Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men exempel, hemtade från stater, der styrelsesättet gör möjligt för den högsta viljan att vara ett tillräckligt skäl för dessa anläggningar, och der detta styrelsesätt länge och uteslutande hyllat ett strängt prohibitivsystem i afseende på näringarna, äro icke i lika grad bevisande för Sverige som de, hvilka hemtas från England och Frankrike, der ett friare system för näringarna redan länge varit anlaget och der Regeringarnas befattning roed industrianläggningar för tillverkande af krigsmateriel säkert hade blifvit föremål för ett strängt klander från Representationens sida, om sådant vajat antingen en misshushållning med statsmedel eller stridande mot de sunda principer om näringar, som dessa staters representanter så ofta yrkat.
Uti England och Frankrike har den grundsats gjort sig gällande, att
Kronan bör äga verkstäder för tillverkandet af all sådan krigsmateriel, som icke med lätthet och till mängd tillverkas af enskilda eller för den allmänna handeln, samt af all sådan materiel, som fordrar mycken noggrannhet och längre tillverkningstid och hvarpå således Kronan, i händelse af ett hastigt behof, riskerar allt af de ganska vanliga dröjsmålen från lefverantörers sida.
Redan för öfver ig år sedan blef Englands ministere af dåvarande Whig-oppositionen inom Underhuset tvingad att anlägga större verkstäder för Kronans räkning och att i des - 336 Den 3 Mar» f. m. sa etablera alla de förbättringar, som machinerier och tillverkuingsinethoder genom industriens framsteg erhållit.
Man började med att, likasom vi gjort i Sverige, anlägga större verkstäder på alla flottans stationer.
Snart fann man, att controllen blef lättare och prisen betydligt mindre, om man, i stället för flera spridda verkstäder af samma slag, anlade för hvarje tillverkning en centralverkstad i stor scala, och att transportkostnaderna af tillverkningarna till de olika miJitärstationerna vida öfvervägdes af de minskade tillverkningsprisen.
Såsom exempel härpå inå nämnas, att man, i stället för ert blockmakareverkstad uti hvarje af Englands fem stora hamnar, anlade en enda stor verkstad i Portsmouth och fann vinsten derpå vara, att tillverkningen blef vida bättre och alltid lika, samt att denna centrnltillverkning hvarje år insparade öfver 2050,000 R:dr Svenskt B:co.
Den liberala Whig-oppositionen tillvägabragte detta i England efter mycket motstånd från ministerens sida.
I Frankrike åter log
Regeringen initiativet och yrkade efterföljd af Englands åtgärd; men detta bestriddes strängt af Deputerade-Kammaren under flera sessioner.
Först de sednare åren och sedan ministären visat, att de pris, hvartill flottans behof af åtskilliga tillverkningar på auctioner betalades, då en rustning och stort behof uppstod, alltid voro oerhördt dyra, samt att dessa pris stundom, såsom exemplet var vid rustningen till Algieriska expeditionen, uppgingo ända till 117 proc. utöfver det pris, hvartill Kronan sjelf skulle kunnat tillverka cffecterna, anslog Deputerade-Kammaren (den sista före Juli-revolutionen) betydliga medel för verkstäders anläggande.
Så snart Deputerade-Kammaren efter Juli-revoJiltionen sammanträdde, började man åter inom Kammaren att strängt tadla detta system, och i832 års Kammare beslöt en formlig undersökning i ämnet.
En Committé' af Kammarens ledamöter nedsattes i detta ändamål och valde till sin rapportör den, såsom en utmärkt statistiker, öfver hela Europa kände Baron Charles
Dupin, som äfven i början var fiendtlig emot svstemet.
En sträng, till de minsta detailler och sifferberäkningar gående, undersökning företogs, och Baron Charles Dupin aflemnade, på Committe'ens vägnar, inför Kammaren ett mycket vidlyftigt betänkande, det utmärktar ste arbete af denna art, jag någonsin haft tillfälle se och sorn är en verklig typ för alla StatsUtsk.-betänkrn, hvilka angå större anslag.
Resultatet af denna undersökning, verkställd af systemets motståndare, var, att Committe'en och Deputerade-Kammaren uppmanade Sjöministern att med systemet fortfara, och att lian dertill erhöll större anslag, än han från början hegart.
Det utreddes således, att centralverkstäderna, tvärtemot Deputerade-Kammarens förmodan, tillskvndat Staten betydlig vinst.
