Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag och allmänt gagn, icke infördes, som sedermera föranlät till ändringar 06) uttydnmgar, äiwen som att sädan inrättning skulle allmänt kun» göras, i Kronans Jorde-böcker såsom FtdetLvm-- mi§ införas, fä wä! som ock wid Dvmftolarne antecknas, hwaugenom dylika händelser, som med flera FideiCommcher tilldragit sig, mätte undgäs, nemltgen att arfwingar sins emellan mgätt ensidiga öfwerenSkommrlser om wista ändringar, som rbland af Högsta Makten biinvit stadfästade, wängen gäng deremot klandrade och ätergätt; att FldeiCvmmisier diifwlk med ffuld belastade, emedan Allmänheten ej kändt egendomens natur, ja! jemwäl ock blifwit rent af bortjälde, dä antingen pretendenterna dertill warit barn eller sä länawäga borta att de ej falt kunskap derom, flera sadane exempel finnes.
Om deremot fädane wilkor, säsom en oundwiktlg ffyidighet älades för den rättigheten att fä göra FideiCommch, som ätstilliga omtänksamma Patrioter stadgadt i sina Testamentariffa dispositioner, att nemligen skogorne tcke skulle nyttjas annorlunda än kill husbehof, der tillgängen ej lil. 440 Den y Januari!. lät afsalu, men der sädant kunde äga rum, sadan! skedde med den ordning, att skogen aldrig kund? tryta, hworchre äterplanteringen bleswe e-n vwillkoriia styldigher; att al! odlingsbar jord dkswe nybrukad l ägol ä ligen, efter orreus beskaffenhet, kill aker, äng eger skog, att nägvn from Smtt-se, sälvin elk Hospital för sjuka och ä derstcgna rött Barnhus och Schola m. m. borde inrättas och underhållas i proportion of egendomens skottek; sä wore okk önska, otc all Rikets jord, bleiwe FiderCvmmch, emedan det rör Stalén ar likgiiitigl om innchafwarne af
Rikets jord arv dttcmdmler
Son efter Frr i Sccier, eller ombyte of ägare sker hwcm tionde är, hwarwid sällan egendomen winner; detler blikwit iämligt allmänt nu otc man koper egendomar dyrt, i spttulalion att winna derigenom att man ruinerar densamma, antingen derigenom alt man fölstör skogen cch sauer hwort dugligt träd pä en gäng, elier ock stockar den i mycket smä delar, hw-kec wä! betalar sto, men Riket tär derigenom tmsttga Jordbrukare, som mäste gripa till Nggarestafwen forsta mchwäpk-är.
— Jag tror derföre wl mä bäst wid att förblifwa t denna delen wid det gamla, och sträcka wär omtanka och bemödande till andra för Riket gaa-eliaare ämnen, och fär hänwisa de speciistttive och nitstke Patrioter till de Smäländske mästarne, och W stgöthe Ljunghedar, som genom fw oryggeliga espect länge uppmanat Swensta Mcdborgerijgheleu tsti deras merhamorphosercmde.
<Srefwö körner, ^öolx k tkörgn: §det kon icke wara min kanka att mata mia med de Jurister hwilka kore mia talat r dttta ämne och hwilka jemte widsträckta kunst'per lsre-mt e» nödig ledighet för alt gransta Utskottets Betänkande och deröfwes för - Den 9 Januarii. 44 k författat sina tankar.
Likwal dä dr grundsatser jag isrän olia häll hork anföras, äro sä mycket olika med min öfvertygelse torde mig tillatas akt äfwen i detta ämnet fä till Högloft.
Ridderffapct och Adelns pröfning framställa nägra anmärkningar.
Man har anfelt som en inskränkning of ägande rätten, etter ätmmdstone af Dstamenks-rältigheten, cm ej för ewerideliga tider kunna föranstalta om en sörwärld egendoms disposition.
Jag erkänner ole dettS att det är af wigt för hwar>e enskildt säsom en belöning för dest nedlagda möda, och af wigt för Samhället, salom en uppmuntran för indalfinens kltikagande och förkofran, att enskillta icke biifwa uti stn dispositionsrätt öfwer ten egendom de sörwärswat.
