Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sekreterare jemväl hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, som, genom den ordningsföljd, hvari besagde förslag blifvit ställdt till det nyssberörda, Konst.Utsk:t låtit sig angeläget vara, att det vigtigare förslagets definitiva antagande må kunna utgöra ett vilkor, af hvars upfyllande det mindre vigtiga, sednare förslagets framgång må göras beroende, om man så för godt finner.
Då alltså öppen talan är i detta hänseende åt hvarje Stånd bevarad, torde R. o. Ad. finna, att, derest BondeStåndet slutligen finner skäligt afstå den ifrågasatta förstärkningen genom inrymmande, i dess krets, af en del, till dem naturligen hörande, men hittills orepresenterade hemmansegare, kan frågan om val af dess Sekreterare äfven förfalla.
Det torde ej skada, att bifoga detta sednare förslag såsom en upmuntran för det förra, verkligen af stort behof påkallade förslagets antagande.
Att det föreliggande förslaget i sig sjelft ej saknar all billighet, har R. o. Ad. vid flere föreg de tillfällen synts erkänna genom sitt bifall dertill.
Se vi på innehållet af den 2A § R.O., så finna vi, bland annat, den numera föga behöfliga föreskrift, att BondeStåndets Sekreterare skall, jemte skicklighet och lagkunskap, äfven vara i landthushåilningen kunnig.
— Vägledning i detta sistnämnda hänseende måtte likväl minst böra tarfvas för det Ständ, som har jordens odlande till hufvudnäring.
Icke heller har den sagda föreskriften numera på långliga tider tagits i befraktande vid tillsättning af berörde Sekreterareplats, då, såsom vi alla känna, skicklige jurister, hvilka sedermera upstigit till Statens högre embeten, blifvit upsökte och med detta förtroendevärf hedrade.
Huruvida de likväl, oaktadt sina erkändt utmärkta egenskaper, lyckats utöfva något väsendtligen verksamt och välgörande inflytande uppå Ståndet, på sätt otvifvelaktig! roed grundiagsbudet måste varit afsedt, lemnar jag derhän.
Jag tror, att en nästan fullständig passivitet numera måste iakttagas, om personen vill någorlunda lefva i godt Den IS April. 231 förstånd mild de liederviirda ledamöterna, till hvilkas biträde han är utnämnd.
Om således någon egentlig nytta ej längre är med detta gruudlagsbuds qvarstående förknippadt, men skadliga iuHytanden, derest Ståndet, emot min förmodan, skulle finnas benäget att sådane emottaga, ej lära kunna utestängas, torde rättigheten att, i likhet med öfrige RiksStånd, sjelfva lä välja Sekreterare ej behöfva leda till några vådliga påföljder, men väl urvägenrödja aulin till en obelåtenhet, som, i .BondeStändets egna ögon. väl icke kan annat än fortfarande synas grundad.
1 alla händelser blifver tillfälle taga förhållandet härmed i noggrann! betraktande innan ändringen definitift beslutas.
Det nu anförda utgör f. n. för mig tillräcklig grund för den anhållan, att förslaget måtte af R. o. Ad. antagas till hvilande för laglikmätigt afgörande
Vid nästk. riksmöte. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig:
För min del medger jag, att jag aldrig röstat för den föreslagne förändring, som medgifver åt BondeStåndet att utse dess Sekreterare; men efter R. o. Ad. för sin del vid föregide riksdagar antagit densamma, sä anser jag det ej vore skäl att nu undertrycka frågan, hvarför jag ber att få förena mig med Frih.
Cederström i den anhållan, alt förslaget måtte till grundlagsenlig behandling hvila till nästk. riksdag.
Exc. Hr Grin o. Landtm, yttrat, att under densamma Frih. von Paykull yrkat förkastande af det i förev.-de mein. framlagde grundlagsändringsförslag, men att deremot två andra ledamöter ansett detsamma böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, framställde H. Exc. propos. derå, att det ifrågavide förslaget skulle förkastas och, då dervid svarades många nej jemte åtskilliga ja, förklarade sig hafva funnit nej öfvervägande.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som förkastar det i Konst.Utskits Mern.
N:o 12 framställda förslag till ändring i 5 2 g R.F. och 24 g R.O., ang de tillförordnande af BondeStändets Sekreterare, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, blifver nämnde förslag icke förkastadt, till följd hvaraf detsamma, jemlikt 81 g R.F., kommer att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag».
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskits d. 11 dennes bordlagde Betänk.
