Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets KaminarCollegium af den ix Jan. 1814» Sig i Nåder utlåta, att Kongl. Maj:t ej linner deri fcegäida utsyningen vara af nöden, utan kommer att förblifva vid det, sorn i skogsordningen uti detta ärende stadgadt är; viljandes Kongl. Maj:t sig framdeles utlåta, efter vederbörand cs börande, om rättigheten för ägare af utsynta Ekar att vid närmast belägna kronans
Varf eller hamn få dem partivis afyttra.
I sådant skick förblef saken till 1815 års Riksdag, då åter förnyades samma, sins emellan mer eller mindre skil jäktige, yrkanden och förslager, dels om skogarnes vård i allmänhet, dels om Ekeskogens en skildra användande, utan något afseende å Konungens i denna hänsigt emedlertid utkomna Nådiga författning.
Uti afgifvet
Betänkande öfver de gjorda Jnotioner tillstyrkte då varande Allmänna Begvärs- och Ekonomiutskott, att i fprra hän - Besv. och Ekon.
TJtsh.
Betcinkanden.
551. seendet matte förblifva vid den af 1809 års Siänder gjorda och Nådigst bifallna hemställsffngen om Innevånarnes i Länen hörande genom Konungens Refallnigshafvande för hvarje serskild province, och detta ärendes i enlighet dermed ytterligare föreslågne behandling; samt, hvad Ekeskogen beträffar, att ofvannamnde Kongl. Maj:ts Nådiga Bref borde så mycket mar tjena till underdånig och orubbad efterrättelse, sorn på så kort tid säkerligen inga omständigheter kunnat sig förete, hvilka skalle förmå verka ändring uti Kongl. Maj:ts på visa grunder fattade beslut.
Hvad åter upplåtandet af Kronoskogar och delningen af Härads-Allmänningar vidkommer, hyste delta Utskott den tanka, att sådant skulle leda till inånga svårigheter, och afstyrkte derföre derifrån, äfvensom det ansåg Skogs- och Jägeri-Betjeningons upphörande befattning, serdeles med Allmännningarne och Ekeskogen, skola medföra de vådligaste följder.
Uti skedd åter-remiss af detta Betänkande lick Utskottet till besvarande emottaga ännu flere anmärkningar, än de förra Mcmoxialerne innehålla, hvilket dock medförde någon hufvudsaklig ändring uti dess redan afgifne utlåtande, ej heller föranledde hos Riksens Ständer annatbeslut, än hvad i närmaste enlighet dermed, uti underdånig skrifvelse af den 4 Augusti samma år, till Kongl' Maj:ts nådiga ompröfning i underdånighet öfverlemnades.
Då man å eea sidan tager för afgjordt, f 562 Besv. ock Ekon.
Eetänkanden. att inga andra motioner hos Riksens Stander väckas än de, sorn åtmindstone hafva någon local syftning till nyttiga förändringar, och än mindre att sådana motioner upptagas och tillstyrkas, som icke äro med allmänt väl förenlige; så har nu varande Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottet trott, att ofvan sam. jnamlragne Historiska framställning vöre på sitt rätta ställe, för att klart ådagalägga, att närvarande öfverläggnings* ämne angående skogshushållningen och en dervid allmänt gällande författning icke är af sådan beskaffenhet, att kunna, med åsigt af det hela, allmäningen behandlas, och minst då det ej blifvit förberedt genom undersökningar om serskilda orters serskildta behof, De härvid fattade och sinsemellan stridiga beslut visa tydligen, att de varit föranledde af lika stridiga önskningar och localförhållanden* samt kunna endast ifrån en sådan upprinnelse förklaras.
De nu ingifna Memorialer utvisa ytterligare samma åsigt, då de yr* ka alldeles motsatta förslager, och likväl hvar och en med rätta grundar dem på sin hembygds fördelar.
Således önskas från Skaraborgs, Östergöthlands och Elfsborgs Län, att Kronoskogarna och Allmänningarne böra försäljas, eller emellan vederbörande fördelas.
