Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes icke någon rimlig anledn., af hvad slag som helst, icke någon förevändning, intet svepskäl, som kan omkullkasta denna slutföljd.
Den enda skilnad som i sådant fall kunde komma i fråga att tagas i betraktande, vore den som kunde äga rum i frakten hit emot till Belgien eller Hamburg; men för de flesta fall är denna skilnad ifrån transatlantiska hamnar ingen.
I följd häraf blir då äfven lika klart, att, om man i sådant fall lade en tull af 25 procent af värdet å utländsk raffinad, medan maskovad, terres, m. m. vore alldeles fria från tull, så skulle den inhemska raffinadören ovilkorligen kunna, utöfver den förutnämnda arbetsförtjensten, räkna jemt så stor vinst på hvarje ti, som tullen på raffinaden utgjorde, eller J af varans värde.
Men nu tillkommer tullen på råsocker.
Om jag dä jemväl ökar tullen på råsocker med 25 procent och lägger detta till det öfriga, såsom här ofvan är föreslagét, så befinnes det att den inhemska fabrikanten i alla händelser är tryggad vid en betydlig vinst.
Antages det nu att Hamburger eller annan raffinad står bär på platsen till 15 J sk. r:gds, eller 10 sk. 4 rst. b:co, hvilket är 2 rst. öfver verkliga priset, så utgör häraf 2 sk. 7 rst. b:co.
Tullafgiften från transatlantiska hamnar, de enda från hvilka socker införas, utgör från Ostindien 2 sk. och från Sydamerika 2 sk. 3 rst. b:co; öfrige omkostnader drabba äfven den raffinerade varan i proportion, och behöfva således ej komma i fråga.
Fjerdedelen häraf är 6 till 6J r:st., och tillagd sjelfva tullen gör den 2 sk. 6 rst. till 2 sk. 9| rst.
Lagdt till { af vär - Den 5 Februari. 351 det, gifver detta således efter det allrahögsta antagandet en siffra af 5 sk. 1 r:st. till 5 sk. 4] rst. såsom tullen på toppsocker, om man vill gynna fabrikanterna af denna vara med den högsta af Regeringen för någon näringsgren föreslagen skyddstull..
Min öfvertygelse är likväl att denna fabrikation ganska väl skall bära sig med en skyddstull af 20 procent, lillökt till det utländska toppsockrets pris och tullen på råsocker sammanräknade.
Då blir denna tull, när 20 procent af priset, som var 10 sk. 4 rst. och 20 procent af tullen 2 lill 2: 3. sammanlägges, högst 4 sk. 4’ rst. b:co. 20 procent skydd pä en sådan tillverkning synes mig utgöra en billig och tillika ganska tillfredsställande uppmuntran.
Det är nogsamt bekant, att den förnämsta och egentligen enda invändning, som fabrikanterne hafva att göra mot denna beräkningsgrund ligger i deras uppgift om den drawback som regeringarna i Belgien och Nederländerna lemna åt sockerraffinadörerne.
Det var hufvudsakligen genom dessa uppgifter, som det vid förra riksdagen lyckades att fä importförbudet ä toppsocker bibehållet.
Den brist pä faktiska upplysningar, som förut är anmärkt, vid denna frågas behandling inför statsrådets prot., visar sig äfven i detta hänseende kännbar.
En ledamot af BorgareSt. har emellertid härom åberopat några uppgifter, hvaraf det vill synas, att det vid en föreg:de riksdag gjorda anförandet, att ifrågavar. drawback vore så stor, att de förutnämnde regeringarne derigenom skulle gifva fabriksidkarne tillbaka, icke blott hvad de betalt vid importen af det råa sockret, utan äfven derutöfver ett betydligt premium, som kunde sätta dem i tillfälle att undersälja alla andra nationer, helt och hållet saknar grund.
