Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Spens: Jag liar icke fattat, att någon annan än Hrr Arninoff, von Troil, Dalman och jag, har yttrat sig för den tanken, alt en redaction endast i afseende på yngre kammaren skulle böra fiamställas såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke; och jag åtminstone liar blifvit mycket orätt fattad, om hvad jag framställt liar blifvit upptaget annorlunda än såsom en nödfallsutväg, ifall man derigenom skulle kunna afsluta hela tvisten.
Återstår hela tvisten, så har jag för min del aldrig yrkat att den på detta sätt skulle delas, ty det tjenar till ingenting.
Tvertom är del baltie och mindre tidsödande, att i sådant fall afgöra den i ett sammanhang.
Jag skulle icke vid detta tillfälle hafva yttrat mig, om R. o. Ad. fattat något beslut derom, att målet borde i deladt skick framställas, men ett sådant beslut har åtminstone undfallit inig.
För min del får jag reservera mig mot den mening, att ett beslut, som R. o. Ad. formligen fattat, skulle åter kunna blifva föremål för en förnyad pröfning, nemi. alt, då R. o. Ad. afslagit Frih.
Hamiltons förslag, det bär skulle tillstädjas för de båda karnrarne att val skulle få ske utom districten, så att, då R. o. Ad. derigenom uttryckligen förklarat, att det icke var Ståndets mening, efter dess egen pröfning, att medgifva sådana val, det efteråt kunde förklaras genom någon advocalorbk tydning, att Ståndet öfverlemnade åt en annan auetoritet att pröfva hvad Ståndet lagligen förkastat, oell det just åt den auetoritet, hvars hufvudsaklig!! grundsatser i detta vigliga ämne af R. o. Ad. blifvit förkastade.
Del får jag reservera mig emot, men tillika får jag nämna, att i händelse vi nu skola komma att aldrig så många gånger votera om igen 0111 samma redan afgjorda sak, så blir min voteringslapp alltid densamma.
Jag ei känner, alt när jag kom hit i plenum, så var min tanke att votera till förmån för Frih.
Hamiltons framställda sals, men då jag fick höra ett yttrande af Frih.
Boye, så ändrades min mening, och om åter något tvifvel hos mig kunnat uppslå att förblifva vid den mening jag då fattade, så skulle det hafva upphört sedan jag hört Hr Dalman försvara den motsatta meningen.
43« Den 3i October e. m.
Jag är förekommen af den sista talaren.
Jag tror lika med honom, ali R. o.
Ad. liar afgjol t frågan; meri skulle della icke vara Hr Frih. o. Landtnäs samt Ståndets mening, skola vi, i följd af en annan mening, nu yttra oss i samma sak; så kommer jag att votera ja till Hr von Hartmansdorffs förslag, nota bene blott så vidt det rörer nedre kammaren.
Jag anhåller att utur prot. erhålla upplysning, huruvida R. o. Ad. fattat något beslut att det skall vara Hr von Hartmansdorff medgifvet att åtskilja dessa begge frågor.
Ridd.Secret. yttrade, att ett sådant beslut vore hvarken nu eller vid föreg:de tillfallen falladt.
Vid sådant förhållande kan jag i sanning alldeles icke finna annat, än att den punkt, sorn af Hr Frih. o. Landtm, blifvit föredragen, utgör föremålet för R. o. Ad:s pröfning.
Då jag för min enskilda del är besluten att afslå frågan i begge dess afdelningar, yrkar jag ock, att den må oförändrad af Hr Landtm, framställas till propos.
I anledn. af Hr Rosenblads yttrande, får jag föröfrigt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att då Hr Landtm, ansett sig kunna föredraga frågan till R. o. Ad:s beslut och således lemnat R. o. Ad. öppet att derpå svara ja eller nej; så måste detta vara det bästa beviset, alt Hr Landtm, icke ansett frågan vara.afgjord genom den votering, som öfver Frih.
Hamiltons förslag i ett föregående plenum försiggått.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. under de föregående öfverläggningarna, så vidt Hr Landtm, kunde påminna sig, så snart någon ledamot begärt att två frågor skulle åtskiljas, som varit sammanförda i ett betänk, eller i en punkt, alltid medgifvit att ett sådant afskiljande vid föredragningen finge äga rum.