Nio 60, i ani. af väckt motion om förändring i upbördssättet af indelta räntor, anslagne till militära tjenstemän. 332 Den 18 April.
Mot detta Utskrts Betänk, har en af ledamöterna reserverat sig och anhåller jag att i denna reservation få instämma.
Inom indelta arméen upbäres allt sedan 1853 års lönereglering regementernas anvisade räntor och kronotionde» enligt särskilt utgifven föreskrift under den vanliga upbördstiden.
Då man fäster sig endast vid Utskrts hemställan: »att R.
St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla att K.
M. täcktes, på sätt honom lämpligast synes, tillse huruvida genom förändring i upbördssättet af indelta räntor och kronotionde, anslagne till militära tjenstemän, någon lättnad i berörde besvär må kunna beredas», så finner man visserligen densamma särdeles ofullständig; går man än längre och sammanbinder de föregående premisserna, på grund af hvilka detta tillstyrkande sker, nemi. »under förutsättning att nuv:de npbördsmän» rätt till innehafvande tjensteförmåner icke må blifva förbisedd, samt att tillfälle må beredas för de militära tjenstemännen att utfå sina löner åtminstone lika tidigt som hittills» etc. etc., så finner man förslaget helt och hållet overkställbar^ Utsk:t tyckes föreställt sig att upbörden genom kronofogdarne skulle kunna låta sig göra utan någon omkostnad, eftersom det förutsätter att n. v. tjensteförmåner skola bibehållas för deras innehafvare, eller, med andra ord, att de skola hafva samma löner som förut.
.Jag vet ej huru detta skall låta sig göra (såvida det ej skall ske på löneegarens bekostnad) på annat sätt, än att Ständerna ingingo till K. M. med underd. anhållan om anslående af en viss summa, för att med densamma kunna bestrida de i och för lönernas utbetalande upkommande afgifter.
Afven om Utskrts förslag vanne framgång, blefve regrtsskrifvnrens besvär enahanda lör upbärande af de öfriga (förutom indelta räntor och kronotiondeanslagen) af Utskrt ej vidrörde, militäre tjenstemän tillkommande, löneinkomster, såsom vakansafgifter, bostadsarrenden och gratialistmedel.
Upbörden komme i alla fall att ske genom tvämie personer, och det blefve åtminstone ingen förenkling och kunde ej heller åstadkomma någon besparing hvarken i tid eller omkostnad.
Jag medger visserligen, att den Norrländska motionären icke saknat, anledning att fästa 1?.
St:rs upmärksamhet på det besvär, som åstadkommes genom det olika upbördssättet för militära tjensteroäns indelta löner, särdeles i rikets norra landskaper, hvarest de skattskyldige äro långt afskilda från upbördsställena; men att afhjelpa detta genom en sådan åtgärd, Utskrt föreslagit, anser jag ingalunda, af skäl som jag ofvan antydt, välbetänkt; för öfrigt föreställer jag mig att, på samma sätt man nyligen sett af K.
M. föreskrifvas förändringar i afseende på beväringsmönstringarne i riket, man äfven nu kan hoppas att något förslag från Regeringen skall utgå rörande förändring af det nu öfverklagarie sättet för indelta räntors upbärande, hvarför jag tillstyrker afslag å Utskrts iörev:de Betänk.
233 Hr Nauckhoff, Carl Henrik Gottlieb:
Sorn jag i denna fråga inom Utsk:t tillhört minoriteten, så ber jag att med några ord få belysa den af mig till Utsk:ts Betänk, fogade reservation.
Indelta arméens löneinkomster bestå af kronotionde, hemmansräntor och bostadsarrenden, hvilka af regementsskrifvarne upbäras i Januari eller
Februari månad året efter sedan lönerna blifvit intjenta.
Under nuv:de förhållanden kunna regementsskrifvarne genast efter verkställd upbörd tillhandahålla löntagarue någon del af de influtne lönemedlen.
Skulle deremot, som Utsk:t säger, denna upbörd öfverflyttns till kronofogdarne, komme derigenom blott en onödig tidspillan att ega rum, hvilken för mången löntagare till och med kunde förorsaka obehaglighet och förargelse, alldenstund dröjsmålet, som deraf skulle blifva en följd, kunde alltför väl upgå till den ej obetydliga tidrymden af 3 å 4 månader.
Vidare kommer härtill att dessa kronofogdar ej kunna åtaga sig besväret med och redovisningen för den influtna upbörden, utan att derföre komma i åtnjutande af en del af regementsskrifvarnes löneförmåner eller räkna sig till godo den provision, som i och för denna upbörd genom det K.
