Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Anrep har visserligen ansett lämpligt, att motionstiden utsträcktes, och Frih.
Tersmeden har för sin del funnit tjenligt, att ordföranden föresloge en viss tid, inom hvilken motionerna borde vara aflemnade; jag ber dock att i anledning at dessa förslag få fästa uppmärksamheten derpå, att då menniskan har, riddersman såsom alla andra, en viss benägenhet att procrastinera, att skjuta upp, det skulle kunna hända, att med motioner af ganska framstående vigt dröjdes så länge, att de i följd af tidens knapphet ej blefve underkastade någon fullständig granskning.
Hvad särskildt Frih.
Tersmedens förslag vidkommer, så lider detta enl. mitt begrepp af den brist, att ordförandens framställning om tiden för motioners afgilvande lätt kan blifva ett trätofrö inom mötet, och jag hemställer då, om det icke är bättre att hafva frågan härom på förhand afgjord.
Leuhusen anser jag den föreslagna tiden vara fullt tillräcklig.
På dessa af mig vördsamt framställda skäl vågar jag lika vördsamt anhålla om bifall till det nu föredragna morn., likväl med iakttagande af den af Frih. Klinckowström föreslagna lilla redaktions-förändring, hvilken betingas af det beslut, R. 0. Ad. förut fattat.
Alströmer, Oscar: R. 0.
Ad. har visseriigen återremitterat 4:de mom. af 7:de §:n, hvilket afsåg, att hvarje Riddarh.-ledamot skulle vara berättigad att deltaga i R. o.
Ad:s sammankomster, äfven om han vore tjensteman, men, då be slut derom ännu icke är definitivt fattadt, synes det mig vara rättast och försigtigast att i afseende å motionstiden bifalla Utsk:ts förslag, ty, om tjenstemän blefve berättigade att, utan att hafva erhållit serskild tjenstledighet, deltaga i Adelsmötena, skulle det kunna låta tänka sig, att en tjensteman, för att få vistas så mycket längre i hufvudstaden, väckte motioner den ena dagen efter den andra.
Det är icke oväntadt, att personer, som under långa tider arbetat under samma former, söka att bibehålla dessa så mycket som möjligt.
Skälet dertill, att man icke föreslagit en motionstid af 14 dagar, är naturligtvis, att R. 0.
Ad. hädanefter icke komma att förehafva lika många och Den 11 April e. m. 173 vigtiga frågor som hittills, men att man ens velat bibehålla någon motionstid, kan icke förefalla mig annat än underligt, emedan R. o. Ad:s sammankomster hädanefter blifva af temligen enskild natur och endast hållas för handläggning af ärenden, som röra R. o. Ad:s enskilda angelägenheter, dess fonder och annat dermed sammanhängande.
Jag kan icke finna, att, då alla andra stora bolag icke hafva någon serskild tid för förslags väckande stadgad, R. o. Ad. skall behöfva sådan, och derföre har jag yrkat, att den procedure,jag föreslagit, måtte iakttagas vid Adelsmötena.
Cederström har visserligen mot densamma anmärkt, att den skulle framkalla meningsskiljaktighet om motionstidens längd, men äfven om så skulle inträffa, så är ju frågan derom på A timme afgjord, genom voterings anställande.
Jag yrkar fortfarande afslag af mom:t.
Då föremålet för Adelsmötenas öfverläggningar hufvudsakligen kommer att blifva penningeförvaltningen, vill det synas mig som om man antingen borde helt och hållet borttaga de föreskrifter, som inskränka motionstiden, eller också lämpa den något efter möjligheten för ledamöterna att taga kännedom om penningeförvaltningen.
Jag vet icke, om Riddarhuskassans ställning och Riddarhus-Direktionens berättelse böra så tidigt framläggas för Adelsmötet, att motioner med anledning deraf kunna med full sakkännedom väckas, men detta synes mig vara en omständighet, som bör tagas i betraktande, och förenar jag mig derföre i Frih.
Tersmedens yrkande om inomits återremitterande.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att derunder hade yrkats dels bifall till mom:t med utbyte af ordet sammankomsten till ordet Adelsmötet, dels återremiss af mom:t och dels afslag derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mom:t med ofvansagde förändring, hvartill svarades många ja jemte några nej, sedermera propos. på momits återremitterade, då svaren utlöllo med många nej och några ja, samt slutligen propos, på afslag å moimt, hvilken propos. med nej besvarades, hvarefter och sedan propos. på bifall till momit med meromnämnde förändring förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o.
