Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna har framdragit de högsta summorna; jag har deremot fästat mig vid alla de 5 sista åren, derutaf resultaterna äro sådana, som jag nyss utur Statscontrs utlåt, till K.
M. ordagrannt uppläste.
Jag har således icke tagit 344 De n 28 Apri 1 f. m. mina uppgifter i vädret, utan noga följt Statscontls beräkning, hvilken jag skall hålla Frih.
Palmstjerna tillhanda, då han sådant påfordrar.
Gr. Cronhjelm har börjat alt meddela den upplysning, Hr Lagerhjelm begärt, men har icke kommit till någon riktig conclusion.
Den ordinarie räntan beror nemi. af markegång.
Då denna varit låg såsom 5 r:dr 24 sk., har räntan uppgått till 507,000 r:dr; ett annat år, då markegången varit 6: 12, har summan stigit till 5i8,ooo r:dr, och då markegången varit 6: 28, har beloppet utgjort 526,000 r:dr.
Alla dessa pris äro ganska låga, och då torde det visa sig, att beräkningen till 5oo,ooo r:dr icke är för hög.
Cronhjelms anmärkning i afseende å Frih.
Palmstjernas uppgifter, är densamma oriktig.
Det förhåller sig nemi. så, att Statscont. i dess beräkning icke intagit besparingarna af indragna militieboställsräntor, hvilka först med år 1829 sammanräknades i en summa med den ifrågavar. inkomsten, och derifrån härleder sig olikheten emellan Statscont:s och Utsk:s beräkning.
Hvad slutligen vidkommer Hr v. Hartmansdorlfs anmärkning, att sk:r och runstin blifvit upptagna vid beräkningen af den indelta ordinarie räntan, så har sådant skett, på det debet och credit skulle fullkomligt slå ihop.
Cronhjelm har rätt deruti, att om man uppställer inkomstberäkningen så, att betydliga öfverskott uppkomma, inträffar ingen brist och intet behof af skuldsättning.
Men sakens vanliga behandlingssätt har icke varit att beräkna sig en reservcassa till behållning, utan att upptaga inkomsterna till hvad de rätteligen utgöra; och så tillvägagick man äfven vid sista riksdag.
Om man nu uppgör beräkningen så, att de verkliga inkomsterna snarare uppgå till något högre årligen, än man påräknar dem böra utgöra, så har man icke något att skäligen erinra.
Man säger, att StatsUtsk. icke bort upptaga högre summor än Statscont., hvars förslag skulle grunda sig på medelbeloppet af de 5 sista årens inkomster.
Men då StatsUtsk. i sista rummet granskat de till saken hörande uppgifter, tror jag på dess tabell och är öfvertygad, att den är grundad på tillförlitliga handlingar.
Enligt denna tabell uppgingo de ifrågavar. inkomsterna år 1827 till 536,000, år 1828 till 5i 1,000, 182g till 5i8,ooo, iS3o till 507,000 och 1831 till 526,000 r:dr; således alla åren hvar för sig till mer än 5oo,ooo r:dr. Gr. Cronhjelm har yttrat, att uttagningarna å crediliven ej uppgått till mera än 1,240,000 r:dr, att Riksg:scont:s skuld vöre större, samt att denna summa sålunda icke kunde vara ensam orsak till Riksg.cont:s ställning.
Dervid anmärkes, att så vidt jag kan påminna mig, hafva utgifterna på Ben 9.8
April f. m. 345 på creditiven uppgått till i,35o,ooo r:dr, hvaraf 1,000,000 r:dr för spannmålsundsättningar och 35o,ooo r:dr för choleraanstalterna, elier 1 ro,000 r:dr mera, än talaren uppgifvit; men han har glömt, att Riksg.cont. hade skuld qvar vid sista riksdag, och deri ligger orsaken, hvarföre skulden nu är större, än de opåräknade utgifterna sedermera utgjort.
