Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar en värd talares yttrande, att denna puukt borde förfalla i hvad den skulle hafva inflytande på hvad af statsregleringen vid innevar:de riksdag redan blifvit af R.
St. fastställdt, hemställer jag hvad det vill säga, att denna punkt skulle ur någon enda synpunkt någonsin få inflytande på denna riksdags statsreglering?
Här är nemi. endast föreslagit, att K. befh:de skall få sig uppdraget att till_KL.
M. inkomma med förslag till bestämmande af denna skatt.
Ar det väl möjligt att ett sådant bestämmande skall hinna försiggå under denna riksdag?
Man har ej begärt annat än ett förslag, som naturligtvis ej kan blifva lag förrän det på lagligt sätt blifvit fastslälldt, hvilket åter ej kan medhinnas förrän vid nästa riksdag.
Förevar:de punkt kan således i intet fall hafva något att göra med den statsreglering, som vid denna riksdag fastställes.
Frågan är helt enkeit den: är ostskatten lämplig sådan den nu befinnes?
Bevisas det nu, att det är omöjligt att säga huru mycket efter nuvar:de grunder denna ostskatt skall utgöra, eller att, enl. hvad Hr Printzensköld sjelf måst erkänna, det endast är ett bruk eller en vana, som gjort att man i allmänhet antager hvarje hemman hafva så och så många kor, och alt en dags mjölkning ger så och så mycket ost; så tyckes väl skäl vara förhanden att detta förhållande regleras.
Nåväl, Den 8 September e. m. 155 mine Hrr, man har icke begärt annat än ett förslag till en sådan reglering.
Det måste väl vara rätt att folket beskattas efter lag och ej efter vana.
Ilr Sandströmer:
Lagerbjelke och vill endast tillägga, alt, på sätt Frih.
Palmstjerna anmärkt, hemmansräntorna inom Jemtlands län utgå till fixa penningebelopp, oberoende af markegången.
Det skulle derföre, i min öfvertygelse, icke vara i den ringaste strid med R. o. Ad:s nyss fattade beslut, om denna ostränta komrne att, lika med länets öfriga skatter, bestämmas i penningar.
Det i afseende å 3:dje punkten fattade beslutet angick frågan i allmänhet, huruvida sådana hemmansräntor, som utgå i naturapersedlar, skola förvandlas till fixa penningeräntor.
De skäl mot förslaget, som af en talare blifvit framställda, grunda sig hufvudsakligen derpå, att skatten är sekel-gammal och att den således icke bör upphäfvas.
Den sekelgamla skatten skall bestå, det är blott fråga om att få denna skatt bestämd.
Hr Printzensköld har yttrat den förmodan att den vore till beloppet bestämd, men emot den förmodan talar ju vår egen erfarenhet, och del är just nu fråga om att få en lag, hvarigenom beloppet skulle bestämmas.
Förslaget innehåller en anhållan att grund härför skall uppgöras.
Deruti mäste väl all möjlig rättvisa vara iakttagen.
Jag anhåller vänskapsfullt hos de både rättslärde Gr:r, som yttrat sig i denna fråga, det de behagade genomläsa de punkter, som äro under öfverläggning, innan de tillstyrka deras antagande och framkomma med dylika yttranden, som de nu afgifvit, för att dermed gendrifva andre talares anmärkn:r.
Båda desse Gr:r påstå, att förevande punkt innehåller förslag att bestämma ostskatten till visst belopp för hvarje hemman att utgå med förvandling efter markegång.
Det finnes likväl icke ett ord nämndt i betänk, om ett sådant förslag.
Der omtalas endast att skatten är obestämd, och att den sålunda ej kan förvandlas till fix penningeränla: hvarföre Utsk. tillstyrkt det vederbör:de måtte höras huruvida de icke skulle vilja ingå på skattens bestämmande till visst ärligt belopp i kontante penningar.
När nu framställningen är sådan, huru kan man då komma till den konklusion, att punkten endast skulle innehålla ett förslag att bestämma ostskatten till ett visst belopp att utgöras i penningar efter årligt markegångspris?
Dä nu orsaken hvarföre man tillstyrkt att bestämmandet skulle ske, har förfallit derigenom att R. o. Ad. ansett räntorne in natura böra bibehållas, och detta är en naturapersedel, hvilken således också per consequentiam rei bör bibehållas, så frågar jag: kan dä punkten i sitt närvande skick bifallas?
