Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
O. tillkommande rätt, enär någon preskriptionstid för väckandet af motioner, som föranledas af händelser, hvilka inträffat sedan en månad från riksdagens början tilländalupit, icke finnes bestämd.
Jag har dessutom icke dröjt med motionen, ty sakens sammanhang var mig icke bekant förr än för ett par dagar sedan, och jag sammanskref motionen just under sista plenum.
Efter hvad mig blifvit sagdt, har, efter öppnandet af underhandlingarne, 16;de §:n Bevilln.-Förordningen befunnits hinderlig för traktatens åstadkommande, och detta har gifvit mig moralisk pligt att väcka motionen.
Den siste värde talaren har påstått att den en gång stadgade bevillningen icke skulle kunna, till följe af några inträffade händelser, vid samma riksdag förändras.
Jag deremot tror att man kan förändra bevillningen huru mycket som helst; ty om t. ex. ett krig uppstode, blifver det väl alldeles oundgängligen af behofvet påkalladt att till fäderneslandets försvar öka bevillningen.
Om jag icke missminner mig, inträffade sådant också 1848, sedan bevillningen redan var fastställd, och detta torde tillräckligt visa att omständigheter kunna gifvas, då bevillningen 150 Den 27 Oktober. måste förändras.
För öfrigt är det icke egentligen någon förändring i en fråga, hvaröfver R. o. Ad. beslutat, ty det är en ny fråga, och lika litet som tnllbevillningen kan sägas bestämd, enär K. M., om reciprocitet beviljas, kan nedsätta tnllsatserna, lika litet kan man säga att bevillningen efter 16:de §:n Bevilln.- Förordningen skulle efterskänkas, alldenstund deremot svarande förmåner skulle betingas, utan är det samma skilnad som mellan gåfva och byte.
Jag tror att det är en alldeles ny och öppen fråga, ochanser icke för närv:de behöfligt att tillägga mera, utan anhåller om remiss till vederbörligt Utsk.
Jag måste bekänna, att jag icke af den siste värde talaren blifvit öfvertygad, utan anser jag fortfarande, att sedan R.
St:r bestämt lydelsen af I6:de §:n Bevilln.-Förordningen, så äro alla utländska handelsexpeditör skyldiga att erlägga den stadgade afgiften, intill dess ny fievilln.-stadga af nya Ständer antagas; och motionärens förslag att för visst lands handelsexpeditör göra undantag från den stadgade regeln, skulle, om det bifölles, uppenbarligen medföra en grundlagsstridig förändring af ett utaf R.
Hvad det beträffar, att bevillningen skulle kunna för fäderneslandets försvar ökas, tror jag sådant mycket väl låter sig göra; men här är icke fråga derom, utan förslaget afser att förändra ett fattadt beslut sålunda, att undantag från afgilters erläggande skulle medgifvas vissa personer, sedan det redan blifvit beslutadt att de skola erlägga afgifterna; och detta tror jag mig hafva visat vara grundlagsstridig!, hvarföre jag fortfar i mitt yrkande om motionens läggande till handlingarne.
Jag anhåller att få understödja motionärens förslag.
För att ådagalägga, att detta förslag icke är af grundlag berättigadt, har Frih.
Armfelt anfört hufvudsakligen 2:ne omständigheter.
Hvad nu först beträffar hans anmärkning, att frågan blifvit för sent väckt, har motionären vid besvarandet deraf utförligen framlagt sin motsatta mening.
För mig gör det i detta hänseende tillfyllest, att 56:te §:n R.
O. icke bestämmer någon preskription för väckandet af nya frågor, då »under riksdagen inträffande händelser» dem föranleda.
Vidkommande åter den anmärkning, att 16:de §:n Bevilln.- Förordningen, hvilken å innev:de riksdag blifvit genom förstärkt Bevilln.-Utsk. beslutad, lägger hinder i vägen för motionens upptagande, alldenstund en gång fastställda bevillningsafgifter icke kunna under samma riksdag af R.
St:r förändras, skulle jag i denna del vara ense med Hr Frih:n, såvida här vore fråga om upphäfvande af stadgandet i berörde §; men såsom jag uppfattat motionens innehåll, åsyftar den endast att R.
St:r skulle genom särskildt förklarande bemyndiga K. M. att, vid handelstraktaters ingående, från den bestämda afgiftens utgörande med - Den 27 Oktober.
