Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är ingalunda långsamt i Sverige, der man mäste förutsätta uthålliga planer, såvida man skall kunna genomdrifva något; och i afseende å fästningar är förhållandet enahanda i andra länder.
Man har anmärkt, att Ständerna alltsedan 1812 gifvit dpls ökade ordinarie anslag och dels vid sista riksdagen extra.
Men jag får påminna, att det också icke är obetydligt, sorn man fått för dessa anslag.
Jag har redan uppgifvit dels Carlsborg, dels uppbyggande af Kungsholms fästning, som, efter hvad jag hoppas, till nästa riksdag skall vara i samma skick som Carlsborg.
Stockholms avenuer på sjösidan kunna ock med de nu ifrågavar.
5o,ooo r:dr vinna sin fullboj'- Den G November f. m. 61 dan.
Artilleriförråden äro okade: gevärsförråden likaså, och till en betydlig grad; kruttillverkningen är förbättrad; reservförråden för 15,ooo man äro i det stånd, att dertill icke begäres mera; en mängd mindre reparationer att förtiga.
Två linieskepp äro anskaffade och 2 under byggnad; 2 fregatter färdiga och 2 under byggnad; 2 skonerter, 11 1 skärgårdsfartyg m. m., så att jag tycker, att om man fått något, har man äfven gjort något; och samma effecter har man hädanefter att påräkna.
Man har vid denna riksdag sagt, att Regeringen saknar plan.
Jag får verkligen bekänna, att Utsk. icke ådagalagt någon särdeles förmåga i att uppfatta, hvad en plan vill säga.
Yäl har Utsk. uppgjort sig en sådan uti ett ihärdigt vägrande af begärda anslag; men denna politik är i sanning hvarken militäriskt eller administrativt planmessig.
Icke militäriskt derföre, att man bör sluta, hvad man börjar, och att det just är under freden, som man bör bereda sitt försvar.
Administrativt riktiga kunna icke heller de planer vara, som man ställer emot oss, då man för det första säger, att en viss arbetspersonal skall sysselsättas och icke ens gifver medel, så att de, dertill uteslutande använda, förslå, men ännu ytterligare anvisar, äfven utaf de förut otillräckliga medlen, till andra ändamål, såsom Utsk. i en annan punkt förfarit, då det utaf anslagen för Carlsborg anvisat till Carlstens och Elfsborgs fästningar.
I anledn. af hvad jag nu anfört, anhåller jag om propos. till bifall å hvad K. M. föreslagit.
Jag skall icke onödigt upptaga R. o. Ad:s tid med att inlåta mig i upptagande af de allmänna reflexioner. som den siste talaren anfört, utan hemställer blott, huruvida icke de af Frih. Franc Sparre meddelade upplysningar varit för StatsUtsk. tillgängliga, i hvilket fall jag förmodar, att Utsk. redan pröfvat dem, och tror, att man i afseende på resultatet skulle kunna följa Utsk:s exempel.
Jemte det jag förenar mig med den siste talaren, får jag fästa uppmärksamheten å ett förhållande, som finnes af Utsk. uppgifvet, det nemi., att för Carlsborgs fästning än ytterligare erfordras 2,470,000 r:dr, hvilket, efter 60,000 r:dr för året, utvisar en tid af några och 4° år, hvarförinnan arbetet icke blir färdigt.
Jag hemställer, om man till sådana ändamål bör bevilja anslag, eller om det förråder någon ändamålsenlig disposition af medel, att använda dem för ett arbete, beräknadt på en arbetstid af 60 år, då man har så många andra nödvändiga arbeten, hvilka bort och kunnat företrädesvis verkställas.
Det är visserligen förgäfves att här bestrida några anslag; och det förundrar mig, att de, som drifva igenom dem hos R. o. Ad., i trotts af allm. opinionen, icke föreslå ännu mer än K.