Riksdagsfullmägtige från Halland och Södermanland anse åter detta icke vara fördelaktigt, och de från Vestmanland rent af för skadligt, hvarföre de förena sig i den önskan, att det på dessa orter måtte förblifva vid hvad som nu stadgadt är.
Efter Utskot* Besv ock Ekon.
JJtsk.
Betänkanden. tets full a öfvertygelse, kvilken det äfven tror blifva hvarje tänkares, som med uppmärksamhet följer sakens ledning, gifves ingen annan reda utur denna irrgång, än att med all kraft fullfölja den af IV. H. Ständer vid 1809 års Riksdag gjorda och af Kontingen i Nåder bifallna, samt vid 1815 års Riksdag å nyo yrkade underdåniga hemställning, att i anseende till de serskilda omständigheter, sorn med hänsigt till provincernas högst olika localer och derifrån härflytande skiljaktigheter i skogshushållningen kunds vara att iakttaga, Kongl. Maj:t täcktes anbefalla samtliga dess Befallningshafvande,' att genom deputerade, eller på hvad sätt tjenjigast finnes, häröfver infordra Länens innevånares yttrande, samt deras förslager till de ändringar och förbättringar, sorn vid nu varande författningar rörande allmänna skogshushållningen kunde för hvarje serskild ort vara gagneliga och användbara.
Men som Utskottet icke har sig bekant, om och huru långt detta måls behandling fortskridit; så tillstyrker det R.
Ständer, att å nyo hos Kongl. Maj:t framställa sina ifriga och underdåniga önskningar, det Kongl. Maj:t i nåder täcktes foga de kraftiga anstalter, som enligt deas eget visa godtfinnande anses tjenligast att befordra saken till ett skyndsamt och lyckligt slut.
Ehuru Utskottet tror, att äfven ett eller annat års utdrägt, innan en sådan beredning hinner fullbordas, vore förmonligare än hvarje annan åtgärd, hvilken endast skul - 5^4 Besv. ock Ekon. le leila till samma ovisshet som förut, osli troligen inom lika lang tid försätta lagstiftaren i nödvändighet att förklara, förändra oell förbättra hvarje härom utgifven allmän författning; så anser likväl Utskottet af största vigt, att härvid förfares så skyndsamt och ändamålsenligt, som sakens natur och vidlyftiga omfång tillåter.
Härtill skulle enligt Utskottets tanka cerdeles bidraga, om, efter den ledning Bancofullniägtigen Anders 'Danielsson år 1815 > silt då ingifna Memorial uppgifver, skogsordning upprättades för hvarje serskild provinc®, samt efter Kongl. Maj:ts Egen höga pröfning omedelbart stadfästades, så snart det för densamma utarbetade förslag hunnit inkomma.
Skulla 11. H.
Ständer finna detta förslag a-tagligt, torde vara nödigt alt detsamma för Kongl.
Maj.-t uppgifva och dess höga godtfinnande i underdånighet underställa.
Sedan Utskottet eåleåes uppgifvit sina tankar, ora sättet att jlutligen ernå en för hvarje af Rikets provincer passande skogsordning; anser det sig derigenom hafva besvarat alla da i detta ämne yrkade allmänna förändringar.
Läns innevånare efter utredning af dervarande Hushållssällsfeap och under inseende” af Konungens Befallningshafvande böra komma i bästa tillfälle att upptäcka de locala brister, sorn i närvarande allmänna skogsordning hunna vara ätt anmärka, samt att deruti föreslå nödiga förbättringar ; så har Utskottet icke heller nu trott sig bura ingå i någon pröfning af Besv. ock Ekon.
365 den gällande skogs ordningen, eller genom »agra bestämda föreskrifter och precursori$ka åtgärder lägga band på den frihet, som ovillkorligt bör tillhöra dessa öfverläggningar, och hvilka böra, så vidt det med Kong!.
Maj:ts och Ki-onans rätt samt Rikets behof kan förenas, stödja sig på en friare dispositionsrätt för skogisrnes ägare, än den de fordom varande och nu gällande författningar icke alltid SynaR hafva gynnat.
