Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Författning har genom tiden liksom kommit ur bruk och saknat verkställighet; ty erfarenheten vittnar att i många Landsorter en sådan Strömrensning på lång tid icke är förrättad; hvaraf ock följden blifvit den att många strömmar, åar och bäckar äro så igenvallade, att stora träd långt ut i vattendraget hunnit uppväxa; på andra ställen åter äro de afgärdesgårdar och annan stängsel samt dervid tillfluten vrakskog och dylikt så tilltäppte, att vattnet ej kan hafva Iritt aflopp.
Allt sådant borde vid årliga Ström-rensningar upptäckas och genast executive rättas; hvilket måste vara förordningens ändamål; men nu då Ström-rensningar icke ske, har den tillgränsande och genom vattnets Uppstigning lidande Jordägaren ingen annan utväg, än att hos onungens Befallnings-; hafvande söka handräckning; och om motparten, som för sina i strömmen anlagda Vattenverk är interesserad i vattnets långsamma aflopp och dess qvarhållande i ofVanföre belägna Sjöar och andra samlingar, 634 Den 16
Maj. då begagnar det i Författningarna nyttjade uttryck, naturligt aflopp, och invänder att strömmens beskaffenhet varit sådan af ålder, samt att de öfverklagade hindren för vattnets fria lopp, äro af naturen danade; hvilket genom tidens längd och försummad strömrensning allt sedan 1754, nu kunde få anseende af trovärdighet, och icke utan undersökning vederläggas; uppkommer genast en tvist, som till älventyrs kan hindra Landshöfdingen att meddela en snar och verksam åtgärd, och målet, som efter dess natur är ett Rikähushållningsmål, förvandlar sig till tvistig process, som skall löpa alla instantier igenom, och den klagande Jor.dfcirtikaren, som uti vattendragets grannskap börjat eller nyss fullbordat en uppodling, skall emedlertid se all sin möda och kostnad genom öfversvämning förlorad, då han likväl i så beskaffad sak, der lamhet i Kxecutionen motarbetar
Lagens hela ändamål, borde njuta skyndsam hjelp och åtgärd, till undanrödjande af alla de impediment;)., som hindra vattnets fria lopp, och vålla upp. dämningar; de må vara utaf naturen danade eller icke.
Någon förbättrad och mera bestämd föreskrift synes alltså här vara nödig. 2.0 Kongl.
Resolutionen på flera Häraders Besvär, af den 7 Mars 1765, innehåller att tvister om Höstetids-dämningar skola lil.
Maj: skola anmälas vid ortens Domstol, som har att sig deröfver, efter förekommande omständigheter, laglikmätigt utlåta.
Detta stadgande tyckes vara för mycket obestämdt, och ledande till vidlöftighet och uppehåll af processen, samt till godtycko hos Domaren; ty hvad är Laglikmätigt i ett ämne der Lagen intet positift förordnar?
och förekommande omständigheters utrönande kan i hvarje sådant mål leda till Syner och Besigtningar.
Emot HäradsRättens
Utslag skall sedan vädjas till LagmansRätt, och vidare genom alla instantier, och Rättegångar kan sålunda räcka flera år.
För hvarje Landtman 1 Sverige är det en känd sak att, om än grödan af Säd och Gräs är inbergad vid Michelsmässan eller den 1 October, det väsendtliga Höstbetet på Ängarna begagnas till October månads slut; om nu uppdämning derförinnan får ske, komma sidländta ängar, belägna utmed sjöar och strömmar, vid infallande våta år att stå under vatten, Och blifva till bete obrukbara, åtmindstone af boskapens trampning alldeles förderfvade.
Det vore alltså önskligt och för Landtbruket högst nödigt att tiden för Höstdämningen kunde för hela Riket bestämmas till October månads slut, då vattenverks-ägare lingö begagna sina rättigheter och fördelar Ridd. oell Ad.
