Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke derom yttrat ett enda ord, och jag finner denna stämpelafgift så mycket mindre kunna innefatta ett dylikt correcliv, som jag väl vet, att densamma är alltför obetydlig för alt kunna verka till ett sådant ändamål.
Det är endast den materiella delen af frågan, som af mig blifvit afsedd.
Man måste erinra sig, attnär, som jag vill minnas, år 1828 stadgandet infördes i chart.sig.- förordn., alt tidningar skulle med stämpelafgift beläggas, så voro ännu icke tidningarne komne till den höjd, som de nu äro.
De, som då funnos, voro icke större än ungefär ett halft ark af vanlig storlek, och detta är ett factum, hvarom Utsk. under sina öfverläggningar i ämnet gjorde sig förvissadt.
När Ständerne beslöto införande af denna stämpelafgift, så afsågo de detta halfark, och fattade i afseende pä detsamma sitt beslut; sedermera förklarade Ständerne, att hvarje halfark skulle med 1 rist. beläggas, huru många halfark som också trycktes.
Nu Den 8 Januari f. m. 101 hafva tidningsredactionerne å deras sida förstått att utvidga tidningarne, icke i det format, som lagstiftaren åsyftade, utan på ett helt annat sätt och sålunda i sjelfva verket eluderat författningen.
Det måtte då vara lagstiftarens rättighet att genom en lämplig ordställning söka närmare uttrycka hvad med författningen verkligen åsyftas, och detta anser jag hafva skett genom Utsk:s förslag i hänseende till ytans bestämmande.
Någon förhöjd afgift har icke ifrågakommit; det är endast fråga om alt göra författningen till en verklighet, och det är för denna verklighet jag ifrat, öfverlemnandes till R. o. Ad. att fatta ett annat beslut, ehuru icke, ehvad Utsk. eller mitt förslag hifalles, della beslut kommer att innefatta någon förhöjning pä stämpelafgiften, utan det ena ett bibehållande och det andra en förminskning af densamma.
Då jag sista gången hade ordet, för summade jag att fästa uppmärksamheten derå, att det format, hvilket af Utsk. blifvit som halfark föreslaget, i det närmaste öfverensstämde med de större landsortslidningarne, och att således dessa tidningar, som gifva minsla vinst, icke derigenom blifva på något sätt hårdare tryckta än de hittills varit.
Man har sagt, alt det skulle vara otjenligt att införa bråk af runstycken, emedan denna uträkning blcfve svår; men jag torde få fästa uppmärksamheten derå, att tidningspapperet stämplas risvis, och när man vet huru många halfva ark, som går på ett ris, så torde det sedermera ej vara särdeles klyftigt att förvandla hråken af runstycken till helt tal, och deraf finna summan i r:dr och sk., och sålunda komma lill resultatet af den afgift, som för detta papper skall betalas.
Slutligen torde jag få hänvisa till den grundsats, som i all annan beskattningsåtgärd plägar göra sig gällande, att nemi. småningom höja skatterna, icke för att komma till någon orimlig höjning, ulan för att tillse huru långt förhöjningen kan utsträckas, roed fästadt afseende derjemte på billighetens fordringar.
Att nu på engång höja cn beskattning fyrdubbelt emot hvad den förut utgjort, tyckes mig vara för strängt tilltaget.
En af de värde talarne, som slutat mod att yrka propos. på Ulsk:s betänk., likasom jag gjort, har jäfvat det af mig anförda skäl, att kostnaden af en förökad stämpling icke skulle vara betydlig för prenumeranten, såsom för hvarje tidningsnummer utgörande endast 320 rist., motsvarande 40 sk. r:gs; men Hrrne torde besinna, att här är fråga om alt fyrdubbla denna beskattning, att kostnaden för ett tidningsblad blir utöfver den nuvarande förökad med mera än 3 r:dr årligen, och det är ganska säkert, att mången tidningsläsare af en sådan afgift skall finna sig besvärad, och jag kan ej finna det vara olämpligt att äfven göra afseende på deras billiga anspråk.
Jag instämmer alldeles i den tanka, att någon sorls conlroll mot liduingarnes missbruk icke kan vinnas eller bör sökas i sådan väg, som denna, ty sådant 102 Den 8 Januari f. m. tillhörer en annan lagstiftning; men jag delar likväl icke den tanka, att tidningarnes transporterande genom
Postverket gratis är likgiltigt förPostverket eller posthästarne, ty i väskornc ligga ofta tidningspaketer, som väga mycket mera än brefantalet, och för hvilkas skull Posten måste begagna tvenne hästar.