Men jag srägar, om af denna rättighet följer att deras stadgcsnben skola sträcka sig in inkniium, att de skola göra
Lag för flera ärhundraden?
Om icke en säbsn rättighet, isamma män den utsträcker den första Testators är en inskränkning af alla dest efterkommandes; Om icke således, hwad som hos denne enda kunnat tjena till uppmuntran för industrien och arbetshägcn, blir för mänga en anledning att minska elier åsidosätta
Len?
Sä wäl
Testaments som arssrättighcten äro en följd af den garanti? som gcnom
Somhällsinrattningen ar försäkrad ät ägande rätten.
Det war äler en naturlig följd as benna sednores helgd, akt man äswrn genom SamhallsLagen skulle försäkra de förra, men af rättigheten att esker min död disponera om min qwarlätenskap följer icke den att disponera derom för ewerldenga tider-
Den som wid sin asgäng ur werlden vfwerlZrer sin egendom ät en annan, öfwerlemnar metz den samma däde Ridd- sch Ad.
Pror. 5 B- 6» 4s 442 Den 9 Januari». sin rättighet och all talan derföre, tzankan tvister* ligen wid delta öfweriätande göra rri!!kor, emedan detta ar en öfwerenskommelfe emellan den gift wande och ten emottagande; men om hon utsträcker denna sednares förbindelser längre än till honom sjelf eller dem med hwilka hon kan contractero; om de således gjorda stadganden skulle wara ärnode akt äga bestånd äfwen )ör kommande äldrar, dä uröswar den första Testator en rättighet, fom gär wida öfwer gränsorna af dest ägande rätt, som till och med' sträcker sig längre än granforna af Samhällemagten.
Oföränderliga beslut för ewerldeliga tider, hofwa aldrig blifwlt bestärivande och hofwa, enligt Utskottets gansta wigliga anmärknmg, icke i wär GrundLag bliswit ansedda, hwarken som wöjeliga eller som enliaa med mannistostägtetS jyftemäl, en sramffridande förädling.
Om pä wista tider och as särskilta orftker sädane stadganden bliswit ei ffildta tiliätna öfwer deras egendom, lär grunden dertill icke böra igensökas annorstädes än t Samhällets allmänna nytta.
Säledes hofwa de diSposuioner som warit ärnade »cl plös utus, bltfwit ansedde förtjena en orubblig helgd, dä deras dervarande^ war ett lätt att för Samhällets allmänna bebos anwända enstad förmögenhet- Säledes hofwa äfwen i wista Länder en wist grad as förmögenhet hos en wist de>
Medborgare utgjort ett af willkeren för representation och sölftkteligen af grunderna för Stats-Författningen.
Men dä utan desto särskilda afseenden lrägan blir vm rättigheten ctt göra Fidei-Eommmtst, dä lärer den icke kunna stödjas pä blotta Testamets-rättigheten, men böra Undersökas, huruwida Fider-Commrst t alimänbee Zro nyrtrga?
— Om möjligtwis
Ho6 någon de skulle oka lusten att samla, inskränka de deremot i lamma män möjligheten dertill som de mera m - Den 9 Januarik. 44Z widgas, och som delbarheten af jord och förmögenhet derigenom inskränkas.
Del är längesedan ädagalagt att ett Lmds siyrka icke bestär ukl ett litet antal stora Potzctzionater, men ul« en i möjligaste mätta jämt fördelad wälmåga-
För elt fattigt
Land med inskränkta rillgängar synes således ett stort antal Fidei-Commitzer icke wara patzande.
Spaniens till exempel wisar att äfwen med större tillgängar och en fruktbärande jordman kunna Majo» rater wara skadliga.
Vou^oin<; i sitt förträffligt» arbete öfwer detta Land, lillskrifwer Majoraternq en stor del i vrdsakenie till desi wanmakt och kill Jordbrukets lagerwall.
De kunna ocksä i dubbelt afseende hafwa denna päföljd, dels igenom deras werk-n pä ägarens lönne, dels igenom den mindre wärd fom denna st gs jord kanske merendels erhäller.
