Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och det är härvid betecknande, att man efter revolutionen 1809, då man i minnet hade friskt så väl frihetstiden som den enväldiga monarkiens vådor, ej ville göra en rubbning af de medelbara valen till elektorer; man synes då hafva väl insett att härigenom läge ett band så väl på partierna som envåldsbegäret.
Ett adlande i massa kan gifva majoritet under nuv:de förhållande på de sista bänkarna och således bestämma ett par bänkman, men ingalunda åstadkomma en bestämd majoritet för ett elektorsval, som deremot är lätt tänkbart, vid ett sådant tillfälle, genom direkta elektorsval.
Det af många, under diskussionens lopp, så myeket öfverklagade förhållandet, att en minoritet skulle kunna tillsätta elektorer tvertemot en majoritets önskan, förefaller mig i sjelfva verket ingalunda farligt.
Visserligen kan man upställa obestridliga möjligheter derför på mathematisk grund, men sannolikheterna för deras verklighet blifva af underordnadt värde, jemförda med vådorna af direkta val.
— Jag bestrider dock ingalunda möjligheten deraf, som t. o. m. oftare kan inträffa, under politiskt lugna tider, då val-listorna komma att stå hvarandra så nära, att det mäste genom lottning afgöras, hvilket parti som skall blifva det segrande; och då hemställer jag till Eder, Mine Hrr, om man icke kan anse det vara likgiltigt, hvilkendera listan blir öfvervägande.
På grund af de skäl, jag ofvan anfört, anser jag mig böra varna R. o. Ad., för att vidtaga en åtgärd, som så mycket skulle ingripa på Riddarhusets organisation och på sättet för vårt representation-kalls utförande.
Jag går så långt, att jag anser det för Den 21 December. kommande tider kunde blifva ganska vådligt, att frångå det gamla val pröfvade systemet, för att beträda ett område, på hvilket resultaterna »ro högst tvifvelaktig».
På intet sätt vill jag härmed hafva motsatt mig en förändring i R. o. Adis representation, men jag betviflar att detta förslag, såsom första steget, vore det lämpligaste.
Under oroliga tider kunde det komma att ega många vådor, emedan StockholmsAdeln vore i tillfälle, att, på landtadelns bekostnad, bilda partier och på så sätt dominera ärendernas gång.
Jag röstar bifall till Riddarh.Utskits i ämnet afgifna Utlåt, och afsing å Hr Brakels motion.
Då under början af denna diskussion de flesta ledamöter, som upträdde, försvarade UtskisBetlink., ansåg jag mig, som delade deras mening, kunna iakttaga tystnad.
Jag har likväl under debattens fortgång erfarit att Hr Brakel» förslag har flere sympatier, än jag skulle väntat, och anhåller derför att få yttra några ord i frågan.
Jag får till en början hembära min tacksamhet till de ledamöter af den vanliga majoriteten, som kämpat mot den åsyftade förändringen.
De hafva derigenom ådagalagt en berömvärd försakelse, alldenstund antagandet af Hr Brakels förslag skulle ofelbart komma att öka och befästa den makt, som majoriteten redan eger Dernäst må jag yttra min tor undran deröfver att så många ledamöter, hvilka lika med mig tillhöra minoriteten, hafva upträdt och förordat Hr Brakels förslag.
Jag kan ej annat än, i likhet, med den föregide värde talaren, uttala ett varningsord just till de Hrr ledamöter, som tillhöra minoriteten på Riddarhuset.
Det egentliga motivet, man anfört för behofvet af ändring af det nu gällande sättet för bäukmis-valet, är det, att under nuvide förhållanden det kan inträffa, att en minoritet kommer att tillsätta bänkman tvertemot en majoritets önskan; man påstår t. o. m. att detta var fället vid 1840 års Riksdag.
Vore det då skäl att minoriteten bortkastade denna enda möjlighet för densamma att utöfva något verkligt inflytande på TJtskis-tillsättningen, hvilken åter afgör hela Riksdagens fysionomie ?
Vidare hafva några ledamöter fästat sig vid den omständigheten, att, om Hr Brakels förslag antoges, den rådande majoriteten skulle anse sig nödsakad att, vid upgörande af elektorslistorna, vara mindre exklusiv, än den nu visat sig vara.
Må vara att den gåfve sig detta sken af modesti.
Jag hemställer dock till Eder, Mine Hrr, hvad egentligen dermed skulle vinnas?
