Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Eljest vore det måhända ganska lätt att få förhållandet upplyst, om voter:s-propos;n jemfördes med RiksStms prot.utdr. i ämnet, hvilka tvifvelsutan finnas här att tillgå.
Ifrågavar. voter:s-propos. grundar sig för öfrigt, så vidt jag fattat uppläsningen, icke på något förslag från StatsTJlsk., utan på de beslut, som i olikhet med StatsUlsk:s förslag blifvit fattade i RiksStm, och måhända har den otydlighet dervid influtit, att när StatsUtsk. här föreslagit att summan skulle hufvudsakligen till sin princip anvisas såsom lån, och sedan något RiksSt. beslutat att K. M. i särskildta fall af förekommande omständigheter skall få disponera någon del deraf såsom anslag, så har sjelfva anslaget eller sjelfva summan bibehållit något för mycket af sin ursprungliga karakter, att nemi. utgå såsom lån, och således det nu anmärkta förhållande uppkommit.
Men då jag föreställer mig, att detta mern. grundar sig på de prot.utdr., som af RiksSltn blifvit meddelade, och i händelse dessa prot.utdr. äro till hands, så torde en jemförelse med dem kunna upplysa förhållandet.
Un der t.
Ridd.Secret. uppläste samtliga Ri ksS t: ns prot.- utdr. i hvad de rörde den ifrågavar. punkten.
Jag får fästa H, Ståndets; uppmärksamhet derpå, att detta förslag af Utsk. innefattade 2tne särskilda delar.
Den första delen litt. a), som angick de norra länen, innehöll förslag att summorne må kunna disponeras af K.
M för hvarje särskildt föremål, att utgå såsom anslag eller lån.
Den sednare delen, eller litt. b_), angick södra delarna af Riket, der summorna skulle lemnäs såsom lån, men likväl tillåtas såsom undantag, alt K.
M. finge anvisa någon mindre del såsom anslag, utan återbetalningssk y 1 dig het.
Ku har R. o. Ad. äfvensom PresteSt. förklarat, att villkoren skola vara lika gynnsamma för de södra länen som för de norra; men i den upptagna nej-propos:n haiman bibehållit böljan af villkoren för de södra länen, eller att medlen skola utgå såsom lån, men deremot slutligen tillagt samma regel, som gäller för de norra länen, eller att Den i5 April f. ra. 7 det kan vara anslag eller lån efter K.
Följaktligen innebär detta en motsägelse, och här har influtit hvad sorn ej bort införas, nemi. orden ”såsom lån”, der de första gången förekomma.
På det att sådant må blifva rättadt, fortfar jag i min anhållan om ålerremiss.
Sedan jag varit i tillfälle att höra prot.utdr:n uppläsas, så inser jag riktigheten af den anrnärkn.
Hr von Hartmansdorff framställt och bestrider icke ålerremiss.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt 20 punkten inneholle 2:ne voter:s-propos:r, den ena anginge mom. litt. a) och den andra morn. litt. b) ; anmärkn. hade endast blifvit gjord vid den ena af dem.
Jag har visserligen icke gjort anmärkn. vid mer än en punkt, nemi. den sednare.
Men jag skulle tro det vara säkrast, att R. o. Ad. alldeles icke vidrörde den, utan läte den hel och hållen återgå; ty man kan väl icke företaga votering öfver den ena delen, utan att den andra äfven är fullständig.
Jag hemställer fördenskull, att hela punkten måtte blifva återremitterad.
Uppå derefter framställd propos. blef 20 punkten återremitterad. 21, 22, 23, 24, 23 och 26 punkterna.
De i dessa punkter föreslagna voter:s-propos:r godkändes. 27 punkten.
Jag fruktar att delskulle lända till svårigheter vid allmänna arbetens utförande, om det ifrågavar. beslutet fattades sådant, som det nu är föreslaget.
Försvarslöse och sysslolöse personer äro i allmänhet sådana, sorn ej vilja taga tjenst.