Brefvet af den 8 Febr. 1833 blifvit dem tilldelad; och nog synes det mig som det vore obilligt att desamma skulle mista denna inkomst, helst som deras normal-lön endast utgör 750 rdr bko.
Visserligen har Utsk:t derefter föreslagit att lönemedlen »åtminstone lika tidigt som hittills» måtte utfalla, men jag kan ingalunda finna att någon lämplig utväg härtill blifvit föreslagen, så vida ej Statsverket skulle förskottsvis bestrida lönerna, hvilket är en fråga, som ej bort af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t ensamt behandlas Slutligen biefve, äfven om Utsk:ts förslag vunne framgång, regementsskrifvarnes resor desamma för upbörden af vakansafgifterna, bost ällsarrt miena samt för gratialist medlen, och skulle ingenting i sjelfva verket vinnas hvarken i afseende på tid eller omkostnader.
Det är på grund af alla dessa skäl jag får anhålla om afslag å Utsk:ts i detta hänseende afgifna förslag.
Denna fråga synes mig vara af en så enkel beskaffenhet, att den ingalunda erfordrar den utredning af indelta arméens förhållanden, som af den förste värde talaren blifvit framställd och icke heller anser jag den vara af den genomgripande art, som den siste värde talaren tyckes förutsätta.
Frågan är helt enkelt den, om. genom någon administrativ åtgärd, K. Maj:t kunde bereda någon lättnad i det nuvjde upbördssättet af indelta räntor och kronotiondeanslagen till militära tjenstemän.
Den motion, som gifvit anledning till detta Bet:de, har egentligen åsyftat att fästa Ständernas upmärksamhet på det besvär, som genom det nu gällande upbördssättet åstadkommes, synnerligast i rikets norra landskaper, hvarest de skattskyldige äro glest boende och långt afskiljda från upbördsställena.
Hvad beträffar det, af motionären föreslagna alternativ, att all upbörd skulle öfverflyttas på kronofogdarne, så har olämpligheten af detta förslag, enligt mitt förmenande, helt och hållet blifvit i den, till Bet;det fogade, reservatio - 234 Den 18 April. lien ådagalagd, och tillåter jag mig afven, med den erfäVenhet jag, som gammal indelt officer, hunnit förvärfva, att förklara, att det alldeles icke skulle låta sig göra att öfverflytta upbörden på kronofogdarne.
Det andra förslaget, att hos K.
M. begära, att regementsskrifvaren skulle åläggas hålla sina upbördsstämmor på samma gång och på samma ställe som kronofogdarne, hvarigenom det ändamålet kunde vinnas, att räntegifvarne kunde på samma upbörds stäfnma erlägga hvad de skulle betala, anser jag ej vara utan tillämplighet.
Det är visserligen saunt, att regementsskrifvarne utsätta sina upbördsstämmor till Januari eller Februari månad, och att detta är något tidigare än kronofogdarne vanligen förrätta sina up börder, men jag vet ingenting som hindrar dessa att äfven upbära kronotionde och hemmansräntor på samma gång som de förra.
Dessutom förhåller det sig i allmänhet icke så, att regementsskrifvarne resa från sina hem vid hvarje förefallande upbörd af mindre betydenhet, utan har den praxis ofta iöljts, att de fått sig medlen tillsända.
Att således hos K.
M:t begära en generell förändring i upbördssättet för hela indelta arméen, finner jag ingalunda vara lämpligt, enär i de södra provinserna distanserna, i anseende till deras korta utsträckning, ej kunna förete några synnerliga svårigheter för upbördsresorna.
Jag medger visserligen att det varit lämpligast om den värde motionären med denna sin anhållan vändt sig uuderdånigst till K. M., sorn då hade kunnat, i fall han dervid fäst något afseende, anbefalla regnscheferna att ålägga regementsskrifvarne att, efter öfverenskommelse med kronofogdarne, hälla sina upbördsstämmor på samma tider som desse; men som nu ärendet blifvit representationens pröfning underatälldt, tror jag det vära klokast att i Utskits beslut låta inflyta den mellanmening, hvarigenom det komme att få följande ordalydelse: »att K.
M. täcktes, på sätt honom lämpligast synes, tillse, huruvida genom förändring i upbördssättet af indelta räntor och kronotionde anslagen till militära tjenstemän inom de nordliga provinserna någon lättnad i berörde besvär må kunna beredas».
