Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad artikeln hästar angår, har Utsk. tillkännagifvit skälen, hvarföre det ansett tullen böra vara lika, emedan det är svårt att skilja mellan hästar som äro öfver eller under tre år gamla.
Det skäl som talar för en nedsättng i sjelfva tullen, ansåg Utsk. hufvudsakligast vara, att de personer som införskrifva hästar ifrån andra länder merendels göra det för racens skull.
Utsk. har äfven förutsatt att R.
St. skulle lika med Utsk. finna tullbestämmelserna i allmänhet vara för höga, utan att motiverna för ett sådant omdöme behöfde för hvarje artikel särskildt uppgifvas.
Hvad åter angår öfrige slags kreatur och derföre tillstyrkte tullbestämmelser, ansåg Utsk. jern - Den 3 Juni f. m. 305 väl alt för ett land sådant som Sverige hvilket icke egde den rikedom på kreatur, eller lyckats uppbringa den inhemska racen till den fullkomlighet, som sina grannar, borde lagstiftaren icke motarbeta införsel af kreatur, hvarigenom man jemväl skulle förhindra förbättringar i afseende på racerna.
Hr Printzensköld, Carl.:
Till svar å Hr von Hartmansdorffs anmärkn., alt Utsk. icke anfört något skäl för sitt förslag i denna del, har Hr Aminoff blott framställt den förmodan, att de ledamöter af Ståndet, hvilka icke tillhört Bevilln.Utsk., i allt fall skulle känna de motiver, som legat till grund för Ulsk:s tillstyrkande af nedsättning i tullen.
Jag hör likväl icke till de lyckliges antal, som känna Utsk:s moliver, ehuru det icke kunnat undfalla min uppmärksamhet att Utsk. städse bemödat sig följa den theoden, att nedsätta tullvärdena samt sedermera modifiera tullen så att den blefve en viss proc. af dessa värden, och att Utsk. i allmänhet härifrån hämtat grund för sina tillstyrkanden af förändring i 1845 års tulltaxa.
Då nu likväl hvarken Utsk. eller Hr Aminoff förmått uppgifva något enda skäl till stöd för den föreslagna tullnedsättningen, hvilken jag för min del alldeles icke anser vara behöflig, och då hvar och en känner, att just till följd af en större konsumtion af kreatur, så väl allmogen som posessionater i allmänhet äro stadde i ifrigt bemödande att uppbringa sina ladugårdar, hvarigenom det icke lider något tvifvel att den inhemska kreatursafveln snart skall blifva fullt tillräcklig för landets behof, så inser jag ej hvarföre man nu skulle borttaga det skydd, som 1845 års Bevilln.Utsk. med R.
St:s tillhjelp lyckades förskaffa åt landtmannen.
Jag anhåller att blifva upplyst om tullbestämmelserna i 1845 års taxa, emedan jag icke riktigt har mig bekant hvad tullen är för hästar.
Landtm, upplyste i anleda, deraf, att nu gällande införseltull för hästar utgjorde 16 r:dr. Frih.
I fråga om den nedsättning Utsk. här nu föreslagit, anser jag att man förfar rättast om man stadgar att de från norr, d. v. s. från Finland och Ryssland, kommande hästar böra beläggas med en lägre tull, emedan dessa häslracer kunna vara för landet lämpliga.
Deremot anser jag att Sverige lidit en betydlig förlust genom uppblandning af dess arbetshäst-race med de s. k. racehäslarne ifrån Tyskland och Danmark, hvadan jag håller före att införseln af dessa sistnämnde hästracer snarare borde förhindras, äu uppmuntras, och att således en högre lull derå borde läggas.
Jag tror mig hafva ganska tydligt yttrat min åsigt, att vårt land är i behof af förädlande kreatursracer och att U(sk:s förslag till nedsättning åsyftade, att underlätta införseln deraf.
Såsom bekant är, beviljade R.
St. vid förra riksdagen anslag till inrättande af stamholländerier.
Sjelfva beslutet utvisar att meningen var, det stamdjuren skulle utifrån förskaffas.
Jag 300 Oen 3 Juni f. m. tror då äfven att man i conseqvens dermed bör underlätta införseln af förädlade djur.
Jag vill nu emedlertid icke inlåta mig i strid med Hr Printzensköld härom, i synnerhet som jag anser det bästa vara, att man utan diskussion med blott ja och nej beslutar öfver de särskildta punkterna i detta betänk.