Slutligen får jag till ytterligai-e bevis derpå, att inkomsterna ej blefvo för högt beräknade vid sista riksdag, erinra, att Riksg.cont:s inkomst af allmänna bevillningen, om beräkningen hvaraf då var stark tvist, uppgått till vida högre belopp, än hvartill den beräknades, och för år i83i allena till 110,000 r:dr derutöfver.
Om jag lägger några ord till uti denna vidlyftiga discussion, så är det för att förklara, att jag anser det vara lämpligt att behandla hvarje särskild sak, då den förekommer.
Cronhjelm har likväl ansett, att man vid beräkningarna i och för statsverket, som är helt och hållet skiljdt från Riksg.verket, jemväl skall taga detta sednare i betraktande.
Rätta tiden till regleringen af detta sistnämnde verk är, då Riksg.cont:s angelägenheter förekomma; men att sammanblanda detta med nu förevar, ämne är både öfverflödigt och olämpligt.
För att emot Gr.
Cronhjelm försvara mitt sätt att läsa, har jag sett mig nödsakad att åter begära ordet.
Jag har icke vid mina uppgifter, såsom Hr Gr. påstått, utplockat de högsta siffrorna, enär jag åberopat de 5 sista åren och dervid tagit det ena året efter det andra.
Jag har således icke utplockat, men icke heller öfverhoppat, hvilket Gr. Cronhjelm, fruktar jag, får på sin räkning, då han icke för 1827 och 1828 uti calculen inbegripit de 2:ne summorna 84,818 och 77,608 af indragna militie boställsräntor.
Lägger man dessa till de af Hr Gr. angifna belopp, torde det finnas, att Utsk:s beräkningar icke äro så höga, som de, efter de 5 sista årens medeltal, kunnat beräknas.
Det är redan fullständigt utredt, att TJtsk:s beräkning icke öfverstiger medeltalet af de 5 sista årens inkomster.
Jag vill således icke yttra mig härom, utan endast fästa mig vid principen, huruvida inkomsterna böra beräknas lågt, för att bereda öfverskott.
Cronhjelm har talat om, att man äfven vid detta tillfälle hade att försvara sig emot ökade utgifter.
Jag tror, att frågan om beräkningen af statens inkomster icke är något fält för strid emellan båda statsmagterna.
Inkomstbetänk. är ingenting annat än en statistisk beräkning, och örn en sådan skall tjena till någonting, måste den i möjligaste mån vara sann.
Skulle StatsUtsk. med flit beräkna annorlunda, vore det ett uppsåtligt 5 H. 44 Den iS April f. m. sjelfbedrägeri.
Vill man sammanställa dessa beräkningar med fruktan för höga anslag, måste man anse faran större, då inkomsterna äro för lågt beräknade; ty sedan bevillningen genom den låga beräkningen blifvit uppdrifven, synes det klart för hvar och en, att öfverskott skola uppstå, och om sedan talare framstå och begära anvisning på dessa, beviljas sådant med mindre motstånd, emedan mati aldrig håller så noga på hvad som synes vara öfter.
Nyligen uppkommen har jag icke afhört discussionen och anhåller derföre om ursägt, i fall jag uti mitt anförande kommer att omnämna omständigheter, som förut blifvit framställda.
Vid uppgörandet af den inkomsLberäkning, som skall ligga till grund för statsregleringen, är det visserligen af högsta vigt att icke beräkna inkomsterna så högt, att brister derå under vanliga förhållanden måste inträffa.
StatsUtsk. synes också, vid beräknandet af statsverkets ordinarie inkomster, härå hafva fästat behörigt afseende, enär det calculerade beloppet af de flesta inkomstartiklarna vida understiger, hvad desamma under de sistförflutna io åren per medium utgjort.
Jag har således i detta hänseende icke något att erinra vid Utskts afgifna utlåt., hvad berörde inkomster beträffar; jag tror tvärtom att, i händelse detsamma af R.
St. gillas, icke obetydliga öfverskott skola uppkomma.
