Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende skola föt hvarje fattigvårdssamhälle närmare bestämmelser meddelas genom serskildt reglemente, hvilket, efter förslag af Fattigvårdsstyrelsen, antages af socknestämma och derefter öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande, som eger tillse, huruvida det öfverensstäm - Expeditions-Vtskotlets Förslag till und.
Skrifvelse> N.o 4oi. mer med denna Stadga ocii gällande Författningar, samt befordra rättelse af hvad, som derifrån afviker. §. 3.
Allmänna öfverläggningar i de fattigvården tillhörande ärenden hållas å sockenstämma.
Rösträttighet i sockenstämma på landet ege i allmänhet en livar egare eller innehafvare af fastighet eller arrendator, så framt egaren icke bor inom församlingen, eller i annat fall sig denna rättighet icke förbehållit, jemte andra socknens invånare, som för lön, fabrik, verk eller inrättningar, handtverk och annan näring eller rörelse, erlägga bevillning efter 2 Artikeln; de likväl undantagne, som stå under andras husbondevälde.
Rösträttigheten räknas efter hemmantal, der sådant finnes åsatt.
Annars medförer 10
R'dr bevillning lika rösträtt, som J mantal, 5 R:dr lika som | och R:dr lika med TX£ mantal.
För bevillning under ii R:dr eger ingen rosträtt rum.
I stari röstas för fastighetsvärde af 20C0
R:dr lika som för 10 R:dr bevillning efter 2 Artikeln. §. 4. 1 Moni.
För hvarje socken eller pastorat å landet skall vara en Fattigvårdsstyrelse, bestående af Ordförande, vice Ordförande och fyra eller fem högst nio, ledamöter, hvarförutan Kyrkoherden, då lian icke är vald till ordförande eller vice ordförande, eger rättighet att, såsom ledamot i styrelsen deltaga, då hans euibrtspligt och behof vet så påkallar.
Ledamöternes antal må i öfrigt bero af bestämmelser vid socknestämma sålunda, att socknen eller pastoratet, i nion af dess vidd och folkmängd, indelas i rotar eller district och från hvarje af dem utses en ledamot, hvilken tillika, såsom fattigvårds-föreståndare inom districtet, der har närmaste uppsigten å alla förliällandtn, som hafva sammanhang med fattigvården oell besörjer dertill hörande verkställighets-åtgärder.
Är samhället så inskiänkt, att det icke lämpligen kan indelas i fyra district, utses, till fyllnad i antalet, ledamöter utan föreståndare-befattning; äfvensom det ankommer på socknestämma att, utan afseende å districts-indelningen, utse ledamöter i styrelsen till det medgifna antalet.
För hvarje fatigvårds-föreståndare skall utses en suppleant, som företräder hans ställe, då han är hindrad alt sin befattning utöfva. §. 5. i Morn.
Ordförande och vice Ordförande väljas å socknestämma för 2:ne Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 4oi. år.
På enahanda sätt väljas ledamöter och suppleanter jemväl för 2:ne år; men hvarje år afgår halfva personalen, om antalet är jemnt, och i annat fall, det antal, som är närmast hälften växelvis, det ena året en mera eller mindre än det andra; dock må den, som, efter nu bestämd tjenstgöringstid, är i ordning att från styrelsen afgå, ånyo deri kunna inväljas.
Efter första året bestämmes genom lottning, hvilka ledamöter och suppleanter skola afgå, och sedermera afgå de, som längst tjenstgjort.
Inträffar ledighet under mellantid, ersättes den genom serskildt val, men endast för den tid, som återstår af den afgångnes påräknade tjenstgöringstid. 2 Mom.
Valen anställas hvarje år å den tid, som i hvarje samhälles serskilda reglemente bestämmes, efter förut af Ordföranden lemnad uppgift å dem, som äro i ordning att afgå.
Valbar till Ordförande, vice Ordförande och ledamot, vare hvarje välfrejdad medlem af samhället, som i socknestämma eger rösträtt, och till Ordförande eller vice Ordförande må äfven den väljas, som förut innehar annan befattning inom Faltigvårds-styrelsen.
För den befattning, som genom sådant val blifver ledig, utses annan person i föreskrifven ordning.
