Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s rätt i afseende å förbuds utfärdande ”emot ut- och införsel af varor &c.”, föreslagit en allm. princip, ligger egentligen icke något hinder emot antagande deraf, enär Konungen, som äger att bedöma och tillämpa principen, i alla fall vidtager de beslut, som han finner vara nyttigast; men jag finner icke, att man inom Representationen bör uppgöra några allin, theorier, helst sådana, hvarifrån man sjelf måste göra undantag.
Sålunda säger man, att 1823 års system var fritt; men undantag för jerntillverkningen och klädesfabricationen hafva dock ägt rum.
Såväl i Utsk. som äfven här har man åberopat den erfarenhet, som vunnits af 1823 års system; men då detta system icke blifvit följd t, förvånar det mig, huru några resultater deraf kunnat uppstå.
Funnes blott en enda fabrik, så kunde man påstå, att tädan icke ägde rum; men då vi äga så många, begriper jag ej, huru man kan påstå, att förhudens upphäfvande komme att uppdrifva näringarna.
En annan svårighet emot förslaget ligger deri, att R. o. Ad. redan bestämt, att förbud bör äga rum i afseende på jern.
Emedlertid och då Utsk. erkänt Konungens rätt att besluta i frågan, hvilken rättighet icke heller här sökt bestridas, lärer tvisten vara öfverflödig; och ensamt hos Konungen kan en. igo Den i5 December f. m. så beskaffad insigt uti och öfversigt af ämnet finnas, som bör ligga till grund för beslut deri.
Det, som blott är tal och hvarå någon verkställighet icke följt, kan icke tagas i betraktande.
Jag hvilar trygg dervid, att Konungen icke ger sitt omdöme efter och sålunda icke går längre, än omständigheterna kräfva.
Hvad Utskts åtgörande i frågan beträffar, vill jag deribland urskilja 2:ne omständigheter: den ena, alt Ulsk. decreterat en s. k. allmän theori, hvarifrån det likväl sjelft måst göra undantag; den andra, att Utsk. stödt sitt decret på en erfarenhet, som icke finnes.
Boye: Gr.
Posse har tillåtit sig yttra, att jag missledt mig sjelf.
Jag kan dock icke vidkännas denna svaghet, utan uppmanar i stället Gr.
Posse att icke missleda R. o. Ad. med att framställa och kalla bevisning, hvad som icke innebär någon sådan.
Om jag hade yrkat generella förbud, hade hans argumentation emot mig varit riktig; men jag har blott yrkat, att samma undantag, som äger rum i afseende å tackjern, jemväl må finnas för kläde och siden.
Detta mätte vara något helt annat.
Jag förenar mig i öfrigt med Hr Lagerhjelm deruti, att jag icke vet, hvarföre vi här skola sysselsätta oss med theorier, som Regeringen icke antager.
Men efter en så lång discussion torde det icke vara ur vägen att fasta uppmärksamheten derå, hvari det egentliga tvistämnet består, helst deraf visar sig, att jag är långt ifrån den ytterlighet, man velat framställa mig uti, för att såmedelst kunna begagna skäl emot mig, hvilka eljest icke varit tillämpliga.
Frågan är nemi. den, att i första betänk, låter tillstyrkandet så här: ”att med erkännande &c. (Stc. en allmän frihet må förunnas, utom ”i de fall, der R.
St. uttrycka en motsatt önskan” &c. Här förutsättas altså vissa undantag, och bibehållandet af denna förutsättning måste vara desto angelägnare, som undantag för tackjern redan är beslutadt.
Uti sednare betänk. deremot är någon förutsättning om undantag icke uttryckt.
Mina motståndare vilja icke tillåta något undantag, utan att vi, såsom academiska professorer, skola hålla oss endast till theorien.
Jag åter, å min sida, vill, att undantag må äga rum, der landets väl sådant klafver.
Jag slutar och begär bifall till förra betänk.
I anledning af den siste talarens yttrande får jag fästa uppmärksamheten derå, huru olämpligt det vore att bifalla första betänk.
Boye åberopade första perioden af den ifrågavar. punkten är så uppställd, som vore meningen, att Konungen icke skulle äga rätt upphäfva förbuden i de fall, der Ständerna uttryckt en motsatt önskan.
Delta strider både emot Ulsk:s egen tanka och grundlagens föreskrift.
Då jag nu fått ordet, kan jag icke undgå att i korthet genmäla några yttranden af Hrr Lefrén och v. Hartmansdorff.