Men just denna omständighet har hos mig väckt den önskan, att Utsk., i sammanhang med den föreslagna inkomstberäkningen, äfven hade afgifvit dess yttrande, rör:de dispositionen af de öfverskott, som intill nästa riksdag kunna uppkomma å statsverkets såväl ordinarie som extraordinarie inkomster.
Då de sednast upprättade liquiderna öfver statsverkets öfverskott nogsamt ådagalägga, huru obetydlig andel deraf, i jemnförelse till deras verkliga belopp , varit att tillgå för de af R.
St. derå anvisade utgifter, så förmodar jag väl, att någon anvisning å denna osäkra tillgång icke kommer att vid innevar. riksdag äga rum.
Dock har, åtminstone efter min åsigt, beslutet om öfverskottens användande ett så oskiljaktigt samband med frågan om inkomsternas beräkning, att jag, innan detta beslut är fattadt, anser mig icke kunna bestämma mitt omdöme rÖr:de ifrågavarande beräkning.
Ehuru, på sätt Utsk. uppgifvit, det värde, hvartill den indelta ordinarie räntan och kronotionden beräknas, icke föranleder till hvarken brist eller öfverskott uti inkomstberäkningen på det hela, anser jag likväl Utsk. hafva, med afseende å hvad dessa inkomster, enligt räkenskaperna, i sjelfva verket utgjort, bort förhöja den vid sista riksdag fastställda beräkning af desamma, helst den utaf R.
St. antagna beräkning af statsverkets inkomster väl bör någorlunda Den 28 April f. m. motsvara verkliga förhållandet.
Enligt hvad den Utsk:s utlåt. bifogade tabell utvisar, har nemi. under åren 1823 till och med 1831 den indelta räntan per medium uppgått till 359,000 r:dr och den indelta kronobonden till i34,ooor:dr, utöfver de af Utsk. beräknade belopp.
Hvad deremot beträlfar statsverkets extraordinarie inkomster, kari jag, för min del, icke godkänna den af Utsk. föreslagna höga beräkning af tullmedlen.
Jag hoppas visserligen , att tullafgiften äfven hädanefter skall, i följd af ett fortfarande liberalt tullsystem och en omsorgsfull bevakning, utgöra en af statens vigtigaste inkomstkällor; men som en förhöjd tull å landtmannaproducter och victualievaror blifvit allmänt och icke utan skäl vid denna riksdag yrkad, så och enär, i händelse en sådan förhöjning beviljas, den för närvarande högst betydliga importen af dessa varor onekligen skulle i hög grad aftaga och en motsvarande minskning af tullinkomsten följaktligen härigenom uppkomma, anser jag tullmedlen icke böra beräknas utöfver det af Statscont. föreslagna belopp, helst en för de fattigare folkelasserna särdeles välgörande nedsättning af importtullen för salt och fiskvaror äfvensom en af behofvet påkallad reglering af exporttullen torde komma att förorsaka en icke obetydlig minskning i tullintraderna.
Vidkommande derefter postmedlen, förmodar jag, att, derest omkring 40°,°oo r:dr årligen, under ytterligare 3 a 4 års tid, få användas till postcommunicationernas reglerande och förbättrande, statsverket efter denna tids förlopp bör kunna påräkna en större andel af postverkets inkomster än de 100,000 r:dr, sorn för närvarande derutaf till staten utbetalas.
Slutligen får jag, i händelse af den återremiss af StatsTJtsk:s nu förevar, utlåt., hvarom jag jemväl anhåller, beviljas, fästa Utsk:s uppmärksamhet på angelägenheten att, emot den allmänt önskade förhöjningen i brännvinsbränningssifgiflen, föreslå den ifrågaställa minskningen i de ordinarie statsinkomsterna, hvaribland jag anser dem, som till lila belopp måste utgöras af den fattige och den rike, såsom lagmans- och häradshöfdingeränta!! 111, fl., böra i främsta rummet afskaffas.
Jag ber R. o. Ad. ursägta, att jag ånyo uppträder; men denna punkt är af vigt, emedan han är den första, och principen för beräkningen här bör afgöras.
