Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får dessutom tillägga, att då jag erbjudit mig förändra min motion, för att göra den mera formenlig, tror jag frågan absolut måste blifva: hvad det är, som kan vara Grundlagsvidrigt; huruvida det är motionen i hela sin omfattning; och om jag icke äger rätt dertill med den utveckling, jag deråt gifvit, eller om det blott gäller för min begäran om Kidderskapets och Adelns instämmande.
Det är detta som jag anhåller få afgjordt af Herr Grefven och LandtMarskalken, emedan det annars är utan ändamål att tala om saken.
Hvad Herr Lefréns yttrande 10 II 4 -5o Den i 5 Januari i. beträffar, så, med all aktning för Herr Lefréns frihetskänsla, likasom allas öfvertygelse, får jag säga, att jag aldrig tilltrott mig gifva annan syftning eller andra bevekelsegrunder åt saken, än dem jag lågt i de ord, som här blifvit yttrade.
Jag har icke velat verka på andras känsla genom hotet af någon fara för frihetens förlust; men jag tror att de, som tillvita andra att genom fraser vilja sålunda verka på känslan, äro de, som sjelfve återkomma med en sådan syftning.
Jag har helt enkelt framställt nödvändigheten för Rikets Ständer, att i anseende till tiden sätta sig i ett oberoende, hvaruti de utan denna åtgärd icke kunna komma.
Om jag icke missförstått en del af Friherre Anckarswärds sista yttrande, synes han deruti hafva gjort ett misstag.
Ingen anledning för Friherrn finnes att påstå det någon velat bestrida motionens remitterande såsom enskild; åtminstone har Friherrn då origtigt uppfattat hvad min yttrade tanka innebar.
Det var endast uttrycket af Ståndets gemensamma tanka jag ansåg grundlagsstridig! att begära och gifva.
Således bör Friherrn åtminstone icke förebrå mig den syftning, som skulle jag vilja förneka motionens remitterande i vanlig ordning till Utskottet.
Men lika högtidligt får jag, för min del, yttra, att jag icke kan underlåta efter för - Den i5 Januari i. måga motverka fattandet af ett prteliminärt beslut, innan Utskottet ännu fått se motionen.
Deri tror jag det lagstridiga består, och det är dertill jag anhåller att Herr LandtMarskalken må neka sin proposition, äfvensom att de öfrige talarne, som redan anmält sig, täcktes uppskjuta att yttra sig, tills Herr Grefven och LandtMarskalken ju förr dess häldre behagade tillkännagifva sin tanka, huruvida proposition derå kan meddelas.
Herr Thani_, Wolrath:
Det lär förmodligen icke vara någon, som bestrider Friherre Anckarswärd, rättigheten att för dess enskildta räkning få sin motion till Utskottet remitterad såsom innefattande dess enskilta tanka; men jag måste i öfrigt förena mig med de Herrar, som anse lagstridigt, att Ridderskapet och Adeln skall som dess beslut eller önskan på förhand föreskrifva Utskottet, huru det skall tänka, eller med hurudana förslag det till Ståndet skall inkomma öfver de till Utskottet i ordentelig väg remitterade mål.
Jag anhåller äfven få fästa uppmärksamheten derpå, huruvida det är passande och öfverensstämmande med Ridderskapets och Adelns värdighet, att framställa ett beslut eller en önskan till ett Utskott, som
Utskottet icke är skyldigt efterlefva och således icke eller bry sigom, i fall det icke så för godt finner. 5a Den i5 JanuariI.
Herr •von Hartmansdorff> August:
Jag instämmer hufvudsakligen med den Talare som sist yttrade sig och äfven med. de föregående, som talat i samma mening.
Men särskildt vill jag vid detta tillfälle fästa uppmärksamheten derpå, att om Ridderskapet och Adeln fattade ett beslut, det vare sig såsom ett rent föreläggande eller blott såsom en önskan, huru StatsUtskottet borde sig förhålla i afseende på sättet att behandla en fråga, så gjorde sig sjelfva Ståndet till en beredning i ämnet och ginge Utskottet i förväg.
Detta vore att vända bakfram på den ordning, som, efter sakens natur och våra Grundlagar, bör iagt— tagas, att nämligen ärenderna först skola i Utskotten beredas och sedan i Stånden afgöras.