M. begärt, ty jag är öfvertygad, att de här skulle vinna bifall.
Men dådet är fråga om anslag, hvilka redan äro af3:ne Stånd afslagna, 62 Den 6 November f. m. är det mer än förundransvärd!, att It. o. Ad. i alla fall leie hejdar sig.
För mindel, och då Carlsborgs fästningsarbete numera skridit så långt, saYnt enär den vid fästningen förlagde Pionniercorps måste sysselsättas, tillstyrker jag, i likhet med hvad StatsUtsk. föreslagit, 5o,ooo r:dr årligen för Carlsborgs fästningsbyggnad och tror, att man mera bör förlita sig till StalsUtskrs upplysningar, än dera Frih.
Franc Sparre enskildt meddelat.
Franc Sparre: I anledn. af Hr Hjertås förfrågan, huruvida Utsk. ägt upplysning om Pionniercorpsens nuvar. antal, får jag förklara, att jag icke känner sådant; men det vet jag, att om upplysningarna blifvit sökta, hade de ock erhållits.
Vid denna riksdag har det dock gemenligen så tillgått, att den lagliga vägen för upplysningars vinnande, nemi. genom HofCancelleren, icke blifvit begagnad, såsom det fordom skett och då Utsk. t. o. m. begärt sammanträde med de embetsverk, sorn varit i närmaste tillfälle att känna förhållandena.
Utaf detta vill jag draga den slutsats, att man vid denna riksdag icke varit särdeles mån om upplysningar.
Den siste talaren har jag, som icke hör val, ej kunnat uppfatta och kan således icke svara på hvad han anfört.
Hr Dalman har sagt, att då öfver 2 millioner ännu återstode för Carlsborgs fastningsbyggnads behof, ansåg han skäl vara alt för närvar, afslå allt anslag till nämnde ändamål.
För min del skulle jag snarare anse skäligt att bifalla ju mer ju bättre, på det arbetet må så snart som möjligt blifva färdigt, Jag är sjelf uppfödd till militär och har varit det, fastän i alltför få grader, för att i sådant afseende kunna yttra något omdöme med samma säkerhet sorn de ledamöter, hvilka aldrig varit det; men min enskilda tanka, såsom Svensk medborgare, är den, att någonstädes mäste vära förråd kunna gömmas och att en öppen gränsort icke är stället derför, och jag beklagar såsom ett fel, att icke så stort anslag blifvit nu begärdt, att fästningen så snart som möjligt kunnat blifva färdig.
Likväl erkänner jag klokhetens förutseende, enär jag ser, huru Utsk. handlöst afslagit begärda anslag
Och vid denna punkt tillstyrkt en del af hvad som blifvit äskadt, endast med afseende på Pionniercorpsens sysselsättning, samt huru man antagit Utsk:s raisonnementer såsom auetoritet mot den största sakkännedom.
För min del förklarar jag det vara rättast, att R. o. Ad. nu beviljar hvad som erfordras för Carlsborgs fästnings fullbordande på 5 år.
Jag yrkar dock härå icke propos., utan vill blott i prot. hafva nedlagt min tanka; och jag hoppas, att R. o. Ad. icke må låta skräma sig af hvad man förespeglat om andras tankar.
Prot. går till efterverJden, och den skall döma emellan dem, som velat lemna fäderneslandet försvarslöst, och Dcxi 6 November f. m.
G3 dem, som velat sätta det i försvarstillstånd.
Jag tror, att R. o. Ad. icke skall få svårt att försvara sina beslut i detta afseende.
Jag ber om ursägt för det jag än en gång upptager tiden; men jag glömde fasta uppmärksamheten derpå, att enär icke någon af de militära ledamöterna inom Utsk., hvilka åtminstone icke torde böra anses hafva varit i okunnighet om förhållandet, reserverat sig emot Utskrs t i 11— styrkande, synes man böra förutsätta, att Utsk. haft reda på saken.
