Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
At hwar och en medlem i et samhälle ej ffulle kunna komma i besittning af inom detsamma tilgänglig fast egendom, ätnjula densamma ätföljande förmåner, upfylla dermed förknippade sspldigheter, är för begreppet om medberger - Den SZ Maj. 227 gerli,qa rättigheter förolämpande, och för den uteflutne obilligt.
Sädant är äfwen skadligt för innehafwaren, ty exclusiv rättighet hos witza at besitta jord är cbiink-ricjus, utan exctu8lV förmögenhet hos witza at alltid kunna densamma lösa.
Et ^iclei-LommisZ har cj lika wärde med den egendom, hwilken af bwem sonr hälst kan förwärfwas, och den jord, hwilken endast af en witz Olltss kan innehafwas närmar sig til egenskap af l'ictei-Lomml88 i samma molin ct3886li til et färre antvl är inskränkt, och förmägan at förwärfwa saknas hos densammas inäiviäuer.
Jag hemställer derföre, at Ridderskapet och Adeln fränsäger sig rättigheten, at med andras uteslutande besitta Säterier, emot det förbehåll, at det mätte wara hwarje Swensk inbyggare af bwiken cla88 medborgare han wara ma, obehindradt, at förwärfwa fast egendom och jord inom Swcriges Rike, af bwad natur som hälst, och ätnjuta densamma tilbörige förmäner, emot upfyllande af dermed förknippade skyldigheter.
Om detta anförande winner Ridderskapets och Adelns bifall, fordras samtelige Riks-Ständens instämmande deruti samt Konungens höga 8-lnction.
Ty i samma ordning 1'tjvile!;ier tilkomma t samma ordning mäste de gä tilbaka. lk,.
Herr 223 Den 23 Maj. Herr ^Lmm»,r8köi6, I^orenro, yttrade sig til alla delar instämma i detta Friherre lannerkeims yttrande.
Under läsningen af detta victamen hade blifwit anmäld och emottagen en vsyut-irion ifrän det Wällofl. Borgare Ständet, anförd af Riksdagsmannen ifrän Arebro, Herr LominLicc-- Rädet ^row8, som förmälte, at Borgare-Ständet ej funnit sig kunna bifalla Präste-Ständets Yic>y08itl0n om en Inslructioii förStats-Utskottet, emedan detta Utskott icke syntes BorgareStändet wara af den beskaffenhet, at någon insu-ucUon för detsamma torde behöfwa äga rum.
Sedermera uplästes följande
Utdrag af krotocoU^t hällit i det HogwördigaPräste-StÄrdet d.2ZMaji8v9.
I frägan om Penninge-förffott til Rikets Forswar, instämmer Präste Ständet i Högloft.
Rfdderskapcts och Adelns förstag, at Uangu^n mä hälla Hans Kongl. Höghet L>ertigen och RiksFörcständarcn Twä ^lil!ioner Riksdaler Specie til handa; men tilstyrkrr den af Wällofl. Borgare
Ständet förestagne t>io6ilicLtion, at det mä ske genom utbetalning af Twähundrade ä TwähundradcFemtiotusende (»ooocx- ä 2^0000) Riksdaler i weckan, til dest Lg,nco-Utskottet hunnit föreflä, och Ständerna ytterligare fastställa, b/- Iiotbelv och medel til Uan-guens ersättning, och föregäende af OiscontLn uptagne förffotters omsättning pä Läne-kLnguen.
klx krotocollo Den 23 Maj. 229 Friherre Leri erström, jacob, upropad, anförde til brotocollet följande:
Da Rikets Ständer .genom en lycklig Statshwälfning kommit tilsammans at bereda Sweriges framtida walfärd, bör ej desi närvarande uraktlätas.
Genom det olyckliga Krig den förra Regeringen fört, är war^rmee sä til sägandes uplöst; desi hastiga organisation är säledes oundwillig, sa framt ej landet stal lemnäs til stöfling ät desi fiender.
Det är en absolut nödvändighet, at genom utskrifning af stridbart folk ur alla Ständ upsUta en Xrmee.
