Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån, i det närmaste uppgå till den Summa, som i Utskottens Calcul är upptagen såsom brist, och då blir förhållandet för Banquen i det ena och andra fallet lika, och kanske, genom den nu föreslagna Operationen, så mycket bättre, att upplupne Räntan till den 1. sistledne October, hvilken jag ej kan calcul era , men som troligen ej uppgår öfver ett år för hela Summan, sammanlagd genom öfverskottet ersättes.
Betänkande bör återremitteras. 53 Den 11 Martil, f. m.
I fortsättning af det bemödande jag, dels genom tryckta Skrifter, dels såsom Representant vid 1815 års Riksdag, förut användt till motarbetande af de Penninge-IndragningsPrinciper, hvilka jag; ansett allmänt skadlige; tror jag min pligt vara, att äfven nu höja min röst emot dem.
Jag skulle icke annars göra det; emedan jag tycker mig finna, att det motstånd, som ligger i sjelfva Opinionen, är ändå nästan så starkt det kan Vara.
För hvarje Talare i detta ämne är det serdeles olördelaktigt, att det sammansatta Statsoch BancoUt».kottet sönderdelat den kedja af Finance-ämnen, som var i ett sammanhang intagen i Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, angående Financen , och gifvit oss särskildt Be; tänkande i frågan om DiscontPapperen, innan vi ännu veta, huru Utskottet tänker i de öfriga Finance-frågorna.
Det ofördelaktiga ligger deri, att då man i detta Betänkande ser en så stark Indragning vara föreslagen, att den ger billig truktan för dess följder, man icke vet otn eller huru vida den Finance-plan , som vi hafva att af Utskottet förvänta, till äfventyrs kan innehålla Förslag till en motsvarande Pen; ninge-utsläppning i annor väg; samt icke heller få, såsom Riksdagsman, lemna sig till ett enskilt förlitande på hvad man icke ännu kän; mer, på den omtanka till skälig motvigt af hvad här föreslås, som
Oss meddela; så nödgas man behandla Betänkandet med en, Den 17 Martiin f. m. 6 i kanhända annars icke nödvändig , alfvarsamhet, och kan då också lätt hänföras af sin känsla till för mycken varma i ämnet.
Det är möjligt , att jag, i det Anförande jag nu går att uppläsa, fallit i detta fel; men i sådan händeldelse begär jag öfverseende derför, tili fördel för min välmening; och skall då, om och näc Utskottet lemnar oss någon lyckligare upplysning o:n dess tankar i det hela, gerna vara den första att sjelf rätta mitt fel.
Anledningen var Discont-papperens fall i Credit; och änclamåiet är, att afhjelpa den förlägenhet, som derpå följt för hela Nationen, bestå; ende i den lucka lör Mymbehofvet, som uppkommit derigenom, att
Discont-papperens kraft, såsom Mynt valuta, blifvit suspenderad.
Om denna anledning och detta ändamål påminner jag derföre, att allmänna ordet: förlägenhet kali lämpas till olika fall; och derfö-i re , att jag tror mig hafva förmärkt, det Pen. ningelnteresset detta mägtiga Interesse, öfver hvilket Näringarne länge beklagat sig . vill, att med förlägenhet skall endast böra förstås bekymret deröfver, att Penningebristen icke ännu är gtor nog; såsom efter hvars för - Den 17 Mertil, /. m. hållande, det så kallade Myntvärdet blott skall kunna beräknas.
Utskottet medgifver 1 sitt Betänkande, att Discotlt-papperen ingått i RörelseCäpitalfit, samt utgjort en del deraf; och man kan . tillägga, att de ännu utgöra det; ty ännu Hoppas
Pu-, bliken på deras återfående, och LiqVidema man och man emellan äro derföre Llott uppskjutne endast till Riksdagens slut.
I vanlig Concoursväg äga Gäldenärens As-' signationer icke bättre rätt, än hans Reverser; och ända hittills har man erkänt, att då man försätter tvänne lika rätts ägande Borgenärer i sådan olikhet i fördelar, att man ger den en» hvad man nekar den andra , så afviker man från både Lag och rättvisa.