Hvad åter angår den anmärkning, att Utsk. icke skall hafva begärt nödiga upplysningar, får jag erinra, att jag en gång yttrade mig i samina riktning till c.i ledamot af BorgareSt., hvilken tillhör oppositionen, och han sade sig hafva gjort motion om upplysningars infordrande, men att andra sidans ledamöter motsatt sig en sådan åtgärd.
Vidkommande Hr Rosenblads yttrande, alt R. o. Ad. icke hörde låta skräma sig af opinionen och den säkerhet, med hvilken ledamöter å vår sida skola hafva yttrat sina åsigter, får jag erinra, att jag icke yttrat någon egen åsigt i denna fråga eller ingått i den militäriska delen deraf.
Dessutom har jag icke velat skråma någon; men snarare kan sådant anses hafva vari; meningen från andra sidan genom' de apostropheringar för omedborgerlighet och osvenskhet, som blifvit gjorda mot dem, som yrkat på sparsamhet, hvilket redan i och för sig sjelf medför nog obehag, utan att dex-- till behöfva läggas dylika förebråelser.
« Hr Dalman:
Hr Rosenblad har misstagit sig, då hansagt, att jag icke skall vilja bifalla Utsk:s förslag i denna punkt.
Jag har förklarat, att jag vill lemna ett sådant bifall, endast emedan anslaget är nödvändigt för Pionnierernas sysselsättning, helst detta anslag i annat fall komme att drabba 8:de hufvudtiteln.
I anledn. af Hr Rosenbladh yttrande i öfrigt får jag anmärka oriktigheten deraf, att Regeringen icke från början framlagt en fullständig plan öfver arbetet, så att man kunnat få se, hvad det kommit att kosta, och icke behöft ställa det på en så lång tid, att en annan befästningskonst möjligen kan hinna uppkomma, innan arbetet blir färdigt.
Depoter för våra förråder kunna säkerligen fås för bättre pris, än flera millioner.
Slutligen förenar jag mig med Hr Hjerta i reservation emot det påstående, att jag yttrat mig med någon säkerhet i militäriskt hänseende.
Hvad jag anfört ang:de Carslborgs fästning ligger inom hvarje menniskas synkrets.
Hr Rosenblads svar till Hr Dalman förutsätter, att fråga varit om tiden, då fästningen kan blifva färdig.
I anledn. häraf får jag erinra, huru det tillgår med sådana arbeten som en fästning, och hvarutaf det torde visa sig, att frågan Dm tiden icke är så vigtig, som man måhända vill föreställa sig.
En väl anlagd fästnings - 64 Dea G November f. m plan förutsätter nemi., att den inre delen först färdiggöres, så att den kommer i provisoriskt försvarstillstånd.
Derefter börjas arbetet med utanverken, såsom, för att nyttja ett trivialt exempel, man gör sig en rock i år och en kapprock nästa år; rocken kan nyttjas, fastän kapprocken ännu ej är färdig.
Jag hoppas nemi., alt man ännu i denna generations lifstid skall komma till ett ganska tillfredsställande resultat med arbetet, utan att man derföre är hindrad att framdeles göra fästningen starkare.
Men det är af vigt att icke afskräma med alltför stora planer, då meningen aldrig är, att de skola utföras på en gång.
För mycket eller för litet är här lika skadligt för en god hushållning.
Man kan icke få rum för arbetare och materialier, om man på en gång företager arbetet iför stor scala; utan hinder och uppehåll åstadkommas.
Sparre om den propos., han begärt.
Jag tror icke, att R. o. Ad. bör låta afskräcka sig af fruktan för den långa tiden, inom hvilken fästningen kan antagas blifva färdig; ty jemte det R. ö. Ad. lärer egna behörigt afseende åt de upplysningar , Frih.
Franc Sparre meddelat, torde det dessutom inses, att det nu äskade årliga anslaget icke utgör någon grund för beräkning af tiden, då arbetet kan vara fullbordadt, enär Regeringen vid en kommande riksdag, i händelse den anser det nödigt och medel då förefinnas, kan göra propos. om ett större anslag för ändamålet, hvarigenom arbetet kan påskyndas i samma förhållande, som anslaget t ökas.
