Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och, emedan Riksens Ständer deremot anse lägligaste tillfället för sådana valföxrättningssammatikomster vata vid något af de Lagtima Ting, som i Häradet hållas, fä’ Riksens Ständer i underdånighet föreslå den förklaring öfver berörde punkt: att Kronoskjuts-skyldige i hvarje Länsmans-Distrikt äga å första Rnttegångsdagen af det Lagtima Ting i Häradet, som först på året infaller, genom förut dertill utsedde SockneFullmäktige inställa sig och inför Härads-Rätten välja sina Deputerade, högst tre till antalet, hvilka intill påföljande årets forsta Lagtima Ting böra af Krono - Betjente emottaga och granska Kronoskjuts-längder och Marschruter samt, om de finna de skjutsande hafva något för när skett, anmäla sådant hos E. K. M:s Befallningshafvande i Länet till behörig rättelse.
Riksens Ständer framhärda Säc.
J3* Underdåniga Skrifvelter» N:f 66.
Uppl, och godk, hos Ridd. och Ad, d. 3i Murs 1818 — Präste-StSudet d. 1 April — -- BorgareStåndct d, 1 — Conde-Ståndet d, 1 — — Riksens Ständers underduniga Skrifvelse om förändrad tid för Väg-syner.
Af erfarenhet oell pä flera förekomna skäl anse Riksens Ständer den uti Kongl. Brefvet den 13 September 1790 angående allmänna vä* garnes underhållande utsatte tid för den allmänna sond- och grus-ningen, eller ifrån början af Oktober till den 24:de i samma månad, för de fleste orter icke vara den rättaste och beqvämligaste.
Denna öfvertygelse hämta Riksens Ständer, bland annat, af de omständigheter: att, enär på' många trakter för väglottsegarne icke gifves tillgång af det till väglagningen tjenligaste slags gröfre grus och sand, utan finare fy 11- riingsämneri måste användas, de sistnämnda, påbörda Höstetiden, då vägen vanligen är af regn uppblöttnad, göra den mera djup och svår till begagnande; att vägen, som denna tid icke äger fasthet, nersjunker på serskilda ställen mer och mindre för de tyngre lass, som derå framföras, hvarigenom uppkomma ojemnheter och gropar, dem väglotts-ägarne måste bättra och fylla påföljande våren tillika med de under tiden inträffade utskärningar: att således dubbelt arbete måste nedläggas vid väglagningen, så val Höst- som "Vår-tiden, hvilket ännu mera försvårar väghållnings-besväret: att detta besvär äfven blifver betungande genom den vid Hösten oftast regnaktiga väderlek och de korta dagarna, hvarmedelst Underdåniga Skrif v elser.
13S flera dagsverken åtgå för arbetet: att, om den allmänna väglagningen verkställes våren, undvikes den eljest blifvande nödvändigheten och det dubbla arbetet att då åter förbättra den sedan hösten å väglotterne tillkomna skada: samt att vid vårtiden vägen är mera tjenlig till emottagande af i synnerhet de finare fyllningsämnen, och^dagarne längre, så att betydligare arbete hvarje dag kan åstadkommas.
I följd häraf föreslå Riksens
Ständer i -underdånighet den förändring af föreskriften uti omförmälda Nådiga Bref angående tiden för allmänna väglagningen och grusningen, att den i stället må ske ifrån vårens början och till den ltste Juli, då den ovillkorligen skall vara fullbordad, samt att derefter och till den l.pde i sistnämnde månad vägsynerne böra på vanligt
Sätt företagas och slutas.
— Men , som, vid denna förändring, väglagningen endast skulle verkställas en gång hvarje år, anse Riksens Ständer det blifva högst nödvändigt, icke allenast att väglottsägarne förbindas dervid till de kraftigaste åtgärder för vägstyckenas fullkomliga iståndsättande, utan ock att vid vägsynerne hafves den noggrannaste och sorgfälligaste tillsyn på arbetets behöriga och varaktiga fullgörande; och, om innan ratta väglagningstiden tillfälliga händelser å ett eller annat vägstycke vålla en sådan skada, sorn genast fordrar hot, kunna väglottsägarne icke undgå att dertill foga nödig anstalt.