Prut. N.'0 79* SO» Den 16 Maj. utan Jordbrukarens förlust’} hvilket lärer vara vilkoret för all medborgerlig Rättsutöfning. 3:o Kongl.
Fiskeri-stadgan af den |4 JVovember 1766» och Kongl.
Förklaringen deröfver af den 24 Januari 1771, stadga väl uttryckligen att i de strömmar och åar, der al ålder ingen Kungsådra varit, en sjettedel af vattnet alla tider af året skall hållas öppen och fri från all stängsel} men som strömmen på olika ställen kan vara bredare och smalare, och sålunda skiljaktighet uppstå, hvarest grunden och måttstocken skall tagas för sjettedelens beräknande, så synes Lagen här tarfva den närmare bestämmelse, att | al
Håll-dammens längd bor lemnäs öppen för vattnets aflopp. 4:o
Det händer icke sällan att ägaren af Ström- och Vattu-fall antingen förändrar gamla och lagligen anlagda Verk, eller ock utan tillstånd bygger alldeles nya, angränsande Jordägare till mén och förfång, genom vattnets uppdämning.
Klagas deröfver, så söker Vattenverks-ägaren sin possession försvara, och kan äfven förebära urminneshäfd till ett sådant utan tillstånd anlagdt och således olagligt Verk, hvaraf tvist och rättegång uppstår.
Månne icke Konungens Befallningshafvande, när intet laga tillstånd för det klandrade Verkets anläggande visas kan, bör Den 16
Maj. genast förhjelpa den lidande Jordägaren till sin rätt, och befria honom ifrån uppdämnin. gen, medelst handräckning till Vattenverkets utrifvande eller förändring till dess fordna och tillåtliga skick, samt lemna Vattenverks-ägaren öppet att sin talan om VerJ kets bibehållande hos Domaren utföra, enär den förre ställer borgen för den ersättning den sednare kan tillkomma, i händelse af ändring uti Landshöfdingens åtgärd.
Om denna min vördsamma motion vinner Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet och bifall, anhåller jag att dermed måtte efter Riksdagsordningen förfaras.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard - Tvänne värda Ledamöter, Herr General-!
Directeuren Hagströmer och Herr Professoren Trafvenfelt, hafva föreslagit åtskilliga till sjukdomars förekommande gagneliga stadganden.
I sammanhang härmed får jag föreslå, att Riksens Ständer under bepröfvande taga flera för samma nyttiga ändamål högst vigtiga, och af Lagstiftningens åtgärd beroende, de så kallade Medicinska Policens föreskrifter, och, då tiden nu icke medgifver detta ämnes fullständiga utredande, förbehåller jag mig att framdeles få framkomma med mitt yttrande i denna magtpåliggande sak.
Såsom exempel på nöd - Deri a 6
Maj. vändiga stadganden i detta afseende, må det nu tiliatas mig nämna följande:
Det är onekligen af den största nytta' att genom tjenliga anstalter förbättra en af stillastående vatten och andra orsaker fördérfvad, för boningar skadlig, nödvändigt, och utomdess lättare verkstäldt samt mindre kostsamt, att genom författningar förekomma Nybyggens anläggande vid sådana osunda Ställen.
Hvem medger icke nu att intet medel kan så kraftigt lörekom. ma Mennisko-koppors härjande, som en allmänt anstäld Vaccination?
Men då ett barn blir på ea ort angripet af menniskokopporna, kan det ibland hända att ej strax tillfälle gifves att anställa vaccination på de barn der, som än ej fått begagna detta skyddsmedel; och utomdess äro de som vaccineras, först sedan vaccinen hunnit till sin höjd, eller vanligen ej förr än lo:de dygnet, skyddade för kopp-smittan.
1 sådana fall blir det för momangen ett likså nöd-' vändigt medel, som sjelfva vaccinationen, att hindra Smittans spridande från ett redan med koppor belastadt barn till andra än ej vaccinerade barn, genom att noga afskilja det från all gemenskap med dessa, eller genom att sätta det under en slags Quarantaine.