2:dra momit.
Bifölls. § 24. lista momit. 174 Den 11 April e. m.
Jag anhåller om bifall till det nu föredragna monr.t endast med den förändring, att orden »eller afslås» måtte utgå.
Det af Hr
Anrep anmärkta ordet förekommer äfven i motsvarande § af nu gällande Riddarh.-Ordn. och är således ingen nyhet.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till monr.t oförändradt, och dels bifall till detsamma med uteslutande af de sista orden »eiler afslås»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till mom:t utan förändring och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 2:dra mom.
Jag får hemställa, att den förändring mätte vidtagas i redaktionen af det nu föredragna morn., att ordet »flere» måtte utbytas mot »minst två.»
Det skulle eljest kunna inträffa, att, om en ledamot yrkade uppskof med en motions remitterande till Utsk:t och endast en ledamot med honom instämde, hans yrkande icke finge någon påföljd, emedan icke »flere» förenat sig deruti.
Jag kan icke inse, att ordet »flere» är olämpligt.
»Flere» betyder blott flera än en, och hafva således 2 ledamöter framställt yrkande, att en motion måtte hvila på bordet, måste den äfven blifva hvilande.
Jag yrkar bifall till mom. i dess af Utsk:t föreslagna lydelse.
Jag täger mig den friheten att upplysa Ifr Anrep derom, att i 49:de §:n 2:dra mom:t af vår nu gällande R.
O. förekommer alldeles samma uttryck, som blifvit af Utsk:t användt i det nu föredragna mom. af § 24.
Jag vet icke, att något missförstånd någonsin uppstått af nämnda uttryck och tror icke heller, att det skall kunna komma att ega rum.
Jag yrkar bifall till mom:t i oförändradt skick.
Öfverläggningen ansågs härmed slutad; hvarefter och sedan de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till mom:t oförändradt och dels bifall till detsamma med utbyte af ordet »flere» emot orden »minst två», af Hr Gr. o. Landtm, upptagits, propos. på bifall till mom:t utan förändring framställdes och med många ja besvarades. r” Frih. Klinckowström:
Innan den 25:te §:n föredrages, får jag hemställa, att dess t:a mom:ts sista punkt, som lyder:
Deu 1 i April e. m. 175 »Föro öppnandet af sedlarne skall uti frågor, som genom enkel röstöfvervigt algöras, en sedel förseglad afläggas, för att, derest rösterna utfalla lika, bestämma beslutet,» mätte föredragas först sedan 26:te §:n blifvit afgjord, ty denna punkt beror h. o. h. på det sätt, hvarpå It. o. Ad:n beslutar angående den 26 §:n. ’ UCfjSk; . J Sedan R. o. Ad., på gjord propos., härtill lemnat bifall, föredrogs: § 25. lista mom. utom sista punkten deri.
Frih. Klinckowström; Mot den nu föredragna delen af 25 §:n 1 mom:t har jag att framställa några anmärkningar, hvilka grunda sig på vår gamla R.
O. och Riddarh.-Ordn.
Jag tror att de der befintliga reglementariska föreskrifterna hafva utbildat sig så småningom under en längre tid och med insigt af deras nödvändighet, huru formella de än kunna tyckas vara, och jag kan ej inse, hvarföre vi icke fortfarande böra bibehålla stadganden, hvilka visat sig bidraga till god ordning och reda vid öfverläggningarne.
Min första anmärkning gäller uttrycket »sedan ölverläggningen förklarats slutad.»
Jag hemställer huruvida det häraf framgår hvilken som eger rätt att förklara öfverläggningen slutad; antingen ordföranden eller Ståndet.
Detta är likväl, särdeles under stormiga tider, en ganska vigtig fråga, och jag anser det derföre vara skäl att bibehålla hvad hittills varit stadgadt och att således de ofvan anförda orden böra utbytas mot »sedan lian förut inhemtat, huruvida Ståndet anser ölverläggningen fulländad.»
Min andra anmärkning afser den andra punkten, der jag anser att, i enlighet med hvad nu i 53 §:n It.
O. är föreskrifvet, orden »straxt derefter» böra inskjutas mellan »kontraproposition» och »skall verkställas.»
Min tredje och sista anmärkning går derpå ut, att efter andra punkten måtte tilläggas en tredje af denna lydelse: »ej må propos. göras, om det voteras skall, ej heljer votering derom tillåtas»
Detta stadgande återfinnes äfven i 53 §:n R. 0., och jag anser det välbetänkt alt bibehålla detsamma här, på det någon tvist om denna fråga icke måtte kunna uppstå.