151 gifva undantag för den eller de nationer, som härutinnan erbjuda reciprocitet, — alldeles såsom fallet i alla tider varit med tullbevillningen, från hvars speciella bestämmelser, — dessa må hafva tillkommit genom Riks-Ståndens sammanstämmande beslut eller genom omröstning i förstärkt Bevilln.-Utsk., — K.
M. kan medelst konvention mer eller mindre frikalla den ena eller andra främmande nationen.
Leijonhufvud, Garl: .lag medgifver, att det med afseende å handelstraktaten vore önskvärdt, om den föreslagna förändringen kunde åstadkommas; men anser mig, såsom ledamot af Konst.-Utsk:t, böra förklara, att jag, på de skäl, som af Frih. Armfelt blifvit anförda, anser motionen icke kunna komma under pröfning, och yrkar derföre att densamma måtte läggas till handlingarne.
Det är med ledsnad jag finner, att den siste värde talaren instämt med Frih Armfelt, enär jag trott mig hafva vederlagt Frih. Armfelt.
Jag vill emellertid icke upprepa min argumentation, utan begärde ordet för att förklara, att K. M., äfven om 16:de §:n Bevilln.-Förordningen icke ändras, dock är oförhindrad att vidtaga en sådan åtgärd, utan att Svenska folkets rätt att sig beskatta derigenom trädes för när.
Den skatt, som i berörda § är bestämd, utgår nemi. icke af Svenska undersåter, utan af utländska, och att Konungen kan genom traktater borttaga denna afgift, är för mig klart.
Anledningen till min motion har också endast varit alt undanrödja skruplerna hos Konungens rådgifvare, hvilka visat sig så ömma om folkets rättigheter och grundlagens helgd, att de i fall, som kunna synas tvetydiga, hesitera att taga steget, äfven om de för egen del anse sig oförhindrade att tillstyrka en sådan åtgärd.
Jag har varit angelägen att säga detta, på det ingen måtte tro, att jag väckt motionen derföre att jag ansåg det vara nödigt att åt K. M. gifva en magt, som K. M., efter min öfvertygelse, redan eger.
Jag vill icke yttra mig öfver den af siste värde talaren sednast uttalade åsigt, utan har begärt ordet endast för att bemöta Hr Fåhrsei förklaring, att det föreslagna stadgandet icke vore ett upphäfvaridc af ett redan fattadt beslut.
Såsom jag förut nämnt, har det genom votering i förstärkt Bevilln.-Utsk. blifvit bestämdt, att alla handelsexpediter skola erlägga berörda afgift Om nu K. St:r beslöte att K.
M. skulle ega rätt att fritaga några handelsexpediter från afgifters utgörande, så frågas, om derigenom icke nytt beslut blifvit i en redan afgjord fråga fattadt, och oro således icke i sjelfva verket det förra beslutet blifvit upphäfdt.
Hr F åhraeus:
Till bemötande af Frih.
Armfelts sednaste yttrande, föranlåtes jag åberopa hvad jag redan antydt, eller att 152 Den 27 Oktober. fråga icke är om ändring i den antagna Bevilln.-Förordningen, hvilken i fullkomlig öfverensstämmelse med R.
Stms beslut skulle komma att utfärdas, ehvad Hr von Köchs motion bifalles eller ej, — på samma sätt som en tulltaxas allmänna bestämmelser icke rubbas derigenom att, i följd af R.
Stms bemyndigande, K.
M. genom reciprocitetstraktat låtit någon främmande nation tillkomma exceptionella medgifvanden i en eller annan punkt.
För min del är jag af den åsigt, att 56:te §:n R.
O. icke medgifver remiss.
Nämnde § säger nemi. att efter förloppet af en månad från riksdagens början ny motion må väckas endast med anledning af något fattadt beslut eller under riksdagen inträffade händelser.
Såsom stöd för sin rättighet att väcka motionen, har den värde motionären icke åberopat något fattadt beslut, utan endast den »händelse», att K.
M. förmält sig vilja underhandla med Frankrike, samt för underhandlingarnes öppnande utsett ombud.
Nu är emellertid intet, som antyder att den tillämnade traktaten afser det af motionären antydda fall, och vid sådant förhållande synes det mig vara långt gånget att af ett möjligen inträffande fall taga sig anledning föreslå att K. M., i händelse af behof, skall ega rätt att göra det ifrågasatta medgifvandet.
