Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare här bredvid, hvilken bestridt antagandet af Utsk:s förslag, har förevisat ett falskt och ett icke falskt mynt, hvilka ansågos vara så små, att de lätteligen skulle tappas.
Afven jag vill framvisa några in- och utländska mynt.
Här äro de minsta silfverraynlen, som brukas i Ryssland, Holland, Belgien, England, Frankrike, Sardinien, Neapel, Rom och Österrike, på det att de ledamöter som vilja, må se huru små desse mynt äro.
Man säger, att det nya 4-skillings-stycket skulle blifva för litet för vår allmoges stela fingrar.
Lagerbjelke har omförmält hvad Bönderne sjelfva tänka om den saken.
En annan talare har sagt, alt de icke äro allmogens representanter vid riksdagen.
Jag hemställer till denne talare, om han och hans vänner bättre än BondeSt. representera allmogen.
En annan ledamot har ansett myntet vara så litet, att det lätt borttappades.
Jag hemställer, om det är troligt, att Svensken för 4, 6 och 700 år sedan hade mindre styfva fingrar 30 * 468 Den 16 April f. m. än nu.
Autager raan, att de voro lika stela, så kan jag liär förevisa ett silfvermynl frän Sverkerska Konungaättens tid, hvilket är mindre än den föreslagna 4 skilliugen oell så litet, alt man nu icke skulle vilja begagna det.
Likaså är förhållandet med ett mynt, som här framlägges från Folkungaätlen.
Ett tredje från Unionstiden är väl större, men nära nog lika tunni som begge de sistnämnde och i förhållande till nuvarande fordringar alltför litet.
Om så långt tillbaka i forntiden man kunnat begagna så små mynt, då silfret hade mera värde än nu, så måtte väl äfven vi kunna antaga ett så litel mynt som det Utsk. föreslagit.
Jag tillstyrker således vördsamt, att R. o. Ad. måtte bifalla betänk.
Hr von Kr® mer, And.
Robert: Gr. Lagerbjelke och Hr von Hartmansdorff hafva redan så fullständigt ulredt saken att för mig nästan intet återstår alt tillägga.
Jag skulle också ej begärt ordet, om jag ej händelsevis vore i tillfälle alt af egeu erfarenhet vitsorda beqvärnligheten af att äga ett litel silfver-skiljemynt.
Jag tillbragte år 1848 en längre tid, — och detta på sjelfva landsbygden — i ett land, der ett sådant mindre silfvermynl finnes, — nemi. i Danmark med det Regemente, hvartill jag hörer.
Jag hade då tillfälle, alt dagligen erfara, huru beqvämt det är, alt, vid alla de på landet stundeligen förefallande sraåliqvider, äga att tillgå ett sådant litet mynt, som man alltid kan hafva tillhands, och i tillräcklig mängd medföra.
Aldrig hörde jag heller, under denna tid, någon af allmogen klaga öfver, att myntet var för litet, eller alt det mer än nugot annat borttappades.
De skäl man emot antagandet af det föreslagna myntet anfört tyckes mig ej heller hafva varit af serdeles kraft.
En talare har t. ex. sagt att silfvermyntet blefve sä litet, att det kunde borttappas genom det minsta hål på västfickan.
Delta synes mig snarare vara en förtjenst än eli fel; ty det tvingar folket att laga sina kläder medan hälen äro sina, och ali ej vänta dermed till dess de blifva så stora att de nuvarande koppar 6-skillings-slyckena slippa igenom, ty dä är det nästan för sent!
En annan talare åter, har yttrat, alt det tunga kopparmyntet har man qvar; men det lätta silfvermyntet tappar man bort, och deraf kommit till den slutsats, att det vore en gifven förtjenst hos ett mynt all vara tungt.
Men hvad skall man då säga om sedlar ne!
Hvad slutligen angår det enda allvarsamma skäl man anfört, eller att myntverket skulle göra en betydlig förlust på ulpräglingen af det föreslagna nya myntet, så är det visserligen möjligt, att en sådan förlust upkomme; men den är, i min lanke, ringa i jemförelse med summan af alla de 1000-lals små förluster, som af allmänheten göras genom att vid liqvider tjenligt skiljemynt saknas.
Lätt skulle vara, att härpå anföra exempel.
Jag tror således att R. o. Ad. skulle göra allmänheten en verklig tjenst genom att med sitt votum bidraga till denna reform, som säkert skall Den 16 A piil f. m. 469 blifva, fastän en /iten, en af de mest välkomna, och deraf olägenheterna, i min lanke, äro så godt som inga, men fördelarne många oell stora.