Jag tror, att det kunde hafva sina betänkligheter med sig alt göra innovationer i detta fall, ehuru måhända det vore lämpligast att borttaga hela stiimpelafgiften; men då Kronan bör få någon ersättning, så är den grundsats, som Utsk. följt, fullkomligen riktig, ty huru orimlig den nu varande afgiften är, har jag haft tillfälle att se under den tid jag var öfvervexeleontrolleur, då för en börslista, i omfång stor ungefär som min hand, i stämpelafgift betaltes lika mycket, som för ett Aftonblad af det större formatet.
— Euär jag för min del anser, att Utsk. har rätt, att, då fråga är om förändringar, man icke bör gå för strängt tillväga, tillstyrker jag bifall till detta betänk.
Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till bifall å Utsk:s hemställan i fråga om beloppet af stämpelafgiften för tidningar.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter II. Ex. Ilr Gr.
Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja varit öfvervägande.
Den som bifaller hvad Bevilln.Utsk., uti dess betänk.
N:o 13, hemställt i fråga om beloppet af stämpelafgiften för tidningar, voterar Jai den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås Utskis hemställan i denna del och besluter R. o. Ad., alt 1 mom. i 9 § af uu gällande kungörelse augide stämplade pappersafgiften, skall bibehållas, ulan annan förändring än den, som blifver en följd af R. o. Adis redan fattade beslut, att med ett halft ark må förstås ett papper, hvars yta innehåller 150 qvadrat-decimaltum.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja—49.
Nej—31. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, lillkännagaf, att Hr Åkerman, Fredrik, såsom ledamot af BancoUlsk., erhållit 3:ue veckors ledighet, räknad från nästa Måndag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer alt välja en. ledamot i nämnde Utsk. under sagde ledighetstid.
Den 8 Januari e. m. 103 Lades på bordet nedan nämde från Utsk:n inkomnc utlåt:n, betänk:n och mera., nemi. från Stats- samt Allm.
Bes v.- o. Ekon.-Utsk:n: N:o 26, i fråga, om anställandet af ytterligare en lärare vid apoiogistskolan i Haparanda; N:o 27, i anleda, af väckt motion om utvidgning af Frösö skola; N:o 28, ang:de väckta frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen; N:o 29, i anlcdn. af väckt motion om befrielse för skattehemman å Gottland från skyldigheten alt uppföra och underhålla slrandridareboställen; N:o 30, i anledn. af väckt fråga om Landlbruks-acadcmiens indragning och den Acadcmien tilldelade fonds öfverlemnande till Riksg.cont. m. m.; Banco- och La g-Utskotten: N:o 1, i anledn. af väckte frågor om stiftande af lag för enskilde banker, samt villkoren för dessas rörelse; Lag-Utskottet: N:o 51, ang:de särskild vedergällning för Utsk:s notarie; samt N:o 52, i anledn. af väckte motioner om dels en allmän organisation af domslolarne i Riket, och dels indragning af lagmans-, kämners- och riddare-sync-rätlerne. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. J till 3 e. m.
Justerades plcniprotm för d. 18 f. och e. m., samt d. 19 sisth Dec. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af Suppleanter i Const.Utsk., efter Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar, i StatsUtsk., efter Hr Ulfsparre, Georg, i Bevillu.Utsk., efter Hr Roos, Jonas Emanucl, samt i Allm. Besv.- o, Ekon.Utsk., efter Hr Munck, 104 Den 8 Januari e. m. Claes Johan, och Frih.
DeGeer, Gustaf, hvilka Hrr, såsom utsedde dels till ordinarie ledamöter, dels till ledamöter under för viss tid beviljad ledighet, upphört att vara suppleanter.
Efter hvad jag tror mig veta, återkommer Hr Lagerhjelm antingen i dag eller i morgon.
I sådan händelse är Const.Utsk. fulltaligt i afseende på sina ordinarie ledamöter och då kan Hr Gyllenskjöld bibehålla sin plats såsom suppleant.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s d. 28 och 30 sisth Dec. på bordet lagda betänk.
N:o 13, angde stämplade pappersafgiften.