Med den af mig nu föreslagna förändring anhåller jag 0111 bifall till Utskits Betänk.
Med ani. af det myckna klander, som här blifvit uttaladt mot Utsk:ts Betänk., tager jag mig friheten uplysa orri sättet huru detta beslut inom Utsigt tillkommit.
Från Hederv.
BondeStit hade nemi. till Ekon.Utsk.-t blifvit remitterad en, af en ledamot från de norra orterna derstädes väckt motion, hvaruti han fästat Ständernas upmärksamhet på det besvär, som upkotnmer af det olika upbördssättet för Kronans inkomster och militära tjenstemäns indelta löner.
Han föreslog äfven, till fifhjelpande af detta besvär, att antingen regement,sskrifvarne skulle åläggas verkställa den kontanta upbörden på srtmma tid och orter, sorn kronofogdarne höllö upbördsstämmor, eller ock att dessa upbörder förrättades af häradsskrifvare!! och sedan antingen direkte eller genom Landtränteriet eller Landskontoret levererades till in-- delningshafvarne.
Utsk:t fann denna hans begäran ganska billig
23ft och tillstyrkte äfven att en särskild skrifvelse för de norra länen skulle till K. M. afgå.
Men då frågan förekom in pleno, gjorde sig den åsigten gällande, att man ej borde begära en partiel förändring för en liten del af riket, då möjligen samma olägenhet kunde förefinnas på flera andra ställen.
Då man således ansåg att något i frågan borde göras, beslöts att så ställa skrifvelseförshiget, att K.
M. blefve oförhindrad att taga saken i sin helhet i betraktande, om han skulle finna för godt, och sedan låta utarbeta förslag till sättet lör sakens bringande i verkställighet.
Man har sagt, att om äfven kronotioende- och hemmansränte-upbörden blefve öfverflyttad på kronofogdarne, skulle likväl alltid qvarstå för regementsskrifvarne upbörden af vakansafgifter och bostadsarrenden.
Detta är en sanning, men jag vill fästa npmärksamheten på att det förra slaget af dessa afgifter är en skatt, som är hvarje hemman af ålder påförd; de sednare af mig nämnda, nemi. vakansafgifterna och bostadsarrendena, sirö afgifter, som bero på särskilda kontrakt arrendatorn och regementsombudet emellan.
Dessa liqvider upgöras alltså ej på särskilda upbördsstnmmor, utan betalar arrendatorn ofta arrendesumman hemma hos regementsskrifvaren.
Man har äfven satt i fråga de svårigheter, som upbördslängdernas upgörnnde skulle åstadkomma.
Nu upgöras dessa af häradsskrifvarne.
Regementernas sktdle komma att upgöras af regemementsskrifvarne; deri ligger åtminstone inga oöfvervinnerliga svårigheter.
Vidare har det blifvit klandradt, att Utsk:t så lösligt behandlat denna fråga och ej afgifvit något förslag för dess verkställande, Detta stödjer sig på en olika npiattning om huru Ständernas verksamhet bör vara inrättad.
Jag har den olyckan att tro, att Ständerna ej böra allt för mycket ingå i detalj, utan, åtminstone vid förändringar af en mer genomgripande natur, låta K.
M. genom sin embetsmannakorps utarbeta förslager och sedan underställa dem li.
St:rs pröfning, Dessa hafva i korthet varit motiverna för Utskds handlingssätt, och anhåller jag vördsamt, på grund af dessa åberopade skäl, att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till Utsk:ls gjorda hemställan.
Den sista värde talaren har som prin cip framställt, att Utsk-.ns förslag ej för mycket böra inlåta sig i detaljer; ur sådan synpunkt sedt, måtte Ekon.Ulsk:ts nu för handen varande Betänk, vara af särdeles stor fullkomlighet, ty utan ringaste motiveringsgrund har Utsk:t, i anledning af en inora Hederv.
BondeSt. väckt motion, blott och bart hemställt, att lt.
M. afgifva en underd. skrifvelse i ämnet.
För min del vågar jag påstå att en skrifvelse från St:na till K.
M. är något allt för vigtigt, för att man icke skulle fästa behörigt afseende vid densammas innehåll och först och främst 0111 verkliga skäl förefinnas till en sådan åtgärds vidtagande.
Motionären har föreslagit att för minskande af det besvär, sorn af det olika upbördssättet åstadkommes, upbörden af de indelta militär räntorna skulle uphöra att verkställas af Regements-Skrifvarne och i stället öfverflyttas på Kronofogdarne.