Detta högst nödiga säkerhetsmått har, mig vetterligen, ingenstädes i Sverige blifvit påbudet, utom i Stockholm genom ÖfverStåthållareEmbetets åtgärd.
Men jag förbehåller mig rättighet att framdeles få i detta ämne omständligen yttra mig.
Hans Exceller.ce Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog Remiss till OeconomieUtskottet af Herr Mannerhjertas i sista Plenum upplästa Dictamen, angående exclusiva privilegier.
Grefve von Lantingshausen trodde detta mål höra till LagUtskottets upptagande.
Stael von Hollstein förmodade det samma böra upptagas af ConstitutionsUtskottet, af den grund att förbud emot Monopolier finnes stadgadt i RegeringsFormen, och att om Herr Mannerhjerta kunde uppgifva exempel det monopolier blifvit beviljade, så vore ett sådant beviljande inconstitutionelt.
Grefve Mörner, Adolph Gitran, erinrade att visserligen, då den nu varande Constitutionen upprättades 1809, förbud emot monopoliska privilegier uttryckligen deruti stadgades; men att ett och annat sådant funnes, som före 180g blifvit beviljadt.
Något annat vöre sådana exclusiva privile» gier, som till befordrande af någon viss Industrie meddelas på viss tid för gagneliga uppfinningar; och sådane hafva efter 1809 blifvit beviljade, och visserligen kunnat beviljas.
Grefve Lilljencrantz, Johan Wilhelm, yttrade att, örn Remiss skedde till OeconomieUtskottet, och det samma ej funne sig kunna 630 Den 16
Maj. befatta sig med målet, så .ägde det sig öppet att sådant hos Ridderskapet och x\deln anmäla.
Härefter hänvisades Herr Mannerhjertas Dictamen till OeconomieUtskottet.
Föredrogs å nyo och remitterades till Lagutskottet ett Memorial af Herr von Engeström, Johan Daniel, angående ändring i vissa stadganden i afseende på fataliers bevakande.
Vidare föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet Friherre Mannerheims, sistlidne Plenidag på Bordet lagda, Dictamen, angående tillökning och användande af den åt LagComitéen anslagna summa.
Grefve Mörner, Adolph Göran, tillkännagaf att en Kongl. Proposition i samma ämne vore utarbetad, och skulle komma att till Riksens Ständer öfverlemnas.
Föredrogos å nyo och remitterades: till Lagutskottet, Herr Ankarloos Memorial, rörande medel till förmindskning i antalet af Rättegångar 3 till Bevillningsutskottet, Herr Stråles, Carl Fredrik, Memorial, angående åtskilliga tillägg och förändringar i ChartseSigillataeFörordningeni samt till Oe* Den 16 Maj. conomieUtskottet, Herr Printzenschölds Memorial, angående tillsättande af en Comité till utarbetande af ett tjenligt OrganisationSJ och Administrations-system för Tullverket.
Friherre Koskull, Gustaf Adolph, hade inlemnat följande Memorial:
På en och samma gång står Coursell dubbelt mot Myntfoten, och likväl är penningenöden allmän.
I sanning rätt besynnerligt!
— Naturligtvis söker hvarje tänkande medborgare efter orsakerna till denna contrast. jag framställer min enskildta fattning och tanka, icke i förmodan att den är utan fel och många misstag; men jag tror det vara ej allenast rätt, utan också alldeles oundgängligt att ämnet bör allmänt öfver vägas, utveckla? och föras till nyttiga resultater.
Jag betraktar först de ännu i mannaminne varande händelserna med Sveriges mynt.
Det var godt och redbart från 1723 till 1760.
— Då ville Riksens Ständer inrätta ManufacturSysteme, på Papperspennin-, gar.
Man införskref utländska Machiner och verktyg af alla slag; man införskref Rudimaterien, färgerna, Mästare och Gesäller, samt slutligen säd, till dessas underhåll.