Frankrike har sålunda anlagt stora centralverkstäder samt funnit, att alltid sådana anläggningar kunna drifvas för Den 3 Mars f. m. bättre pris inuti landet, der närheten till rudimaterie!’, en ringare lefnadskostnad för arbetarne och möjligheten af en fullständigare conlroll göra arbetet vida mindre dyrt än vid flottans stationer i de större sjöstäderna.
Pä ön Indret är anlagd en stor verkstad endast för ångmaehinbyggeri.
Denna verkstad, som är så färdig, att den redan lemnat flera ångfartyg, hvaribland ett (Le Scorpion) af 160 hästars kraft, har ändock till sitt utvidgande erhållit af Deputerade-Kammaren årligen ett anslag, som varierat emellan 800,000 och 4oo,ooo francs.
Jag tror mig genom dessa exempel af ämnets grundliga undersökning i andra landel' halva visat, att principen är riktig om nyttan för flottan att äga en centralverkstad; och jag är fullt öfvertygad att om en sådan verkstad, tillhörig försvarsverket, funnes i Sverige, skulle, utom fördelen af att tillverkningen vann enhet och likhet i qvalitet, vinsten blifva högst betydlig emot att, såsom nu, äga en mängd partiella verkstäder, med mångdubblad och fördyrad administration, mångdubblad och fördyrad controll, med ofullkomliga eller inga machinerier och der man, med mångdubbel arbetskostnad, i inskränkt scala arbetar för hand, i stället att drifva tillverkningarna på det fabriksmessiga sätt, som endast vid en större, helst med vattenkraft gående centralverkstad är möjligt.
Vi behöfva blott påminna oss, att
Kronan här i landet har verkstäder af alla slag på Flottans 3:ne stationer, på Artilleriets 3:ne stationer, vid Eskilstuna och ändock några flera ställen.
Dessa verkstäder tillsammantagna kosta ojemnförligt mera och lemna ojemnförligt mindre arbetsproduet, än om en enda stor centralverkstad med vattenkraft och machinerier begagnades, helst inuti landet, der administration och controll kostade obetydligt, emot hvad nu är fallet vid de manga verkstäderna, der alltid något underslef är omöjligt att förekomma, enär läget i de stora städerna gör frestelsen dertill stor och förtjensten deraf, äfven i de minsta omständigheter, lönande.
Med dessa många här nämnda verkstäder äger ändock Kronan ingenting egentligen helt i detta fall.
När t. ex, Gen.-Adjutanten för Arme-en skulle hafva förfärdigad modeller till Cavalleriets sadlar, fanns icke en verkstad bland Kronans många verkstäder, der den kunde göras, utan officerare hafva blifvit skickade än till den ena än till den andra af Rikets få mechaniska verkstäder, och, sedan Cavalleriet i åratal varit utan tjenstbara sadlar, har man, tror jag, ännu icke kommit långt med saken, emedan man ej kunnat anbefalla ett arbete, utan berott af enskilda personers godtycke.
Flottan kan ej vara utan mindre och provisionella, föga kostsamnia verkstäder på stationerna för verkställandet af mindre reparationer; roen detta är någonting helt annat än verkstäder till förfärdigande af en mängd ny materiel, som, fabriksmessig! gjord, blir vida bättre och vida mindre dyr, 233 D e 11 3 M a r s f. m.
Sedan jag salunda gjort rättvisa åt en princip, som för öfrigt, eller utsträckt till industri i allmänhet, är stridig emot den princip, jag hyllar, att det allmänna aldrig bör blanda sig uti industriföretag, får jag likväl förklara, att jag icke i detta ögonblick skulle vara ense med mig sjelf, i fall det vore fråga om att votera öfver, huruvida Kronan skulle öfvertaga Motala verkstad, emedan jag sett i flera fall, att livad sorn här i landet skall af Kronan skötas, vanligtvis förfuskats (om jag får nyttja detta ord), emedan mångtaliga
Directioner eller Cornmitte'er, med liela tyngden af en collegial form, skola handhafva befattningen, höga eller förnäma personer sättas i spetsen derför och ensamt deras värdighet och forntida förtjenst göra omöjligt eller otillåtligt att sedermera röra vid missbruken.
Vi hafva många exempel derpå.
Vi hafva eller hafva haft ett gevärsfactori vid Eskilstuna, sorn jag tror slagit sig högst illa ut för det allmännas räkning, Skall Kronan en gång äga en stor centralverkstad, blir det likväl alltid bättre att tillhandla sig en redan färdig, som kan fås för hälften eller kanske tredjedelen af hvad den säkert skulle kosta, om Kronan företog sig det orådet att anlägga en ny.