Ja, jag hoppas, att R. o. Ad. skall bidraga till detta förberedande till afskaflandel af de nuvarande klumpiga- och ofantliga 6-skillings-stycken, vid hvilkas åsyn man nästan ovillkorligen kommer att länka på det barbariska myntet i Sparta, som var af Jern, och så tungt, att ett par oxar behöfdes för att draga den summa, som åtgick till en måttlig liqvid.
Jag röstar bifall till Ulsk:s betänk.
Hr Björnstjerna:
Jag liar begärt ordet för alt fästa up märksamhelen på ett misstag, som 2:ne förcg:de talare begått.
De hafva nemi. sagt, att kopparmyntet fortfarande skulle utgifvas, äfven om det föreslagna myntet anlages, men så lärer väl förhållandet icke blifva.
Ulsk. har nemi. sagt: ”jemte bibehållande af det redan präglade kopparmyntet.”
Jag känner bestämdt, att Utsk:s mening var, att något kopparmynt å 4 sk. icke skulle vidare präglas.
Hade åter Utsk:s mening varit den, förenämnde Hrr omförmält, afhjelpas olägenheterna till en del, ty då kunde en livar få sin vilja fram, så att den, sora hyser mera förkärlek för kopparmyntet, kan få det.
Lagerbjelke har sagt, att BondeShs beslut i frågan är det bästa svaret.
Det är i sanning sällsynt, att höra Gr:n yttra sådana tänkesätt.
Samme talare har äfven sagt, all Skåningarne icke måtte vara nog dumma, att utbyta vårt lands mynt, som emotlages i upbörden, emot det Danska, hvilket icke åtnjuter denna förmån.
Så dumma äro de visserligen icke, men det föres emedlertid utom landet och genom dess lina silfvervigt blir det tjenlig! till upsmältning.
En värd talare har äfven yttrat, att myntet hade så ringa silfverhult, att man deraf icke kunde få en plants.
Jag får likväl uplysa, att jag från tillförlitligt håll fått den uplysning, att smått silfvermynt blifvit sändt lill Malmö och af Guldsmeder der upsmäldt, och på denna upsmältning förlorat mera än 0111 Specierne dertill användas, ty deri ingår tillverkningskostnaden, hvilken för de små mynten med 6 proc. öfverstiger den för Specie r:drn.
Såsom bevis på hehofvet af detta lilla silfvermynt, har man sagt, alt om det icke införes, kommer 4 sk. i koppar alt sändas med posten.
Visserligen är silfvermyntet lättare än 4 sk. styckena, men i alla fall hindrar icke silfvermyntet, att ju icke kopparmyntet kommer att belasta posten såsom vid remisser af 3 och 5 sk. b:co.
Man har förevisat mynt från Konung Sverkers tid.
Jag hoppas, att vi blifvit något klokare sedan denna lid och icke införa i landet sådane bruk, som då funnos.
Slutligen har man sagt, att äfven i andra länder finnas sådane små mynt.
Jag har redan baft äran visa, att de icke äro omlöpande mynt utan endast kuriositeter.
Mindre mynt finnas visserligen i andra länder, men de äro underhaltiga och Statsverket gör ingen förlust utan snarare en vinst derpå.
Får myntet mindre silfvervärde och mera koppar, har jag mindre emot myntets införande.
Om della mynts prägling skulle förhindra införandet af decimal-systemet, som jag hoppas likväl slutligen blir infördt i vårt land, skulle jag sätta mig ganska mycket emot detta mynt.
Kommer, såsom flere gånger föreslaget varit, 24 sk. r:gs att antagas såsom enhet, så blir det nu föreslagna myntet TVa i detta system.
Men jag vill icke vidare ingå i detta ämne.
Jag har begärt ordet endast för att lemna några uplysningar.
Mig synes, som man sväfvade i okunnighet om de förhållanden inora utlandet, hvilka här blifvit af några talare åberopade.
Man har nemi. sagt, all inom Danmark erfarenheten visat, att mynt, som innehållit ett stort nominelt värde men litet koppar, varit blottsläldt för efterapning i andra länder, och att de sålunda förfalskade mynten sedermera införts i landet.
Detta exempel bevisar föga emedan det bevisar för mycket.
Danska mynt, som här blifvit åsyftadt, var 8 sk. i silfver och således 32 sk. r:gs.