Utan att nu kunna bestämdt afgöra huru härmed förhåller sig, och under hopp alt en så maktpåliggande omständighet ännu må fullständigt kunna utredas genom Regeringens medverkan, anhåller jag blott att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på den i ögonen fallande osannolikheten deraf, att man i länder, hvilkas förvaltning är underkastad offentlig kontroll af representantförsamlingar, skulle under en längre tidrymd fortsätta att på sådant sätt åt ett enda slag af fabrikanter göra kontanta uppoffringar, som, yned den stora exporten af socker från dessa länder, skulle uppgå till millioner årligen, utan att någon motsvarande fördel för staten deraf kunde hemtas.
Det synes derföre vara allt skäl, att en hvar, som har att skaffa med sådana saker, är noga på sin vakt att icke sätta tro till någon uppgift eller skenbar sifferuppställning, sorn ej styrkes med en officiel och obestridlig bevisning.
Det behöfves i öfrigt troligen icke att särskildt göra Utsk. uppmärksamt derpå, att likasom det är konsumenternes fördel att erhålla sockret till så billigt pris, som möjligt, likaså blir det äfven statens direkta intresse, i och för inkomsterna, att icke tullen på toppsocker förhöjes iner, än som är nödvändigt för att lemna sockerkokerierna ett billigt och nödvändigt skydd; ty ju dyrare den raffinerade varan blir, desto mer skall naturligtvis åtgången deraf inskränkas, och i samma män förlorar äfven staten i inkomster vare sig af råsocker eller raffinad.
Emellertid ledes man härifrån äfven till en annan anmärkn.
Fabrikanterne anföra såsom ett hufvudskäl, hvarföre de skola hafva 352 Den 5 Februari. svårt att konkurrera med den utländska tillverkaren, att denne begagnar ett redan till någon del ratfineradt råämne för sin tillverkning, såsom Havanna socker, hvit Terres, krossail lump eller Holländsk och Belgisk melis.
Detta innebär en tydlig förklaring, att det Ur en större fördel för sockerfabrikerna, alt verkställa raffineringen från ett renare råämne, än från ett mindre rent, hvilket dessutom också ligger i sakens natur.
Häraf synes väl följa att fabrikanterna här borde söka komma i besittning af en sådan fördel lika väl som utlänningen, just för att lättare kunna täfla med honom.
Sådant oaktadt hafva de likväl, enligt hvad en å deras vägnar nyligen utgifven brochyr visar, emot all konsequens och till sin egen skada yrkat, att Havanna, Terres och krossad lump måtte beläggas med en mer än 50 procent högre tull än råsockret.
En sådan skilnad i tull emellan olika slag af råsocker leder dessutom till en påtaglig förlust i flera andra hänseenden, genom raffinerade sockrets fördyrande både för fabrikanten och förbrukaren.
Då nemi. frakten på sockret betalas efter vigt, och lika, antingen sockret är mer eller mindre rent, så måste en renare och torrare vara naturligtvis, i proportion till den procent den lemnar i raffinad, draga mindre transportkostnad än en mera oren.
Dessutom äro äfven många andra afgifter, såsom Sundstull, lastnings och lossningspengar, vågafgiften, m. m. efter vigt lika, utan afseende på varans qualitet.
Genom den nuvar. tullskillnaden är emellertid importören tvungen att hålla sig till de gröfre slagen socker, utan att någon deraf drager nytta.
Hvad som gör förlusten deraf än större är, att skillnaden i priset mellan det råa och det en gång renade eller terrade sockret å produktionsorten, hvilket sednare egentligen allt kan kallas krossad lump, icke är på långt när så stor som skilnaden i qualitet mellan dessa båda sorter.
1 Siam och på flera andra ställen vid de Ost- Asiatiska farvattnen skulle sådant renare socker kunna hemtas med stor fördel, om tulltaxan medgåfve det.
Af detta skäl, och då icke något motiv för en motsatt bestämmelse finnes i statsrådsprot. anfördt, vågar jag vördsamt föreslå, att tullen på allt slags socker i pulverform, vare sig maskovad, terres, Havanna eller krossad lump, som i sjelfva verket icke är annat än terres, må blifva lika, och densamma sorn för råsocker.