För öfrigt tro Riksens Ständer det böra lemnäs E. K. M:s Befallningshafvande i Länen öppet, att, i händelse väglagningen* allmänna Underdåniga Skrif reiser'. verkställande höstetiden skulle uti något Län ; genom ortens skiljaktiga beskaffenhet, finnas meia lämpligt och nyttigt, få derom, sedan väglotts-egarne blifvit hörde, förordna efter omständigheterna.
Ständer framhärda Sic» N:r 67, Uppl, och godkänd hos Ridd. och Ad. d, 31 Mars 1818. Prest-Ståndet d, I April -- BorgareStåndet d. 1 — -- -— Bonde-Ståndet d. 1 — —, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om förmedlade Hemmansdel i Brandstod„ K ongl.
Förordningen den 26 Oktober 1743 Innehåller, bland annat, ’’ait , på det HäradsRätten strax vid timad brandskada må kunna fördela den fastställde brgndstoden Hemmanen emellan, samt inga uteslutas af dem , hvilka efter ingången förening äro skyldige densamma betala, bör Häradsskrifvare!! tillställa Häradshöfdingen en af Lands-Kontoret behörigen bevittnad förteckning, som för Landshöfdingen uppvisas skall, på alla Hemman, hvilka sig orri Brand-' stodens erläggande förenat, samt årligen gifva Häradshöfdingen tillkänna, örn och hvad förän-; dringar genom ödesmål, förmedlingar eller eljest kunna sig tilldraga”.
Häraf är en följd, att, när något Hemmang sorn ingått i Erandstods-förening, förmedlas, dess dervid und i adda förmedlade Hemmantal seder - Underdåniga Skrifvetser. mera må tjena till grund, både för dess skyldig-} het atf deltaga i brandstods erläggande för ari-- dra i brandstods-laget afbrända Hemman, och jemväl för dess rättighet att den åtnjuta orri eldskada a det ifrågavarande förmedlade Hemmanet inträffar.
Som likväl Riksens Ständer funnit detta förhållande icke så uttryckligen bestämdt, att olika omdömen i den delen äro undanröjde, utbedja sig Riksens Ständer i un« derdånighet få föreslå utfärdandet af en Förkla-j ring, hvarigenom uttryckeligen stadgas, att ett Hemman, som blifvit förmedladt, sedermera icke kan erlägga eller åtnjuta Brandstod annorledes, än efter beräkning af det förmedlade Hernj mantalet.
Ständer framhärda etc, N;r 63.
Uppl. och godk, Iios Ridd. och Ad. d. 31 Mars i8i8i — Präste-Ståndet d, 1 April — BorgarcStåndet d. 1 — Bonde-Ståndet d. 1 — Riksens Ständers underduniga Skrifvelse om upphörande af förbudet emot 7>öskeslagor utaf Ek.
Med uppmärksamhet på stridigheten emel-- lan 37. och 37. §. §- i Kongl.
Förordningen om Skogarne i Riket den 1 Augusti 1805 å ena sidan, hvarmedelst Jord-egare lemnäs full egan, de-rätt till Ek å Frälsegrund samt Skatte- och Krono-Ronde jemte Bosiälls-innehafvare tillätes J 3ö Underdåniga Skrifvelser'. att utan utsyning saklöst nyttja vindfällen af Ek samt affall af Toppar och Qvistar, som efter hyggen finnas qvarliggande, och 38. §. i samma Förordning å den andra, der det alldeles förbjudes att på något sätt begagna Ek uti Tröskeslagor, ehuru likväl dessa kunna förfärdigas af de Ek-träd, Vindfällen och Affall, hvilka till andra hushållsbehof fritt få användas; hafva Riksens Ständer ansett sig böra i underdånighet föreslå, att nämnda förbud må hädanefter upphöra.