Det representerades af en kopparbit ungefärligen så stor som våra 2 sk. stycken.
Det var naturligt, att det skulle löna mödan alt efterapa sådant mynt, hvilket, på sätt redan blifvit nämnt, Engelsmännen äfven gjorde, men, såsom jag sagt, detta mynt var ett tillfälligt kopparmynt med orimligt högt nominelt värde.
Ett är alt tala om tillfälliga förhållanden och annat att tala om det Europeiska kopparmyntet i allmänhet.
Allt Europeiskt kopparmynt är underhaltigt d. v. s. att det nominella värdet är högre än värdet af den koppar, som innehålles i myntet, och det måste så vara, såvida man icke vill gå tillbaka till det gamla förhållandet i vårt land, då man hade plåtar af ett qvarter i qvadrat med stämpel i alla 4 hörnen.
Procenten koppar är inom olika länder olika.
Engelska kopparmyntet innehåller omkring 44 proc. koppar af värdet, det Ryska 40 proc. och det Österrikiska 20 proc.
I Holland, der man ganska väl vet, hvad man i dylika frågor gör, innehåller kopparmyntet 45 och uti Preussen 40 proc.
Det Fransyska kopparmyntet innehöll före revolutionen 64 men efter densamma endast 53 proc.
Dessa upgifter visa att man allestädes begagnar underhaltiga kopparmynt.
Tages medium af alla Svenska kopparmyntsorter, sådane de nu äro, så innehålla de 50 proc. af kopparvärdet.
De äro således 3 proc. underhaltigare än det Fransyska, men öfverstiga i kopparvärde öfrige ländernas kopparmynt med 10 å 12 proc.
Att än ytterligare förminska kopparhalten i sådana mynt, är icke farligt, hvilket bevisas af det förslag, som inom Frankrike år 1839 väcktes och godkändes ehuru icke ännu befordradt till verkställighet.
Enligt detta förslag skulle af 1 skepp.
Stapelstadsvigt koppar utmyntas 10
Centimstycken till ett nominalvärde af 660 r:dr Sv. b:co, då deremot vårt minst kopparhaltiga mynt är utmyntadt till 350 r:dr af ett skepp, koppar, och således är det Fransyska nära icke stort mera än hälften så kopparhaltigt som vårt mynt.
Hvad åter beträffar silfvermyntets slitning, så finnes icke någon blandning af silfver och koppar så hållbar, som den 12-lödiga, det vill säga -J silfver och J koppar.
Gör man åter halten lika Den 16 April f. m. 471 med den i våra gamla 4 sk. stycken, som innehålla hälften koppar och hälften silfver, så får man ett mjukare och således mindre hållbart mynt.
Ett mynt af 12-lödig halt kan circulera måhända i århundraden innan stämpeln ulnötes, hvarföre ock Preussen begagnat denna halt i sitt hufvudmynt.
Till Hr Lefréns myckel uplysande anförande vill jag tillägga, att om den 12-lödiga halten har den stora fördelen att vara mindre slitbar än de öfriga föreningarna af silfver och koppar, har den likväl för sitt ändamål ganska stora olägenheter nemi., att silfret vid den förlorar sin specifika egenskap, och finnes endast vid högre halter.
Då silfvervigten är ringa, underlättas derigenom försöken att förfalska myntet.
Vidare förlorar myntet klangen, hvilken dock är tjenlig för ulrönande af, huruvida myntet är förfalskadt eller icke.
Dessutom är åstadkommandet af den 12-lödiga halten förenadt med ganska många svårigheter, och detta har äfven verkat derhän, att oförfalskade mynt blifvit i Banken ansedde såsom falska.
Vidare får jag uplysä, alt
Preussen frångått sin förkärlek till den 12-lödiga halten och i stället antagit den 14-lödiga.
Hr von Hartmansdorff; Jag vill blott nämna att det ifrågavar:de myntet är inom Tyskland så sällsynt, att det nästan ingenstädes påträffas, hvaremot det 12-lödiga är det mest gångbara.
Till tröst för dem, som önska de tunga kopparslantarnes bibehållande får jag uplysa, alt Konungen äger låta slå kopparmynt så stora och så tunga, som Honom behagar.
St. kunna endast göra underdåniga framställningar, att erhålla sådana mynt, som de önska.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o.
Ad. behagade bifalla Utsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Hr Björnstjerna begärde votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voter:s propos.