Del lärer icke kunna nekas, att i de flesta fall ar det behofwen foch omständigheterna som dana menniska», att den fom genom en blott stump af ödet är fatt utom nödwändigheten att pä nägot sätt behöfwa arbete, frestas att vfwerlemna sig ät nöjen och förströelser, och att säledes glömma menniffans gemensamma och ädlaste fystemäl, enskildt förädling, allmänt gagn- Wfferligen kunna lyckliga anlag och en god uppfostran häruti göra undantag, men vm man päminner sig hwad inflytande medwetandet ifrän första barndomen af en oberoende betydlig förmögenhet mätte hafwa pä
Le flestas lynnen, torde man medgifwa att känstolöshct och egoism, eller ätmiustone lättja och mindre duglighet ofta blifwa följderna deraf:
Detta sinnelag hos ägaren befordrar ej heller egendomens wärd, och dä wid dennas handhafwande saknas alla de driffjedrar till en bättre odling som hämtaS dels af hoppet att förmänligare försälja en kMdym, yfls af behofwet att äterwinna en utlagd 444 Den 9 Jannarli. köpeskilling, lär man ätminstone ganska sällan kun» na förmoda att det sätt alt blott njuta för det närmurande, hwarnll denna egendom lyckes g.swa sä mvcken anledning, och som sä osta torde wara öswerensstammande med ägarens lynne, kan giswa >ärdeks hopp om en förbättrad odling för fram tiden.
Om sälcdes denna sakernas ställning utsätter
Samhället för förtustcn bäde af en stor del Medborgares biträden, som kan hända med mindre tillgängar wtd sitt inträde i weridén blrfwit i framtiden mera gagnande, och af en mindre odling pä den lord af hwstken nyttjande rätten genom uräldriga stadgande» är dem temnad, lärer man medgifwa att för ett land, som hwarken är rikt pä folk eller naturlig förmögenhet, lynäs dylika inrättningar icke wara särdeles lämplige.
Onekligen bör TcstamcnS-räktiicheten äswen som ägande rätten wara helig, och vnekeligen är wärdén deraf en af Samhällets dyraste och angelägnaste plister, men dä srägan huru långt den förra skall kunna utsträckas rinder skygd ot den sednare, är en af de mest grannlaga som kunna gisIvas, dä igenom dest utsträckande till en obestämd gräns, att jord skulle smäningom kunna jorwardlas till FrdeiCvmmlst, lärer man äfwen böra hofwa afseende pä den »verkan af ett sädant stadgande för kommande äldrar, och jag kan sör min del ej annat finna an att LaaUtskotttt pä ett ganska lyckligt sätt uti sitt Förslag förenadt det olseende man bör kalwa pä enskilt» dispositions-rätken och det som bör göras pä Samhällets allmänna fördel.
Grefwe kstzmilion, förenade sig med Grefwe ölorner, tilläggande att erfarenheten beWlttnade sanningen af hans anförande.
Lise! von »ojisteia, wille allenast » göra Den 9 Januari!. 445 göra nägra anmärkningar wid hwad Grefwe Klär. ner yttrat.
Grefwe körner hade medgjswit rättigheten att göra Testamenten, men med den inskränkning blott tili första Testament-tagaren.
HwarisrLn hämtas benna princip, äger man full dispositionsrätt öfwer sin egendom, följer deraf efter alla hittills kända Lagar, sä har i Landet som i alla andra Länder alt göra sadane sörbehäll man behagar, äger man deremot blott nyttjande rätt sa länge man leswer, och allt upphör med döden, lä följer deraf att man ej heller är berättigad göra näoon flagS författning efter sin död, och Testaments rättigheten är förswunnen, intet medlum sinnes mellan ben rättigheten att in.inki.^imm disponera om sin egendom eller ock akt all dispositionsrätt upphör i dödsstunden.
Grefwe körner medgifwer mm supposition, att genom denna argumentering har det kommit sä rängt, att alls samlade egendomar böra styckas, om det är Statens gagn, att samlade egendomar es böra finnas i en mans hand, utan böra wara fördeld viand flera.