Jag för min del är åtminstone öfvertygad derom, att de Hrnne, som för tillfället egde makten i sina händer, nog skulle veta att så sammansätta listan, att pluraliteten af elektorer skulle efter defas åsigter och fingervisning välja Utskis-ledamöterna; hvad betyder det väl då, om äfven några för minoriteten begärliga namn skulle vara upförda vid sidan af de öfvervägande säkra?
Jag anser mig böra träda på Hr Printzenskölds sida och i likhet med honom yrka bifall å Betänk-.t. 410 Oen 21 December.
Hr von Qvanten, Emil: Enl. mitt förmenande finnes annu ett skäl, norn talar för Hr Brakels motion, och hvilket ej, såvidt jag kunnat förnimma, blifvit under diskussionens lopp framhållet.
Jag tror, i likhet med Hr Brakel, att, såsom det nu tillgår, en minoritet möjligen skulle kunna besegra en majoritet vid val af bänkman; men detta dock under den förutsättning, att minoriteten står i någon slags proportion till majoriteten.
Men man kan tänka sig en minoritet i mycket mindre dimensioner, en som t. ex. består endast af 50 eller 60 personer.
En sådan minoritet kan, under riärv:de förhållanden, aldrig någonsin göra sig gällande; ty, fördelad öfver husets hela yta, är det blott slumpvis, som den kan få insticka en eller par bänkman.
Men skulle valen af elektorer ske omedelbarligen, kunde denna minoritet komma att ega ett visst inflytande på desamma.
Erfarenheten har nemi. visat, att, om det finnes 2 större partier, som motsäga hvarandra, det ofta händer att ett 3:dje mindre afgör sakens utgång, derigenom att det, mot vissa koncessioner, sluter sig till något af de 2 andra medtäflarne.
Det får visserligen icke fram sin mening, men dock den af de båda andra partiernas, som mest närmar sig dess egen.
För min del är jag således öfvertvgad, att Riddarhusets verkliga majoritet blefve bättre uttryckt genom direkta elektors-val, enär dylika mindre fraktioner, som de, hvilka jag nu påpekat, då ej komme att så helt och hållet undertryckas, som under niirvide förhållanden.
Jag ämnar således med min röst biträda Hr Brakels förslag, och tror jag att i en framtid detsamma skall komma att. medföra väsend tliga fördelar.
Jag har ej begärt ordet i afsigt att vederlägga alla de beskyllningar, Hr Printzensköld gjort mot mig och Gr.
Ugglas; jag vill endast vid detta tillfälle bemöta en af Hr Bildt gjord anm.
Han har nemi. sagt, att denna bänkmansinrättning kunde, i stormiga tider, då partistridigheterna voro för handen, betrygga It. o. Ad:s säkerhet.
Jag ber att få fästa lt. o. Ad:s och särskildt Hr Bildts upmärksamhet derpå, att Utsk:n ej ega ett så stort inflytande på Eiksdagsförhandlingarne, som man i allmänhet tyckes hafva föreställt sig.
Detta stora inflytande på statsvigtiga frågor inskränker sig dertill, att Utsk:n få afgifva sina Utlåtm i ämnena, hvilka dock af Stånden afgöras, oberoende af Utskrns tilleller afstyrkande.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade H.
Landtm., att derunder dels yrkats bifall till Utsk:ts Utlåt., och dels afslag derå samt bifall till Hr Brakels motion, med föreläggande för Utsk:t att inkomma med förslag till de ändringar i Riddarh.Ordmn, som deraf skulle blifva en följd; hvarförutan Hr Printzensköld yrkat, att, för den händelse Utsk:ts Utlåt.
Deli 21 December.
411 ej skulle bifallas, frågan i dess helhet måtte varda till Utsk:t återremitterad.
Exc. propos. å bifall till Utsk:ts Utlåt.
, och, sedan .(Jertill svarats starka ja, jemte ganska många nej, förklarades ja hafva varit Öfvervägande.
Hrr Brakel och Cederschiöld, Gustaf, begärde votering.
Uplästes till just. följande förslag till voter.propos. »Den, som bifaller Riddarh.Utsk:ts Utlåt.
N:o 4, i anledn. af Hr Brakels motion om utseende medelst omedelbara val af R. o. Achns Elektorer, röstar Ja; den det ej vill, rostar Nej; vinner nej, varder, med afslag å Riddarh.Utskits Utlåt., Hr Brakels förenämnde motion af lt. o. Ad. bifallen, med föreläggande för Utsk:t att inkomma med förslag till de ändringar i Riddarh.- Ordmn, som af detta beslut blifva en följd.»