Om nu desse företrädesvis skulle anställas vid arbetet, så hade man ingen säkerhet om dess bedrifvande, emedan man ej kunde påräkna deras qvarblifvande, med mindre arbetsbolaget förskaffade sig Kronans manskap, för alt hålla vakt om dem.
Skulle nu vid dessa arbeten vaktmanskap nödvändigt behöfvas, så skulle troligen ingen vinst ulan snarare förlust af deras begagnande uppstå.
Om de än icke rymde sin väg, så är det fruktansvärd!, att de icke länge med godo qvarblefve vid arbetet.
Om nu ett sådant af stort omfång vore påbörjadt, med en viss påräknad arbetsstyrka, och denna i hast försvunne, så skulle andra arbetare svårligen kunna erhållas, om det vore längre fram på sommaren, då skörden började, och då följaktligen ingen kunde undvara sitt folk.
Det blefve ock troligen just vid den tiden, då arbetare få mera belaldt af enskilda personer, som bolaget förlorade sitt manskap.
Jag hemställer således till R. o. Ad., om det ej vore bäst alt 8 Den i5 April f. m. vidblifva vårt beslut oell låta saken afgöra* gencm voteri ng.
Inbjudningen blef icke antagen, men voter:s-propos:n godkändes.
•28 punkten.
Voter:s-propos:n godkändes. ag punkten. R. o. Ad. godkände hvad Utsk. i denna punkt yttrat. 30 punkten.
Voler:s-propos.-n godkändes. 31 punkten.
Lands höfdingen i Norrbollens län är icke här närvar., och ej heller någon annan, sorn, så vidt jag vet, har fullständig bekantskap med förhållandet der.
Hvad först beträffar, att de 3oo r:dr skulle försvinna, så faller den saken af sig sjelf, när man får elt residenshus på stället.
Huruvida rum för landscancelli, landscontor och landtränteri m. m. uti det till inköp ifrågasatta huset kunna erhållas, kan jag för min del ej bestämdt upplysa.
Jag förmodar visserligen att tillräckligt utrymme lör detta ändamål skulle vinnas, men äger ej derpå någou säkerhet.
Förhåller det sig nu så, att rum dertill måste särskildt hyras, och detta hus ej förslår mer än för landshöfdingens bostad, hvilket jag väl anser möjligt, emedan jag tycker mig minnas, efter den beskrifning jag erhållit, att localen är ganska inskränkt, så vore det olämpligt, att vid dessa medels anslående bestämma ett sådant villkor, och jag kan således icke nu för min del tillstyrka antagande af detta förslag.
Finnes här någon, som har sig föihållandet närmare bekant, så vill jag gerna, i händelse han upplyser alt ifrågavar. embetsrum kunna i residesshuset inrymmas, antaga detta förslag, men i annat fall måste jag yrka vidblifvande af R. o.
Jag skulle föreställa mig, att SlatsUtsk. har ställt sig R.
St:s beslut till efterrättelse, och att icke någon förändring deruli kan komma i fråga.
Föröfrigt påminner jag mig, att det blef uppgifvet inom Utsk., att det för närvar, linnes rum inom den ifrågavar. byggnaden, så väl för embetsverkeu, som för landshöfdingen; — och alt landshöfdingens hyresersättning kommer att försvinna, när han får egna rum, detta synes mig vara klart.
Hr von Ho h e n h a u s e n :
Efter de upplysningar, som jag just nyss har erhållit, alt landscancelliet, landscontoret och landtränteriet uro inrymda i en särskild byggnad vid detta hus, och alt densamma är intagen i köpesumman af de 6000 r:dr, som Den i5 April f. m. 9 sora blifvit beviljade, så bär jag intet skäl alt vidare motsätta mig instämmande uti det villkor, som af 2:ne Stund blifvit beslutadt.
Inbjudningen antogs, i följd hvaraf den i 3i punkten föreslagna voterts-propos. ansågs komma att förfalla. 32 punkten.
