Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sista morn. förekommer, att brännvinsdistillering är tillåten endast för dem, som till brännvinsbränning äro berättigade.
Jag föreställer mig, att brännvinsdistillering icke under någon förevändning bör kunna anses uteslutande tillhöra landtmannen, enär residuum deraf icke kan för kreaturen användas.
Denna brännvinets förädling är egentligen en fabriksnäring, som således borde uteslutande tillhöra stadsboen eller den, som icke är landtman.
Af denna anledn. anser jag en rättelse i delta mom. böra äga rum, så att rättigheten att distillera brännvin må utsträckas äfven till andra än dem, som till brännvinsbränning äro berättigade.
Utan att med en värd ledamot an - Dea 36 Januari. taga, att Utsk:ns anseende skulle lida genom ett misstag i Utsk:ns utlåt., tror jag lika med Hr Cederschjöld, att alla dessa ord: af hvad tjenligt ämne eller växt som helst, kunna utgå, och att författningen derigenom vinner mera, än den förlorar.
En lag, för att vara ändamålsenlig, måste i sina förbud medföra någon bestämd straffpåföljd.
Detta finnes icke och kan icke finna$ här derföre, att man icke kan begära, att verkställaren af brännvinsbränningsrättigheten skall äga förmåga att bedöma de ämnens mer eller mindre tjenliga beskaffenhet, hvaraf han tillverkar sitt brännvin; och jag tror således, att författningen skall blifva bättre, om man rent af utesluter förenämnde mening.
Deremot kan jag icke instämma med Hr Cederschjöld deruti, att brännvinsdistillering skall vara tillåten för en hvar, emedan man, under förevändning att blott distillera, kunde utöfva oloflig brännvinsbränning, i fall distilleringsrättigheten vore medgifven den, som icke vore till brännvinsbränning berättigad.
Ilr af Billbergh, Joh. Peter:
Jemte det jag förenar mig med Hr Cederschjöld deruti, att redactionen i så måtto bör förändras, som att ordet växt bör utgå, kan jag icke förena mig med den siste värde talaren uti den åsigt, att orden: af hvad tjenligt ämne som helst, äfven böra försvinna, emedan vi hafva exempel, att brännvin kan tillverkas, som är skadligt för helsan, och om det då icke står i författningen, att det skall vara tjenligt ämne, hvaraf brännvin tillverkas, har den, som tillämpar författningen, ett lagligt skydd att kunna tillverka huru skadligt brännvin som helst.
Hvad frågan om brännvinsdistilleringen angår, förenar jag mig uti Frih.
Boyes åsigt.
Rättigheten dertill har i alla tider uteslutande varit förenad med brännvinsbränningsrättigheten, och skulle den utsträckas på sätt Hr Cederschjöld föreslagit, så skulle äfven en afgift derför bestämmas; men som författningen icke föreslår någon afgift för brännvinsdistillering, följer af sig sjelf, att denna rättighet icke kan tillkomma någon annan än den, sorn till bränning är berättigad.
Jag vill blott erinra, att så mycket jag vet, har den skadliga egenskapen hos brännvinet, hvarpå man haft exempel, icke härrört från beskaffenheten af det ämne, hvaraf brännvinet blifvit tillverkadt, utan från det sätt, hvarpå tillverkningen skett; men detta sättär en hemlighet för tillverkarne, och ännu har t. o. m. ingen vetenskapsman kunnat upptäcka, hvaruti felet ligger, men väl, att det icke härrört från ämnet, hvaraf brännvinet tillverkas, äfvensom att brännvinet genom liggning förlorar den skadliga egenskapen.
För öfrigt lemnar jag distilleringsrättigheten å sido, men vill blott till svar å Frih.
Boyes förmodan, att distilleringsrättigheten, utsträckt till dem, P e n 26 Januari.
V som icke äro till brännvinsbränning berättigade, skulle kunna gifva anledn. till missbruk af brännvinsbränning, erinra, alt missbruket lätt skulle uppdagas af de öfriga apparaterna, så mycket säkrare, som det är på tillmäskningskärlen, som beslagaren isynnerhet fäster sin uppmärksamhet.
Jag förenar mig i näst den siste värde talarens yttrande och anser ordet tjenligt böra qvarstå, emedan brännvin kan tillverkas af sådana alster, hvaraf brännvinet blir för helsan skadligt.
Vi hafva sett exempel derpå i Södermanland, hvarest på en större egendom brännvin tillverkades af en sorts Engelska rofvor.