Hvad Motala verkstad särskildt beträffar, tvekar jag icke att förklara, att jag anser det af högsta vigt för vårt sjöförsvar, att Motala verkstad bibehålles.
Hvad angar sättet att åstadkomma sådant, vill jag derom nu icke yttra mig, och jag tror icke, det jag nu skulle vara färdig att votera något anslag för detta ändamål; men det är sjelfva principen, att flottan och försvarsverket bör äga en enda stor centralverkstad, som jag tror böra erkännas.
Jag skall nu öfvergå till den andra hufvudpunkten, eller om det är nyttigt eller skadligt för flottan att grunda en hufvudsaklig del af sitt sjöförsvar på begagnandet af ångfartyg.
Svaret på denna fråga är af väsendtligt inflytande på den, hvilken jag nyss genomgått.
Jag skall likväl först punktvis söka att besvara och undanrödja några anmärkningar, som Frih.
Lagerbjelke gjort mot ångfartyg.
Han har sagt dem vara otjenliga derföre, att de rymma -j mindre besättning än seglande fartyg af samma storlek.
Sådant är likväl en naturlig följd af en bland ångfartygens hufvudfördelar framför andra fartyg, den nemligen, att ångfartyg gör mer än \ af den annars erforderliga besättningen alldeles öfverflödig.
Frih. har sagt, att ett enda skott i machineriet är tillräckligt att göra machinen och fartyget obrukbart.
Åtskilliga medel finnas likväl ledan att hindra detta skott nalkas machinen.
På de större ångfartygen kan man i möjligaste mån placera machinen under och i vattenlineen; man kan placera horisontalt en del af machinen, sora nu står verticalt; man kan mot skotten barricadera den del af fartygs - Den 3 Mais f. m. sidorna, iler machinen är placerad.
Fril), har trott ångfartygen endast tjenliga såsom ett bimedel, d. v. s. till bogserande och transporter.
Detta är visst äfven en hufvudorsak för flottan; likväl tror jag deni kunna vara ett positivt stridsmedel.
Ångfartyg kunna armeras; om de armeras med få piecer af det grofsta pundigtal, såsom t. ex. stora bombkanoner, kunna de skada pä så stora afstånd, att fienden ej är i tillfälle att skada dem.
Vidare har Frih. sagt, att i Ryssland finnes blott ett ångfartyg för flottans behof, äfvensom att detta ångfartyg (förmodligen Hercules) skulle vara ett,af de största ångskepp.
Jag får då äran upplysa, att Ryssland har, endast vid Östersjöhamnarna, åtta ångfartyg, fem alldeles färdiga och 3 under byggnad, att i vår blifva färdiga.
Det, sorn förlidet år gjorde bekantskap med våra skärgårdar, var visst icke bland de största.
Ryssland liar tvenne ångfartyg af emellan 3 och 4°o hundra hästars kraft.
Hvad beträffar skillnaden i prisen emellan de begge vid Motala och hos Hr Owen beställda ångmachiner, skall en snar framtid, då mnchinerierna blifva färdiga, bäst skilja tvisten derom.
Min opinion är redan bestämd, att icke någon misshushållning skett genom del högre pris, man betalar för det vid Motala beställda.
Då jag såsom Revisor förliden höst besökte Motala, hade jag tillfälle att lill dess särskilda delar bese och undersöka den derstädes under arbete varande flottans ångmachin, och jag kan försäkra, att arbetet är af en förträfflighet, att det står till och med framföre machinen på det annars så mycket omtalade och utropade Ryska ångfartyget Hercules.
Jag vill visst icke nedsätta
Hr Owens arbete, som, åstadkommet utan några synnerliga tillgångar att börja med, gör honom mycken heder; men med Motala verkstads torde det icke, efter min öfvertygelse, tåla jemnförelse.
Lagerbjelke har, till bevis af Motala verkstads obeliöflighet, åberopat 2:ne andra verkstäder, som skulle, hvar för sig, ersätta Motala.
Nyköpings factori är först åberopadt.
Frih. har likväl tillagt, att
Nyköping framdeles lärer blifva i tillfälle att förfärdiga större ångmachiner.
Må det då tillåtas mig uppskjuta mitt yttrande i detta afseende, till dess denna framtid inträffar.
Strömma fabrik vid Carlshamn, har jag i sommar besökt och, till följd af en utaf ägarnes godhet, varit i tillfälle alt noga bese denna fabrik.