På dessa mina förslag till redaktionsförändringar, hvilka icke innehålla något nytt, utan endast ett sträfvande att bibehålla hvad förut finnes stadgadt, får jag nu hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla oin propos.
De stadganden och föreskrifter, hvilka fö rekomma i den 25 §:n, förefinnas icke i nu gällande Riddarh.- 0., utan i R. O., hvilken afser behandligen af riksdagsärenden och ej af särskilda ståndsärenden Emellertid och derest R. o.
Ad. skulle hafva kommit att sammanträda för någon särskild angelägenhet, hvilket enligt nuvar:de Riddarh.-Ordn. kunnat ske 176
Den 11 April e. m. — i ingressen till densamma heter det nemligen, att den skall vara gällande »vid riksdagar och It. o. Ad:ns sammanträden»
O. är stadgadt.
Vidlyftigare t. o. m. än nödigt varit, har nu Utsk:t sökt att i den 25 §:n sammanfatta de hufvudsakliga grunderna för målens föredragning och afgörande och har dervid föreslagit fullt lika vidsträckta bestämmelser, som de, hvilka finnas intagna i reglementet för arméns pensionskassa, i Förordnm om Landsting, o. d. I Förordnm om Kyrkomöte, hvilken institution är närmast jemförlig med de blifvande adelsmötena, finnas inga föreskrifter uti ifrågavarande afseende, utan endast ett stadgande, att mötet sjelft eger öfverenskomma om arbetsordningen.
Betraktar man den nya R.
O., så finner man, att de der befintliga stadganden om föredragningssättet m. m. äro både kortare och mindre reglementariska, än i det nu föreliggande förslaget.
För min del skulle jag ock, såsom jag i min reservation antydt, helst önskat, att de reglementariska föreskrifterna i denna § utgått, emedan jag tror, att R. o. Ad:n på grund af gammal praxis med lätthet skulle kunna hjelpa sig fram utan några sådana; men vill man nödvändigt hafva dylika stadganden intagna i Riddarh.-Ordnm, lära de här föreslagna vara fullt tillräckliga såsom ledning för förfaringssättet.
Det är väl icke fråga om att skrifva ett reglemente såsom för t. ex. en bolagsstämma, der personer sammankomma, hvilka icke ega någon erfarenhet vid offentliga värf.
Den traditionella praxis, som förut gjort sig gällande hos R. o. Ad:n, hoppas jag fortfarande skall fortlefva; och om landstingen, arméns fullmägtige eller kyrkomötena kunna hjelpa sig med de dem gifna reglementariska föreskrifter, lär väl med ännu större skäl de i berörde afseende föreslagna stadgandan vara för R. o. Ad:n tillfyllestgörande.
Jag yrkar att §:n måtte oförändrad antagas.
Leuhusan:
Sedan R. o. Ad:n antagit Frih.
Klinckowströms förslag att adelsmötets ordförande icke får deltaga i öfverläggningarne eller besluten, torde den af honom föreslagna förändring i första punkten af det nu föredragna mormt vara fullt motiverad, och jag får derföre med honom hemställa, att den måtte lyda: »när — — — förekommer, bör ordförande, sedan, på framställning af honom, öfverläggningen förklarats slutad, framställa etc.»
De öfriga af Frih. Klinckowström föreslagna tillägg anser jag deremot alldeles obehöfliga, ty jag tror, att §:n för öfrigt innehåller alla reglementariska föreskrifter, som kunna anses behöfliga: och får jag på denna grund yrka bifall till den öfriga delen af det nu föredragna mom:t.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Ilr Gr. o. Landtm., att i afseende å den förevarande delen af l:a mom:t hade yrkats dels bifall till densamma utan förändring, dels Den 11 April e. m. 177 dels af Frih.
Leuhusen bifall deri ill med införande af orden »på framställning af honom» emellan orden »sedan» och »öfverläggningen», och dels slutligen af Frih. Klinckowström, att den ifrågav:de delen af mom:t måtte erhålla följande förändrade lydelse: »när ärende till afgörande förekommer, bör ordföranden, sedan, på framställning af honom, öfverläggningen förklarats slutad, framställa propos., så afiattad, att den kan med ja eller nej besvaras.