Men som en olycklig erfarenhet wisat osi at Landtwärncts organisation förledit är ej swarat mot ändamälet; proponera^ jag, at alt manskap som upbädas för landets förswar, bör under Lampagncn införlifwas nied Rcgemcnterne.
Jag fär bäröfmer anhalla om Herr barons och Landtmarstalkens proposition, och i fall den winner bifall, at wära Mcd-Ständer genom en Deputation och et Utdrag ur brococollet härom underrättas.
Herr von 8 ebni tsenbeim, Lonrack Ibcocior, anmärkte, at, om denna fräga ladcs pä bordet, sä blcfwe den ej med de andra Ständen meddelad, och anhöll derföre om Herr barons och Landtmarstalkcns proposition, om en sädan Lommunication l enlighet med Friherre Legerströms begäran.
Fri - 230 Den 23 Maj.
Friherre eberström crindrade, at det af honom föreflagne steg fordrade skyndsamhet, r anseende til Rikets närwarande belägenhet, och äsyftade ej någon waraktig inrättning, som kunde fordra en längre betänketid.
Begärdes ä npo pä bordet.
Herrl^oos, Larl ^äam, upläste til Urowcoller följande: Wördsamste Memorial!
Hos Herr ltaron och Landtmarskalken samt Högloft.
Ridderskapet och Adeln får jag til tids minnande ödmjukast hemställa, om det ej är nyttigt och nödigt sätta et Utskott, hwars enda göromål borde blifwa, at påtänka samt upgc nya lämpeliga tilgängar til minskning af mäc stora Riksskuld, ritan at som hittils endast genom manliga bcwillningar lägga hela denna börda pä nationen, och om hwar och en medborgare blefwe berättigad at inlemna stna malmenta tankar i dylika ämnen direkte til detta Utstött, och nämde Utskott bleflve auroriserLgt at bedömma, hmilka upgifter som ansägos lämpelige och förenligc med ändamälct och warande npttige författningar och säledes wärdige at komma under Ständernes midare pröfning; deste och inga andra Förslag borde nämde Utskott utarbeta och förbättra samt sucLossive inlemna til H rus afgörande.
Jag känner nogsamt flere tllgänaar, som med all billighet'böra tillröra Statswerket; jag tiltror mig kunna npge projE til nv statt, som tusenLetalö undersätare önsta sig, utan at anse sig Den 2Z Maj. 2Z1 sig dermed betungade, allenast en högst tryckande föregäcnde omwchg och lids utdrägt blir undanröjd.
Jag tror chrom, at Statswcrket kan och bor draga betydlig nytta as lidens waran de nojcn och wanlige tidsfördrif, och öfwer fädans bestattningar riagas aldrig, twärtorn de önstas.
Blir et sädant Ulstott satt, stal det blifwa mig cn kar skyldighet at stynösannnast författa och aflemna sädane yro,i-cmr, som efter mit sätt at tänka, hwarken hos Utskottet eller i u
El böra kunna förkastas.
Herr Urlntrskuiä, kaul, upläfle följande strijtliga Anförande til Uroeocollet.
Da Herr Lnron och it»lchoxen Lilfverschölä för nägra dagar sedan, jemte et grundligt anförande om angelägenheten sa wäl deraf at de kraftigaste anstalter til rikets förswar emot än widare til befarande fiendtligheter med möjligaste styndsamhet blifwa widtagne, som deraf at för et sa wigtigt föremal, tilräcklige crfordertige penningar warda anstaffade, derhos i afseende pä detta senare, tilstyrkte 1:0
Ständers mätte anlitas om en penninge-försträckning af Twa ^lilliou^i R dr Lane» ; och ;:v at pä Kongl.