Den föreslagna voter:s-propos:n godkändes. 33 punkte n. Hr von Hartmansdorff:
Här äro 2:ne voter:s-pro postr föreslagna, den ena om summorna, den andra om villkoren.
De äro båda ganska riktigt uppgjorda efter de redan fattade besluten; men jag hemställer till R. o. Ad., om icke Ståndet ville frångå sitt förra beslut och instämma med PresteSt., hvarigenom voter:s-propos:n skulle förfalla.
Jag tillstyrker äfven, att R. o. Ad. måtte frångå delta beslut.
Jag tror det ej vara så lätt alt bestämdt säga eller vara säker på, om det är rätt att besluta, att medlen böra i första rummet användas till en observatorii-byggnads uppförande vid Upsala och dernäst till öfriga för academien nödiga byggnader.
Jag deltog i beslutet, då det fattades hos R. o. Ad., men tvekar ej att nu tillstyrka R. o. Ad. att frångå detta beslut, dels derföre, alt det icke är lätt för oss att inse hvad som för academien kan vara angelägnast, och dels derföre, alt derigenom en votering mindre i förstärkt SlatsUtsk. skulle blifva behöflig.
Bedömmandet af hvilket företag, som är angelägnast för academien, må bero på de auctoriteter, som äro i tillfälle alt granska alla förekommande omständigheter; men skulle man vilja ingå i specialiteter, så torde skäl förefinnas att icke bestämma, att medlen böra användas först till observatorii-byggnaden.
Jag tillstyrker således, att Ståndet ville antaga inbjudningen, hvarigenom en votering skulle förfalla.
Det är verkligen med förutsättning af att medlen blifva använda till observatorii-byggnaden, som SlatsUtsk. har gjort sitt tillstyrkande, hvilket, såsom jag tror, i betänk, är motiveradt, ehuru jag ej nu har det tillhands och kan citera det.
Det har varit mycken öfverläggning om denna summa, och det är ganska troligt alt intet anslag blifvit beviljadt, derest man ej på grund af de upplysningar, som af sakkunnige män blifvit meddelade, hade trott att ett nytt observatorium verkligen vore för läroanstalten högst behöflig!.
Jag skulle tro, att det är betänkligt att borttaga detta villkor, emedan man då kastar sig in på den möjligheten, att observatorii-byggnaden, som anses vara det nödvändigaste, ej företages, utan tvertom 24 H. 2 10 Den i5 A p r i 1 f. m. en annan byggnad, som ej är af behofvet påkallad, oell i sådant fall anser jag det vara bättre att spara dessa medel för framtiden.
Dessutom anser jag möjligheten att, genom inbjudningens antagande, slippa en votering ej vara något egentligt skäl, af beskaffenhet att här förtjena afseende.
Om man voterar en gång eller 100 gånger, kan vara temmeligen likgiltigt; detta verkar ej på riksdagens varaktighet, men det verkar deremot på principen, som jag tror vara den, att, så vidt ske kan, icke rubba redan fattade beslut, som afse ett bestämdt ändamål.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att i denna punkt ingen inbjudning blifvit gjord till R. o. Ad., förmodligen af det skäl, att i afseende på ändamålet med anslaget ett annat Stånd, nemi. BorgareSl., vore med R. o. Ad. öfverensstämmande
Hr von Hartmansdorff förklarade att han afslode från sin begäran.
De i 33 punkten föreslagna voter:s-propos:r godkändes.
34 35 punkterna.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s den 5 sisth April på bordet lagda mein.
N:o 42> * anledn. af anmärkt stridighet i R.
St:s vid denna riksdag fattade beslut i fråga örn afskrifning af undsättningsskulder.
Cederström, Jacob: I anledn. af denna fråga har jag ifrån Finance-dep:tet förskaffat mig conceplet till K. M:s nåd. skrifvelse, i anledn. af R.
St:s underd. skrifvelse i sistlidne Januari månad, deruti R.