Med full tillförsigt om det rigtiga uti ett sådant förfarande, vågar det derföre äfven tillstyrka R.
Ständer, att emellertid och intill dess ofvan föreslagne beredning hinner utarbetas, icke till något bestämdt afgörande upptaga de i detta ämne gjorda allmänna motioner-.
Men då uti de remitterade Memorialen yrkas några sådana mindre stadgande» och föreskrifter, hvilka icke synas bero a£ den allmänna skogsordningsn, utan endast afse genast verkställbara åtgärder; så bör Utskottet deröfver afgifva sitt utlåtande. 1:0
Den af Riksdagsfullmägtigen Sven Månsson från Ordinär 3 Län påstådda rättighet, att icke blott efter Olofsmässotiden, utan hvad tid af året sådant låter sig verkställa, Landtm?» nnsn måtte äga att afbränna ett i l9glig ordning inrättadt svedjeland; så finner Utskottet, hvarken Allmänna Lagen uti Byggningabalkens 15 och 16 Capitel, eller 1805 års skogsordning, eller någon annan nu gällande författning emot en sådan rättighet lägga något hinder i vägen.
Skulle åter, enligt lemnad upplysning, denna rät - 366 Bcsv. och Ekon.
Utsk
B et ankan cl ett t tighet vara genom serskild åtgärd af Kon» iingens Befallningshafvande för Cajmare Län inskränkt till ofvannämnda tid; så kan Utskottet, såsom icke ägande kännedom om förhållandet eller de motiver, hvilka dertill kunna i thy fall föranleda, ej heller deröfver utlåta sig, utan bör sådant enskildt besvär, om någon sig dertill befogad finner, i laga ordning ingifvas och fullföljas. 2:o Beträffande Riksdagsmannen Botvid Jonssons från Östergötland väckta motion att först de löfträd, som äro planterade vid Allmänna Landsvägarne, böi'a, såsom medförande skugga, syra och i allmänhet skada för den bredvid liggande åkern, nedhuggas och sedermera hemmansägare ifrån sådan ålagd planteringsskyldighet för framtiden befrias; så finner Utskottet ingalunda skälatt derå tillstyrka bifall.
Att förstöra sådana planteringar, hvilka lända ej mindre till prydnad och svalka i den vackrare årstiden än till efterrättelse om vintervägarne på slättbyggden, är ej tänkbart.
Hvad åter angår de nya påbjudne planteringarne eller skyldigheten att vårda och vidmagthålla de gamla, så tillhörer det, såsom i allmän lag ej stadgadt, Länens enskilda police, hvars författningar och åtgärder böra behandlas i enlighet med hvad i föregående moment derderöfver är anfördt. gro Beträffande rättigheten till bräntorfs skärande å allmänningar, samt sättet att den utöfva, hvarom Riksdagsmannen Ephraim Larsson från Elfsborgs
Län gjort den fram - Besv. och Ekon, Utsk, Betänkanden. 36?
Ställning, att en till torfskörd åt några vissa byelag anslagen mosse matte, med undvikande af årlig utsyning, en gång för alla till begagnande, så länge den räcker, emellan dessa byar fördelas} så kan Utskottet dertill icke styrka.
Äfven detta bränningsämne, ehuru af mindre allmänt värde, dock af bety. denliet för dem, hvilka ej äga annat bränsle, afser tillräckligheten för ^tt framtida behof och afsalu, och synes således ej böra handlöst åt slumpen eller det enskildta hugskottet öfverlämnäs, helöst icke här såsom med skogen, hvilken äger ett vida högre värde både till eget behof och afsalu, den enskilda ägaren alltid torde linna samma nödvändighet af sparsamhet och omtanka.