Stats-Loiieoil-sk stulle öfwerlatas at uptaga priv^w län pä desi förstrifningar, emot b procents ärlig ränta, samt försäkran til längifwarne bä» de örn Riksens Ständers answarighet för äter» betalningen af samma län, och derom, at län - LZä Den 23 Maj. gifwarne stola ivara befriade frän all slags Bervillning eller utstpld til Kongl. Maj:t och Kronan ä slike län; sä mäste jag bekänna, at den korta tid, som Högloft., Ridderstapct och Adeln behagade finna deste förslagers öfivermagande fordra, innan, uppå Högmalborne HerrL^ong och Landtmarstalkens yropogitian de wunno allmänt bifall, och det jemwäl med den tilläggning, at den ifrän imnken til erhällande försträckningen, uti ingen matto skulle fa anmändas til betalande af förut warande krigsskulder, sä nrycket mera betog mig tilfälle til närmare betraktelse af meranämde förftager, som osman omformalte wigtiga förcmäl under förberörde hastighet, egenteligcn ädrog och borde ädraga sig min upmärksamhct.
Ridderffapets och Adelns beslut i hela dest , widd, redan hade munnit de 5:ne respsctivi.- Riks-L-tandens bifall, samt irxpeäiiion til iverkställighet derpä följt; sä hmarken borde eller kunde jag fördrista mig at derrvid nägot widare ^ erindra; men, sä midt jag fattat, är icke ännu förhällandet sädant; hmarföre och som beslut uti osconom-sku. ärender äro af annan bcstastcnhet än uti Doms - eller Lagfrägor, der^
Domaren icke är tillständigt ändra dest en gang gifna bcfiut, dä deremot det bwarken rån eller bör misttydas, at mid til erhållande nya uplysningar och skäl rätta eller jemka hwad som uti osconomckkL angelägenheter befiutes, hälst enär såsom förberördt är ännu icke om wcrkställigheten af beslutet någon sxxLclirion einaucrat: sä magar hos Högwälborne Herr ö-iron och Landtmarskalkcn samt Högloft.
Ridderstapct och Adeln jag ödmjukast utbedja
Den 23 Maj. 23Z wig frihet at i lika ödmjukhet upgifwa och anföra de reNexionel- som mig nuniera förekommit i afseende pä ostvan mer omförmälta förskager och beslut.
At Rikfens Höglob- Ständers Landus mätte göra ofwanberörde undsättning med twä millioner R:dr tiLiico, kan jag desto mindre hafwa nägot at påminna emot, som jag fast häldre önstar, at denne summa kunde, med iakttagande af den försigtighet, hwarom jag ock äk försäkrad at^denne penninge-försträckning icke mä werka pä Sedelmyntets valeur, förökas, hälst ä ena sidan, genom länets erhällande af Lanlleu, Riksstulden Zraveras med mindre räntebelopp än genom private län, och ä den andra såmedelst mindre private län behöstvas, hwilket äter minstar de olägenheter och betänkligheter, som enligt hwad häk nedanföre förmälas skal, private län, med de nu förestagne tvilkor, oundwikligett mäste medföra.
Icke til förtigandes, at dä iMnllen blifwer fordringsägare, äterbetalningstiden bäst kan lämpas efter Rikets inbyggares nu utblottade, men efter handen ater kiltägande tilständ.
Men hwad angär dett delett af Högloft.
Riddcrffapct och Adelns beflut, at nemligen utaf Riksens Ständers Lauks tillgörande försträckning, nuwarande sä kallade krigsstulder alldeles icke stola betalas; sä wil jag icke twifla derom, at Lesie äldre stulder til och Med öfwerstiga Laucoförsträcknings summan, och at sälunda det med Lauco länet äsyftade ändamälet warder förfeladt, om meranämde vennin.getilgäng stulle anwändas til merberördö äldre skulders godtgörande; men ' 20 jag 234 Den 23 Maj. jag haller ocksä för miu del färe, ak r och -ned detsamma de nu til anffaffande nya krigsbehofwen, och andre framgent inträffande utgifter, med Lomans penningar ligenäerLZ, de äldre fordringsägarne ofelbart böra pä nägot sätt tilfredsställas, til förekommande af deras billiga klagan öfwer en bäde mot rättwisa och billighet siridande behandling.
De äldre krigsssulderne mäste förmodeligen bestä dels uti Swenffa ^rmöen3 fordringar pä Fält-tr-lctLMk^nw, löner m. m., dels uti private fordringar för lefwererade krigsförnödenheter, som tiläfwentprs, oaktadt betingande emot contant betalning, för felande pennmge-tilgäng blifwit kanffe länge nog siäende oliguiäeraäL.