Af den i förmiddagens plenum förehafde, men till en del uppskjutne 27:de punkten, ang:de åtskiliige ifrågasatte förändringar i nu gällande författnings 9 §, om stämpling af tidningar, företogs nu Utsk:s tillstyrkande, alt i författningen må införas bestämdt stadgande, att tidning, emot erläggande af den föreslagna stämpelafgiften, åtnjuter portofrihet.
Det tillägg i nu gällande författning, som här blifvit af Utsk. föreslaget, är antingen, i fall det förra stadgandet anses någorlunda tydligt — och hittills vet jag icke, att det gifvit anledn. till något missförstånd — öfverflödigt, eller också är dess antagande ganska betänkligt.
För min del anser jag mig böra yrka afslag å denna punkt i betänk.
Det kan allt för väl tänkas, att Regeringen af det ena eller andra skälet finner sig nödsakad att sälta någon gräns för det fria omloppet af en tidning.
Att sådant i vanliga lider icke kan inträffa, att sådant omöjligen kan missbrukas till inskränkning i tryckfriheten, ligger för öppen dag.
Sådant skulle icke utan strängaste ansvar kunna ske; det kan icke ligga i vår Regerings afsigter och är under ingen förutsättning att befara; men att deremot, genom ett uttryckligt stadgande, försätta K. M. i omöjlighet att, under alldeles oförutsedda och utomordentliga förhållanden, vidtaga en åtgärd, hvarigenom det fria omloppet af en, särdeles för utrikes förhållanden farlig tidning inskränktes, detta anser jag icke vara lämpligt.
Genom det stadgande, som i vår nuvar. författning finnes, har ingen olägenhet uppkommit.
Jag tillstyrker att låta dervid förblifva, öfverlemnande åt K.
M:s Regering att efter förekommande omständigheter sjelf tyda lagen efter samvete.
Det torde icke för någon inom detta
Hus vara obekant, icke eller af någon bestridas, att det aldrig blifvit ifrågasatt, att tidningarne, derföre att de varit underkastade stämplingsåtgärden, fått gå portofritt med posten.
Att detta icke står uttryckt i nu gällande författning, Den 8 Januari e. m. 105 ning, såsom det borde stå, är visserligen sant, oell just derföre har Utsk. på ett, som Utsk. tror, riktigt sätt föreslagit, att ”befrielse äfven må äga rum för plancher, tillhörande tidning, periodisk skrift eller så kallad brochure, som med stämpelafgift gå portofrie, enligt följande moment”.
Hade det förut varit fråga om brochurer, så hade det icke slått ”fria”.
Deraf vill det synas, som lagstiftarens mening aldrig varit någon annan, än att portofrihet skulle åtnjutas af tidningar derföre att de stämplades, och man behöfver till bevis derom blott vädja till allmänna bruket.
Jag föreställer mig, alt om icke tidningarne varit berättigade att gå portofria dä de stämplades, sä hade hvarken Regeringen tillåtit ett sådant belastande af posten, ej eller hade sådant varit lämpligt, då posten redan fått ökas med en bäst.
Icke eller skulle revisorer, som det åligger att granska handlingar och räkenskaper, undgått alt derpå göra anmärkning.
Jag tillstyrker R. o. Ad. att bifalla Utsk:s betänk., som i mia tanka icke allenast står i full harmoni med det hittills varande bruket, utan äfven med ordalydelsen i andra mom. af den 9 §.
Cronhjelm har uppläst några ord ur 2 mom. i 9 §, som genom ordet ”portofria” visa, att enligt följande mom. tidningar, som äro stämplade, gå portofritt, men sora- egentligen innehålla, att tidningar åtföljande bihang och sådana bulletiner, som på K.
M:s befallning tryckas på särskilda blad, och innefatta officiella underrättelser, samt åtfölja Sveriges Statstidning eller Post- och Inrikes tidningar, äro fria från stämpling.
Det 3 morn., som nu följer och hvartill ordet ”portofrihet” i andra mom. hänvisar, lyder sålunda: ”Vill utgifvare af periodisk skrift eller brochure, med hvilken sednare förstås en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte, som icke öfverstiger fyra ark, njuta portofrihet för densammas kringsändande med posten inom landet, må sådant honom förunnas, så vidt något uppehåll i brefposlens ordentliga afsändando härigenom icke förorsakas; vare likväl ulgifvaren, sorn för dylik skrift eller för brochure åslundar portofrihet, pligtig att, innan något exemplar deraf afvttras, icke allenast anmäla denna sin åstundan i Stockholm hos Ofver-posldirecteuren och i landsorterne hos K. M:s Bef:h:de, eller, der de ej finnas, bos stadens magistrat, saint vid denna anmälan aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, utan äfven, derest portofriliet af Öfverpostdirecteuren, efter pröfning af hvarje sådan anmälan, beviljas, låta mot den afgift och pä sätt föreg:dc tvenne mom. innehålla, stämpla hela upplagan af samma sitt arbete; och kommer han, i händelse något exemplar af verket anträffas ostämpladt, alt vara underkastad lika ansvar, som utgifvare af ostämplad tidning.”
