Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sländerne förklarade att dä han icke wille cedera, man ej kunde utan att störa allmänna säkerheten betaga honom sin rätt, utan mätte han derwid bliswa bibehållen.
Af alla desia arrendatorer blefwo alla hör, de en enda undantagen, näml. framlidne RikS-Rädet Baron kunclc, som innehade Johannisbergs Kungsgård.
Saker om besittnings rätten genom den lagligaste ärkomst, war det honom sa mycket mera owäntavr, fa höra af Kongl. Kamma r-Collegium att han är 1782 borde afträda Kungsgärden till följe af Sränvernes bestut 1765.
Han rvände sig derföre till Konungen, som infordrade ^.omst.
Kammar - Collegii förklaring häröfw r, hwilkcn blef aflaten ack nämnde 2 Cap. Kon. Balk.
Landslagen aoeropadcs, och Kammar Collegium afstyrkte pa denna grund arrende rättigheten för Riks Rådet k*rinck.
Konungen yttrade i ett Rescript kill nämnde Collegio af den 17 Julii l78Z att Han funnit de af Collegio anförde skäl grundade och an befailte derjämte att förenämnde Kungsgård skulle, med enahanda wilker som Riks<Räoct kunclc den innehaft, öswcrlämnae till dawarande General Adjutanten Baron kror Oäsrsrrom; säledeö erkändes att en Konung kunde Återtaga det som war af Upsala Ode abalieneradt.
Den andra händelsen har senare tilldragit sig.
Under minderärigheten war Kungsgården pa Wisingsö salunda borrtgifwen; en benämnd kleurlinZ hade deraf warit innehafware 2rne är, dä i6o6 Den 2g December. hon af f. d. Konungen förklarades pä origtigt sätt wara i besittning häraf, och Kungsgården genom os» sentelig auction till den mästbjudande sörarrenderadcs.
Delta torde nogsamt bcwisa, att det aldrig warit ansedt såsom Konungarnes. rättighet, att ständerne oät fpordt, efter egit behag, med aswikande frän försatt» vingar, disponera om Kronans egendom.
P^terligare sär jag göra anmärkning, wid den ideen en wärd ledamot hast, att Riksens Ständer icke flkulle wara be, rättigade pröfwa detta ärende såsom parter, utan borde hänskjutas till Domares afgörande.
Ständer såsom magkägande kunna gemensamt med Konungen stifta, uphäfwa och förklara lagar.
Huru skola De kunna dä underkasta sig Deras egna EmbetSinänö bedömande?
Huru kunna
De föreställa parker som äco Högsta waglen, och som wäl böra sölja la, gen; men om De derifräu alwika sä kan ingen hindra
Dem derifrån, smeda» enligt sakens natur, i alla Samhällen, sä killsägandes enwäldct någonstädes skall stnnag-
Med samma skäl hade frägan om recognirions skogarne ocksä bordt till Domarens chröfwande hänskjutas.
Frägan om Tull arrende Societetens begärde afdrifning a arrendet likaledes, ja, de fleste ärrender hade blifwir föremäl för Domarens pröfning.
De hade således blifwir landets behärskare, och Riksens Ständers magt blifwit ingen.
Domare wäldet
Ar här i landet starkt nog sörm, det kunde käla inskränkning, men aldeles icke att ulwidgas. Herr krinr^selaolä, ?sul, upiäste till Protokollet ett sä lydande Diktamen.
Utaf Högloft.
StatS-UtikotletS upläste betänkande befignes, dek UlMtets Herrar Ledamöter, uti - ^ . frägan Dm 28 December. 1627 fragan om sörmägligastc sättet, att tvid inträffande ledigyeter disponera Kungsgardarne, warit af olika tankar i la matto, att en d l anfttt bäst wara, att i likstämmighet med 1799 ärS Kongl Förordning, dessa lägenheter genom auciioner under arrende »plata, samt en annan del trott det i flere afseende» wara bättre att sörw.mdla meranämnde lägenheter kill Kronoskatte hemman samt dem föijaktellgen till skatte forsäll ja; och i anseende kill hwilken lkiijaktighet Högloft.