Vill man komma till det mål, Gr:ne önska, så skall man ju ej bestämma skatten i penningar, utan endast begära att den måtte, ifrån att den nu är obestämd, fastställas till visst belopp in natura för hvarje hemman. 156 Den 8 September e. m.
Hr Sandströmer har begagnat detta tillfälle för att, ehuru i mindre skala, söka genomdrifva sin älsklingsidé, af räntornas förvandling i penningar, medelst den erinran, att hemmansränlorna i Jemtlands län utgå icke efter förvandling, utan i kontanta penningar.
Men för det att så är, huru kan derifrån bernias skäl att lill fix penningeskatt förvandla den ifrågavaride ränlepersedlen?
På samma grund skulle man kunna påstå, att eftersom ingen enda hemmansränta finnes, uti hvilken icke ingår ett visst kontant penningebelopp, så borde också alla naturapersedlar, hvaraf räntan består, utbytas mot kontanta penningar.
Ingen, om icke tilläfventyrs koraitéens fordna ledamöter, skall likväl kunna gilla en sådan deduction; och som R. o. Ad. redan afslagit 3:dje punkten, hvilken angick den fixa penuingeskatlens införande i allmänhet, så hoppas jag, att ostskatten jemväl skall af R. o. Ad. varda bibehållen och att, i händelse något afseende fästes å denna punkt, det icke sker annorlunda, än att nämnde skatt bestämmes till visst belopp för hvarje heraman att utgå med förvandling efter årligt markegångspris; men som detta innefattar ett alldeles nytt förslag, och det icke brådskar med en dylik förändring, så anser jag det mera enligt med sakens nuvaride skick, alt punkten helt enkelt varder afslagen.
Jag får först med några ord besvara Hr Rosenblads högst kosteliga yttrande om att icke markegångstaxor funnos på den tid, då fogdarne räknade grödan på åkern och proftröskning skedde.
Det tror jag han ensam var i behof af att lemna den underrättelsen.
Någon annan tror jag icke var i behof af att påminnas om, att på den tiden inga markegångstaxor funnos, emedan inga dä behöfdes.
I afseende pä sjelfva saken förekommer här först, att det är en oriktig uppgift af komiterade då de säga att alla räntorna i Jemtland utgå i kontant.
Jag har här till hands komilerades tabeller, upprättade af en pålitlig man, som heter Sandberg, och som är Kamererare uti archivkonloret i kammarcolhm.
I denna tabell upptages för Jemtland smör 102 \Jjh 23 U och för Herjeådalen 156 \M ost och 10 U renost.
Det är alltsammans bestämdt uppgifna persedlar, som efter markegångspriset upptagas, och det är för osten bestämdt till 2 r:dr b:co
Jag säger ännu en gång, mine Hrr, att det går då absolut icke an att blott säga alt sä är, utan man måste väl titta i handlingarne för att se hvad de innehålla.
Då nu räntepersedlar åro i raarkegångstaxan upptagna, så måste de väl finnas, och då mäste de väl äfven vara i statsregleringen upptagna.
Det går icke an att deducera bort sådant.
Jag begär propos. till afslag å denna punkt.
Jag skulle visserligen ej förlänga diskussionen om en sådan obetydlig sak, så framt jag ej vore skyldig ett svar på den anmärkn. af Frih.
Cederström, att komiterades uppgift här, om att räntorne utgå kontant, vore oriktig.
Det är visserligen sant, att ibland skatterne förekommer smör in na - Den 8 September e. m. 157 tura, men förhållandet är att det erlägges såsom ett slags arrende för vissa öfverloppsraarker.
Statsrådet
Sandströmer har varit landsh. i Jemtland och bör derföre veta att markegångstaxan der innehåller såsom första rubrik: ränlepersedlar, och att bland räntepersed/ar står smör för Jemtland och den omtalade osten för Herjeådalen.
IIr Printzensköld:
Det är för mig en tillfredsställelse att någon gång kunna dela lika åsigter med Hr Sandströmer.
Vid detta tillfälle har han obestridligen lätt, ty någon natnrapersedel finnes verkligen icke i hemmansräntorne inom sjelfva Jemtland, men der linnas öfverloppsmarker, sora vissa hemman fått sig till begagnande upplåtne, och för dem är afgiften fastställd i smör, som erlägges med penningar efter markegång.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter II r (Jr. o. Landtm, framställde att i afseende på denna punkt blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag, dels ock af Hr Rosenblad, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s förslag med den förändring, alt skatten i st. f. alt förvandlas till penningar bestämmes att utgå i ost.