Dä sådant både skall verka till lättnad för raffineringen bär hemma, lill ett lägre pris på den förädlade varan, följaktligen lill en betydligt ökad åtgång och i sammanhang dermed en ökad inkomst för staten, samt alla sålunda böra vinna derpå, är det svårt att se någon enda anledn. hvarföre det bör förhindras.
Socker är en artikel, hvars förbrukning är så allmänt eftersträfvad, att hvarje omständighet, som verkar till nedsättning i priset derpå, äfven bidrager till en ökad konsumtion och ifrån synpunkten af statsinkomsternas intresse i möjligaste målto befordras, nemi. såvidt det kan ske utan att nedsätta sjelfva tullafgiften å råsockret, hvars bibehållande vid dess nuvar. belopp torde vara nödvändigt.
Skulle H. Utsk:s ledamöter vara hugade att antaga ettdera af de förslag, jag här gjort, antingen i afseende pä tullen å toppsocker eller D e ii 5 Februari.
353 eller hvad tullen å terres samt krossad lump beträffar, men af något skäl, som jag icke kan inse, icke vilja antaga båda, sä tror jag för min del i sådant fall, att örn ett val mäste ske, det dä är bättre a! t medgifva den importtull å toppsocker, som Regeringen föreslagit, allenast att skilnad i tullen ä socker i pulverform borttages, hvilket är den vigtigaste åtgärden i delta hänseende.
Oaktadt vidlyftigheten af denna framställning rör:de artikeln socker, har det ingalunda varit min tanka att dermed kunna lemna någon fullständig vägledning för Utsk:s omdöme öfver denna vigtiga fråga.
Min önskan dermed har endast varit, att fästa uppmärksamhet på nödvändigheten att tillse, det omdömet må komma att grunda sig på en noggrann undersökning och icke tilläfventyrs på ensidiga eller förvillande förespeglingar i ett ämne, der ett stort och mäktigt intresse är verksamt att göra sina åsigter gällande.
En sådan noggrann undersökning förmodar jag att Utsk. äfven skänker ät granskningen af beloppet å den drawbuek eller exportpremier som fabrikanterna vid en föreg:de riksdag lyckades erhålla.
Ibland andra kolonialvaror och frukter finnas flere, sorn synes mig tåla vid nedsättning af importtullen.
En sådan föreslår jag på corinther från 2 sk. 8 rst. till 1 sk. 6 rst., eller lika med russin.
För staten blir detta ingen förlust, dä corinther hittills högst obetydligt blifvit importerade oeh nedsättningen i tull således genast skall godtgöras genom en större import af dessa, å produktionsorten särdeles billiga samt välsmakande, bär.
Äfvenså på färska vindrufvor nedsättning lil! 1 sk. 6 rst.
Vindrufvor är en artikel som drager stor fraktkostnad och är särdeles utsatt för äfventyret att förskämmas, men kostar högst obetydligt pä stället. 1 sk. ti rst. i tull, torde redan vara mer än 25 procent af inköpspriset för de flesta fall; och om man öfverräkna!- allt hvad som förskämmes under transporterna, utgör den mer än 33-j procent.
Men med en billig tull skulle mycket kunna inkomma af denna välsmakliga vara, och hufvudsakligen lända till vinst för skepps» rederierna.
Det är svårt att inse något skäl, hvarföre vindrufvor skola vara dyrare i lull än t. ex. torkade plommon.
— Samma för hållande är med Apelsiner och Citroner.
De kosta på produktionsorten så godt som intet, men taga stort rum och skulle, om tullen vore billig, lemna tillfälle till returlaster, samt sålunda äfven ökad anledn. till export af jern och trävaror, hvilket ofta möjligtvis beror på huruvida återlast kan tagas.