U lksttet behagat ölwerlämna denna sräga till Riksens Högloft.
Ständers egir närmare ompröswande och afgjörande.
Wid blotta bekragtefsen af de för Kongl. Msttt och Kronan förmånlige wilkor, hwarmed de hittills, efter osman äberopade Kongl. Förordnings stadgande, sörauctionerade Kronolägenheter bliswit borrtarrenderade, skulle det wäl synas som wore Kongl. Majus och Kronans högsta möjliga fördel derigenom wunnen; men som till etr fullständigt bedömande af denna fräga, onekeligrn erfordras kännedom icke allenast deraf hwad som efter förhållandet i hwarje
Län ungefärligen kan wara att påräkna, fäsom jkalte- köpeffilling, för ett helt mantal, utan ock fast mera derutaf, hwid inkomst Kronan sedermera ärligen kan af samma Eatkehe mm an hofwa att sörwänto'; men om sä beskaffad uplySning saknas, sä torde det tillätoS mig hemställa om icke Högloft.
Utftottet mätte anmodas, fran wederbörande jsrägawarande selande upgiskec infordra, och Dest widare i ämner till asgiswande utlätande medfölja lata.
Herr von 8c!aantr, I5vrc l^rsärie Gabriel, upläste följande:
Dicka - <62; Dm 28 December Dickamcn.
Att de contracker om KungSgardar, hwilka ester Konungs och Siänders gemensamma beslut, bliswit borrtarrenderade, sko:., äga bestånd, derom lärer wäl ej kunna upsta sraga, äswcnsom akc dc, hwilka efter anstälde auckioner till den högstbjudande öfwcrlätitS förbliswa orubbade.
Det lär säledeS wara endast i afseende pä e KungSgärdar, hwilka utan sadane formaliteter eller Ständers sörcjkrifter pä längre eller korrtare tid oftast emot obckndeligt arrende bliswit uplätne som obetänklighcter sig förete.
Ä ena sid n kan man med åberopande as 2 och 4 Cap. i Kon. Balk. i Landslagen, hwilken uti 1772 ars Regerings-Form är aberopad, yrka att sörre Regenter icke längre än för deras tid ägt magt att om Kronvqodfen disponera samt att ds således, nu genast borde till Kronan afträdas.
— Ä andra sidan talar häremot det obeskcifweljga lidande, som i händelse con» tmcterne uphäsdes, skulle tillskyndas enskilde personer
Utan deras förmanande.
— Mänga hafwa genom köp eller transporter kommit till cn sädan besittning, hwilken äswm wid årsskiften, liquider och andre sadane tillfällen gäkt i beräkning ost) ätergängen as alt sädant skulle ästadkomms ett större lidande än Riksens Ständer böra wilja haswa pä sin räkning.
— I kraft af 1789 ärs Säkerhets Act, hafwa troligen de fleste Rikets innewänare anseri Konungen, äswen i anseende till Kungsgärdarne, som mycket annat, hafwa ägt rätt, att som Honom godt syntes förordna.
Dä således en undersäre försett sig med ett af Konung sanckionerädt conrract borde han wäl aldrig kunna tweka om desi helgd och orubblighet.
Trygg wid en sadan åtgärd
- Den 28 December. 1609 gärd pä Hwars waraktighet knappast warit tillåtit att twifta, har kanske innehafware» af en Kungsgärd nedlagt betydliga kostnader under dct rättmätiga hopp arr ä den fortfarande arrende tiden äterwimra sin nedlagde summa.
Dttta hopp skall förfelas och han skall as medborgare se sig beröfwad sin egendom, derföre att han trott vä en Konungs försäkran, utan att kunna förutse eller ens göra sig begrepp om möjligheten deras, att mindre tydliga, mindre bestämda lagar kunde i en framtid tolkas till hans förlust.
— Jag hoppas att om Riksens Ständer finna Konnngarne haswa warit obehörige till assiukande af w-tza, om jag sä ma säga, ensidiga arrenden, torde De dock finna det wara i högsta matto obilligt att aldeles uphäf, wa dem.