Rättighet att afsäga sig sålunda erhållen kallelse tillkommer den, som, efter de 2:ne sisLförflulne årens tjenstgöring i styrelsen, är i ordning att derifrån afgå vid det ombyte, hvarå valet haft afseende; den, som är 60 år gammal, den, som har svag helsa eller annat hinder, hvars giltighet styrelsen eger pröfva, samt embets- och tjenstemän, som af sina befattningar äro hindrade att styrelsens åliggande fullgöra. §• 6.
Sockne-Nämnden vare å landet fattigvårds-styrelse, men för stad utses sådan styrelse i den ordning, hvarom kan öfverenskommas eller framdeles varder föreskrifvet. §. 7. Faltigvårds-styrelsen skall hafva förvaltningen af alla Fattigvårds-angelägenheter och eger pröfva hvarje i delta afseende förekommande behof, samt om och i hvad nion understöd bör lemnäs, i förhållande till de behöfvandes större eller mindre egna förmåga, och med iagtlagande af den ansvarighet för behofvets afhjelpande, hvartill enskilde kunna, enligt denna Stadga eller annorledes, vara lagligen förbundne. §. 8. Expeditions-Utskottets Förtlag till lind- Skrifvelse, JV.o 401, ggi §. 8.
Föräldrar och barn skola ömsesidigt vara förbundne att bidraga till hvar4 andras försörjning, i moa af behof å den ena och förmåga å den andr^ sidan. §• 9.
För torpare, tjenstehjon och statfolk samt handtverks-, bruks-, grufvu-/ och fabriks-ai betare, jemte deras hustrur och hemmavarande barn, skall hus-; bonde, under den tid, arbets-aftalet eller contractet gäller, ansvara för försörjningen, så att icke de falla fattigvården till last. §. 10.
Den, sorn från annat fattig vårds-samhälle intager arbetsfolk, som har minderåriga barn, skall, utöfver redan stadgad ansvarighet såsom husbonde, så länge sådan ansvarighet fortfar, under två år, räknade från inflyttningen, enskildt vidkännas en fjerdedel af den fattigvårds-kostnad, som för sådane personer samt deras hemmavarande barn kan komma att utgå, och derjemte, efter allmänna grunder, deltaga i de öfriga tre fjerdedelarne af sådan kostnad^ §. 11.
Den fattigvårds-ansvarighet, som i 8:de och 9:de §.
§. är föreskrifven må af Fattigvårdsstyrelse kunna eftergifvas, i den mon behof och billighet sådant påkalla. §. 12. 1 Morn.
Vid utdelande af fattigvårds-understöd, skall Fattigvårdsstyrelse tillse, att det motsvarar de nödvändigaste behofven, alltid med beräkning af fattighjonets arbetsförmåga, ehvad den må vara större eller mindre; och ankommer det på styrelsen att, efter som den linner mest ändamålsenligt, antingen anställa fattighjonet lill arbete för godtgörelse af understödet, eller åt hjonet öfverlemna alt fritt använda sin arbetsförmåga, då understödet i förhållande dertill minskas. 2 Mom.
Barn, som tillhöra fattigvården, skola icke allenast förses med uppehälle, utan äfven christligen uppfostras och undervisas.
De måga icke genom så kallad kringgång försörjas, utan skall stadig bostad dem anvisas, der uppsigten å deras uppfostran kan behörigen handhafvas.
Prot. l84f- 70 Sami. 1 Afd, ia§ Expeditions-Utskottets Förslag till tind. SkrifvelseN.o 4°i« 3 Mom.
Då qvinna söker fattig-understöd, i anseende till det hinder för sjelfförsöijning, som vården af harn föranleder, må det hero af Styrelsen alt antingen, med hennes bibehållande vid barnavården, lemna henne derefter lämpadt understöd, eller ock fråntaga henne barnet och låta det vårda, då hon för sin person är pligtig att förse sig med lagligt försörjnings-tillfälle, under förbindelse tillika att, i mon af förmåga, bidraga till barnets försörjning.
Om föräldrar, som icke åtnjuta fattig-understöd, åsidosätta Vården om sina barn, skall Styrelsen göra sig noggrant underrättad, huruvida det härleder sig från oförmåga att dem uppfostra, och i sådant fall vidtaga de anstalter, som af behofvet kunna påkallas.
För afbetsföre personer, som äfventyra nöd, till följd af brist på arbets-förljenst, skall Styrelsen, serdeles under svårare år, söka bereda arbete, för att, genom behofvets tidigare afhjelpande, hindra dess utsträckning.