Den för Ekskogens förkofran skadliga osed, att med roten upptagaungaEkar som genom förbudet emot Ekslagor skolat förekommas, utgör hos den, hvilken så beskaffad åtgärd sig tillåter, en brottslighet, hvarför han icke bör kunna undgå laga ansvar då han dermed beträdes och derom öfveitygas; men i Riksens Ständers tanka, och val jemförelse af de först åberopade $. är det icke skäl att för detta ändamål hindra Ekträds begagnande till Tröske-slagor, enär den, som en sådan innehafver och lofligen åtkommit, svårligen och, efter en längre tids förlopp, oftast omojligen kan leda sin åtkomst i bevis och styrka att slagan icke är förfärdigad af sådan ung Ek, som med rot blifvit upptagen.
Ständer öfverlemna till E. K. M:S Nådiga ompröfning lvvad de sålunda i underdånighet tillstyrkt och anfört, samt framhärda etc.
N:r 69.
Uppl. och godk,' hos Ridd. oell Ad. d. 31 Mars 1818.
— Präste-Ståndet d, 1 April — Underdåniga Skrif velser. »37 — BorgareStåndet d. i April — — Bonde-Ståndet d. l — Riksens Stunders underdåniga Skrifvelse till Kongl.
Maj t om ändring i 24, Kap. 4. och 5. §. §.
Byggninga-Balken, angående Brandstod.
Sedan Allmänna Brandförsäkrings - Verket blifvit inrättadt, kan det icke förvägras den , som antingen enligt stadgandet i 2,}.
Byggninga-Balken är skyldig att gifva Brandstod eller uti serskild inom Häradet eller Socknen afslutad Brandstodsförening ingått, att, orri lian för sig förmånligare finner , uti nämnda Allmänna Verk försäkra större eller mindre del af den vid Hemmanet eller Egendomen varande åbyggnad.
Riksens Ständer anse häraf böra blifva en följd, att Hemmans- eller Egendoms-innehafvaren, när lian begagnat denna anstalt, och ehvad han tagit försäkring å hela Abyggnaden eller någon del, icke vidare är pligtig att fullgöra hvad berörde 5:te §. föreskrifver, men deremot ej heller berättigad till den ersättning för afbrända hus, sorn föregående 4. §. utstakar, och att lian äfven eger sig öppet att frånträda den Brandstodsförening, hvaruti han förut kan vara delegare.
Dock, emedan i Allmänna Brandförsäkrings-Verket icke lemnäs försäkring å lös egendom, men åter sistnämnde 4. §. förmår, att Hemmans-åbo, vid timande eldskada, skall njuta ersättning för bortmistad säd, foder och den Boskap, sorn till Gårdens bruk tarfvas, hvarom jer»- Underdåniga Skrifvelse*, väl oftast i Brandstods-föreningarne öfverens-’ kommes, finna Riksens Ständer denna rättighet för ifrågavarande Hemmans- och Egendoms-innehafvare, likasom lians motsvarande skyldighet att i jemlikhet dermed deltaga uti gäldandet af en sadan lösöre-ersättning till andra brandska.' dade, böta oförändrade bibehållas, så vida det icke mot de träffade och stadfästade Brandstodsföréningar strider.
Och rnå härigenom ej heller något hinder läggas i vägen för de öfverenskommelser till slik förening, som hädanefter kunna ingås, vid hvilka vederbörande ega till godo njuta den frihet och den oberoende rätt, so a uti Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den (j December 1766 §. 43 samt Kongl, förklaringen den 1 Augusti 1770 blifvit Brandf stods skyldige i allmänhet förunnad.
I sammanhang härmed tro Riksens Ständer,' icke allenast att det bör åligga den, som i Allmänna Brandförsäkrings-Verket begärt och vunnit försäkring för åbyggnad vid egendom å landet, att genast derefter å nästa Lagtima Ting i Häradet sådant till de öfrige i Brandstodslaget varande delegares efterrättelse meddela och behörigen styrka, utan ock att, om sedermera deni ne försäkringstagare genom underlåtenhet i uppä fyllande af de hos Brandförsäkrings-Verket in-' gångna förbindelser gör sig förlustig sin der vunne rätt, han icke för åbyggnad kan i det förra Brandstodslaget eller den derom upprättade förening åter ingå annorledes än efter delegarnes hörande och med deras lemnade bifall.
