Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lesigtningsdocument med tillhörande kostnadsförslag öfver de reparationer, hvilka dessa 2:ne batterier nödvändigt måste undergå för att i någorlunda brukbart skick återställas.
Jag anser denna utväg så mycket mera nyttig och ändamålsenlig, som Riksens Ständer genom dess vidtagande komma i tillfälle att bedömma ej blott Artillerie-materielens bräcklighet, utan äfven Artillerie-personalens praktiska brukbarhet, hvilken ej kan underhållas och uppöfvas, utan att materielen årligen begagnas, och således också — årligen slites.
A rickar swärd :
Den missräkning i afseende på ziffrån , som blifvit mig påbördad, öfvertygar mig endast om det misstag, att jag icke ansett de "Va rf va de
Regementernas beklädnads-anslag hafva varit deri inbegripet.
I öfrigt vill jag ej upptaga tiden med att nu ingå i någon närmare granskning af ämnet.
Jag * i34 Den 29 December f. m. är öfvertygad, alt om min motion äfven ej medfört någon annan verkan, än den grundliga utredning och redovisning, som Grefve Gyldenstolpe nu lemnat, skulle detta vara tillräckligt skäl för mig att ej vara missnöjd med att hafva framställt motionen.
I anledning af Grefve Gyldenstolpes förslag om en ArtilleriExercis i Statsutskottets öfvervaro, får jag tillägga, att jag tror detta visserligen skulle för Utskottet blifva ett roligt tidsfördrif; men jag hemställer, om utur mitt anförande kunnat hemtas anledning till en sådan lustbarhets anställande.
Min afsigt har endast varit, att få se liufvudsumman fördelad i sina detail-summor.
Jag har ingalunda kunnat åsyfta, att StatsUtskottet skulle räkna Bomber och Granater m. m.
Min mening har blott varit att utröna detailbeliofven, samt att få undersökt, huru medlen användas, för att kunna bestämma, om bristen och behofvet äro sådana, att de påkalla de utgifter, som begäras.
Beträffande åter hvad föröfrigt blifvit mot mig anfördt; så skulle jag tro mig handla i strid med öfvertygelsen om Ridderskapets och Adelns uppfattningsförmåga, om jag upptog tiden med att vederlägga den oförtjenta framställningen af Herr Möllerhjelm, att jag sökt kasta skugga på KrigsCollegium.
Jag åberopar blott i detta afseende den stora skiljaktigheten emellan Collegii Presidents och en dess Ledamots yttranden i ämnet.
Dessutom vill jag
Den 29 December f. m. 135 ej gå StatsUtskottet i förväg, då Utskottet säkert ej lärer underlåta att upptaga allt, som blifvit anfördt för och mot saken, och på sådant sätt tillvägabringa ett resultat.
För att rättfärdiga den framställning som jag gjort om sättet att utröna, huru mycket Arlillerimaterieln slites, får jag endast åberopa Friherre Anckarswärds egna ord i dess motion, hvilka äro sådana: ”Sammaledes ”inser jag icke, hvilken stark slitning Artilleriets Materiel under den fÖrflutne ti”den kan hafva varit underkastad, hvadan "jag, i hänseende dertill, af StatsUtskot”tet begär samma undersökning i anseende ”till detta ämne.” — Jag kan ej fatta detta annorlunda, än att StatsUtskottet bör undersöka, huru
Artilleri-materielen kunnat jindergå en stark slitning, och derföre bar jag trott, att det lättaste sältet att i detta hänseende skaffa StatsUtskottet och hvar och en annan en tjenlig ledning, är, alt visa huru mycket en Artillerie-exercis frestar på materielen.
Utan att således vilja förskaffa StatsUtskottet eller Rikets Ständer någon lustbarhet, torde det ej vara skadligt, att påse, huru starkt
Artillerimaterieln slites hvarje gång den begagnas, livad derjemte angår, att genom inventering undersöka hushållningen, så torde det ursäktas mig, om jag fattat Friherre Anckarswärds mening på sådant sätt, enär han j36 Den 39 December f. 1».. begärt undersökning så väl i afseende på anslagets användande, som redovisningen derför.
En sådan kan ej fullständigt åstadkommas, om man ej har någon annan säkerhet mot misshushållningen än Ziffrorne i Qvittencerne.
Jag har derföre ansett mig böra föreslå en sådan granskning, utsträckt icke blott till Ziffror och anslag, utan äfven till en undersökning, hvarigenom marn kan komma under fund med, huruvida materielen verkligen tillgodonjuta dessa anslag.
Jag inser ej, huru sådant rätt kan ske, utan en föregående granskning, huru effecterne befinnas, och huru raan har rätt förmoda, att medlen blifvit derpå använda.