Genom den sålunda åt Kronofogdarne updragne dubbla upbörd, nemi. så väl för Kronans behållna rån - 23» Den 18 April. tor sora för militie-räntorne, skall kontrollen i högst väsendtlig det störas och försvagas.
Jag anhåller vördsamt om propos. å afslag å Utsktts hemställan.
I anledning af en vard talares, till för svar af Utsk:ts Betänk, framställda yttrande, att meningen med den underd. skrifvelsen endast vore den, att öfverlemna ärendet till K.
M:s nådiga pröfning, ber jag få uplysa, att denna fråga redan blifvit en gång förut af K.
M:t i nåder pröfvad; således är ej någon ytterligare pröfning af behofvet påkallad.
— Hvad åter beträffar det af en annan talare gjorda yrkandet, att Utsk:ts Betänk. med en viss förändring skulle bifallas eller att förslaget endast skulle röra de Norrländska provinserna, vill jag uplysa om, att det icke skulle löna mödan att väcka en sådan motion, aldenstund jag tror mig veta, att Utsk:ts Betänk, i sin nuvarande form är al 3:ne Stånd bifallet.
Således bör man inskränka sig till att antingen afslå eller bifalla Bet:t.
För min del vidblifver jag min förut framställda anhållan, att 11. o. Ad. måtte afslå Be Ut i ■in helhet.
Lagerbjelkes supponerade förslag, som skulle ligga melian raderna af Utsk:ts Betänk., att nemi. meningen vore att öfverflytta upbörden helt och hållet på Krouofogdarne, så, ehuru det står för hvar och en öppet att förklara sättet, på hvilket han uttydt det ena eller det andra förslaget, hemställer jag dock till lt. o.
Ad., huruvida i detta hänseende man kan tillvita Utsk:t att hafva gjort sig skyldigt till den, af den värde Gr:n förmenade tvetydighet i uttryckssättet.
Utsk:t säger nemi.: »Hå icke kan bestridas att, särdeles uti rikets norra landskaper, der de skattskyldige äro i allmänhet glest boende och långt afskiljde från upbördsställena, de dubbla upbörderna ådraga de skattskyldige förlust af tid och ökade kostnader, anser Utsk:t motionärens förslag vara förtjent af B.
Behofvet af den föreslagna förändringen i upbördssättet af till militäre tjenstemän anslagne räntor samt kronotionde, har ock redan gjort sig kännbart i åtskilliga delar af landet, hvilket ådagalägges deraf att sådan förändring, i hvad den rörer tid och ställe, redan till en del vid några af de indelta regementena blifvit tillvägabragt.
I betraktande häraf och enär genom K. M:t,s och Rikets KammarCollegii kungörelse, den 2 Juli 1858, mycken enhet och lättnad vid upbörder numera blifvit beredd, finner Utsk:t, under förutsättning att nuvarande upbördsmäns rätt till innehafvande tjensteförmåuer icke må blifva förbisedd, samt att tillfälle må beredas för de militära tjenstemännen att utfå sina löner, åtminstone lika ti digt, som hittills, sig böra hemställa, att R.
M:t täcktes, på siitt Honom lämpligast synes, tillse, hu ruvida, genom förändring i upbördssättet af indelta t)en 18 April. räntor och k reno-tionde-anslagen till militära tjenstemän, någon lättnad i berörde besvär må kunna beredas.»
Det synes visserligen af beslutet, som skulle Utsk:t hafva fäst något afseende vid motionärens förslå alternativ, men det visar sig äfven tydligt att Utsk:t hufvudsakligen fästat sig vid den vigtiga omständigheten att söka afhjelpa en olägenhet och söka åstadkomma en lättnad i det besvär, som genom det dubbla upbördssättet i åtskilliga provinser blifvit allmogen ålagd t.
För min del kari jag således icke finna att någon giltig anledning låg till gruud för den af Or.
Lagerbjelke gjorda anmärkning.
— För öfrigt om icke St:rna skulle vilja gå in på att till K.
M:t afgifva en underd, skrifvelse i detta syftemål, så vet jag ingenting, som hindrar landshöfdingarna i de län, der olägenheter i det nu gällande upbördssättet ega rum, att till K.
M:t. ingå med begäran om föreskrift för Regements-Skrifvarne att hålla sina uptrördsstämmor på samma tid och ställe sorn Kronofogdarne, och i sådant fall anser jag ändamålet bäst kunna vinnas.