Jag kan icke finna att någon händelse inträffat, som berättigat till motionens väckande, och instämmer derföre med de talare, som anse att remiss bör förvägras.
Med anledning af den siste värde talarens yttrande, att man icke skulle kunna leda sig dertill, att vid haridelstraktatens uppgörande fråga skulle kunna uppstå om sådana eftergifter, som i min motion afses, ber jag att få hänvisa till ett anförande på detta rum af Hr Finans-Ministern den 30
Maj, hvilket anförande berör den tillämnade handelstraktaten med Frankrike, och hvari Hr Finans-Ministern uttalade den förhoppning, att vi skulle komma i åtnjutande af samma förmåner som Belgien och Preussen.
Nu torde vara bekant, att
Frankrike söker göra dessa traktater likformiga, och det är icke att antaga att för Sverige skulle uppställas olika grunder, hvadan och då nämnda länder fått medgifva frihet för handelsexpediter, man torde kunna vänta att sådan eftergift äfven af Sverige kommer att fordras såsom ett vilkor för traktatens afslutande.
Härmed anser jag mig hafva besvarat Gr.
Sparres anmärkning och fortfar jag i mitt yrkande på remiss.
Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: 56:te §:n R.
O. har följande lydelse: »Intet ärende må nedläggas ulan Ståndets uttryckliga beslut.
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan fjorton dagar från riksdagens början enligt 27:de §:n tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, Den 27 Oktober.
153 eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.»
Med åberopadt stöd af detta grundlagsstadgande har Hr von Koch väckt sin nu ifråga v:de motion, och den under riksdagen inträffade händelse, som, enligt Hr von Köchs förmenande, gåfve honom rättighet till motionens väckande, skulle bestå deruti, att K.
M. uti sin den 21 November 1862 till R.
Skrifvelse angående förslag till ändringar och tillägg i nu gällande tulltaxa tillkännagifvit, att förberedande åtgärder blifvit vidtagne för öppnande af underhandlingar om en handels- och sjöfartstraktat med Frankrike.
Men härvid förekommer, att denna K.
Skrifvelse meddelades R.
St:r långt innan den nya Bevilln.-stadgan företogs till pröfning, så att den af Hr von Koch åberopade händelsen redan inträffat och var R.
St:r fullkomligt bekant vid den tid, då de till afgörande förehade och fattade beslut i den fråga, eller bevillning å utländske handlande och handelsexpeditör, som i Hr von Köchs motion afses.
Hr von Koch har jemväl, till stöd för motionens väckande, åberopat en annan händelse, som dock endast utgör, för att så säga, ett bestyrkande af den förra, eller att K.
M. under sommarens lopp beslutat, att underhandlingarne om handels- och sjöfartstraktaten med Frankrike skulle öppnas, samt utsett personer till dessa underhandlingars bedrifvande; men äfven denna händelse har inträffat före den tid, då R.
St:r genom förstärkt Bevilln.-Utsk. fattade sitt definitiva beslut i frågan om bevillning af utländske handlande.
Följaktligen äro, enligt min åsigt, båda de af Hr von Koch åberopade händelserna icke af sådan beskaffenhet, att de kunna berättiga honom att efter motionstidens utgång väcka en ny motion, som alser att upprifva eller åtminstone modifiera ett af R.
St:r med fullkomlig kännedom af just samma händelser redan fatt acil beslut, som således ej kan hänföras under 56:te §:n R. O., utan måste i detta fall till efterföljd gälla föreskriften i 75:te §:n R. O., att redan afgjorda ärenden icke få vid samma riksdag ånyo väckas eller upptagas.
Slutligen får jag äfven erinra derom, att i 61:sta §:n R.
F. stadgas, att alla afgilter, som R.
St:r beviljat, skola utgöras intill slutet al det år, under hvars lopp ny bevillning af R.
St:r läst ställes, hvaraf följer, att sedan R.
St:r beslutat, att bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör skall utgöras, denna bevillning äfven måste utgå under hela den i nämnde § bestämda tid.
På grund af alla de skäl, jag nu anfört, anser jag mig vara af grundlagens bud förhindrad att framställa propos. på remiss till Utsk. af Hr von Köchs ifrågavide motion.
Ingen kan vara mera ledsen än jag att behöfva vara af olika tanke med den, som för ordet inom det Stånd, jag har äran tillhöra.