En Konungens rådgifvare har sagt, att min mening vore att bilda en rcservcassa för statsbehofven.
Win mening är verkligen sådan.
Jag vill nemi., att ressourcer böra vara tillgängliga för betäckande af oförutsedda utgifter; ty finnes icke någon sådan reservcassa, så är skuldsättning nödvändig, hvilken åter skall betalas ur folkets fickor, som vanligen på vissa håll anses såsom reservcassa.
Det är inöj - 34S
Den 38 April f. m. ligt, att jag har orätt i min åsigt, emedan icke någon synes biträda den.
Jag kan dock försöka att försvara mig; men värre är det för StatsGont., som icke nu äger ett sådant tillfälle och hvars uppgifter likväl ingen vill kännas vid.
En Konungens rådgifvare harAagU at-t han har mera tillit till StatsUtsk. än lill K.
StntsCont., hvars af mig åberopode uppgifter likväl linnas i officiella handlingar.
Man har sagt, att olikheten skall härleda sig derifrån, att besparade militieräntor icke blifvit af StatsGont. beräknade.
Jag är icke i tillfälle upplysa sådant; men StatsCont. har sagt, att de af Cont. uppgifna summor innefatta allt, som under den ifrågavar. inkomsttiteln influtit.
StatsCont. har då gjort orätt uti att i en uppgift till K.
M. förbigå något, som rätteligen hört dit, och en sådan felaktighet hade bort upplysas och anmärkas.
Det är ganska riktigt, hvad Hr v. Troil erinrar, att den ifrågavar. beräkningen endast är statistisk; men då jag i afseende derå trott på StatsContcs uppgift och sålunda bytt rol med en Konungens rådgifvare samt mera litar på ett Konungens embetsverk i detta fall, än på StatsUtsk., så måste Frih.
Palmstjernas uppgifter förefalla mig oriktiga.
Troil önskar jag, att man ej må bedraga sig sjelf; men i motsats med honom tror jag, att sådant inträffar, om man beräknar inkomsterna för högt.
Tiden kommer troligen att säkrast utvisa, hvem som skall blifva bedragen.
Ehuru jag ej är ledamot af StatsUtsk.
, har jag dock, med Utsk:s tabell i handen, lätt att urskilja oell afgöra, hvilken som haft rätt, Utsk. eller StatsCont.
, då jag kommer ihåg, att före sista statsregleringen upptogos behållna ordinarie räntan och besparade militie— boställsräntor såsom 2:ne särskilda poster.
Tillägger man denna sistnämnda inkomst för åren 1827 och 1828 till de summor, StatsCont. för nämnde år uppgifvit, så öfverensstämma StatsUtsk:s och StatsCont:s beräkningar fullkomligt.
StatsCont. har således haft orätt deruti, att det icke upptagit militieboställsräntan för 1827 och 1828, och jag uppmanar någon af StatsCont:s ledamöter, som här kan vara närvarande, att förklara förhållandet.
Då betänk, efter besvarad återremiss kommer hit tillbaka, torde förhållandet dessutom finnas fullkomligt utredt. 2:0
Af radsspannmålen.
Jag har här samma anmärkning att göra som vid första punkten, och för att slippa repetera den vid hvarje punkt Lier jag, att Utsk. må anse såsom hade jag vid alla punkterna yrkat, att StatsCont:s uppgifter och icke K.
M:s propos. må ligga till grund för StatsUtsk:s beräkningar.
I fall det vore rätt att blott taga StalsCont:s uppgifter till grund för inkomstberäkningen, kunde 11.
St. bespara sig omvägen att remittera frågan lill Dea a8 April f. m. 349 StatsUtsk.
Men sådant torde icke öfverensstämma med R.
St:s rätt att granska uppgifterna om statsverket, de må komma från hvilket håll sorn helst.
•Frih.
Jag är förekommen af Hr v. Hartmansdorff deruti, att det icke är StatsCont., utan StatsUtsk.
, som det tillkommer att beräkna statens inkomster.