Jag vidblifver dock fortfarande min förut framställda anhållan, att R. o. Ad. måtte, med det af mig föreslagna tillägg, gifva sitt bifall till Utsk:ts hemställan.
Vid genomläsandet af detta Utskrts Betänk., kommer man ovillkorligen till den slutsatsen, att Utsk:ts förslag, i afseende på den underd, skrifvelsen till K.
M:t, aldeles ej varit af behofvet påkalladt.
Åtminstone har aldrig jag hvarken inom den ort jag bebor eller från andra håll hört klagomål anföras öfver det besvärliga i upbörden af militära tjenstemännens indelta räntor eller kronotionde-anslag.
Regements-Skrifvarne hålla vanligen sina upbördsmöten i Januari månad, hvarefter restlängderna till K. M:ts Bef:de inkomma, för att sedan till regementerna återställas. Jag hemställer, huruvida det ens vore möjligt, att, på sätt Hr Hjärne föreslog, Regements
Skrifvarne skulle hålla sina upbördsstämmor på samma ort och tid som Kronofogdarne, då inom ett län alla fögderierna vanligen hafva olika dagar för sina upbörder, och då t. ex. inom Kronobergs
Län -4 regementen ligga placerade, hvilka alla hafva särskildta upbörder för sina officerscorpser.
Jag skulle således tro, att i detta hänseende det vore omöjligt att stifta lagar, som rättvisligen kunde tillämpas öfver hel* riket, och ej heller anser jag det under nuvarande förhållanden vora af behofvet påkalladt; hvarföre jag, på skäl som af åtskilliga talare blifvit förebragte, yrkar afslag å Utskits Betänk.
Om det verkligen för håller sig, som yttradt blifvit, att Betidet redan af 3:ne
Stånd är bifallet, så är det visserligen i sak likgiltigt, huru R. o.
Ad:s beslut i denna fråga kominer att utfalla; men det torde dock ej vara aldeles likgiltigt, hvilken opinion det Höglofl.
Ståndet kommer att uttala.
Här är ej fråga om att fråntaga regementerna någon enda af deras rättigheter, här är blott fråga om en opinionsyttring, huruvida R. o. Ad., i likhet med de öfriga Stånden, skulle vilja bifalla den föreslagna lindringen i besvär för dem, som skola be - 238 Den 18 April. tala sina utskylder till Kronan.
Mörner har upträdt deremot, men tillika uplyst. derom, att om räntegifvarne underlåta att betala räntorna till regitsskrifvarne, så upföras de på restlängder, hvilka inlemnas till K. M:ts Bef:de, för att sedan utan ersättning af Kronofogdarne upgöras.
Det är ju tydligt att allmogen kunde, om den för godt, funne, genomdrifva denna reform sjelf, derigenom att den aldeles ej betalade till regements-skrifvarne, utan väntade till dess kronofogdarne koramo med sin fordran.
Mörner har vidare sagt, att svårigheter skulle för reg:ts-skrifvarne och krouofogdarne komma att upstå vid bestämmandet af tiden för upbördsstämmornas hållande; jag frågar, hvad sorn vore enklare, än att landshöfdingarne härför utsatte både tid och ställe.
Jag fäster ytterligare K. o.
Adms upmärksamhet derpå, att det är ej fråga om upoffriugar eller förluster för låntagarne, endast om en opinionsyttring, och jag hemställer om ej R. o. Ad. bör instämma i MedStåndens uttalade önskan, att all möjlig lättnad måtte beviljas de akattskyldige i deras besvär att resa till flera upbördsstämmor.
Sedan öfverläggningen nu ansetts afslutad, yttrade H. Bxc.
Pir Gr. o. Landtm , att derunder yrkats dels bifall till Utskrts Betänk., dels bifall dertill med den förändring, att orden »inom de nordligare provinserna» skulle införas näst efter orden »militära tjenstemän», och dels slutligen afslag å Betänk:t.
Efter framställda, samt med starka nej och åtskilliga ja besvarade, propos:r å så väl bifall till Betänk:t oförändradt sorn ock bifall dertill, med ofvanberörde förändring, gjordes propos. om afslag å Betänk:t, och då dervid svarades starka ja, blandade med några, nej, förklarades ja att hafva varit öfvervägande.
Eöredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Bkon.PJtskrs den 1 1 dennes bordlagde Betänk.
N:o 61, i anledning af dels K.
M:ts Nåd, Propos. angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af presterskapets aflöning, dels i ätnnet väckta motioner.