Vid 2:ne föregide tillfällen under denna riksdag, då jag varit af olika tanke med Hr Gr. o. Landtm., har jag låtit min enskilda mening falla.
I dag är likväl saken 154 Deu 27 Oktober. af den vigt, att jag anser mig icke kunna det, utan anhåller om inhemtande af Ståndets tanke, huruvida Ståndet äskar propos. eller ej.
De skäl, som af Hr Gr. o. Landtm, blifvit anförda, äro väsendtligen desamma, som, redan af Frih. Armfelt framhållna, blifvit, såsom jag anser, af mig vederlagda.
Jag vill derföre icke återupprepa mina skäl, utan endast antyda, att en sådan händelse, som i 56:te §:n R.
O. förutsättes, i min tanke egt rum efter motionstidens slut, och då ingen preskriptionstid finnes föreskrifven samt jag icke förr än som skett varit i tillfälle att väcka motionen, har jag icke lörsutit min rätt.
Jag vill dessutom nämna, att skrifvelse!) af den 13 December innehåller endast, att förberedande åtgärder blifvit vidtagna samt att K.
M. först den 17 Juli beslutat att öppna underhandlingarne, hvilken sednare händelse gjort min motion af nöden.
Den 17 Juli hade frågan om I6:de §:n Bevilln.-Förordningen redan varit före. ehuru votering då ännu icke egt rum, och, på sätt både jag och Hr Fåhrajus yttrat, torde det kunna anses ådagalagdt att det är en ny och förut icke behandlad fråga.
Då jag anser det vara af vigt att grundlagen efterlefves, så att Hrr
Talmän icke vägra propos. i annat läll än då förslagen äro emot grundlagens bokstafiiga innehåll, anhåller jag om inhemtande af Ståndets tanke, huruvida propos. bör ega rum.
Sedan öfverläggningen härefter ansetts slutad, förmälte Hr Gr. o.
Landtm., att sedan han, på anförda skäl, förklarat sig icke kunna framställa propos. på remiss till Utsk. af Hr von Köchs ifrågav:de motion, hade Hr von Koch anhållit att R. o. Ad:s tanke i frågan måtte inhemtas; och finge Hr Gr. o. Landtm, till följd häraf hemställa, huruvida R. o.
Ad. yrkade, att propos. på remiss till behörigt Utsk. af Hr von Köchs motion skulle af Hr Gr. o. Landtm, framställas.
Ropades många nej, blandade med några ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit nej öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som yrkar, att Hr Gr. o. Landtm, skall framställa propos. på remiss till hehörigt Utsk. af Hr von Köchs motion om eftergift i vissa fall af den i 16:de §:n Bevilln.-stadgan fastställda bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder en sådan propos:s framställande icke af R. o. Ad. påyrkadt.»
Den 27 Oktober. 155 Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 6.
Härefter hemställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr von Köchs ifrågav:de motion skulle läggas till handlingarne.
Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Utlåt.
Tham af handlingar ur Riddarh.-arkivet.
Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot:sutdrag N:o 467, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-St:s beslut rörande §§:ne 33 och 79 i Särskilda Utsk:ts förslag till ny sjölag.
Den § i Särskilda Utsk:ts Betänk.
N:o 2 med förslag till ny sjölag, som Borgare-St:s nu föredragna inbjudning afser, har af de 3 öfriga Riks-Stånden blifvit oförändrad antagen, och vid sådant förhållande anser jag den gjorda inbjudningen icke böra föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
, lades den forev:de inbjudningen till handlingarne.
N:o 207, angule verkställd omröstning öfver åtskilliga, 6:te och 8:de Hufvudtitlarne tillhörande anslagsfrågor; och N:o 209, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för upprensning af Lida-ån; samt Särskilda Utsk:ts Mein.
N:o 4, med förslag till voter:spropos:r i följd af Riks-Ståndens olika beslut vid behandlingen af Utsk:ts Utlåt.
N:o 3, i ani. af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut i afseende å Utsk:ts Betänk.
N:o 2 öfver K. M:s Nåd.
St:r med förslag till ny sjölag. R. o. Ad. åtskiljdes kl. }9 e. m.
In fidem, O. Krakel. 156 Den 28 Oktober.
Onsdagen den 28 Oktober 1863.
Justerades 8 prot:s-utdrag för den 27 dennes.
Skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 144, ang:de reglering af utgifterna under riksstatens 5:te hufvudtitel; N:o 145, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om full dispositionsrätt för Stockholms stad och län tili den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning år 1815 upplåtna egendom å Kungsholmen; N:o 146, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de afsöndring af jord från Majorsboställe!
Hammar vid Wermlands reg:te till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län; samt N:o 147, i ani. af K.
Propos. ang:de upplåtande af en del utaf Kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län till byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskolebvggnad.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 24 och 27 dennes på bordet lagde Utlåt.
St:r i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och eeklesiastike tjenstemän för en del resor i tjeosteärenden.
Ilen af K. M. i förev:de ämne afgifna Nådiga Propos. är föranledd af en utaf R.
St:r vid 1856—1858 årens riksdag gjord framställning, det K. M. måtte för R.
St:r framlägga dels om och i hvilka fafl ersättning borde tillerkännas militäre, civile och eeklesiastike tjenstemän för resor vid förrättningar inom deras tjenstedistrikt, dels ock om de kontrollföreskrifter, som i berörde hänseenden kunde linnas erforderlige.
Vid sådant förhållande förefaller det särdeles besynnerligt, att Utsk:t nu hemställt, att den af R.
St:r sjelfva begärda nådiga framställningen ej måtte af R.
Utsk:t anser de af K.
M. föreslagna grunderna för reseersättnings utgående mindre lämpliga, med hänseende till dels de med sjelfva beräkningssättet förenade olägenheter, dels svårigheten Den 28 Oktober. 157 af nödig kontroll.
I den utredning, som Propos:n innefattar, synes mig dock vara tydligt framställdt, att snarare en förenkling än ett försvårande i beräkningssättet skulle uppkomma.
Kontrollen är äfven tillgodosedd, då K.
M. föreslagit, att vid den reseräkning, som afgifves, alltid det förordnande skall biläggas, som föranledt resan.
Utsk:t anför vidare såsom skäl för afslag å Proposm, att R.
St:r redan uti underd. skrifvelse af den 26 sistl.
Mars anhållit, det K.
M. måtte i nåder låta utarbeta ett nytt, efter nutidens kommunikationsanstalter lämpligare afpassadt rese-reglemente.
Denna framställning innefattar hufvudsakligen att det med afseende på de anlagda jernvägarne och de lättade förbindelser, som genom ångbåtslederna åstadkommits, borde tillses, huruvida •ej tjenstemän skulle kunna förpligtas att vid tjenstresor af dessa kommunikations-anstalter sig begagna.
Af den vid Betänk:t fogade reservationen synes dock att detta skäl likasåväl som de förut nämnda af en stor minoritet inom Utsk:t icke ansetts vara af beskaffenhet att föranleda till afslag å K.
M:s nåd. framställning.
Sedan ifrågav:de Propos. till R.
St:r afläts, har frågan om skjutslegan blifvit afgjord.
Tdl följe af det med afseende derå fattade beslutet och såvida K.
M. sanktionerar detsammma, är det af behofvet påkalladt, att förhöjd ersättning äfven i förev:de fall beviljas.
För min del skulle jag gerna sett att denna förhöjning antagits till högre belopp än nu skett, men jag anser mig dock ej i detta hänseende böra sträcka mitt yrkande längre än reservanterna föreslagit, helst hos de andra Stånden förefinnes föga utsigt för framgång af en sådan förändring.
Min anhållan är således att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts Betänk., ville bifalla den afgifna reservationen, •— om hvars uppläsande jag får anhålla —; hemställande dock dervid om den förändring att uti meningen »dels att R.
St:r funnit ersältning för tillsyn vid nybyggnad eller reparation af karaktershus å militärboställen ej böra af statsmedel etc.» ordet »statsmedel» måtte utbytas mot orden »ofvannämnde anslag.»
En sådan ersättning bör nemi. utgå af militie-boställskassan, och det torde vara tvifvelaktigt, huruvida icke densamma kan anses såsom statsmedel.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Lagerstråle.
Den af K. M. afgifna Proposm rörande ersättning till tjenstemän för resor i tjensteärenden, är föranledd af R.
St:rs underd. skrifvelse af den 24 Oktober 1857, deruti R.