I afseende på det af en värd talare framställda förslag att nedsätta tullen får sådana hästar, sorn inkomma ifrån länder liggande i ett visst väderstreck från Sverige, men deremot bibehålla 1845 års taxas tnllbeslämmelse för dem som inkomma från andra håll, tar jag mig friheten erinra att största delen af de dragare, som för narrande begagnas inom Skäne lill åketbuket, äro ifrån Danmark införskrifne, emedan dertill fordras hästar af en större kroppsbyggnad än som inom landet i allmänhet kunna uppfödas.
Jag tror derföre, att man icke bör bestämma någon olika tull i fråga om hästar.
För öfrigt förenar jag mig med de
Hrr som tillstyrkt bibehållande af 1845 års tulltaxa i detta afseende, egentligen derföre alt om det vore fråga om afl införskrifva ädlare racer, de deri upptagna tullbestämmelserna ej äro för höga.
Ar det äter endast fråga om att införskrifva kreatur af sämre beskaffenhet, bör sådant genom höga tullar förhindras.
Till hvad Hr von Troil yttrat till svar å Hr Aminoffs påstående i fråga om ändamålet med den föreslagna tullnedsättningen, anhåller jag att få lägga den aumärkn., att i fall det blir fråga om att införskrifva kreatur till den inhemska racens förbättrande och man gör ansökning om tullfri införsel deraf, sä lärer K.
M. icke underlåta att på en sådan ansökning göra det afseende som densamma förljenar.
Om jag icke alltför mycket misstager mig hafva de kreatur som för slamholtänderierne blifvit ifrån England införskrifne, fått tullfritt införas.
Jag. minnes del dock icke sä säkert alt jag vägar med bestämdhet påstå, alt så är förhållandet.
I anledn. af hvad Hr von Troil yttrat om do Skånska hästarne, anhåller jag alt få nämna att Skåne, och så vidt jag känner, jemväl Östergöthland bar tillräckligt med hästar inom provinsen i fråga om dragare till jordbruket och alldeles icke behöfva för sådant ändamål, förskaffa sig hästar från Danmark, hvilka sednare dessutom äro af beskaffenhet att vid stark utfodring efter några år lätt förfalla.
Om det förhåller sig så, som Hr Aminoff säger, eller att skälet för Utsk:s tillstyrkande af tullnedsätlning vore att söka i en förhoppning det kreatursslaget i Sverige skulle derigenom förbättras, så visar det att Bevilln.Disk. icke med nog uppmärksamhet genomläst nu gällande tulltaxa.
Der står nemi., efter uppräknandet af kreatursslagen, att ”för kreatur,, som med komm.-kollegii särskilta tillstånd införas till racers förbättrande, erlägges fjerdedelen af den i taxan utsatta tull”.
Den 3 Juni e. m. 367 hade således icke behöft, af berörde skäl, förändra de nu gällande tullafgifterna å kreatur.
Ulsk. kände mycket väl hvad som nu blifvit uppläst, men Utsk. ansåg sig böra genom den föreslagna tullnedsättningen gå spekulationen på kreatur i förväg och dertill uppmuntra.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, samt Hr Gr. o. Land t m. framställde, alt i afseende på artikeln kreatur blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förslag, dels bibehållande af 1845 års tulltaxa, och dels af Frih.
Cederström bifall till den reservation, som i Ulsk:s betänk.
N:o 101 finnes införd, samt alt för öfrigt Frih.
Toll föreslagit en lägre tull för hästar från Finland och Ryssland samt en högre tull för hästar från Tyskland och Danmark, men att då Frilen icke uppgifvit hvilka tullsatser han önskade, detta förslag ej syntes kunna förekomma till pröfning.
Jag anhåller endast alt den högre tull som 1845 års taxa innehåller, mätte blifva den antagna högsta och den af Utsk. nu föreslagna deremot den antagna minsta.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att således Frih.
Tolls mening förmodligen vore att för hästar från Finland och Ryssland 1845 års taxa samt för öfriga hästar Utsk:s förslag borde blifva gällande; hvilket af Frih. Toll bejakades.
Dä härefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölte Ulsk:s förslag till tullbestämmelser för artikeln kreatur, ropades starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge alt i afseende på denna artikel 1845 års tulltaxa borde fortfarande förblifva gällande samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. 22:dra punkten, ang:de artikeln kött.
Då man vid många tillfällen under framhållande, för vära ögon, af föremålens synnerliga och trängande behöflighet, icke tvekat att bevilja åtskilliga betydliga anslag, så tror jag att de hvilka dessa skatters utgörande i märkbaraste mån drabbar nemi. jordbrnkarne, äfven torde med skäl kunna fordra, att deras bästa vid tulltaxans uppgörande något afses.