Må det tillåtas mig att här uppläsa det förslag jag tror skulle uppfylla ändamålet, i det jag borttager det så mycket klandrade sambandet med förra punkten.
Jag föreslår nemi. att R. o. Ad. för sin del skulle besluta, att K. befhule i länet får sig uppdraget att, efter menigheternas hörande, uppgöra förslag till huru denna skatt måtte kunna till visst belopp för hvarje hemman bestämmas.
Något vidare behöfde då ej tilläggas.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att enl. det nu af Hr Rosenblad framstäldta redaktionsförslag, förändringen endast skulle beslå uti uteslutande af de i IItsk:s förslag förekommande orden: ”förvandlad till penningar lika som öfriga hemmansränlor i provinsen”.
Efter sedermera framställde, men med blandade ja och nej besvarade propos:r lill bifall och afslag å Utsk;s ifiågavar:de förslag, äfvensom lill detsammas antagande med den af Hr Rosenblad föreslagna förändring, hemställde Hr Landtm, ånyo propos. till bifall å Ulsk:s förslag, och ropades härvid starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Medan till följd häraf voter:s-propos:n uppsattes, anmälde sig ånyo samt yttrade Hr Printzensköld:
I händelse R. o. Ad. skulle anse att bifall till denna punkt bör och kan beviljas, hemställer jag vördnadsfullt till Ståndet, om man ej skulle då heldre bifalla det förslag som Hr Rosenblad framställt.... 158 Den 8 September e. m.
Hr Gr. o. Landtm, afbröt detta yttrande med erinran, alt R. o. Ad. förklarat öfverläggningen vara fulländad.
Palmstjerna, som, i anledn. af Hr Printzenskölds sista framställning, hade hegärt ordet, blef härefter uppropad och yttrade:
Det var blott denna anmärkn. jag ämnade göra.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votens-propos.:
Den som bifaller 4:de punkten af SlatsUlsk:s utlåt.
N:o 242 röstar j»; den det ej vill röstar neji vinner nej, varder förenämnde punkt af R. o. Ad. afslagen.
Ja — 27.
Nej — 31. 5: te punkten.
Jag anhåller att denna punkt måtte afdelas, och att den förra afd:n deraf först måtte blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning, nemi. till och med orden: ”till visst, för hvarje pastorat sammanräknadt, belopp i kontant”.
Denna del af punkten står i rak strid mot R. o. Ad:s beslut i 3:dje punkten, emedan den fordrar att hvad som tillförene utgått in natura efter markegång, skall hädanefter utgå i kontant.
Jag hemställer derföre vördsamt alt R. o. Ad. måtte, i öfverensstämmelse med sitt förut fattade beslut, ogilla denna första del af punkten.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Hr von Hartmansdorff yrkat att ifrågavande punkt måtte delas, så att serskild propos. blefve framställd å den första delen af ötsk:s förslag till och med orden ”för hvarje pastorat sammanräknadt belopp i kontant”, samt propos. till bifall ej blifvit begärd, Hr Landtm, finge hemställa om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff yrkat, behagade afstå denna del af Utsk:s förslag.
Följden af detta beslut lärer således blifva, att återstoden af denna punkt lägges till handlingarne såsom förfallen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna alt, till följd af dess i afseende på första delen af ifrågavar.-de förslag fattade beslut, den återstående delen deraf ej erfordrade annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Den 8 September e. m. 159 6:te punkten.
Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande bifölls. 7:de punkten.
Utsk. synes mig hafva behandlat denna sak temligen kortvilligt.
Jag kan ej inse hvarföre detta anslag till åtskilliga ändamål i Stora Kopparbergs län under namn af Fahlu kungsgårdshjelp skall försvinna.
Deremot anser jag visserligen nyttigt att socknarnes, eller menigheternas der, åliggande att gifva denna kungsgårdshjelp, upphör, mot det att den dem derför beviljade friheten i bevillning äfven upphör; ty det nuvar:de förhållandet är en öfverllyttning, som ingalunda öfverensslämrner med de allmänna grundsatserna för ett ordentligt beskattningsväsende, och hvilken jag ej heller anser af något skäl böra fortfara ; men deremot är det i min tanke mycket skäl, att, när statsmakterna tinna delta åliggande böra upphöra tillika med den derför åtnjutna lindringen i bevillningen, alt de då också göra ett anslag, som motsvarar den inkomst, som på delta sätt dels varit tillagd K. beflude, dels anvisad för embelsrummen m. m.
