Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får bedja R. o. Ad. om ursäkt att jag i denna fråga ånyo upträder, men det är endast för att besvara de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot mitt förra anförande.
Hvad först beträffar den siste värde talarens yttrande rörande pligten för en Södermanlänning, likasom hvar och en som tillhör en annan provins, alt bevaka intressena för sin provins, så får jag säga, att jag, som tillhör samma provins med Hr Adelborg, just af intresse för densamma anser mig böra bestrida beviljandet af ifrågavande anslag, som nu är i fråga.
Jag gör det derföre, att iag tror detta anslag, hufvudsakligen afseende jemförelsevis ringa fördelar för en mindre del af Södermanland, kommer att skada provinsen, när den framdeles i annan låne- eller anslags-väg kommer att begära R.
St:s biträde.
Då skall det hela: att vid 1854 års Riksdag hafva R.
St. gifvit 100,000
R:dr b:ko åt Södermanland och denna provins1 har således fåll tillräckligt af R.
St. f. n., hvarföre den icke behöfver mera.
Då är kanske likväl fråga om vida vigtigare företag, hvilka måhända på grund af en nu lemnad, till mindre nyttigt företag beviljad summa, få stå tillbaka.
Hvad angår den anmärkn. vid redaktm, som Hr Adelborg trodde att det icke var så nödvändigt att fästa sig vid och dervid han bad mig observera och lägga märke vid ordet ”fullgörande”, så ber jag talaren å sin sida lägga vigt på det föregående lilla ordet ”Aefa”, då det slår att Bolaget skall hafva tecknat sig för hela den summa, som till arbetets fullgörande erfordras, och jag tror alt dermed kan förstås den i kostnads-föislaget upptagna summan 100,000 R:dr.
Jag har gjort denna anmärkn. för deras intresse, hvilka ifra för saken, men alldeles icke i milt eget.
Jag önskar ändock återremiss på frågan, såsom jag förut har nämnt, och anhåller att få anföra ännu tvenne skäl, som borde betydligt inverka till frågans återremitterande och anslagets nekande, nemi. att kommunikationen emellan Eskilstuna och Thorshälla är icke ensamt en landt-kommunikation, hvilket antagande tycktes hufvudsakligen hafva föranledt
Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen att så ampelt förorda detta företag, på sätt som Frih.
Cederström här omförmält, utan det finnes äfven en ångbäts-kommunikalion emellan Eskilstuna och Thorshälla.
Det finnes äfven en sådan kommunikation ifrån Thorshälla på Mälaren.
Hvad är det då man begär?
Jo en kanal-anläggning af 5 mil, ingenting annat, och derföre skall Staten lemna 100,000 R:dr b:ko.
Denna fråga har i öfrigt icke blifvit fullt utredd. K. Bef:h:de i Länet, som torde vara närmast att bedömma förhållandet inom landet, har icke blifvit hörd öfver nyttan och behofvet af den föreslagna anläggningen.
Om så hade tillgått, hade det säkerligen blifvit upplyst alt möjligen ett ökadt anslag kunde blifva behöfligt för alt ersätta de qvarnverk, hvilka ligga när mast till Thorshälla och som kanske kunde skadas på ett sätt att egarne deraf komme att fordra ersättning.
Denna ersättnings-summa kommer troligen att upgå till ganska betydligt belopp, och jag har hört personer, som hafva mycken kännedom om värdena af dessa verk, säga, att det kan bli fråga om en ersältningssumma af när - Den 20 Juni e. m. 565 mare 80,000 R:dr.
Jag tror den frågan bordt hafva blifvit belyst och utredd, innan R.
St. kastade sig in på sjelfva frågan om kanalens gräfning.