De passa äfven särdeles väl tillsammans med bottenlaster af salt.
Öfverhufvud har den Svenska tulllagstiftningen gifvit anledn. till den slutsatsen, att de, som dermed befattat sig, alltför litet tagit i betraktande den omständigheten, hvars stora vigt hvarje handlande likväl känner, att möjligheten att exportera våra tunga varor, såsom jern och bräder, ofta beror pä möjlig-, heten att kunna hemta återfrakter.
Att tullen på Apelsiner och Citroner är alltför hög, synes bäst deraf, att vanligen icke mer än ett enda eller högst två fartyg med sådana ankomma till östra kusten af Sverige på hela året; och dä merendels en stor del äro skämda, uppgår tullen i sjelfva verke 2 H. 23 354 Den 5 Februari. (ill långt öfver 100 procent af inköpspriset, och hela vinsten af en sådan import går ofta förlorad.
Jag föreslår derföre att tullen på Apelsiner och Citroner nedsättes från 1 sk. 6 rst. till 6 rst. per 27, då staten säkert skall linna full ersättning i cn motsvarande tillökning i importen.
Capris är en god och helsosam frukt eller krydda, som nu är belagd med mer än 50 procents tull, hvilken jag föreslår att nedsätta till 1 sk. 6 rst. 27.
Detta öfverensslämmer äfven ungefärligen med hvad som blifvit föreslaget i afseende på tullen å oliver, hvilka båda frukter, i afseende på användandet, närmast torde kunna jemföras.
Dessa och flera dylika artiklar hade, i anseende till den obetydliga tullintrad de hittills gifvit, ganska väl kunnat innefattas ibland de, enligt det nådiga förslaget från tull fritagna, artiklar.
I allt fall skall nedsättningen i tullafgiften löna sig genom en ökad import; och möjligen kunde äfven en direkt handel på Levanten, som nu alldeles försvunnit, derigenom befordras, och Sverige der finna någon afsättning för sitt jern.
I afseende pä artikeln porslin, oäkta; mahult eller tryckt, har Regeringen föreslagit, att för allt sådant som införes skall erläggas tull med 6 sk. på 27, lika för tallrickar och andra pjeser.
Jag anhåller i anledn. häraf alt fä nämna, del jag har mig bekant, alt disponenten^ af den ena härvar. porslinsfabriken önskade att skillnaden i tull för tallrickar och på annat gods, äfven för tryckt eller måladt porslin, må bibehållas och att de anse sig vara belåtne med 4 sk. 27 på tallrickar, om de deremot få på andra pjeser beräkna 10 sk.
Detta gör visserligen något mera omak vid tullbehandlingen, men synes vara billigt med afseende på den större kostnad, som erfordras, till anskaffande af modeller och fasoner på andra kärl, än hvad denna kostnad kan vara å tallrickar.
Mycket annat hade visserligen varit att anföra vid det nådiga förslaget, men gillande de deruti uttryckta allmänna grundsatserna, bar jag trott mig böra fästa mig blott vid några hufvudsakliga och för allmänheten vigtiga fall, deri dessa synas ej blifvit af Konungens rådgifvare konseqvent tillämpade så att Konungens ädla afsigt med förslaget således i flera väsendtliga delar icke skulle blifva uppfyld.
De artiklar, hvilka sålunda utgjort föremål för mina anmärkmr, äro: Garn, såväl bomulls som ylle.
Jern, både tackjern och stångjern.
Lifsförnöd enheter fran jordbruket, särdeles smör och talg.
Åtskilliga frukter, såsom Apelsiner, Citroner, Corint.her, Capris, samt slutligen porslin.
Nu tillägger jag endast vördsamt den önskan, att H.
Bevilln.- Utsk. icke af framställningens vidlyftighet må finna sig förhindradt att upptaga och skärskåda de förslag jag, dels här ofvan, dels i milt förra anförande af d. 22 Januari, haft äran framställa, och de skäl som, lill stöd för desamma, blifvit anförda.