Att nu vägra det begärda anslaget, vore att alldeles afskära all möjlighet att fortsätta arbetet, hvilket, enligt de upplysningar Frih.
Franc Sparre lemnat, endast är beräknadt efter sysselsättningen för en personal, sorn i alla fall skall underhållas, samt med hänsigt till möjligheten att fullborda de verk, sorn oundgängligen skola omsluta stället, på det att en befästad depot-ort må finnas i hjertat af landet.
Då en ledamot förundrat sig deröfver, att betänk, hitkommit så naket och saknande utmärkelsen af nödiga upplysningar, samt jemväl icke åtföljdt af några reservationer, får jag förklara, att upplysningar icke felats.
Utsk. har emottagit en mängd handlingar i ämnet, och hade ytterligare upplysningar önskats, hade sådant icke förvägrats; men Utsk. har icke varit månt att taga kännedom om de upplysningar, som varit till hands, utan discussionerna hafva i stället vändt sig kring politiska förhållanden , hvarigenom man kunnat bortblanda sjelfva saken och lyckats att förvilla genom inblandning af ämnen , som dertill icke hört.
Jag beklagar en sådan tactik, hvarigenom man lyckats att afleda det erkännande af behof vet, som eljest icke kunnat bestridas.
Att jag icke reserverat mig kom-> Den 6 November f. m. 65 kommer sig deraf, att jag ogerna gör det, utom vid de till— fiillen, då jag har något, i min tanka, särdeles upplvsande att anföra.
Jag förenar mig nu med Frih. Franc Sparre ocii de öfriga som yrkat bifall till K. M:s propostn.
Jag delar jemväl i denna punkt Utsk:s åsigt.
Jag inser visserligen icke någon egentlig fördel med arbetet, men jag anser det likväl icke böra förfalla och derföre vill jag bevilja de af Utsk. föreslagna 5o,ooo r:dr årligen, men icke något derutöfver; ty man måste erinra sig, att för ett lands försvar är det icke rfog med fästningar, utan dertill fordras en god cassakista, välstånd hos Nationen oell deraf följande belåtenhet med sitt tillstånd och vilja att försvara det.
Det går icke an att för hårdt anlita den förra, ty dermed sårar man ock det sednare.
Jag yrkar derföre propös. på Utsk:s förslag.
Ad. behagade bifalla den nu föredragna 5:te punkten.
Piopades starka nej, blandade med ja. II.
Ex. förklarade, det han funnit nej hafva öfverröslat ja.
I anledn. häraf begärde Ilr Dalman votering.
Den, som bifaller 5:te punkten i StatsUtskls utlåt.
N:o 291, voterar ja» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad., på sätt K.
M. föreslagit, ett extra anslag af 3oo,ooo r:dr b:co för Carlsborgs fästning.
Hr Dalman begärde, att i ja-propos:n måtte efter orden utlåt.
N:o 291 tilläggas följande: hvarigenom ett extra anslag af 25o,ooo r:dr b:co årligen beviljas för Carlsborgs fästning.
Voter:spropos:n godkändes med detta af Hr
Dalman begärda tillägg.
Nej — 53. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. 66
Den 6 November e. m.
Thorsdagen den 6 November i834.
Fortsattes pröfningen af ej mindre StatsUtskts utlåt.
M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, i hvad densamma afser ett extra statsanslag af 3 millioner r:dr till försvarsverkets iständsättande, allm. arbeten, m. m., än ock samma Utsk:s, i anledn. af återremiss af detta betänk., afgifna utlåt.
JNT:o 291. 6:te punkten.
Utsk. har vidblifvit sin tanke att minska det af K.
