Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motivet kan icke användas, efter det icke är något motiv för beslutet.
Jag vill icke motsätta mig återremiss och instämmer fullkomligen deruti, att det vore mera riktigt, att den förändringen vidtogs, som nu blifvit ifrågaställd; men jag hemställer blott, om en sådan ändring är tillåten, då skrifvelsen redan passerat de öfriga Stånden.
Utsk. skall visserligen taga anmärknln till efterrättelse.
Underl. R i d d. Secr e t. anmälde, att förslaget N:o 54 väl blifvit af R. o. Ad. godkändt den 5 dennes, men att PresteSt. återremitterat detsamma, hvarföre det icke ännu blifvit Borgare- och BondeSltn meddeladt.
Emellan utsk.betänktn och R.
St:s Den 29 Augusti f. m.
St:s expeditioner är i allmänhet den skilnad, atl de sednare i och för justering öfverlemnas frun det ena Ståndet till det andra, dervid nödiga ansedda rättelser göras lili de särskildta Stånden, och att, derest Stånden icke kunna öfverenskomma om jemkningarnn, Exped.Utsk. kommer att förstärkas för att deröfver besluta; men återremiss lill Exped.
Ulsk., för atl på grund af anmnrkntr ändra en expedition, är en nyhet, som blott medför vidlyftighet oell möjligen bereder missbruk; ty expeditionen kan icke på en gang i alla fyia Stånden föredragas, ulan skall först hos R. o. Ad. justeras och derifrån till de öfriga Stånden i stadgad ordning öfverlemnas.
Jag förnyar min anhållan, att motivet måtte utlagas ur den und. skrifvelsen och densamma slutas på sätt jag föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o Ad. behagade godkänna Förslaget N:o 64 till Und. skrifvelse till K. M. Ropades nej.
Uppå derefter framställd propös. beslöt R. o, Ad., att, med frånträdande af sitt åt förslaget j\:o 54 under den 5 dennes lemnade godkännande, nu gilla förslaget
Nto 64, med ilen förändring att orden ”och ehuru R.
St. väl insett, att det skulle tilläfventyrs leda till rubbning i redan ingångna cotitractei- alt nu inställa gevarstillverkningen, få likväl R.
St. i tind. anma!» ileras beslut,” hofde Utgå, och i deias ställe införas följande ord: ”och genom votering i förstärkt StalsUtsk. hafva R.
St. statinat uti det beslut.’* Derjemte stadgade R. o. Ad., att detta beslut skulle genom prot.utdr. meddelas de öfriga Stånden, jemte den Upplysning Gr.
Frölich i ämnet lemnat.
Lag- samt Allin.
Besvärs- och Ekon.- Utsktns den i3 och ig dennes på bordet lagda betänk.
JN:ö 4, angtde ändring af författningarna röride sockenstämma, samt 0111 bildande af communal-styleiser.
Vi hafva lyckligtvis upphunnit den period, att ett förslag till comrolitla l-lag till behandling hvilan på Ståndets bord.
Mycket äl‘ Vunnet dermed, att ett sådant förslag kunnat framkomma, äfven om det innehåller åtskilliga bristfälligheter.
Tiden har i alla falk visat sitt inflytande; det beror på erfarenheten och deli högre redactionslörmågan att åt della lagförslag gifva den kraft och fördelaktiga sammanfattning, alt nyttiga följder derifrån kunna liäi ledas.
Det anstår icke mig att uppträda såsom anmärkare emot detta betänkande.
Jag har blott bort gifva tillkänna, alt jag i afseende på grundideen och 12 II. 5t Den 2g Augusti f. m. detaljer för formationen, är af skiljaktig mening från betänk.
, hvilken skiljaktighet likväl icke blifvit såsom reservation antydd, derföre att jag icke ansett det nödigt.
Mili mening är på annat sätt uttryckt.
Äfven bör jag nämna, alt jag i Ulsk:n icke deltagit i öfverläggningen angtde mer än en enda § i betänk., om hvilken jag efteråt torde få yttra mig.