Utskottet har likväl godtyckligen förklarat alla Innehafvarne »f FilialDisconternas Assignationer böra genast Den r 7 Martti, /. tn. 63 få dem betalte; di deremot Fordringsägare för 3 ProcentsScdlar, och pä Afskrilnings- räkningen, böra ätnöjas med en , på tern ärs tid utställd betalning , samt böra all Ränta förlora.
Till skäl tor ett sådant tillstyrkande åberopar
Utskottet en nödvändig omsorg för allmänt val: och vi böra då tillse, huru dermed sig förhåller.
Att RörelseCapitalet nu är lika stort, som det vid sista Riksdags slut var, lärer väl ändå icke kunna sägas ; ty om också de ansenliga Summor, som till Banquen ingått i Räntor för Fastighets~ och EffectLån, samt vinst af RiksDisconten , icke få anses såsom förlorade för RörelseCapitalet; om man ej får antaga, att mera än 600,coo R:dr Banco af Malmö
Disconts fordringar blifvit, sedan sista Riksdag, mera indrifne än utlånfe; så kan man Icke neka skälig trovärdighet åt den uppgift en Ledamot i CanalDisconten , Herr CommerceRådet Santesson, lemnat Allmänheten derom, att blott sedan Maji Månad 1816 har CanalDisconten förminskat sitt Utlåningsbelopp med icke mindre än 1,300,000 R:dr Banco.
Discont har under samma tid likaledes med ansenliga Summor förminskat dess Utlåningar; 64 Dm t 7 Martil, f. m. och blott genom jemnförelse med TullSpecialerne på varor, som inkommit från Finland mera, än som dit utgått, finner man en bevisad anledning att ändå betydligare Summor af vårt Pappersmynt blifvit dit öfverflyttade.
Vid detta fölhållande, och efter så starka indragningar, har Nationen till äfventyrs haft en skälig rätt att tro, det Utskottet bordt anse allmänt väl fordra RörelseCapitalets vidmagthållande vid dess varande storlek 5 eller att af Utskottet vänta åtminstone så mycken aktning för nyssnämnde löfte, attoni en Indragning skulle ske, den blef måttlig, och företogs efterhand, icke på ett brådstörtande sätt.
Af den framställning , sorn, i sammanhang dermed , göres, nemligen, att 3 FrocentsSedlarnes belopp skulle i fem år, till en femtedel hvarje år, betalas, kan den enfaldiga delen af Allmänheten lätt förvillas att tro, att hvad nu Rörelsen fråntogs, skulle på sådant sätt, innom fem år, till Rörelsen återgifvas; men från denna förvillelse -skall Allmänheten snart återkomma, när hon påminner sig, att, enligt hvad Betänkandet tillika utsätter, en femtedel af FilialDisconternes alla utestående Fordringar skall, med upplöpande RänJ ta, årligen inbetalas i BancoSedlar, hvaraf sig visar , att icke mera årligen till Rörelsen för 3 ProcentsSedlarne åtcrgafs, än som årligen, Den 17 Martil, f m. 65 gen, ftån rörelsen, af Lånhafvare inbetaltesj så att af de nu indragande Millioner icke en enda Skilling komme att till rörelsen återställas Allmänna Lagen bjuder, att Gäld får mot Gäld qvittas.
Disconterne betala, hafva Domstolarne redan tillämpat Lagen; och genom Voteringsbeslut har Högloflige Ridderskapet och Adeln ådagalagt sin alltid visade håg att vidmagthålla Lagens helgd; men af alla dessa band har Utskottet icke ansett sig hindradt, att begära, det fordringsägarne väl må njuta denna rätt, men må tvingas att den serskilt betala med 15 Procents Rabatt på deras fordringar; hvaraf följden naturligtvis skulle blifva, att de Statspapper , som af Staten sjelf åsättas ett sådant agio, också skulle', såsom ett sålunda gilladt nytt föremål för agiotagen, troligen i Allmänheten komma gtt vidkännas ett vida större.