M. äskade anslaget lill det belopp, förra utlåt, tillstyrker, sedan Utsk. till besvarande upptagit det inom detta Stånd vid återremissen anförda skälet, att då Carlskronas befästning icke är fulländad ensamt genom Kungsholmen, man icke borde göra afdrag å ett anslag, afsedt och beräknadt för arbetet på det hela, och förklarat, att Utsk. ansett för en pligt att skilja emellan oundgängliga utgifter och dem, som kunna tåla uppskof, till hvilka sednare Utsk. trott sig kunna räkna dem, hvilka erfordras för befästningsarbeten vid Carlskrona åt landsidan.
Af skäl, jag anfört i afseende på anslaget för Carlsborgs fästningsbyggnad, att fästningar icke kunna byggas på en gång och att anslaget dertill således småningom bör utgå, men att å andra sidan detta anslag icke bör så knappt tilltagas, att arbetet derigenom hindras i sin behöriga gång, kan jag icke annat än anhålla, att R. o. Ad. ville bifalla K. M:s nåd. propos. i denna punkt. R. o. Ad. afslog Utskrs framställning i denna punkt samt biföll, hvad K. M. i denna del föreslagit. 7:de punkten.
Oansedt de upplysningar, hvarmed återremissen beledsagades, har Utsk. icke funnit skäl att frångå sin förut gjorda hemställan i denna punkt.
Jag vågar derföre fästa H.
Ståndets uppmärksamhet derpå, att annat är förhållandet med en landtfästning och annat med en sjöfästning, sådan som Kungsholms fästning, hvars ändamål icke är att kunna uthärda en långvarig belägring, utan att förhindra en fiendtlig flotta att inlöpa, hvartill fordras ett på en gång användbart tillräckligt artilleri; af hvilket skäl, och då Utsk. i militäriskt hänseende icke kunnat bestrida riktigheten deraf, att det vore mindre planmessig! att göra nytt lavetage till gamla kanoner, af mångfaldiga olika modeller, enär lavetaget är det kostsammaste af artilleriets materiel, samt bombkanoner till betydlig del böra ingå i Kungsholms bestyckning, jag anhåller, att 11. o. Den 6 November e. m. 67 Ad., med afskig å Utsk:s tillstyrkande, ville bifalla K. M:s propos:n.
Ulskrs framställning i denna del afslogs af R. o. Ad., sorn biföll, hvad K. M. föreslagit. 8: d e punkten.
Jag tror mig på f. m., under den allmänna discussionen, hafva rörande denna punkt fällt ett uttryck, hvari låg ett misstag, som jag nu anhåller att få lätta.
Om jag icke missminner mig, kom jag att yttra, att de 5o,ooo r:dr, StatsUtsk. tillstyrkt, vore tillräckliga för befästningen på sjösidan.
Jag ville säga, att de kunde vara ungefärligen tillräckliga till försänkningsarbetets fullbordande i Oxdjupet, hvartill dessa medel äfven torde vara af StatsUtsk. beräknade.
Men till försvaret på sjösidan erfordras vida mer, än dessa försänkningar; dertill fordras afven fästningsverk.
Hvad landsidan beträffar, har Utsk. gjort H. Ex. Hr Gr.
Brahe och mig den förebråelsen, att vi väl medgifva, att befästningen icke kan utföras med de uppgifna 3oo,ooo r:dr, utan alt vi likväl hafva uppgifvit någon ledning för bedömandet af hvad på det hela kan komma i fråga för detta ändamål.
Det är icke utan, att jag och de, som arbeta med mig, hafva uppgjort ett ungefärligt förslag öfver hela kostnaden för befästningen på landsidan.
Men jag vill icke gerna nämna någon summa på ett arbete, sorn är af beskaffenhet att vara mycket vidsträckt och erfordra mycken tid.