Delta 3 mom. innefattar ju fullständigt allt hvad man kan önska sig ang:dc rättigheten alt få portofritt afsända så väl tidningar som brochurer.
Vid dessa sista finnes der likväl den restrielionen, alt man skall anmäla sig i Stockholm bos Ofver6 H. 14 Den 8 Januari e. m. postöireeleuren och i landsorten hos Konungens Bef:h:de oell städernas magistrat, på det att icke posternas ordentliga afsändande derigenom må blifva förbindradt.
I detta 3 mom. står .äfven, att denna porlofrihet endast gäller inom landet, och således icke i afseende på brochurers afsändande till främmande länder.
Jag instämmer derföre med Frih. Palmstjerna deruti, alt det tillstyrkta tillägget är öfvertlödigt oell kan afslås.
Palmstjerna i hufvudsaken.
Af 2 moreus slut, hvilket Gr.
Cronhjelm redan uppläst, anhåller jag att få förnya uppläsningen.
Det lyder sålunda: ”Hvilken befrielse äfven må äga rum för plancher, tillhörande tidning, periodisk skrift eller så kallad brochure, som med stämpelafgift gå portofrie, enligt följande moment.”
Detta vill ju säga, att den tidning, periodiska skrift eller så kallade brochure, som går portofritt och är belagd med stämpelafgift, bör ifrån stämpling befrias.
Nu är stadgandet sådant, att det kan finnas tidningar, som icke äro portofria, likasom det kan finnas andra, hvilka äro portofria.
Följaktligen kan jag icke eller inse annat, än att den del af §, som Frih.
Cederström uppläst, snarare bevisar motsatsen af hvad han trodde dessa ordalag skola bevisa.
Palmstjerna derutinnan, att det nu föreslagna tillägg måtte afslås.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s ifrågavar. tillstyrkande.
Propos. till afslag å delta tillstyrkande blef sedermera framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det ban trott sig finna', att den sednaste propos:n blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Härefter förekom Utsk:s, jemte yttrande öfver Hr Grundelsljeruas motion, rörde de örn porlofrihet för brochure gällande stadgandens intagande i chartmsigill.förordn., afgifna förslag till förändrad lydelse af förordningens 9 §.
Jag anhåller, att samma rättelser i af seende på quadratylan mätte iakttagas här, som i förmiddags, eller alt den blir en och en half quadratfol eller 150 quadr.- dec.tum.
Jag tror visserligen, alt II.
Gr. o. Landtm, torde i alla fall iakttaga det; men dä Gr.
Cronhjelm nyss gjort en erinran i afseende på denna §, så torde det äfven tillåtas mig att hemställa, det den sista meningen här måtte uteslutas, på grund af det beslut, som R. o. Ad. förut fattat.
Jag får vördsamt fästa uppmärksamheten på, att i andra moni. af denna § förekommer uttrycket ”Sveriges Statstidning”, hvilken fans när Utsk:s i Den 8 Januari e. m. 107 betänk. skrefs.
Detta lärer nu böra utgå.
Uti del 3:dje moni. förekommer på första raden pag.
23 ett litet skrif-fei, då der står af ”verket” hvilket bör vara ”af skriften eller brochure».”
Jag anhåller, att dessa rättelser måtte af R. o. Ad. tagas under öfvervägande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag med de förändringar, atti 1 mom. skulle uteslutas såväl ordet ”decimal”, der det förekommer emellan orden ”qvadrat” och ”fot”, som ock meningen: ”tidningar med sådan stämpel försedde, äro från porto-afgift frie”, samt uti 3 mom. ordet ”verket” utbytes emot orden ”skriften eller hrocburen” och benämningen ”Statstidningen” utbytes emot Post- och Inrikes liduingarne.”