Brännvinet fördes till Stockholm, och en större del af manskapet vid Svea Artilleri sjuknade vid förtäringen deraf.
Undersökning verkställdes på stället, hvarest brännvinet blifvit tillverkadt, och dervid utröntes, att brännvinets skadliga beskaffenhet icke härrörde från apparaten eller tillverkningssätten, utan från sjelfva afverkningsämnet.
På dessa grunder förenar jag mig med dem, som yrka bibehållande af ordet tjenligt.
Ehuru anmärkningen är af för ringa beskaffenhet för att uppehålla R. o. Ad., vill jag likväl erinra, att om jag äfven antager sjelfva satsen, kan jag likväl icke finna mig nöjd med ordet tjenligt, emedan det kan lemna rum för vidlyftiga tydningar, hvarföre jag anhåller, att det må utbytas mot det bestämda ordet oskadligt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o.
Ad. ankommit ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 22 dennes, innehållande Ståndets beslut, rör:de det nu föredragna utlåt.
N:o 8, samt inbjudning till de öfriga RiksSt:n att i nämnde beslut instämma.
Som detta prot.utdr. innehåller flera särskilda punkter, med hänvisning i hvardera till de §§ i förslaget, hvilka de angå, så får jag vördsamt hemställa, om icke med uppläsningen deraf kunde anstå, till dess man kommer till de §§, hvarvid inbjudning skett, och dessa föredragas i sammanhang med de motsvarande i förslaget.
Om prot.utdr. nu läses, skulle det lättligen kunna hända, att innehållet deraf vore bortglömdt, när man skall taga de §§ i öfvervägande, hvarpå inbjudningen har afseende. R. o. Ad. instämde i Hr Stuarts hemställan.
Uppå derefter framställd propos. godkändes 1 §. 2 och 3 §§ godkändes. 4 S Gr.
Ehuru jag deltagit i de sammansatta Utsk:ns arbete i detta utlåt., vågar jag likväl af - Den a6 Januari. >77 afsäga mig all ansvarighet för det slarfaktiga i redactionen, som af en ledamot blifvit anmärkt, emedan jag icke kunnat godkänna utlåt, hvarken i sin helhet eller i sina delar.
I afseende på redactionen i denna § måste jag fasta uppmärksamheten vid 2:dra mora., hvilket lyder sålunda: ”Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller s. k. konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dithörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brännvinsbränning med enkla pannor är tillåten.”
Efter denna redaction skulle detta mom. kunna tydas så, att alla till apparaten hörande pannor borde inberäknas uti pannerymden; men en sådan mening har icke varit Utsklns, och bör icke heller kunna blifva lagstiftarens.
Morn. inåste således omredigeras, och om det icke sker af It.
St., måste det ske af den andra Statsmagten.
Jag skulle likväl önska, att R.
St. ville fästa sin uppmärksamhet dervid, att, då s. k. konstapparater äfven kunna drifvas med ångpannor, det vore oriktigt att uppmäta alla pannor, som finnas i ett bränneri, och att följaktligen ifrågävar. mom. bör omredigeras i öfverensstämmelse med denna åsigt, i hvilket afseende jag vågar föreslå följande redaction deraf:
Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet eller s. k. konstbrännerier får sammanräknade kannetalet af de pannor, hvari tillmaskningen kokas, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brännvinsbränning med enkla pannor är tillåten.”
Som jag till alla delar instämmer uti Gr.
Horns anmärkn., men tillika finner, att det icke är så alldeles bestämdt, att den andra Statsmagten skall uppfatta vigten af redactionsförändringen, hemställer jag, om icke R. o. Ad., med gillande af Gr.
Horns anmärkn., skulle vilja besluta en communication med de öfriga Stånden, på det att redactionsförändringen måtte blifva iakttagen i den författning, som från Stånden kommer att utgå.
Om jag får tillägga 2:ne ord till Gr.
Horns förslag, skall äfven jag antaga detsamma, nemi. om orden: till mäskning och klarning få tilläggas, då redactionen blir så lydande: ”Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller s. k. konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla till mäskning och klarning hörande pannor, mäskvärmaren oberäknad” etc.
Om redactionen icke på så sätt bestämmes, skulle man kunna antaga en go k:rs-panna tili mäskning och en annan lika stor panna tili klarning.