Jag tror det derföre vara nödvändigt att lill ladugårdsnäringens skyddande bibehålla nu gällande tull och anser det behöfligt jemväl för alt förekomma det icke landtmannen i st. f. ladugårdsalsters producerande, slår sig mera uteslutande på bränvinsbränning, en tillverkning, som ej lärer skäligen kunna anses företrädesvis önskvärd, hälst öfverdrifterne i förbrukningen så ofta, och med beklaglig anledning, mycket blifvit öfverkligade.
Cederströms anförande; men anhåller att jemväl få fästa Ståndets upp - 368 Den 3 Juni e. m. märksamhet derpå, att om den föreslagoa nedsättningen bifölles skulle en årlig inkomst af 3750 ndr gä för statsverket förlorade.
Vill man likväl nödvändigt göra nedsättning, så bör man enl. min tanka stadga olika tullafgifter för de olika költslagen.
Det färska köttet är af beskaffenhet att mycken införsel deraf ej kan äga rum; hvadan det synes vara nära likgiltigt, hvad lull sorn derå sättes, men i fråga om salt och rökt kött, är det af vigt att få en tillräcklig tull bestämd.
För min del anhåller jag vördsammast om bifall på den del af Utsk:s betänk, som har afseende på salt kött.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, alt större delen af Stockholms stads fattige innevånare lefva i väsendtlig mon af detta födoämne.
Det ifrån Finland införskrifna salta köttet, är visserligen af mindre god beskaffenhet, men är ganska billigt, Den närvartde tullen är enl. milt förmenande i alla afseenden för hög, isynnerhet som denna artikel i tulltaxan icke är upptagen lill högre värde än 20 r:dr.
Jag anhåller derföre att Ulsk:s förslag mätte blifva R. o. Ad:s beslut, då Utsk. föreslagit tullens sättande till 5 r:dr, hvilket belopp jag anser vara fullt tillräckligt.
Hvad artikeln färskt kött beträffar, anser äfven jag det vara likgiltigt hvad tull derå bestämmes.
I fråga åter om salt kött är jag öfvertygad att. en tull af 5 r:dr pr tunna är tillräcklig och icke i det ringaste motverkar ladugårdsskötsel^ förkofran i vårt land.
Under den längre tid jag varit landshöfding och äfven förut under min lefnad, har jag med uppmärksamhet följt landlbrukets utveckling i värt land, och min erfarenhet säger mig att den af Utsk. föreslagna tull är fullt tillräcklig, ja, att den till och med är högre, än som erfordras för att gifva behörigt skydd åt den inhemska ladugårdsproduklionen.
Hvad torkadt och rökt kött åter angår, hemställer jag huruvida icke skäl vore att på denna vara sätta samma lull som R. o.
Ad. beslutat skall utgå i fråga om fläsk.
Priset på dessa varor plåga vara nära nog detsamma, och jag skulle derföre tro, att tullen äfven borde vara lika.
Jag har dessutom af en ledamot af BondeSt. erhållit den underrättelse att lullsalserne 5 r:dr för salt kött och 1 r:dr för (ort kött skola vara af bemälde
Stånd ansedde tillfyllestgörande.
Då det nu hufvudsakligast är detta Stånd som skulle kunna önska högre tullbestämmelser på denna vara, så torde R. o. Ad. finna att den mening, jag här tagit mig friheten yttra, har ett betydligt stöd i detta yttrande af ledamoten utaf BondeSt.
Palmstjerna har redan till en del förekommit mig.
Jag inskränker mig således till alt omnämna hurudant tillståndet nu är inom Stockholms län.
Numera förtäres der nästan intet salt kött.
Atlöningen af arbetsfolk på herregårdarne sker vanligen tidigt på lördagarna.
Hustrur skickas då in lill staden för att köpa lifsförnödenheter.
Numera ser man dem Den 3 Juni e. m. 369 dem icke återkomma med annat än strömming och sill.
Förr kunde de likväl här i Stockholm förskaffa sig salt kött och fläsk.
Dessa sednare artiklar uro nu mera för dem alltför dyra och endast vid högtider kan sådant ifrågakomma.
Jag tror att Utsk. hade gjort rättast om del tillstyrkt antagande af hvad i K.
M:s propos. finnes föreslaget, men då så icke skett, nöjer jag mig med Utsk:s tillstyrkande i denna del; anhållande jag om propos. derå.