Dock anser Utskottet detta böra vidare, samt i sammanhang med allmänningarnes fördelning, vid de ofvan föreslagna öfverläggningar provincevis efter hvarje landsorts serskildta läge, behof och tillgång på bränntorf behandlas och afgöras. Zj.:o Då enligt Prosten Hasselroths andragande den, irti 14 § af nu gällande Skogs-Ordning, stadgade betalning eller så kallade Stubbelön blifvit afFordrad Prester, hvilka, i och för deras egen i Lag utsatte byggnads*skyldighet å sina Boställen, fått pä allmänningar utsyning af dertill nödigt byggnadsvirke; synes sådant hafva tillkommit af missförstånd.
Man har ej erinrat, att Byggnads-skyldigheten å Prest-Bostäilen är af tvänne slag.
Det ena tillhörigt Församlinj gen, gom af egna tillgångar byr å Bostället g6g Besv. och Ekon.
Betunkandcn. bestå vissa lius5
Det andra tillhörigt sjelfva Innehafvaren.
Och då Miiitaire och Civila Boställeas Innehafvare äro frie för ofvannämnda Stubbelön eller någon betalnings erläggande; så följer klart deraf, att äfven Prestman äro i samma predicament.
Utskottet tillstyrker derföre, att R.
Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om en sådan Nådig förklaring af detta Förordningens rum, som fritager Prester från^erlsggandet af någon afgift i och för den SkogSutsyning, de på allmänningar erhålla till bestridande af sin å Prest-bordet åliggande byggnads-skyldighet. 5:0 Till RiksdagsFullmägtigen för Snäfringe Härad i Vestmanland Gustaf Olssons. begäran: 1:0 att all« inom en Socker, befintelige Skoglösa hemman, hvilka äga utsyningsrätt, måtte i möjligaste matte få sitt virke tilldeladt i en och samma trakt på närmaste afstånd från sinn hemvist och alltid på samma allmänning} samt 2:0 att utsyningarne måtte eke föro Vinterns början, på det Virkets ägare må efter sin beqvämlighet, samt med afseende på tjenlig årstid och väglag, kunna det samma afhemta; ånner Utskottet fulla skäl att tillstyrka bifall.
Och torde derföre Riksens Höglofl.
Ständer i sin ordning underdånigst anhålla, det Kongl. Maj.-t i Nåder täcfetes anbefalla dess Befallningshafvande, att vid ofvannämnde åtgärder gå Länens Innevånares önskningar och Locala behof till mötes, så vidt Orternas
Läge och öfriga omständigheter ej deremot lägga oundvikeliga hinder.
Betänkanäen. 6:0 Hvad slutligen En af Rikets Herrar Herr Grefve Wachtmeister, Claes, anfört, angående Skogarnas nu ofta inträffande vanvård och skyldigheten att den efter görligheten förekomma medelst en, efter tidernas förändrade skick och myntvärde, skeende nogare tillämpning af pligter och ansvar, finner Utskottet vara af ej mindre vigt, än behof af skyndsam åtgärd.
Men som detta är ett ämne, hvilket äger tydligt sammanhang med Allmänna Lagens Stadgande, i Byggnings- och MissgerningsBalkarne, hvilka Lagrum äfven blifvit af Hans Excellence åberopade; så har Utskottet, enligt sin Constitutioneila föreskrift, ej kunnat detsamma till ensam åtgärd företaga, utan har öfverlemnat Memorialet till serskild behandling af den med Hö glo fl. Lagutskottet sammansatta gemensamma beredning: ankommandes det sedermera på R.
Ständers upplysta pröfning, om och livad del af de föreslagna åtgärder böra genast till verkställighet befordras, eller i sammanhang med Länestyrelsernas utlåtanden för hvarje serskild Province upptagas och bedömmas.
— Då Utskottet anser allt hvad för öfrigt da remitterade Memorialerne innehålla böra hänföras tili den provincevis ofvan föreslagna beredning; har det icke något mera att tillägga, utan Öfverlemnar vördsamt sitt utlåtande, jemte 2:ne Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tanka, till Riksens Högloft.
Bihons tiU BiksSt.
Brot. i8»7-»8‘S> Sami. N:r 47. 48* c—o Besv. och Ekon.
TJtsk■ Betänkanäert.
\)/ Ständers mogna ompröfning och visa beslut.
