket mera sällan omtalas än muids och pintes, tonneaux och hvad allt de gamla rymdmåtten heta i olika trakter, och sjelfva vigtenheten grammen, som annars varit så lycklig att bli antagen i alla vetenskapliga skrifter i verlden, hvilket metern aldrig blifvit, sjelfva grammen och kilogrammen har aldrig ingått i folkbruket ufan det talar om livré och quintal etc. som förut.
Ja, det gick så långt att 1812 Franska Regeringen sjelf nödgades gå ifrån det strängt vetenskapliga systemet och påbjuda ett annat bredvid lill dagligt bruk.
Ett s. k. ”sysléme ' usuel,” hvari man försökt en förmedling dock med bibehållande af metern, men äfven detta misslyckades helt och hållet.
Endast myntsystemet slog lägligt rot och hade derför förmodligen till en stor del att tacka att den nya enheten Franc gjorts så nära lik den gamla Livren att det föreföll folket blott såsom en namnförändring.
Intet har det nya systemet heller blifvit antaget i många andra länder.
Endast i Belgien, Nederland och Lombardiet genom en lag af år 1S03.
Således då dessa länder stodo under Fransysk! öfvervälde, och i sednare tider, frivilligt, af Sardinien 1845 och, för myntet, i Schweitz, båda Frankrikes gränsländer och der alltsammans genom den dagliga beröringen redan var bekant.
När man då ser huru detta på papperet så förträffliga system likväl i praktiken ej ens kunnat fullt slå rot i sitt eget hemland och, hvad främmande länder angår, blott i några gränsländer.
När man ser huru det vetenskapliga systemet ej ens ibland de lärde Den 22 Februari f. m. 183 lyckats helt och hållet göra sig gällande — så framstår genast tydligt lnir tom Hrr
Theoretici’s dröm är om att detta system skall blifva ett måttsystem för hela verlden; och öfverhufvud, att någonsin, åtminstone under en ofantlig framtid, nugot system äfven om ett nytt sådant skulle upgöras, t. ex. i England, skulle kunna göra sig allmänt gällande.
Är det då skäl, jag frågar R. o. Ad. det? att vi försöka, att, såsom t. ex. Hr Wallenberg föreslagit, våldsamt införa metersystemet genom att' till längd-enhet stadga metern 3 fot 3J turn och kalla den: aln? och för myntet 40 sk. l):ko till enhet.
Detta sednare blott derföre alt en 14-lödig myntsilfver-legering af detta värde väger 10 grammer.
Kan verkligen någon menniska på allvar tro, att det skulle vara möjligt att få en så våldsam förändring antagen af vår representation, som ju i allmänhet är så benägen för nyheter?
Och att, om den antages af representationen, få en sådan förändring att någonsin komma till folket.
Nej, följden skulle blott blifva, att vi till de gamla rgs och Inko fingo en ny enhet eller 40 sk. b:ko, hvad den nu skulle heta, och lill vår legion af mått, mål och vigter, en del nya.
Det blefve följden af det begärde ”meter-systemets conseqvenla och vetenskapliga tillämpning”, och skola vi åter lägga armarne i kors och vänta på det system, som man påstår att man håller på medi England — ehuru då jag var der under ^ år jag aldrig hörde ett ord derom och mycket tviflar på att man verkligen på allvar håller på med detsamma; — mea låt vara att man så gör, så få vi säkert vänta länge innan det blir färdigt, och del är ej troligt ätt det passar bättre in på våra gamla enheter än meter-systemet.
Men, skall man kanske säga: vi fordra ej just metersystemet och antagandet af Hr Wallenbergs förslag, utan vi vilja blott hafva ett sy stem med vetenskapligt samband, lika godt hvilket.
Vi vilja alt en längdenhet bestämmes, att denna blir grund för yt- och rymdmåtten och någon kub deraf fylld med vatten för vigten och ändlligen en jemn decimal myntsilfver af vigten blir enheten för myntet.
Men om nu det är omöjligt, att få allt detta alt passa ihop med bibehållande af de gamla enheterna, sorn jag förut har visat vara nödvändigt om systemet någonsin skulle blifva lefvande hos folket.
Om det ej nu skulle passa ihop, är då det der vetenskapliga sambandet af någon praktisk vigt?
Låt oss allvarsamt tänka på saken!
Det är onekligen praktiskt, riktigt och nyttigt att, sedan längdenheten är bestämd, enheten för ytmåttet blir en jemn qvadrat deraf, medan det aldeles ofantligt lättar alla fältmätningar och uträkningar.
Vidare är det nödvändigt att en jemn kub af längdenheten är enheten för rymdmåttet, emedan delta lättar föreställningen om hvad det der rymdmåttet är, då man vet alt alla dess sidor skola vara en jemn längd.
Mellan längd-, ytoch rymdmåtten bör och mäste således ovilkorligen finnas samband; men redan när man sedan kommer till vigten är det vetenskapliga sambandet, praktiskt taiadt, cn chimére.