De hafva nemi. synts vilja
Den i5 December f. m. frånkänna oss enahanda nit för näringarna, sora de hysa.
Jag får ånyo upprepa, att det är just för näringarna jag ifrar.
Jag vill blott anföra ett exempel.
Nyligen har en fabrik blifvit anlagd i Gefle för tillverkning af Iinnedräll.
Den har med mycken fördel drifvits under den låga tullen af io sk. pr aln.
Likväl har Utsk. nu föreslagit den att utgå med i r:dr pr qvadrataln.
Detta torde visa, att man nitälskar för näringarna, och att de verkligen kunna skyddas på den väg man valt.
Jag vill gerna medgifva, att redactionen i den af mig understödda punkten kunnat vara bättre; men alt den innefattar något uttryck, som skulle kunna tydas till minskning af Konungens höga rätt, kan jag icke finna, enär punkten börjar ”med erkännande af Konungens rätt” &c. Huru kan väl afsigten vara att betaga en rättighet, som man börjar med att ovilkorligen erkänna.
Redactionen hade kunnat vara bättre, men syftningen är densamma, som vi hysa; och jag frågar: hvad ondt är väl i den?
Jag vill visst icke underkänna Gr.
Posses och Hr af Billberghs uppsåt och nit.
Såsom chefer för Tullstyrelsen äga de Sveriges tacksamhet; men fabrikerna böra bedja Gud bevara sig för deras grundsatser.
Jag anhåller, att propos. på afslag af sista betänk, må först framställas, samt alt propos. derefter må meddelas i enlighet med betänk.
N:o 2g.
Sedan discussionen nu lärer vara fulländad, och fråga följer om propostnas uppställning, begärde jag ordet för alt få meddela några upplysningar.
Betänk.
N:o 45 är af BondeSt. antaget.
Stadnar R. o. Ad. i enahanda beslut, så äro 2 Stånd derom ense.
Pi esteSt. deremot har gillat den princip, hvarvid motsidan stödjer sig; och jag hemställer, om man icke å samma sida skulle vilja förena sig i den redaction, sistnämnde Stånd uppgjort, i afseende hvarå jag anhåller alt få uppläsa PresteSt:s prot.- utdr. i ämnet.
Gr. von Fersen uppläste derefter ifrågavar. prot.utdr.
Under erinran om förbehåll af öppen rätt för en nu bortgången talare jemte öfriga, hvilka yttrat sig i enahanda syftning som jag, antager jag för min del Gr. v.
Fersens förslag och slutar mig sålunda till den redaction, PresteSt. uppgjort.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla lit.
A i i:sta afdeln. af utlåt.
N:o 4^.
Boye begärde votering.
Då under discussionen blifvit omnämndt det förbud, som R. o. Ad. beslutat böra äga rum i afseende pä tackjern, hemställer jag, huruvida det icke är nödigt aLt anmärka sådant i ja-propos:n. »9a Den i5 December f. m.
Hr Le fre'n: Jag hemställer till Frih. Boye, som begärt votering, att antaga till contrapropos.
PresteSCs prot.- utdr.
Derigenom vinnes alne Stånds sammanstämmande beslut för den mening, jag tillhör.
Jag anhåller, att prot.- utdr. må ännu en gång uppläsas.
Gr. von Fersen: Gr.
Horn har riktigt anmärkt, hvad som bevisar min i ett föregående plenum yrkade sats, att nemi. den speciella frågan icke då bort upptagas, utan i sammanhang med den nu förevar, förekomma.
Jag tager mig nu friheten föreslå, att ja-propos:n må förändras, så att den kommer i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s redan fattade beslut.
Upplästes den del af PresteSt:s prot.utdr. af d. 11 dennes , hvilken innehöll PresteStts beslut, att R.
St. må yttra, det de anse, att förbud må kunna äga rum i vissa fall, när omständigheterna så fordra, men att alla varuartiklar böra i tulltaxan med åsatt lull intagas, för att icke, genom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på K.
M:s höga rätt att upphäfva införselförbud.
För att bilägga ali tvist, hemställer jag, huruvida man icke helt enkelt kan antaga sednare delen af PresteSt:s beslut, nemi.: ”att alla varuartiklar böra ”i tulltaxan med åsatt tull intagas, för att icke genom
Följ— "den af saknad tullbestämmelse lägga något band på K.
M:s ”höga rätt att upphäfva införselförbud.”