Den, sora bifaller BankoUtskrs tillstyrkande i 3:dje punkten af dess utlåt. n:o 29, voterar Ja; den del ej vill, voterar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. hvad Utsk. i nämnde punkt tillstyrkt.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda:
Nej — 9. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e. m.
In fidem protocollij Albert Munck.
472 Den 16 April e. m.
Onsdagen den 16 April 1851.
Justerades pleni prof. för d. 26 sistl.
Med tillkännagifvande, att Hr dorchimont, Wilh.
Albrecht, som enligt på förmiddagen öpnad vallista blifvit utsedd till ledamot i BevillmsUtsk., anmält sig vara hindrad att detta förtroende emottaga, samt att Frih. von Kraemer, Rob. Fredr, begärt och erhållit ledighet från sin befattning såsom ledamot af samma Utsk. under 3:ne veckor, räknade från och med d. 22 i denne månad, anmodade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm.
Hrr Elektorer att sammanträda lill val af en ledamot i BevillmsUtsk. i st. f. Hr d’Orchimont samt en ledamot i samma Utsk. under den Frih. von Kraemer beviljade ledighetstid.
Anmäldes och iades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Ullåtm, mern. och belänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 82, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlatens Första hufvudlitel; N:o 83, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens
Andra hufvudtitel; N:o 84, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje hufvudtitel; N:o 85, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Fjerde hufvudtitel; N:o 86, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Femte hufvudtitel; N:o 87, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens
Sjette hufvudtitel; N:o 88, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens
Sjunde hufvudtitel; N:o 89, angrde reglering af utgifterne under RiksStatens Åttonde hufvudtitel; N:o 90, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde hufvudtitel; N:o 91, i anledn. af väckt motion dels om framläggande för Den 16 April e. m. 473 R.
St. i ett sammanhang af hela Stats-regleringen, dels om densammas bibehållande oförändrad intill nästa riksdag; N:o 92, med återlemnande af en af Hr Waern inom Välloll.
BorgareSt. väckt och lill StatsUtsk. remitterad motion, ang:de utsättande af dag för nästa lagtima riksdags början.
Besv- o. Ekon.-Utskntten : N:o 7, i anledn. af väckt motion om ändring af och tillägg uti Kongl.
Stadgan om jagt och djurfång d. 13 April 1808; N:o 8, i anledn. af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet d. 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag” eller ”rök”; N:o 9, i anledn. af väckt motion om ändring af gällande stadgande, ang:de tiden för af- och tillträde af de till ecklesiastikstaten anslagne hemman och lågenheter; N:o 10, i anledn. af väckt motion om ändring i Kongl. Militim-Boställs-Ordn. d. 23 Januari 1836, i fråga om tiden för af- och tillträdes husesyners hållande samt dervid ådömde reparationers fullgörande; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottel:
N:o 85, i anledn. af väckt fråga om beredande af ersättning åt enskilde personer, som genom förändringar i ekonomiska lagstiftningen tillskyndas förluster m. m.
N:o 86, i anledn. af väckt fråga om uphörande af den till förekommande af tullförsnillningen och oloflig införsel af varor vid Norrska gränsen inrättade tullbevakning; N:o 87, i anledn. af väckt fråga om inrättande af en daglig postgång emellan Stockholm samt Skåne och Götheborg, äfvensom emellan sistnämnde stad och Skåne m. m.; samt N:o 88, i anledn. af väckt motion om Fabriks- och Handtverks samt Handels-Föreningars befriande från expeditions-lösen i rättegångsmål.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att i gårdagens Talmans-konferens, öfverenskommelse blifvit träffad derom, alt Talmännen skulle föreslå RiksStm, att StatsUtsk:s i dag bordlagde nllåt.-n, ang:de regleringen af ulgifterne under RiksStatens 9 hufvudtitlar måtte i alla RiksStm företagas till pröfning nästa Onsdag d. 23 dennes, hvarjemte H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. bifölle detta förslag samt att samma utlålm upfördes främst å föredragnalistan nästa Lördag d.
19 dennes för att då kunna ånyo bordläggas.
Ropades ja. 474 Den 16 April e. m.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 72, i anledn. af väckt förslag om inrättande af Läns-nämnder.
Sedan, uppå förfrågan af Gr.
Mörner, Carl Göran Detlof, lindert.
Ridd.-Sekret, nplvst att enl. ankomne prot.uldr.
Preste- och BondeSt:n bifallit ifrågavar. betänk., men att någon underrättelse om BorgareSns derom fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Gr.