Hvad rör det mig i praktiken att min tunna säd väger så och så många tunnor vallen?
Hvad jag har att göra med är, att den väger så och så många mar - 184 Den 22 Februari f. m. ker eller pund, och om detta pund eller denna mark är en godtyckligt bestämd vigt, eller om detta pund representerar en regulier kub distilleradt vatten, det är mig, praktiskt taladt, ofantligt, likgiltigt, bara vigtenheten är en och tydlig och bestämd.
Men en ännu fullkomligare chimére är vetenskapliga sambandet i fråga om myntet!
Man vill således kasta sig in i tusen svårigheter, införa en ny enhet o. s. v. allt blott för den glädjen alt myntenheten skall väga en jemn del af en mark myntsilfver!
Rent vatten, som man lade lill grund för vigten, är då åtminstone något oföränderligt; men myntsilfver?
1 Sverige är detta en 12-lödig blandning af silfver och koppar.
I andra länder 13, 13!j, 14 ända till 15- lödig, med ett ord en sak, som ideligen kan ändras.
Hr Wallenberg har föreslagit sitt myntsilfver att blifva en blandning af 20 delar koppar och 80 delar silfver, och hans nya skålpund eller 10 grammer af denna blandning skulle gifva jemt 100 af de nya 40 sk. b:ko-mynlstyckena.
Allt för vackert!
Men nu är legeringen i t. ex. Holland nyligen antagen till blott 5 delar koppar mot 95 delar silfver.
Om man då bara förändrade den der blandningens halt aldrig så litet, så, då koppar och silfver hvarken väga eller kosta lika, blef det straxt mer än 100 myntstycken af de 1,000 grammerna och så ramlade hela det herrliga vetenskapliga sambandet! eller jag frågar ännu en gång af hvad praktisk vigt är del alt silfvermyntet väger just en jemn decimal-del af vigtenheten?
Hvad som är praktiskt vigtigt är att det innehar en viss bestämd och oföränderlig silfvervigt.
Om denna sedan är en jemn decimal-del af ett skålpund, det är i sanning, praktiskt taladt, mycket likgiltigt.
Jag påslår således alt det praktiskt vigtiga är, alt man får en enda enhet för längd, ytmått och rymdmått, vidare att man får en enda vigtenhet, likagodt hvilken, och helst en gammal och bekant, samt för d. 3:dje, att man får en enhet för myntet, och äfven der helst en gammal och känd, samt slutligen att dessa 3:ne enheter äro hvar för sig indelade efter
Decimal-syslemet!
Ty deri ligger det vigtiga!
Deri alt man får
Deciinal-system i alla grenarne af mått, vigt och mynt.
Men allt annat samband mellan mått, vigt och mynt, än att de alla äro indelade efter decimaler, det är praktiskt ovigtigast, hur vackert det än kan se ut på papperet!
Nå, skall man kanske säga, om vi då skola upgifva det vetenskapliga sammanhanget så vilja vi åtminstone, att Decimal-syslemet på en gång införes i mått, vigt och mynt.
Det vore visst önskvärdt att Decimal-systemet kunde införas i alla dessa grenar på en gång, men då de ej behöfva vidare sammanhänga, så vet jag sannerligen ej hvarför man ej skulle kunna införa det för myntet först?
Helst myntet är det, som minst står i omedelbart vetenskapligt samband med de öfriga.
Serskildt torde bär vara klokast att så göra, då ingen Kongl. Propos. om mått, mål och vigt ännu ens inkommit, och mer än osäkert torde vara om någon sådan kommer vid denna Riksdag och än mindre troligt är alt den då kan förena allas meningar så hastigt och blifva antagen ; och hvad Hr Wallenbergs motion angår så är den remittc - Den 22 Februari f. m. 185 råd till Ekon.Utsk. och kan redan derigenom vid denna Riksdag ej leda till annat än en from önskan.
Dessutom tror jag mig redan förut hafva "visat, hur föga antaglig den är med sina våldsamma förändringar och totala omstöpning.
Men, säger man, om vi äfven skulle få vänta till nästa Riksdag?
Ack, mina Hrr, ären J då ej trötta af väntande?
Har raan éj hållit på med denna sak sedan 1820 d. v. s. mer än hela min lifstid, och man skall hålla på i evighet ännu, om J aldrig viljen börja, utan ständigt skjuten upp tills man kan få allt på en gäng.
Sannerligen, det skulle skada om allmänheten kunde säga: nå vid Riksdagen 1854 uträttades då mot vanligheten åtminstone en sak den, att vi (ingo reda i vår penningräkning.
Jag försäkrar alt en af de allmännast kända och erkända verkningarne af sisla Riksdag var, präglandet af de nya silfver sex sk:s-slyckena och jag har i alla landsändar hört otaliga uttryck af belåtenhet öfver den lättnad som derigenom åstadkoms.