Således hade Hr Landtm, äfven för detta tillfälle, då eu ledamot sådant begärt och följaktligen föredragningen sedan skett efter denne ledamots begäran samt förslagen blifvit åtskiljda utan att det af någon ledamot varit motsagdt, trott att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med livad vid andra tillfällen skett, medgifvit detta, och torde R. o. Ad. finna, att om ett sådant medgifvande skett och discussionen sedan fortginge och andra ledamöter derefter begärde att frågan skulle samfäldt disculeras samt samfäldt afgöras och pröfvas, så uppkorame deraf etL föredragningssätt, som icke öfverensstämde med den ordning, som R. o. Ad. iakttagit under denna riksdag , och sorn Hr Landtm, trodde icke heller fullt öfverensstämma med de rättigheter hvarje ledamot hade att få hvarje fråga skiijd den ena från den andra.
En ledamot, Hr Rosenblad, Bernhard, har behagat benämna den emot hans egen stridande åsiglen Den 31 0 c I o b er e. m. 4.1. för advocatorisk.
Jag skulle likväl lro, alt innan nian så benämner en åsigt, borde man hafva gjort sig något närmare reda för frågan, än denne värde ledamot synes hafva. R. o. Ad. liar visserligen i ett föregide plenum beslulat, att del icke skall vara alla valkretsar tillåtet att välja utom sina egna medlemmar, men man behöfver väl icke vara synnerligen väl bevandrad hvarken i språk eiler i logik, för alt finna, alt detta icke är detsamma som ett beslut alt det skall vara hvarje valkrets förmenadt att välja utom sig.
Det ligger ett temmeligen betydligt mellanrum mellan dessa begge meningar, oell hvad som innefattas i den förändring af Hr von HarlmansdorfTs förslag, hvilken så väl jag, sorn Frih.
Hamilton och Hr Mannerskantz begärt, är intet annat, än att det icke skall vara hvarje valkrets ovillkorligen ålagdt att välja inom sina egna medlemmar.
Denna sak är i sanning till den grad enkel, att det förundrar mig att någon kunnat misstaga sig derom, och det måste hafva skett af förhastande.
I öfrigt begärde jag ordet, derföre att, då jag för en stund sedan lillkännagaf, att jag ville rösta för det framställda förslaget under vissa villkor, jag nu velat utbedja in i g alt få förklara, alt, sedan dessa villkor ej blifvit af Hr von Hartmansdorff medgifna, jag anser mig på det högsta berättigad alt säga nej lill förslaget.
Här är nemi. icke fråga om mindre, än om man skall få en representation med dugliga ledamöter eller icke.
Detta har jag förut sökt bevisa och andre ledamöter hafva gjort det bättre än jag.
Deremot hafva de 2:ne ledamöter, som äro af den motsatta åsigten, under denna discussion resumerat sina skäl derför, och jag tror att dessa resumeer äro af den beskaffenhet, alt de tydligare böra tala emot förslaget, än alla de skäl, som för den motsatta åsigten kunna anföras.
Den förste anförde, att det var derföre att Const.Utsk. gjort sina utflygter i luften, som vi borde instänga oss så mycket mer.
Det förundrar mig i sanning, att man i en så vigtig sak, som stiftande af en hufvudsaklig del af grundlagen för framtiden, kan taga till ögonmärke att gifva en tillrättavisning åt ett Utsk.
Den må vara förtjent eller icke, så är detta i alla fall af en så underordnad vigt, att det ej borde tagas i betraktande, när ändamålet är att stifta den lag, som i sig sjelf är nyttigast och förståndigast.
Den andre värde ledamoten åter har här, likasom vid så många andra tillfällen, funnit skäl för sina förslag uti tidningarnes verkliga eller förmenta syndaregister.
Då man så ofta hör dessa visserligen till någon del befintliga brister omnämnas såsom skäl för saker, med hvilka de icke hafva det ringaste sammanhang, så erinras man om den der hedersgubben för några tusen år sedan, som slutade alla sina argumentationer i Rådet med orden: delenda est Carthago.
Den som ändå vore en sådan der heders - 43a Den 3i October e. m. gubbe, som den der Cato var.
Det vore minsann rätt väl.
Jag tror det vara en alldeles oriktig uppfattning af mina skäl, som sednast citerades.