Sjelfva denna öfverläggning hos Ridderskapet och Adeln bevisar, att saken förekommit i omvänd ordning emot den föreskrifna; ty vi äro redan inne på roodificationerna, innan frågan i sin helhet ännu varit till Utskott första gången remitterad, och Betänkande deröfver inkommit; oagtadfc grundlagarne föreskrifva, att inga modificationer få göras, förr än en återremiss blifvit af Utskott besvarad.
— Dessa modificationer på förhand kunna fortgå i oändlighet, om man genom afprutningar på den ursprungliga motionen får minutera ut ett mål från ett plenum till ett påföljande, då den öfverblifna delen upptages af en annan Ledamot, o. s. v. i veckor och månader.
Den i5 Januarii. 53 anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes ju förr dess heldre meddela Ridderskapet och Adeln sin åsigt af saken; ty för att döma efter förhållandet de sista plena, lärer man nu mera sällan komma till slut, utan en vägrad proposition, eller en votering.
Jag utber mig att ännu få fästa Eder uppmärksamhet på möjligheten af ett sådant behandlingssätt af frågan, som det, jag föreslagit.
Här har ännu af ingen blifvit åberopadt innehållet af 37 §.
Den lyder i 2 mom. sålunda:
Intet Utskottj Constitutions- och Banco-Utskotten allena undant agne j 'vare berättigadtj att 'väcka frågor till afgörande i Riksens Ständers Plena j eller att upptaga andra ämnen j än de frän Plena remitterade; så vida ejj hvad StatsUtskottet särskildt angår, Konungens Propositionj, enligt 27 §. till detsamma omedelbarligen öfver lemnäs.
Nu har Kongl.
Majrts Proposition icke omedelbarligen blifvit öfverlemnad till StatsUtskottet, och således anser jag Utskottet utan någon yttrad ledning icke kunna förelägga Ständerna en fråga, huruvida Rikets Ständer anse lämpligt, alt få Statsregleringen fördelad, såsom jag föreslagit.
På denna grund har jag trott ett Stånd kunna förena sig i en Motionärs förslag i ett sådant ämne; men då flere Talare här 54 Den i5 Januari i. anfort motsatsen, och hemställan blifvit gjord till Herr LandtMatskalken alt yttra sig i ämnet, så får jag, för att visa möjligheten att äfven komma ifrån denna sak utan votering, på förhand tillkännagifva, att j stöd af det verkliga förtroende, jag alltid haft anledning att sätta till Herr Grefvens och LandtMarskalkens omdöme vid sådane tillfällen, der meningarne varit delade, förklarar jag mig på förhand nöjd med det yttrande Herr Grefven och LandtMarskalken alger öfver lagligheten af min begäran om Ridderskapets och Adelns instämmande; dock under mig förbehållen rätt att få min motion, jemte den i dag gjorde utvecklingen deraf, tili StatsUtskottet remitterad.
På det sätt jag fattat åtskillige Ledamöters yttranden, har det blifvit Friherre Anekarswärd bestridt, att få förändra ordalagen i sin motion från ett föreläggande för Stats"Utskottet till en önskan i det afseende motionen omförmäler.
Om denna förändring vägras Friherre Anckarswärd, hemställer jag hvart det skall leda oss; den äskade förändringen blir då en ny motion, som lägges på bordet för att upptagas och behandlas i ett annat plenum och då åter borttaga vår tid.
Det synes mig icke liberalt, att neka den begärdta förändringen och, efter hvad jag kan påminna mig, har sådant Den i5 Januari i. 55 tillförene icke blifvit vägradt.
Jag hemställer således, att motionen må få förändras, på det vi denna gång må komma ifrån saken.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att hvad först angick frågan, huruvida Friherre Anckarswärd ägde att, på sätt han föreslagit, förändra sin motion, hade Hans Excellence visserligen flere gånger tillförene, enär ingen af Ridderskapets och Adelns Ledamöter bestridt dylike ifrågaställde förändringar, funnit sig böra jemväl för dess del desamma tillåta; men då, såsom nu inträffat, en Ledamot yrkat, att den af Friherre Anckarswärd gjorde förändring borde anses såsom enny motion, i hvilket afseende den äfven blifvit begärd på bordet, trodde Hans Excellence det vara mest öfverensstämmande med formen, att frågan, i dess sålunda förändrade skick, borde såsom en ny motion behandlas.