När sjelfva principen debatterades, försökte jag angöra mina åsigter gällande, men det lyckades icke.
Jag har nemi. betraktat conimunal-väsendet såsom en centralisationsåtgärd, hvarigenom alla communernas inre angelägenheter kunde concentreras inom en enda verksamhetskrets-, der kraft och enhet kunde förefinnas.
Jag har trott, att en kraftig styrelse blir nog, och att det icke blir läll att åsludkomina flera styrelser med olika befattningar, och att denna styrelse bör fölefinnas uti gamla sockenstämman eller kyrkostämman , emedan kyrkostämman är gntndvalen för commuual-väsendet; men jag anser det icke lämpligt, attén så beskaffad eeclesiastikförvaltning anförtros särdeles ingripande ekonomiska eller materiella bestyr, och jag har derföre trott, att kyrkostämman fått för myckel små bestyr, hvilka lämpligen bort tillhöra comimuial-styrelserna, som böra anses för andra instansen inom conimUnal-förvallningen.
Jag ber trott, att det vore nödigt att åt hela denna förvaltning borde gifvas en drifkraft, sorn efter samma åsigter verkar inom de särskilda delarna, och sätter alla de underordnade drifhjulen i rörelse.
Men om man splittrar en sådan förvaltning, så blir det hela utan betydelse, i saknad af den kraft till utveckling, sorn så hufvudsakligen beror på enhet och sammanhang.
Jag har dessutom ett stort misstag alt -anmärka} nemi. att inrättningen icke hvilar på förtroende»
Jag gör mig ett stort begrepp om allmänt förtroende, och när det uttrycker sig i valförsamlingar , har man funnit på rätta vä,en att komma till ett godt mål} men jag hör likväl icke till dem, som fästa exclusivt förtroende till valförsamlingar» Jag tror, alt sjelfskrifven rättighet äfven bör komma i fråga.
Hvad ordförande beträffar, så måste den finnas, efter hvad systeuie som helst en commiinal-inrältuing må vara organiserad.
Utskrn hafva antagit pastor i församlingen såsom sjelfskrifven ordförande i kyrkorådet, och att ord för :n inom communal-styrelsen borde tillsättas genom välj men uti 3o §tn hafva Utsktn afvikit från sill grundidee och sagt alt i de mål, som angå skole- och undervisnings-nnstaltcrna, vare tjenstförrättande pastor ordförande.
Min förmodan är, den må kallas gammalmodig eller ensidig, att man bör hafva det förtroende till presterskapet, att församlingens pastor i främsta rummet bör vara ordför» uti allt hvad sorn rörer eommunalväsendets inre angelägenheter; hvilket jag icke betraktar såsom en rättighet för presterskapet, utan såsom ett åliggande för dem, derföre att det ligger i deras tjenstebefalt - Den 29 Augusti f. m.
4o3 ning alt intressera sig derför; ty preslerskapet liar folkbildningen i sina liander ifrån barnets spädaste ålder till mannens sista dagar.
Man invänder alt pastor åldras, blir slö och oförmögen att fullgöra en ordför.befattning.
Delta gäller oin alla andia embetsman; ty åren kräfva sin rätt.
Händer så att en kyrkoherde blifver öfverårig, så är han icke heller mera verksam i de öfriga tjenstedelaljerna , och då inträder i hans ställe en vice pastor, som det förmodligen icke finnes skäl att neka ordförandeskapet inom communabväsendet.
Jag tror äfven, att om man positivt slänger vägen för pastor alt vara ordför., så har man hejdat den kraft, sorn jag fordrar af presterskapet i detta fall.