Man behöfver då icke särskildt tala om tackjern; och att uttrycka, hvad i detta fall är K.
M:s rätt, synes mig icke behöfligt, enär icke någon bestridt samma rätt.
Då jag hör, att de, sora dela tänkesätt med mig, önska propos. på PresteSt:s beslut, så, och för att åstadkomma öfverensstämmelse i besluten, afstår jag från min begäran om propos. å det förra betänk.
I anledn. af Hr Lefre'ns hemställan till mig får jag erinra, att redan innan samma begäran gjordes, var den uppfylld.
Jag begärde nemi.
PresteSt:s prot.utdr. såsom contrapropos., och derifrån kan jag icke vika i följd utaf Hr af Billberghs förslag, emedan sammanjemnkningen då blir svårare.
Jag har icke något emot den begärda jerankningen i ja-propos:n; men på PresteSt:s beslut kan jag icke ingå, emedan der är bestämdt uttaladt, att förbud böra finnas.
Inskränker man sig deremot, på sätt Hr af Billbergh föreslagit, lill sednare delen af PresteSt:s beslut, så skall jag afstå från mitt yrkande om propos. å Utsk:s sednare betänkande.
Sedan jag haft den förmånen att höra Gr.
Pos - Den i5 December f. m.
Posses sista yttrande, kan jag ännu mindre afstå från min begäran om propos. å PresteStrs beslut i dess helhet.
Posse är angelägen om, att vi skola gifva ett theoretiskt beslut; och sådana vill jag icke bifalla.
Jag vet då ej, hvartill det tjenar, att vi vidare discutera om den saken.
Hr Lefre'n: Om Hr Gr. o. Landtm, förklarar, att voteringen skall försiggå, lärer ingen bestrida, alt contra-proposln får dicteras af elen, som begärt voteringen.
Om det är jag eller Frih. Boye, som vill, att yttrande om theorier skall inflyta i beslutet, lemnar jag till R. o. Ad. att afgöra, enär jag yrkat, att ingenting i detta afseende bör utsättas.
Men då votering blifvit begärd, anhåller jag, att ja-propos:n må upprättas i öfverensstämmelse med hvad Gr. v. Fersen föreslagit.
Upplästes till justering följande votertspropostn:
Den, som bifaller, att, med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande emot in- och utförsel af varor, såväl som af de rättigheter, Konungen tillkomma i afseende på tractaters afslutande med främmande magter, en allm. frihet må förunnas att, emot en i afseende på skydd för inländska näringar samt consumtionen afpassad tull, ej mindre till Riket införa alla utländska varor, än ock till främmande stater utföra och afyttra alla inhemska producter och tillverkningar, med den inskränkning, som föranledes af R. o. Ad:s, i fråga om tackjerns utförsel, fattade beslut, och att sådana varuartiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, må i den tullbevilln:staxa, som af R.
St. nu fastställes, med derför utsatt tull intagas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att de anse, det förbud må kunna äga rum i vissa fall, när omständigheterna så fordra, men att alla varuartiklar böra i tulltaxan med åsatt tull intagas, för att icke, genom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på K.
Hr af Ekenstam, Isr.:
Jag anser, att ordet endast bör, för tydlighetens skull, tillsättas framför inskränkningen i ja-propos:n i afseende å tackjern.
Enligt hvad jag tror mig känna i afseende på den siste talarens tänkesätt i denna fråga, hade jag trott, att han bort fästa sig vid contrapropos:n och tillåta, att ja-propos:n måtte få blifva sådan, man från vår sida godkänner den.
Jag anhåller, att den begärda förändringen icke må äga rum. 17 IL a5 ig4 Den 13 December f. m.
Den nyss upplästa voter:spropos:n blef derefter af R. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sora följer:
Ja — 5o. Nej — 3i.
Frih. Rantzou:
Det är ej emot det nu fattade beslutet, utan emot ett föregående, då R. o. Ad. beslöt, att tackjern skall vara förbjudet till utförsel, som jag anhåller att få reservera mig.
Jag anhåller att i prot. få nedlägga min reservation emot det beslut, R. o. Ad. nu genom votering fattat.
II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. m.
In fidem protoeolli. F. O.
Måndagen den i5 December 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Fortsattes pröfningen af BevilIn.Utsk:s utlåt.
N:o 45 i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk.