Då, enl. den meddelade uplysningen, det är klart, alt frågan förfallit, så anser jag icke nödigt ali vidare sysselsätta mig dermed, utan anhåller att R. o. Ad. ville låta dervid bero.
Palmstjerna, Carl Otto, anhöll om bifall till Utsk:s betänk., uti hvilken anhållan äfven Hr von Troil, Samuel Gust., instämde.
Uppå härefter framstäld propos. blef förevarande betänkande af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 80, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt. n:o 60, ang:de uphörande af ljuspenningar för Embets- och Tjenstemän samt Extraordinarie!'.
Då min i denna fråga hysta åsigt, vid ärendets första behandling icke lyckades göra sig gällande, utan R. o.
Ad. i stället behagade återremittera StaisUtsk:s då afgifua utlåt., hvilket var affattadt i fullkomlig öfverensstämmelse med min mening i ämnet, så vore det, helst tvänne andra Stånd likaledes återremitterade berörde betänk., måhända mindre grannlaga af mig att nu söka, genom ytterligare utveckling af mina tankar, möjligen åstadkomma ett beslut, afvikande från den hufvudåsigt, som inom Stånden redan gjort sig gällande.
De Heste ledamöter, som, vid berörde tillfälle, på detta rum yttrade sig, tycktes åtminstone då vara af den lankan, att Ilr von Troils reservation borde af StatsUtsk. lästgas till grund för ett förnyadt utlåt, i ämnet.
Detta bar nu skett; R. o. Ad. eller dess majoritet torde således icke hafva skäl att öfver StatsUtsk. beklaga sig.
Jag förutser således att Utsk:s nu inkomna betänk, varder godkändt.
För min del anser jag likväl ett företräde visserligen ega rum hos sistberörde betänk, framför så väl den Kongl, propos., som ock åtskilliga af de reservationer som vid det först inkomne betänk, voro fogade, i thy att, i det förevarande, de redan anstälde Extraordmas på 1803 års
Bref grundade rätt alt, när de i verklig tjenstgöring inträdt, ljuspenningar erhålla, behörigen blifvit afsedd; detta är redan ett stort steg.
Framtiden återigen lemnar man till spillo ål godtycklighetens inverkan vid vederbörande förmäns bedömmande af i hvad mån belöning må beviljas för visad flit Den 16 April e. m. 475 och skicklighet.
Jag beklagar detta, men anser mig för svag att här nu kunna göra någon ändring; delta medvetande, men icke någon ändrad öfvertygelse i sak, är orsaken, hvarföre jag för min del vill vid ifrågavar. betänk, f. n. låta bero.
Häruti instämde
Hr Printzensköld, Carl.
För min del skulle jag hafva önskat att den reservation, som vid åtskilliga punkter är gjord för nuvarande exlra-ordinarie? hade varit undanröjd.
Det torde blifva svårt för vederbör, embetsverk alt, pä sätt här föreslås, skilja nuvarande exlra-ordin. från de öfrige; men delta är en ringare omständighet.
Värre är deremot, om de skicklige och flitige bland nuvarande extra-ordinarier skola, mot de ringa ljuspenningarnes upbärande varda uteslutne från den fördel, som blifvande extra-ordinarier skulle åtnjuta, nemi. att bekomma en större vedergällning för den tid och möda, de i kronans tjenst använda.
Af öfverdrifvet nit för extra-ordinariernes bästa, har man i min tanka skadat dem.
Jag skulle således för min del hafva önskat, alt R. o. Ad. hade ifrån 2:dra punkten uteslutit orden: ”att tilldelas andra an dera, hvilka redan deraf kommit uti åtnjutande och hvilka fortfarande genom sin llit och tjenstgöring kunna dertill anses berättigade”; att i 3:dje punkten orden: ”i den mån, som de hittills till ljuspenningar utgående medel, till följd af stadgandet uti näst föregående punkt, blifva disponible”, utginge, äfvensom i 4:de punkten, orden: ”Ijuspenningarne åt nuvarande exlra-ordinarierne dock under denna summa inbegripne, så länge något i detta hänseende utgår”.
Om dessa föreskrifter ur förslaget borttoges så blefve de, som nu åro extra-ordinarier, lika väl lottade som de, hvilka hädanefter dertill i embetsverken antagas, och då kunde icke den, som vore äldre, men lika flitig och skicklig som en yngre, komma att bli sämre belönad än den sistnämnde, hvilket, elter min tanka, varder följden i händelse 11. o. Ad. samt öfriga Stånd bifalla betänk, sådant det är.