Hwad de förre eller Swenffa ^rmäens fordringar beträffar, sä har wäl icke mig wetterligen frän den sidan och i denna wäg nägon klagan eller ansökning hos Riksens Ständer blifwit in8inneracl, hwilket owedersägeligen gifwer et förökadt wädermäle af deste Rikets förswarares ädla och patrioti8ka nit och tänkesätt, i det de icke allenast hjeltemodigt wägatochwäga liff och blod för Fäderneslandet, utan ock med tälamod widkännas den owäntade och oförtjente swära bördan, som Rikets utblottade tilständ medförer: men mätte icke wi och alle Swenffe inbyggare, som fä päräkna deste wäre tappre krigsmäns forswar, för mycket pröfwa deras tålamod och försätta dem uti än mera werkeligit lidande.
Mä hända at ibland desto fordringsägare finnas nägre, som genom egen förmögenhet, kunna dröja med deras fordringar; men jag är deremot öfwertygad, at de siesta ä r» - Den 23 Majs.
SZ5 ro i trängande behof, icke blott för sig sjelfwe, utan äfwen för hustrur och barn, hwilkas känslor af männernes warelse i fält och osäkerheten om deras lif, mäste blifwa desto större, genom saknaden af det understöd, som-de haft at päräkna, om männerne utbekommit deras nu i fräga warande fordringar och ägt tilfälle deraf understödja sina anhörige.
Och föröfrigt hivarken kunna eller böra wi mot ssäl och billighet begära, at krigsmannen stall med lika nit och tilfredsställelse gä i sitt kall, dä han saknar hwad honom tilkommer och äfwen behöfwer, som dä han njuter sin fulla rätt.
I betraktande af allt detta fär jag härmed ödmjukast tilstprka at af nu til erhällande penninge-tilggngen alla de utaf Swensta Armeen, som pä deras fält trLctLmenreri m. m. hafwa at fordra, och flike fordringars utbekommande yrka, med det första undfä, om icke allt, ätminstone hälften deraf, samt sedermera sä fort det sig möjligen göra läter, Återstoden.
Widkommande äter de fä kallade krigsstulderne til xrivaw personer, sä har det beklageligen nog ofta händt, at flere Rikets undersätare blifwit lidande pä 1e5verkn8Lr af Kongl. Maj:ts och Kronans behofwer, genom bristande betalning pä betingade tider; men om desie warit lidande, sä är ock lika ostridigt, at Kongl. Majit och Kronan just genom et sädant förhällande wid andra tilfallen mäst widkännas förlust, först och främst genom saknad kredit och förtroende: en dyrbar förlust, och dernäst i sä mätt», at sä wida, wid andre beting om lskvei-Lnser, Icckvk!l-Lntsrn6 merendels alltid warit osäkre om betalningarnes crhättande pä betingade tider; fä SL6
Den sZ Maj. hafwa de i samma man wetat at öka sine pri» ser 12 procent och dcrutöfwer, samt salunda mångdubbelt öfwer Kronans kostnad, om antin» gen behofwet för stike 1stveran8er3 ligu-NerLNae blifwit emot ränta UPneAOtieraät, eller lekveranterne warit försäkrade, at, wid bristande penninge-tilgäng, njuta 6 procent ärlig ränta pä deras fordringar.
Detta förhållande, sane jag förmodar icke kunna til dest werkelighet motsägas, gifwer mig stäk och anledning, bos Högwalborne Herr Laron och Landtmarstalken samtHöglofl, Ridderstapet och Adeln ödmjukast förestä; 1:0
At nuwarande fordringsägare för hit» tils gjorde letveranser af hwarjehanda krigsbehofwer nlgge undfä en half procenrs ränta i mänaden pä stike fordringar intil dest betalning följer: och 2:0
At wid hädanefter ffeende enahanda uphandlingar letveranteurk-rne mätte wid betin» gens afstutande erhålla försäkran antingen om contant betalning eller ränta under wäntningstiden.