N:o 29, ang:de stora sjötullsbevillningen. i:sta afdelningen lit. B. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Jag hade vid första betänk, gjort den anraärkn., att sådana varor, som äro af olika godhet och för hvilka Utsk. föreslagit en medeltull, borde antingen förtullas in natura, då importören, om han så behagade, kunde på auction återköpa tullproctn, eller ock hela partiet sättas på auction, då ägaren, om han så ville, kunde inropa detsamma samt utgöra tullafgiften, beräknad efter auctionspriset.
Utsk. säger, att de skäl, som för dessa anmärkn:r blifvit anförda, egnats tillbörlig uppmärksamhet, men att Utsk. deraf likväl icke kunnat hemta anledn. att frångå, hvad Utsk. förut i ämnet tillstyrkt.
Det hade varit interessant att åtminstone få veta, på hvad grunder Utsk. icke funnit skäl att frångå sitt tillstyrkande.
Här finnes t. ex. tobak, som kanhända icke kostar mer än 12 sk., U och andra sorter, hvaraf lika quantitet tilläfventyrs kostar 1 r:dr eller deröfver.
I afseende på ull och vin är skillnaden ännu större.
Det vore väl högst orimligt att med lika tull belägga de olika sorterna; och jag kan derföre icke se, hvarföre man icke för dylika varor här i Sverige skall följa och använda samma method, som lärer användas i Danmark, för allt, som inkommer.
Jag hemställer derfö - Den i5 December e. m. re, om icke R. o. Ad. skulle finna högst billigt att använda den af mig föreslagna principen i afseende på de varor, för hvilka Utsk. föreslagit en medeltull.
I anledn. af den mängd anmärkntr, som gjordes vid Bevilln.Utskrs betänk.
N:o 29, hvilka kommo Utsk. tillhanda, kunde Utsk. i sitt förnyade betänk.
N:o 45 icke upptaga alla de skäl, hvarför Utsk. afslyrkt anmärkarnes framställda förslag.
Äfven trodde man i Utsk., att under discussionerna inom Stånden i alla fall argumenten för och emot skulle afgifvas, och att det således vore öfverflödigt att i betänk, framställa de åsigter, i följd hvaraf Utsk. fattat besluten.
Den anmärkn., Hr Cederschjöld framställt vid denna punkt af betänk., deri Utsk. föreslår beräknandet af en medeltull på vissn varor, anfördes inom Utsk., hvarest det medgafs, att det vore det hästa, derest det vore verkställbar!.
Man har erfarenheten för sig, att detta förslag uti Danmark är antaget, och ingenting kan vara rättvisare, än att bestämma tullen till en viss proc. af varans värde, pröfvadt genom försäljning af varan på auction och tullens afräknande på försäljningssumman; men detta förslag är omöjligt att använda i Sverige.
Yi böra påminna oss, att i Danmark förekommer förtullningen endast i 1 ä 3 städer, der en större concurrens äger rum, i följd hvaraf varan vid en slik försäljning uppgår till dess verkliga värde; men om någon skulle införa ett större parti varor till någon af Sveriges mindre släder, och varorna såldes på auction till utrönande af tullproc., så hemställer jag, om icke statsverket skulle förlora en stor del af den tullinkomst, detsamma verkligen borde tillkomma.
Det är af denna orsak och med hänseende till Sveriges olika beskaffenhet i jemnförelse med Danmark, som man icke kunnat antaga den måhända rationelt bästa principen, utan haiman derföre ansett vara lämpligast att här bestämma en medeltull på de varor, som äro af olika qualitet, emellan hvad man ansåg för den bästa och sämsta varan.
Sätter man en lägre tull på den dåliga varan och en högre på den goda varan, så kan man vara öfvertygad, att den dåliga icke blifver så mycket förtullad, emedan det icke lönar sig att förtulla densamma, utan blifver i stället den goda varan städse förtullad för lägsta tullbeloppet eller det belopp, som finnes åsatt den dåliga varan; ty man kan ju icke begära, att hvarje skrymsla uti en packa skall genomletas, och om man finner packan af sämre qualitet, är det icke derföre sagdt, att ju icke den bättre qualiteten kan vara gömd under den sämre, och i följd deraf alltsammans komma att draga en lägre tull, än lagen bjuder.
För att förekomma delta, och för att bereda mera lättnad i afseende på den odiösa undersökningen af varorna, har det varit nödigt att stadga en medeltull emellan den bättre och sämre qualiteten, Den i5 December e. m. hvilken princip jag hoppas R. o. Ad. äfven antager, ehuru jag medgifver, att jag nied min röst skulle understödja Hr Cederschjölds förslag, oin det vore verkställ bar t.