Stockholm dan 4 Mars 1818.
Transsumt af Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs och EkononiiUtskotts Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Mars 18x8. §, 4 EiksdagsFulimägtigen från Eohus Län Carl Fredric
Berg inlemnade ett så lydande skrifteligt anförande: ”Då frågan omSkogarnes fria disposition på Krono Skattejord och om en förbättrad Skogsförordning i Högloft.
Utskottet ventilerades, hade jag icke lyckan att med detsamma vara af enahanda mening och kände det missödet att, genom felaktigt framställningssätt å min sida, icke rätt förstås, och naturligtvis det andra missödet derutur, att mina grundsatser orätt bedömdes.
Ea kort framställning af mina tankar i ämnet är jag derföre skyldig åt Saken, åt Högloft Utskottet och åt mig sjelf.
Att Skog, lika med Åker och Äng, af hvarje Jordägare, som den med fullkomlig ägande rätt innehar, fritt bör få disponf ras, och att alla TvångsLagar, som inskränka denna Naturliga rättighet, äro skadlige, tror jag vara oemotsägeligt.
JägeriStatens bemödanden. om den gjort sig några, har kunnat på få ställen förekomma fullkomlig förstörelse af en ©ch annan Krono-Skog; men i allmänhet hafva de varit menliga för både Skog och villebråd.
Oaktadt deras uppsigt har Sverige snart inga Ekar, utom på Frälse Besv, och.
Ekon. XJtsk.
371 maris, dit tillsynen icke fått sträcka sig: och kuru skulle det annorlunda kunna vara, dä kvar Skatte jords ägare anser detta Trädslag för sin fiende.
SkogsFörordningen af år 1805 har gått en medelväg genom Stubblöns anslående för vårdade Ekar, men verkan deraf har varit lika med den af andra halfruesurer:
Kriget är förklarad t, och Ekarne under stark xetraile springa dagligen öfver klingan; och det gifves ej mer än ett botemedel deremot?
det är fri dispositions-rätt.
Men, invänder man fruktande, skulle ej med ett sådant
Stadgande sä med denna sorn annan skog allmän brist derpå en dag inträffa.
— Jag tror detta händer i vissa piovincer, som det redan handt i andra: men derföre har man ej frihet att inskränka en dels ägande rätt5 och brist etthundrade år förr eller sednare betyder ingen ting i allmänna vigtskålen.
Landet och menniskorna försvinna ej, och Trädens vext-kraft upphör i ke, och för öfrigt hvilar jag vid den maximen: att Rättvisan måste handhafvas om ock verldarsie ramla.
Kronans behof af Skeppsvirke kommer dernäst bland inkaster mot en fri Skogshandl tering — detta behof kan nu mera ej fås af Krono- eller Skatte-jord, om en Flotta skall byggas och kostar, då Jägeri-Stat och allt beräknas, mer än vid fri upphandling, hvilken alltid mäst vidtagas, då något i stort skolat uträttas.
De öfriga inkasten förtjena ej besvaras.
Jag tror derföre, att Högloft.
Utskottet kan 372 Besv. och Ekon. Utsi;.
Betänkande*. icke endast föreslå och önsta, titan med ovillkorlig rättighet begära Styrelsens kraftiga åtgärd till lossande af da fjättrar, egennytta och falska åsigter så länge lagt på dispositions-rätten af Skogarne, och förklarande af en fullkomlig frihet uti deras bruk och nyttjande. —•
Samma åtgärd bör äfven upphäfva Jägeri-Staten och endast anställa uppsyningsman vid vissa Jagtparker och Skogsstycken, nödiga till röje för den Höga Kongl. Familjen.
Att Skog å Boställen ej fritt få handhafvas, föijer ur det vilkor jag förutsatt: nami. att äganderätten till jorden skall vara afgjord.
Dessa Skogar kunna vårdas af KronoBetjeningen bättre än hittills af Jägeristaten.