Härigenom stall säkerligen winnås: at de til närwarande tid pä mangueraN betalning lidande fordringsägare erhälla en billig tilfredsställclse, i synnerhet om jemwäl deras räkningar warda af wederhörande acceptera Ne, med sä bestaffad räntebetalttings-förbindelse, hwarigenom fordringsägarne blifwa i tilfälle at un» der tiden dcrä nc^otjera.
Widare at de nya Icckvorantenrerne icke beböfwa uti deras priser söka och beräkna nägot stadeständ för deras befarade förlust genom lofwad men bristande betalning. och at säsom en följd häraf Kongl. Maj:L
Den 23 Maj. 23?
Maj:t. och Kronan såmedelst stall tilstyndas en wida större winst än ventil godtgörande räntan: och ändteligen at dä salunda, uppå betalningen för steende letv^ran8Lr, d-6ciit emot ränta fan erhällan, contance penninge behofwet och upläningen deraf för det närwarande mäste, uti betydlig mätto, kunna förminstas.
Rörande än widare det gjorde förslaget och beslutet, at emot Kongl. Stats-Oomoirecs revc^LLiupläna penningar, med ofwananförde för längifwarne förmänlige wilker; sä synes den frägan aldraförst äga rum: om icke med denna upläning mä hafwas upstof til detz werkeliga behofwet blifwit genom det redan tillförordnade Stats-Utstottets granstning bestämt och upgifwit; och hwilket upstof torde finnas desto mindre äfwentprligt, som berörde granstning och bestämmelse troligen mäste kunna medhinnas, wida förr än den frän Lanken til förmäntande summan 2 millioner N.dr Lanco eller iM tunnor Guld uti Riksgäldsmynt räknadt utgått: en summa som, om ocksä utgifterne stulle l det högsta beräknas til 3 tunnor Guld om dagen, är tillräcklig för s:ne mänader, hwarunder (hwilket jemma! torde komma i betraktande) sadan önstad förändring torde inträffa, som minffar Rikets nuwarande penninge-behof och omsorgen derföre.
Men föröfrigt, och enär penningeläns uptagande pä Kongl.
Stats-Lontolret8 LeverZer stal komma til ^verkställighet; sä finner jag wäl ä ena sidan angelägenheten deraf, at sädane wilker stadgas, hvarigenom längifwarne finna derwid räkning, och ändamälet sämedelst minnes; men 2S8 Den 23 Maj. men deremot mäste ock ä den andra pä det sorgsälli, gaste hafwas i ögnastgte och öfwerwägas, om icke en altför stor fördel för läugrfwarnr kan uti annor wäg rnedfora de stadligaste, följder? samt i sammanhang dermed , om icke förhoppning derom mä kunna wara, at oaktadt minskning uti de föreflagne upläningswilkoren, Rikets penningbehof ändock mä kunna erhällas.
Hwad angar det förra eller de til befarande stadlige följderne af Stais-Lontoirets pennkngeupläning med för längifwarne betingade förstora fördelar; sä är det wisscrligen utom all fräga, at mängfaldige, om icke de fleste possessioricter bade pa landet och i städerne innehafwa intecknade län pä deras egendomar, säsöm ock at en gansta betydlig del af desse länsummor tilhöra private personer eller penningmän, hwilka hittils,^ i brist af förmånligare tilfällen, warit föranlätne sälunda placera fina penningar, stundom äfwen mot ö procents ränta, merendels med owisshet om länens äterbekommande wid inträffande egna behof, utan lagsökning och panternes försäljning, lika osäkre om möjligheten at pä de intccknade reverserne kunna erhälla län, ofta underkastade olägenheten, at warda inwecklade iconcnrser: rnen altid stpldige atwidkännas stadgade utstylder pä deras sä beskaffade cLpitLlsr.
Jemförom nu detta förhållande emot de ifrägawarande wilkoren wid tilgörande upläningar pä Stats Lontoirets reverser, at nemligen längifwarne derföre stola undfå 6 procents ranta, Riksens Ständers försäkran om betalning, frihet för Bewillnings - afgift, samt Lilgäng at Den 23 Maj, 2Z9 pä defle sedlar gora län i Riks-vlsconten, och med detsamma tilfälle at, wid alla inträffande förtjenst gifwande händelser, begagna silke reversers innehall.