Jag befarar att om man går för strängt till väga i detta fall, kunde följden blifva den, att en eller annan kyrkoherde kunde fatta ovilja mot denna institution och motarbeta comnimial-vasendel; äfven kunde del hända, alt genom intriger en väl qvalificerad pastor blefve utesluten från ordför. -befattningen, och hvarje gång lian blefve utesluten, måste han anse det såsom bevis på bristande förtroende, och bär han icke nog förtroende alt kunna medverka inom dessa communal-bestyr, så befarar jag, alt hans förtroende icke slår på hög punkt i religionsvården.
Om flere ordförande!’ skulle finnas i afseende på särskildta bestyr, på sätt Hiskin föreslagit, så skulle sådant- endast föranleda till g o lii sion dem emellan, och lill oreda inom bokföringen m. m.
Icke heller passar det, alt den ene ord förin vore vald, och den andre sjelfskrifven.
Begge skulle med liknöjdhet betrakta inrättningen, hvars ändamål derigenom skulle motarbetas.
— Jag bör icke längre uppehålla Ståndet, efter jag icke vill ingå i detaljerna.
Jag anhåller om återiemiss, och att Utskin ville taga i öfvervägande hvad jag nu haft äran anmärka.
Ifrågavar. lagförslag innefattar väsendtliga förändringar liti hvad som för närvar, finnes stadgadt, och efter hvad mig synes, liar dervid icke den noggranna uppmärksamhet varit fästad på hittills varande förhållanden, som erfordras för att, med riklig kännedom om följderna af hvad man föreslagit, kunna vara förvissad, att det nya blir bättre än det gamla.
Med den sista värda talaren instämmer jag uti den erinran, att församlingens pastor bör vara ordför. uti alla corn mmia l-an sta Iler inom socknen.
Alt del kan finnas subjegter bland pastorer, hvilka tilläfventyrs mindre väl kunna fylla platsen, kan icke nekas; men i sådant fall måtte också socknen kunna hos domeapitlet begära, att han må erhålla biträde lill embetets skötande; ty i sådan händelse måste han vara otjenlig att sköta sjelfva prestembetet.
I afseende på röstberakningen, som blifvit förändrad mot hvad fordom varit gällande, och som nu skulle rätta sig efter statsbjdiags-beloppet , så blefve följden af denna förändring sådan, att hemmansägare blefvo 4°4 Den 29 Augusti f. m. mindre röstberättigade än krögare och strandsittare; hvilket förmodligen icke varit Utsktns mening.
Då krögare skattar fran 16 rtdr 02 sk. ända till 25 rtdr, men hemmansägaren för elt hemman om 4°oo rtdrs värde endast hetalar 8 r:dr; så är del naturligt, alt krögaren äger flera röster än hemmansägaren.
En sådan röstberäkning blir icke naturlig, oell kan aldrig vara gagnelig
Jag tillstyrker derföre, att röstberäkningen inom sockenstämma , hädanefter som hittills, må ske efter hemmantal.
I sammanhang härmed får jag nu anlicipationsvis nämna några ord lörtde de stadganden lili förslaget, der det heter' : alt bidrag till fattigvård ellef allm. behof skola utgå efter 2:dra artikeln i hevilla.förordntn.
Jag tror att i alla sådana fall, der fråga ar om någon beskattning, man icke får fö 1 bise hvad grundlagen bjuder; alt beskattningen sålunda måste vara frivillig för. att vara gällande; att ingen kan tvingas till afgifler,' hvilka icke genom K.
St eller etter skattläggning utgå, och hvilka således icke gälla för andra än dem, sorn deltagit i beslutet, så att icke med majni iletens beslut minoriteten kail åläggas en afgift, sorn icke slår tillsammans med 57 §m Reg.Ftn.
I sådana fall hörn alla de bidragande hafva rättighet att inträda i sockenstämman för att rösta, och rö-s sterna utan afseende på förmögenhet eller hemmantal per capita beräknas.
Att Utsktn kommit till eli annat resultat, är klart, emedan Utsk:n utgått ifrån en annan synpunkt; men Utsk:n mäste ater inträda inom den gräns, som grundlagen föreskrifter för afgifters bestämmande, nemi. att skatter icke kunna påläggas annorlunda än med R.