Hr Lefren, Johan Pehr:
Jag ber alt korteligen få yttra, att jag icke fattat* det Friherre Anckarswärds motion innebär någon inbjudning att ingå i sådana detail-. undersökningar, dit Rikets Ständer ej böra sträcka deras granskning.
Deremot anser jag det slags detail-undersökning Grefve Gyldenstolpe yrkat vara både olämplig och, lagstridig... Grefve Gyldenstolpe:
I anledning af Hr Lefréns yttrande, får jag upplysa, att min mening ej varit, att Rikets Ständers Statsutskott nödvändigt skulle i detta afseende ingå i någon granskning af detailler.
Jag har blott velat uppgifva de medel, , hvarigenom Friherre Anckarswärds ön,-.
Den 29 December f. tu. *07 slian skulle kunna motsvaras.
Jag tviflar på, alt något annat, än det af mig uppgifna sätt, dertill finnes.
Om Artilleri-materielens slitning skulle kunna granskas förutan en exercis, skulle, det för mig vara rätt fägnande.
På Hans Eoccellence Herr Gr ef vens och LandtMarskalkens derom framställde Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Friherre Anckarswärds ofvanberörde Motion, jemte de flere dervid nu afgifne yttranden, till StatsUtskotlet remittera.
Föredrogos å nyo och remitterades till StatsUtskottet; 1:0 Hr Hjertås, Gustaf, den 12 dennes f. m» på bordet lagde Motion, innefattande förslag till LåneReglemente för RiksgäldsContoiret, 2:0 Hr Rosenquists, Fredr.
Leonhard, den 12 dennes e. m, på bordet lagde Memorial, angående indragning af PresidentsEmbetena uti Kammar- Bergs- och CommerceCollegierne. 3:o Hans Excellence Hr Grefve Flemings, Claes, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående anslag af Statsmedlen till författande af en fullständig i38 Den 29 December f. m.
Historia om Konung Carl XI:s Regering och den så kallade frihetstiden. 4:o Friherre Boijes, Ludvig, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion innefattande anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StalsVerkets tillstånd och behof. 5:o Hr Silfverstolpes, David, den i5 dennes, f. m. på bordet lagde Motion, att StatsYerket mätte garantera Boställs-inneliafvare deras möjliga förluster vid bortarrenderandet af deras Boställen. 6:0
Hr Silfverstolpes, David, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Kohl-räntor inom Stockholms
Län måtte antingen tillfalla Räntetagarne in natura, eller efter utsatt Markegångspris godtgöras; jemte Friherre von Dubens, Carl, rörande samma ämne, afgifue yttrande. 7:0 Hr Cederschölds, Pehr Gustaf, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående inrättande af ett Riksens Ständers Archiv. 8:0 Hr Gripenstedts, Jacob, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde motion, angående Stuterierne i Riket m. m. 9:0 Hr Silfverschölds, Carl, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Memorial angående ersättning för lidne förluster. 10:0 Grefve Hamiltons, John, den i5:de dennes f. m. på bordet 1-agde Motion otu Den29®ecemherbnn !^9 ett årligt anslag till hvarje
Län för böckers uppköpande åt de fattigare folkklasserne. 11:0 Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion angående åtskilige upplysningars infordrande från StatsUtskottet rörande f. d. Allmänna Magazinslnrättningens utredning m. m. 12:0 Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående utfärdande af en ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer. i3:o Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den i5:de dennes f. m. på bordet iagde Motion, att StatsSecreterare-tjensterne malte till lönevilkoren ställas i bredd med StatsRåden.
BankoUtskottet : 1:0 Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående Bankens skyndsamma utredning. 2:0 Friherre Boijes, Ludvig, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion, innefattande åtskillige omständigheter, som vid den blifvande financeplanens uppgörande böra iagttagas.
Lagutskottet: 1:0 Friherre Boijes, Ludvig, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående granskning af nya CivilLagen.
Den 29 December f. m. 2:0 Friherre Boijes, Ludvig, den i5:de dennes f. rn. på bordet lagde Motion, angående rättigheten att utgifva assignationer. 3:o Herr Crusenstolpes, Magnus, den i5:de dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående inrättande af FörmyndareKammare i Landsorterne. 4^o Herr Crusenstolpes, Magnus, den i5:de dennes f. m. bordet lagde Motion, att Piikets Ständer måtte bestämma grunderne för det förslag till Rättegångsordning i brottmål, hvilket kommer att af LagCommiteen utarbetas.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: 1:0 Friherre Ridderstolpes,.