Hvad åter beträffade Friherre Anckarswärds i sista plenum väckte ursprungliga, samt i dag skriftligen ytterligare utvecklade motion, ansåg Hans Excellence densamma vissei ligen kunna, i egenskap af Friherre Anckarswärds enskildta framställning, till StatsUtskottet remitteras; men som Friherre Anckarswärd i berörde motion yrkat, att Ridderskapet och 56
Adelil skulle bestämma en viss form för Slatsregleringens uppgörande, hvarvid Frilierren sedermera behagat tillägga det förklarande, det han vore nöjd med det yttrande öfver motionens Grundlagsenliga beskaffenhet, som Hans Excellence kunde finna för godt afgifva, fann Hans Excellence sig först böra för denna förklaring betyga Friherre Anckarswärd sin enskildta tacksamhet, och ansåg Hans Excellence detta såsom ett nytt bevis på det dyrbara förtroende, hvarmed Hans Excellence så ofta tillförene blifvit af Ridderskapet och Adeln hedrad, och hvaraf Hans Excellence, under ett djupt erkännande af värdet derutaf, skulle söka att alltid göra sig förtjent.
I afseende dernäst å beskaffenheten af Friherre Anckarswärds motion, finge Hans Excellence förklara, att ehuru 44 §•
Riksdagsordningen innehåller, att Rikets Ständer kunna genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utskotten tid till deras Betänkandens afgifvandej likväl och som hvarken i nyssnämnde §, eller på något annat ställe i Grundlagarne funnes stadgadt, att Rikets Ständer skulle äga, att, innan Utskotten ännu sig yttrat, genom beslut föreskrifva dem vissa former för uppgörandet af deras Betänkanden, efter hvilka de borde vid målens pröfning sig rätta; samt, hvad StatsUlskotlet serskildt angick, 3o §.
Riksdagsordningen uttryckeligen stadgade, icke allenast att Stats - Den i5 Januarii. 57 Utskottet borde granska, utreda och till Rikets Ständer uppgifva Stats- och RiksgäldsVerkens tillstånd, förvaltning och behof, utan ock att det ålåg detta Utskott, att utröna, pröfva och föreslå del', sora till Stats- och RiksgäldsVerkens behof erfordras, sedan nödige indragningar och besparingar blifvit iakttagne; alltså och då det förslag, hvarå Friherre Anckarswärd begärt proposition eller, att StatsUtskottet måtte åläggas att rörande Statsregleringen afgifva ett Betänkande, som i första rummet upptager, hvad Staten kan tarfva till en fortsatt och oafbruten gång, med undantag af alla vid sista Riksdag beviljade anvisningar å öfverskotten, och med iakttagande af endast den tillökning, som under 8:de IIufvudTiteln blifvit af Kongl. Maj:t begärd, i och för fångars skjuts och underhåll, efter lians Excellences tanka, ostridigt skulle föranleda till inskränkning och hinder uti den fria gransknings- och pröfningsrätt, som i afseende å Statsregleringen, enligt nyssnämnde Grundlags stadgande, StatsUtskottet tillkommer, ansåg Hans Excellence sig icke kunna å Friherre Anckarswärds berörde förslag meddela någon proposition.
Herr Lefren: Sedan Friherre Anckarswärd förklarat sig så till vida vilja ändra sin motion, att han, i stället för ordet instämma, som deri gör den egentliga svå - % t 58 Den i5 Januarii. righeten, Stnöjei’ sig med att få motionen, såsom sin enskilda önskan remitterad, får jag hemställa, om icke, då detta är ett nytt förslag, den föregående motionen numera må anses såsom alldeles förfallen.
Det förslag Herr Lefren behagat framställa, kan jag icke ingå uti, utan förbehåller mig att min motion, åtminstone såsom enskild, må få gå till Utskottet.
I sådant afseende får jag nu härmed förnya berörde motion sålunda, att jag önskar, att StatsUtskottet måtte, i stöd af 44 §.