Hos E. K. M. få Riksens Ständer i underdånighet föreslå, att en författning rpå var - Tind er danl ga Skrifvelser.1 139 da utfärdad med den ändring och Förklaring öfver 24.
Kap. 4. och 5. §. §.
Byggninga-Balken, som Biksens Ständer för sin del sålunda beslutit.
Biksens Ständer framhärda etc.
Uppl, och godk. hos Ridd. och Ad. d. 3i Mars 1818* — Prästc-Ståndet d. 1 April — — BorgaroStåndet d. 1 — — — Bonde-Ståndet d, 1 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om förklaring öfver 17 Cap.
GiftermålsBalken angående efterlefvande Makas fördel.
I Riksens Ständers tanka bör det anses ostridigt, att, då uti 17 Kap.
Giftermåls-Balken stadgas, etet Man eller Hustru, som efter lefver, må uttaga sin fördel ”af bo afskifto, i thet han eller hon hälst vill, af lösören,” men tillika förordnas, att ”thet ej må vara mer, än tjugunde-delen theraf,” Lagstiftarens mening icke kunnat vara någon annan, än att denna fördel skall beräknas endast af de i det oskiftade Boet varande lösören.
En sådan mening utmärkes icke allenast genom den Enklingen eller Enkan lemnade rättighet, alt af lösören få uttaga hvad han eller hon helst vill till nämnda belopp, utan ock i det följande af §., hvarest förklaras, att, när Bo är fattigt och ringa , ma han eller hon taga ”sin fästningaring, dageliga säng och nödi - 140 Underdåniga Skrifvelser. ga gångkläder, äntå att thet något öfver tjugunde-delen stiga lcunde.” Riksens Ständer hafva likväl funnit denna tydning af Lagbudet icke så tillräckligen bestämd, att ju derom hos Domare kunna uppstå olika begrepp , hvilka föranleda till vidlyftiga och kostsamma Rättegångar.
Det är derför, sorn Riksens Ständer få hos E. K. M. i underdånighet föreslå till vederbörlig efterrättelse en sådan förklaring öfver 17 Kap. Giftermåls - Balken , ”att efterlefvande Makas fördel till det i Lagen utstakade belopp icke rnå af andra det oskiftade boets tillgångar, än den uti boet befintlige lösa egendom, beräknas och utgå.” Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 71.
Uppl. och goclk, hos Ridd. och Ad. d. 3i Mars 1818- — Fräste-Ståndet d. 1 April — — BorgarrStåndet d. 1 — Bonde-Ståndet d. 1 — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om för passningar för Gar nizons - Soldater , som lidit vanhedrande straff.
Under de anstalter, hvilka redan äro vidtagne eller framdeles kunna komma att vidtagas till hinder emot den skada, som tillfogas Samhället af försvarslöse och vanfräjdade personer , våga Riksens Ständer äfven i underdånighet utbedja sig E. K. M:s Nådiga afseende på den ön. skan , att sådane Soldater af Garnizons-Regimen(terne , som lidit vanhedrande straff, ej måga derefter förpassas till sin fodelse-bygd , hvarigenom Uderdäniga Sirifvelser.
•lenna ofta eljest blir en skadeplats för de befriades förnyade laster oell brott.
N:r 72- Uppl. o. godkänd bos Ridd. och Ad, d. 31 Mars 1818. öfriga Riks-StSndiiii d, i April Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om upphörande af Kongl. KammarCollegii befattning med MarkegångsTaxornes granskning i andra fall, un då Riks-Markegungen bestämmes eller Besvär anföras öfver Deputerades beslut.
Genom det fråga hos Riksens Ständer blifvit vackt om upphörande af E. IC.