Banken öppnades till Lån, Sedlar öfver - 6 3* Den 16 Maj. strömmade Landet, och lemnade de rika Köpmanshusen tillfällen att uppjaga Coursen från 42 Mark, efter då varande Myntfot, till 1O8.
1 denna belägenhet samlades
Rik sens Ständerj deras handläggning var sträng; det stora Handelshuset Kjerrman, Gennings &
Finley störtade; några mindre föllo tillika; men den var nyttig lör Riket.
Realisationen blef verksam; utgifterna för Armén och Flottan inskränktes; alla Extra Embetsmän, enskildte eller i corporationer, entledigades från sina mödor; en allvarsam Öfverflöds-förordning utfärdades, och en hederlig Bevillning gjordes; besparing å ena, och inkomst å andra sidan, gaf öfverskott i StatsKassan, och det inbetaltes på Kronans skuld till Banken; der uppbrändes Sedlarna hvarje vecka, och vid Midsommaren 1768 var Banken kommen i det skick att Coursen stod åter på det rätta, eller 42 Mark.
Ständer gjorde några men icke betydliga förändringar vid följande Riksdagen 1769; och saken stod väl till 177^5 då Konung Gustaf den III förändrade Sveriges urgamla Mynträkning, på Daler Silivermynt, till Riksdalersmynt.
,Otn denna Epok bör jag ej yttra, mig, den hörer till framtiden.
Emedlertid gjorde den ingen väsendtlig skakning; Riket hade godt mynt, i guld och silfver, eller papper med full Kredit, Allt blef lyckligt tills 1788 års krig
Maj 633 inföll. 1789 års Riksdag, som hölls just under krigets åskor, gjorde slut på Myntväsendets lyckliga ställning.
Krigsskulden blef blandad i myntet; RiksgäldsSedlar — ett ovanligt namn på mynt — utfärdades; och från den stunden har Myntet varit i allt jemnt tilltagande oreda.
Det är långt ifrån min afsigt att klandra Ständers Beslut.
Men fritt må man säga den sanningen, som aldrig kan bestridas, att det var ytterligen hardt mot enskilda Medborgare, när deras på god tro emottagne RiksgäldsMynt förJ vandlades år 1800 till 50 procents lägre valeur.
Ett exempel, som bevisar huru farligt det är att blanda Riksskuld med Mynt.
Det kan icke lätt förklaras hvarför de Ministrar, som den tiden ägde Monarkens förtroende, valde denna utväg; men det är otvifiaktigt ätt följderne blifvit ganska tunf^ för nationen.
Riksskulden, som kriget vållade, och som är oskiljaktig merendels från alla krig, hade på långt när icke blifvit så känbar, om den fått vara hvad den var, enkel skuld, och gäldas genom Bevillning.
Ofta har jag hört omtalas att dessa oredor skulle kunna hjelpas, genom en gynnande HandelsconJ junctur; men aldrig har jag kunnat röna i erfarenheten mindsta skymt deraf att Sveriges Sjöhandel utfallit till Sveriges båtnad.
Icke ens visar sig denna skymt i Riks-historien från de äldsta tiderna.
Detta Ländet har varit i största välståndet under det 634 Den 16
Maj. tidehvarf då utlänningar hitförde sina Öf . T, verflödsvaror och återtogo Rikets Exporter.
Detta tyckes också höra till sakens natur.
Der Sjöhandel kan vara nyttig, der måste läget vara sådant att Landets Köpmän kunna med vighet hämta alla fremmande nado. ners varor, och lika lätt föra dem till andra nationer, rundt om Jordklotet.
England och Holland, jemte en del af Frankrike, Italien och Tyskland hafva detta Läge.
England i synnerhet, som nu mera dominerar alla haf, känner förmonerna till hela sin vidd af en omätlig Handel.