Man skulle kanske bäst uttrycka meningen genom att sälta: pannor, hvarmed distillering kan verkställas, emedan distillering kan verkställas med alla pannor, hvarmed brännvin tillverkas. 18 II.
Jag skulle tro, att det ändamål, Gr.
Horn åsyftar, lättast vinnes, och all eludering af stadgandet lättast förekommes genom den förändring i Gr.
Horns redactionsförslag, som jag tillstyrkt; och anhåller jag derföre om Hr Gr. o. Landtm:s propos. derå. R. o.
Ad. godkände 4 §:n med den förändring, att 2:dra mom. skulle erhålla följande lydelse:
"Vid brännerier af ”annan än vanlig beskaffenhet, eller s. k. konstbrännerier, "får sammanräknade kannetalet af alla till mäskning och ”klarning hörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brännvinsbränning med enkla pannor är tillåten." 5 §.
Vid första utlåt, harden anmärkn. blifvit gjord, att meningen bör förtydligas i afseende på den i denna § omförmälda "en mil,” huruvida nemi. densamma bör räknas fogel vägen eller landvägen.
Utsk:n hafva sagt, att afståndet skall räknas från åbyggnad till åbyggnad.
Derigenom tror jag icke, att det åsyftade förtydligandet är vunnet, emedan man icke vet, om det menas vinterväg eller sommarväg, gångväg eller körväg; och jag hemställer derföre, om icke en förklaring i detta fall erfordras. 5 § blef af R. o. Ad. godkänd. 6, 7 och 8 §§ godkändes. 9 S Hr Cederschjöld:
I första raden af denna § förekommer något, som jag har svårt att förstå.
Der står nemi.: ”Alla å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak, eller å samma egendom etc.”
Jag vet icke, hvaruti skillnaden består emellan uttrycket i en byggnad och uttrycket under samma tak, emedan jag icke vet, om flera byggnader kunna finnas under samma tak.
Jag tror derföre, att det vore tillräckligt, om man säde:
"Alla å en tomt eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet varande pannor m. m.” 9 § godkändes med den förändring, att början af densamma skulle få följande lydelse:
"Alla å en tomt, eller ”å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet varande pan”nor m. m." 10 §.
Denna § ålägger häradsskrifvaren att sockenvis upprätta förteckningar, icke allenast på de till brännvinsbränning berättigade personer, sora antingen afsagt sig utöfningen af denna rätt eller någon pannerymd till afgifts beräknande vid mantalsskrifningen icke uppgifvit, utan Den a6 Januari. *79 äfven på dem, hvilka uppgifvit sig att brädna med en mindre pannerymd än den, hvaraf de äga rättighet att sig begagna, äfvensom på dem, hvilka anmält sig att bränna på kortare tid, än författningen medgifver.
Hvar och en inser, att detta blifver ett vidlyftigt och högst mödosamt arbete, hvilket icke utan i högsta nöd bör påläggas tjenstemän, som redan förut äro med göromål så högligen betungade.
Ändamålet med denna $ är att få veta, hvilka personer som anmält sig till brännvinsbränning; och då förteckningar på dem uti sockenstugorna skola finnas att tillgå, hvaraf en hvar lättligen kan finna, om andra utöfva brännvinsbränning än de, som dertill sig anmält, tror jag, att det enklaste vore att föreskrifva, att häradsskrifvare inom Januari månads utgång skola upprätta förteckningar, på alla dem som anmält sig till brännvinsbränning, med anteckning derjemte af kannerymden och tiden, för hvilken de anmält sig till begagnande af denna rättighet.
Detta blir icke en -fe så vidlyftigt som de föreskrifter, hvilka Utsk:n här föreslagit, men bättre motsvarande ändamålet.
Jag anhåller derföre, att denna § måtte blifva så redigerad, att i stället för att här står, att häradsskrifvare skola uppgifva hvilka till brännvinsbränning berättigade som icke anmält sig till brännvinsbränning m. m., det måtte föreskrifvas, att häradsskrifvare skola meddela uppgift på dem, sorn anmält sig till brännvinsbränning, med utsättande af såväl tiden inom hvilken, som pannerymden hvarmed de anmält sig till begagnande af en slik rättighet.
Jag får visserligen medgifva, att arbetet är vidlyftigt; men jag tror, att för controllens skull det är nödvändigt, att redactionen blir sådan, som Utsk:n föreslagit densamma.