Fredrik, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att CanalDirectionerne må anses skyldige ärsätta de vid dem arbetande Soldaters arbetskläders slitning m. m, 2:0 Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 12 dennes e. m, på bordet lagde Motion, att de till och från ÖfningsLäger roar-^ cherande trupper måtte tåga såsom i fält med tross, och hvarje afton uppslå deras tält m. m. 3:o Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, den 12 dennes, e. m. på bardet lagde Motion, angående ålsk ill ige föreskrifter,, hvilka vid utfärdande af Pass bora iagltagas.
Den 29 December f. m. 4:o Grefve Hamiltons, John, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion angående inrättande af MunicipalSty reiser i Länen.
Bevillnings- samt Allm.
Besvärs- och EkonomieUt skotten : Herr Anckarswärds, August, den la dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående medel lill Fårafvelns upphjelpa lide.
RiddarhusUtskottet:
Herr Rothliebs, Carl Fredrik, den ia dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående inköp af framlidne CommendeurCapitainen Friherre af Klerkers Genalogiska Samling.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre eftermiddagen.
Plenum kl. half till Sex Eftermiddagen.
Herr Hjerta, Gustafj hade inlemnafc följande, som upplästes:
Jag anhåller, att få utveckla Motiverne till mitt den 12 dennes f. m. gjorde Den 29 December e. m.
Förslag till LåneReglemente för RiksgäldsContoiret.
Föreskriften i ira Afd. §.
1 stödjer sig, på sätt af denna §. synes, uppå 72 §.
Reg.- Formen, som allenast medgifver Creditsedlars utställande af Banken.
Det är af yttersta vigt, att aldrig mera Riksgälden sammanblandas med Landets myntväsende.
Alltifrån 1789 hafva följderne af ett så falskt system låtit förmärka sig; och Sverige synes hafva så dyrt köpt erfarenhet i denna del, att föga behöfver härom yttras.
För den, som med redig blick betragtar allt, sådant det i verket är, lärer det ej behöfva bevisas, att en Statens skuldsedel icke kan blifva annat,än hvad den enskiltesSkuldsedel är: en anvisning på mynt, men ej ett mynt.
Det är sålunda tydligt, att den aldrig bör göras till ett föremål för de enskildes inbördes förskrifningar, utan allenast till medel för deras ömsesidiga liquidationers verkställande, så vida ej af den ena parten fordras, att få gifva eller taga mynt.
Hvad sorn gäller för den enskilte, måste i detta fall tjena till rättesnöre äfven för Staten; ty dess gäld är samtelige Statsindividernes samfäldta gäld.
Det finnes ingen rätt för dessa, att tvinga till deras Skuldsedlars emottagande såsom god betalning, såvida de icke ovägerligen infrias af en med contant försedd Cassa, likasom Banklnrättningars.
Men om Staten kunde hålla sådana, Den 29 December e. m. >43 vöre dess skuld icke behöflig.
Alltså måste CreditSedels utgifning för Statens räkning upphäfvas; emedan den ej kan bedrifvas till sådant belopp, att Staten deraf kan hafva så stor nytta, att den uppväger de olägenheter, som i Landels myntväsende derigenom vållas.
Statens Skuldsedlar kunna således ej vara annat än räntebärande Obligationer.
Med räntebetalning måste Staten, likasom den enskilte, ersätta dem , som lemna sina penningar till fyllande af dess lånebehof.
Hela konsten består deruti, att göra denna räntekostnad så litet betungande för de skattdragande, som möjligt är.
Mången skulle, för att vinna ett sådant ändamål, tro sig böra föreslå, att allenast bereda RiksgäldsContoiret ett stort Creditif i Banken, och låta detta Contoir utgifva på anfordran ställde Obligationer till låg ränta.
Jag har sjelf, vid Riksdagen år 1823, varit en af de verksamma befordrare af ett sådant system.
Men jag döljde hvarken för mig sjelf eller allmänheten, att skälen dertill allenast voro tillfällige; att det blott borde ifrågakomma vid ett sådant tillfälle som då; när det allenast var i fråga att underhålla en obetydlig Riksskuld af 2 millioner på 5 år, hvilken, enligt hvad ock erfarenheten visat, lät fullt betala sig med öfverskotten å Statsinkomsterne; att sluteligen det blott kunde verkställas under en lid, då ingen Bank i Riket upplånte på an - •44 Den ag December e. m. fordran, och en ränta af 2 proc. redan varit tillräcklig, att framlocka Cassapenningar, och 3 proc., utan allt besvär eller risque erbållne, till och med skulle sökas af alla eljest hvilande Capitaler.