Jag anser derföre att: den vissa socknar i St.
Kopparbergs län ålagda s. k.
Fahlu kungsgårdshjelpen, skall samtidigt med hittills deremot medgifna lindring uti personela bevillningen, försvinna, så snart sådant för närvar:de boställsinnehafvarens rätt kan ske.
Denna hjelp motsvar:de statsanslag, efter medelberäkning för åren 1828—47, beviljas i fulla riksdalertal, till de ändamål hvilka med kungsgårds-hjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres beloppet vid derefter nästinstundande riksdag ä rikets stat, hvarmed alltid riksgäldskont. vid årsliqviden med Statskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnde ändamål vara utbetalade.
Jag anhåller dels få förklara, att jag anser Utsk. hafva, då det förbehållit landshms rätt för hans lid, äfven bordt vara lika samvetsgrant att iakttaga n. v. nämdemäns, fjerdingsmans, gästgifvars och färjekarlars rättigheter.
Men detta småfolk är endast omnämndt, såsom innehafvande rättigheter, men ej såsom berättigade att få dem behålla.
Detta är eli skäl emot bifall till Utsk:s förslag.
Ett annat är, att man ej kan i nätvar:de ögonblick, då inkomstbelånk. är af R.
St. antaget, borttaga, eller som här står, ”afskaffa” någon ordinarie inkomst, hvilken dit hörer.
Hade man velat göra någon sådan förändring, så skulle Utsk. hafva iakttagit det vid framställningen af inkomslbetänk.
Men når så icke skett, och det betänk, är af II.
St. anlaget, så kan man numera icke upphäfva ett redan gällande beslut, utan punkten måste derföre, i min tanke, afslås.
Hr von Hartmansdorffs yttrande, att denna punkt måste afslås på grund deraf, att saken redan vore afgjord genom det beslut, som är fattadt rör:de inkomstberäkningen, anser jag mig böra bestrida ett sådant yr - 1G0 Den 8 September e. m. kande.
Inkomstberäkningen har icke afsctt denna titel serskildt (ty då vore den gjorda anmärkmn ganska riktig), utan denna ränta utgör en del af sådane räntelillar, som äro uppförde under en gemensam hufvudrubrik, hvarvid Utsk. gjort den reservation, att denna inkomst ej på förhand mätte till beloppet bestämmas i anseende till de beslut, som kunde komma att vidtagas angtde skatteregleringen, hvarvid nu ifrågavartde m. fl. andre derpå inverkande förslag kunde ifrågakomma.
Följden af den tolkning
Hr von Hartmansdorff gjort, skulle eljest blifva att man på förhand skulle hafva afgjort frågor, som icke varit föremål för öfverläggning.
På dessa skäl bestrider jag helt och hållet Hr von Hartmansdorffs yrkande.
I öfrigt skulle jag visserligen vilja begära bifall till betänk., men då detta synes vara alldeles utan ändamål, instämmer jag med Frih. Palmstjerna.
Den utväg Frih.
Palmstjerna föreslagit för att bereda uteslutande ur räkenskaperna af denna summa, låter visserligen sig begagna; men jag anmärker, att derigenom ingen säkerhet är vunnen, det en grundskatt, sådan som denna, verkligen skall lill full motsvarighet af R.
St. geuom bevillning ersättas.
Visserligen kan man anse någon säkerhet derför ligga deruti, att summan inkommer på riksstaten; men alldenstund R.
St. ega en lika ovilkorlig rättighet att reglera riksstaten vid hvarje riksdag, som de ega att vid hvarje riksdag, efter sig företeende behof, öka eller minska bevillningen, så tror jag för min del, att en grundskatt, som icke utan Konungs och Ständers gemensamma beslut kan förändras eller afskaffas, är långt säkrare än den utväg till dess ersättande, som Frih.
Och som hvarken komiterade eller StatsUtsk. gjort sig mödan att söka utreda huruvida den lindring i bevillningen, som dessa socknar i Fahlu län åtnjuta, är till fulla beloppet motsvarande den grundskatt, som nu utgår, och man sålunda ej nu är i tillfälle att bedöma huruvida Staten genom upphörandet af den beviljade lindringen erhåller fullt för fullo; så ligger i denna omständighet jemväl ett skäl för mig alt tillstyrka afslag på punkten.