Jag har visserligen varit af den tanken, att
Hjelmarens sänkning skulle möjligen vara menlig för denna kanal-anläggning och äfven tillförene yttrat mig i denna riktning, men sedan har jag rådfrågat sakkunnig person, som sagt mig, att efter all anledning för denna vattenkommunikation, äfven om Hjelmaren kommer att sänkas, icke någon fara skulle upstå, hvilket jag nämner eftersom en föreg:de talare, som yttrat att denna vatten-kommunikation, i händelse af Hjelmarens sänkning, skulle blifva obegagnelig, måhända just med anledning af mitt enskildt honom lemnade yttrande derom blifvit föranledd att framkomma med denna upgift.
Man har sagt att vägen emellan Eskilstuna och Mälaren är ganska kort.
Det må vara, men då upplyst är att frakten för stenkol emellan Eskilstuna och Mälaren up går till nästan samma belopp sora frakten emellan Thorshälla och Slockholm, så visar delta nogsamt huru mycket frakterna ökas och huru dryga transport-kostnaderna blifva derföre att denna kanal saknas.
Man har påstått att omlastning skulle behöfvas vid Mälarestranden.
Jag kan icke föreställa mig att man skulle anlägga en kanal, som vore antingen så -smal eller så grund att icke Mälareskulor skulle kunna gå upp der.
Det har äfven blifvit nämndt att det redan finnes ångbåtsförbindelser emellan Mälaren och vattenfallen vid Eskilstuna, men dervarande "ångbåt lärer vara lika liten som Necken eller någon dylik härstädes och sålunda gjord för fotgängare men alldeles icke för att tjena till lastdragare.
Man har yttrat det vore ett fel i Betänk, att ingen tid blifvit bestämd då företaget skulle börjas.
Jag får likväl fästa upmärksamheten derpå huruledes det beslut R. o. Ad. fattat vid Betänk. n:r 157 gjort en sådan föreskrift umbärlig.
Jag uprepar hvad jag då anmärkte, alt första punkten i nämnde Betänk, just innehåller att för hvarje företag måste arbetsplanen uptaga tiden då det skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt.
Således sker detta utan att det behöfver stå i förevarande Betänk.
Man har äfven sagt alt betydliga ersättningar skulle kunna komma i fråga och att rätts-anspråk i det fallet torde komma att väckas, på det att icke qvarnar och smedjor eller hvad det må vara, som äro anlaggde vid Nyby, måtte skadas.
Detta kan ega rum antingen R.
St. utsätta tiden för arbetets begynnelse eller icke, ty laga undersökning kunna Ständerna litet hindra som Konungen, i fall de del ville, hvilket ej kan antagas.
Någon anledning till upskof bör från denna omständighet icke kunna hemtas.
Man har anmärkt att ordalydelsen är ofullständig, men sådant är till en del af Frih.
Cederström vederlagt.
När kontrakt skola af Konungen stadfästas, så är klart att fullständiga föreskrifter måste meddelas, äfven om de af R.
St. beslutade icke skulle vara tillräckliga.
Jag fortfar således i min vördsamma anhållan alt R. o. Ad. icke måtte vara mindre frikostig emot Eskilstuna än emot de föregående städerna.
Då jag icke på förmiddagen kunnat göra miua 566
Den 29 Juni e. m. äsigter gällande, rörande grundsatsen att ej bevilja anslag till andra arbeten än dem, hvaröfver vederbörande blifvit hörda, så inser jag icke något skäl att åsidosätta Eskilstuna kanal mera än andra förelag.
Jag har hittills iakttagit tystnad i denna dis eussion derföre att jag inom mig hyst mycken tvekan huruvida det ifrågavar:de anslaget borde beviljas eller icke.
Jag har likväl icke velat med min röst emotsälla mig detsamma, då en af våra största fabriksanläggningar deraf kunde hemta nytta; men jag kan icke dölja alt jag saknar visshet derom alt den stora summa, som här är i fråga, motsvarar den nytta man afser.
Jag tror äfven att i juridiskt hänseende flera svårigheter möjligen kunna upslå, som lagga hinder emot företaget.