Men Engelsmännens företag äro icke möjlige att följa af de nationer som bebb Länder, hvilka ligga antingen långt i Norr eller Söder; ty om man ock vill lemna utan uppmärksamhet de hinder Englands välde öfver håfven så ofta framkastat, såf gör likväl Naturläget att allt fordrar mera kostnad och mera tid vid]Sjöresor, hvarigenom större delen af vinsten förspilles, oberäknad förlusten af 6 månaders vinter; också säger oss erfarenheten och vår höga Kurs att Svenske
Köpmän sällan debitera utrikes hvad de hämta i andra länder, utan att det mesta stannar inom Sverige.
— Kan detta vara nyttigt för våra tillgångar?
och för våra fordom så manliga seder?
Böra vi önska oss en fin förvekling?
Det sednare är en sak utom mitt ämne —Det förra åter bevisas, som jag tror, mer än öfverflödig af vår allmänna belägenhet.
Maj - 635 Penningar äro icke mer hvad de borde vara; och hvar finnes medborgliga säkerheten i Egendom, när måttstocken försvunnit, på hvilken allt beror?
De rike Köp. manshusen och Capitalisterne hafva nyttjat 2 sätt att dana dessa olyckor öfver Riket: det ena, att inrätta Disconter; och det andra, att efter omständigheterna göra Kurs.
Disconterne hafva kommit derhän att de, efter öpna Bokslut, oblygt kungöra Dividend af vinst på året till 25 å 50 procent.
Följden har blifvit den, som nödvändigt och ganska naturligt skulle inträffa:
Capitalisterne hafva dragit sina penningar ur allmänna rörelsen; ty hvilken tar ej heldre 30 procent, när det tillätes, än 6 efter Lagen?
— Man finner derför icke mera tillgång på Lån i privata händer.
Till ock med de mest aflägse boende bland sjelfva Allmogen, som förut lånte penningar inom sig, för 4 å 5 procent, måste nu anlita Disconterna, genom dyrlegda Commissionairer och förstörande omsättningar.
Kriget i Europa och några Missväxtår inom Landet hafva dessutom, gemensamt med Bränvinsbränningen, bidragit till en alldeles oerhörd, ehuru moineutel, stegring äfven af Landtmanna varor.
Deraf har upkommit vangel, jemväl med Fastighetsköp, utan beräkning på inkomst, till oriml ga priser, endast i hopp att vinna, hvilket lyckats för några och retat andra.
Man 636 Deri 16
Maj. har alltid fått någon kredit af säljare, och nian har sökt nödhjelp lör dagen hos Dis* conterna, till det som nödvändigt måste betalas.
Meri detta oförstånd har merendels hastigt fört straffet med sig.
Fastighetspriserne hafva fallit, krediten har försvunnit, och desse slags köpare hafva störtat hela sin välfärd.
Man skulle råka in i en tråkig vidlöftighet, om man ville måla alla de olyckor, som hopat sig öfver vårt Land, genom de osälla Discont- och Assij stanceinrättningarne med privatas penningar^ måtte de upphöra och måtte penningarne återkomma i sina primitiva ägares händer och Rörelsen såmedelst återvinna sitt enkla och naturliga skick.
Dermed vöre en stor del al ändamålet vunnet, heldst om naturliga Låninrättningar, som förenade Jordbrukarens bestånd med alhjelpandet af dess nu, genom otjenliga inrättningar i det ämnet, iråkade svåra behof, af Allmänna medel förskaffades.
Kursen, som ensamt rörer utländska handeln och är utan allt samband med inhemska Myntets värde eller Kredit, utgör det andra ämnet för min uppmärksamhet.'
Jag förbigår den konstlade Kursen, sorn genom vingleri uppkommer, och hvilken icke är för allmänheten så okänd som mången förmodar.
Man igenfinner beskritningen redan i 1765 års Riksdagshandlingar^ Jag håller mig endast vid den verkliga, den oundvikliga Kursen, som åtföljer un - Den 16 Maji *>37 derbalance i Handeln.
Jag frågar först:
Bör man handla, när man är i underbalance? tvifvelsutan svarar man:
Nej! ty annars gör man skuld på skuld, och slutligen fal. licerar.