Jag glömde, förra gången jag hade ordet, att fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att denna punkt innehåller förslag just till hvad jag förut under öfverläggningen om detta ämne i allmänhet bestridt och Ståndet afslagit, nemi. afskaffande af en ordinarie ränta och hennes ersättande med bevillning.
Dessutom får jag i afseende å mitt förra yttrande, att saken numera icke kan bifallas sedan inkomstberäkningen är gjord, erinra, alt del förbehåll, som 3:ne Stånd fästat vid indelningarnes värden, är en helt annan sak än den att taga bort hvad som skall beräknas.
Förbehållet i inkomstbetänk. är gjordt genom följande ord: ”att de beräkningar rör:de dessa indelningars vården, hvilka i förevar:de uti. af Utsk. föreslås, icke mätte af R.
St, definitivt fastställas, förrän ofvanberörda, på dessa be räk - Den 8 September e. m. 161 räkningar inverkande, fråga om indelningarnes indragning till statsverket blifvit af Utsk. handlagd och af K.
St. slutligen pröfvad och afgjord.” Genom detta förslag, som af 3 Stånd blifvit godkändt, är det visserligen tillåtet att framdeles på ett eller annat sätt värdera Fahlu kungsgårdshjelp; men del är alldeles icke tillåtet all bell och hållet taga bort den, utan den måste qvarstå, hvad värde den än kan komma att få.
Del är derföre som ett afskaffande af denna kungsgårdshjelp slår i strid med det redan fattade beslutet, hvars upprifvande jag förmodar att hvarken Hr Gr. o. Landtm, eller del Fl.
Ståndet lära tillåta.
Hr Rosenblad; För min del anser jag denna ränta ej vara af egentlig ordinarie natur, utan en serskild servitut, som tillfälligtvis kommit ali åtagas mot en deremot svarande afkortning i bevillningcn; och då kan jag ej finna något sorn inskränker rättigheten att utbyta fördelen å ena sidan, mot åliggandet på den andra.
Palmstjernas förslag bar jag ingenting annat att anmärka, än att det så benämnda småfolket är uteglömdt.
Jag skulle derföre vilja till Frih.
Palmstjernas göra det tillägg, att: de nuvar:de innehafvarne för deras lid må få ersättning för den förlust, de kunna komma alt lida.
Om icke komiterade hade uteslutit St.
Kopparbergs län i allmänhet från att ingå i den der stora ränteförenklingen från räntor till penningar, så hade naturligtvis en stor enkelhet här inträdt.
Nu är här deremot endast fråga om all slippa en titel i räkenskaperna; och, mine Hrr, för all slippa en inkomsttitel i räkenskaperna, föreslår man, att kasta bort denna inkomst.
Man vill förenkla sina räkenskaper derigenom att man kastar bort sina inkomster, och jag medgifver visserligen alt det är ett vigt sätt alt förenkla dem; mea nu är det ej så alldeles i Statens intresse att så hushålla, och vi hafva ej så ondt om bleck och pennor i landet Sverige, att vi ej kunna föra ut debet och afföra det dit det bör disponeras.
Jag begriper ej ändamålet hvarföre man skulle vilja bell och hållet afskaffa en titel endast för förenklingens skull.
Hvad i Guds namn skall det tjena lill?
Blir räkningen enklare för det?
Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff uti all L'tsk:s förslag må förfalla och nuvarale räntan qvarstå.
Lagerbjelke; Det är med anledn. af den siste värde talarens yttrande, som jag anhållit om ordet.
Han har nemi. påstått alt här skulle vara fråga om eli uteslutande af denna inkomsttitel för att derigenom åstadkomma en förkortning i räkenskaperna.
Så är dock icke förhållandet. R.
St. hafva redan sjelfve erkänt alt den ifrågavar:de afgiften är för de skattdragande ett plus, som de icke borde hafva, och derföre hafva R.
St. i ersättning medgifvit dem en lindring i beviliningen.
Nu vore det likväl rättast att, då man erkänt dem hafva eli plus af skatt och derföre gifvit dem ersättning, i stället borttaga detta för mycket 9 H. 11 162 Den 8 September e. m. tillika med ersältningen.
Det vore väl i alla afseenden det aldra billigaste.
Då Frill.
Palmstjerna nu äfven från sitt förslag borttagit den reslriction, som möjligen kunnat göra all andre korporationer kunnat komma alt lida genom det föreslagna beslutet; kan jag ej annat än instämma i Frih.
Palmstjernas förslag och tillstyrka R. o. Ad. att detsamma antaga.