Ordföranden tillkännaaifver huru elter hans uppfattning svaret utfallit; och skall dervid bero, derest icke omröstning begäres, hvilken då, efter förut uppgjord och justerad propos. samt kontrapropos., straxt derefter skall verkställas med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar; och må propos. ej göras, om det voteras skail. ej heller votering derom tillåtas.»
Härefter framställde llr Gr, o. Landtm, först propos. på bifall till den lörevide delen af monik utan förändring, hvartil svarades många nej jemte ett eller annat ja, sedermera propos. på bifall dertill med den af Frih.
Leuhusen föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskiliga ja, och slutligen propos. på bifall till merberörde del af monad med den förändrade lydelse Frih Klinckowström föreslagit, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 2:dra mom:t.
Mot den nu föredragna §:n har jag icke någon annan anmärkning att framställa, än den att jag finner det vara ett väl långt sträckt förutseende, då Riddar!).- Utsk:t i §:n antagit, att R. o. Ad:n skulle vilja afhända sig sin gemensamma egendom.
Om äfven en sådan sorglig händelse skulle kunna inträffa, tror jag dock icke att vi böra påpeka den här i vår Riddarh.-Ordn., och för öfrigt tviflar jag, huruvida vi kunna afhända oss den del af R. o. Adms gemensamma egendom, hvilken blifvit till Adelns fromma af Sveriges framlidna Konungar donerad.
Orden »afhändande eller» kunna således saklöst utgå ur denna §, och får jag hos Hr Gr. o. Landm. anhålla örn propos. på detta mitt förslag.
Om äfven det i denna § förekommande stadgande om afhändande af R. o. Adms gemensamma egendom är öfverflödigt, torde det dock vara bättre att sträcka försigtig heten förlängt, än tvärtom.
Till följd häraf och då i öfrigt detta stadgande icke kan medföra någon olägenhet, anhåller jag om bilall till §:n i dess oförändrade Ivdelse. H. IV. 12 178 Den 11 April e. m.
KlinckowstrÖms yttrande örn fiirsta delen al denna §, ber jag att få saga några ord.
Vi veta att K. M:t octi B.
St:r beslutat att i frågor, som röra R. o. Adms privilegier, Konungens och Ständernas beslut icke skola vara gällande, utan R. o.
Ad:ns medgifvande.
Men detta afsåg R. o.
Ad:n i dess hittills varande tillstånd; och då två tredjedelars röstpluralitet i dessa frågor hittills icke erfordrats, hemställer jag, om införande deraf nu kan beslutas. 1 så fall skulle den erforderliga pluraliteten lika väl kunna bestämmas till ififi af röstantalet.
Jag tror icke, att Iv. M:t kan fastställa ett sådant beslut, och anser det ej heller vara R. o. Ad:n värdigt, att dermed nu framkomma, hvadan jag anhåller om afslag å denna del at §:n.
Tersmeden deruti, att vid privilegiefrågor en röstpluralitet af jj:delar icke är lämplig, ber jag att få nämna en Iråga, der sådan pluralitet borde införas, nemligen lid lörändring af den nu bestämda kapitationsafgiften, som eljest af några få personer, hvilka önskade från rösträtt utesluta andra, kunde oskäligt höjas.
Jag föreslår derföre, att efter orden »gemensamma fasta egendom» måtte införas »eller höjande eller sänkande af kapitationsafgiften;» och anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på detta mitt förslag.
Jag anser den här föreslagna röstpluraliteten af två tredjedelar vara för liten.
Enligt så val R.
F. och R. O., som nu gällande Riddarh.-Ordn., erfordras fem sjettedelar af röstantalet för en ledamots utvoterande; och jag anser det derför orimligt, att endast två tredjedelar af rösterna skulle behöfvas för att utvotera hela Ståndet, om sådant ifrågasattes.
Äfven i afseende på den fasta egendomens afhändande anser jag det vara nyttigt att fem sjettedelars röstpluralitet erfordras; ty om tidens benägenhet att köpslaga skulle smitta äfven detta Stånd, hvars förhandlingar af mången, såsom vi hört, anses hädanefter komma att beröra egentligen de ekonomiska angelägenheterna, kunde man föreställa sig, att förslag kunde väckas att förändra vår ställning till bankbolag; och till förekommande af ett sådant förslags antagande, anser jag, att det dertill erforderliga röstantalet borde bestämmas så högt som möjligt.