Jag liar icke sagt, alt vi skola inskränka de gränser, som genom lagstadgandet bestämmes, derföre att Coust.Utsk. tillåter sig ulflygter, utan jag bar sagt, alt derföre alt Const.Utsk. tillåtit sig sådana utflygter, borde vi icke, såsom föreslaget var, hafva det förtroende för Utsk., alt åt detsamma öfverlemna allmänna satser och låta Utsk. göra tillämpningen deraf, hvaremot jag önskade, att 11. o. Ad. skulle uttrycka sin mening om tillämpningen, såvida nemi. R. o.
Ad. hade den mening, för hvilken jag talade.
Detta är något helt annat, än alt säga, att, derföre att Utsk. gjort utflygter å ena sidan, man borde extravagern äfven å andra sidan.
Detta är motsatsen af hvad jag yttrat.
Jag har blott yrkat att man skulle sjelf göra tillämpningen efter sin öfvertygelse och icke tillåta Const.Utsk. alt draga slutsatser af obestämda framställningar af allmänna satser.
Hvad sjelfva formen för frågans behandling beträffar, så liar Frih.
Boye för en stund sedan anhållit hos Hr Frih. o. Landtm., att få veta hvarom vi egentligen discuterade.
Derefter täcktes Hr Landtm, låta uppläsa det förslag, som uppkommit sedan Hr von Hartmansdorff på andras begäran tillåtit att frågan finge delas.
Jag var också belåten med alt få höra hvarom discussionen skulle fortgå; och som jag då hade ordet, så sade jag att jag ville inskränka mig lill att endast yttra mig om den del, som rörer den yngre kammaren, efter denna punkt nu först skulle förekomma och icke hela frågan i ett sammanhang.
Kär R. o. Ad. då icke gaf tillkänna sin önskan att frågan skulle i sin helhet begagnas, och som discussionen sedermera länge fått fortgå endast om den yngre kammarens bildande, så anser jag ganska riktigt, alt Hr Landtm, nu ger oss propos. om den discuterade punkten , så alt hvar och en må få tillfälle att om den andra punkten efteråt sig yttra; men ali nu åter slå frågorna tillsammans för att deröfver discutera en limme samt åter dela deni, det der stöter något mycket på bordaloux och jag tror icke det går an att så behandla ärendena.
Jag lager mig friheten fästa uppmärk samheten derpå, att det var Gr.
Spens, som föreslog att hagan skulle delas, frågan nemi. om val till yngre och äldre kammaren.
Spens föreslog detta under vissa villkor, nemi. det villkor, att Hr von Hartmansdorff skulle låta den sednare frågan falla.
Delta villkor blef icke af Hr von Hartmansdorff antaget, i följd hvaraf Gr.
Spens också, såsom jag fattade hans yttrande, återtog sin anhållan om delningen.
Jag kan således icke finna att någon motion blifvit inom R. o. Ad. vederbörligen väckt om en sådan delning.
Men äfven om en sådan blifvit väckt, så lär det icke vara till mig el - D o u 31 O c t o b e r c. m. 433 eller de öfriga ledamöter, hvilka yrka alt frågan i sin helhet må föredragas, som man skall adressera sig, 0111 man tilläfventyrs finner någon oordning i föredragningssätlet här hafva inträffat, utan lär sådant få tillskrifvas R. o. Ad:s ordför.
, som icke inhemtat R. o. Ad:s beslut, huruvida R. o.
Ad. ville medgifva en sådan delning eller icke.
Skall det deremot bero af R. o. Ad:s enskilda medlemmar att, sedan en fråga, eller en punkt, eller ett betänk, här är föredraget, framkomma den ene med det amendementet och den andre med ett annat, och dessa skola uppläsas det ena efter det andra, samt den ene skall få yttra sig öfver det och den andre öfver det; så slutar det med hvad som verkligen vid flera tillfällen under debatterna i representationsfrågan inträffat, att man icke vet hvarom discussionen handlar, och således ej vet hvarthän man egentligen skall ställa sin argumentation.
Detta inträffade icke längre sedan än i sista plenum med ett förslag af Frih. Hamilton , och Hr von Hartmansdorff var då sjelf den som anmärkte, att discussionen hvälfdes öfver flera ämnen, samt att man alldeles icke var kunnig om hvilket ämne , som var för R. o. Ad. föredraget.