Sedan nu hufvudfrågan eller 3:dje punkten här blifvit afgjord, såsom skett, kan det vara temligen likgiltigt att tvista om dessa småfrågor.
Jag anser mig likväl, i anledning af Hr von Hartmansdorffs yttrande, om att ett bifall till denna punkt skulle leda lill ett upprifvande af Ståndets redan fattade beslut ang:de inkomstberäkningen, uppmanad att yttra, ali i inkomstberäkningen är egentligen ingenting annat bestämdt faststäldt, än hvad som är Kronan behållet.
Allt hvad sora är anslaget till corporalioner och stater är endast så lill vida i inkomslbelänk. upptaget, alt i afseende på deras värdering eli serskildt förbehåll (hvilket Hr von Hartmansdorff uppläst) är gjordt af StatsUtsk. och af 3:ne
Stånd anlaget, just för att förekomma alt icke en definitiv fastställelse deraf skulle lägga hinder i vägen för R.
St. att behandla den nu förevar:de frågan om skatteförenklingeu.
Det har sä blifvit ansett af de andra Stånden eftersom man har sell alt det finnes 2:ne Stånd, som bifallit detta betänk., och jag kan ej föreställa mig att R. o. Ad. nu skulle anse detta såsom ett hinder för att fatta ett beslut, öfverensstämmande med Ulsk:s förslag.
I afseende för öfrigt på sjelfva frågan, skulle jag, efter ett flygtigt afhörande af Frih.
Palmstjernas förslag, nästan vara öfverlygad om att detta förslag kanske är bättre än hvad Ulsk. föreslagit.
Det leder till samma mål, men betryggar måhända något mera; hvarföre jag, för min del, ej har något emot att förena mig deruti med honom.
Jag anhåller alt få visa att i denna lilla fråga uppstår, genom bifall till betänk., en vinst för statsverket i st. f. den omtalade förlusten.
Den ersättning som nu lemnäs, genom befrielse frän lie vill ningen, är nemi. större än den fördel, som Kronan genom kungsgårdshjelpen erhåller.
Kronan lemnar nemi. såsom ersättning befrielse från fjerdedelen af bevillningen efter l:sta och 2:dra artikeln, med undanlag endast hvad första artikeln beträffar för dem, hvilka redan deruti fått lindring, och derföre ej får någon ytterligare sådan i den artikeln ulan endast i den andra.
Efterser man nu huru många de mantal äro, som åtnjuta denna lindring, så finner man af tabellen E uti komiterades betänk, att de utgöra ungefär 1,200 s. k. dalkars-mantal och serskildt 554 gärde-mantal, emellan hvilka slag af mantal jag ej så noga känner skillnaden.
Emedlertid är del en högst betydande del af
Dalarne som undfår lindring, och deremot åtnjuter Kronan (enl. nämnde tali.
E) endast 165 r:dr 34 sk. i penningar, 643 lass ved och 277 st. stockar.
Detta mot eftergiften Den 8 September e. m. 163 utaf \ af bevillningen efter både lista och 2:dra artikeln från en så stor del af provinsen.
Denna fråga är äfven af beskaffenhet, att hon rörer på en gång nuvar:de statsreglering och de kommande. livad ntivande statsreglering beträffar, så förhåller det sig visserligen så, som Frih.
Tersmeden nämnt, all 3 Stånd hafva förbehållit sig alt (på sätt jag uppläst ur inkomstbetänk. ) värdera indelningarne framdeles; men detta beslut är af R. o. Ad. ej fattadt, utan tvertom ogilladt.
Om Ståndet uu skulle vidtaga den föreslagna åtgärden och sålunda rätta sig efter de 3 öfrigas beslut, så skulle Slåudet handla i rak strid mot sitt eget, hvilket jag förmodar alt Ståndet ej lärer vilja göra.
Dessutom får jag förnya den anmärku. jag nyss gjorde, att det är skillnad på att till ett visst belopp värdera en inkomst och att helt och hållet afskaffa den.
Att afskaffa den alldeles är hvad Ulsk. föreslagit, och det bör således under ingen synpunkt rnedgifvas för närvaride.
Hvad åter denna sak beträffar för framtiden, så lärer R. o. Ad. finna att, enl. hvad som förut inom delta Stånd blifvit yttradt, böra väl vederbörtde häröfver höras innan förändring göres.
Nu har här l. ex. blifvit anmärkt, alt det s. k. småfolket blifver lidande på StatsUtsk:s förslag.
Manne sådant skett om kammarcollegium blifvit hördt?