St:r anhöllo »att, då det visserligen vore ganska betungande för indelta arméens befäl att af egna medel nödgas bestrida utgifterna för resor icke allenast i och för den egentliga tjenstgöringen, utan ock för förrättningar, hvilka icke stöde i omedelbart sammanhang dermed eller vore deraf föranledda, men flera embets- och tjenstemannaklasser, likaväl som den indelta arméens befäl, hade sig ålagdt att utan ersättning företaga re - 158 Den 28 Oktober. sor i tjenste-ärenden, och billigheten fordrade, att deras möjligen icke mindre grundade anspråk ej lemnades utan afseende, K.
M. måtte, efter ärendets behöriga utredning, till R.
St:r göra nådig framställning i ämnet.» K. M. har till följe häraf infordrat utlåt, i ämnet från vederb:de embetsverk och embetsmyndigheter, och det skulle förefalla särdeles oväntadt, om R.
St:r vid sådant förhållande nu afsloge K. M:s Propos.
Det egentliga skäl, Utsk:t anfört för sin hemställan, är den betydliga kost nad, som af bifall till K
M:s förslag skulle föranledas.
Det är visserligen sannolikt att så äfven blir fallet, men det hindrar icke att billigheten fordrar en sådan ersättnings beviljande.
Såsom af den, Betänk:t vidfogade reservationen synes, har jag reserverat mig mot Utsk:ts beslut och vidblifver nu samma åsigt, instämmande derjemte till alla delar i det af Hr Lagerstråle gjorda yrkande om utbytande af ordet »statsmedel» mot orden »ofvannämnde anslag.»
Mig synes det af (Jtsk:t såsom skäl för afslag å K. M:s Propos. anförda förhållande att R.
St:r redan uti underd. skrifvelse d. 26 sisll.
M. måtte i nåder låta utarbeta nytt, efter nutidens kommuniktionsanstalter lämpligare afpassadt resereglemente, snarare vara ett skäl för bifall till K.
M:s nåd. framställning än för afslag derå.
För öfrigt är jag till alla delar förekommen af de tvenne föreg:de talarne och anhåller att få instämma med dem.
Jag anhåller att få be gagna tillfället att påpeka det förhållande, att redan för 5 eller 6 år sedan väcktes förslag om ändring i nuv:de rese-reglemente, såsom af högsta behof påkalladt.
Hvar och en inser lätteligen huru obilligt det är, att staten skall ersätta t. ex. en resa till Haparanda, för hvilken resa åtgå 2 å 3 dagar på ångbåt, med skjuts och traktamente för en tid af ungefär 14 dagar, som åtgå att tillryggalägga landvägen.
Enahanda är förhållandet med en resa från Stockholm till Wisby.
En tjensteman har rättighet att för en sådan resa beräkna skjutsersättning öfver Kalmar, då han likväl efter 15 timmars färd på ångbåt kan inrälTa i Wisby.
Med anledning af den siste talarens yttrande, anhåller jag att få nämna, det R.
St:r icke förrän vid denna riksdag gjort någon framställning om ändring i nu gällande resereglemente.
Inom Kammar-Rätten väcktes deremot för 3 å4 år sedan ett förslag, sorn afsåg att de färdigbyggda jernvägarne borde af tjenstemän, som resa i tjensteärenden, obligatoriskt begagnas.
Detta stadgande ansågs dock icke med skäl kunna införas, innan någon större sammanhängande del af de under byggnad varande jernvägarne blef för trafik öppnad.
Den andra Irågan, som är af den förra oberoende, är, huruvida en embetsman vid tjensteresor skall vara skyldig att begagna ångbåtslägenhet, då sådan Den 28 Oktober. 159 finnes.
Derom torde tankarne vara delade.
Äfven om, när både landväg och ångbåts- eller jernvägsförbindelse med en ort för en del af vägen, men icke för hela sträckningen finnes att tillgå, en tjensteman förpligtas att begagna något af de sednare kommunikationssälten, blir dock icke så stor besparing, som mången torde föreställa sig, emedan billigheten synes fordra att för de fleste tjenstemän då måste stadgas rätt att till begagnande å den öfriga delen få medföra åkdon, för hvars transporterande,’ vare sig å jernväg eller ångbåt, afgiften är ganska dryg och troligen i det närmaste uppgående till enahanda belopp som den i öfrigt uppkommande besparingen.
Hvad beträffar att begagna ångbåts-eller jern vägsleder vid resor i tjensteärenden, så händer understundom att sådan förbindelse icke förefinnes, och att det således icke låter sig göra att anlita dem.