Sedan detta blifvit afgjordt, och hvartll inga vidare höranden, Utlåtanden eller Förslager behöfvas, uppstår fråga om Krono- och Härads-Allmänningarnes behandlande, fördelning eller försäljning, och det är här som Konungens Befrde, åt hvars Nit och ljus i alla sådane saker vi äga otaliga förbindelser, ha fält för sin verksamhet och komma att Läns-eller Häradsvis, såsom nödigt kan pröfvas, efter Allmänhetens hörande, föreslå de Reglementen härvid finnas lämplige och hvars nytta endast denna Auctorité är i tillfälle att efter Localen bedomina.
I en så vigtig fråga, som den förevarande, vore brottsligt att ej efter förmåga deltaga i dess behandlande:
Jag kan misstaga mig; men mina afsigter skola alltid bli goda.
Besv. och Ekon. XJtik.
Betänkanden. 373 Jag anhåller Ödmjukl., att detta anförande får i Protocollet intagas och Högloft.
Utskottets Betänkande åtfölja.
Uti detta anförande förenade sig RiksdagsFullmägtigen Olof Månsson från Blekin* ge.
N:r 76.
Ständers Allmänna Besvärsorh EkonomiUtskotts
Betänkande, i andledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den Veneriska smittans utrotande.
Uti ett från Vällofl.
BorgareStåndet den 50 Deeémber sistlidet år uppläst Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, her Herr Ebel, Fritz, framstält nödvändigheten deraf, att medel och utvägar vidtagas till förmindskande och, om möjligt är, utrotande af Vefteriska smittan, hvars verkningar äro så förfärliga, och hvarmed äfven de oskyldigaste menniskor, utan eget förvållande, kunna blifva behäftade.
I anseende härtill har Herr Ebel föreslagit: 1:0 Att Manskapet å alic de Skepp, som ankra i Svenska Hamnar, borde, innan dem tillåtes gå i Land, besigtigas af en kunnig och för pålitlighet känd Läkare, på det att, om någon skulle befinnas med Venerisk smitta behäftad, en sådan då genast må på Kurhus införas och der vårdas på hans egen kostnad,^den SkeppsCapitainen förskjuter, och 574 Eesv. oeh Ekon.
Vtik.
Betänkanden. från hvilken anstalt Folket å de ifrån Finnland ankommande Vedskutor ej heller borde undantagas. 2:0
Att hvarje Husbonde och Matmoder borde, antingen sjelfvé, eller genom Läkare, noga tillse och efterspana, örn deras TjensteFolk äro fria från Veneriska åkommor, samt, vid afflyttning utur Tje -sten, anteckna deras Hälso-tillstånd uti Orlofssedel; hvarförutan den, sorn derefter emottager dem, borde, innan 24 timmar sedan de kommit i Tjenste», visitera ejler låta visitera dem.
Skulle någon Husbonde, Fabrikant.
Bruksägare, eller annan person, sorn har Tjenstefolk, eller arbetare, underlåta förenämnde försigtigjhets-mått, och det befinna , att någon af Folket är med Venerisk Smitta behäftad så borde Husbonden sjelf betala ali den kostnad, sorn kan åtgå, icke allenast till den sitt* bas botande, utan ock för andra personer, sorn han under tiden kai hafva smittat. 350 Att bland Arbets-klasserna FabriksArbetare, Tjenstefolk, Sjöfarande och gemenskapen vid Miiitairen ingen borde få inga äktenskap, innan Sundhetsbevis blifvit hos Kyrkoherden i Församlingen förstedt; och 4:o Att å Åuctioner inga Linne-., Gångeller Sängkläder, sorn tillhört döda personer, borde få säljas förr än dylika persedlar först blifvit rentvättade, emedan det i annat fall lätteligen kunde hända, att smitta och sjukdom utspriddes.
Då detta Memorial den 9 sistl.
Januari å nyo blifvit föredraget hos Välloll.
Borga - Besv. och Ekon.
Eetänkanden.