Härwid kan jagej undgå till Högloft.
Ridderlkapet och Aoelns bedömande framställa den frägan:
Tillhör dct Riksens
Ständer att 6e kroto uphäfwa sä beskaffade arrenden?
— Min egen tanka härom är, att Riksens Ständer säsom Lagstiftare ej kunna befatta sig med lagskipningen den De öfwerlämnat kill Konung och Embersmän.
Frägan om acrende-conrraeten äro i behörig ordning tillkomne och om således Kungsgär» barne behörigen inn.hafweS, beror, efter min tanka, pä en pröfning den Riksens Ständer ej kunnat utöswa, ty prssniugrn förutsätter nödwändigt att den eller de personer saken angar böra höras, och wid ett sädanc förewetande skulls Riks Skänden förwandlas i en Domstol, som är twärt emot peine i perns i grundlagen Och alt döma öfwer andras rätt utan att höra vem dek angar, samt döma i egen sak, wsre en sä uppenr bar orättwisa, att jag förmodar att Riksens Ständer icke wilja statuera ett dylikt exempel, as besia skäl troe i6is Den 28 D-cemder. kror jag, akt om Riksens
Ständer funno de uvrättade contraclen icke wara för StatS-Wcrket förmånlige, Ständerne dä börk', öfweriämna till Deras Ombudsman att i laglig ordning revindicera Kronans disposilions rätt.
Dock hoppas jag akt delia 4swm skall undtvikas och cn billig jämkning ä ömse sidor winnås om del förslag anrages gkk nu warande arrende in» nehafware erbjudas akt begagna de återstående arrende arén, emot dek, all den ucsäste pcnuingc räntan be» talas med spanncmal, Uträknadt efter det äreis markegangöpris dä contractct stukades.
Salunda grille in>iehafw«ren ej komma akt erlägga högre afgäld än wid sörsta början warit päräknad, och Kronan ej genom waruprisernes förökade wärde sä betydligt förlora.
Om jag ej af forntidens handlingar inhämtat fullkomlig wisihet derom, ark alla beslut äfwen de kraf» tigaste äro förändringar underkastade.
Om jag ej kände att Ständers och Konungars beslut af efterkommande bliswlt ogillade och om ej reductionen med en slags rysning omtalas af hwar och en som känner sammanhanget dermed, ffulle kanske ej mänga betänkligheter hos wig upstä akt wid sragan om Kungsgar» darius framgcna behandling bifalla deras mening som tillstyrkt försäljning.
— Men dä, om cll sadant beslut fattas, jag förutser möjligheten deras att andra Ständer och annan Regent, i en framtid kunna med Åberopande af Konunga Balken uphäswa sadant, hwarigenom säkert manga skulle gä miste om deraS timmelifla goda, will jag ej med min röst bidraga till stikå olyckor, utan amer för min del bäst och säkrast samt wäst öjwerenkstammande med allmänt och enskildt wäl, att Kungsgärdarne sä snart de bljswa lediga borrtarrenderas efter de grunder Urfkorrek föreslagit; dock wä-- Dcn 28 December. i6n wägär
,'ag häruti förestå den ändring, alt äswcu det penninge arrende som pä auction erbjudeS sörwandlaS till spanemal ester det ärctS markcgängspris dä auction hålles, hälst Kronan för säkerheten uti Vest inkomster altid bör haswa sin ränta ställ) pä persedlar.
Herr Llrrsn bor§, Osper Willielm.
I anledning af hwad en wärd
Ledamot nyst anfört får jag den äran förklara akt den antagne Regerings» Formen af dcn 6 Junii uphäfwit alla förur gällande grundlagar af hwad namn som hälst och föjljakteligen öfwer Konunga-Valke».
Den deri aberopade §, kan sa mycket mindre uti en framtid blifwa grunden till rubbning asdcc beflui Riksens Ständer, samfällt med Regenteir nu kunna taga om KungSgärdarneS försäljning som Deras rätt härtill blifwil bestämd uti denna grundlags 77 §, hwars stadgande jag anser såsom den enda gällande nom för dylika frågor.