St. hafva beslutat att, utan afseende på huruvida caulionister finnas eller ej, afskrifning skall ske, då icke gäldenär äger förmåga att betala hvad han i undsättning bekommit. K. M:s nåd. beslut i denna fråga lyder som följer: ”1 anledn. af hvad R.
St. sålunda, beträffande frågan om afskrifning af statsverkets utestående fordringar för undsättningsspanmål, anmält, vilje Vi hafva eder anbefallt, att till Oss inkomma med underd. yttrande i afseende å allt hvad med nämnda fråga äger sammanhang, samt dervid tillika afgifva en fullständig utredning öfver beloppet och beskaffenheten, så väl af de undsättningsskulder, hvilka tillkommit efter ig3o års missvext och ännu äro oguldne, som ock af dem, hvilka såsom obelalde balanceras sedan fordna magazinsinrättningens tid och efter 1826 års missvext.
Vi hefalle’’ etc. R. o. Ad. torde nogsamt finna, att då R.
St:s första skrifvelse redan blifvit expedierad lill
Dalarne, och i följd deraf sådana undsättningsskulder, hvilka gäldenären, när han biif - Den i5 April f. m n vit krafd för den del deraf, hvilken linder årels lopp skulle utgå, varit oförmögen att gälda, blifvit utkrafde hos borgesmännen, så står detta förhållande i en alldeles bestämd och rak strid emot det sednare.
Dervid förekommer jemväl, att i R.
St:s beslut rörande undsältningsfrågor R.
St. i den sednare skrifvelsen bestämdt förklarat, att den afskrifning, sorn skall äga rum, ej får göra någon rubbning uti hvad rörande district-magaziners anläggande till Westerbotten förut är föreskrifvet.
Deraf lärer också vara klart, alt som de fleste undsättningstagare i Westerbottens och Norrbottens län äro berättigade på denna grund alt erhålla afskrifning endast då tillgång saknas, när sådant kan ske utan rubbning i hvad föreskrifvet linnes för bildande af grundfond för district- eller socken-magaziner; så lärer denna af R.
St. medgifna afskrifning, enligt deras sednare skrifvelse, ej komma dessa verkligen behöfvande län tili godo.
Då det nu är angeläget, att R.
St:s stridiga beslut bringas till rättvis enhet i resultat, så att icke ovilja måtte inom landsorterna med skäl uppkomma, så får jag, åberopande 56 §:n Riksd.Ordn., väcka motion om att StatsUtsk. matte genom remiss åläggas att inkomma med ett förslag, hvarigenom likhet i åtgärderna må kunna vinnas, och alt för Norr- och Westerbottens län, der afskrifning af undsättningsskulder måste bifallas efter samma grunder, som R.
St. bestäint för andra län, R.
St. af Statens behållna liondespanmål anvisa till district— eller sockenmagaziner ett emot afskrifningsbeloppet motsvarande antal tunnor spanmål.
Detta är så mycket angelägnare, som R.
St, gjort ett undantag derför, att icke jord, icke boskap, icke foder och ej heller spanmål, som är nödvändig till utsäde, skall i mät gå till denna skulds betalande.
Således är det ganska klart, att någon fråga om återbetalning af den spanmål, som undersökningen i anledn. af R.
St:s sisla skrifvelse omfattat, ej kan uppkomma, och att ingen enda kappe deraf kan komma att ingå till Slaten eller till districtmagazinerna.
Jag anhåller att ifrågavar.
Exped.- Utsk:s mern. mätte få hvila intilldess StatsUtsk., på grund af den af mig nu väckta motion, med betänk, inkommit, deröfver R.
St. må kunna utlåta sig; ty att i riksdagsbeslutet införa tvänne sinsemellan stridiga §§, lärer R. o.
Ad. finna ej vara välbetänkt, likasom det ej heller vore välbetänkt, om R.
St. skulle besluta olika förhållanden för Svenska medborgare inom olika provinser.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad den af Frih.