Hvad beträffar det påstående, att den nu ifrågavar. inkomsten skall vara för högt beräknad, får jag erinra, att densamma för år 1831 uppgick till 344)53i r:dr, och att den icke kan falla utan genom lägre spannmålspris.
Detta har Ulsk. beräknat till 5 r:dr t:n, och då sådant måhända är väl högt, har Utsk. upptagit inkomsten till öfver 3o,ooo r:dr mindre, än hvad den per medium för de sista io åren utgjort.
Jag ber att få besvara Hr v. Hartmansdorffs anmärkning, som skulle det vara öfverflödigt, att frågan passerade StatsUtsk., i fall StalsGont:s uppgifter skulle tagas till grund för beräkningarna.
Jag har ej yrkat, att så bör ske; men sedan jag varit i tillfälle jemnföra StatsCont:s uppgifter med StatsUtsk:s beräkningar och funnit summorna uti de förra mera närma sig till hvad jag anser vara rätt, än dem uti de sednare, måste det vara min rätt såsom representant att föredraga den ena beräkningen framför den andra.
Jag ber, att såsom min anmärkning må upptagas, det jag anser StatsCont:s beräkningar, såsom lägre, vara lämpligare och böra af StatsUtsk. följas.
Om någon ledamot behagar framställa sina påståenden, ej på grund af verkliga förhållandet, utan efter eget godtycke, så förmodar jag, att hans framställningar blifva bedömda derefter.
Jag anhåller få erinra derom, att den ifrågavar. inkomsten, i medeltal för io år, uppgått till 227,000 r:dr; hvaremot den af Utsk. är beräknad endast till 197,000 r:dr och således till 3o,ooo r:dr mindre än medeltalets.
Då måste beräkningen väl icke böra anses för hög.
Jag får blott i anledn. af Hr v. Hartmansdorff!? yttrande förklara, att då jag sagt, det jag ville taga StalsCont:s uppgifter till grund för beräkningarna, och Hr v. Hartmansdorff' påstått, att jag yrkat, det alldeles ingen grund skulle iakttagas, så följer deraf det corolarium, att StatsCont. saknat all grund för dess beräkningar.
Derom hr jag dock icke öfvertygad, och det är förunderligt, att Konungens egna embetsverk skola njuta så litet försvar af Konungens rådgifvare. 9:0 1 mom.
T i on de-t ack jern e t.
Ad. skulle vilja fatta definitivt beslut öfver de ämnen, bilagorna innefatta, i den ordning dessa föredragas.
Dessa bilagor inne - 35o Den 28 April f. m. hålla särskilda mål, oeh intet hinder möter mot deras afgörande hvar för sig, utan afseende å blifvande återremiss af utlåt.
I»T:o 54.
Detta sednare och de förra äro helt och hållet skiljda från hvarandra.
Jag anhåller altså om propos. till bifall å utlåt.
Lit. A. I anledn. häraf föredrogs ånyo StatsUtsk:s såsom bilaga till IJtskrs utlåt.
N:o 54 afgifna särskilda utlåt.
Lit. A., ang:de sökt lindring eller nedsättning uti tiondeafgifteu för tackjernstillverkningarna inom åtskilliga bergslag.
Detta utlåt.
A. blef af R. o. Ad. bifallet. g:o 2 mom.
Harn m ar ska tts-, stång- och ämnesjern e t.
I sammanhang härmed föredrogs StatsUlsk. såsom bilaga till utlåt.
Lit. B., i anleda, af väckt fråga om ny hammarskattstaxering af jernbruket» inom Småland.
Att Utsk. icke tillstyrkt bifall å den väckta motionen anser jag, på grund af de anförda skälen, för ej alldeles oriktigt; men då Utsk., oaktadt det förklarat sig anse möjligt vara, att enahanda förhållande, som det öfverklagade, äger rum vid många andra bruk, likväl icke tillstyrkt R.