Jag anhåller vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. derom, att kontrapropos blifver återremiss af Betänk.
Jag ber endast att få fråga' Hr Printzen sköld, om lian vill att Utsk:ts Betänk, skall bifallas eller ej.
Ar han af den förra åsigten, så inser jag sannerligen ej, huru han kan framkomma med den önskan, att kontrapropos. måtte blifva återremiss af Betänk.
Jag har åtminstone för min del aldrig föreställt mig, att samma person vill söka att få voterings-proposmen så affattad, att han, vare sig han hörer till majoriteten eller minoriteten, skall få sina åsigter gällande.
Då jag nyss hos Hr Gr. och Landtm, anhöll om propos. derom, att kontrapropos. skulle blifva återremiss af Betänk., gjorde jag det i den fasta öfvertygelse, att jag dertill
Var berättigad.
Min afsigt dermed var blott, att i det längsta vilja förfäkta våra rättigheter och afböja den stora vådan, som jag befarar kunde blifva en följd af ett antagande af Hr Brakels motion.
Under förhoppning att voteringen matte lemna ett lyckligt resultat, afstår jag från den nyss gjorda anhållan.
Landtm, yttrat, att, då votering blifvit begärd af Hr Brakel, kontrapropos. ansetts böra inrättas i öfverensstämmelse med hans under diskussionen gjorda, af flera ledamöter understödda yrkande; blef det nyss uplästa förslaget till voteringspropos., uppå derom gjord framställning, af R. o. Ad. godkändt.
Ja — 89.
Nej — 98. lii Den 21 December.
Frih. von Platen, Carl Baltzar:
Jag anhåller att få till Prot. högtidligen reservera mig mot det beslut, som R. o. Ad. i dag fattat i afseende på Hr Brakels motion.
Jag ber endast få tillägga, det jag önskar att förslaget måtte , i en framtid blifva lika välgörande, som jag anser beslutet för närv:de varit onödigt och opåkalladt.
Föredrogs, men blef, på flera Ledamöters begäran, ånyo bordlagt StatsUtsk:ts den 17 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:r 13, i ani. af R.
St-.rs åren 1857 och 1858 församlade Revisorers berättelser ang:de nämnde år verkställda granskningar af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1854, 1855 och 1856.
Föredrogs BorgareSt:ts Prot.Utdrag N:o 102, med kommunikation af en utaf Hr Lallerstedt väckt motion med afs:de å Sveriges deltagande i en kongress för de Italienska angelägenheternas ordnande.
Efter upliisning af ifråga.v:de motion, begärdes densamma på bordet af Hr Brakel, Mauritz.
Anmäldes och lades på bordet: StatsUtsk:ts Utlåt.
N:o 14, i anledning af väckta frågor om anvisande af Statsanslag för åtskilliga af kyrkokassorna i Skåne och Halland hitintills bestridda utgifter; BankoUtskits Utlåtanden N:o 3, i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; N:o 4, i fråga om afskrifning af 5 särskilda från Lånekontoret i Malmö utgifna diskontlån; och N:o 5, öfver Verkmästaren vid Tumba bruk, F.
Bladins ansökan om ersättning för en resa i ändamål att inhemta upplysningar om pappers-fabrikationens framsteg i främmande länder; samt Ekon.Utsk:ts Mern.
N:o 2, i anledning af väckt motion om rättighet för de olika Hypotheks-föreningarne att utgifva depositions-bevis; och Betänk.
N:o 5, i ani. af föreslagna bestämmelser till minskande af transportsökandet bland presterskapet.
FMredrogs och lades till handlingarne från MedStm ankomna Prot.Utdrag, nemi.: från Preste- och BondeStm för tiden från och med den 10 Nov. t. o. m. den 14 dennes; samt från BorgareSt:t för tiden från och med den 19 Nov. t. o. m. den 17 dennes. 1) o n 21 December. 413 Frih. Raab, Adam Christian:
I anledning deraf, att några ledamöter begärt på bordet denna, från BorgareSt:t oss nyss kommunicerade motion, har jag begärt ordet.
Yi veta alla, att frågans innehåll är af den beskaffenheten,att den måste så fort sora möjligt af Utsk:t behandlas, för att den skall komma att medföra åsyftadt inflytande.
Af detta skäl och som den beramade kongressen snart skall taga sin början, så får jag till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om ej det skulle vara lämpligt, att, för frågans skyndsamma behandling, sammankalla R. o. Ad:s ledamöter i pleno antingen i morgon eller aldra sist i öfvermorgon.