Cederström väckta motion anginge, så kunde den icke remitteras förr än den blifvit till prot. skriftligen aflemnad; hvad anginge Exped.Utskts mern.
N:o 42? hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg det, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, böra tills vidare uppskjutas.
Såsom det fö - 12 Den i5 April f. m. refaller mig, sä innebär R.
St:s sednare skrifvelse, uti hvilken denna fråga blifvit behandlad, en mera omfattande utveckling af grunderna för undsältningarnes återbetalande inom hela Riket, ett bestämdt uppluifvande af de föreskrifter, som R.
St. meddelat i afseende på sättet att indrifva sådana fordringar inom Dalarne.
I detta afseende fordras visserligen något förtydligande, ty ett misstag synes vara ganska betänkligt; men jag hemställer till Frih. Cederström, om det ej vore tillräckligt, att K.
M. så fort som möjligt underrättas om de förändrade olika åsigter, hvilka R.
St. i denna fråga under riksdagens lopp hafva antagit, på det att de åtgärder, som K.
M. anbefallt, på grund af R.
St:s första skrifvelse i detta ämne, ej må fortsättas, utan inhiberas intilldess en närmare förklaring i detta afseende hunnit till vägabringas.
Om nu en motion remitteras till StatsUtsk. och der skall undergå den vanliga behandlingen, så torde veckor, ja månader förflyta, innan K.
M. erhåller kännedom om R.
St:s förändrade åsigt i detta afseende, till följe hvaraf den rättelse, som kunde vara behöflig, ej skulle komma att göras gällande, utan slutligen komma för sent.
Jag hemställer derföre, om det ej vore lämpligare att låta denna skrifvelse afgå och sedan genom en förnyad skrifvelse rätta misstaget.
Jag tror mig hofva uti mitt förra yttrande uppgifvit, att så väl R.
St:s första skrifvelse, som den sednare af Januari månad delta år, blifvit till K.
M. öfverlemnad, och att begge blifvit af K.
Hl. handlagda och expedierade.
Det är således i denna fråga för R.
St. intet vidare att göra.
Att nu direet besluta, såsom Frih.
Sprengtporten önskar, en skrifvelse till K. M., vore visserligen till tidens vinnande fullkomligen lämpligt; men denna skrifvelse skulle då komma att stå i bestämd strid emot våra grundlagar.
Dessa medgifva ej R.
St. alt inom sina plena direct besluta skrifvelse!1 till K. M., utan när frågor uppstå, som skola föranleda till beslut, hvilka komma att grunda underd. skrifvelse!1, så följer också af sig sjelft, att dessa frågor skola lill Utsk. remitteras.
När nu StatsUtskts sista betänk, gifvit anledn. till den oriktigheten, att tvänne stridiga beslut blifvit fattade, och att i R.
St:s sednare skrifvelse en helt annan uppställning blifvit gjord af utredningen utaf undsättningsskuklerna, än i den första skrifvelsen, så följer af sig sjelft, att StatsOtsk. måste först bereda utväg för R.
St. alt komma till ett riktigt beslut, och detta kan i min tanke ej ske annorlunda, än genom remiss till Utsk., med föreläggande för Utsk. att sig deröfver utlåta, hvarefter R.
St. få hos K.
M. genom förnyad skrifvelse anmäla den rättelse, som är nödig för stridigheternas undanrödjande.
Del finnes tvänne utvägar; den ena är, i min tanke, alt R.
St, återkalla sitt beslut i afseende på borgesmännens ansvarsskyldighet i Dalarne, enligt sista beslutet för de öfriga länen, då Den i5 April f. m. i3 förhållandet inom alla blir detsamma; eller ock, såsom för Dalarne är föreskrifvet, att der borgesman finnas, som äga säkerhet, der skall skulden gäldas.
Dervid möter likväl den omständigheten, alt hvad
Dalarne redan på grund af del förra heslutet utbetalt, kan ej annorlunda än genom restitution komma att dem tilldelas.