St. att hos K. M. i und. begära uudersökn. i ämnet och således ny taxering af jernbruken, hvilken synes af både billighet och behof påkallad, på det ej den ena medborgaren må undandraga sig att, lika med den andra, bidraga till statens behof; så anser jag ett sådant Utsk:s uraktlåtande oriktigt, oeh yrkar derföre återremiss af betänkandet.
En sådan anmärkning, som den siste talaren framställt, har äfven blifvit gjord inom Utsk., och det liar icke undfallit Utsk:s uppmärksamhet, att en undersökning uti ifrågavar. afseende kan vara nödig.
Men, då Utsk. haft sig bekant, att, til! följd af K.
M:s befallning, åtgärder redan äro påbegynta för reglerandet af förhållandena vid jern tillverkningen i Riket, samt att undersökningar i nämnde ändamål i åtskilliga provinser ägt rum och lära komma att utsträckas till alla provinser, der jernverk finnas, har Utsk., åtminstone jag för min del, icke ansett lämpligt, att Ständerna skulle till K.
M ingå med någon skrifvelse i ämnet, förr än de resultater hunnit inhemtas, hvilka blifva utredda i den ordning, de redan påbörjade undersökningarna utföras.
Det torde således icke vara lämpligt att begära några nya undersökningar, förrän man känner, huruvida de redan pågående uppfylla ändamålet- Jag anhåller således om bifall till betänkandet.
Ändamålet med den ifrågavar. motionen skiljer sig såvida från ändamålet med Bergscommitte'ens undersökningar, att det förra åsyftar vidtagande af Den 28 April f. m. 35i sådana åtgärder, hvarigenom Kronan må erhålla sin rätt af en viss handtering inom en viss del af Riket, då deremot committéen är förordnad att undersöka jernverkens tillstånd i techniskt och statsoeconomiskt hänseende, hvad och huru rnycket dervid kan tillverkas, och hvilka förbättringar i methoderna kunna äga rum m. m.; men i comroilteens instruction finnes intet uppdrag för densamma att undersöka, huruvida Kronans intrader af bruken utgå.
Bergscollegium bar i afseende a vissa delar af Riket, bland hvilka Småland är en, icke kunnat gifva någon uträkning å tillverkningar, emedan man icke sett, hvar tillverkningen tagit vägen.
Åtskilliga förhållanden i denna väg förete de mest orimliga resultat, hvilka tydligen bevisa, att en stor del af tillverkningen icke passerar vågarna.
Det vill således tyckas, som vore motionen icke gjord utan anledning; och om än Utsk. halt skäl att afstyrka densamma, då det kände, att en committé' var i verksamhet, hvilken Utsk. trodde åligga att omfatta jemväl de af motionären afsedua undersökningarna, torde likväl, efter den upplysning jag nu meddelat, återremiss af betänkandet böra äga rum, för alt bereda det afseende å motionen, som densamma synes förtjena.
Spens: De af Frih. Palmstjerna och Hr Lagerhjelm meddelade upplysningar bidraga ännu mera till bifall för mitt yrkande om återremiss.
Dessa visa nend., att Utsk. haft sig bekant, att en undersökning i afseende å jernhandteringen i Riket redan pågår, utan att Utsk. likväl uppgifvit eller utredt, huru förhållandet härmed är.
Utsk. har endast sagt, att dylika frågor som den förevarande böra ankomma på vederbörande verk eller auetoriteters handläggning, och nu bar likväl en ledamot af BergsColItm upplyst, att Bergscommitteen ej kan företaga sådana undersökningar som den nu ifrågaställa.
Jag anhåller således ytterligare om återremiss.
Silfverskjöld.*
Jag är visserligen icke för närvar. i tillfälle att hvarken medgifva eller bestrida Hr Lagerhjelm, huruvida Småländska jerubruken ordentligen vågföra sina produeter och om en riktig taxering af tillverkningen är verkställbar eller icke; men mig bar synts vådligt att tillstyrka en särskild taxering af de ifrågavar. bruken.