Generella planen är visserligen uppgjord öfver befåstnings-ideen, äfvensom exacta beräkningar öfver det, som ligger så nära tiden, att beräkningar deröfver kunna uppgöras; men om man ville på förhand träda in i allmänna förslag och uppgöra beräkningar öfver sådant, som man kan förutse på en längre tid icke kunna medhinnas, hade man uti en sådan med mycket arbete uppgjord calcul blott gjort en roman, emedan man för en så lång tid, som erfordras till fullbordande af ett arbete, sådant som det ifrågavarande, icke kan förutse och beräkna de omständigheter, som verka på arbetskostnaden och priset å materialier.
För att således icke hugga i vädret eller lemna upplysningar, för hvilka man icke kan stå till svars, är det rådligast att icke försöka att bestämma något visst belopp för hela arbetet, utan blott förklara, att det kostar mycket.
StatsUtsk. har slädnät vid denna anmärkning och icke ingått i discussionen örn det militära.
Jag tror mig derföre icke höra ingå i en sådan discussion, utan får jag blott, hvad befästningen på sjösidan beträffar, säga, att dtn allmänt är erkänd såsom ett stort behof.
Hvad befästningen på landsidan angår, ingå deri så djupa politiska och militäriska considerationer, att jag icke vågar inlåta mig på pröfningen deraf.
Jag låter derföre min öfvertygelse i detta afseende hvila vid SS Den 6 November c. lii. den tanke derom, som varit hyllad af Sveriges 2tne stora Konungar, som tillika haft det största härförarerykte, Carl Gustaf och Carl Johan.
Med anledning af hvad jag yttrat, anhåller jag, att K.
M:s nåd. propos. må sättas emot StatsUtsk:s tillstyrkande.
Jag vet visserligen, att man kan säga mig, att jag yrkar saker, som ej blifva af, sedan de öfriga Ståndens bifall saknas.
Detta oansedt skall jag icke underlåta att vid hvarje punkt yrka bifall till K.
M:s propos., dels emedan jag icke vill lemna rum för den anmärkningen, att den embetsman, hvars tjenstebefattning frågan rörde, underlåtit att tillkännagifva sin åsigt, huruvida ändamålet, befordradt genom det föreslagna medlet, kunde vara för det hela nyttigt eller skadligt, och dels derföre, att jag vet, att det icke är fruktlöst att tala om detsamma och detsamma, emedan det är ett sätt att få litet i sender, så att, hvad som icke beviljas vid ena riksdagen, erhålles väl vid en annan. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn.:
Jag instämmer fullkomligen uti Frih. Franc Sparres conclusion såväl som uti grunderna för densamma.
Med afslag å TJtsk:s framställning i 8:de punkten biföll K. o. Ad., hvad K.
M. enligt densamma föreslagit. g:de punkten.
Uppå begäran af F rih.
Palmstjerna,Carl Otto, upplästes Hr Oxehufvuds reservation i anledn. af denna punkt.
Då jag ofta inom detta hus hört förebråelser riktas mot Regeringen endast derföre, att man så länge uppskjutit med försvarsverkets iståndsättande, anhåller jag att få meddela några upplysningar, som jag i ämnet förskaffat mig, helst jag anser den nu nnder öfverläggning varande frågan för Sveriges oberoende och sjelfständighet vara af den vigt, att den påkallar hvarje representants noggrannaste undersökning.
Carlstens fästning har redan i flera år utgjort ett riktigt föremål för Regeringens omtanka.
Jag henvtar anledning för denna åsigt dels frän de summor, jag funnit företrädesvis vara för denna fästning använda, dels från de arbeten, jag under sednare åren funnit utförda å densamma; och tror jag mig af denna anledning kunna sluta, att om arbetet fortsattes efter samma plan, som hittills legat till grund för detsamma, fästningen efter några och 10 års förlopp kan blifva i behörigt stånd.
Men jag hemställer till R. o. Ad., om ändamålet blefve vunnet genom en sådan tidsutdrägt, eller om icke det med K. M:s nåd. propos. åsyftade ändamålet förfelades.
Inom detta upplysta
Stånd kan jag icke behöfva utförligare utveckla ett ämne, hvars vigt troligen hvarje ledamot af Ståndet insett.