Om, till följd af allmännare olycka, anledning visar sig alt befara behof, så vidsträckt, att större företag erfordras för dess afhjelpande, skall Fattigvårds-Styrelsen tidigt vara betänkt på förslag till sådan anstalt, samt efter det samhället å socknestämma deröfver yttrat sig och om anstalten icke genom samhällets försorg kan åstadkommas, anmäla det hos Konungens Befallningshafvande, för den åtgärd, som vidare bör vidtagas. §. 13. 1 Mom.
Fattigvårds-Styrelsen tillkommer målsmans- och husbonde-rätt öfver dem, som åtnjuta full fattigförsörjning, samt öfver andra understödstagare, vid tillfällen, då de vid fattighus eller hos Styrelsen sig i fattigvårdsärenden befinna.
Då vård om fattighjon af Styrelsen åt annan anförtros, må öfver barn föräldra-rätt, och öfver andra fattighjon hushonde-rält äfven åt honom öfverlåtas.
Om arbetsför person, genom lättja eller liknöjdhet, förorsakai; att hustru eller barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, falla fattigh vården till last, eger Fattigvårds-Styrelsen att hålla sådan person till arbete} genom utöfvande af den husbonde-rätt, som andra fattighjon, enligt 1 mom.^ Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 401. gg5 äro underkastade och anlitande af deu execuliva magtens biträde, om så erfordras. §. 14.
Då fattighjon visar tredska, sjelfsvåld, oordentlighet eller sturskhet, må Fa It ig vårds-S ty re Ise, der annan rättelse ej gör tillfyllest, besluta en lämplig minskning af hjonets underhåll. §• 15. 1 Mom.
Fattig-understöd är en nödhjelp af christligt deltagande för den behöfvande, och allt påckande, då det sökes, eller klandrande utlåtelser om dess beskaffenhet, då det emoltages, vare således förbudne, hvaremot rättelse af förment felagtighet må sökas hos den, på hvilken rättelsen kan bero.
Understö let är ock ett förskott, hvarföre emottagaren står i skuld, som bör godtgöras, i den mon möjligheten det förr eller senare medgifver.
För barn under 15 år vidlåder skulden alltid deras föräldrar, hvaremot barnen sjelf— ve äro fri ka 1 lade från betalningsskyldighet för hvad dem intill denne ålder påkostas.
Då någon intagas å fattighus eller till full fattig-försörjniag, skall allt, hvad hjonet då eger, tillfalla fattigvården, hvars Styrelse eger oinskränkt rätt alt det använda.
Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma , derest icke fattigvården för hjonet då upphör, i hvilket fall likväl all dittills derå använd kostnad skall fullt godtgöras. §. 16.
Om afkaslningen af fattigvården tillhörige fastigheter och capital, jemte inkomster af sterbhus-afgifter , böter, collecter, frivilliga gåfvor och andra sådane bidrag, icke äro för fattig vårds-behofvet tilli äckliga, skall, lill fyllnad af bristen, först erläggas en afgift af högst 8 skillingar för mans- och 4 skillingar för qvinspersoner, som är mantalsskrifven och fyllt 18 år; dock må undanlag härutinnan bero af Fattigvårds-Styrelsens pröfning.
Hvad derutöfver erfordras, fylles genom tillskott efter de grunder, som i 3 §. äro stadgade för rösträtt vid sockenstämma i fattigvårdsärenden.
Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, W.o /foi. §• 17.
Om de i 16 §. föreskrifne afgifter beslutas å socknestämma, efter förslag af Fattigvårds-Styrelsen. §. 18.
Fattigvårds-Styrelsen besörjer uppbörden af alla afgifter för fattigvårds* behofvet; och skall, för uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning är beslutadt, samt restlängd å sockenstämma uppläst och godkänd , genast, pä Styrelsens anmälan, lemnäs handräckning af Kronofogde i orten eller städernas Exsecutorer, så vida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning.
Förebäres annat jäf, må talan derom anställas, utan att medlens uttagande deraf uppehälles. §. 19.
Hvarje medlem af Fattigvårds-styrelsen ansvare, gemensamt med de öfrige , för af Styrelsen om händer hafde medel, och för sådane säkerhetsliandlingar, emot hvilkas antaglighet han ingen anmärkning till protocollet gjort.
Denna ansvarighet fortfar, tills förvaltningen blifvit godkänd af socknestäminan eller åf vederbörlig embetsmyndighet, om klander anställes, eller ock tiden för sådant klander försutits. §. 20.