Remitterades till Bevilln.Ulsk.
Den 5 Februari. 355 Föredrogs och begärdes pä bordet ett frän Ridd.Ulsk. under N:o 7, inkonnnet så lydande:
Uti ett till H. R. o. Ad:s prot. d. 23 sistl.
December f. m. afgifvet anförande, har Hr von Hartmansdorff, Augnst, väckt den motion, dels att R. o. Ad., lika med de öfriga Riks-Sl:n, må omedelbart välja sina Electorer utan någon mellanlänk af Bänkmän, dels att Electorsvalet må verkställas på det sätt, att 25 Electorer väljas af R. o.
Ad:s närvar, hela antal, i den ordning, som nu tillgår vid val af förstärkt Stats-Utsk.
Delta förslag har Hr von Hartmansdorff härledi hufvudsakligen ur den grund, att dä Bänkmansinrältningen begagnas, utgången ankommer på slumpen, huru de olika tänkesättens målsmän sitta inom de 25 Bänkmans-afd:ne i följd hvaraf det ock kunde inträffa, att det underlägsna antalet komme alt beherrska Electorsvalet och det sednare således utfalla mot det rådande tänkesättet hos flertalet inom Ståndet; alt vidare denna indelning gjorde de slutna valsedlarne mera genomskinliga, än de eljest skulle vara, emedan man å ömse sidor lätt kunde uträkna, hvilka anhängare man ägde inom hvarje afd., samt hvilka motståndare eller obestämda ledamöter, man borde söka att vinna, ett förhållande, som leder till söndrande öfverläggnlngar om personer och upprör
Ståndet från riksdagens början, innan något visst ärende ännu stört lugnet eller samdrägten samt slutligen att Ståndet, genom fördelningen i vissa afd:r, kan blifva blotlstäldt för de underlägsnes styrelse äfven genom främmande inflytelse, hvaruppå exempel blifvit framhållet från ministern Calonnes indelning af les Notables vid Franska revolutionens början.
I afseende pä det af motionären föreslagna valsätt lill Electorer, andrager motionären, att, änskönt det vore ogörligt för de 500 medlemmar af Ståndet, som vanligen vid riksdagens början infinna sig, att bestämdt sjelfve veta, hvilka de borde välja lill Electorer, detta förhållande likväl inträffade äfven vid Bänkmans-val, sa att, för att icke förspilla sin röst eller arbeta slumpen i händerna, man mäste välja emellan de vallistor, som ä hvardera sidan uppgöras, men att just kännedomen, att så tillgår, måste, särdeles vid val på manga personer, föranleda de uppsättande af listorna, att söka göra dessa så antagliga på ömse sidor, och följaktligen sä oväldiga, så försedda med aktade namn, som möjligt, hvilket ock förmenas vara skälet, hvarföre valet till förstärkta Utsk. och nämnder gå för sig i all stillhet och utan de bearbetningar, som äga runi för Bänkm:s-valen.
Och har Utsk. tillika fått emottaga de, i anledn. af Hr von Harfmansdorffs ofvanberörde motion, af åtskillige ledamöter afgifne yttranden, hvaraf inhemtas, att samma motion blifvit tillstyrkt af Gr. Horn, Cjaes Fredrik, och Gr. Lagerbjelke, Gusfaf, men afstyrkt af Hr Akerman, Fredrik, Frih. Raab, Adam Christian, Frih. Cederström, Anders, Hr Gripenstedt, Joli. Aug., samt Gr. von Platen, Baltzar, de 2:ne sistnämnde likväl endast i så måtto, att de tillstyrkt Ståndets fördel 23* - 350 Den 5 Februari. ning i 10 valkretsar, deraf hvardera skulle inom hela Ståndet välja 3 Electorer.