Hr Weidenhjelm, Ernst Aug., förklarade sig instämma med Hr von Hartmansdorff.
Hr von Troil, Samuel Gust.:
Det kan icke bestridas, all vissa saker, i sig sjelfve rikliga, ofta mäste vika för andra, som, ehuru jemförelsevis sämre, likväl äro möjlige att genomdrifva.
Sådant är i min tanka förhållandet med ifrågavar. belänk.
Enl. hvad af den förste talaren redan blifvit anfördt, har StatsUtsk. vid den föregale behandlingen af ifrågavande ämne hufvudsakligen upgjort det nu afgifna betänk, efter den reservation, som jag bifogade del första utlåt, i ämnet.
Denna reservation var grundad, icke på hvad jag för min del ansåg vara det rättaste, utan på hvad jag ansåg vara möjligt alt genomföra.
Jag fann nemi. vid frågans första behandling, ali en stor del af Utsk:s ledamöter, voro på del högsta måne om att man skulle bibehålla ål de extra-ordinarier, som f. n. fun - 476 Den 16 April e. m. nos, denna, jag vill icke säga rätt, men åtminstone den praxis de hade att hvarje år, så länge de voro extra-ordinarier få upbära ljuspenningar.
Hade man velat fråntaga dem denna fördel, är jag öfvertygad, alt ett, på sådan grund upgjordt betänk, icke skulle hafva haft framgång inom de öfrige Stånden.
Med anledn. deraf föreslog jag i min reservation, att nuvarande extra-ordinarier skulle, så länge de i denna egenskap fortforo alt Ijenstgöra, vara tillförsäkrade om åtnjutande af de ljuspenningar, som de en gång erhållit.
Jag kan icke inse att vederbörande Chefer, genom antagande af detta betänk., kunna vara förhindrade att, då genom (lere extra-ordinariers afgång, en viss summa blifvit ställd till deras disposition, använda denna summa såväl till de extra-ordinarier, som redan äro i åtnjutande af ljuspenningar, som lill sådane, hvilka visa llil och skicklighet, utan att hafva erhållit denna förmån.
Jag erkänner att jag, för min del, äfven skulle hafva med glädje sett om ljuspenningarne förde ordinarie tjenstemännen genast kunnat, i enlighet med Konungens nåd. propos. borttagas, och deras löner med motsvarande belopp förhöjas, troende att Statsverket skulle derpå uti ingen mån hafva blifvit lidande.
Man bör nemi. erinra sig att bevillning nu icke i allmänhet erlägges för ljuspenningar.
Skulle deremot ett emot dem svarande belopp läggas till lönerne, komme be vinningen alt drabba hela den sammanlagda löne-summan och i fullt måll ersätta den högre utgift, som Statsverket finge vidkännas derigenom, all lönerne på indragningsstat komme att utgå med ett, mot de indragne ljuspenningarne svarande, högre belopp; —• men äfven detta ansåg jag omöjligt att genomdrifva; och dä jag tror att den vigtiga saken kan på detta sätt vinna Ständernes bifall och således i hufvudsaken leda till det mål man afser, så får jag anhålla om bifall till betänk, sådant som det är framlagdt.
Ex. Hr Frih. o. Landlmrs härefter till bifall å SlalsUlskis förevarande utlåt, framstälda propos., besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II.
Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Hr von Troil, Sam. Gust., ånyo på bordet StalsUlsk:s d. 9 dennes första gången bordlagda ullål. n:o 81, i anledn. af K.
M. nådiga propos., i fråga om upbärande af s. k. vakans- och förslags-liggelids- samt begrafningshjelps-besparingar, samt om årliga anslag lill vederbörande pensions-kassor, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta.
Då uplysl är, att den motion, som jag väckt, vore af 2:ne RiksStånd afslagen, vill jag ej upträda till försvar för densamma, under yrkande af ålerremiss, då en sådan till intet skulle tjena; utan är min afsigt endast att mig Den 16 April e. m. 477 matie tillåtas att i ett annat plenum få i proi. nedlägga min reservation mot det beslut, som R. o. Ad. fattat.
Föredrogs Sta!sUlsk:s d. 9 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 98. i anledn. af väckte frågor om uphörande af det serskildta skattebidraget till gäldaude af 1848 års krigsrustnings-kostnader.