Hvad den nu förevar, frågan beträffar, så kan jag åtminstone ej finna annat, än att båda ämnena varit här af R. o. Ad. discuterade, och då en ledamot här icke kan få ordet förrän han blir uppropad, så var också händelsen med mig, att jag ej kunde yttra mig genast efter det Hr Lefre'n förutsatte att endast första frågan vore föredragen ; men så fort jag fick ordet, begagnade jag min rättighet såsom ledamot af detta Stånd, att anmärka det jag ansåg Hr Landtm, hafva föredragit punkten i dess helhet och att detta icke lagligen kunde ändras, såvida R. o. Ad. icke beslöte att sönderdela frågan; och vid detta yttrande förblifver jag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om någon mera af R. o. Ad:s ledamöter funne skäl att göra anmärkn. emot det sätt, hvarpå Hr Landtm, föredragit ärendena, så väl nu som under de föregående dagarna, så anbölle Hr Landtm., att det måtte ske nu i ett sammanhang, på det att det ämnet måtte särskildt förekomma, innan propos:n gjordes, och R. o. Ad. slippa att återkomma dertill, utan få behandla ensamt det ämne, som blifvit föredraget.
Ehuru jag ej tagit åt mig til 1 mälet att vara advocatorisk, så kan jag icke neka att jag anser det hafva varit ett förhastadt uttryck af Hr Rosenblad, alldenstund det förslag, hvarom vi beslutade, då Frih.
Hamiltons project var i fråga, alldeles icke är detsamma som det, hvarom nu är fråga.
Då var det fråga ora huruvida man skulle få välja utom districtet, nu deremot är det fråga om huruvida man skall få välja utom sina egna medlemmar.
Det är således en helt annan fråga, hvarföre också någon advocatur .5 H. 55 434 Den 3i October c. m. i detta afseende ej kan sägas äga rinn, och jag önskar alt det ordet mätte litet sparsammare begagnas.
I afseende på den fara, sorn blifvit lörespeglad såsom följd af tidningarnes inverkan vid de mera fria valen, så lärer denna fara icke vara större om valen få ske utom, än om de skola ske inom Ståndet och valkretsen, ty det ar icke konstigare för tidningarna att recommendera eller nedsätta de väljandes egna medlemmar än andra.
Jag önskar att vi med lörsta må få komma lill något beslut.
Om någon afPi.o.
Ad;s ledamöter ansett, att uti det uttryck af advocatorisk, som jag begagnade då jag sist yttrade mig , legat något personligt förolämpande, sä ber jag hvar och en vara försäkrad att det icke var min mening.
Om någon sådan syftning eller uttydning kan lemnäs deråt, så ber jag att få taga det ordet tillbaka.
Ordet var riktadt emot saken och icke emot person.
I afseende på saken förblifver jag vid detsamma och anhåller att få återkalla i R. o. Ad:s minne, att då Frih.
Hamiltons förslag här förevar lill discussion, så fick först den delen af frågan, som rörde rättighet alt välja utom Stånd, <1. v. s. utom egna medlemmar, efter milt begrepp om språkbruket, med Frihtns och Ståndets medgifvande förfalla, och att sedermera proposln, såsom en af mina motståndare uppgifvit, fick följande redaction: ”Det är
Ståndets valmän obelaget att till representanter för Ståndet kalla Ståndets medlemmar utom valdistrictet.”
Efter mitt begrepp om Svenska språkbruket, så, om man afslår rättigheten för ett Stånds valmän, att till representanter för Ståndet kalla medlemmar utom districtet, har man i och med detsamma stadgat, att intet Stånd och ingen valkrets må välja på andra än egna medlemmar, nb. då man förut låtit den fråga falla, som rörde val utom Ståndet.
Må detta vara nog om den saken.
— Jag protesterar emot den inskränkning i Ståndets öfverJäggningsrätt olver förevar, ämnen, som Hr Dalman yrkat, då han ogillat det visserligen i detta hänseende mycket riktiga sätt att gå tillväga, som blifvit iakttaget af vår ordförande, för hvilket vi äro honom tacksamhet skyldige; ty örn olika tankar uppstå i afseende på en fråga, som utgör en del af det ämne, hvilket är under öfverläggning, så, då ännu icke propos. lill afgörande af ämnet i sin helhet är framställd, och i händelse man önskar alt det måtte delas, tror jag, att, för att låta alla tankar göra sig gällande, det är att gå både den rätta ordningen och loyauteöi till mötes, alt dela sjelfva ämnet.
Men jag skulle för min del anhålla, att, då vi kanske komma att votera öfver denna fråga,som redan varit före, en bestämd contra-propos. måtte framställas af dem, som icke dela den tanken, hvilken finnes här i sjelfva ja-proposition.