Då FilialDisconterne inrättades, var egen-, teliga ändamålet att, till uppmuntran åt Industrien, lemna Allmänheten en lätt penningetillgångmen visserligen icke att ensamt gynna ActieÄgarne: Och Disconternes bibehållande till slutet af deras Octroyer var således en rätt, mera tillhörig Allmänheten, än ActieÄgarne.
Den 17 Martii, f, ni. anledning Utskottet haft att tro, det Allmänheten skulle, mindre nu än förr, vara i behof af dessa allmänna Låne-biträden.
Att Utskottet verkeligeti trott på stora fördelar, att vinna, genom alla des a Förslag, kan man sluta deraf, att Utskottet ansett sig icke kunna betala dem för dyrt.
Uppoffring af allmänna rättsbegreppens värde, af LagetiS helgd, af Allmänhetens förlitande till rättskaffenhet i Statens handlingar, till redlighet i Ständers löften ; ja ! med ett ord, af sjelfva dessa Grundvalar för allmänna säkerheten, uppoffringen af allt detta har ansetts icke vara för mycket; och Utskottet har, under erkän* nande att till verkställigheten behöfdes en Lex in Casu, icke heller tvekat, att äfven föreslå dem Dét störa företräde, som Utskottet sjelf ger åt resultaterne af Betänkandet, framför de resultater , som skulle inträffa, om Disconternes alla liqvider bänvistes till ConcoursDomaren, kan jag för min del ingalunda erkänna.
Är det en hårdhet mot Nationen, att, i dess närvarande belägenhet, på en gång borttaga ert ansenlig del af RörelseCapitalet, så är denna hårdhet alldeles likadan i båda fallen.
Är det möjligt för Banquen , att årligen indrifva en femtedel af Disconterms fordringar, för att dermed betala er. femtedel af Trep^ocentsS. dlarne; Så vore också möjligheten likadan för ConcoursMassans Curatorer.
Klokheten att icke, genom för myckcrt brådska, sjelf göra fordringarnes indrifvande omöjelig , hade likaså väl
Del t 17 Martil, /. ni. 67 tillbakahållit
Curatoretne från försöket att annorledes, än efter hand, verkställa incasserander, sorn hon nu skulie återhålla Banquend Och vid ansträngningarnes gräns, VOre det alltid för Gäldenären likgiltigt, om hans ofärd befalles af Banquen, eller befalldes af Curatorer»
Ridderskapets och Adelns fleste Herrar Ledamöter känna tillståndet i Landet; och ärö sjelfve bäst i tillfälle att bedomina , hurudant det skulle blifva efter en penninge - förminska ning af denna ansenlighet; synnerligen i de prö* vincet, där knappast något annat Myni finnes,, än Discontpapper.
Ingen man , tillgifven san» ningen, lärer neka att Pertningebristen är vida.
Svårare nu, än deri var år 1815. jag torde då få föra Riiiderskapct och Adeln till minrtes det yttrande tiil detta Stånds Protocoll, Sorti Landshöfdingen i Malmö, Friherre af Klinteberg den 29
Maj berörde år afgaf, i frågan Om TreproCentSedlarnes indragning; ett yttrande, på hvars sanning i uppgifter ingert då tviflade, och än mindre nU lärer tvifla» ”AlLi männa penningebristen, sade han, är beklägeligen för väl känd , för att behöfva någötl dataillerad visshet.
Med allt det anspråk DisCOtl* ten har att göra på executiva åtgärders verksamhet, för indrifvande af Discontens LånesUtfl - §8 Den 17 Martil, j. m. ”mor, skulle 1 tidens närvarande skick» ej minsta effect å Penninge-tillgångar åstadkommas ”genom Lagsökningar, UtmätningsAuctioner ”och Bysättningar.
AuctionsKamrarne skulle ”ej kunna anskaffa tillräckliga ruin för Pan”ter , oeh ej heller vanliga ställen förslå, för ”Gäldenärers bysättning.