Sits begifvande vid allmän riksdag.
Detta hindrar visserligen icke, all socknar inom sig kunna öfverenskomma om afgifters erläggande; men sådana beslut gälla blott för dem, som frivilligt åtaga sig afgiften, så att de, sorn vägra att utgöra densamma, icke kunna genom majoritetens beslut dertill förbindas.
Dessa rut leber i afseende på röstberäkningen böra iakttagas sålunda, att i de vanliga sockenstämmorna äro hemmansägarne ledamöter, och rösterna beräknas efter hemmantal, och att i de särskildta fall, då alla inom socknen Ropnde skola deltaga uti sockenstämman i och för någon gfgifts bestämmande, rösterna skola beräknas per capita.
Jag öfvergår nu till 9 <j:n i lagförslaget, hvilken år af denna lydelse; ?’Ti|l sockenstämmas handläggning höra mål, sorn angå fullgörandet af socknens eller församlingens gemensamma åliggapden, befordrande af ordning och sedlighet inom hvarje samhälle, bevakande af dess rättigheter, vården 0111 dess tillhörigheter och vidtagande af anstalter för gemensamt behof eller gagn, i hvilka afsernden sockenstämma jemväl äger att besluta om de för hvarje ändamål erforderliga afgifter, utse förvaltare, ombud, tjenstemän och biträden, meddela föreskrifter om de hvar och en tillhörande göromål, med iakttagande af hvad för särskildta fal| D e n ag Augusti f. 113.
4oä genom denna förin dning ellfi' annars gällande Ingbud finnes stadgadt, sami lill noggrann efterlefnad häraf, der så nödigt profves, föreskrifva och bestämma vitén, hvilka likväl , då de flera gånger förnyas, icke Ilia öfverstiga ett belopp af ti
I Isa unna ms ]o lide b:eo ; hörande likväl sockenstämmas beslut nm vilen ;if Konungens lieftlole piofvas oell fastställas, innan de äio gällande.
För öli ign ärenden, sorn, enl. särskilda författningar, höra vid sockenstämma lön tagas, galle livad derom är löi esk 1 ifvet ”
Denna $ innefattar, om jag så får yttra mig, mycket oell alldeles intet; nivckel derföre, alt den generaliserar de ärendet) , soiji kunna blifva föremål
Ipr sockenstämmors pröfning och tillägg' r socken— stämniOr prpfningsiåtl öfver inål, der enskild rri 11 emellan— kominer, och sorn således aldrig kunna blifva föremål för sock e lisl nili illo 1 s pröfning. (lar talas nili V ilens åläggande, hvilka aldrig höra blifva föremål för en sådan communalanstalt ; och då det heter , att de skola af Konungens 13ef:h:de prölvas och fastställas, så liar man derigenom öppnat dörren för tillskapandet af några lasén 111 il , sorn komma all passera embetsmyndjgheler ända lill K. M.
Vi äro redan belastade med en massa af onödiga eommnnnlmål, och denna tillökning 'kulle särdeles illa verka på administrationen i allmänhet och sock liarne* egen isynnerhet.
Jag tillstyrker, att Ulskln malte, vid förnyad behandling af della ämne, försl i afseende på sockenstämmors tillgöranden, jemföra 1817 års författning och tillse hvad sorn i sådant fäll kan behöfva tilläggas lill hvad densamma i 16 morn. innehåller.
Möjligen torde åtskilligt kunna borttagas oell annat tilläggas.