Riksdagsordningen, inom möjligaste korta tid, rörande Statsregleringen afgifva ett Betänkande, sorn i första rummet upptager, hvad Staten, med ledning af de vid sista Riksdag fastställde stater, kan tarfva, till en fortsatt och oafbruten gång, med undantag af alla, vid sista Riksdag beviljade anvisningar å öfverskolten, och med iagttagande af endast den tillökning, som under 8:de HufvudTiteln begäres, i och för fångars skjuts och underhåll, på det Rikets Ständer måtte, inom den uti RegeringsFormen föreskrifna tid, komma i tillfälle att åtminstone pröfva de sålunda af StatsUtskottet uppgifne oundgängligaste behof, och att fastställa den bevillningssumma, hvarom Rikets Ständer i följd deraf i första rummet böra besluta.
Den 15 J a n u a r i i. 5g Herr Lefren:
Jag ber, att Ridderskapet och Adeln icke täcktes taga illa, att jag ännu en gång yttrar mig, och jag ber Friherre
Anckarsvärd ej göra mig den orättvisa att tro, det jag någonsin velat bestrida, eller ett ögonblick sätta i fråga dess rättighet, att få motionen såsom enskild remitterad.
Mitt sednaste yttrande afsåg endast den motion, hvarå Herr Grefven och LandtMarskalken nu vägrat proposition.
I anledning af hvad Herr Lefren sednast yttrat, får jag erinra, att jag mycket tydligt redan på förhand förklarat mig nöjd med den tanheyttring Herr Grefven och LandtMarskalhen ville gifva öfver ämnet.
Således var den saken icke vidare i fråga, och jag kunde icke upptaga Herr Lefrens yttrande annorlunda, än såsom ett inkast emot min enskildta motionsrätt.
Herr Lefre’n:
Jag får hemställa, om Friherre Anckarswärds begäran, att hans enskilta motion måtte remitteras, kunde anses för något annat, än en invändning emot de Talare, som påstått, att proposition bör vägras på Ståndets instämmande.
Det är då naturligt, att jag skulle vara angelägen att ej lemna den minsta skugga qvar af den förmodan, som skulle jag vilja inskränka Friherrns rätt att såsom enskild Ledamot gå med motionen till Utskottet. 6o Den i5 Januarii, Friherre
Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken yttrat sig öfver beskaffenheten af motionen, och Friherre Anckarswärd förklarat sig dermed nöjd, samt jag begärt den förändrade motionen på bordet, lärer någon discussion nu mera icke behöfvas.
Efter hvad Friherre Anckarsvärd nu tillkännagifvit, hemställer jag, om icke Friherre Cederström behagade afstå ifrån att begära den förändrade motionens lrvilande på bordet.
Herr von Hartmansdorff förenade sig med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om icke Friherre Cederström behagade afstå från bordläggning af Friherre Anckarswärds numera förändrade ifrågavarande motion.
I händelse Friherre Anckarswärd till sin korta motion, som visserligen synes fullkomligt oskyldig, icke hade uppläst motiver, dem jag anser böra besvaras, skulle jag gå in härpå; men då jag önskar få läsa dessa motiver, kan jag icke afstå från motionens bordläggning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Friherre Ce - Den i 5 Januarii. 61 (lerström ägtlc att äfven, efter det Friherre Anckarswärds motion blifvit remitterad, deremot afgifva de påminnelser, hvartill han kunde finna sig befogad.
Herr Grefven och LandtMarskalken torde finna, att motionen icke är att tillgå på bordet, sedau remissen afgått.
Grefve af Ugglas, Gustaf: Jag får underställa Friherre Cederström, om icke, enär remissen ej kommer att afgå, förr än ProtocollsUtdraget, som skall åtfölja densamma, är justeradt, motionen intill dess lärer ligga qvar, och Friherren således har fullkomligt tillfälle, att yttra sig deröfver.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, om icke Friherre Cederström, med anledning af hvad Grefve af Ugglas nyss anfört, behagade afstå från bordläggningen af Friherre Anckarswärds motion.
Efter den upplysning Grefve af Ugglas lemnat, afstår jag från motionens bordläggning.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Friherre Anckarswärds ifrågavarande nu mera förändrade motion måtte, tillika med Friherrens rörande samma ämne denne dag af - 62 Den i5 Januarii. gifne skriflliga anförande, till StatsUtskot tet remitteras.
Grefve Horn: Sedan Friherre Anckarswärd inedgifvit, att hans förslag må afgå till StatsUtskottet i form af enskild motion, står alltid den önskan qvar, att Ridderskapet och Adeln dermed måtte förena sig, och anhåller jag för min del, att i Protocollet få antecknadt, det jag till alla delar instämmer i Motionairens förträffligt utvecklade motiver för förslaget.
Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 2 dennes under N:o 6 afgifne, och den g derpåföljde på bordet lagde, Betänkande, rörande föreslagne åtgärder till Skogs besparande, dels genom trädens qvistning vid allmänna vägar, dels genom grenars eller qvistars begagnande vid uppstakning af vintervägar.
Friherre Palmstjerna j Carl Otto:
EkonomiUtskottets Betänkande upplyser om en Författning af år 1734» sorn förbjuder unga träds användande till gärdesgårdsstör.
Det är ett förbud, som hittills varit mig alldeles okändt, fastän jag många år varit Landtman.
På de orter der jag bott, hafva i allmänhet
Den i5 Januarii. 63 och nästan uteslutande unga träd blifvit nyttjade till sådane stor, och aldrig har jag hört, att åtal deruppå skett.
Detta är ett bevis på, att författningen i allmänhet är okänd och icke efterlefvad, och derjemte är det en uppmaning att taga sig till vara för att önska eller begära författningar af den beskaffenhet, alt de icke kunna efterlefvas eller göras gällande.
Jag fruktar, att ifrågavarande Betänkande just gifver anledning till en sådan författning, om Kongl. Maj:t skulle behaga bifalla Rikets Ständers önskan uti detta fall.
Ty, huru skulle man uti verkställigheten kunna hindra jordbrukaren, han må vara hvem som helst, ifrån att utruska sin vinterväg med sådant, som kostar honom minst, och hvarpå han har lättast tillgång?
Och hvarföre skulle man tvinga väghållaren, att till utruskning anskaffa sådant, som han har svårare att få, och som derjemte på många ställen ej skall uppfylla sitt ändamål.
Jag säger uppfylla ändamålet — som är att tjena till vägledning för den resande.
Vi se nu, att på stora slätter, de utsatte störarne ofta med svårighet motstå urvädren och stundom alldeles höljas af drifvorne.
Huru skulle det gå, om qvistar eller grenar, hvilka alltid äro krokiga och ofta slokande, finge dertill ensamt nyttjas?
Och hvarifrån skulle sådane fås på slättbygden på stundom flera mils afstånd från skogen?
Och huru skulle det förefalla Bonden, att, måhända 3 å 4 \ 64 Den i5 Januari i. mil, hemköra grenar och qvistar, blott för att utruska sitt vägstyske?
Dessutom, hvad afsaknad gör det uti skogen, om, der den är för tät, eller der tynande småträd finnas, en del borthugges?
Jag afstyrker förslaget, och anhåller om återremiss, egentligen på den grund, att Landtmannen bör uti sin enskilta hushållning, lika litet sorn någon annan, besväras utaf Styrelsens förmynderskap, hvilket ofta är skadligt och alltid utan verklig nytta.
Herr af Sillén, Georg Axel, hade inlemnat följande, som upplästes:
Utskottet har anfört, att det anser trädens qvistande i stället för nedhuggning, och ett påbud i sådant hänseende, dels ledande till olägenheter för de väglottsegare, hvilka bo på större afstånd från den väglott de böra underhålla, dels att det blefve svårt om icke omöjligt påbudets efterlefnad behörigen controllera; af hvilken anledning Utskottet för sin del icke understödt motionen; men föreslagit den ändring uti de i ämnet gällande författningar, alt från föreskriften om skogs eller buskars undanrödjqnde på ömse sidor om allmän väg må undantagas höjder, hvarest vattnet hastigt afrinner, samt sådan mark, der träden stå så glest, att de icke hindra vägens uttorkning.
Den i 5 J a n u a r i i. 65 Ehuru jag visserligen icke har något enskilt intresse deri, på hvad sätt motionen afgöres, emedan jag endast af öfvertygelse om billighet och allmän nytta af hvad jag föreslagit den framställt, får jag likväl vördsamt anmärka, att Utskottet icke uppgifvit, hvilka de olägenheter skulle vara, som mera drabbade fjermare boende väglottsegare, än de närboende, om träd vid väg afqvistas, i stället att nedhuggas.
För min del kan jag ieke inse några olägenheter deraf mera för den ena än den andra väglottsägaren.
Icke heller kan jag förstå, huru det skulle kunna blifva omöjligt att controllera det Påbuds efterlefnad, hvilket forordnade att
Träd på ömse sidor om allmän väg skulle afqvistas, men ej nedhuggas.