Och hwilken kan rväl wid en siik enkel jemförelse stadna uti mindsta twekan eller twifwclsmäl derom, at sistnämde utläningswilkor äro i alla afseende» förmänligare, än utläningen pä fastigheter emot inteckningar?
Och som penningeägaren oförnekligen lemnar sine penningar pä det ställe, der han med säkerhet i alt öfrigt finner för sig största fördelen: sä mäste det ock wara och blifwa utom all fräga, at atmindstone de fleste penningägarnes pä mindre fördelaktiga wilkor utlänte penningar med görligaste första upsagas, indrifwas och pä förbättrade wilkor omsättas; samt at såsom en bekymmersam och skadlig följd häraf för Rikets ?088L8Li0N3wr, som pä inteckningar innehafwa xi-ivsw penninglän, längifwarne skynda med länens inkräfwande och äter utlemnande emot Kongl Stats ^'oiwoirets reverser, i hwilkcN händelse, och dä pä enahanda skäl nya län icke kunna erhällas, de inlecknade fastigheterna mäste säljas, til kännbaraste underpris för ägaren.
De§e bekymmersamma och skadande följder förtjena onekeligen den ömaste upmärksamhet; och de kunna förekommas, om, efter hwad jag tager mig friheten ödmjukast foresiä: 1:0 Uppä de af Kongl. SLats-Lnntoiret til uptagande län icke betases högre ränta än eller aldrahögst 5 procents ränta, samt 9:0 Längifwarne tilförbindaö erlägga lika bewittning til Staten som uppä andre län; ty dä bör förmodas at ätminstone de fleste posse.?- sio> 24o Den 23 Maj. sionatsr fa behälla deras intecknads läne-summor om de annars warit uti deras räntebetalningar LcLurace.
När i fräga warande upläning kommer lil ^verkställighet, skall det säkerligen snan wisa sig, at oaktadt den af mig föreslagna in,kränkning uti upläningsuvilkoren, tillräckligt längifware stola sig anmäla, emedan, utom det flere, som för 5 prochius ränta hafwa penningar utlänta emot inteckningar uti fastigheter, pä ofwan anförde skäl finna bättre räkning wid samma medels flyttning pä Kongl. Stats Oontoirel, ej allenast de peNNillgemän, soM NU för 3 procent insätta deras LLpiraloc uti viscontwerkett, kunna med 2 procent räntewinst begagna StatsLontoiretä I<ever8er, dä de erhälläs pä mindre summor, och kunna til fulla beloppet Uti RikSvrsconten belänas, utan ock wid hugkomsten af hwad för längre tid Lilbaka händt, det otwifwelaktigt är til förmodandes, at jemwäl en myckenhet utländste penningar skola öka upläningssumman.
Detta mit ödmjukaste andragande, hwarutk jag (korteligen äter uprepadt) wägat tilstyrka och föreflä: i:o At de Herrar och Män af Swensta Armeen, som hafwa fordringar pä deras Fälttrkrcmmenten och löner, och derföre begära betalning , mätte genast undfå ätminstone hälften af samma fordringar, och sedermera, med möjligaste första, äterstöden. 2:0
At fordringsägare för redan lefwererade krigsförnödenheter mätte njuta ränta en half pro - Den 25 Maj. /24i procent i mänaden pä deras fordringar ifrän dcn tid, dä derefter betingande warit berättigade fa deras betalning intil dest betalning folker. 5:0
At wid hädanefter
Lil görande beting om krigsförnödenheter, lLlveranwurerne warda försäkrade antingen om romant betalning eller nystberörde räntcgodtgörelse linder wäntningstiden. 4:o
At med den ifrägawarande penningeupläningcn pä Kongl. Slats-Lontoirecs reverser, mä hafwas upffof til dell werkeliga behofwet blifwit af det tilförordnadc Stats Utffottet bestämdt och upgifwit, och 6w AL uppä de af Kongl. Stats-Lontoiree uppå dest reverser -ned Riksens Högloft.