Jag har icke här kunnat neka mig alt uttrycka min förvåning deröfver ali åtskillige af de talare, som förut pä förmiddagen beslridl dylika anslag, nu upstått och talat för Eskilslnna.
En af dessa talare yttrade i förmiddags alt det går så till med anslagen alt Pål och Per tala vid sina vänner i Stats— Ulsk., hvilka sedan derstädes tillstyrka de äskade summorna.
Här synes det snarare som skulle
Pål hafva med mycken framgång vidtalt sina vänner på Riddarhuset, efter de afvika från de grundsatser och yrkanden, som de i likartade fall förut framställt.
Med anledn. af åtskillige talares invändningar emot mitt förra yttrande, anhåller jag att åter få yttra några ord.
Jag stödde mina anmärkmr icke på motvilja ernot anslags beviljande, utan derpå att uteslutningar voro gjorda, som jag ansett nödigt i och för anslagets beviljande att der införa.
Det har blifvit sagdt af en ibland de talare, som yttrade sig sedan, all detta skulle stå i Ulsk:s Utlåt. 0:0 157.
Jag får fästa dessa Hrrs upmärksamhet derpå att uti förenande förslag förekommer ett annat förhållande, som icke inbegripes i mora. 1 af Utsk:s förslag i Mern. n:o 157.
Här föreslås nemi. att dessa 100,000 R:dr b:ko måtte, under loppet af fem år, med en femtedel årligen från Riksg.-Kont. utgå; mot vilkor alt det Bolag, som bildas för arbetets företagande, skall hafva tecknat sig för hela den summa, som till arbetets fullgörande erfordras etc.
Och att här således ingenting flones bestämdt rörande den lid, inom hvilket Bolaget skall bildas.
Om delta Bolag bildar sig inom 100 är eller inom ett år, sä skall Bolaget i alla fall hafva anslagssumman till sin disposition, så fort ett akliebolag tecknat den behöfliga summan.
Denna ofullsländighet i förslaget gör att, antingen man vill bevilja anslaget eller icke, man likväl bör återremittera Betänk., för att få frågan i ordentligare skick till R.
Sl:s afgörande.
Jag har, som R. o. Ad. behagade finna, icke uplrädt i oppositionen emot detta anslags beviljande, men efter jag har ordet, så kan jag icke underlåta att uttala min förundran deröfver att Hr Adelborg och Hr von Hartmansdorff, hvilka bekämpat åtskilliga andra anslag, dem StatsUlsk. tillstyrkt på grund af enskildte personers motioner, nu så varmt upträda för bifall till delta anslag.
Hr Adelborg är Södermanländning och på sådan grund har han, såsom han Den 29 Juni e. m. 567 sjelf säger, förordat detta anslag.
Det påminner om det gamla ordspråket: ”när jag dricker så är det rätt.”
Det är ur denna synpunkt som dessa Hrr se saken.
Jag får deremot förklara att jag är icke Södermanländning, icke Ystadsbo eller Köpingsbo, utan alt jag endast bedömmer dessa frågor efter min öfvertygelse om den större eller mindre allmänna nytta, som dermed är förenad.
Jag har icke kunnat underlåta att göra dessa anmärkn:r, då dessa Hrr på f. ra. velat discutera detta Utlåt., såsom ett princip-betänk.
När man betraktar i sin helhet det förfarande, som StatsUtsk. iakttagit vid framställning af sina förslager till den s. k. extra Stats-regleringen, så kan hos den upmärksamme granskaren, som företrädesvis gör afseende på sträng rättvisa och sträng oväld, icke annat än en känsla upstå af den smärtsammaste beskaffenhet.
Man ser nemi. huruledes, då K.
M. äskat ett anslag för anskaffande af faschin-knifvar, som äro ett försvarsmedel, så har IJtsk. upgifvit
Staten sakna tillgångar för delta vigliga ändamål.