Utsk. har tagit denna framställning i noggrannt öfvervägande och ehuru Utsk. dels linner omedelbara val af Electorer för alt utse ledamöter i Ulsk:n, äfven inom R. o. Ad., likasom inom de öfriga RiksShn, närmast öfverensstämma med 28 § Ii. O., dels iriser, att åtskilliga olägenheter äro förenade med de nuvar. dubola valen för Utsk:ns bildande, har Utsk. likväl funnit ännu större betänkligheter vid att antaga det af Hr von Hartmansdorff föreslagne förändrade valsätt.
Först kan deremot, i Utsk:s tanka, invändas, alt ett val, förrättadt af 500 personer, med listor på 25 namn å hvardera, otvifvelaktigt skulle föranleda en högst betydlig tidsutdrägt, ja kanske upptaga flera plena.
Utsk. vill nemi. icke, såsom motionären, taga för afgjordt, att hvarje riksdagsman inom II. o. Ad. ovillkorligen skulle begagna endera af de 2 listor, som man förmodar komma alt honom erbjudas frän de olika sidorna af huset.
Utsk. vill ej heller antaga, att, vid början af en riksdag, meningarna hos de från skilda delar af landet hit ankomna riksdagsmännen äro sä bestämda, att de nödvändigt skola sluta sig till en af de två yttersta sidorna, hvilka bekämpa hvarandra.
Tvertom föreställer sig Utsk., att en 3:dje åsigt kan finnas, hvilken önskar ett slags medelväg och bildar hvad man inom andra representativa församlingar kallar centern.
För sin del finner Utsk. högst obilligt, och i en tid af partisöndringar t. o. m. vådligt, att utesluta denna center snart sagdf från allt inflytande på Utsk:svalen, då desamma, inrättade såsom Hr von Hartmansdorff önskar, sannolikt allt mer och mer skulle falla i händerna på vissa ledare, vare sig för Regeringens eller oppositions-partiet, för de s. k. konservativa eller liberala.
Utsk. befarar äfven, att det ifrågavar. valsättet skulle kunna hos nämnde ledare i en framtid göra frestelsen ganska stor, att ännu före riksdagens början söka försäkra sig om en majoritet, som moltoge deras listor, med afseende på dessas betydelse i någon för tillfället upprörd politisk eller annan vital-fråga, utan att öfverväga, att de blifvande Electorerna skola tillsätta icke blott de Utsk. hvilka komme alt behandla de företrädesvis ömtåliga ämnena, utan äfven dem, som hafva sig uppdraget att utreda andra för samhället i allmänhet vigtiga sociala frågor, deruti möjligen majoritetens mening icke alltid öfverensstämmer med, måhända kan vara helt och hållet stridande mot den, som i dessa frågor förfäktas af ledarne, eller, såsom motionären uttrycker sig, ”listornas uppsättare”.
Sannolikt är det väl af dessa hufvudsakliga skäl, som hvarje försök att hos 11. o. Ad. införa det omedelbara valsättet af Electorer genom val af Ståndet i massa hitintills af R. o. Ad. ansetts högst betänkligt, och jemväl, ehuru vid en riksdag, eller år 1815, preliminaliter beslutadt, likväl aldrig kommit till verkställighet, eller ens blifvit till K.
M:s nåd. stadfästelse af R. o. Ad. hänskjutet.
Då Ridd.Utsk. fördenskull anser sig icke kunna annat än afstyrka den af Hr von Hartmansdorff föreslagna ordning för ett omedelbart val af Electorer, samt de sätt för verkställandet af ett sådant direkt val i afd:r, hvilka dels under debatten hos R. o. Ad.
Den 5 Februari. 357 af Hrr Gripenstedt oell Gr. von Platen, dels inom Ulsk. af 2:ne dess ledamöter blifvit framställda, icke heller af Utsk:s pluralitet ansetts äga något bestämdt och ovillkorligt företräde framför det ända frän införandet af vårt nya Statsskick begagnade valsätt medelst Bänkman, har Utsk. ansett sig böra tillstyrka; Att Ridd.-Ordms nurat', stadganden, ronde val af Bänkman och Electorer må oförändradt bibehållas; hvilket dock till 11. R. o.