Särskildt får jag till Hr Frih.
Cederström e.n gång för alla hemställa huruvida lian icke kunde vara så god och förskona oss från det välmenta talet, som han ständigt låter oss få höta, om skydd för jordbruket och näringarna, om hvilka han tagit en särdeles vård.
Hvad det färska köttet beträffar, så anser äfven jag likgiltigt om H. o. Ad. bibehåller den förra tullbestämmelsen eller om den af Utsk. nu föreslagna antages.
Lika med en föregide talare tror jag att det torra köttet kunde upptagas under samma rubrik med fläsk, emedan dessa varor hafva ungefär samma värden och höra således draga lika tull.
Deremot är jag af den tanke ali den orimligt höga tullen, som vid sista riksdagen åsattes saltade köttet, eller 6 r:dr 32 sk. luco pr tunnan, var ett våld mot konsumenten, synnerligen mot den fattigare och mindre bemedlade klassen, hvilken genom den höga tullen nästan mäst afsäga sig allt begagnande af saltadtkött till sin föda.
Det är verkligen tid, att göra ändring i denna barbariska lullbestämmelse, tillkommen för att endast gynna vissa producenters enskilda intresse, ty det allmänna, i sin helhet betraktad, har derpå icke vunnit.
Man talar mycket om och förordar att alla förändringar böra ske småningom.
Men hvarföre iakttogs ej denna regel vid sista riksdagen, då man höjde tullen på saltadt kött, med ej mindre än 500 proc.
Billigheten ålägger, att den brådstörtande åtgärden rättas, så fort ske kan, och att tullen pä lifsförnödenheter nedsättas till hvad rättvisan och menskligheten fordrar. K. M., inseende detta stora misstag, har föreslagit betydlig nedsättning på tullen för saltadt kött, eller från 6f r:dr b:co pr tunnan, lill 4 r:dr tunnan.
Men Bevilln.Utsk:s pluralitet kunde ej förmås att i den nådiga proposm instämma, så stark var producenternas intresse.
Dock kom man så långt inom Utsk., alt tullen på saltadt kött bestämdes till 5 r:dr b:co pr tunnan.
Då jag nu fruktar att den af K.
M. föreslagna tullbeslämmelsen icke vinner framgång på detta rum, måste jag vara nöjd med hvad Utsk. föreslagit, samt tillstyrker på den grund bifall till detsamma.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Land tm. tillkännagaf att särskilda proposir å de olika 5 II. 24 370 Den 3 Juni e. m. slagen kött, enl.
Hr von Hartmansdorffs derom gjorde begäran skulle blifva framställde.
Då vi nu hört uppgifvas att BondeSt. antagit den af Utsk. föreslagna tullsats å det salta köttet och man kan förmoda att enahanda beslut blifvit fattadt i afseende på det färska, vill jag icke besvära R. o. Ad. med begäran om propos. å mitt yrkande i denna del.
På de af Hr von Hartmansdorff uppgifne skäl afstår jag från mitt instämmande uti Hr von Hartmansdorffs i denna fråga först framställde yrkande och förenar mig med Frih. Palmstjerna.
Uppå härefter framställd propos. bifölls Utsk:s förslagi fråga om färskt kött.
Då sedermera propos. till bifall å Utsk:s förslag i afseende på saltadt kött blef framställd, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade att han funnit ja hafva öfverrösta! nej.
Hr Gr. o. Landtm, framställt att i afseende på torkadt eller rökt kött, blifvit yrkadt dels bifall till Utsk:s förslag och dels att införseltullen måtte bestämmas till 1 r:dr LS, hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag i denna del, men dervid ropades starka nej jemte ett eller annat ja, och då Hr Landtm, i anledn. deraf hemställde, om R. o. Ad. ansåge torkadt eller rökt kött böra åsättas en införseltull af 1 r:dr Lff, blef denna propos. besvarad med ja. 23 punkten, ang:de artikeln leksaker.
Jag anhåller vördsammast att få veta på hvad sätt dessa artiklar varit till förlullning upptagne uti 1845 års tulltaxa; och att jag, efter erhållen upplysning derom mätte återfå ordet.
Denna rubrik finnes icke i 1845 års tulltaxa, utan Bevilln.Utsk. har, oaktadt Hr Aminoff säger, att det haft ondt om tid, likväl sjelf letat fram dessa leksaker.