Jag skall i korthet redogöra för densamma, så vidt mitt minne tillåter.
Deli är anlagd och beräknad för inrättandet af ett bomullsspinneri.
I Carlshamn funnos nemligen en mängd fattiga, som saknade sysselsättning och föda.
Atta patriotiska och förmögna invånare i staden öfverenskommo då att anlägga ett bomullsspinneri.
En person afreste till England, för att anskaffa det nödiga machineriet.
Men som dylika machinerier ej få Den 3 Mars f. m. eler exporteras, hade man nödsakats smugla ut det och således betala en öfverdrifvet hög assurancesumma.
Äfven delta hade beställarne underkastat sig; men de fingo veta, att det Engelska handelshus, som skulle bestyra affären, icke var fullt pålitligt, och ingen annan utväg fanns således, än att frän England införskrifva en skicklig verkmästare samt arbetare för att på stället vid Strömma förfärdiga machineriet.
Detta gjorde man och var således nödsakad att äfven lör detta ändamål anlägga en provisionel mechanisk verkstad 1 anuat ändamål är denna verkstad aldrig anlagd.
Svarfstolar drifvas der med handkraft och det betydligaste gjut— godset hemtas från ett några mil derifrån beläget bruk.
Jag har sedermera hört, att man, då en der påbörjad qvarnanläggning vore färdig, ämnade nedlägga den mechaniska verkstaden, dels af brist på sysselsättning derför, dels emedan den utmärkt skicklige Engelskesverkmästarens helsa ej tillät ägarne af verkstaden att länge påräkna honom.
Och denna verkstad, god för sitt ändamål, vill man jemnföra med Motala?
Att, såsom talaren sagt, tillverka större delen af ångmachinerna på Carlskrona varf vill jag hoppas aldrig någonsin försökes.
Dyrheten af sådana, i smått och utan riiachinerier tillverkade, effecler har jag här ofvan redan visat.
Slutligen har man gjort anmärkning mot läget af Motala verkstad.
Detta är dock i alla afseenden förträffligt.
Trakten är i hög grad bördig och folket välmående saint lefnadskostnaden ringa.
EkliIIgång linnes för godt pris och med en ringa transport sjövägen.
Varf och docka till byggande af ända till öfver io fots djupgående fartyg finnas på stället.
Sjötransporten tili såväl Cattegat som Östersjön är skyndsam och lätt.
Machinerier för fartyg, som ligga djupare än 10 fot, föras med lätthet till Mern vid Östersjön, att der i fartygen insättas.
Controllen är särdeles lätt och litet kostsam, enär verkstadens belägenhet på en jordremsa emellan Motala ström, canalen, sjöarna Wettern och Boren gör den nästan kringfluten.
Vattenkraften kan der, genom anläggandet af nya rännor emellan canalen och strömmen, efter behag mångfaldigas med ett fall, sorn är ända till 5o fot högt.
Med ett ord, allt är för ändamålet passande och kan lämpligast jemnföras med ön Indret, der Frankrike har sin stora verkstad för ångmachinbyggeri; med den skillnad likväl, att vid Indret gå machinerierna med en dyr ångkraft, då de vid Motala gå med en intet kostande vattenkraft.
Jag skall nu återgå till frågan om en stor del af vårt sjöförsvars beräknande på ångfartyg.
Man har såsom motskäl åberopat andra länders ringa begagnande _ af ångfartyg.
Jag tror likväl, att få uppfinningar blifvit med sådan hastighet af, snart sagdt, alla natioqer antagna.
Engelska flottan har 20 ångfartyg; Franska flottan 20, Portugisiska och Gre - Den 3 Mari f. ra.
Grekiska flottorna hafva ångfartyg; och dessa nationer hafva kanske ångfartyg att tacka för den grad af sjelfständighet, de äga.
Napiers ovanliga bragder tillskrifver han sjelf och hela Europa hufvudsakligen ångfartyg.
Man säger väl äfven, att Portugisarne äro så dåliga sjömän, att det icke var svårt taga deras flotta.
Man må, så mycket man vill, nedsätta deras sjömansskap, så qvarstår likväl det factum, att utan ångfartyg hade Don Miguels flotta icke vid tillfället blifvit tagen.
Dessutom skola Portugisarne ej vara så dåliga sjömän.
Danskarna och Ryssarna hafva ångfartyg; och vi skulle, af motvilja för detta vapen och förkärlek för ett annat, ej vilja medfölja våra grannar i detta fäll, dä våra tillgångar sådant tillåta?