Då öfverläggningen nu
Den 3i October e. tn.
435 liar öfvergått frän ämnet neli endast angår fräsan huruvida lii- von Hartmansdorff* förslag skall i dess första skick o. deladt eller också deladt framställas, såsom föremål för beslut, så får jag, som önskar att vi måtte komma ifrån denna öfverläggning till de på bordet hvilande ämnen, begära bos Hr Frill. o. Landtm., att propos. måtte framställas till R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. medger, att den af Hr von Hartmansdorff framställda frågan får delas, på sätt sorn Gr.
Spens föreslagit och dess under föredragningen för R. o. Ad. upplästa redaction utvisar, på det Hr Dalman må kunna göra sin mening gällande genom votering, om lian så behagar, och vi ändtligen komma till frågans afgörande.
Jag begärde ordet i anledn. af Hr Dalmans yttrande, hvilket jag måste till en del gilla och till en del ogilla.
Jag håller honom räkning för den grannlagenhet han visat, att icke låta, på en enskild ledamots begäran eller återtagande, falla undan Ståndets pröfning frågans aldra vigtigaste omständighet.
Jag värderar denna grannlagenhet, men sannerligen jag begriper hvarföre han sätter sig emot den skilnad af frågan , som Hr Landtm, föreslagit.
Jag var närvar, bär när Hr Landtm, ganska riktigt framställde, att som en ledamot.
Hr von Hartmansdorff, begärt fördelning, så lärer Ståndet finna att det icke kan förnekas.
Jag kan icke påminna mig, om derpå följde svar eller icke, men jag åberopar alla dem, som då voro närvar., till bestyrkande att Hr Landtm, verkligen gjorde denna framställning, och om flen också icke vore gjord, så kan jag för min del icke finna något att klandra deruti, att Hr T_,andtm. delar a:ne frågor, som verkligen kunna delas.
I anledn. af Hr Landtm:.* i allmänhet framställda fråga, får jag, så vidt jag har bevistat öfverläggningarna, tacksamt förklara, att jag aldrig funnit annat än att Hr Landtm, med den största grannlagenhet bevarat allas rätt.
Här är den bättre bevarad derigenom att fiågorne skiljas åt, tv om de skulle sammanslås, så kunde deras mening, som vilja afslå den eria delen men bifalla den andra, icke göra sig gällande.
Likväl förenar jag mig med Hr
Dalman uti den förväntan, som ej kan vara förgäfves, att, ehvad Hr von Hartmansdorff återtagit, nedlagt eller, huru man behagar kalla det, frångått andra frågan, nemi. den rörtde öfra kammarens formation, vi likväl må få den föredragen till Ståndets pröfning, sedan den nu förevar, blifvit afgjord.
Jag tror att det varit öfverflödigt af den siste talaren att vilja, genom sitt förklarande af sin tacksamhet för det sätt, hvarpå Hr Landtm, föredragit ärendena, likasom kasta en skugga på Hr Dalmans anförande.
Jag tillslår, alt ehuru jag icke för min del har någon anmärkn. att göra emot Hr Landtm:s sätt att föredraga, har jag dock 4 3G De ii 31 October e. m. längesedan insett att, såvida ej Hr Landtm. skulle begagna sin rätt alt genast, när det göres en hemställan att dela en fråga, afbryta den som talar i saken, och i följd af detta afbrott framställa till Ståndet, huruvida det vill dela frågan eller icke, så kommer frågan, på sätt den verkligen nu har kommit, i marvatten.
Det är omöjligt att veta hvarom frågan är, om den ene ledamoten efter den andra oupphörligen subdividerar det föredragna ämnet.
Hr Landtm, icke, på sättFrih.
Boye sagt, gjort någon framställställning om denna delning, ehuru Hr Landtm, gjort en framning om delning i afseende på huruvida trosbekännelsen såsom en qvalification borde innefattas i denna punkt, hvarpå genast svar lemnades af Ståndet ; så måste jag, rättvisan till ära, erkänna, alt Hr
Dalman har rättighet att yrka att få frågan i sin helhet framställd till propos., eller också att, på sätt Frih.
Cederström framställt, få en propos. om frågans delning; ty då Hr Landtm, en gång har föredragit i sin helhet frågan om så väl den yngre som den äldre kammaren, så är den icke afdelad, derföre att en ledamot stiger upp och talar endast om den ena delen.