Jag hvarken kan el”ler bör göra Taflan så ryslig, som den skulle ”komma att visa sig, derest inställelsen af Tre”prooentsSedlarne skulle så fortskyndas, som ”Betänkandet projecterar, med mindre att om”tankan tillika fästes på någon tillräcklig
Fond ”för de utevarande Sedlarnes inlösen.” Sådan var, mine Herrar ! den beskrifning på allmänna tillståndet i Skåne, soni gais oss af den Embetsman, hvilken var närmast i tillfälle att känna det; och likväl vill man nu, att, sedan tillståndet sjunkit djupare i iörlägtnhet , vi skola på en gång , både till stor del förminska RörelseCapitalet, och äfven borttaga de Lane anstalter, hvarest något biträde för Gäidenärerne kunde sökas; men likafullt fordra, det alla Gäldenärer skola innom fem år deras Skulder till Disconterne till fullo inbetala.
A-lla KronoUtlagor beräknade, då Nation nen åtog sig dem efter då varande Penninge-i tillgångar, skulle, liksom alla enskilta Skulder, indirect fördubblas.
Jorden skulle, genom Kronoutskylder-; Den 17 Martii, f. ml res tyngd och FörlagsRäntans dyrhet, falla till vanvärde, att hågfällas ingen annan än Fordringsägaren, som tog den för så litet han ville, sedan ExecutionsLagarne af sjelfva nöden förvandlades till PlundringsLagar.
Narin-: gärne skulle aftyna, Productionen förminskas allt mer och mer; samt, i slutföljd, Populationen aftaga.
Snart skulle också FordringsäJ garre sjelive dela Allmänhetens öde, då Rän* tor på inteckn^de Capital icke mera ingingo; och ingen annan Inteckning blef god, än cLn första.
Och det är dessa Förslag, som Utskottet kallar: ”att afhjelpa Panninge-förlägenheten och afböja Allmänhetens olyckorMå mig likväl tillåtas att fråga :
Man säger oss, att allt detta skall vara nödvändigt till förbättring i Myntvärdet; men jag irågar: förbättras då Myntet derigenorn , att Nationen nedtryckes under bekymmer och bördor? och är då Myntets förbättrande, om det också icke rakt motverkades af allt, som verkar menligt på Productionen, _ är det också nödvändigare än Nationens räddning, under ett tillstånd, som snart skulle bringa den stora massan af Näringsidkare till förtviflan?
Myntvärdet på nio år icke varit bättre än det nu är; när man besinnar, att under denna tid hafva 7© Den 17 Martil , f. tn.
RronoUtlagorne blifvit förhöjda , Embetsmanpens Loner förökade , och nästan alla de Köpe- och LåneTransdCtioner tillkomna, för hvilka penningar nu kunqa fordras; och när man vidare betänker , att vid allt detta har det just varit till ersättning för Myntets kända fäll i värde, sorn i aila dessa förhållanden , alla Summor blifvit stö>re; så tror man sig berättigad att fråga :
Är d t billigt, är det rättvist, att Myntvärdet förbättras utöfver __hvad det var, då ersättningen sålunda gafs?
Är det billigt att det sker på deras bekostnad , hvilka sålunda redan en gång gifvit ersättningen , men nu skulle behandlas, som vore den icke gifven ?
Aro KronoUtlagOrne icke mera tillräeklige för Statens behof, så höjom dem frivilligt , om vi kunna; men lemnorn dessa RestrictionsSystemers indirecta fördubblings- operationer; och vi skola åtminstone bespara oss fördubblingen i sådana förhållanden, der rich icke är nödvändig.
Den är alltid skadlig i allmänna PenItingeRäntan :
Och den är visserligen icke nödvändig i förhållande till ensk
Ida Gäldenärer , de der dock, man må säga hvad man vill, äga någon billig fordran på äfven ett oeconotniskt beskydd af Staten, Att hindra Nationens brådstörtande i ett artificiel armod, är Ständernas första pligt i äfven derföre, att af Nationens ceconomiska tillstånd beror hufvudsakligast hennes känsla för sjelfständighet och frihet.