Jag föreslår att ordet »två tredjedelar» måtte ändras till »fem sjettedelar.»
Räntans, enligt mitt förmenande, så lörderfliga frigifvande manar mig ytterligare till denna försigtighet.
Huru menligt denna åtgärd, eller räntans frigifvande i afseende å s. k. korta papper, med samma försvårande belåning af inteckningar, — har inverkat på jordbruksförhållandena — finna vi uti det nyligen föredragna décharge-betänk:t så bevisande vara framstäldt af Hr Trolle, C. A., uti dess emot besagde Betänk, utförligt afgifna reservation; men icke blott jordbrukaren har drabbats häraf, utan Deu 11 April e. m. 179 äfven fastighetsegaren i stad har. fått vidkännas dess svåra följder: i.
ex. vill jag anföra att lån ifrån Riddarhuskassan å stadsegendom, åtminstone här i Stockholm, har jag just i dessa dagar hört beviljas icke vidare; och begäret elter hög ränta kommer nog troligen att stegras så, att svårigheten att få inteckningar belånade allt mera skall ökas.
Spekulationsluslan bör således, tror jag, genom alla till buds varande medel, söka stäfjas, dertill jag anser den af mig framställda förändringen af röstberäkningen utaf fem sjettedelar, i stället för af två tredjedelar, icke ringa torde bidraga; anhållande jag alltså vördsamt om propus. å min gjorda framställning.
Tersmedens åsigt att vi icke skulle hafva rättighet, eller att Grundlagen skulle lägga ett hinder lör oss, att så affatta vår Riddarh.-Ordn, som här blifvit (öreslaget, ifall K.
M:t derpå ville gifva sin Nåd. sanktion; ty, då grundlagen gilver oss rättighet att besluta i privilegiefrågor rn. m., utan att bestämma något om sättet huru vi skola fatta våra beslut, är det gifvet ocii klart, att det icke kan ske på något annat sätt, än på det, hvarom K. M:t och Adeln blifva eniga, det må förlika sig huru mycket eller huru litet som helst med det sätt, hvarpå riksdagens båda kamrar fatta sina beslut.
Hvad åter beträffar frågan, om K.
M:t kan sanktionera den här föreslagna qvalificerade röstpluraliteten, så är jag öfvertygad att K.
M:t mycket väl kan det göra; och jag tror mig veta att flere af Konungens rådgifvare anse något hinder derför icke finnas.
Vi veta icke huru
Adelns möten hädanefter komma att bli sammansatta eller huru talrikt de bli besökta.
Med enkel röstpluralitet kan det gå helt hastigt, att afhända oss den fasta egendom, vi nu hafva, och som består, icke allenast af denna byggnad, utan äfven af torget och gården här utanlör samt någon egendom i Wermland m. m.
Jag anhåller derför om bifall till denna §.
Jag och många med mig skulle vara Frih.
Tersmeden förbundna, om han ville upplysa oss, på hvad grund K.
M:t icke skulle kunna sanktionera R. o. Ad:s beslut om två tredjedelars röstpluralitet.
Det fordras en hög grad af divinationsförmåga för att kunna förutsäga, hvad Konungen kommer att besluta.
Utsluts förslag i denna del välbetänkt och yrkar bifall till §:ti, såsom jag förut nämnt, med borttagande af orden »afhändande eller.» Frih.
I det jemnmått älskande
Rom gällde som grundsats: »in medio consistit virtus»; och då Hr Liljenstolpe yrkat fem sjettedelar och Frih.
Tersmeden enkel röstpluralitet, står deremellan Utsk:ts förslag om två tredjedelar af röstantalet, som jag anser vara det rätta; och Utsk:t har äfven antydt, att detta är i likhet med hvad angående kyrkomöten för vissa frågors afgörande finnes stadgadt.
Då ordet »användande» 180
Den 11 April e. m. äfven kan anses innefatta »afhändande» af den fasta egendomen, någonting som jag endast med yttersta vedervilja kan påtänka, tror jag, i likhet med Frih. Klinckowström, detta sednare ord kunna uteslutas, och yrkar alltså bifall till §:n med den af Frih.
Utsk:t trodde väl, att inom
Ståndet skulle yppas motstånd mot den föreslagna röstpluraliteten, men att den skulle anses för liten, hade Utsk:t icke föreställt sig.
Den af Utskrt föreslagna medelvägen torde dock vara tillräcklig.