Ad:s egen ompröfning vördsamt öfverlemnas, Åtskilliga ledamöters reservationer medfölja, Slockholm d. 27 Januari 1848.
På RiddarhusUtskottets vägnar; G. E. Frölick. fV. F. Dalman.
Reservationer:
Ehrensvärd, C. A., som anförde:
Instämmande helt och hållet med Ulsk. i den delen af dess närvar, yttrande, hvilket handlar om olämpligheten af såväl det nu gällande valsättet för R. o. Ad:s Electorer medelst Bänkmän, som det af Hr von Hartmansdorff föreslagna direkta och sam fäld ta, torde det likväl tillåtas mig, att mot den delen af samma yttrande, der det säges, att Utsk. icke heller funnit något af de förslag, som kommit under öfverläggning, ledande till någon väsendtlig förbättring, vördsammast fä anföra min reservation.
Till hvad Utsk. anfört om olämpligheten af de nu föreskrifna Bänkmansvalen skulle väl ännu flere skäl kunna läggas; men i samtliga de betänk:n, hvilka i denna fråga af särskildta Ridd.Utsk. blifvit afgifne, är denna olämplighet så fullständigt utredd, att jag ej tror det nödigt att vidare derpå ingå.
För mig, och troligen för de fleste af R. o. Ad., vill det dessutom synas klart, att det är vigtigt att, såsom Riksd.-Ordn. i sin 12 § stadgar, Ridd.-Ordn, må vara i öfverensstämmelse med den förra, och att således den § i Ridd.-Ordn., hvilka handlar om Bänkman, bör försvinna och lenina rum för en, som endast handlar om Electorer.
Detta erkändt, återstår att finna det nya sätt, på hvilket R. o. Ad. lämpligast borde utse sina Electorer.
Af föreg:de Ridd.-Utsk. hafva flere sådane blifvit framställda, stundom med framgång, stundom utan; det valsätt, som nu af Hr von Hartmansdorff blifvit föreslaget och sorn är identiskt med det vid 1815 års riksdag af R. o. Ad. antagna, men vid 1817 och 1818 årens uppskjutna och vid 1823 års riksdag afslagna, kan visserligen synas hvila på en. mera rationel grund; men med Utsk. tror jag att det, dels skall i praktiken möta så stora svårigheter, dels t. o. m, mera än nu lemna spelrum, om icke så mycket för slumpen, så desto mera för en välledd, välberäknad manöver, och jag har icke kunnat, ställd emellan dessa båda obehagliga alternativer, annat än föredraga det förra af dem, och, sedan Utsk:s. majoritet förkastat de öfriga förslagen, rösta med densamma för bibehållandet af Bänkmansvalen.
Jag vill, till stöd för detta mitt, yttrande, som hastigast genomgå 35$
Den 5 F e br u a r i.
Hr von Harlmansdorffs moliver, så mycket hellre, som, just ifrån hvad jag deri anser mig böra anmärka, jag torde få leda mig att underställa R. o. Ad:s bepröfvande det förslag jag i Etsk. framställt, men hvilket der icke lyckades vinna majoritet, och som i min tanka häller den medelväg, i hvilken möjligen det rätta vore att finna.
Hr von Hartmansdorff utgår derifrån, ”att det tänkesätt, som är rådande hos ett Stånd, äfven hör vara del hos dess Utsk:s ledamöter, hvars ombud de Uro.” Härvid ber jag att först fä anmärka, att
Ulsk:s-ledamöterne visserligen i en del kunna anses och böra vara ombud för Ståndet, t. ex. i Const.Ulsk., der de frågor, som egentligen röra hela organismen af Staten debatteras, och der ett Ulsk:s tillstyrkande är nog för att t. ex. en K. propos., möjliga innebärande ett försök lill intrång i detta eller något annat