— Tiggaren var Den 17, Martil f. m.
7* alltid de facto Slaf, och Slafven ägde ännu aldrig något Fädernesland att hvarken älska dier lörsvara.
Jag fullgör alltså min pligt , såsom Riksdagsman, då jag härmed har den äran ödmjuk k^st tillstyrka, det ifrågavarande Betänkande må te till alla delar ogillas.
Man fo-örar, kanhända, att, då jag ogillar ett Förslag, jag bör uppgifva ett annat: j'Jg går att göra det.
Angående Allmänhetens fordran, det DiscontPr pperen matte af Ständerne upprätthållas, har jag en tanka, rom grundar s:g i min rättskänsla , och jag anhåller att få framlägga den.
Garantie för dem; och jag sätter icke i tvifvelsmål hvad en värd Ledamot af detta Stånd har sagt, nemligen: att då vid r 812 års Riksdag, en Lag begärdes, som skulle fästa samma straff vid efterapning af DiscontPapper, som vid förfalskning af Banquens Sedlar, så hade Ständerne sådant afslagit, på dea grund, att DiscontPapperen icke voro Mynt; jnen hvad det förra skälet angår, så tror jag, att i de mångfaldiga åtgärder, som Lagstiftande och Executiva Magterne vidtagit, för att inleda Publiken i förtroende till dessa Papper ; äfvensom i sjelfva sättet af det fall de gjort, ligger för Staten en moralisk förbindelse till ersättning, en förbindelse, äfven så helig, sora någon formlig Garantie, emedan jag 72 Den 17 Martil, f. un alltid tror , att den, sorn annors skada vållar , bör den ock. upprätta.
Betr,Ätande åter det yttrande, angående de.-sa Pappet, som Ständerne lagt till skäl för deras beslut i ett annat ämne ; så kan det ingalunda anses hafva utgjort någon varning för Publiquen, dådet aldrig blifvit genom nå ron Kungörelse Publiquen meddeladt
De åtgärder , ifrån hvilka jag anser ersättnings-ansvaret uppkomma , äro, å Lag-i stiftande Magtens sida, att hafva tillåtit DiscontPapperens tillvarelse, såsom Mynrvaluter; och att hafva iklädt sig
Controllering^vården å Disconternes förvaltning, men densamma, genom sina Revisorer , icke bättre uppfyllt, än att den missförvaltning kunnat både föröfvas och dö'jas, som gaf anledning till Pap; perens suspension; ett sätt att controllera, för hvilket Allmänheten alltid äger en moralisk rätt att vänta ersättning af Ständerne; ehvad de finna för godt att deras rätt emot Revisorerne efterskänka eller ej: och, å Executiva Magtens sida åter, att hafva lemnat tillstånd till r n dt l
DiscontPitppers emottagande i Krono-’ Uppbörden , att hafva år 1S 15 med ansenliga bidrag- undersiödt en annan del af Discont» Papperens 1 ångbarhet i allmänna Rörelsen: anstalter, hvilka naturligtvis skulle gifva Allmänheten det begr pp. att dessa Papper voro StatsPapper ; samt ändtligen att hafva ej allenast sönderbrutit de^sa pappers Credit, innan den ännu var hos Allmänheten förlorad i utan äfven satt sig i besittning af Malmö
Discont® en del tillgångar, och dem disponerat.
Den 17 Martu, f. m. 73 Dessa åtgärder hafva ägt deras skäliga orsak i tidernas omständigheter , och deras ändamål i allmänt välj vi äro skyldige att med djup vördnad och tacksamhet erkänna det.
Ija kteligen icke heller den moraliska förbindelse till ersättning , som dem åtföljt.