M. begär anslag till anskaffande af pistoler, som också utgör ett försvars-medel för landets krigare, så heter det, att de äro icke behöfliga.
Likaså när K.
M. begär sablar för arméen.
När deremot enskildta motionärer upträda från alla landsändar, för att begära anslag för det ena arbelsföretaget efter det andra, så, ehuru ingen utredning om verkställbarheten af dessa företag ägt rum, ehuru vederbör:de embetsmyndigheter icke haft tillfälle att öfver dem sig yttra, ehuru K.
M. icke heller haft tillfälle att pröfva dessa företag, samt det större eller mindre gagn de medföra fördel allmänna, visar likväl Utsk. en frikostighet, som skulle komma en att tro, det Statens tillgångar äro outtömliga, i det anslag tillstyrkas både 'likt och olikt.
Man aktar icke ens nödigt, att göra jemförelser emellan de serskildta företagen, utan raan anslår mycket till den ena kommunen och litet till den andra.
När man ser allt detta, så kan man svårligen undertrycka den föreställningen, att det ingalunda är sak, ingalunda det verkliga behofvet, utan helt andra motiver, som hos Ulsk. framkallat sympatier för det ena företaget framför det andra; och denna föreställning har icke heller genom de nu hällne discussionerne blifvit försvagad, då man under dem förnummit det ifrigaste förordande för vissa anslag, under det, att man så till sågandes, med en lätt hand förbigått de afslag, som StatsUtsk. tillstyrkt på andra anslag, som företrädesvis bordt komme i betraktande.
Hvad nu den förevar:de frågan serskildt beträffar, så hemställer jag om den befinnes i det skick, att Utsk:s tillstyrkan bör bifallas.
Väl säges det, att Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen angifvet ett yttrande, deruti Styrelsen förklarat företaget vara af stor nytta och vigt, men till hvilken auktoritet har detta skett?
Derom har StatsUtsk. icke meddelat ringaste uplysning.
Har della yttrande blifvit afgifvet på enskild väg, så får det icke tilläggas afseende, ty det embets-ansvar saknas då, hvilket alltid åtföljer en embets-myndighets yttrande, när detta på offentlig väg till annan embetsmyndighet afgifves.
Hvar är det bolag man omtalar skola bildas?
Och är väl detta stora anslag verkligen af så stort behof, som man fö - 568 D e n VI) Juni e. ni. respeglar?
Skulle den ort för hvilken man vill ansia dessa 100,000 R:dr b:ko verkligen önska den sluss- och kanal-anläggning som föreslås, hvarför har icke då inom denna ort redan formerat sig ett bolag, som hos K.
M. begärt medel till företaget med förklarande, alt bolaget jemväl vöre beredvilligt till enskilda upoffringar för företagets fullbordande?
Tillvaron "af ett sådant bolag saknas likväl alldeles.
Men icke dess mindre är man färdig alt belasta Staten med en utgift af 100,000 R:dr b:ko, blott derföre, att tvenne motionärer, hvaraf icke ens den ena tillhör den ort, der företaget skall verkställas, förklarat, att den ifrågavaride anläggningen är lill fördel för orten.
På sådana skäl kan jag för min del icke anse det vara rätt af R.
St., att bevilja någon summa, ännu mindre en så betydlig, som den af 100,000 R:dr tuko, och aldra minst när man nödgas afstå anslag, hvilka äro af sådan oberäknelig vigt, att vid jemförelse emellan dem och de som nu äro i fråga, dessa sednare ovilkorligen böra vika.
Så länge icke försvarsverket erhållit alla de medel, som K. M. och Hans Rådgifvare hafva förklarat nödvändiga, anser jag det vara alldeles orättvist och oriktigt, ja nära nog lättsinnigt af StatsUtsk. att tillstyrka anslag, som kunna minska tillgångarne för nyssnämnde vigtiga ändamål.