Men då man ofta sagt, att tillgångar saknas, att man under freden bör söka att bereda tillgångar eller fylla cas - Den 6 November e. m. 60 sakistan för att under ett inträffande krig äga penningar att disponera, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att den ringa summa af 70,000 r:dr, som K.
M. för denna fästning hegart, icke kommer att lemna stort rum tomt i fäderneslandets cassakista, i fall en sådan kommer i fråga.
Jag tror således, att den financiella delen af frågan icke kan inverka mot bifall till K.
M:s propos, såvida man icke vill se fäderneslandet i botten på cassakistan.
Hvad åter angår den politiska delen af frågan, vågar jag knappt vidröra densamma i närvaro af så många diplomatiska snillen, som här finnas.
Likväl kan jag icke undertrycka den farhåga, jag äger för att beträda en väg, hvarigenom vi kunna få upplefva en dag, då en alltid vaksam granne vöre i besittning af ett litet Gibraltar på Sveriges vestra kust.
Jag stadnar här så mycket hellre, som jag ej fruktar utgången, då jag vädjar till Ståndets fäderpeslandskänsla, öfvertygad, att R. o. Ad:s fäderneslandskänsla aldrig förgäfves varit påkallad, äfven om någon gång en röst, lika svag som min, vågat anslå denna känsla.
Jag kanner icke, om något eller några af de öfriga Stånden afslagit detta anslag; men om så är, må då detta afslag, likasom StatsUtskts af-' styrkande, qvarstå till efterverldens dom, hvilken alltid drabbar hårdare i samma mån, som felet blir mera svårt att godtgöra.
För min del får jag anhålla om afslag å Utsk:s tillstyrkande och bifall till de af K.
M. begärda 70,000 r:dr i ett för allt till Carlstens iståndsättande och bestyckning.
Utsk. har uti sitt sednare utlåt, medgifvit nyttan och nödvändigheten af Carlstens vidmagthållande, men i slutsatsen kommit till det resultat att ingenting anslå, utan endast hemställt till Stånden att till K.
M. öfverlemna rättigheten att af anslaget för Carlsborgs eller Kungsholms fästningsbyggnad använda, hvad K. M. kunde anse Carlstens försättande i fullständigt skick erfordra, i händelse K. M. funne Carlstens fästning vigtigare, än de andra.
Jag kan icke underlåta att anmärka de motsägelser, som ligga uti ett sådant förslag.
Utsk. vet, alt såväl på Carlsborgs som Carlstens fästning finnes en bestämd arbetspersonal, bestående på förra stället af Pionniercorpsen och på det sednare af ett tillräckligt antal dömda fångar.
Om nu anslaget drages från ena stället till det andra, blir arbetspersonalen på förra stället utan sysselsättning, hvilket likväl strider emot Utsk:s uttalade princip, att arbetspersonalen, der den finnes, bör sysselsättas.
Utsk:s förslag saknar således plan och samband.
Utsk. har vidare velat anvisa utgifterna för Carlsten på ordinarie anslagen.
Utsk. har likväl icke ignorerat, att af detta för KrigsCoilegii behof anvisade anslag, uppgående till omkring 600,000 r:dr, de sednare åren icke kunnat lemnäs
Fortifications-departementet högre summa än 00,000 r:dr, af hvilken summa dels 10,000, 7* Den 6 November e. ru. dels 12,000 r:dr åtgått till dopographiska corpsens chartaearbeten, så att endast 38,ooo r:dr återstå till Fortificationsdeparternentets disposition, icke mindre till underhåll af de gamla fåstningsbyggnaderna, än äfven till nybyggnad och underhåll af alla till landtförsvaret hörande lius och byggnader m. m.
Men hvar och en inser lätt, huru långt man kommer med en sådan summa, och att några nybyggnader, sorn det är värdt att räkna, derför icke kunna åstadkommas.