M:s och Rikets Katnmar-Collegii befattning med de årliga Markegångs-Taxornes granskning, hafva Riksens Ständer fått anledning att skärskåda de serskilda stadganden som rörande dessa Taxors upprättande blifvit utfärdade.
Af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den i:ste Oktober 1810, jemförd med 3 § i 1731 års Resolution på Allmogens Besvär, samt Kongl. Brefvet den 16
December 1771 med Kammar.
Collegii och Stats-Kontorets derpå grundade Cirkulär-Bref den 8:de Maji 1775 inhemtas i detta amne: ”att innan Markegången sättes, och sedan städernes torgpris blifvit uppgifne, böra Kronofogdarne i Länet för hvarje Härad uppgifva varuprisen till det verkeliga värde och pris, hvar - J42 Underdåniga Skrif v elstri je persedel i orten da egt och eger eller till salu hålles: att desse varupris, sedan de blifvit af Krono Fogdarne underskrifne och af bofaste.'samt inom Häradet boende trovärdige män bestyrkte, hora till Kongl.
Matjts Befallningshafvande insändas, och vid Markegang-Taxans upprättande jemte torgprisen] i öfvervägande tagas: och att de till Markegångs-sättningen Deputerade, sota skola bestå af alla Stånden i Diket och kunna, med iakttagande af de i 1810 års Kungörelse utstakade grunder , väljas hälften af Räntetagare och den andra hälften af Bäntegifvare , dervid må vara obetaget att ej allenast pröfva de uppgifna prisens förhållande emot de i orten verkeliga pris, utan ock att hafva afseende på det föregående och det löpande årets växt, bärgning och beskaffenhet, samt i anledning så väl häraf, som hvad eljest om de den tiden gängse pris med visshet kan uppgifvas, så inrätta Markegången, att å ena sidan Kongl. Majus och Kronans samt Xndelningshafvarens rätt må blifva bevarad och å andra Bäntegifvarne ej emot skäl och billighet betungas/’
Då, genom dessa noggranna föreskrifter, den sorgfälligaste uppmärksamhet synes fästad derå , att både Kongl. Majus och Kronans samt Bäntetagares och Bäntegifvares rättigheter och skyldigheter må i möjligaste måtto iakttagas, hafva Biksens Ständer trott, att någon granskning af den sålunda verkställde Markegångs-sättningen ej bör vara af nöden, helst erfarenheten visat, det den af Deputerade i Bänen föreslagna Markegång, efter en slik granskning, blifvit så betydligen förändrad att Deputerades åtgärd nästan helt och Undérdtiniga Skrifvelser'. hållet varit onyttig eller förfelat sitt ändamål.
Ständer kunna för öfrigt ej annat hnna, än att den Markegång, sorn i sjelfva Länet upprättas, bör för det samma vara den mest passande och der tjena till efterrättelse , i synnerhet när de noggrannaste anstalter till utrönande af dess rätta belopp vidtagas i förening med de största säkerhetsmått för inbördes rättigheters orubbade helgd.
På sådana grunder få Riksens Ständer i underdånighet .anhålla oell föreslå, att hädanefter den i Länen på föreskrifna sätt stadgade Mar. kegång må för hvarje
Län orubbad blifva gällande och ej af något Ernbets-Verk kunna förändras, samt att föl sakteligen IS. K.
M:s och Pikets Kammar-Collega befattning med M,arkegångsTaxorna må komma att upphöra i alla andra fall, än då fråga är om upprättande af Riks - Markegången eller upptagande och afdömande af de Besvär, som antingen af enskillde Räntegifvare och Räntetagare, eller å Fromma stiftelsers vägnar, eller af Kammar-Collegii Advokat - Fiskal , såsom bevakande Kongl. Majrts och Kronans rätt kunna anföras, i hvilket afseende Kongl. Coliegium altså bör af
Deputerades åtgärder på vanligt sätt erhålla del.
N:r 73.