Det är endast i anledn. af några här framställda anmärkmr, som jag begärt ordet.
Klinkowström har häntydt på möjligheten af upkommande tvister emellan Thorshälla qvarn-egare, och det blifvande banal-bolaget.
Jag får uplysa, att sådana tvister redan äro å bane emellan qvarn-egarne och gevärs-faktoriet, just i anledn. af den trånga passagen, som hämmat flodvattnets fria aflopp.
Menar man åter, att genom ifrågavar:de kanal-anläggning, vattenbrist skulle upkornma för dessa qvarnar, så inträffar visserligen understundom en sådan brist, och alla lida i sin mån mer eller mindre deraf; men ägarne af qvarnarne och Nyby Valsverk, tillgodonjuta i alla händelser det valten, som drifver Eskilstuna nitton vattenhjul.
Ingen gillig anledn. till klagan synes sålunda förefinnas emot kanalen, der dessutom vid hvarje slussning ej kom me att åtgå mera vatten, än som behöfves att för några minuter drifva ett enda hjul, och denna vatten-qvantitet är ringa emot det läckvatten, som genom de otäta dammarne och rännorna vid Thorshälla bortrinner.
Man har antydt, att detta mål icke skulle vara tillräckligt utredt, men jag hemställer om det icke är utredt, när kostnadsförslag blifvit af Distrikts-Chefen uprättadt, och Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader deröfver afgifvit Utlåt.
Man har äfven sagt, att det icke vore upgifvet, till hvilken delta Utlåt, afgafs.
I detta afseende får jag här lemna den uplysning jag helt nyss af en värd ledamot inom detta Stånd erhållit, nemi. att Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsens Utlåt, ingafs till K. M., äfvensom att samme ledamot läst det af Frih. Klinkowström saknade Utlåt, af K:s Befh:de, hvilket innehållit ett tillstyrkande.
Jag kan för öfrigt icke föreställa mig möjligheten deraf, att en sådan delegation af R.
St., som StatsUtsk. skulle hafva Den 29 Juni e. m. 509 tillstyrkt detta anslag, så framt icke alla nödiga uplysningar stått till dess disposition.
Slutligen får jag förklara, att då jag tillstyrkt detta anslag, jag icke dervid varit ledd af några andra sympathier, än för industrien, här representerad af rikets första manufaktur-stad.
Hr Montgommerie, Rot).
Oaktadt det, föga smickrande videtur, sorn Statslitsk. erhållit af en värd talare, så har dock StatsUlsk. hittills i allmänhet haft alt glädja sig af R. o. Ad:s bifall till de flesta af dess förslager, och det torde deruti få söka tröst för de anmärkmr, som af någre ledamöter här blifvit riktade emot Utsk:s Betänk.
För att icke förlänga discussionen, vill jag endast förklara, att jag inom Ulsk. tillstyrkt det ifrågavar:de anslaget, emedan jag anser det ganska val kunna försvaras.
Jag kan likväl icke underkänna vigten af de skäl, som tala för ålerremiss; och vill således icke motsätta mig densamma.
Propos. till bifall å förevarrde punkt blef härefter framställd, men besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärknme föranleda till återremiss, samt efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga
Ja öfvervägande. 4 3: de punkten.
Ehuru jag i allmänhet gerna röstar för understöd till kommunikations-anstalters förbättrande, vill jag likväl i öfverensstämmelse med den åsigt, som jag redan haft tillfälle förut i dag på f. m. framställa, att då medel anvisas för ett sådant ändamål, man skall ega visshet, alt de anslås på ett ändamålsenligt sätt.
Detta är, såsom mig synes, ingalunda förhållandet i detta fall.
Visserligen har man åberopat utmärkta Ingeniörer, men dessas förslager grunda sig på en lokal-undersökning, som verkställts för mer än 20 år sedan.
Erfarenheten har tillräckligen visat huru mycket under en sådan tidrymd de förhållanden kunna förändra sig, som ligga till grund för dylika företag.