Dervid ömkar |ng alt Utskln ville utesluta alla tillgöranden utaf sockenstämmor i orh för verkställig-, het af deras beslut; ly 0111 någon (ledskär alt efterkomma eli lagakraflvurinet snckeostämmo-beslut , så skall anmälan derom ske hos Konungens liel;h:de, solli förordnar om beslutets verkställande. 10 §:n 1 morn. innehåller; ’
Uti afgiflen för socknens eller församlingens gemensamma behof skall hvarje medlem, då annan grund för bidraget icke är särskildt sladgad, deltaga i mån af honom för sistförfluten året i fulla riksdalcrlal påförd bevillning forlön, egendom och rörelse efter 2 artikeln bevilln.förorda.’’ Härvid får jag anmärka, för det första, det undanlag, sorn är gjordt lör den händelse, alt annan grund för bidraget vore särskildt stadgad, och för det andra, all bidraget skulle bestämmas i män af be v i 11— ningen eller 2 art.
Då fråga är om all stifta en ny lag, borde hänvisande till särskildta stadganden ieke komma i fråga; oell alt bestämma att bidraget skall utgå efter 2 ari. bevilln.lörordn:n är icke rätt, emedan 2 art är en rubrik, sorn kan upphöra vid hvarje riksdag, ulan bör afgiflen utgå i mån af statsbidragsbeloppct, emedan det icke kail upphöra, sä lange samhället fortfar att vara samhälle.
Dess - Den 3g Augusti f. m. utom bör ett sådant bidrag icke rättas efter någon art. i hevilla.förordntn, utan efter förmågan att utgöra afgifterna.
Det är inkomsten. atdra morn. uti samma § stadgar: ’’Finnas inom socken eller församling personer, hvilka äga känd förmögenhet, som icke är underkastad beskattning efter nu stadgade grunder, eller hvilka annars skäligen kunna anses böra till communala behof bidraga, ehuru berörde grunder icke kunna på dem tillämpas; då må det ankomma på sockenstämma att utse comiterade, som på heder och samvete föreslå de bidrag, sådane personer böra utgöra, dock aldrig öfver hvad den högslbetalande inom samma samhälle erlägger, och dessa förslag skola derefter af sockenstämma pröfva*.” Jagan^ håller, att detta besynnerliga mom. mätte helt och hållet från förslaget uteslutas, såsom icke tjenlig! till annat, än att åstadkomma split och rättegångar inom församlingen. 3:dje moro. innehåller: ”Beslut om de i denna § stadga-! de afgifter vare icke gällande för längre tid än ett år, utan bör alltid nytt beslut hvarje år fattas om uttaxering för årets behof.
Undantag derifrån må likväl äga rum i de fall då för något bestämdt ändamål en viss summa erfordras för företag, sorn icke under året kan fulländas, i hvilket fall summan må fördelas på flera år, dock aldrig öfver 10.”'
Hvartill alla dessa stadganden och undantag?
Må det vai ra beroende på öfverenskommelse inom sockenstämman att besluta hvilka afgifter, sorn behöfväs, och för hvad tid de erfordras; ty om sockenstämma har rättighet att öfverens.! komma om afgifters erläggande lill uppförande af byggnader, till magaziner, till vaganläggningar ro. ro., så mätte den väl också vara berättigad alt sjelf öfverenskomma om, nälden vill upphöra med ett sådant arbete, ehvad del är fulländad! eller ej. 3:dje morn. kan således utgå, och i dess ställe lyda sålunda:
Ankomme det på sockenstämma och socknens innevånare atl, när föremålet för en beslutad afgift helt och hållet eller till någon del upphör , öfverenskomma om afgiftens förminskning eller upphörande.
4:de mom. lyder sålunda: ”Till rättelse för beräkningen af dessa afgifter, äfvensom af rösträttigheten skola häradsskrifvare och stadscasseuren tillställa ky i koln rdarne utdrag af hvarje sockens och stads hevilla.taxeringslängd öfver de fastighetsvärden och hevilla.belopp , hvarför communala afgifter och rösträtt i sockenstämma beräknas.
Längderna aflemnas inom böl jan af Mars månad året efter det, för hvilket taxeringen skett, och skola å nästföljande Valborgsmässo-sockenstämma för församlingen tillkännagifva*, hvarefter de, i den mån de icke klandras och rättas, lända till efterrättelse intill samma tid året derefter.’’