Antingen utgå afgälderna till mindre belopp, än de böra, och då är det en administrativ fråga att åstadkomma rättelse häri, eller ock skall omtaxering ske, och en sådan kan jag icke tillstyrka partielt uti en så vigtig beskattningsfråga som den ifrågavar.
På sådana grunder har StatsUtsk. stödt sitt beslut, och det är derföre, jag tillstyrker bifall dertill.
Pal mst jerna:
Att den skatt, som för närvar, åligger de ifrågavar. bruken, icke kan behörigen indrifvas, vidkommer en administrativ åtgärd, hvarmed Utsk. icke 352 Den 28 April f. m. kunnat taga någon befattning.
Hvad åter en ny skattläggning beträffar, hvilken motionären synes åsyfta, kan en sådan icke äga rum utan föregången undersökning på stället om beloppet, sorn vanligen på det ena eller andra bruket ian smidas, samt, i sammanhang dermed, om tillgångarna på förlagsmedel, kol, tackjern etc.
En sådan undersökning har Utsk. trott komma att äga rum genom Bergscommitte'ens arbeten.
Utsk. har dervid val icke ti-ott, att committdens åliggande är att tillstyrka åtgärder för nu bestämda skatters ordentliga utbekommande; men att det tillkommer committéen ött utreda förhållandena i alla provinser och sålunda lägga en grund för bestämmandet af en lämplig skattläggning.
Jag tror, att en ytterligare åtgärd i detta afseende från R.
St:s sida nu vore för tidig, och att den ej komme att medföra annat ändamål, än det
Bergscommitleens fortsatta arbete lärer åstadkomma.
Jag inser således icke, hvad vinst en återremiss skulle bereda, men vill visst icke bestrida densamma, i fall R.
St. anse saken böra på annat sätt utredas.
Hr von Qvanten, Carl: Riksd.-fullm.
Danielsson har föreslagit en ny taxering af Småländska jernverken.
Denna fråga ingriper i den, som angår Svenska jordens grundräntor och jag tror, att denna fråga bör varsamt och försigtigt vidröras, samt att StatsUtsk. gjort rätt uti att icke hafva tillstyrkt något partielt förslag i detta afseende; hvadan jag ock är nöjd med saken i det skick, StatsUtsk. lemnat densamma, och tillstyrker altså bifall å betänkandet.
Mig synes ett missförstånd hafva uppkommit, huruvida frågan angår en ny skattläggning, eller om undersökning borde vidtagas till utrönande, om nuvarande författningar i det ifrågavar. afseendet äro tillämpliga eller icke.
Det är detta sednare, sorn motionären begärt; och då upplyst är, att det lärer förhålla sig med åtskilliga andra orter som med Småland, torde Utsk. böra tillstyrka vidtagande af åtgärder till utrönande af hvad som i Småland smides, samt att dessa åtgärder jemväl utsträckas till andra orter i Riket.
Jag begär således återremiss.
Om jernverken i Småland tillverka mera jern än det belopp, hvarför de erlägga skatt, så tror jag det vara BergsCoIlegii åliggande att vaka öfver och söka förebygga sådana missbruk samt, då de äga rum, låta åtala dem och befordra vederbörande till ansvar, eller nödga dem att söka högre smidesrätt.
I hvilkendera händelsen som helst anser jag saken icke vara föremål för Ständernas pröfning eller för någon framställning till K. M.
Under åberopande af de skäl, Utsk. anfört, yrkar jag altså bifall till betänkandet. t) c n 28 A ji r i 1 I. ra.
Jag skulle tro, att Småländska bruken , lika såväl som öfriga bruk, erhållit en hammarskatt, relativt till det smide de tillverka.
Skulle man strängt undersöka, huruvida några skeppund mer elier mindre tillverkas , tror jag, att man i allmänhet skulle komma till märkvärdiga resultat nog; ty de flesta lära nog smida mera, än hvartill de äro berättigade.
Sådant lärer väl icke skada någon menniska, särdeles som beskattningen å jernverken i allmänhet är skäligen tilltagen.