Ropades ja, hvarvid dock Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade: Ordet Statstidning förekommer på två ställen och bör följaktligen på båda ställena nemi. i såväl 2 som 3 mom. uteslutas.
I anledn. häraf hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, all i 2 mom. af ifrågavar. g orden ”Statstidning eller” uteslutas.
Härefter anmälde sig och yttrade Hr Rosenblad, Bernh.:
Jag skulle vördsamt hemställa, om icke begge orden borde bibehållas.
Del kan ju möjligtvis hända, att tidningen nästa år heter Stasliduing. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med ja besvarat den nyss gjorde propos.
Hr Printzenskjöld
I sista punkten af 3 mom. slår jemväl ordet ”Statstidning”, nemi. uti det morn., som rör skyldigheten för dem, som anmäla sig till portofrihet, att insända underrättelser derom till Konungens Bef:h:de eller magistrat.
Härvid erinrade H. Ex. Hr Gr. ö. Landtm., att R. o. Ad. redan som nu af Hr Printzenskjöld blifvit omnämnt.
Härefter förekom 28:de punkten, ang:de åtskillige ifragaslällde förändringrar i 11, 12, i3, if och i5 §§ af nu gällande författning.
Under uppläsningen af denna punkt, och sedan dervid förekommit Utsk:s tillstyrkande om antagande af en så beskaffad conlroll, som kunde vinnas genom chartans skiljande från den originalhandling, hvartill den hörer, för att tjena till verification derför ali chartseafgiften blifvit både betald och rikligt beräknad, anmälde sig och yttrade 108 Den 8 Januari e. m. Frih.
Såvida det nu upplä ste tillstyrkande särskildt föredrages, anhåller jag att få yttra inig derom, men om någon vidare uppläsning bör äga rum, så väntar jag och anhåller att sedermera få yttra mig.
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ämnat låta såsom föremål för öfverläggning uppläsa allt hvad Utsk. yttrat rör:de 11, 12, 13, 14 och 15 §§, helst det kunde hända, att (lere ledamöter önskade att derom yttra sig i ett sammanhang, och sedermera i allt fall särskilde propos:r, derest så önskades, kunde i ämnet framställas.
Cederström, Jacob: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte låta uppläsa hela den nu följande punkten tili slut, och att densamma mätte i ett sammanhang företagas till afgörande.
Jag anser nemi. att de anmärkn:r, som här kunna göras, böra verka till ålerremiss af det hela, för att i ett sammanhang af Ulsk. kunna behandlas.
Ifrågavar. punkt blef härefter uppläst till slut.
Utsk. begynner med att tillstyrka, att principen af en så beskaffad förändrad controll, som genom chartans skiljande från orignalet skulle åstadkommas, mätte af R.
Likväl synes
Utsk. ickesjeift hafva haft så mycket förtroende för denna method, att icke Utsk. till eri ganska betydlig del modifierat densamma, och genast efter tillstyrkandet af principens antagande, afstyrkt dess tillämpning i afseende å charteriug af bouppteckningar, som till våra domstolar ingifvas, samt i afseende pä chartering af skuldebref.
Afven har Utsk. föreslagit, att denna controll skall tillämpas uti köpe-, gåfvo-, bytes- och fastebref etc.
För min del kan jag likväl icke dela Utsk:s här framställda mening, titan anser, på sätt i ett föregående plenum har blifvit yttradt, den enda rälta och säkra controllen vara, att chartan finnes vid handlingen, så vidt som den skall vara charlerad.
Då likväl manga svårigheter dervid befunnits, och äfven många exempel finnas derpå, att denna controll i dess nuvar. skick icke varit tillfyllestgörande, så är jag af den öfvertygelse, att den bästa methoden för charlas- eller stämpelafgifts erläggande för köpe-, gåfvo-, bytes- och fastebref etc., som till underdomstolarne ingifvas hr den, som i Frih.
Oxensljernas reservation ar anförd, nemi. att stämpelafgiftcn erlägges till vederbör, uppbördsman i orten, d. v. s. till kronofogden; att kronofogden lemnar bevis derpå, och att den handling, som med stämpelafgift skall beläggas, icke vinner laga kraft, förr än bevis att afgiften blifvit erlagd blifvit inför domstolen företedt.
Hvad för öfrigt angår Utsk:s förslag, att köpeafhandlingar af lösören skola på det sätt redovisas, att chartoebeloppet upptages på domarens förteckning och att chartan åtföljer samma förteckning, så kan detta icke låta sig verkställa med sådana afhandlingar om lösören, som blott företes för kronofogden eller Konungens Bef:h:de.