Osäkerheter kan dä först uvkomma när grundlagen icke mera rcspcctcras; men äfwen dä skall, ester min öswcrtygelse en frill köp ägande rätt till jorden, wara mindre wäda underkastad, än temporaira öfwerxnskoirmiclser, hwilka destukom altid stola förfela ändamälet, att förena inkomst för Slaten med landsmlturen och folkökningen.
GrcfweOrnnLts6r,I>liIx.
Som den lankan är framstäld af siere wärde Ledamöter, alt wista Kungsgårdars fortfarande arrenden stulle förbindas med del aliggande art betala arrendet i spanuemäl, beräknadt ester Len i penningar nu warande arrende» summan, och der årets markegång vä hwilken arrendet asstutades, sä fäc jag såsom exempel anföra alt Höjen» torp oiwiswelakcigt stulle komma ali betala z a 400 proCent mer än nu, hälst del första arrendc-csnlracl.r nies r6l2 Den 28 December med Kronan afflmades ar 1727, och akt denna Kungsgård ej tal as en sadan förhöjning ä arre»de>suminan till bewis hwarä jag äberopar den afffrifl af eller utdrag af arrende conrractet, svin nu är emellan Herr Majoren lUIIr och oss delägare, hwilken finnes ibland de handling r jag haft aran kill Protokollet astämna.
Den bcwisar art da Kongl Majit, och Kronan är li, quiderad efter conkracteks innehåll och Krono, dage iver» tena ersatte, och delägare bliswit godtgjorde räntan för pantschillingen i Kungsgården, sa är war behållning ZZ5 R:d
B:eo hittills ganska swar att erhålla, emedan man med yttersta swärighet kunnat förmå Herr Major kjölle akt wilja bibehålla ostanämnde arrende-conrract; en sadan lunga skulle endast kunna stä att för» enas med bibehållandet af ett perpetuel! arrende, hwitken sörman wi delägare önffa gtt sä upoffca, itmot de wilkor jag tillförne anfört.
Grefwe Os la Oaräie.
Det är niig mer än mncket vkärt alt härutinnan nödgas moisäga den wärde Ledamoten som sist talade, men jag kan aldrig med honom inse huru behållningen för arrende,korerne af Högentorp kan wara sä ringa som han den nygift wer, da likwäl i den nygift Skars-Utljkotter länmat i Bilagan Litt.
V. uplages Höjentorp, som är 7 hela mantal, till ett ej högre arrende än 92 Rid 42 tz 9 rst. samt dessutom förman af art begagna 802 dagSwerken för 6 öre SiMt hwardera: jag hemställer till detta upliM Samfund om ej denne senare förman en» sam redan medför en mäst nära sä stor winst som he» la den förra upgisten.
Herr Grefwen och Landt-Marska lken.
Gjorde derefter proposition, att sörewarande betänkande stul, Den 28 December. i6r^ skulle, Zkföljdr af de nu Horda anmärkningar tili Stats Urffotlet återremitteras.
Derefter föreslog Herr Grefwe,, och Landt, Marskalken alt Konungens i sista Plenum upläste och pä bordet lagde nådiga proposition, rörande redowisnmgen för Krigssiquid, mätte, j anseende till del ät Riksens Ständer deri gjorde sörflag, alt genom egna De, puterade deltaga i de återstående Krigsskuldcrnes l» quiderande, till Stats.
Ulffottet bliswa remiltcrad.
Grefwe k.ävenk)slm, Lurtsk, uplästc ett diktamen, sä lydande: En wärd Ledamot af detta Ständ, har för nä« fira dagar sedan yttrat rankar om styrelsen af Krigs, ärenderne, dem jag i hufwudsaken med honom dc« kar.
Jag tvet att det endast är i oeconomiskt afseende som detta ämne här bör uptagas.