Dm reflexionen, att en yngling som wet sig bli ägare as Fidei» CoiiiMisi och framdeles rik man skulle försumma r ungdomen lära någor nyttigt, tord? icke wara sa afgjordt; men wore det grundadt, borde af detta skäl ingen fä wara rik, emedan del medförde ska»
Va för uppfostran.
Herr Liwerkolpe, Oulisk ^krsbgm, Hwad sielfwa grundsolferna angär instämmer jag till olla delar med Grefwe körner', och anser dem sä wäl as honom som i LagUtskottets Betänkande fä klart sramstälda, ott jag ej med deras upprepande will nppchälla ventilationen.
Mig mätte allenast tilläras 446 Dett 9 Januari»'. att tillägga en anmärkning som i politiskt afseende »orve wara wigtig.
Rättigheter, att stifta Fidei, Commiss innebär rättigheten att förestrstwa wiikor tor besittningen of egendomen, och desse wiikor mäste wara oföränderliga.
Det synes omöjligt alt wiikor för besittning och förwaltrung afi egendom nu kunna iörejkrstwas, hwilka icke undertidens lopp stola biiswa stadliga för innehafware!, och stridande mot Statens Författningar.
— Det mätte wara en fö!>d af sindén mellan äldre wi.kor för FldeiCommih lnrättuiiigar, och Statens förändrade tiuständ att man nu finner sädane wiikor wara stadgade hwilka borde undergå rättelse, och mia sats synes mia derigenom rillräckeligm bewisad.
Ridder,kapel och Metn täcktes likwäl tillära m'g anmärka, otc en fädsn rättelse i FiLLiEvmrrich wilksr e; man största warsamhct bör kunna göras; ty dc halwa redan, säfom Utfärdade, med E talens kiitätelfe erhållit Statens sonciion, cckfä har LagUiffottet ej äsyftat nägon ändring i redan gjorda FldeiCommitz-FörfatMingar.
Det är endast i afseende pä tillkommande Testamenten Utstöttes föreflagit att
Fideikommiss-stiftelser e- mätte äga kraft lånare än hvS närmaste innehafwaren, och tili en fädan stadga för framtiden har Staten vtwifwelagtigt full rättighet, utan att derigenom inskränka nägon medborgares obehindrad?
utöfning af sina krafter och sin frihet.
När detta är Statens rätt, och det i min tanka äfwen är Statens interesse att dm föreflagne inskränkningen för Fidei Commitzer stadgas, sär jag anhäila, det täccktes Herr Grefwen och Landt»arstalken göra proe position till. bifall ä LaMssottts Betänkande.
Herr Grefwen pcb LandrMarfkalken:
M M fprewarande ^ZtUtstoktets Betänkande st - Den 9 Januarlt.
447 sedana anmärkningar bljswit gjorda, hwilka synas hindra dctz antagande, fär jag proponera HögloftRidderskapet och Adeln att detta Betänkande, ätlö jdk af de g,orda anmärkningarne, mätte lill Lagutskottet ättrrremilteras.
Friherre kreöric:
Dä Ridderskapet och Adeln wisat mig det smickrande förtroende att oiswa mig ett rum i Lagutskottet, anser jag mig skyldig förklara, akt jag wid vfwerläganingen derstädes öfwer detta ämnet med full öfwertygelse, för min del, lemnat milt bifall till Utskottets Betänkande.
Det är dä ocklä i öswerenestämmelse dermed jag nu instämmer med hwad Grefwe körner med sin manliga wältalighet och qrundelighet yttrat, och högeligen hade önskat att Ridderskapet och Adeln genast till Utskottets Betänkande hade samtyckt.
Herr LandrMarskalkcn, erlndrade att Ridderstam! och Adeln redan hade beslutat äterremitzen - Grefwe körner, ^clolpli Ovrsn:
Det wore mig högst okärt, om i anledning af min sednast gjorda hemställan att Ridderskapet och Adeln mätte asstä »frän att under denna Riksdag wäcka frägor i nya ämnen nägon skulle anfelt mig haft wa welat kränka Ständets rättigheter.
Det är i detta afseende jag utbeder mig att närmare fä förklara laken, ätt fä ytterligare underställa den Högloft.