Under öfverläggningarne inom 1845 års Bevilln.Utsk. uppstod mycken fråga derom under hvad tull artikeln leksaker skulle uppföras.
Slutligen fann man det vara olämpligt att införa en så beskaffad benämning i tulltaxan.
Jag kan icke neka alt det förekommer mig besynnerligt att 1848 års Bevilln.Utsk. velat upptaga denna artikel under särskild rubrik.
Förenämnde Utsk. hänförde den under rubriken af lackerade arbeten icke specificerade.
De leksaker som hit inkomma, eller s. k.
Niirnberger-kram, äro i mer eller mindre mån lackerade.
De lackerade arbetena äro åsatie ett tullvårde af 3 r:dr och en tull af 1 r:dr pr S-.
Man ansåg nemi. inom 1845 års Bevilln.Utsk. att den inhemska fabrikationen af dylika varor borde skyddas.
Det är svarfvare som tillverka dem och efter de upplysningar som då Den 2 Juni e. m. erhöllos fick man veta att till följd af den låga tull som förut varit gällande för s. k, Niirnberger-kram, hade svarfverirörelsen i hufvudstaden till den grad nedsjunkit att då endast funnos 2 å 3 svarfvare, som sysselsatte sig med förfärdigande af sädane leksaker, som å svarfstol tillverkas.
Jag tror derföre att man bör vidblifva bestämmelserne i 1845 års taxa, i fråga om dylika artiklar, äfven i afseende på rubriken, isynnerhet som uttrycket leksaker innefattar ett så vidsträckt relatift begrepp alt man har svårt att fatta hvad under denna benämning egentligen skall hänföras.
Hr Aminoff; Det är verkligen en lycka för Bevilln.Utsk., men synnerligen för mig, som, sedan de ledamöter af detta Utsk. hvilka egentligen deltagit i utarbetandet af betänk., och höra lill della RiksStånd, dels afgått ur Ulsk., dels ock njuta permission för det närvaride, 1111 ensamt måst försvara Ulskis tillgöranden, mot de många i tid och otid gjorda aumärkn:r, att äga till hands K. M:s nåd. skrifvelse N:o 40, hvaraf det tydligen visar sig att K.
M. föreslagit den ifrågavartde nya rubriken i tulltaxan.
Dylika artiklar, hvarom nu är fråga, finnas upptagne uti andra länders tulltaxa, under särskild rubrik.
Utsk. har således icke kommit fram med något eget påfund, som man behagat yttra, utan endast tillstyrkt hvad K. M. i nåder föreslagit.
Gyllenhaal, Carl Henrik:
Af denna artikel, som förut icke varit omnämnd i tulltaxan, inkommer nu mera en sådan mängd att jag icke anser, det en allt för hög tull derå kan sättas.
Jag förenar mig således med Hr Printzensköld, som yrkat, att tullsatsen i 1845 års taxa måtte bibehållas.
Men äfven om tullen ytterligare höjes har jag ingenting deremot.
Om äfven K. M. i dess åberopade nåd. skrifvelse skulle hafva begagnat ordet leksaker, finner jag dock icke deruti något skäl, att upptaga den benämningen.
Då likväl Utsk. så gjort, har det tillika föreslagit, att den mycket rigtigare rubriken lackerade arbeten ej specificerade, skulle ur tulltaxan utgå och dessa sistnämnde varor hänföras under artikeln slöjdevaror ej specificerade.
Detta utvisar huru litet Utsk. utredt sina begrepp då det uppgjort förslag till tulltaxa.
När man ser på den gamla tulltaxan, finner man att likartade artiklar med de nu ifrågavande äro åsatte en införseltull af 33| proc. emot tullvärdet.
Det är således samma förhållande, som Frih.
Gyllenhaal nu föreslagit eller att för ett tullvärde af 3 r:dr skulle betalas 1 r:dr.
Jag har icke något emot upptagandet af den här föreslagna särskilda rubriken, enär artikeln slöjdevaror fått sig åsatt enahanda tull.
Ad. lemnar sitt bifall till Frih.
Gyllenhaals förslag, blir förhållandet lika med hvad, efter 11 livande taxa, äger rum i fråga om slöjdevaror. 24* 372 Den 3 Juni e. m.
.lag tänker icke beklaga mig deröfver att jag icke blifvit uppropad i den ordning jag anmält mig, äfvensom icke heller deröfver, alt den upplysning, jag vördsammast begärde, ej blef mig lemnad; helst den önskade uppgiften under diskussionen sedermera blifvit af flere talare meddelad.