Om deremot Den 8 Januari e. m. 109 den method antoges, som i Frih.
Oxenstjernas reservation är föreslagen, nemi. alt beloppet erlägges till kronofogden; så kan allt ingå på samma ställe, och i behörig ordning jemte andra utskvlder blifva redovisadt.
Då undgår man äfvenledes att belasta bofrätterna med göromål, som dels icke tillhör hofrälternas organisation eller ändamål, nemi. att blifva controllerande öfver chartmuppbörden, och dels skulle utgöra en onödig tillökning i dessa med göromål redan förut allt för mycket öfverhopade embetsvcrks åligganden.
Jag skulle för min del tro, att controllen på detta sätt kan blifva äfven så säker, som på det sätt, som Ulsk. föreslagit.
Af hvad skäl
Utsk. föreslagit tvenne alternativer kan jag icke rikligt uppfatta; men med den åsigt, ur hvilken jag ser saken, tillstår jag, att icke något af dessa begge allernativer på något sätt inverkar på min öfvertygelse.
Jag får derföre vördsamt anhålla om återremiss af denna del i Utsk:s betänk., på det alt Utsk. måtte taga frågan i närmare öfvervägande.
Utan allt tvifvel skulle den säkraste controllen vinnas, om alla handlingar kunde skrifvas på slämpiadt papper; men detta är snart sagdt omöjligt, i anseende till den dermed förenade dryga kostnaden och svårigheten alt kunna bålla dertill erforderliga chartor tillhanda i landsorterna.
Dertill skulle fordras en stor mängd försäljningsställen och i följd deraf förlager hos många chartaesigillatae-försäljningsmän ; men då principen alt skrifva på slämpiadt papper bör i möjligaste måtto iakttagas, så anser jag högst nödvändigt, alt till de tre stämpelbeloppen, sorn Ulsk. föreslagit, tilläggas tvenne nya, det ena med afseende på det belopp, som hofrätlernes expeditioner fordra, och det andra med det belopp, som är bestämdt för de ifrån Högsta
Domstolen utgående expeditioner.
Det synes icke som Utsk. skulle hafva tagit i beräkning utgående expeditioner ifrån hofrälterne och Högsta domstolen, då Utsk. blott föreslagit att stämpla bela ark med högst 6 skillingar.
Följden deraf skulle blifva, att alla hofrätlernes och Högsta
Domstolens expeditioner skulle vara belagde med charta sigillala.
Jag föreslår således såsom en gifven regel, att alla ifrån embelsvcrken utgående expeditioner, så vidt de äro åsatte ett bestämdt chartmbelopp för ark, skola på stämpladt papper skrifvas.
För öfrigt måste det så väl i afseende på större som mindre chartor medgifvas, att biläggningschartor få begagnas.
Det skulle vara en stor olägenhet för landtboarne, om de skulle vara nödsakade alt skaffa sig skrifehartor, innan de kunde uppsätta de handlingar, som skola till auetoriteterna irilemnas.
Den af Utsk. föreslagna methoden att skilja chartan ifrån handlingen, tror jag innebära myckel mindre säkerhet, än då chartan åtföljer handlingen.
Handlingens ägare mäste alltid vara angelägen att tillse, det hans handling är riktig.
Om någon oriktighet i charteringen äger rum, så kan han derom underrätta sig af andra, i fall han icke sjelf derom kan dömma. 1 JO Den 8 Januari e. ni.
Dertill kommer, alt aldrig någon säkerhet kan finnas för den, som begått något underslef med en charta, att icke detsamma förr eller sednare skall blifva upptäckt, när handlingen produceras inför någon myndighet.
Utsk:s förslag medför äfven en så stor kostnad för Staten, att detsamma afven af detta skäl icke bör kunna antagas.
Det är icke tänkbart, att någon advocatfiseal skulle kunna medhinna att sjelf granska alla inkommande handlingar, utan han måste dertill antaga biträden.
Således tror jag, att om detta förslag antoges, det skall blifva en nödvändighet att vid hvarje hofrätt tillsätta en särskild chartaesigillatae-advocat-fiscal, och sedermera att lemna underrätter och underdomstolar en betydlig tillökning i inkomsterna, för att kunna hålla ett biträde till den föreslagna åtgärden.