Ständers til riptagande län icke mä beta las mera än högst Z procents ränta, samt at längifwarne tilförbindas erlägga lika bcwillning til
Staten som för andre län — warder i största ödmjukhet underställt Högwälborne Herr Laron och Landtmarskalkens samt Högloll.
Ridderskapets och Adelns mogna granskning och ompröfwands: hwarjemte jag fluteligen i lika ödmjukbet icke allenast anhäller at detta wälmenta framställande mätte fä uti krorocojlet inflyta, utan ock hemställer om och huru det mä konrma til de öfrige 5 ne Hög-respectlve Riks Ständens kunskap och öfwerlaggmng.
Lades pä bordet. 3i, 02.
Gref - 242 Den 25 Maj. Grefwe De ja Öar 6 is, sacob, dä en Ivis Regering äterstänkt Swensta Folket en Tryckfrihet lika ^vidsträckt med dest Lastningar, tror jag Ridderstapet och Adeln ej pä et wärdigare och för dest heder mera rättwisande sätt kan begagna denna förmän, än genom tryckningen af Ridderstapets och Adelns vrorocoilsr för i?8y.
Det är en gärd wi are skyldige minnet af de män, som i wädans stund ej twekadc föra sanningens och frihetens rätta sprak: men jag behöfwer ej widlpfttgare orda om en sak som talar sä mycket för sig sjelf: jag wägar hoppas ingen Riddersman skall wägra sitt bifall ät upfyllandet af en pligt, hwars uraktlåtande efterwerlden stulle med stäl hafwa rätt at otz förebrå.
Jag wägar i anledning häraf bos Herr Laron och Landtmarstalken begära proposition.
Herr Laron ochLandtmarskalken gjorde härefter proposition om tryckningen af 17^1 ärs orotocoller, hwilken Bifölls.
Herr von 8cbnl tronholm, vaviä, föresiog at det enda för 1^00 ärs
Riksdag otryckta ^rococoii af den 28
Maj i nämde ar äfrven mätte genom trycket allmänt göras.
Herr Laron och Landtmarstalken ut-' bad sig, at om förhällandet med detta irorocoil hwilket han ej kände, fä inhemta underrättelse, innan Riddrrstapet och Adeln derom beslöte.
Ritz - Den 23 Maj.
L4Z NlddNthUs-äecreteraren anhöll fä göra den erinvran, at frägan om detta Urococoll förut more wäckt uti den hos Ridderffapct och Adeln redan upläste Riksdags - Berättelse frän Riddarhus vii Lcrionen, och föreslog för sin del, at densamma för det närwaraNde kunde hwila, häldst Ridderskapet och Adeln hade sin rätt öppen, at om ej förr, ätminstonewidRiddarhus-Utskottets betänkande öfwer samma Riksdags berättelse, deröfwer besluta.
RidderffapeL och Adeln ätskiljdes klockan ^ til s eftermiddagen. tn kclem krotocollt 6.
Lil verstol^is.
Tisdagen den 30 Maj. klenum klockan 10 förmiddagen.
Herr karon och Landtmarskalken anmälte, det Herr Liliverbjelm.
Onst.if lgsnric, hos Herr Landtmarskalken tilkännagifwit, at han af det tryckta leni yroroLoliec för den >s:te
Maj funnit sig antecknad säiom den der anmält sig at tala wid tilfälle af Riks-^cu-n<; justei n§, anhällandes han nu, at, säsom nägon sädan anmälning af honom icke blifwit gjord, denna anteckning i berörde prococoll mätte i Lrococollet för denna dag anmärkas säsom et misstag» Bifölls. ""
" Jur» L44 Den zo Maj. su8tera6e8 Nwick-krotoLOllern? föl' hen 1^, 18, 19 och 2Z Maj, samt följande Utdrag af?rotocollm i Högloft.
Ridderffapets cch Adelns klenum den n^rdje
Ansäg Ridderffapet och Adeln för sin del nödigt och rättwist, at del mätte f. d.