Uppl. oell godk. hos Ridd, oell Ad. d, 31 Mars 1 g18* Öfriga Riks-Stånden den 1 April.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse ony en fri Tackjerns-handel.
Redan vid 1S09 och rgio arens Riksdag 144 Underduniga Skrifvelser'. anmälte hos Kongl. Maj:t’ Riksens Ständer si* underdåniga önskan om en fri handel med Tackjern inom Riket oell uppgåfvo underdånigt Förslag med de vilkor, hvarunder Riksens Ständer för sin del ansågo densamma kunna tillåtas.
Det ar jemväl Riksens Ständer bekant, att Kongl. Maj:t häröfver i Nåder inhämtat Dess och Rikets Bergs-Collegii jemte flera vederbörandes underdåniga yttranden och förklaringar , samt att dessa ifrån Bergs-Collegium till Kongl. Maj:t inkommit.
Men, som den af Riksens Ständer i hufvudsaken önskade åtgärd ännu icke följt, få Riksens Ständer i underdånighet förnya hvad de tillförene härutinnan hemställt och lika underdånigt anhålla, att E. K. M., med afseende ji de önskningar, som äfven sedan år 1809 vid flere Riksdagar varit hos Riksens Ständer försporda, må täckas fatta Sitt Nådiga Beslut till befrämjande af en friare Tackjernshandel.
Ständer framhärda etc. t N:r 74.
Uppl. och gotik, hos Ridd, och Ad, d. 3i Mars 181SÖfriga 11 iks-Stånden den 1 April.
Ständers underdåniga Skrifvelse avgående förbättrad reglering af Posterne i Riket samt undanrödjande af vissa olägenheter vid Postföringen emellati Norrige och Dannmark.
Hos Riksens Ständer är klagan förd, ej mindre olver de olägenheter, son» tillskyndas de Bref - Underdåniga Skrifvelser.
P>refvexl.imle i åtskillige orter af Riket genom Posternfes långsamma gång , än öek öfver dem , sorn de skjutsskyIdige i vissa orter lå vidkännas genom närvarande reglering af Postföringen emellan Norrige och Dannemark.
I förra afsfeendet förekomma såsörri exempel: att afgående Södra och Tyska Posterne einellan Carlshamn Och Christianstad på halftannat dygn lägga till rygga blott 6 mil: att den ifrån tJelsinghoig ankommande Tyska Post, som passerar geftorn Carlshamn, fores 18 mil på fem dagar: att Poster, som Inrikes Städer emellan affärdas sine serskilda Postdagar, ankomma på fen gang till sin bestämmelse: att emellan Carlskrona och Carlshamn 2:ne Poster på olika Postdagar affärda?, utan att på mellantiden någon m.otsvarande Post går tillbaka: att på den stora Landsträckan af minst 12 mils längd och bredd från Norrska gränsen till Staderne Carlstad och Amål ej mer art en Post i hvarje vecka finnes, och denna så inrättad, att den endast afsett beqvämlighelfeft på Carlstad och der ofvanföre belägne orter, men aldeles icke på Götheborg, Uddevala la och Södra delen af Sverige, hvaraf handt , att Brefvexlande, sorn blott hafva 5 mil till Amåh måst afbida Postens fart i till och med 25 mils krökning från nämnde Stad till deras ört , med en lika omväg vid brefvens besvarande : samt att höst- och vår-tiden, eller dä väglaget ej ar gynnande, och Posten från Stockholm Samt öfriga orter i Riket till Götheborg ankommer något senare än den Tyska och Skånska , hvilken endast medförer brefven till de Pohusllihung till Riki-St, Pro:. 1017-1818- toliie Sami. N:r Ip, ZO:
Underdåniga Skrif vilier, ländsks Städerna, blifva de andra öfverläggande derstädes tili nästa Postdag omkring tre elier fy. ra dagar derefter.
Till afböjande af dylika olägenheter, som för de affärer, hvilkas förmänliga afslutande fordra en hastigare kommunikation, lägga betydliga hinder i vägen och derigenom ej i. ringa man motverka handelns' och näringarnes förkofran, hafva äfven inom Riks-Stånden förslag blifvit gjorda.