För om händer hafde medel skall Fattigvårds Styrelsen hvarje år lemna redovisning till socknestämman.
Tiden och ordningen för denna redovisnings aflemnande och granskning skola bestämmas i det Reglemente, som för hvarje samhälles fattigvårdsförvaltning kommer att uppgöras; men klandras icke redogörelsen inom ett år, efter det den blifvit allena nåd, vare Styrelsen icke vidare underkastad åtal derföre, •i §. 21. 1 Morn.
I fråga om fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der han är antecknad i mantalslängd eller senast varit det; men der någon mantalsskrifves, med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före flyttningstiden, sorn upphäfva de Expedit iöns-Utskottets Forsla* lill und.
Skrifvelse, N.-o 4oT. 99T afta], på grund hvaraf mantalsskrifningen skett, då skall sådan mantalsskrifning icke medföia fattig vårds-ansvar, utan detta ansvar vidlåder det samhälle, personen förut tillhört.
Minderåriga harn af ägta säng tillhöra fadrens, eller, om han är död, modrens mantaIsskrifningsort, och oägta barn tillhöra den ort, moder tillhörer.
För manskap af värfvade Armeen och Flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder med lön på Stat, som endast till följd af tjenstgöringen mantalsskrifvas å tjenstgöringsorten, gälle, elivad de äro i tjenst eller afskedade, icke sådan skattskrifning till rättelse i fattigvårdsfiågor.
Den fattigvård, som för sådane personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Majit och Kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle.
För personer, hvilkas mantalsskrifningsort icke kan utrönas, bekostas likaledes af Kongl. Maj:t och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess någon församling kan dertill förpligtas. §. 22.
Inflyttar eller amnäles till inflyttning från ett fattigvårdssamhälle till annat, tjenstehjon, som uppnått 55 år, eller, i anseende till sjuklighet eller hvarjehanda åkommor, saknar full arbetsförmåga, eller ogift lagstadd qvinna, som vid inflyttningen synbarligen är hafvande, elter inhyseshjon, eller den, som eger egen eller lejd bostad utan sådant jordomfång, som motsvarar besutenhet och utan att vara i lagstadd tjenst eller jordegarens arbetare, eller i vederbörlig ordning anlagen fabriks- eller handtverks-arbetare, och innehafvare han icke heller allmän tjenst eller erkändt yrke, motsvarande behofvet för försörjning, eller annan känd utväg för bergning, då må sådan person icke antecknas i mantalslängden i inflyttningsorten utan medgifvande af Fattigvårds-Styrelsen derstädes. §. 23.
Bosätter eller uppehåller sig någon inom eli faltigvårds-samhälfe, utan att der eller annorstädes vara vid senaste mantals-skrifning antecknad, då skall fattigvårds-styrelsen, om den icke vill emottaga honom, såsom tillhörande samhället, inom ett år efter inflyttningen, gifva det /llkänna antingen gg8 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
N:o 4oi. för styrelsen inom samhället, som han senast lagligen tillhört, eller Los,' Konungens Befallningshafvande i orien, som då derom underrättar Styrelsen i sistnämnde samhälle, på hvilken det derefter ankommer att anställa talan om hans mantals-skrifning i vistelse-orten, för att såmedelst undgå det annars fortfarande fattigvårds-ansvaret.
ÅsidosäLtes den föreskrifna iagttagelsen af Styrelsen i det Samhälle, dit flyttningen skett, anses personen tillhöra delta samhälle, utan afseende på uteblifven mantals-skrifning.
Häremot må ingen, i och för äfventyret af framtida faltigvårds-tunga, inskränkas i rättigheten att välja vistelseort.
Är i detta afseende något att anmärka, i anledning af Förfaltningarne emot försvarslöshet och lösdrifveri, gälle derom, hvad i dessa Författningar stadgas. §. 24.
För iakttagande af hvad i nästföregående §. är föreskrifvet, skall Fattigvårdsstyrelsen hafva noga uppsigt öfver skeende inflyttningar, och det åligga hvarje samhällets medlem alt om personer, som af honom från annat samhälle emottagas i sitt hus eller å sine egor, göra anmälan, i stad inom 3:ue dagar hos Ordförande for Fattigvårdsstyrelsen, och å landet inom 14 dagar hos ortens Fattigvårds-Föreståndare, som det till Fattigvårdsstyrelsens Ordförande inberätta!’. Den, som åsidosätter sådan anmälan, pligte 1 R:dr 32 sk.