Hvad sjelfva den föredragne punkten beträffar, torde R.
St. lämpligast förfara i att låta förblifva vid 1845 års tulltaxas bestämmelse, då densamma, enligt hvad llr Printzensköld uppgifvit, för lackerade arbeten, utsätter en införseltull af 1 r:dr, i st. f. här föreslagna 36 sk. pr a.
När man läser delta BeviIln.Utsk:s utlåt., serman tydligen, att det är fråga om någon ny rubrik, men sorn jag icke hade föreställt mig det leksakerne förut inkommit ulan lull, så var det mig angeläget att känna, huru härmed sig förhöll.
Detta var anledn. lill min frågan.
Jag missunnar visserligen icke våra små barn alt få loa sig med utländska, eleganta och vackrare leksaker, än de inhemska måhända torde vara; min jag tror dock icke alt någon kan påstå att de utgöra något ovilkorligt behof, hvilket, såsom skäl för tullnedsättning å andra varor, så ofta varit åberopadt.
Härvid bör fastmera hufvudsakligast afses, att man bevarar kronans inkomster och bereder ett lämpligt näringsskydd ål de personer, inom landet, hvilka sysselsätta sig med förfärdigandet af dylika saker.
De, som deråt egna sig, äro nemi., efter hvad jag har mig bekant, egentligen sådane, hvilka äga färdighet och skicklighet i sina händer, men icke hafva nog krafter till mera ansträngande arbeten, än alt sitta på sin lilla vindskammare inom fyra väggar och sammansätta dylikt kram.
Jag begagnar delta tillfälle att besvara Hr Westfeldts yttrande vid en föreg:de punkt, dervid uttrycktes den önskan, att jag måtte förskona honom och Ståndet frän vidare åhörande af hvad jag
Hera gånger förklarat, nemi. att afseendet på Kronans inkomster och på behörigt skydd för näringarne fordrade det man icke frånginge 1845 års tulltaxa.
Jag skulle med största nöje efterkomma den värde talarens önskan, så vida Utsk. icke bemödat sig att åstadkomma en väsendtlig rubbning och nedsättning i berörde taxas bestämmelser, deraf jag befarar att, derest sådant af R.
St. beslutades, olyckliga och beklagliga följder skulle uppkomma.
Derföre synes mig min skyldighet vara, att efter förmåga varna för hvarje förhastande i denna väg.
Att jag dervid begagnar de rätta, verkliga och, efter min öfvertygelse, bindande skälen, samt icke, till vinnande af mera omvexling i argumentationen, framdrager sådane grunder, som eljest möjligen kunde uppletas, änskönt ck ej vore så kraftiga som de ofta återkommande hufvudskälen, det torde vid närmare eftersinnande icke böra tillvitas mig, såsom något fel, af dem som opartiskt betrakta förhållandet.
För öfrigt inser jag visserligen att det, såväl i della, som flere andra fall, lärer inträffa, att man med mindre nöje åhöres af en ledamot, med hvilken man icke delar lika åsigter.
Men när, såsom nu, detta bl ifver händelsen, sä hyser jag dock den förhoppning, att, likasom jag med mycken undergifvenhet och ostördt sinneslugn förnimmer mig icke hafva talat en leda - I)un 3 Juni e. m 373 raol lill nöjes, hvars meningar så föga öfverensstämma med mina, likaså lärer den värde ledamoten finna sig vid ali. bära det omnämnde missödet, ali af mig åhöra misshaglige åsigters framställande; och torde få förväntas att det skall af honom bäras med det fördragsamma och aktningsvärda tålamod, som sä väl pryder den värdige medborgaren.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade alt han, med afseende på den emot honom af Frih.
Cederström gjorda framställning, finge nämna, att han, då den talare, sora näst efter Frih:n haft ordet, upplyst att artikeln leksaker icke var upptagen i 1845 års tulltaxa, icke ansett nödigt att derom lemna något svar, samt alt anledntn hvarföre Frih.
Cederström nu icke blifvit uppropad i den ordning han sist anmält sig, varit, att Frihrn hade anmält sig förut, och derföre äfven blifvit förut uppropad.
För min del skulle jag tro alt det är nödvändigt alt i tulltaxan antaga den af Bevilln.Utsk. föreslagna särskildta rubriken af leksaker.
Jag tror det vara så mycket behöfligare som en stor del af dessa leksaker icke äro lackerade och således icke kunna hänföras under den af Hr Printzensköld uppgifna rubrik.
Del finnes ännu ett annat skäl hvarföre R. o.