I ani. häraf yttrade H.
Hr Gr. och Landtm., det han, under förutsättning att Hr Lallerstedts nyss föredragna, men på bordet lagda motion skulle i detta plenum blifva föremål för den åtgärd, som R. o. Ad. till följd af dess kommunicerande funne för godt att vidtaga, hade ämnat att utsätta dagen för R. o. Ad:s nästa sammanträde först till den 28 dennes, men att H.
Exc, vid nu inträffade förhållande och om han derigenom ginge R. o. Ad:s önskan till mötes, ville för den ifrågav:de motionens handläggning hålla ännu ett plenum före Julhelgens inträde.
Som den för han den varande motionen redan är af Borga’reSt:t remilterad till Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:t, och som jag anser, att för vinnande af det åsyftade resultatet en skyndsam behandling af frågan är af nöden påkallad, så ber jag att få förena mig med Frih.
Raab och påyrka det ett plenum måtte, för ifråg:de ärendes handläggning, sfi fort som möjligt utsättas. Hr von Francken, Georg Wolfgang:
Jag anhåller om afslag å de af Frih.
Raab och Hr Stjernsvärd gjorda yrkanden, att plenum, blott i och för denna frågas behandling, måtte utsättas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att, såsom R. o. Ad. nogsamt hade sig bekant, det tillhörde RiksStms ordtörander att bestämma tiderne för Stais sammankomster.
Jag för min del tror, att behandlingen af den na fråga, sedan den en gång är från BorgareSt:t remitterad, kommer att fortgå, äfven om R. o. Ad. skulle upskjuta några dagar med ärendets handläggning.
Hvad återigen beträffar det omdöme, som R. o.
Ad. i ämnet kommer att uttala, så tror jag att det ej på minsta sätt skall inverka på Utsk:ts beslut, utan anser jag att frågan bör hvila på bordet och ej upptagas till öfverläggning vid detta tillfälle, då en stor del af husets representater redan lemnat sina platser.
Jag får således yrka, att ej något plenum, blott i och för denna sakens skuld, må komma att tidigare än vanligt utsättas. 414 Heji 21 December Fril).
Jag för min tiel hyser en högre tanke om in flytandet och värdet af det omdöme, som R, o. Ad. kommer att i detta ämne uttala, un att det skulle, som Hr Brakel ansåg, ej hafva minsta inverkan på UtskRs beslut.
Frågan är nemi. af den beskaffenheten att, orri den ej genast till behandling upptages, det sedermera kan vara likgiltigt om eller huru deli behandlas.
Vill således R. o. Ad. hafva anspråk på att utgöra en fjerdedel a#f representationen, så anser jag, att de ej nu böra begrafva denna fråga, utan afgifva sitt omdöme, utgången må blifva hvilken sorn helst; och jag hemställer till eder, mine Hrr! om det ej med rätta skulle kunna anses ovärdigt detta Rikets första Stånd, att undandraga sig besvarandet af en från ett annat RiksStånd framstäld fråga, tilldess att
Ståndets utlåtande ej mera kan utöfva något Inflytande?
Jag vågar vördsamligen förnya min begäran, att.
Hr Gr. o. Landtm, måtte, innan Julhögtiden inträder, i och för denna fråga utsätta ett särskildt plenum.
Jag skall ej länge taga R. m Adtns tid i anspråk, men, såsom ordförande lördetUtsk., till hvilket denna interessanta motion blifvit remitterad, har jag ansett det vara min pligt att förklara, det jag ej tror aft ett Utsk.. det må nu vara hvilket som helst, bör uptaga till behandling en, de öfriga MedStm kommunicerad, motion, förr än det till Utsk:ts vetskap kommit, hvad hvart och ett
St, oro densamma yttrat.
Ehuru val detta ej finnes bestämdt uttryckt i någon särskild lagparagraf, tror jag dock att grannlagenheteu bjuder att så handla.
Jag liar blott ansett mig böra gifva R. o. Ad. tillkänna, hvilka motiver, som ligga till grund för mitt kommande handlingssätt.
Efter det yttrande, Hr Gr. o. Landtm, sednast afgifvit, finner jag en ytterligare anledning till bifall å den af Frih.
Raab väckta motion, och vill jag endast tillägga, att jag till alla delar förenar mig med honom derom, att det för Utskm ej borde vara alldeles likgiltigt, hvad som i Stro yttras vid motioners remitterande.
Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, afgifvit, att nemi.
Hr Gr:u egde rättighet att utsätta dagen för plenum, har jag just icke något att tillägga.
Jag anser likväl, at,t denna fråga bör ju förr dess heldre uptagas till behandling och får jag fördenskull hemställa, det Hr Gr, och Landtm, måtte framställa Propos. om, att detta mål måtte sättas först på föredragningslistan till det till fredagen beramade plenum.
Med ani. af hvad Gr. af Ugglas nu föreslagit, hemställde H, Exc., att den il'rägav:de motionen finge sättas främst å föredragningslistan för nästa plenum, och då härtill svarades ja, jemte ett och annat nej, förklarade H.
Exc. sig hafva funnit ja öfvervägande.
Den 2:(
415 Hr von Francken begärde votering, men innan förslag till voteringspropos. blifvit upsatt, anmälde sig och yttrade Hr von Francken:
På flera ledamöters begäran, får jag afstå från den af mig begärda voteringen.
Dock ber jag att få införa i prot., att jag högtidligen reserverar mig mot detta besluts fattande, och anser jag, att man deri egnat allt för mycken upmärksamhet åt denna från BorgareSt:t kommunicerade motion. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 3 e. m.
In fidem, O. Krakel.
Fredagen den 23 December 1859.
Plenum kl. 6 e. m. Just. 4 prot.-utdr. för d. 21 dennes.
BorgareStits d. 21 dennes bordlagda prot,- utdrag N:o 102, med kommunikation af en utaf Hr Lallerstedt vackt motion med afside på Sveriges deltagande i en kongress för de Italienska angelägenheternas ordnande Hr Montgomery, Gustaf:
Om jag icke vore öfvertygad, att den Konung, som har till valspråk: »land skall med lag hyggås:), i allt hvad på honom ankommer skall medverka till ett annat lands lagbundna frihet, skulle också jag förena mig med den värde motionären.
Men som ingen kan antaga annat, än att Sveriges Regering, som är konstitutionel, bör söka betrygga äfven andra folks så rättmätigt önskad frihet och sjelfständighet, tror jag icke att någon röst här på detta rum skall höja sig för att motsätta sig den nu förevide motionen, lika litet sorn att icke alla skulle gilla den, i fall det vore behöfligt.
Om icke för an nat, än för det tillfälle, som Hr Lallerstedts motion lemnar Sven - Den 23 December. t ska Folket, att genom Rikets Ständer uti ett beraärkelsefulU fall höja sin röst oell uttala sina åsigter, är nämnde motion af stor betydelse och förtjent af all upraärksamhet.
För att härstädes gifva densamma sin rätta behandling, har jag ansett en återblick på de historiska företeelserna vara ganska lämplig.
Granska vi dessa företeelser, och börja med dem, som angå oss sjelfva, så finna vi, att Svenska Folket alltid sjelft, utan all slags främmande inblandning och inverkan, begagnat sin lolkoch statsrättsenliga rätt att utse sina styresmän och bestämma öfver sitt styrelsesätt.
Stöd för hvad jag här anfört finnas mångfaldiga.
Vid deras upriiknande vill jag dock icke gå så långt tillbaka i tidernas natt, som att åberopa händelsen vid Mula ting och Torgny lagmans ord på Upsala högar.
Jag vill endast föra till minnes Svenska allmogens förfarande gemensamt med den frimodige Engelbrecht; de tilldragelser, hvarigenom Sturarne och Gustaf Wasa bestämdes till ledare af våra nationella angelägenheter; de, som lemnarie enväldet åt Carl den XI; de, hvarigenom samma envälde afskaffades vid Ulrika Eleonoras tronbestigning; slutligen de, hvarigenom Gustaf IV Adolf blef för sig och efterkommande förlustig Svenska Kronan samt Bernadottska dynastiens uphöjelse på Svenska tronen.
Men samma maktutöfning, hvaraf vi rättsén ligt oss sjelfve begagnat, måste vi äfven, enl. min upfattning, icke allenast gilla att andra folk utöfva, utan ock tillse, så långt vi förmå, att denna utöfning okränkt af främmande makters inblandning må kunna ega rum, m. a. o. påyrka att den s. k. non-interventions-principen, denna af religion och uplysning framfödda, folkfrihet och folkrätt betryggande grundsats, mätte tillämpas med hänseende till hvarje folk, som önskar förändra sitt styrelsesätt.