Man behöfver blott betänka, att ett ångfartyg kan, med ett och annat transportfartyg på släp, utrustadt i Cronstadt, på 3:ne dygn utan hinder vara i Stockholms hamn.
Ihågkommer man dertill, att vi icke äga, såsom vi fordom ägde, några telegrapher, som i tid kunna underrätta oss om en fiendtlig flottas ankomst, så finna vi än ytterligare nödvändigheten af ångfartyg för oss, som, under det en fiende något uppehälles, kunna från skärgården inrapportera ankomsten samt lemna oss möjligheten af ett communicationsmedel, hvilket på timma och minut kan gå med underrättelser eller med hjelpsändningar och som tillika sjelf äger ett positivt försvar.
Lagerbjelke har trott, att de redan beställda a:ne ångfartygen vore för vår flotta ett tillräckligt antal.
Detta yttrande är egentligen det, som bestämde mig att nu här, tvärtemot min föresats, yttra mig.
Jag kunde icke lemna det ovederlagdt; ty ett sådant yttrande, kommet från en man med Frih.
Lagerbjelkes personliga anseende och det förtroende han äger om stor sakkännedom inom sitt yrke, kunde möjligen föranleda StatsUtsk. och de öfriga Stunden att tro alla vidare anslag till ångfartyg vara illa använda.
De två beställda ångfartygen äro ej färdiga; men de kunde, äfven örn de vore det, i alla fall icke, pä långt när, uppfylla behofvet.
Jag frågar, om IL R. o.
Ad. tror, att 2:ne ångfartyg skulle vara nog, då vi äga en skärgård, på sina ställen lö mil bred, der de mest varierande vindar fordras; der man, såsom sjömännen säga, måste gå compassen rund för att framkomma, och der det enda hastiga befordringsmedlet är ångfartyg?
Och ännu mera: skulle väl tvenne ångfartyg vara på långt när tillräckliga endast för att vid påkommande behof besörja skyndsamma och erforderliga transporter för en kust ända från Strömstad och till slutet af Bottniska viken?
Jag är inom mig öfvertygad, att ångfartyg komma att spela en hufvudrol i vårt sjöförsvar; men jag lemnar gerna åt en större erfarenhet att bevisa denna sats, blott vi icke alldeles stadna bakom vår tid, I sjelfva Frankrike, som har 3 31 Den 3 Mars f. ra. fen linieskeppsflotta, mångdubbelt större än vi någonsin kunna få, bar en häftig strid uppstått, huruvida ej denna flotta borde raseras och lemna rum för mindre fartyg, dels med dels utan ångkraft och armerade med bombkanoner.
Man strider derom inom Kamrarna och uti tryckta brochure!'.
När detta sker hos en nation, der några skärgårdar knappt finnas och åtminstone ej kunna jemn föras med våra, samt i ett länd, der brännmaterielen för ångfartygen är så dyr, då hemställer jag likväl, om icke samma strid med vida större skäl kan och bör föras hos oss.
Men allting i naturen skall hafva sin mognadstid; tyden omognade ide'- ens framgång kan leda till ett större tillbakagående.
Med en kust, som till det mesta består af vidlyftiga skärgårdar, hafva vi dock minst grundat vårt försvar på skärgårdsvapnet.
Vi hafva följt ett alldeles motsatt system.
Man behöfver i detta fall endast gå till anslagssummorna.
Af en hufvudtitel, som går, om jag rätt minnes, till 1,200,000 R:dr B:co, hafva, sedan, sorn jag tror, hälften utgått till personalen, af det återstående endast omkring 25,ooo R:dr B:co förlidet år blifvit anslagna till materielen vid skärgårdsflottans station, Stockholm.
Det är ej min mening att yrka en uteslutande öfvergång från ena vapnet till det andra, utan blott att jemnkningsvis närma oss till hvad som mest öfverensstämmer med vårt behof.
Jag yrkar derföre icke nedrifvande af de skepp, vi äga, för att helt och hållet kasta oss på skärgårdsförsvaret och ångfartyg, emedan jag tror, alt då en nation, med små tillgångar, skall med full tillförsigt använda dessa, bör erfarenheten vara oåterkalleligen stadgad, synnerligen som styrkan af ett försvar till så väsendtlig del beror på det förtroende, nationen har till systemet för det samma.
Jag tror likväl, att detta' förtroende hos massan af den bildade nationen i detta fall redan stadgat sig, äfven om erfarenheten fordrar några ytterligare bekräftelser för systemet.