Den förste värde talaren har visat, huru öfverflödigt det arbete är, som liäradsskrifvarén får, då han skall uppgöra förteckning på icke blott dem, sorn bränna med mindre pannor, än de äro berättigade att bränna med, utan äfven på dem, hvilka alldeles icke bränna.
Men jag skall utbedja mig att få fästa uppmärksamheten på något ännu öfverflödigare arbete, som ålägges honom i samma §, nemi. att icke allenast uppgöra förteckningar på dc personer, som underlåta att begagna sig af sin rättighet att idka brännvinsbränning, utan särskildt på de hemman, för hvilka en slik rättighet underlåtes.
Här står nemi.: '■Mantals- och skattskrifvare åli^ge det att inom Jan. månads utgång, enligt mantals- och skattskrifningshandliugarna, sockenvis upprätta förteckningar på de till brännvinsbränning berättigade personer, sorn antingen afsagt sig utöfningen af denna rätt eller någon pannerymd till afgifts beräknande vid mantalsskrifningen icke uppgifvit” etc.; och Den 26
Ja nua r i. vidare: ”börande å dessa förteckningar upptagas de hemman, hemmansdelar och lägenheter, å hvilka antingen ingen eller en inskränktare brännvinsbränning utöfvas.” Jag kan således icke se annat, än att det är både en personel och egendomsforteckning, som skall uppgöras, af hvilka åtminstone den ena är öfverflödig; och jag skulle nästan tro, att båda öro det.
Hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller jag, att Hr Prosten Örnbergs reservation, som börjas pag.
471 må blifva uppläst till slutet af påföljande sida, och att jag derefter må få behålla ordet.
Prosten Ombergs reservation upplästes i hvad den angick den nu föredragna 10 §.
På de af den förste värde talaren framställda skäl, ökade med dem, som af reservanten blifvit anförda, instämmer jag uti Hr af Billberghs anmärkn.
Då man erinrar sig, att fögderier gifvas med 27, ja t. o. m. 33 socknar, och då häradsskrifvare:! således skall utskrifva lika mångå förteckningar, torde det vara lagstiftarens skyldighet att icke ålägga honom ett sådant onus, utan något betydligt ändamål.
Jag ser icke något ändamål med dessa dubbla förteckningar, emedan förteckningen på dem, som anmält sig till utöfning af deras brännvinsbränningsrättighet, äfven utvisar, att alla öfriga, inom socknen boende, till brännvinsbränning berättigade icke anmält sig till begagnande af sin rättighet.
Jag anhåller vördsamt om propos. på den utaf Hr af Billbergh föreslagna förändring.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Åd., hvad Hr af Billbergh och Frih. Boye yrkat, i följd hvaraf ro § erhöll följande förändrade redaction: ”Mantals- och skatt”skrifvare åligge det att inom Januari månads utgång, ensligt mantals- och skattskrifningshandlingarna, sockenvis upptvätta förteckningar på alla dem, hvilka anmält sig till ”brännvinsbränning, upptagande såväl pannerymden sorn den ”class, hvartill redskapen hörer, äfvensom den tid, hvartill ”hvar och en anmält sig att bränna.
Dessa förteckningar ”insändas till Konungens Bef:h:de, som äga att deraf lemna ”vederbörande del för controll och eftersyn; äfvensom ett ”exemplar af samma förteckningar skall anslås i församlin”gens sockenstuga eller å annat lämpligt ställe.” 11 och 12 §§ godkändes. >3 §.
BondeSt. hade beslutat, att till sista punkten i denna §: ”lösa halsar må icke till någon redskap begagnas,” skulle tilläggas: ”och i följd deraf icke heller innehafyas.” Gr.
Vid denna § tager jag mig friheten fästa Den a6 Januari. 1S1 R. o. Ad:s uppmärksamhet vid ett misstag, som jag tror att sammansatta Utskm begått uti deras sätt att vilja controllera oloflig brännvinsbränning, genom att så noga beskrifva, huru en apparat skall vara construerad, hvarigenom man kommer till den följd, att redskapen måste omgöras, hvarmed man icke haft för andamål att utöfva oloflig bränning, eller sådant ens valdt möjligt.
Utskm hafva grundat sin beskrifning å apparaten på den förutsättning, att man skulle kunna construera apparaten så, att pannans innehåll blefve obetydligt, men att ett betydligt quantum mäsk skulle kunna kokas i hatten.
Detta är orsaken, hvarföre Utskm begått det misstaget att beskrifva pannans form och hattens storlek.