Men, säger man, en nation kan aldrig fallicera.
Den kan endast förlora sin kredit, och med dubbel kostnad tigga sina nödvändighets-varor.
Likväl innan det kommer så långt, skola tusendtals individer gå förlorade.
— Är detta icke nog för att i tid hindra sådana utbrott?
Jag slutar häraf att våra Handlande torde sjelfve finna angenämt om något enkelt, icke konstigt, icke med finance blandadt, medel kunde vidtagas för ett sådant ändamål.
Jag inbillar mig att det skulle vara mycket verksamt, om Konungen täcktes befalla att intill den stunden, då Kursen hunnit falla till alpari — det vill säga: tills Svenska Exporten kunde betala hvad åter våre Svenske Handlande ville köpa, så måste all Sjöhandel stå stilla.
Vi behöfve endast salt och kanske något annat som vanan gjort oumgängligt, och det kunde hemtas med Kronans Fartyg.
En fasta imedlertid för oss alla på Viner, Kaffe, Socker och andra utländska öfverflödsvaror, skulle på några år göra oss* rätt godt, både på Hushållningens och Moralitetens räkning.
Tilläfventyrs torde ändock våra Handlande vara mägtjge oeji 638 Den 16
Maj. villige nog att förkorta denna Fastelagstid öfver förmodan.
Jag önskar tillika att det ordet Lurendrägeri blefve alldeles okändt; ty all han. del bör vara fri, och förbud deremot alstra endast missbruk.
Man må gerna köpa hvad som heldst, när man kan betala; men deremot skulle Lagen vara sträng, att så snart det ordet
Kurs åter hördes — det vill säga: att man köpt eller ville köpa mer än man kunde betala, så borde genast alla hamnar stängas för Handel, tills underbalancén upphört och saken återkommit i jemnvigt.
Jag föreställer mig några motskäl:
Det vanliga, nemligen i frågan om Lurendrägeri, att våra Manufacturer skulle förstöras — Och derpå svarar jag, att knappt någon Svensk man nu mera finnes som låter villa sig af detta språk.
Vi känne alla att, utom JernManufacturen, ingen enda gjort nytta, fastän de öfrige kostat Riket ofantligt.
Vi känne också att Lurendrägeriet lika litet hos oss som i andra länder kunnat utestängas genom författningar.
Vi bäre nästan alla Tyska och Engelska kläden, fastän ibland tecknade med Svensk Hallstämpel.
Förbuden hafva endast tjenat att öka priserna och rikta några resande Tullfiskaler.
Må Fabriker gerna falla, som ej kunna bestå utan konstlade åtgärder, på nationens bekostnad!
Vi må köpa af utlänningar för lindrigare priser, så länge våra exporter förslå.
För resten må vi gerna nyttja hemma tillverkade kläder, och till föda nöjas med Landets egna producter.
I frågan om Cours, inser jag det inkast mot mitt project, att under förbudstiden för Sjöhandel exportvarorna, och i synnerhet Jernet, ej kunde med erforderlig hastighet försäljas; men Brukspatronerne äro icke ovane att vänta; våra Köpmän hafva under framflutna tiden lärt dem att de varit under deras beroende; hittills har Patronernas nödlugna tålamod ändock varit blandadt med ovisshet och fruktan för utgången; om samma tålamod hädanefter ser med säkerhet framför sig den tidpunkten, då Jernet skall betalas med fullgiltigt mynt, så blir icke någon tids väntan särdeles oangenäm eller tryckande.
I allt fall vore väl Banken i tillfälle att pä det tillverkade Jernet försträcka åtmindstone förlags-kostnaden, och med denna ersättning vore Brukspatronerna icke stort sämre belåtna än med den betalning de hittills erhållit.
Man torde äfven säga att utländska Magter kunde stöta sig på periodiska förbu 1 för deras Handlande, att hitskicka sina skepp.