Jag tvet attCon, stitutien har lämnat Konungen utwäg att gifwa KrigSadministration mera enhet och en enklare sammansättning, men Riksens Ständer kunna i löningswägen belydeli» gen lätta en sädan försättning, i sall Konungen i sin wishet skulle för godt finna att den widtaga; dek är i detta afseende, och dä denna wigtiga staga cn gäng är wäckt, jag omöjligen kan afhälla mig ifrän, ak! of Sländelö dyrbara lid utbedja mig »agra minuter 1614 Den 28 December. lill desi närmande betraktande innan den till Sandels widare handläggning ifrån Stars - Utskottet återkom» mer.
Ja, mine Herrar! saken är af wigt — och ef, ter min tanka ti!! den grad, akt medmindre den rätteligen bchjertas, äro alla uvoffring r, kostnader och anstalter för wart sörswarL werk, att anse som fruktlöse.
En systematisk och ändamälsmastig organisation, som (sifwer hwarje hjul hwarje fjäder af dek stora Administrations-Weiket en sann rigining, en säker gäng, ost) den högsta möjliga drift, är det s nnaste pelaäium för Rikets wälfärd och bestånd.
Hwadan den säkra och ofelbara ukgänacn af Fransyska armecrncS företag?
— Hwad är som hos dem göra orden Fö» retag och Seger kill synonymer?
— Hwad är som (sifwer dem den stadiga och kraftsMa inre Administration, förutan hwiiken militairiska företag aldrig äga en stadig grund. —- Jag wet ett organisationen ej gör alt,— att med den yppersta kommer d n medelmåttige Embetsmannen ända ej långt, akt med den sämsta kan en man af gcnie hjelpa sig någon tid — bade medelmåttan och geniet trycka sin stämpel pä «!t hwad de widröra ; men denna nyssnämnde langwa» riga och beständiga ftamgänq, säker och beräknelig som stenen i sitt fall, den mäste äga en lika säker och beständig orsak, och denna mäste näst dcn Styrandes omäteliga gcnie, sökas i en god organisation.
Alwen dennes skapande är geniets werk och behof — ja desi behof — ty endast genom denna får styrelsen det säkra och beräksieliga skick, svin lämnar dct ifrån dctailer befriade geniet fuli frihet i sin syftning till sto - Den 28 December. 1615 stora företag.
Wista högt talande exempel, ha för» ledi mänga att bekwifla defia sanningar.
Man har sekt wigliga företag lyckas till en wist grad. utan att de esker Veste principer warit beredde;— men hwad bewisar dek? blott akt det gifwas mcm.iskor beggfwade med den genialiffa sinnesnärwaro, soln satter dem i ständ, alc midt ibland de wigligoft-owsorger, anka stg till de minsta detailler, akt ouvhörligk göra lex in cana och art altid göra den rätt.
Icke dest mindre stär fast, att wida flera finnas som ej äga denna sörmäga, och alk äswen de förstnämnde uträttat wida mera om de ej warit belamrade med de tröttande omsorgerne för mechaniska detaillcr, som i brist as en stadig or« ganisalion bliswer en sig sjelf beständigt äterfödande nödwändighet.
Man torde förebrå wig akt jag här pedantiskt deducerar hwad hwar man tvet; men >ag dömer esker sacra och ej efter enskilda meningar, — Npg har jag desta senare arén hort talas om organisation och hör dek alla dagar än, men att alt hos Ost derföre är organiseradt — se del är en annan sräga.
Jag kan ej tydligt förklara mi» tanka om rätta gängen as Krigsadmimstxaiion förr, äu del tillättts mig kasta en blick pä det hela af SiatSinachinenS wanliga gäng i alla uplysta länder utan undantag, Ve mä styras efter de mäst despolijka eller de mäst li» betala grundlagar.
Min föreställning derom är följande: Hwarje Regering äger utan twilwel ett för Riket uiwärtcs och inwärtes administration allmänt Fjerde Lander N;o 104. och r6i6 Dell 2Z Decembee. och alt innefattande systeme, som bestämmer, det före^ mäl dit alla Regeringens omsorger stola syfta/ soni bestämmer rigtningen as alla dest företag, som bestämmer med ett ord hwad och hwartut man will.