Från denna förbindelse kunna Ständerne intaga sig, genom ett beslut af Magt; men d t skulle aldrig blifva ett af Rätt; och jag kan ali sä det icke tillstyrka
När jag det åter icke kan , så måste jag tillstyrks, att Discontpapperen åter försätt tas i deras förra Credit, hvilket också synes vara enda medlet att föllägenheten afhjelpa.
Dbconter, emedan jag an^ ser en af de största orsaker till vår Ftnanciella oreda hafva legat i Disconternes Procenteri väsende; men då deras afskaffande icke torde kunna företagas utan i sammanhang med ett ombyte af FinanceSysteme, som icke synes vara på ännu kan hända lång tid att förvänta eller hoppas; så måste jag anse dem tills vidare för ett nödvändigt ondt, och jag tror således icke, att man, utan våda för Näringarnes verksamhet, kan borttaga tre Disconter utan att gifva andra Låneanstalter i stället, eller också gifva åt RiksDiscontens Fond en förökning, som åter, efter min tanka , vore bättre använd om den gafs i RiksgäldsSedlar, och anställdes såsom serskild Discont åt de Provincer, hvilka annars skulle på en gång både sättas i större behof af Läs nebiträden, och likväl dem fråntagas. 74
Dm i ^ Marin, f. m.
Om vårt fel vid iSoö års
Riksdag var att förvandla vårt dä redan för långt utsträckta Statscredit System? till ett Baneocredit-Systeme; och om vårt (el vid 1809 års Riksdag var, att genom den onödiga Peri n i n g e förö k n i ng , sorn Götha CanalOiscont med allt för mycken bråd. ska , satte i omlo: p, gifva ät vårt BancocreditSysteme en -förda; flighot , sorn , genom utvidgande af TreProcents Sedelstocken, blifvit än m~r Ökad, så har jag trott att till de olägenheters aihjelpande , som derifrån uppkommit, blir nödvändigt, att vi återgå till N. furen af det CreditSystcme vi hade, innan allt detta börjades, och hvars serskildta fördel just bestod i den större lättnad, som kunde med mindre våda lemnäs allmänna Rörelsen, det vill säga, att vi återgå till Statscredit-Systemet, och icke af Bäncocredit Systemet behålla mera , än som fordras för att åt Statscredit Systemet be* vara förtroendet.
Med uppmärksamheten lä stad å den skillnad, com beklageligen bos o s existerar emellan Penningestock och RörelseCapital, har jag trott angeläget vara, att icke låta farhågan för Penningestockens redan till* komna storlek hänföra oss till en förminskning i RörelseCapital, som ändå, emot vår fördel. årligen verkställes, genom Finska handeln.
Jag har trott, att då vi icke mera kunna återgå till lika Numeraire af Penning stock, som vi hade på i79otalet; så vida dertill fordrades icke mindre än ett fullkomligt borttagande af hela vårt inre RörelseCapital j (hvilket man finner, då man besinnar, att vår förra Pennin, gestock icke varit till Numerairen större, än Den 17 Martil, /. m. 75 sorn nu svarar till blott den del af vår nu varande Penningestock, hvilken man med säkerhet kan antaga, befinner sig i Utlänningens rigo); så skulle vi likväl kunna i det närmaste framkomma till samma jemvigt, ehuru i en annan Scala; och skull® det derigenom, att vi småningom inskränkte vårt Barnocredit-Systeme, och deremot utvidgade vå t Statscredit - Sy} Sterne1, samt sökte mättan i bå ta- Jbg har trott att ett steg till detta ändamål vore, r m vi, titan att nu särdeles öka vårt RörelseCapital, kunde åter införa Riks: äldsSedlarne till ett stadigvarande rum i RörelseC ipitalet; och detta har jag trott kunna verkställas, derigenom att vi låra TreProcents Sedelstocken, förva dlad till RiksgäldsSedlar, i allmänna Rörelsen åter ingå, för att småningom aflösa den del :f Harnö.
Af behofvet skulle detta ombyte r*u nied begärlighet emouagas och af vanan skulle det sedermera b behållas.