Detta skulle betydligen öka häradsskrifvarnes redan ganska betydliga och vidlyftiga arbeten; och jag bestrider nyttan och nödvändigheten deraf; ty hvarje ledamot inom socknen må, ef - ben ag Augusti f. m. 4o7 ter sin debetsedel för statsbidragen af alla slag deltaga i argiften, och dertill behöfvas inga längder från häradsskrifvarne.
4t(le morn. kan således utgå; och i och med delsamma förfaller äfven frågan om lösen för dessa längder, beräknad till 3a sk. arket.
Jag förbigår 11 §:n, emedan den är likgilllig.
Den instämmer hufvudsakligen med hvad som nu linues stadgadt i 1817 års författning.
Uti 12 §:n heter det:
''Fordra omständigheterna skyndsam vei kslällighet af sockenstämmobeslut, må sådant ej hindras deraf, att detsamma ännu icke vunnit laga kraft, derest icke så är, att ändringssökandet derigenom blefve onyttigt, eiler ock Konungens Bef:lude eljer domcapillet skulle finna skäl att verkställigheten inställa.’’
Detta stadgande är visserligen tjenlig! för executiva myndigheten i allmänna frågor, men högst otjenligt i frågor, beroende på sockenstämmobeslut; ty dervid må icke ifrågakomma någon verkställighet, förrän beslutet vunnit laga kraft, eller, derest det öfverklagas, förrän det blifvit pröfvadt och faststäldt. a:dra cap. stadgar uti i mom. af i5 §:n: ”Sockennärnnd för hvarje socken eller pastorat på landet skall, på sätt här nedan stadgas, utses, att hvar inom sitt samhälle handhafva skolor och undervisnings-anstalterna, fattigförsörjningen och allmänna helsovården samt vaka Öfver iakttagande af ordning och sedlighet och efterlefnaden af de i detta afseende af sockenstämma fattade beslut.”
Har hafva vi fått en myndighet, som skall vaka Öfver verkställigheten af sockenstämmo-beslut, på sidan om de enl. allm. lagen befintliga executiva myndigheterna ; men om något hinder möter för verkställighet af ett laga kraftvunnet sockenslämmo-btslut, så är det naturligtvis Konungens Bef:h:de, som bör anbefalla detsainmas verkställande, och ingalunda må det tillåtas en af communen vald särskild myndighet alt gripa Konungens Bef:h:de i embetet. a:dra mom. af denna § lyder sålunda: ”Köping skall i allmänhet hafva gemensam sockennämnd med det landtdislrict, hvarmed den utgör gemensam socken, men för större köpingar må det ankomma på öfverenskommelse inom socknen att särskild nämnd tillsätta.”
Jag har visserligen ingenting emot, att köpingai ne blifva skiljda från communaldeltagandet med städerna; men det har sina svårigheter i afseende på conliollen af den rörelse, som inom köpingarlA är tilläten, och jag tror derföre att det vore bättre, att hvarje köping får höra lill communen i den stad, till hvilken köpingen lyder.
3:dje mom. uti samma § innehåller: ”Den del af landtpastoral eller socken, som hörer till stadsförsamling, skall hafva särskild sockennämnd, derest icke för hemman, som ej höra till särskild landlsocken, öfverenskommelse träffas, att de ställa sig under stadens förvaltning för de ärenden, som annars skulle tillhöra sockennämnd.
Mindre städer må* 4o8 1) e 11 29 Augusti f. m. g.i jemväl föiena si» 0111 »emensam sockennämnd med landtsocknar, som de tillhöra.”
Harvid får ja» fasta uppmärksamlielen dei på, alt det möler stor svårighet att från städernas connnuna
I hest yr skilja landtpastorat , som tillhöiä stadsförsamling.