' 375 reStåndet, hade Herr Falchnnn deremot gjort den anmärkning, att, utom det den af Herr Ebel fores!agne visitation å Tjenstefolk icke skulle medföra någon nytta, om den. gjordes af någon annan än en Läkare, vore en sådan undersökning inom de 2/j. timmarne, efter det Tjenstehjonet kommit i Tjensten, icke verkställbar, knappt uti Stockholm, hvarest likväl är god tillgång på Läkare, och nästan omöjlig uti de öfriga Städerna och i synnerhet på Landet.
Dessutom skulle en, dyiik åtgärd bidraga till, att hos Tjenstehjon af Q vinn o kön et förtaga all blygsamhet, och såmedelst snarare befordra, än utrota det onda, hvaremot man ifrade: och trodde Herr Falchnan för öfrigt, att man icke vore berättigad till en så skamlig behandling emot den tjenande Classen, så länge dess uppförande icke föranledde till så beskaffade undersökningar; hvarföre ock Herr Falckman afstyrkte bifall till hvad Herr Ebel i det afseendet föreslagit.
Med Herr Falckman hade Herrar Leffler och Fahnberg sig förenat; hvarjemte den sistnämnde ansett öfverflödigt att låta anställa de af Herr Ebel föreslagna visitationer, enär vederbörande Embetsman och jemväl
Husbönder för det närvarande äga rättighet att låta visitera alla de Tjenstehjon, som skäligen misstänkas vara med Venerisk smitta behäftade.
Häremot hade Herr Ebel anfört, att, som en hvar Husbonde, hvilken äger flera Tjenstehjon, merändels plägar vara försedd 376 Besv. och Ekon.
Betdnkanden, roed Husläkare 5 så torde den föreslagna visitationen icke blifva så svår att verkställa; och Herr
Ebel hade ej heller kunnat finna, att berörde mesure skulle blifva så smältande, som Herr Falchnnn ansett den.
Dessutom förmodade Herr Ebel, att han uti sitt
Memorial tillräckligen ådagalagt nödvändigheten af visitation, hvilken borde ske kort efter det Tjenstehj an et ingått i ny tjenst, på det veneriska giftet icke måtte inrotas.
Detta allt har Utskottet tagit i noga öfvervägande ; och som, vid jemförelse emellan de fördelar ä ena, och olägenheter å andra sidan, hvilka skulle uppkomma, om det af Herr Ebel gjorda förslag, så vidt möjligt är, befordrades till verkställighet, UtskoUet för sin del funnit de förra, eller fördelarna, i betydlig måtto uppväga de sednare: så har Utskottet ansett förslaget förtjena uppmärksamhet, så mycket mer som Kongl.
Maj:t behagat i Nådår göra proposition tiil Riksens Ständer om en viss afgift af hvarje mantalsskrifven person för anstalter till veneriska smittaps utrotande, och erfarenheten, styrkt af de uppgifter, hvilka i Tidningårne årligen blifvit
Allmänheten meddelade om »ntalet af de å Lazaretterna i Riket intagne sjuke och arten af deras sjukdomar, dessutom nogsamt intygat, att denna smitta, i synnerhet på vissa orter i Riket, gör farliga och förödande framsteg, och att den allvarligt påkallar kraftiga åtgärder till dess hämmande.
Utskottet får derföre vördsamligen tillStyrka: - Besv. och Ekon, TJtsk, Betänkande.n 377 1:0
Att, på sätt och med villkor, sorn Herr Ebel föreslagit, visitation ovillkorligt matte verkställas ä Manskapet på alla sådana fartyg, som från Utrikes orter ankomma till Sve ska hamnar, vid det äfventyr, ett, om någon af Manskapet, undantagandes Capitaine» Iler Skepparen, sorn nödvändigt måste gå i land för att bestyra om fartygets angelägenheter, men hvilken likväl äfven bör visiteras, sfulle begifva sig från fartyget, innan hans hälsotillstånd blifvit af vederbörlig
Läkare undersökt, en sådan genast bör gripas och förblifva under bevakning, till dess han blifvit af Läkaren visiterad och befunnen frisk, aller i annat fall aftöras till Kurhuset i orten. 2:0 Att, hvad Tjenstefolk och Fabriks.