I län» der, olycklige nog akt en sadan plan der war.i saknad, eller der stora förefallne ändringar fordra förändrade grundsatlser, är utan twifwel dest upgöraode dek första och wigtigaste bland alla föremål, ly ifrän och »ch med dck widlöftigaste
Rike ända till den minsta egendom, styres imer wäl utan plan och systeme.
Nu fordras till behörigt werkställande af denna generella plan, atk alla delarne, det är alla styrelse grenar i hwilken administration är sördelt, concentristl och i en och samma esprit mcdwerka.
Hnru minnes dett^?
Jag föreställer mig alt Regeringen tillkallar de Sex eller Sju personer, som efter ett moget mål blifwic Utseddr art förestå huswudgrenarne af Rikets administration, meddelar dem den generella planen, befaller dem författa, hwar för sikt Departement, en, uri den allmänna, coincidcrande plan, och tillsäger dem huru läng tid dem lämnas, huru myckel penningar och hwilka andra medel ställas kill deras dispojuion. —-
När olla bestå >planer.äro rättade och faststälde, säger Regeringen:
''Gä och werkställ; — wid slutet afven eder kill werkställighet lämnade tiden wönnar eder belöningen eller answarct.
Af tillståndet
Uti edert Departement stall den bestämmas — Emedlertid och sä länge ej uppenbar iliwilja eller oförmäga katt eder bewisas, stolen I, ehwad man i förwäg ma döma och gista om edra göromål, ostörde fa gä er gäng." —- Denna tillsatts är wigkig.
En Smbersmans planer och förslag kunna aldrig bedömas dä de stympas, eller han sjelf pä halfwa wägen afsäties.
En midt bekant bonde klipte as recepter, — gumman dog, och till
Den 28 December. till Dotterns bedömande sakna wi nu all rättwis grund.
När nu cn gang Riksens Ständer stadgat hwatz öm Rikets inre angelägenheter pä
Dem ankommer; tiär nU snart wäre förhällanven med främmande manter äfwen blifwit stadgade, och med dem wär Ulwärtes politik.
— När da wär gode och wiss Konung säledcS äger de grunder pa hwilka h a, kan bygga sine planer för SwerigeS ära och sällhet, och da will Upgöra dem — hwem ffall han da tillkalla säsonl Csef sör Krigsärenderncs administration?
General Adjutanten?
Han är Befälhach' rö och ej Administrareur.
— Krigs - Presidemei?
— HanäcAoministratcur och ej Befälhafware.
—St tSSecrekeraren?
— Han, är intetdera, han är blott Föredragande.
Hwilken af detze Embetsman äger den öfwwsigt öfwer det hela som fördrag för att leda des; hela gäng, och sör alt kunna ikläda sig aMwaret derföre?
Hwar är enheten i planer och ^verkställighet?
Förutan denna enhet är planmäsiighet i styrelsen ej tänkbar, och förutan planmästighet ej »agot dugelig!.
Det är wihk ej att förmoda att någonsin enskildt har kan werka till Mehn för kjensten hos Swensika EmbelSmäii; men om de irenne ofwa »nämnde, lika eldade af rent nit för rjenstens wal, men hysande olika tankar om medlen , i en framtid stöta sig
Med chwaramian och bljswa owänner, hur gär det dK
Med admjnisiratian och enheten i desi stycclfe?
iLi8 Den 28 December. Ofwannämnde
Embetsmäns befattningar sam-^ manstöla cj förr än hos Konungen.
Konungen mäste således sjelf säresta Kngs.Dcpartementet, och Dess dyrbara tid upkagas med detailler, wida under Re, gentens omedelbara åtgärd.
Konungar i Preussen haswa gjort detta; men ken tiden war hela Preussen ett sion läger om sommaren, och om wintern ensior Cassern.
Hwem skall i krigstid med tillbörlig insigt föredraga rörande operations planerne, dä ingen äger nyssnämnde fullständiga öswersigt öfwer det hela?
Kan en Krigsmdministrakion kallas organiserad, dä den som föredrager besordringsmälen ej är i tillfälle att känna till hwad grad och i hwad wäg de sörestagne personer äro brukbare, och som aldrig kan blifwa ansvarig för deras brukbarhet?