Frih. Rantzou, Joli. Alb.: Jag har inom Utsk. delat Gr. v. Fersens åsigter och instämmer med honom uti hans nu afgifna yttrande.
Man har medgifvit, att mitt förslag är det rattaste oell billigaste, men afstyrkt det derföre, att man tyckt det icke vara verkställbar!.
Jag skall derföre utbedja mig att få visa, att det kan verkställas.
Först och främst kunde man ju gifva vederbörande tullbetjening den föreskrift, att vid försäljningen sjelfva tillse, det varan ginge till det pris, som den någorlunda kunde vara värd, genom dess uppstegring på auetionen, eller, kanhända rättare och säkrare, bestämma, att dylika varor blott finge införas till vissa större städer, såsom Götheborg, Malmö, Norrköping, Stockholm och Gefle, hvarest man kunde vara förvissad, att concurrens icke skulle saknas för att uppstegra varan till dess verkliga värde.
Man borde så mycket mindre hysa någon betänklighet att .Intaga ett sådant stadgande, som en full importrätt, så vida jag rätt minnes, icke lärer vara medgifven åt andra släder, än dem, hvilkas tulluppbörd uppgår till en viss summa.
Jag får derföre vidblifva min anhållan om propos. till bifall å hvad jag föreslagit.
I anleda, af den siste värde talarens yttrande får jag anmärka, det jag tror, att någon förblandning ägt rum emellan de släder, i hvilka tullkamrar finnas, och de städer, som äga rättighet till creditupplag.
I afseende på creditupplag medgifver jag, att det finnes vissa städer, som hafva rättighet dertill, då tulluppbörden uppgår till, jag mins icke summan; men det finnes många, som äga tullkamrar, utan att hafva en sådan rättighet, och jag hemställer till den värde talaren, huruvida taxan borde blifva sådan, att blott i vissa städer vissa varor skulle få säljas.
Detta, fruktar jag, skulle möta mycket motstånd, som medeltullen deremot icke kommer att röna; och jag finner ett ytterligare stöd för medeltullens antagande deruti, att man kan något så när approximativt beräkna, hvad den skall gå till.
Hr Cederschjöld har sagt, att man kunde bestämma ett visst belopp, hvarunder varan å auetionen icke finge gå.
Nå väl! om jag bestämmer detta värde till det belopp, hvaraf den i tulltaxan bestämda tullafgiften utgör den der bestämda proc:n, så kommer jag till samma resultat som nu, att en medeltull blir satt och saken på annan väg kommer i samma skick, som Bevilln.Utsk. föreslagit, hvarå jag således fortfar att tillstyrka bifall.
Om meningen är att framställa propos. på Utsk:s tillstyrkande pag. 6, sora angår I Den i5 December c. m. *97 den a:dra och följande hufvudgrunderna, niaste meningen vara, att man nu skall anföra de anmärkntr, man har att göra vid samtliga återstående hufvudgrunderna, sedan den första är afgjord.
Med erkännande af hvad Gr. v. Fersen yttrat, att det för närvar, icke låter i verkställigheten tänka sig att införa det system att försälja varan å auction och beräkna tullafgiften till viss proc. af auctionssumman, emedan man icke kan betaga stapelstäderna rättigheten att införa alla slags varor, och man icke kan tänka sig i våra stapelstäder en sådan concurrens, som erfordrades för varans försäljning å auctionen till dess verkliga värde, får jag förklara, att de skäl och grunder, som följa härefter intill den 12 punkten, icke kunna annorlunda betraktas än såsom ett uttryck af de motiver, Bevilin.Ulsk. följt för de utsatta tullbestämmelserna, enär, såsom det vidare vid tillämpningen kommer att visa sig, knappast någon enda hufvudgrund ovilkorligen kunnat följas, i följd hvaraf jng skulle tro, att det ligger föga vigt på, om vi nu, utan att uppehålla oss vid de mer eller mindre vigtiga grunderna, genast öfvergå till sjelfva förslaget.
Det är egentligen vid i2:te punkten, jag fäster min uppmärksamhet, hvilken uti förra betänk, är af denna lydelse: ”att då R.
St. uti den tulltaxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, som eller närvar, omständigheter bäst försäkrar statens inkomst och med statens interesse öfverensslämmer, men det på K.