Ridderskapet och Adelns pröfning.
I allmänhet torde dek kunna anmärkas att
Samhälls-boNdet bestär utaf ömsesidiga inskränkningar, akt dek är genom aktning för andras rättigheter, som man 448 Den y Januarii. dewarar sina cana, att ett förnuftigt bruk af rättigheter förutsätter mätta och omdöme om deras tillämpning, att fädum ofta medför inskränkningar, att ofta det är genom ett tidigt och" klokt erkännande deraf, som man löriäkrar waraktigheten cf sina rättigheter och deras orubbade helgd.
Man skulle kunna tillägga att först dä g!fwes stät att klaga när igenom list eller wald någon skulle söka att betaga en Lagligt tillkommen rättighet.
Men en enke! hemställan till Ständers bifall eller a!stag lärer wäl också derigenom wara befriad frän all sädan beskyllning, och lika sä litet som den kunde sA nägon påföljd utan igenom Stan» dets bisall, lika sä litet kunde den dermed älyftade inskränkning sä uägon werkön utan genom Ståndets b-siut.
Ridderffapet och Adeln lärer jag säledes ej längre brhöfwa dewisa det oskyldiga uti mm förledne Plenum gjorda hemställan om upshörandet m d nya motioner-
Dtt torde nu ärerstä att bewisa dest nytta- Skulle wäi dertill behöfw. s annat än crindran as den tid som redan sedan Riksdagens början förflutit, of den mängd ärender som ännu aro oasgsorda, af deras wigt 06) deras omfattning, af Nationens wäntan att snart fä ersrraett resultat af wara arbetens
Jag bekänner uppriktigt allder äc den erfarenhet jag under mitt wistande i Landsorten inhemta!, som djupare hos mig fästat detza intryck.
Det är den listiga öfwertyqelfen om wigten deras för Riddcrskavet och Adeln, att ej synas hafwa welat förlänga Riksdags-ärendernas gäng, som gör att jag ännu wä4>ar anhälla, att Högloft.
Nidderssapet och Adeln täckes taga min ödmjuka hemställan i närmare öfwerwägande- Sannolikt lärer hwar vä) en ak Högloft.
Ridderstapet och Adeln redan hafwa öfwmäntt och drägt ä dane de ämnen som han Den Y Ianjtarik.
449 fann wara mäst angelägna.
Utan twifwel böe dek nu wara aär gemensamma 01 stan att »väl aft sluta de srm reda» äro för handen.
Men ju mera uppmärksamheten delas ju mindre har Matt vcksä att onwända pä de närwaronde.
Olli matt dä Wika päminner sig/ att den genom GrundLagen Utsatte lid sör Riksens Ständers öiwerläggntngar är redan wida öfwerskciden, att sälebeS, t en wänlig sakernas ordning, tiden för alla nytt motioner more ure, lärer Högloft Ridderskapet och Adeln / Icke mindre än de z:ne andra Ständen som redan tagit ett dylikt beslut, statia att af« stäendet ifrän nya srägors »räckande icke är en inskränkning af Skändels rätt/ men ett sörsigtighetömätt/ kraftigt äjkadt af tiden och omständigheterna.
Friherre bljsrts ^ ^xel:
I stok saknad ak lättheten att tala, och pä ett sä intagande sätt som Herr Grefwe Klöser uttrycka mig, fär jag allenast anmärka, att om än detta beslut skulle innefatta en inskränkning eller ej i Ridderskaper och Adelns rättighet, kunna ännu under dct äletstäende af Riksdagen mänga wtgtiga frägor upptäckas, hwilka kunde behvfwa wäckaS.
Friherre 8k»el von kloilllein:
Igg skulle Herna sörena mig Med Grefwe borner, j synnerhet dä dck kunde leda till befordrande af Riksdagens stut: men jog tror äfweN att mänga tvigtiga fräs got ännu kunde behölwa wäckas, och att man gjorde illa att binda stna händer.
Destutom menar jag tillgängen är den, att dt mål som wiv denna Riksdag ej hinna äfgöras, sä uppskjutas till Lett nästa, sä har ätmindstone bruket warit förr.