— Dä den som skall upgöra operationö-planerne ingen magt äger att anskaffa förn öden heterne och 6s juis ej känner hwad som i den wägen later sig göra, således ej kan urskilja hwad som är möjligt och omöjligt.
— Dä den som skall anskaffa förnödenheter ej 6s jure; är i förtroendet as planerne, och således cj kan w>ca hwart Armeen ffola gä, och knapt nog hwar be sta.
Hwad blir följden?
Jo, att när
Armeen skall rycka fram felas förnödenheter och företaget misslyckas, och när Armöerne retirerar ligga magazinerne sä fulla akt Adelar falla i fiendens händer.
— Har delta eller unge, fäc dylikt aldrig handt?
' Nu till Administrationen i fredlig tid.
Det är, som man wet, denne som stal! bereda wär ära och wära fördelar i krig.
Hwem
Den 2g December. 1619 Hwem är nu ä Embeteks wägnar skyldig att upgiswa alla möjliga oecenomista förbättringar, alla än obrukadc resourcer?
Hwem är skyldig att tillse det wära militairiska inrättningar och författningav lämpas, fä widt wara omständigheter det niedgifwa, esler det i Eurora härskande krigs systeme och stridsfält?
med ett ord att wi följa wart tidehwarf, och ej stanne ett halft secnlum ester, som kanske också ibland i wista delar handt?
Hwem är skyldig att äfwen tillse att wi ej blindwis antaga inrättningar, som utomlands kunna wara ypperliga och likafullt hwarkcn pastande eller nyttige hos ost?
Hwem äligger dek nu alt besörja tjenlige tjenst,förestrifcer eller nödige ändringar i dem wi äga, dä ändringar i krigssättet eller nya ivapens bildande sädant fordrar?
Hwem åligger det nu «tt emottaga och granska alla inkommande projecter — äterbefordra de hufwndlösa till sitt intet, eller befordra till wcrkställighet de goda, samt upmumra och till belöning föredraga deras kloka förfaltare?
Item sädane gilwas.
Hwem wet om ej en okänd Larnot gär här« ibland ost och tiger as fruktan att hela projektmakare: en fruktan den jag likwäl cj gillar.
Lolumkus, 6nrrsinber§, fenner och Larnot wörö också projectmakare.
Dä ingen äger magt öfwer det hela, och ingen öfwerscr det, hwem kan dä answara derföre, alt i krigswäsendct en oföränderlig plan i alt följes? att ingen författning tagcs som ej coinciderar med den generella planen, och pastor i det hela af det antagna systemet?
Huru skola annars beständigt i motsägelse med hivar, annnan skeende och derföre sig sjelf äterfödande ändringar, och en deraf följande högst skadlig ostadighet i administration, förekom mas?
Om den stöna dagen någonsin upgär oswar Ewe - ?§2s Den 28 December.
Swerige, dä befi ära och sjelfständighet orubbeligen grundas pä dest söners allmänna deltagande i dest förswar; hwem tillhör dä conscripkioiiens organiserande?
— Esler NU warande inrättning tillfaller en del deraf hwarje af Cheserne för de nu tre existerande grenar af krigsstyreljen.
Ware delta dra?
— Bör cj ett sä ivigkigr, jag hade sä när sagk, ett sä heligk werk, wara en endas?
Bör dct ej wara helgukil, om del ffall smara emot det stora ändamälet?
Åsa mera, hwem är answa» tig för upmtthallandet af disciplins och en sann milu tairiff anda i Armeen, för milstainjk kunffeps och vplnsningS utbredande, för den mcchaniska fäcdigherens unoerhallande och sörkosrande, för Armesns complekka ständ sä till antal som duglighet? swarar man Regements Cheserne, sä har det ej lyckats mig att urtiycka min kanka.
— Icke talar jag här om answarsportioner delce i 4O:de dels dräk.
— Icke är saken dermed hulpen.
— Icke nödgas Höasta Mmten 0- mcdelbarligen ingä med' alla R-kets Häradshöfdingar j Jnstikiae detailler.