På endast detta sätt skulle, som jag tror, utan förminskning i RörekeCapiralet, Banco - Sedelsrocken kunna småningom förminskas, j den mohn som behofvet och förtroendet gaf tillfälle till RiksgäldsSedlames förökande, utan fall i värde j och utan att tillställa allmän nöd, skulle sålunda den tid kunna sagta förberedas, då vi, med mera hopp om framgång, kunde lemm oss åt den omsorg till BancoSedlarnes förbättring, som äfven jag anser angelägen, men hvars svårighet ter endast kunna af tiden undanrödjas, aldrig af våldsamma operationer brytas - 76
Otti vi måste medgifva, att en hastig öfvergång ifrån ett vidsträckt CreditSysteme, till allmän skuldfrihet, är omöjlig; så böra vi också erkänna nödvändigheten att lenina tid till utarbetningen, och lörlag till-den Production hvarmed utarbetningen skall verkställas
Jag är innom mig öfvertygad, att, om man nu begagnar sig af det tillfälle till RiksgäldsSedlarnes åter införande, som allmänna förlägenheten erbjuder; samt derefter med varsamhet vårdar detta CreditSysteme'; så skall det allmänna förtroendet icke uteblifva, hvilket lemnade rum åt någon sådan anstalt, till förökning i Banquens Silfverfond, som tilläfventyrs kunde i sjelfva sättet göras förenlig med Allmänhetens interesse.
Tror man åter att Banqueroutten , i hvilket CreditSysteme som väljes, icke ändå sluteligen kan undvi - Den 17 Martil, f m. 77 kas*, så måste RiksgäldsSedlarnes fall blifva mindre farligt än BancoSediarnes.
Genom Discontpapperens återgående till alk manna Rörelsen, blifva Capitalisterne, som icke mera på dem erhålla Ränta, sjelfve angelägne att dem utlåna, eller a^tt för dem ingå i Näringarne; och i båda fallen kommer interesset hos Capitalisten på penningar, att till ansenlig del återhålla Capitalisten pd Inteckningar från allt det missbruk af magt öfver sina Gäldenärer , hvartill annars allmänna ställningen ger tillfälle.
DiscontPappereo redan länge tillhört RörelseCapitalet, samt att alla Varupriser redan, som man säger, satt sig efter RörelseCapitalets så beskaffade storlek; så finner man , derest man med allmänna ordet
Priserne hafva icke fallit sedan DiscontPapperen suspenderades; och på 78 Den 17 Martil, j. mt dem skall
DiscontPappemens återställande icke verka skadligt.
Jag har mt med en vidlyftighet, som varit svår att undvika, men för hvilken jag begär tillgift, redovisat mina tänkesätt
Och jag forsslar alltså : KO Att FilialDiScönterne upphöra, hvarvid dock Götha CanalBolags rätt sålunda godtgöres att den vinst, Som, enligt uppgift till 1S 1 5 års Ständer, varit påräknad at 120,000 Rdr Banco årligen, skulle till Bolaget af RiksgäldsCon oiret, i RiksgäldiSedlar, efter Realisationsgrunden, erläggas till Octroyens slut.
RiksgäldsContoiret dock förbehållit att derå årligen afdraga de atbetalningsposter å Canalens skuld till Banquen, samt blifvande skuld till RiksgäldsContoiret, som Canalföretagets fort» gång kunde medgifva. 2:0 Att FilialPisconternas fordringar och skulder må af RiksgäldsContoiret, icke af Bau. quen , öfvertagas 3:0
Då efter kungörelsens dag, Capitalet Vore att lyfta3 Och Discontpapperen jemväl då öfvergingo till full egenskap af mynt; så synes också räntans
Då hvar man i Samhället vet, att han får sin Discont» Sedel utbytt när han vill, så har han ingen orsak, att mera vilja det3 och med undantag af törsta Ögonblickets tillopp, kan man förutse, att, i växlingsvag, skall föga
Discont papper inkomma
Det är deremot troligt att sjelf, va bristen af annai Mynt skall göra, aft de, till största delen, ingå genom KronöUppbör» den.