Men, då en närmar© utredning af så beskaffade förslag och en noggrånn-undersökning om de härvid förekommande ^omständigheter och. serskilda förhållanden JiS' nödig, vilja Riksens Ständer till E. K.
M. framföra den underdåniga önskan, att E. K. M., som, efter vederbörandes hörande, bäst är i tillfälle att upptaga ärendet till hufvudsaklig pröfning, täckes å detsamma fästa det Nådiga afseende, sorn det kan anses förtjena och omständigheterna medgifva.
Hvad dernäst beträffar Postföringen emellan Norrige och Dannmark, hvilken det är ä« lagdt Gästgifveri-skjuts - lagen i Röhus .Län , Ha liand och Skåne, att igenom vissa orter besörja tro, Riksens
Ständer denna reglering ej stödja sig på sådana skäl, som böra föranleda att den vidare fortfar.
Enligt tillförlitliga underrättelser är Postgången i Norrige vida långsammare än i Sverige, och lika lång tid erfordras att ifrån Christiania fortskaffa Bref till Strömstad, som åtgår att med Svenska Posten befordra dem till Helsingborg, då likväl det sednare afståndet är mer än tredubbelt längre än det förra.
Ständer finna icke billigt, att först i Sverige en skyndsammare anstalt skall vidtagas för Underdåniga Skrifvelseri ätt likasom godtgöra den Norrska Postens lång* samma gång* och Norriges brefvsxlande invånare synas böra åtnöja sig öm deras bref fortskaffas igpnom Sverige med samma skyndsamhet Sorn de Svenska, i synnerhet då den så betydligt öfverstiger Postens skyndsamhet i deras e~ get Dand.
Au skjutshings-skyjdlgheteh i allmänhet arén betydlig börda för Svenske Dandtmannen , äfvensom att Jordbruket genom rnistningen a£ dagsverken och genom utmattade elier ofta förderfvade dragare, skjutsnings-besvärels oundvikliga följder, tillskyndas de känbaraste förluster, är en länge erkänd sanning.
I Riksens Stan» ders 'tanka bör derför hvarje ny tillökning i denna borda, örn möjligt är, undvikas; och hit torde den nu ifrågavarande olägenheten så mycket mer böra räknas, sorn Postföringen, i anseende till dess storrö skyndsamhet och nödvändigheten ntt äfven i det dåligaste väglag ock dett besvärligaste väderlek fortgå, gör denna serskild a åtgärd i synnerhet betungande.
Dessa äro de skäl, pa hvilka Riksens Ständer till E. K.
M i underdånighet hemställa, det. den ålagde skyldigheten, att med serskild Post fortskaffa brefven emellan Norrige och Dannemark samt derifrån tillbaka, må hädanefter upphöra; hvaremot öppet tillfälle torde vara att* då- Norrska Posten på vissa bestämda tider aflemnäs vid närmaste Post Kontor inom Svenska gränsen, densamma kan med Svenska Posten till bestämda orter afgå.
Ständer framhärda 8Ce. 'j 4$ Expeditions-Utskottets Memorial.
N:r 75, Expeditions-Utskottets Memorial med ändring i underdåniga Skrifvelscn N:r 17 angående IVesterbottniska Länet.
Da det kommit till Expeditions-Utskottets kännedom, att sista återstoden å den del af det så kallade Vesterbottniska
Dånet, som bort erläggas af Invånarne i Norrbottens
Dan , den 4:de i denne månad till Riksens Högloft.
Ständers Riksgälds-Kontor influtit, hvarom ock Utskottet från Kommissarierne derstädes förskaffat sig behörigt betyg, samt således den underdåniga Skrifvelse, hvartill Utskottets under N.r 17 uppsatta förslag blifvit godkändt hos Högvördiga PrestStåndet och Väliofl. Borgare-Ståndet den 27:de sistlidne Januari, hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 2 Februari, men hos Höglofl.