Banco, som lika fördelas mellan åklagaren och fatlig-cassan.
Vid enahanda påföljd åligge den, som en månad vistas inom annat samhälle, än der han är mantalsskrifven, att inom denna tid till Pastor i vistelseorten aflemna behörigt frejde-betyg. §. 25. 1 Morn.
Om fattighjon beträdes med belll.mde utom det samhälle, det .tillhörer, skall det genast försändas till hemorter., och kostnaden för dess forsling, så vidt den sker inom Länet, der det har sin hemort, ersättas af nämnde samhälle.
Med andre tiggare och obehörigen kringstrykande personer förfares, på sätt i Lagen emot lösdrifveri och försvarslöshet stadgas.
Om permitterad
Krigsman saknar utkomst inom pumissionsorten, eller genom oordentligt lefnadssätt der åstadkommit förargelse, skall han, genom Konungens Befallniugshafvandes försorg, genast till fjenstgörings-ovten återsändas, i hvilket afseende Fattigvårds - styrelsen åligger att tillkännagifva förhållandet hos Konungens Befallningshafvande eller Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
N.-o 4oi. gcjg närmaste myndighet eller tjenstemän, som police-uppsigten på stället tillkommer. §. 26. - 1 Morn.
Klagan-öfver
Fattigvårds- styrelses åtgärder och Styrelsens beslut i fal tig vårds-mål, jemte tvister derom emellan serskilda samhällen upptagas och pröfvas af Konungens Befallningshafvande i orten.
Öfver Konungens Befallningshafvandes beslut i sådane mål anföras hos Kongl. Majit underdåniga besvär, hvilka inom 30 dagar efter erhållen del af beslutet, den dagen oräknad, då sådant skett, aflemnas till Konungens Befallningshalvande, som deröfver infordrar underdåniga förklaringar, och, sedan de inkommit, handlingarne jemte eget underdånigt utlåtande till Kongl. Maj:t insänder. 3 Morn.
Konungens Befallningshafvandes beslut om sökandes behof af fattigvård, och huru vidsträckt den bör lemnäs, skall genast gå i verkställighet, utan att tiden för anförande af besvär eller för pröfningen deraf afbidas.
Då tvist uppstår om skyldigheten att besörja fattigvård för någon person, som ostridigt är i behof deraf, skall sådan vård bekostas af det samhälle, der den behöfvande vistas, intilldess tvisten blifvit, genom laga kraft vunnet Utslag, afgjord; dock med rättighet att derför erhålla ersättning af den eller dem, som slutligen förklaras skyldige att fattigvården vidkännas. §. 27. 1 Mom.
Befallningshafvande tillkommer att noggrant tillse efterlefnaden af denna Författning och befordra rättelse i de afvikelser , sorn kunna förete sig.
Till förekommande af tiggeri och obehörige personers kringstrykande, skola Krono- Stads- och Police-betjente icke allenast sjelfve använda all uppmärksamhet, utan äfven, på Fattigvårds-styrelsens anfordran, lemna den handräckning, som på dem kan bero. looo Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 40a.'
Uppläst och godkäodt hos Ridd. och Adela den 11 Juni i84i> Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 12 — r— Bonde-Ståndet den 12 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om ändringar af Författningarne, rörande laga försvar och lösdrifveriet, samt i fråga om tvångs-arbetshus m. m.
(Lag- samt Allm.
Besv. oell Ekon.-Utsk.
Bet. N:o 56.) S. A. K.
Vid för eli a fd profning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar om ändringar af Författningarne, rörande laga försvar och lösdrifveriet, äfvensom om förändrad organisation af Tvångs-arbetshus och Correctionsfängelser, samt efter tagen kännedom af de utaf serskilde Committerade för Fattigvårdens reglerande afgifne förslag i dessa ämnen, hafva Rikets Ständer funnit, att, vidkommande forst frågan om lösdrifveri och försvarslöshet, de för närvarande deremot gällande Författningar, såsom utgående från en grund» sats, hvilken blottställer den, ulan eget förvållande, tjenst- eller närings-löse för nära nog enahanda behandling, som den kringstrykande lättingen, till följd häraf understundom sjelfve motverkat det med elem afsedda ändamål och icke sällan bidragit att öka brottslingarnes antal.