Förflytta vi härefter våra forskningar till Italien — till denna af Försynen gynnade klassiska jord, hvars innebyggare till stor del utgöra barn af samma fäder, som vi sjelfva, så finna vi i förutnämnde alside de mest stridiga förhållanden med våla egne.
Vi finna nemi. i hela Italien folk, som under sekler icke varit annat att anse, än såsom leksaker åt en mängd små tyranner, åt en prestliga, som under religionens täckmantel gjort allt för att förföra menniskonaturen.
Stöd för dessa mina påståenden stå till buds uti ett oräkneligt antal.
Men för att icke onödigtvis uptaga tiden med deras upräknande, vill jag endast hålla mig till samtidens tilldragelser.
— Börja vi vår granskning med Neapel, så hafva vi der sett en Konung, som under hela sin regeringstid med tillhjelp af besoldade utländningar och landets slödder — jag vill tillägga privilegierade slödder, ty sådant finnes i detta land — verkställt en jemt fortgående razzia emot hvarje förfäktare af uplysning, folk- och menniskorätt samt nationel utveckling.
Gå vi härefter till Kyrkostaten, till det gamla Rom, till det folk, som fordom beherrskade verlden, så finna vi alla de gräsligheter, som prestvälde och jesuitism hand i hand kunna framalstra.
Gå vi vidare än högre up mot norden, så hafva vi uti en Hertig af Modena sett en värdig pendant till Neapels Konung.
I Parma åter hafva
Hen 28 U eceWb et. hafva vi sett det lör ett tolk ärekränkande förhållande, att styras af en qvinna, såsom Marie Ixruise.
Denna qvinna, som, enl. min upfaltning, i lumpenhet står högst ibland hela sitt kön.
Denna qvinna, sora på den i utbyte mot verldens härligaste kejsarthron erhållna furstliga stolen, derhän kunde glömma den iira, som henne vederfors såsom gemål åt Napoleon ■den Store och moder till dess son, Konungen af Kom, att hon gjorde sig till konkubin åt en österrikisk officer, och som sådan dagligen å harmas gator exponerade bevisen fi sin skam, allt under del hennes man, verldens störste personlighet, gefiom ett brott emot så väl mennisko- som folkrätt fastkedjades vid en af oceanens klippor, för att gå en långsamt marterande död till mötes, under det hon lät sin san, skiljd ifrån sig, underkastas den heliga alliansens dietiska föreskrifter, och som hade till påföljd, hvad oss allom är bekant — en förtidig död.
Gå vi slutligen till Lombardiet, så ar den Österrikiska ProKonsuln Itadetzkis framfart i allt för friskt minne, för att af mig här behöfva uprepas.
Hvad jag anfört, är dock i allo tillfyllestgörande för att rättvisliga de bemödanden, som Italiens folk, upvaknade från det försoffningstillstånd. hvaruti seklers förtryck dem försänkt, nu göra för att, tilltvinga sig sina med folk- och menniskorätt öfverensstämmande rättigheter
När nu likväl vårt geografiska läge hindrar oss, att, såsom under den store Vasa-konungen Gustaf II Adolf, skynda ett förtryckt folk till hjelp medelst ett mera verksamt och handgripligt upträdande uti den Italienska frågan; när vi således icke äro i tillfälle att låta våra unga härförare förtjena de sporrar, som tillhöra de bullious-epauletter, de ur befordringarnes lyckohjul utdragit, att låta vårt efter kämpadater trånande armébefäl få deras önskningar upfylde att se fredens lekar och vekligheter bortbytte mot krigets allvar och vedermödor; när vi slutligen icke äro i tillfälle att låta vår, jag är öfvertygad derom, tappra och pligtens bud trogna armé förvärfva nya lagrar samt föröka deviserne på sina fanor med namn, sådane såsom Magenta, Solferino m. fl . så anser jag det vara i sin ordning och Svenska folket värdigt, att vår å den blifvande Kongressen upträdande representant påyrkar noninterventions-principens användande i de Italienska angelägen beterne, d. v. s. rättighet för Italiens folk, att sjelfva utan främmande inblandning få ordna sitt styrelsesätt och sina nationela angelägenheter.
Och är det i öfverensstämmelse med hvad jag i det föregående, i så väl det ena som det andra hänseendet anfört, som jag icke allenast gifver mitt odelade bifall till Hr Lallerstedts,. K. o. Ad. kommunicerade, motion, utan äfven uptager nämnde motion som min egen.
Genom tidningarne har jag förnummit, det personer hatva ansett ett bifall från II.
Stirs sida till hvad