Derföre hurde förhållandet vara sådant, alt särskild ordning gällde för de delar af commnrinlbeslyiel, som tillhörde stads- och landtförsamlingarnes gemensamma ålgård och särskild för de bestyr, sorn tillhörde hvardera församlingen, oberoende af den andra; men att inrätta särskild sockennämnd för sådana pastorater, tinner jag icke behöfligt och blott ledande till besvär, split och rättegångar.
Dessa mont. rörtde socken-nämnder och distriet-fördelningen, i mån af församlingarnes vidd, komme att leda till mångfalldiga svårigheter, hufvudsakligen i afseende på fattigvården, Det är i allmänhet lätt titt sockuarne fördela sig uti rotar, hvarigenom således verkställigheten af de särskilda bestyren äfvensom uppsigten deröfver underlättas; men det går icke au, att denna fördelning sker på ett sådant sätt, att hvarje rote står såsom för sig sjelf, oberoende af den andra, utan dessa delar af församlingen måste utgöra ett sammanhände helt deraf, hvilka lili alla förekommande frågor af mera genomgripande beskaffenhet äga ett gemensamt intresse, och äfven deruti alt fördelningen of fattigvården inom rotarne blir så rättvis och billig som möjligt.
Rättelse lili delta fall inom de särskilda jjjiu och iiiotiitn , deri nämndens åliggande äro bestämda, torde af Utsktn, vid besvarande af åtcrreiriissen, komma att iakttagas. 3 morn. uti 17 §:n innehåller: "'Valbar till ordför., vice ordför. och ledamot vare hvarje välfräjdad medlem af samhället, som i sockenstämma äger rösträtt, och till ordför. ejler vice ordför. må äfven den väljas, som förut innebal1 ahnan befattning inom söckennämnden.
För den befattning, sorn genom sådant val blifver ledig, utses annan person i föreskrifven Ordning.”
Ordförandeskapet bör innehafva* af pastor i församlingen.
Beträffande vice ordför* och ledamöter af nämnden, så får jag fästa uppmärksamheten derå, alt det ar icke no» att vara välfräjdad medlem af samhället för att blifva ledamot eller vice ordför. i nämnden, emedan uti sockenstämmor komma alt rösta äfven inhysesfolk uti frågor, som röra dem personligen, jemväl i den händelse, alt ötsk:n iakttaga hvad jag anmärkt angtde rösträttighet inom sockenstämmor.
Af denna anleda, tillstyrker ja», alt endast fastighetsägare äro valbare personer till vice ordför. och ledamöter uti nämnden så i städerna som på landet.
Att de derjemte skola vara välfräjdade, följer af sig sjelf.
Uti 4 morn. af samma § föreslås, att rättighet alt afsäga sig erhållen kallelse lill de lili nästföregtde mom. omnämnda befattningar, tillkommer den som, eller tvänne års
4°9 urs tjenstgöring i nämnden, är i ordning att derifrån afgå vid det ombyte, b varå valet baft afseende; den som är 60 år gammal; den sorn har svag helsa eller annat hinder, hvars gill tighet nämnden äger pröfva samt embets och Ijeustemän, som af sina befattningar iiro hindrade alt nämndens åliggande fullgörande.
I stället för detta stadgande skalle jag helt enkelt tro, att det borde hela, att de personer, hvilka enl. allm. lag äro frikallade från skyldigheten att åtaga sig förmynderskap, icke äro förbundne att åtaga sig ifrugavar. befattningar.
5:te mom. lyder sålanda :
"Finner socknestämma anleda, till missnöje med vald ordför., vice ordför .eller ledamot af sockennämnden, bafve när som helst l ätt att honom genast från förtroendet skilja och utse annan Valbar person i hans ställe.’’
Detta stadgande förutsätter naturligtvis, att något gravamen anmäles mot någon ordför., eller vice-ordför. ledamot i socknenämnden ; ty icke lärer det kunna få bero af församlingen att utan någon uppgifven försummelse eller felaktighet helt enkelt förklara dess missbelåtenhet med ordform eller någon ledamot af nämnden och skilja honom vid förtroendet.