Och derom vågar jag icke säga mer, än att jag hoppas det vår milda Regering har utvägar nog att förekomma alla dylika missnöjen, då anstalten ej åsyftar någon nations Ovänliga utestängande, utan blott en tillfäl - Den 16
Maj. lig och på viss tid beräknad inhemsk hushållnings författning.
Må hända att ännu flera motskäl finnas, som jag icke mägtar inse.
Må hända att hela min
Idé icke duger, och att haldre andra utvägar vidtagas.
Jag är nöjd, allenast ämnet kommer under kloka mäns öfverläggning } ty då hoppas jag att, på ett vis eller annat, de oredor som nu trycka oss alla, blifva rättade och afhulpne.
Remitterades till det Särskildta Utskottet.
Herr König, Pehr, uppläste till Proto. collet följande Vördsamma
Då nu varande Disconters Octroijer, Götha CanalDiscont undantagen, snart äro till ända lupne, får jag fästa Ridderskapets och Adeln^ uppmärksamhet på nödvändigheten att vidtaga sådana’ mått- och steg att, då dessa
Disconters tillgångar upphöra, nya måtte etableras, för att underhålla den i ett Land alltid, och nu i synnerhet i vårf, o* umbärliga Penning-circulation; organisation af Disconterna må blifva lika eller annorlunda än den förr varit.
Och anhåller jag att denna min motion med de öfriga Stånden - III.
Den 16 Maj. 641 den communiceras, och till Banco- samt Stats-Utskotten remitteras.
Remitterades till Stats- samt BancoUtskotten.
Vidare uppläste Herr König ett så lydande Ödmjukt Memorial: Bland de Tjensteman, som tid efter annan gjort förluster å sina löningsvilkor, bör med skäl räknas LandtRentmästarne, Desse — som, genom I78I års RemissJage-reglering, i stället för en procent endast berättigades uppbära en half procent å de Statens medel, som tillhörde deras emottagande, ansvar och öfversändande, hvartill hörde Bevillningen, som då och till år 178g var ibland Statsverkets inkomster, men vid sistnämnde års Riksdag skildes derifrån och ingick i RiksgäldsContoiret — hafva väl intill 18OO års
Riksdag derå fått beräkna sig till godo denna halfva Remiss-lageprocent; men då har Riksens Högloft.
Stän-1 ders Hemliga Utskott funnit, att desse Tjenstemän borde åtnöjas med endast x\ procent af alla RiksgäldsContoirets Medel, oaktadt de, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Högloft.
KammarCollegium och StatsContoiret Ridd. och Ad.
N:o 8l. 82* 642 T)tn 16 Maj. den 10 Maj‘l78L, blifvit om en half procent! försäkrade.
Ständer vid 18O9 års
Riksdag hafva väl i så måtto velat gifva ett vedermäle af sin uppmärksamhet på dessa Tjenstemäns oskyldigt iråkade lidande, sorn af de förlorade Tyg dem uti Remiss-lage återställdes, likväl utan beräkning för de passerade 10 åren; så att de nu å Bevillnings-medlen njutna /g:s, eller en fjerdedels procent Remiss-lage.
Bevillningens belopp har val, i anseende till Rikets behof, blifvit i sednare ti. der märkligen ökadt, men i samma mont hafva också LandtRentmästarne, under ökadt ansvar, fått fördubblade göromål, utan att den å större belopp dem till godo komne procent kan anses vara dem tilldelad i sam. ina förhållande, som värdet af nödvändighets» varor upps tigit 5 och det torde icke vara utan ändamål att föranstalta, det Tjenstemän, till hvilkas befattning och ansvar Statens nästan betydligaste Intrad hörer, blifva, med en efter tiderna ökad aflöning, satte utur frestelse att, med tillgrepp af dessa medel, göra sig
Skadeslösa för hvad de nödvändigt behöfva för sin bergning, men dem af det Allmänna förnekas.
Af sådana anledningar vågar jag till Rikets Höglofl.