En sådan restitution kan åler icke komma dem till godo annorlunda, än i den ordning, som våra författningar medgifva, då frågan, efter sockenstämmas hörande, skall af Konungens Bef:h:de pröfvas, samt slutligen underställas K. Kammarrätten.
På sådant sätt hinner man ej inom år och dag få den frågan pröfvad, huruvida de medel, hvilka af borgesman sålunda blifvit utbetalta, höra restitueras.
Dessa frågor kunna af StatsUtsk. utredas, och derefter det alternativ tillstyrkas, sorn pröfvas lämpligast.
Ilvilketdera alternativet Utsk. kommer att tillstyrka, böra dock ovägerligen afses enahanda grunder för alla lönen, ty i motsatt fall skulle det komma att medföra mycket missnöje.
Norr- och Westerbottens län hafva väl på papperet fått samma förmåner sorn de öfriga länen, men komma i sjelfva verkligheten aldrig i åtnjutande deraf, emedan just den spanmål, som der är utlånad, är destinerad att ingå såsom grundfond till district-magazinerna.
Frågan är af mycken vigt för de norra länen och deribland för Jemtland; af Statens behållna spanmål måste alltså för dessa län, i händelse afskrifning medgifves, motsvarande antal tunnor lemnäs till niagazinen.
Det öfriga af detta R.
Sits beslut, enligt hvilket boskap, foder och spanmål ej får anses såsom utmätningsgild egendom, är af så egen beskaffenhet, att jag derom ej har något all säga.
I detta afseende förekommer jemväl skilnad emellan Dalarne och de öfriga länen.
Jag tror alt Frih.
Sprengtporten bör finna att grundlagarne förhindra oss att genast besluta i frågan, och alt vi således måste låta~detta betänk, tili vidare hvila.
Jag får, i anledn. af den siste värde talarens yttrande, endast anföra, att det aldrig varit min mening, och att jag ej heller yrkat, att R. o. Ad. nu genast skulle besluta i frågan.
Ej heller bestrider jag remiss af motionen, sedan jag af Hr Frih;ns yttrande har hört, att båda skrifvelserna redan afgått till K.
M. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att öfverläggningen om Exped.Ulskts mein, N:o 42 borde tills vidare uppskjutas.
Besvärs- o. Ekon.- Utsk:ns den 17 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o i5y, i ardedn. af erhållna återremisser af betänk.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph; Jag '4 Den i5 April f. m. anhåller alt Ridd.Secreltn ville upplysa, huru delta betänk, blifvit afgjordt af de öfriga Stånden.
Ridd.Secret. upplyste, alt ullål. blifvit af alla lie de öfriga RiksSt:n bifallet.
Då således tre Stånd redan bifallit Stats- och Ekon.Utskms betänk.
N:o i57, så vågar jag anhålla, att R. o. Ad. jemväl må bifalla detsamma.
Af samma ulsk.betänk.
N:o lii synes klart, att oin ifrågavar. afdelning, eller södra bataljonen af Bohusläns regemente, åter skulle förvandlas till cavallen, så måste rusthållarne erhålla understöd för anskaffandet af 116 hästar, hvilket då Liefve nödvändigt.
Om den ifrågastä 1
Ida förändringen skulle vidtagas, så skulle äfven de hittills rusthållen tillslagna indelpingsräntorna, till ett årligt belopp, enligt Utskms betänk.
N:o 157, af 7668 r:dr i\ sk. 9 rist. h:co, dertill användas.
Jag anhåller för min del om bifall till betänkandet.
Stjerncrona, David Henrik, begärde, att Olvon Hartmansdorffs den 3o sisth Januari i ämnet afgifna anförande måtte uppläsas. 1 anledn. häraf Lief Hr von Hartmansdorffs nämnda anförande nu uppläst.