Serdeles fordras upmärksamhet i della fall, då, såsom bekant är, Klar-elfven har en bollen så rörlig, att den bildar bankar och djup, olika för hvarje år.
För att skaffa mig mera säkerhet för mitt omdöme, har jag gjort förfrågningar hos vederbönde Chefer för Väg- och Valtenbyggnads-Styrelsen, äfvensom hos den utmärkte Ingeniören sjelf, huruvida de upgjorda förslagen kunna numera vara tillförlitliga.
Man har svarat mig nej.
Jag tror mig icke fela i grannlagenhet, då jag förmäler della, emedan jag vet, att äfven en annan person hos Styrelsen erhållit samma besked.
Då nu saken förhåller sig sålunda, så lärer det be finnas, att förhållandet nu lärer vara ungefärligen detsamma, som om något upgjordt förslag icke funnits.
Om saken skall kunna fullföljas, så måsle ett nytt kostnadsförslag upgöras, och det destoheldre, som det bildade bolagets egen säkerhet sådant fordrar.
För verkställande 570 Den 29 Juni e. m. häraf, för omarbetning af kostnads-förslag, för granskning deraf, för upgörande af kontrakls-vilkor i vederbörlig ordning, och för auktoriteternas hörande häröfver, ålgar ulan tvifvel de återstående tvänne åren till näsla Riksdag.
Hvad anleda, kan det då vara, att nu redan reservera detta betydliga belopp för ett företag, hvars verkställighet om den blef möjlig, och om den skall medföra det gagn som åsyftas, åtminstone med liden är temligen aflägsen.
Uti nästföljande punkt af detta Betänk, hafva vi ett närvar:de exempel af det felaktiga i så beskaffade anticiperade beslut.
Hvar och en af detta Höglofl.
-Ständ torde erinra sig, hvilka starka sympathier framkallades af de i enskild väg väckta förslagen, om anläggande af en kanal genom Södermanland.
100,000 R:dr anvisades då utan svårighet för delta företag, men detsamma kom aldrig till stånd.
Emedlertid var den betydliga summan faslläst och otillgänglig för andra behof.
Vid flera föreg:de punkter af förevar:de Betänk., har StatsUl.sk. tiga hamn-byggnader under förklarande, att Utsk. ansåg sig icke kunna tillstyrka R.
St., att bevilja anslag till dessa arbeten, innan dertill upgjorda förslager blifvit granskade, och vederborde sig i ämnet yttrat.
Det understöd, som nu är i fråga för sluss-anläggning vid Clar-elfven, blef också af StatsUtsk:s utgifts-afdeln. afslaget, men i Utskrs plenum med en rösts pluralitet tillstyrkt.
Man må med skäl fråga, huruvida detta tillstyrkande kunnat tillkomma onder alldeles enahanda förhållanden med de förenämnde frågorna, och ehuru den stora och vida betydligare summa, hvarom här är fråga, snarare borde gifva ökad vigt åt skälen för afstyrkandet.
Af de föreg:de punkter, som i dag hos R. o. Ad. blifvit anmälda, hafva vi erfarit, att Utsk. afstyrkt beviljande af medel, som K.
M. sökt till åtskilliga slags vapen för Arméens behof.
Det genomgår mig i sanning en känsla af bedröfvelse, blandad med förvåning deröfver, att Utsk., då man icke funnit anledn. att åstadkomma medel för detta vigtiga behof, och det midt under ett brinnande Europeiskt krig, har kunnat utan betänklighet erbjuda medel till' ett temligen enskildt företag, och hvars allmänna nytta icke blifvit genom vederbör:des utlåt:de officielt bekräftadt.
Jag sade erbjuda, ty man har begärt ett anslag, men StatsUtsk. har erbjudit ett lån, hvarom ingen motion varit väckt.
Jag anhåller att Betänk, i denna punkt måtte till StatsUtsk. återremitteras.