Det kan väl hända, att vi till följe häraf nu komma till en votering, men det vore ganska nyttigt, tror jag, för alla de ledamöter, som tro det vara sig tillständigt alt i en så vigtig sak som denna stå upp och fråga en annan af Husets ledamöter hvad hans mening kan vara för det att han gör så, eller gör så och icke annorlunda, i stället för att gå till denna ledamot och göra honom frågan, utan att Ståndet må blifva nödsakadt att afhöra sådana frågor.
Jag säger, att så länge discussionen fortgår på det viset, är det icke möjligt att den kan ordnas, förrän man märker att man kör hufvudet i väggen, och derföre tror jag det vara så godt att Hr Landtm, gör propos. om delning af frågan om äldre och yngre kammaren, då man får se, huruvida Huset vill svara ja eller nej.
För min del tillstår jag att jag nu dertill kommer att svara nej , emedan jag icke kan se huru man eljest skall komma till ett slut på frågan.
Spens: Jag har begärt ordet, egentligen för att godkänna Frih. Cederströms begäran, men med det tillägg, att jag anhåller det Hr Frill. o. Landtm, måtte utesluta mitt namn derifrån.
Frihtn proponerade nemi. en framställning till R. o. Ad., huruvida Ståndet ville tillåta delning af Hr von Hartmansdorffs förslag, på sätt Gr.
Jag liar föreslagit det villkorligt, nemi. under det villkor, att discussionen dermed skulle vara slut om äldre kammaren; men då det villkoret icke uppfylles, så önskar jag åtminstone att förslaget icke måtte stå i prot. såsom af mig framstäldt.
Jag kan visserligen icke bestrida att propos. göres, men såsom mitt förslag bestrider jag densamma.
Mill ändamål var, alt discussionen, genom ett sådant jemkningsförslag, skulle Den 3i October e. m. kunna blifva slut, och icke att man skulle taga den vigtigaste frågan till afgörande Iram på natten , hvilket nu synes blifva resultatet.
Om också icke det hade passerat, hvad som verkligen ägt rum , nemi. att Frih.
Boye begärt upplysning om hvilken del af frågan, som var under öfverläggning, och derpå fått från bordet uppläsning af den ena delen, nemi. den som stod qvar efter delningen, så skulle likväl
Hr Frih. o. Landtm, i alla fall, tvertemot hvad åtskillige talare framställt, vara icke allenast berättigad utan äfven förbunden att, i stöd af 54 §:n Biksd.Ordn.
, göra den delning af ämnet, som discussionen föranleder.
Der står nemi., att ”då propos. till fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framställning, eller ett betänk, eller cn af enskild riksdagsman väckt fråga är med ja och nej besvarad, och anmärkmr i saken under discurserna gjorda, bör proposin inrättas i enlighet med dem; och skulle målet under discurserna skiljas uti flera delar, hvaröfver särskilda anmärkntr göras, då skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen särskildt anställas.”
Hr Landtm, är således icke allenast berättigad, utan om ledamöter, som framställt ämnet, äska att propostr öfver de särskilda delarna skola särskildt meddelas, lärer Hr Landtm, till och med vara förhindrad att sådant neka.
Således äger Hr Dalman ingen rättighet att fördra , att ett mål , sorn förevarit till discussion, skall i ett klubbslag afgöras, då grundlagen ej allenast tillåter, utan anbefaller, om så nödigt pröfvas, att särskilda proposrr öfver delarna göras, och det stadgar grundlagen, på det att ingen mening, som under discussionen blifvit uttalad, nrå blifva undertryckt, hvarken den som är för eller emot saken.
Om således någon ledamot är för den ena men emot den andra delen, så är detta en anledn. att skilja fråganåt, ty i annat fall kunde någon mening undertryckas, och en så frisinnad man, som Hr Dalman, måtte väl ej vilja bidraga dertill att någons mening må blifva undertryckt.
Jag tager mig friheten att, i anledn. af den olika mening, som under discussionen synes derom hafva uppstått hos åtskillige ledamöter, anhålla att Hr Landtm., innan propos. till B. o. Ad. framställes med afseende på frågans fördelning, behagade gifva Ståndet tillkänna, huruvida Hr J_,andtm. anser sig förhindrad, i följd af det beslut, som Ståndet har fattat beträffande Frih.
Hamiltons förslag till gemensam tanke, att nu i sin helhet framställa den propos. till gemensam tanke, som af Hr von Hartmansdorff i denna punkt blifvit föreslagen.