Då 11. o. Ad:n i grundlagen erhållit rättighet att höras öfver och lenina sitt bifall till frågor, angående R. o. Ad:ns previlegier etc., kan jag för min del ej finna att icke R. o. Ad:n skulle ega rätt att bestämma den röstpluralitet K. o.
Ad:n anser böra fordras för ett sådant bifall; hvarföre jag icke heller kan föreställa mig, att K.
M:t skulle neka sanktion till förslaget.
Hvad angår Frih. Klinekowströms förslag om borttagande af ordet »afhändande,» så kari jag deruti icke instämma; ty om detta ord försvunne, skulle R. o. Ad:n kunna med enkel röstpluralitet besluta att försälja eller på annat sätt afhända sig sin fasta egendom.
.lag yrkar bifall till §:n, sådan den af Utsk:t blifvit föreslagen.
Hr Rjörnstjerna:
Den som, i likhet med mig, tror att våra öfverläggningar hädanefter blifva fåtaligt besökta, mäste äfven anse
Utsktts förslag om qvalificerad röstpluralitet vara välbetänkt.
1 synnerhet i afseende på den fasta egendomen iir en sådan röstpluralitet af vigt, på det icke några få personer må kunna öfverenskomma att sälja eller på annat sätt afhända oss densamma.
Hvad sjelfva riddarhuset beträffar, tror jag icke att R. o. Ad. har rättighet alt alhända sig delta, då tomten hvarpå det står blifvit skänkt åt R. o. Ad. »till everldelig ego»; men det vore sorgligt att tänka, att den öfriga fasta egendomen, sorn, ehuru icke så betydlig, kan genom gåfvor och testamenten förökas, skulle kunna genom några få personers beslut afyttras.
Jag yrkar bifall till denna §.
Om jag i afseende på grunden för röstpluraliteten skulle hafva något att mot förslaget erinra, skulle det vara i den af Hr Liljenstolpe angifna rigtning.
Det är icke möjligt att på förhand beräkna, hvilka åsigter, som vid de blifvande mötena komma att göra sig gällande; och jag anser att vi böra söka att förekomma föi hastade besluts fattande, som med enkel pluralitet lätteligen kunde genom öfverraskning tillvägabringas.
Då Irågorna icke äro underkastade föregående tillkännagilvande, skulle jag älven önska att beslut i vigtigare saker skulle vid 2:ne efter hvarandra följande möten fattas för att vara gällande.
Beträffande borttagande af ordet »afhändande», tror jag mig veta, att Frih. Klinckowström sjelf i afseende derå ändrat åsigt, och jag behöfver således icke derom yttra mig.
Den 11 April e. m. 181 Hvad slutl. angår Frih.
Tersmedens yttrande, att vi icke kunna hoppas Regeringens sanktion å ett beslut om qvalificerad röstpluralitet i previlegiifrågor, så kan jag icke begripa grunden för en sådan förmodan; ty då grundlagen medgifver R. o. Ad. att om sina previlegier besluta, måste det äfven vara R. o. Ad. tillåtet att bestämma sättet för sina beslut och att derför fastställa röstpluralitet af hvilken proportion som helst.
Frih. Klinckowström har förundrat sig öfver, huru jag kunde veta alt K.
M. icke skulle komma att sanktionera ett beslut om qvalificerad röstpluralitet i privilegiifrågor.
Det är naturligtvis efter min individuella uppfattning, och då jag i detta afseende icke haft beröring med någon af Konungens rådgifvare, har jag endast uttalat min enskilda tanka om saken.
Oxenstjerna velat påbörda mig, sagt att ett sådant beslut vore stridande mot grundlagen, utan endast att de adeln gifna previlegier blifvit adeln förbehållna under förhållanden, som nu icke få förändras.
Lilj”ncrants har ansett min uttalade åsigt obegriplig.
Det bevisar endast att vi förstå på olika sätt.
Då adelil fått rättighet att bestämma om sina privilegier, är denna rättighet lemnad åt adeln, sådan den då var.
Något sammanhang med kyrkomötet, som genom särskildt beslut fått sig en qvalificerad röstpluralitet för vissa frågors afgörande bestämd, kan jag icke finna.
Jag vidhåller min åsigt och alstyrker bifall till den föreslagna röstpluraliteten.
Det kan väl vara sannt att, såsom Frih.
Gederström sagt. det rätta består »in medio», men någongång ligger det rätta på gränsen; och så är, efter min uppfattning, nu förhållandet.