Brod. och Ad.
Proe 5 B.
Emsk 450 Den 9 Januarkl.
Emot äberopandet af z StändS t delta afseende fattade b.flut will jag allenast anmärka/ dels alt man d>wm bör äga en läker kundstap, dels att det ej bör kunna werka pä Ridderstaprt och Adelnv handlingar, hwilkel wore rlt t mina ögon högst wädligt präjudikat Grefwe körner:
Jag will endast hafma den äran anmärka alt jag ej grundat mm hemställan pä hwad z Ständ beslutat, ulan pä hwad jag trodde wara enligt med Ridderffapet och Adelns jö"dei i anledning af Nationens allmänna öi stan.
För öfrigt fär jag den äran tillägga, alt hwad angäc de z:ne Sländens beflut, är det ej min berättelse, utan grundat pä officiella istän dem komna meddelanden.
Herr Grefwe» och Landrmarfkalken lät derefter uppläsa följande:
Utdrag af Protocollet hällit i BorgareStändetö Plenum wiv Riksdagen i Stockholm den 5 Januarii i8lo. S. D. Sedan Borgare - Srändet redan under den ri nästlidne Nvwember förordnat, samt Högwördige Preste - Ständer, och He-- derwärda Bonde« Ständer, enligt Prvtocollse Utdrag af den 14 och 18 i samma mänad, deruti instämt, alt nägre vtterligare Memorioler eller Anföranden, sä midt de ej äga ett oskiljaktigt sammanhang med sädane ämnen, som redan till Ständernes handläggning öfwerlemnade äro, strän berörde dag icke mätte af Rtks-Ständen till wederbörligt Utstött hänwilas, lä länge näovt förur remitteradt mai pä ert iädant UtstottS ätgärd funnes bero; fä agkave Stävdek nödigt, alt, Den 9 Januarki. 45 r att, genom detta Protocolls- Utdrag wänligm erinra Riksens Högloft.
Ständers samtliga Uiskott, stt, om ej dest mindre, hwäd icke dvrde förmodas, nägra nya ärenden, utom Konungens Egne Höga Propositioner, skulle frän ett eller annat as RcksSländen till nägot Urffotk wara eller bflswa hänwisade, samma Utskott sig dermed icke befattar, innan alla löre ofwannämude beflut remitterade mål först blifwit af ett sädant Utskott behö.lgcn utredde och desi yttranden deröiwer mrddette; hwliket äfwen härigenom skulle de Respektiv- Med - Ständen, till inhämtande af deras benägna bifall wördsamt och wänligen communiceras. vt supra. klx proiocollo keterston.
Derefter gjorde Herr Landtmarskalken proposition till bifall ä Grefwe lviörner8 motion, att hädanefter inga nya frägor hos Ridderffaprt och Adeln mätte fä wäckaS, och till Utskottens handläggning remitteras.
Ropades Ja och U7ej.
Lisei von hollstein:
Det ny§ upplästa Borgare-Ständets Protocolls- Utdrag körer en helt annan ftägaf nemligen, en anmodan till Utskotten att ej företaga nägra nya mäl innan de afgjort de äldre som till dem blifwit remitterade: jag kanner ej huruwida Ständen fattat nägot annat beflut rörande wäckandet af nya frägor.
Jag skulle för min del hafwa ingen ting emot den gjorda motionen, allenast det finge stä öppet att wäcka rätt wigtiga frägor.
Herr Silverstolpe, (rustak Abraham: Hwad ge tre
Ständens beflut beträffar rörande detta sam - 452 Den 9 Jannar». pinne har detsamma redan j media Nowember H wäl ger om Depukationer som PrvtocttlS -Utdrag hljswit Rrdderffopet och Adrin meddeladt.
Men jag instämmer till olla delar med Friherre 8n,LI, ott det ej bör kunno werka pä Ridderskap" och Adeln.
Ett hrrswud!ak!jgt skäl är att dttla ej
Lör anses sätom en allmän skoga, hwilken genom tre Ekänds röst är afgjord-
Här är fräaan om ekk h:flut hwliket Ståndet fottat läfvm en Lag tpr sig sjelfi, utan ott utsträcka desi kraft kill de andra Ctänden.