Utskm bort vara och äfven varit i tillfälle att inhemta technisk kunskap örn brännvinsbränningen, hvarigenom Utskm bort komma till erfarenhet derom, att hastigheten af distilleringen eller kokningen till sprit står i visst förhållande till ytan af apparaten, som af elden beröres, så att i samma mån tiilmäskningen uti kärlet är djupare eller på en mindre yta vidröres af elden, kokningen i samma mån fördröjes och försvåras, emedan en längre tid erfordras till uppvärmande af en djupare colonn af mask.
Då detta till den grad är förhållandet, att det är omöjligt alt med någon fördel begå ett missbruk genom kokning i hatten, derest sjelfva pannan icke understiger en vanlig höjd, så finner man, att föregående Ständer såväl sora Vetenskapsacademien begått ett misstag genom den beskrifning på hatten, hvarigenom man trott, att missbruk skulle kunna undanrödjas; ty om pannan göres mycket platt utan bröst eller hals, blir hatten blott en fortsättning af pannan, hvarigenom således ett mångdubhelt större quantum mäsk, än sjelfva pannan inrymmer, på en gång kan till afverkning ifyllas; men om man deremot föreskrifver, att pannan bör vara försedd med bröst och hals, förfaller all beskrifning på hattens storlek och öfriga beskaffenhet, emedan, såsom jag förut nämnt, fördelen af att ifylla mäsk upp i hatten försvinner derigenom, alt då pannhalsen icke får öfverstiga % af pannbottnens diameter, mäsket i hatten i samma män blifver djupare, som hattens omkrets förminskas och det djupare mäsket långsammare uppvärmes, än då detsamma på en vidsträcktare yta af elden vidröres.
Af sådan anledn., och då det icke är möjligt att förekomma missbruk genom kokning i hatten derigenom, att man föreskrifver, att densamma icke må vara försedd med lucka, enär, för alt uppdrifva mäsket från pannan i hatten, endast erfordras att ställa mäskvärmaren högre än pannan, hvarigenom mäsket uppgår i hatten till horisontel höjd med det ställe på mäskvärmaren, hvarifrån röret utgår, som förenar mäskvärmaren med sjelfva pannan, så skulle jag tro, att man tili förekommande af ett slikt missbruk, med förbigående af all beskrifning på hatten, endast bör hålla sig vid sjelfva panni?* Den 26 Januari. och föreskrifva, att den ovilkorligen skall vara försedd med bröst och hals, hvars öppning icke får öfverstiga § af pannbottnens diameter, och att afståndet från pannbottnen till halsen icke får) understiga 3 tum.
Härigenom vinner man det dubbla ändamålet, att förhindra lagbrytare att uppstå och att icke tvinga folk att omgöra sina apparater; ty de flesta hafva stora hattar, försedda med öppningar, hvilka således måste ändras för att icke vara underkastade beslag.
Jag skulle således önska, att man från beskrifningen helt och hållet uteslöte hatten; och jag skulle vilja tillägga detsamma om mäskvärmaren, så att beskrifningen endast kommer att afse sjelfva pannan.
I följd häraf önskar jag ett tillägg till i3 § af annan ordalydelse, än det Hr Gr. och Landtm, uppläste.
Jag hemställer nemi., om icke i slutet af § må göras följande tillägg:
Brännvinspanna skall alltid vara försedd med fast eller löst bröst och vid bröstet fastsittande hals, hvars öppning icke får öfverstiga S af pannebottnens diameter; och får afståndet från halsen till pannans botten icke understiga 3 tum.
Om Hr Gr. o. Landtm, först täcktes göra propos. på detta förslag, finge man sedermera, i händelse detsamma skulle vinna R. o. Ad:s bifall, skrida till ny redaction af beskrifningen enligt de särskilda classerna i öfverensstämmelse härmed.
Jag kan icke ingå derpå, och må det tillåtas mig att för min åsigt framställa ett exempel.
En possessionat i Jönköpings län hade anmält sig till brännvinsbränning, hvartill han trodde sig vara berättigad, men begärde att få göra en ändring på sin panna, som han trodde vara fördelaktig.
Kopparslagaren, som han i detta ändamål vidtalade, sökte öfvertyga honom, att förändringen skulle göra pannan obrukbar; men possessionaten, förlitande sig på sitt eget förstånd, ålade honom att verkställa förändringen.
När pannan sedermera skulle begagnas, insåg han sitt misstag, och ehuru han sjelf omtalat sitt missöde, stämdes han af länsmannen för olofligt innehafvande af redskapen.