En förändring i denna del af Lagstiftningen anse Rikets Ständer derföre vara nödvändig; men vid betragtande af, å den ena sidan, hvarje medborgares rättmätiga anspråk på ett fritt användande af sina moraliska eller fysiska krafter, under vilkor att ej förnärma andras rätt eller ligga det allmänna tili last, och, å den andra sidan, Statens förbindelse att vidtaga erforderliga säkerhetsmått, på det så väl den inre ordningen, lugnet och egande-rätten icke må kränkas af personer, de der sakna höstäder eller kända utvägar att på lofligt sätt finna sin bergning, eller eljest icke stå i förhållanden, hvilka synas utgöra en borgen för ett laglydigt uppförande, som ock att samhället, hvilket åtagit sig
Fattigvårds-ansvaret för dem, som pröfvas rätteligen vara i behof af allmänt understöd, Expeditions-Ulskoltels Förslag lill tind.
Skrifvelse, IV.-o 402- 1001 derstöd, ej målte betungas med arbetsföre personers försörjning, så förete sig härvid svårigheter, dem Rikets Ständer ock ingalunda förbisett, och då Rikets Ständer jemväl fästat behörigt afseende deruppå, alt öfvergården från nu gällande stränga lag-bestämmelser i förutnämnde hänseenden till alltför eftergifvande, skulle kunna framkalla starka brytningar och dermed förknippade vådor, hafva Rikets Ständer funnit grunderne för en förbättrad Lagstiftning i detta ämne, sådan densamma under närvarande förhållanden härstädes bör kunna till vägabringas, vara i de väsendtligaste delar uttryckt uti de af serskilde Cqmmitterade afgifne ofvanomförmälde förslag.
Med hufvudsaklig ledning af dessa förslag, få Rikets Ständer alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att de nu gällande Författningarne emot lösdrifveri och försvarslöshet måtte varda öfversedde och, i enlighet med här nedan anförde grunder, omarbetade; samt de öfrige Förordningar, såsom Tjenstebjons-stadgan in. fl., hvilka med dem ega gemenskap, sedermera rättade till öfverensstämmelse med de sålunda omarbetade förslagen; att uti den nya stadga, som, i afseende på lösdrifveri och försvarslöshet, kan varda utfärdad, hufvudsaklig skillnad måtte göras emellan det slag af försvarslöshet, som uppkommer utan uppsåt och eget förvållande; det som uppkommer utan uppsåt, men genom eget förvållande, och det, som är en följd af personens både uppsåt och förvållande, och att härvid äfven fästes uppmärksamhet derå, huruvida den försvarslöse, genom en brottslig vandel, sjelf gifvit Staten anledning att af honom för framtiden fordra större garantier eller icke; samt att, i fråga om de nu omnämnde classer af försvarslöse, hvilka torde kunna betecknas; dentersta med benämningen tjenstlöse, den andra försvarslöseden tredje lösdrifv vare och den fjerde förbrytare och lösgifne fångar, följande närmare bestämmelser måtte iagtlagas: a) Angående tjenstlose personer.
Med tjenstlös förstås sådan person, som icke ingått uti Kongl. Maj:ts och Kronans eller annan allmän tjenst, eller idkar, med behörigt tillstånd , fria konster eller studier eller handel, fabriksrörelse, handtverk, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, jord- eller bergsbruk, antingen såsom egare, arrendator eller brukare, eiler bevisligen af föräldrar, anhörige eller andre personer underhålles eller, enligt föisamlingens i sockenstämma yttrade omdöme, är känd såsom den der ärligen sig försörjer , antingen genom egna medel elBih. till R.
Fröt. t84i• 10 Samt, t Afd. 136 ioo* Expedilions-Vtskottels Förslag till und SkriJ veise j N.-o 402. ler arbete eller annan loflig sysselsättning, eller ej är med laga tjenst försedd, eller af allmän barmhertighets-anstalt njuter vård och understöd, eller icke ställt borgen af en eller flere vederbäftige personer ej mindre för egna, och, öm det är gift man, hans hustrus och hemmavarande barns Krono-utskylder för påföljande året, communal-afgifter, underhåll och sjukvård, än ock för utgifvande af köler och den ersättning, till sammanräknadt belopp af Femtio R:dr Banco, som bör utgå, i fall samma personer under ett år derefter eller tilldess han eller hon dessförinnan kommer i något af ofvansagde förhållanden, begår olofligt tillgrepp eller annan förbrytelse, hvaraf allmän säkerhet störes.