Men just när saken ur denna synpunkt bttrogtus bllswer de tre Stadens besil" »nera hindande för Ridderskapet och Adeln.
Nar del är glfwit ott Nationens önskan är Riksdagens stut, när de tre andra Ständen genom ett beslut a»t w-äcka nya ftägor dertill bidragit, skulle den billiga 'öredrae!'en ott fördröja densamma sätt drabba Ridderskap" och Adeln, om det ej ätade sig samma band; en törcdräelse hwartjll ätMindstone jag med min röst ej will hofwa gifwlt anledning.
Jag tillstyrker säledes ett enhälligt bifall till Preswe Klö,ne,8 motion, Grefwe von ^sntmg8ksiis<?riSedan jag hört uppiäsas det eptraclum Protocoil, hwarige, nom wä'a Mcd - Ständer gifwit
Osi sitt bestut tillkänna ott icke lill utskotten remittera nya frägor, förr än de redan remitterade hliswit ofgjorde, är detta i min tanka eli nytt skäl akt gifwa Nätt bifall till bwi-d Herr Grefwe klomp,- föreslagit, Det wore törmodligen ut-n ändamäl om Ridderskaptt och Adeln ffulle fortfara ott till pröfning företaga nya motioner, hwilka tjll behäng?
Utskott remitterades, och sedan i Ridderskap" och AdUr.S Plena asgivrdes, medan Riddetffopet vch Den 9 Januari!. 45 Z och Adelns saktade b.slut utan Med - Ständers deltagande, skulle sakna all kraft och werkan.
Herr Grefwe» och Landrmatstalken yttrade att Borgare - Ständet hade i sikt ProtocollsUtdrag, endast önskat, att Urstotten skulle Släggas att ej upplaga de nya till dem remitterade frägor, innan de äldre wore utarbetade.
Detta rörde iäledeö icke alldeles Gresw. törners motion.
Rörande den lunnes äter r Riksdags-Ordningen, hwllken ofördröjrltgen till antagande wore 6tt förwänta det förordnande lom Grefwe Klor. ner föreslagit.
Herr Landtmarskalkrn uppläste der» elter den i Riksdags - Ordningen förcstaqna hithörande Z. hwarefter Herr Landtmarffalken gjorde proposition, att Ridderskap?! och Adeln mätte täta den af Grefwe klo.mr gjorda proposition förfalla , till dttz Riksdags - Ordningen wore fanpijonerad.
Grefwe klörner, ^6olph Oöran.
Jag will för min del icke yrka wotering utan ar nöjd endast det för win räkning bliswer l
Prolocollet antecknadt, att jag tillstyrkt, att ej nya lrägor mätte wäckas, derföre att jag trodde mig känna Landets önskan, och trodde Ridderstapet ocd Adeln döra undwika allt hwad som kunde hasna anseende att förlänga RiködagS-ärendernas gäng.
Härwid uppkom nägon oro.
Friherre liljencrants, ^ohan Wilhelm och Frihere koienkane, Lckerins, förbehöllv sig att t Prolocollet blifwa antecknade, läsom de der till ska delar instämde mrd Grefwe kinner, F!e - 454 Dm 9 Januarkr.
Flera hördes önska att i Protocollet fä reser» wera sig lika med Grefwe körner-, mea:
Friherre »j-E, ^xcl, yttrade det han ej an» säg en sädan reserwalion tiliätlig.
Grefwe körner, ^ttolpk Loran:
Rättigheten att sä vttra sig lä^er ingen kunna betagas: ott neka en Ledamot ali resecwera sig till Protocollet är en större inskränkning of Ridderssapet och Adelens rättigheter, än nägot annat.
Herr Grefwe» och Landtmarsikalke»i:
Det lärer esi kunna wägras nägon Ledamot, att till Protocollet göra sin reserwation.
Dä detta stär hwar och en fritt lärer Ridderssapet och Adeln wäl behaga bifalla den af mig, rörande detta ämne , nytz gjorda proposition.
Rspades Ja.