Intet måste vara lättare, än att se, om träd och buskar äro afqvistade; och till skådandet häraf skulle naturligtvis vägsynens åliggande i detta fall inskränkas.
Jordegarens sak blefve åter att controllera om man så öfverträdt Påbudet, att man nedfällt träd eller buskar i stället att dem afqvista.
Jag kan således ingalunda finna den inskränkning uti det af mig föreslagne Påbudet, som Utskottet anser böra ega rum, vara behöflig.
Träden kunna icke hindra vattnets afledande mera på lägre ställen, an på höjder.
Emellan träden måste alltid finnas rum för vattnets aflopp åt sidorna , och skulle de stå så tält, att något det io H. 5 GG
Den i5 Januari i. liinclrade, borde det naturligtvis bortrödjas.
Man vet dessutom, att på åtskillige ställen Landsväg löper genom alléer, der träden nästan som en Berceau öfvertäcka den, t. ex. vid Ekolsund i Upsala Län och Thorsåker i Stockholms; men ehuru läget, der dessa ganska långa alléer framlöpa, är lågt, vet man icke att någon klagan af de väghållande blifvit gjord, eller föi’sök att bortskaffa dessa alleer.
Förslag lemnar dessutom för öppet fält för godtycket att spela sin röle.
Hvem skall afgöra, hvar marken är så hög, att vattnet hastigt afrinner; Jordegaren eller Länsmannen?
Hvem skall afgöra, hvar träden stå så glest att de icke hindra vägens torkning, Jordegaren eller Länsman?
Den förre kan säga de stå glest, när dem emellan är en half aln.
Den sednare, när de äro 2 å 3 famnar från hvarandra.
All Lag, alla Författningar 1 ett Constitutionelt Samhälle böra vara enkla, klara, och icke lemna rum för godtycket.
Saken är i sig sjelf så enkel, att inga exceptioner erfordras; och mycket bättre vore, om solen ej så hastigt upptorkade någon fläck på en väg, än att lemna öppet för maktspråket, det missförstådda tjenstenitet och chicanen, alt yttra sig emot den fria medborgaren.
Enär härtill kommer, alt Utskottet icke uppgifvit, hvilka de Författningar äro, Den 15 J a n u a r i i. hvarpå sig grundar det nu brukliga förfarandet af de vägrödjande, att nedhugga skog på ömse sidor om väg; så anhåller jag vördsamt att Betänkandet må till Utskottet återremitteras, beledsagadt af dessa anmärkningar.
Hans E.xcellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskotlets ifrågavarande betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hopades Ja.
Föredrogos ånyo och gillades följande Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottels den 3 dennes afgifne, och den 9 derpåföljde på bordet lagde, Betänkanden:
Rörande föreslagen ändring i nu gällande stadgande om vintervägars underhållande genom såkallade Ploglag.
Rörande väckt fråga om Hemmansdelars sammanslående under en rök, utan afseende på deras olika Nummer.
Angående föreslagen förändring vid uppbådandet af skallgång till rofdjurs dödande.
Angående väckt motion, det Beväringsynglingarne icke måtte samlas till 68 Den i5 Januari i. vapenöfning, förr än de uppfordras för Rikets försvar.
Rörande yrkad jemnkning i Beklädnads-bidragets utgörande af SoldatRotarne i Piteå Socken.
Angående väckt motion om Marknaders aflägsnande från Kyrkors grannskap.
I anledning af väckt fråga om förbud mot utgräfning af myror och kärrängar på Gottland, då tvist derom emellan delegare uppstår, intilldess att Ägodelnings rätten pröfvat ochafgjort, både om behofvet och tjenligheten af dylike utgräfningar, och jemväl om den framtida fördel, som deraf kan vara att påräkna.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 10 afgifne, och den g derpåföljde på bordet lagde, Betänkande angående yrkad rättighet för KronoHemmans och Nybygges Åboer i Norrbottens
Län att, utan utsyning m. m., få till tjärubränning använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område.
Friherre Anckar swärd, Carl Henric anförde skriftligen:
Vid Besvärs- och EkonomiUtskottets Betänkande, rörande rättighet för Nybyg - Den i5 Januari i.
69 gare och KronoHemmans-Åboer i Norrbottens