Genom den, ifrågavande Utlåt, vidfogade reservation, känner R. o. Ad. redan hufvudsakliga innehållet af hvad Hr Fåhraeus velat emot Utlåt, invända.
Jag har också varit betänkt på, att förse mig med skäl till vederläggning af denna reservation, hvilken vederläggning jag anhåller, att i korthet få anföra.
Den emot förslaget riktade skiljaktiga mening, grundar sig hufvudsakligen derpå, att Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader icke varit i ämnet hörd, samt att ett låne-understöd blifvit af StatsUtsk. tillstyrkt, oaktadt icke ett sådant, utan ett anslag förutan återbetalnings-skyldighet blifvit ursprungligen begärdt.
Men då denna Den 29 Juni e. m. 571 fråga förra gången var å bane, hördes deröfver den emot nuvar:de Väg- och Vattenbyggnads-Slyrelsen då för tiden svarande offentliga myndighet, hvilken för företagets understödjande förordade ett anslag af allmänna medel, icke i form af lån, det är sannt, ulan i den för arbetsutförahdet vida förmånligare formen af direkt anslag.
Hvem vinner pä att anslaget nu reduceras till lån, om ej Statsverket?
Mig synes denna förändring, ehuru ofördelaktig för arbetets bedrifvande, böra snarare verka till bifall hos R.
St. än till afslag.
Den förutnämnde anslags-summan var genom K. M:s Nåd. beslut orten en gång tillförsäkrad.
Arbetet förbereddes tyvärr dock ej med den raskhet, som nu för tiden plägar iakttagas; men man var ovan och tvekande, utan erfarenhet om kanalers nytta i Sverige.
Oförväntad!, och ehuru ingen prsescriplionstid blifvit utsatt, återtogs anslaget, emedan dåvande Chefen för Stor-Amirals-Embetets 3:dje afdeln. upgjorde en helt ny och vidsträcktare plan, än den som då var å bane, för kommunikationers tillvägabringande inom Wermland.
Denna plan erfordrade likväl den betydliga summan af 760,000 R:dr b:ko i anslag af Stats-medel, och afsåg bland annat ett samband eraellen sjön Fryken och Klar-elfven genom en kanal; men denna kostsamma och vidtomfattande plan har sedermera helt och hållet fallit ur såväl provinsens innevånares tanka, som äfven blifvit af auktoritelerne öfvergifven; och genom den med låne-bidrag utur Handels- och Sjöfarts-fonden, samt direkta anslag understödda, och numera lifligt trafikerade s. k.
Fryksdale-jernvägeu, hvarom de i stället förenade sig, har behofvet af en förbindelse mellan de nyssnämnde vatten-systemerna i delta fall blifvit, så godt sig göra låter, afhjelpt.
Att nu förlägga en kanal bredvid jernvägen, lärer väl icke någon tänka på, enär, i anseende till de åtnjutne understöden, bolaget som äger jernvägen måste förbinda sig, att uptaga sina afgifter, endast efter en af K.
M. pröfvad och godkänd Taxa, hvars belopp efter vissa år, och i mån af vunnen förkofran i bolagets ställning kommer, att till den trafikerande allmänhetens gagn nedsättas.
Helt annat är förhållandet med den vid Dejeforss och Forshaga anlagda jernväg, som tillhör enskild man, och derå afgifterne ej äro underkastade K.
M:s granskning och offentliga myndigheters inseende.
Då emedlertid, på sätt nyss är anfördt den plan, som af Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdeln., i afseende å en vidsträcktare kanal-sträckning inom Wermland, upgjordes, nu är bruten och icke mer kan tillämpas, så bör väl det afbrott, som i det redan fastställda, mindre vidsträckta arbetet skedde till förmån för det tillämnade, men aldrig lill verkställighet företagna större, icke numera åberopas till motverkande af förstnämnda företags fullföljande.