Han befriades af härads- och hofrätterna; men länsmannen har fullföljt målet hos K. M.
Huru lätt är det då icke att blifva förbrytare, om blotta ägandet af en obrukbar panna skall blifva ansedt såsom förbrytelse.
Jag kan icke gå in på, att blotta ägandet skall vara ett brott, och bestrider derföre bifall till BondeSt:s inbjudning.
< Hr Cederschjöld:
Jag gillar fullkomligen Gr.
Horns ändamål, nemi. att förekomma nödvändigheten att förändra redskapen, och att man derföre icke beliöfver stadga något ang:de hattens beskaffenhet; men jag fruktar, att det icke står väl tillsammans med principen, hvarpå Hr Gr. grundade sin åsigt, att stadga ett visst förhållande emellan pannans öppning och pannbottnens diameter, emedan måhända, till Den 26 Januari.
183 efterkommande af denna föreskrift, manga redskap måste omgöras.
Jag tror derföre, att man kan låta såväl pannorna som hattarna vara huru beskaffade som helst, emedan möjligheten att fylla hatten genom lucka eller ify 11— ringsrör kan förekommas genom antagande af den förändring, som It.
St. vid förra riksdagen föreslogo; och jag tillstyrker derföre, att 2 mom. i denna § alldeles må utgå, men att i 16 § det tillägg må göras, som jag antydt.
Jag nödgas i någon detail upptaga mitt förslag för att göra tydligt, huru jag kommit till det resultat, sorn jag nyss hade äran föreslå R. o. Ad. till antagande.
Det är nemi. ett bestämdt factum, att man eludeiar författningen genom att omedelbarligen fästa hatten vid sjelfva pannan och göra pannan mycket vid, men i samma mån lägre.
Detta missbruk förekommes icke genom hvad som säges om ifyllningsröret; ty så länge mäskvärmare får begagnas, skall naturligtvis ett ifyllningsrör finnas emellan densamma och redskapen, och oansedt detta rör icke står i förbindelse med hatten, utan endast med sjelfva pannan, kan likväl derigenom, att mäsk värmaren ställes högre än pannan, mäsket ifyllas hatten till den höjd, som motsvarar bottnen af inäskvärmaren, derifrån röret utgår, så att i samma mån mäskvarmaren ställes högre, höjer sig äfven mäsket i hatten.
Om jag således tänker mig en panna af 3 alnars diameter och en tums höjd, så innehåller den 26 k:rs rymd; och om jag nu till denna panna applicerar en hatt af 3 alnars vidd, kan jag fylla hatten ined mäsk till 4 tunis höjd, utan att riskera, att det skall vidbränna, och på det sättet kan man således uti en så beskaffad redskap afverka 4 gånger så stort quantum mäsk, som pannan inrymmer, hvilket dock förekommes genom att construera pannan så, som pannorna vanligtvis äro beskaffade, på hvilka halsens öppning icke öfverskrider af pannans botten, och pannans höjd icke understiger 3 tum, genom hvilken föreskrift^man således kommer dertill, att den, som idkar laglig bränning, icke behöfver omgöra sin redskap, och att endast de redskap, med hvilka olaglig bränning utöfvas, behöfva omgöras. 1 Frih.
Sorn jag icke äger technisk kännedom i denna del af brännvinsbränningen, vill jag icke inlåta mig uti någon vederläggning af hvad den siste värde talaren anfört, men vill blott hemställa, om icke frågan i det afseende, som utgör föremål för den värde talarens framställda förslag, är afgjord genom Ståndens bifall till 3 mom. af Bevilln. och Oecon,IJtsk:ns utlåt.
JM:o 5, hvaruti Utsk:n tillstyrkt, att panna må vara af hvad form som helst, men att hela dess .cubikinnehåll mates till öfversta kant eller lekande brädd; att hatten, hvartill äfven räknas ett fastsittande ångrör af minst 6 tums längd, ej må inne - a i84 Den 26 Januari, hålla öfver § af pannans rymd; att, om hatten är försedd med lucka eller öppning, hatten vid uppmätningen skall påsättas och redskapen mätas till öfversta luckans eller öppningens nedra kant, eller till så stor del, som mäsk derintill kan fyllas, och att mäskvärmare må användas endast för tillmäskningens uppvärmande och icke öfverstiga pannans rymd med mera an i- samt icke vara inmurad, ej heller af eld eller ånga vidröras.