Men då jag således icke varit till den grad liknöjd för vår stora flotta, att jag ju icke medgifvit dess möjlighet af framtida nytta, går jag längre på denna sida, än denna flottas egna försvarare.
Jag yrkar, att om vi skola äga den, skall hon vara i det skick, att hon kan utlöpa mot fienden.
Men beklagligen tror jag ej, att det är fallet med våra annars visserligen vördnadsvärda linieskeppj hvarom jag likväl icke nu vill vidare yttra mig.
Jag yrkar, att, hvad vi äga, skola vi äga dugligt och användbart, och jag yrkar framför allt i afseende på vårt försvar, att vi skola egna erforderlig uppmärksamhet åt vårt kustförsvar och åt det krigssätt, Som redan våra förfäder, vikingarna, tillämpade och som redan då väckte den då kända verfdens beundran.
Jag vill för öfrigt blott tillägga, att utan en tryggad yttre sjelfständighet kunna vi icke hoppas bevara dén inre sjelfständighet) för hvilken jag lifligt önskar verka, och att Den 3 Mars f. in. a43 det endast varit min varma ifver för mitt fäderneslands försvar, som vid detta tillfälle framkallat mitt yttrande.
Jag är öfvertygad, att samma ädla motiv ledt min motståndare, fastän våra åsigter om medlen varit olika.
Jag anhåller dessutom om tillgift, om jag yttrat mig i ett ämne, der jag icke äger rätt göra anspråk på min motståndares sakkunskap.
Hr Riben, Carl Wilh.:
Jag vill ej inlåta mig i frågan, huruvida det är nyttigast för flottan att hafva flera eller färre verkstäder, emedan jag anser sådant ligga utom min förmåga att hedonia; men då här år fråga oin ett statsanslag, vill jag endast begära, att StatsUtsk. må genom IlofCancelleren infordra från ÖfverPostDirectionen de handlingar, angående Motala verkstad, som i Direclionens archiver kunna förvaras.
Jag tror, att dessa skola kunna upplysa, huru besynnerligt vid verkstaden tillgår med beställningar m. m* Frih. Roye, Ludv.:
Det må synas vågadt, att en man, så aflägsen från den administrationsgren, som nu är i fråga, uppträder för att yttra sig deri.
Men skulle ej andra tala i ämnet än de, inom hvilkas egentliga roetier detsamma ligger, så blefve det ej R.
St:s opinion, sorn deruti lomme aft uttryckas; och jag tror mig således äga lika anledning att framställa mina tankar i saken, som någon inom de andra Stånden.
Jag lofvar först att skofta från alla comJjlimenter, och skall ej ingå på något annat fält, än sunda förnuftets.
Detta säger mig dock, att om vår östra granne antager ett nytt och förbättradt vapen, men vi envisas att förblifva vid vårt gamla; så få vi stryk.
Sunda förnuftet säger mig, att då olikheten är så stor, att det ena fartyget blir tvunget ligga stilla, under det andra går fram; så kommer det förra för sent:
Om vår stora flotta har motvind, får den ligga och se på, att den Ryska ångbåtsflottan, med sin massa af transportfartyg i släptåg, går förbi.
Jag ber Utsk. besinna delta och jemväl fästa uppmärksamheten på behofvet att göra slut på den jalousie emellan stora och lilla flottorna, sorn alltför länge ägt rum och slutligen gått så långt, att den ena försvunnit för den andra, Frih.
Det lärer ej kunna fordras, att jag lika vidlyftigt skall upptaga de anmärkningar, man gjort emot mitt anförande, som dessa blifvit utförda.
Jag skall blott i korthet besvara dem.
Posse har uppmanat mig att bestämma, huru många ångfartyg vi behöfva för flottan.
Sådant beror lill väsendtlig del på ångfartygens storlek och beskaffenhet, Ett kan bogsera 20 till 24 kanonjollar; ett annat endast 8 lill ro.
Vi äga 2!ne ångfartyg, dertill machinerna blifva färdiga, den hos Hr Owen i Juli, och den från Motala ungefär vid samma tid. K. M. har derjemte äskat anslag till ytterligare 2:ne.
Med dessa fyra skulle jag för min del anse oss för närvarande hafva nog.
Det finnes vid tillfälle af krig
Sådant skulle öka privatas företag i denna väg och åstadkomma stor besparing för Kronan, som derigenom undsluppe ångfartygens underhåll, då de vore overksamma, hvilket alltid är dyrt och företer särdeles svårigheter att hindra machineriet från förrostning.