M. endast ankommer att i afseende på utländska magter bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, II.
St. behagade i und. anhålla, det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, öfverlåta till K.
M. rättigheten att minska eller nedsätta den i tullbevillntslaxan utsatta tull.
Vid denna punkt tager jag mig friheten anmärka för det forsta, att deraf skulle kunna dragas den slutsats, sorn skulle K.
M. icke äga rättighet att minska eller nedsätta tullen vid andra tillfällen, än då fråga vore att bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet med främmande magter.
Det har likväl vid alla föregående riksdagar varit medgifvet, att K.
M. haft ovilkorlig rättighet att nedsätta tullen, hvilken rättighet man väl icke lärer vilja betaga K. M., då följden deraf skulle blifva, att, örn ett misstag sker och erfarenheten visar, att man vid en eller annan artikel satt för hög tull, sorn föranleder lill tullförsnillning, K.
M. skulle vara förmenad att vidtaga det correcliv, som erfarenheten visat vara nödvändigt, nemi. att nedsätta tullen till hvad den lämpligen bör utgöra.
Något missbruk har man aldrig kunnat tänka sig, då man ansett för ovilkorligen gifvet, att K.
M. icke skulle vilja minska den påräknade inkomsten.
Min andra anmärkn. vid denna punkt är den, att inan väl medgifvit K.
M. rättighet att minska tullen vid Den i5 December e, m. tractater med främmande rnagter, men icke att under enahanda förhållande öka densamma.
Jag tror, att K. M. i detta fall i möjligaste måtto bör äga fria händer.
Man kan nemi. tänka sig den händelse kunna inträffa, att en stat viii stadga en förbudstull på våra hufvudsakligaste exportartiklar, såsom vårt jern, våra bräder; och bör då icke K.
M. hafva i sin magt att kunna säga till denna stat:
Vill ni fortfara ined en sådan förbudstull, mäste jag uppsätta tullen på edra exportvaror.
M. bör äga en sådan rättighet tycker jag vara solklart för livar och en.
Det är mig bekant, att enahanda anmärkn. blifvit gjord inom PresteSt., som bifallit densamma, äfvensom alt BondeSt. instämt uti den redaction af denna punkt, som PresteSt. antagit, så lydande: ”Att då R.
St. uti den tulltaxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, sorn efter närvar, omständigheter bäst försäkrar statens inkomst och med statens interesse öfverensstämmer, så ankommer det på K.
M. att nedsätta tullafgifterna på inkommande och utgående varor, allt efter som förändrade förhållanden dertill föranleda; och som på K.
M. allena ankommer att i afseende på främmande rnagter bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, aliså medgifva R.
St., att K.
M. för detta ändamål jemväl må kunna höja tullafgiften på inkommande varor.”
Jag får anhålla, att R. o. Ad. ville antaga denna redaction till i2:te punkten, hvarigenom 3:ne
Stånd instämma i samma tanke.
I afseende på den första anmärkn., Hr af Billbergh gjort vid Utsk:s förslag till redaction i F2:te punkten, nemi. att det skulle vara otydligt, huruvida K.
M. ägde rättighet att minska eller nedsätta tullafgiften, med mindre det vore en följd af tractat med någon främmande magt, så skulle jag varit nöjd, om jag ägt till hands Bevilln.
Utsk:s tillstyrkande vid förra riksdagen, emedan jag skulle tro, att detsamma i förevar, punkt nära nog var af samma ordalydelse med förevar, redactionsförslag.
Jag kan väl icke efter den längre tidrymden bestämdt erinra mig, att förhållandet är sådant; men jag skulle tro, att de flesta af Bevilln.Utsk:s vid förra riksdagen tillstyrkta och af Stånden antagna punkter äfven nu blifvit med enahanda lydelse af Bevilln.Utsk. till Stånden framställda.
För öfrigt får jag såsom svar på anmärkn. blott åberopa nära nog detsamma, som yttrades af i8a3 års Bevilln.Utsk., nemi. att hvad som i grundlagen är stadgadt icke synes behöfva ett förnyadt upprepande af ett Utsk. K. M. äger i 60 § Rcg.F. rättighet att nedsätta tullafgiften, men icke att förhöja densamma, och ett tillstyrkande af Bevilln.Utsk., äfven i motsats härmed, lärer icke kunna förändra detta stadgande.
Detta i afseende jiå första anmärkn.
Hvad åter angår andra an - Den i5 December e. m. >99 märkn., sä vågar jag bestämdt motsätta mig, att K.