Stjerncrona:
Det synes tydligt, alt bolten på motionen, 0111 jag så får uttrycka mig, är, alt de rustande vid Bohusläns regemente matte blifva qvitt sin rustningsskyldigHet, och i dess ställe öfvergå till roteringsskyldighet, samt alldeles slippa hela det onus, som åligger de rustande i och för hästens hållande.
Hittills hafva de erlagl en vacanccafgift för hästen af 5 tunnor säd.
Räntorna i Bohuslän utgå utan förvandling, det vill säga med 4 daler silfvermynt för en tunna säd.
Det vore således ett ganska farligt proejudicat alt fatta ett sådant beslut, som nu är i fråga.
Jag vill blott anföra ett exempel, som, 0111 jag ej misstager mig, måste vara öfvertygande i afseende på det farliga uti praejudicatet.
Det finnes lika beskaffade 2000 nummer i andra delar af Riket, som öfverhufvud betala för hästvacancen 53 r:dr b:co per nummer.
Om nu samma anhållan skulle med samma skäl komma från dessa 2000 rusthållsnummer, så skulle det förhållande uppkomma, att i stället för 106,000 l-.dr, skulle komma att utgå endast den del af indelningen, som varit beräknad för hästens underhåll, uppgående till omkring 56,000 daler silfvermynt, en summa på intet vis adseqvat emot den ofvannämnda.
Af dessa skäl och dem som Hr von Hartmansdorff’ i sitt nyss upplästa anförande utvecklat, anhåller jag hos H. R. o. Ad. om afslag å betänkandet.
Då den siste värde tala ren önskat uppläsning af de aniuärkmr, som Hr von Hart - Ben i5 April f. m. i5 mansdorff vid Sterremissen af delta betänk, framställt, så torde det icke vara ur vägen, att jag uppläser det svar, som Utsk:n lemnat på nämnda anmärkn:r, emedan R. o.
Ad. först derigenom tolde komma i tillfälle att fullständigt bedomina förhållandet.
"Hvad nu först beträffar den emot betänk, gjorda anmärkn. derom, att Utsk:n lösligen behandlat ifrågavar. ämne och utan föregången nödig utredning hos vederbör, embetsverk, så få Utsk:n blott anföra, att Irenne RiksSt. funnit samma behandling tillfredsställande och saken i det utredda skick, att de ingått i hufvudsaklig pröfning af frågan, samt gillat det slut, hvari Utsktn stannat, med tillägg likväl, i afseende å villkoren och sättet för verkställandet af förändringen, hvilka Utsktn för sin del ansett böra egentligen bestämmas af K.1M.
I afseende på den uppställda uträkningen af den förlust, som komme alt drabba statsverket genom den föreslagna förändringens verkställande, vilja Utskrn anmärka, att, då Utsk:n i det återremitterade betänk, äfven ansett nödigt göra en så beskaffad uträkning, Utskrn likväl dervid icke kunnat förbise eller förbigå den vida betydligare utgift, som, i händelse af bataljonens återgång till cavallen, komme alt drabba Staten, hvilkens skyldighet då inträdde att förse densamma till större delen med hästar och munderingar m. m.
Hufvudsakligen för att undvika denna betydliga och i Utskrns tanke mindre ändamålsenliga utgift, hafva Utskrn tillstyrkt bifall lill den föreslagna förändringen, med afseende dessutom derå, att den tjenligaste tidpunkten för vidtagandet deraf syntes vara inne nu, då de gamla liästvacance-contracten lupit lill ända, samt invecklade och för den verkställande regeringsmakten svårlösta förhållanden uppstått, vid frågan om upprättande of nya.
Utsk:n få äfvenledes fästa uppmärksamheten derå, att K.
M:s nåd. skrifvelse innevar. riksdag, ang:de 58 nummers vid merantimnda bataljon återgående till cavallen, egentligen grundat Utskrns gjorda tillstyrkande, att densamma måtte förändras till infanteri, och alt således icke, på sätt anmärkt blifvit, endast enskild motionärs framställning dertill gifvit anledning."