Men, enär en upplåningsrörelse utgör första vilkoret för all ändamålsenlig BankfÖrvaltning; enär, jag vågar hoppas, alt Rikets Ständer skola antaga, åtminstone i denna del, mine framställde förslag; enär Regeringen begär så be tydlige summor för vårt försvarsväsende, hvilkas behof jag förmodar blifva så fullständigt och planenligt för Rikets Ständer redovisade, alt det torde blifva betänkligt, att afslå dem; enär sluteligeu till allmänna arbeten åtskillige äfven bet3'dlige Summor ifrågakomma; har jag insett nödvändigheten, att på ett ändamålsenligare och säkrare sätt ordna Riksgälden; och med anledning af 66 §.
Reg.- Formen har jag alltså sökt uppställa Riksgäld sContoiret såsom ett verk för sig, ett Statens CreditVerk, obehörigt att med Landels Mynt- och Bankväsende sammanblandas; och betagit detsamma all Creditifrätt på Banken, för att derom för alltid betrygga allmänheten.
Att sättet hvarken blifver dyrt eller svårt att använda, skall jag nu visa.
Jag antager förslagsvis, att Riksens Ständer bevilja Kongl. Maj:t till Försvars ver - I Den 29 December e. m. i45 verket 3 millioner och till Canaler ni. m. 1 million.
Jag antager äfven förslagsvis, att till Bankens behöriga iståndsättande att efter 128 sk. verkställa den för allmän och enskild säkerhet höet påkallade myntregleringen, Rikets Ständer anslå 3 millioner, hvilka af RiksgäldsContoiret böra erläggas till Banken, emot det, att alla Statens öfriga skulder afskrifvas.
Frågan är sålunda: att för minsta kostnad underhålla en i sådant fall nödig Riksgäld af 7 millioner} utställd i Obligationer.
Som likväl af dessa 2.*ne millioner art» till Banken anvisade, hvilka sannolikt icke af Banken behöfvas, titan endast torde tjena till en Reservfond, i händelse några oförutsedde händelser skulle göra den nödig; torde jag med skäl få genast inskränka mig, alt bevisa, huru 5 millioners skuld intill nästa Riksdag kunde af RiksgäldsContoiret underhållas, om en hälft af Bancovinsten anslogs till ränta och afbetalning å Riksgälden, utan att Staten skulle behöfva erlägga den ringaste Bevillning derföre; men tvärtom vid 1833 års slut, sktille äga en betydlig behållning, att använda till afbetalning eller andra behof, allt efter Rikets Ständers godtfinnande.
Jag beräknar RiksgäldsContoirets tillgångar sålunda: 8 H. 10 1^6 1829. i8a7 1828 1830. 1828 1829 1831. 1829 1830 1832. i83o 1831 1833.
1831 1832 Den 29 December e ars urs ars års års års års års års års Öfverskottcr ~ Bancovinst Öfverskotter § Bancovinst Öfverskotter i Bancovinst Öfverskotter ■§ Bancovinst Öfverskotter i Bancovinst >er e. m. . 800,000. 3oo,ooo. .,••••» . 600,000. 3oo,ooo. . 5oo,ooo. 3oo,ooo. . 200,000. 3oo,ooo.. ......
. 200,000. 3oo,ooo. i,5oo,ooo. 2,300,000.
TJtgifterne..
Till Canaler Till Försvars-- Till Bankens. m. m. verket. ränta ä i proc. 1829. 3oo,ooo. 700,000.
45,000. )83o. 3oo,ooo. 700,000. 45,000. i83i. 200,000. 700,000. 45,000. i832. 100,000. 600,000. 45,000. i833. 100,000. 3oo,ooo. 45,000. 1,000,000. 3,000,000. 225,000.
Alltså utgör behofvet utöfver årliga öfverslå o
Lien ungefär: 1829 . . 1830 . . 1831 .
. 183a 1833 . . .
R:dr 25c,000.
„ 45o,o°o. „ 4^0,000.
. ,, 55o,ooo. • 200,000. 1,900,000..
Denna Summa antages derföre rundt till 2 Millioner.
Dessa 2 Millioner är det jag anser böra utgifvas i ouppsägbara Obligationer emot 4l proc. ränta.
Den 29 December e, m. 147
Om delta sker tillkommer en ränleafgift derföre successivt; men som icke medtager mera af årliga Bancovinsten än:
Sorn på denna tid Bancovinsten utgör 1,500,000, vore alltså en behållning af utöfver 1,200,000 R:dr till Rikets Ständers sammankomst 1833, att af dem disponeras.
Dessa 1,300,000 R:dr förminskades väl något, genom de kostnader, som åtfölja den af mig, till fyllandet af RiksgäldsContoirets tillfälliga utgifter, föreslagna 3 p:c. upplåning på i månads uppsägning; men när deremot en ränteyinst kunde beredas RiksgäldsContoiret, om det fick rättighet, alt på 2 proc.
Räkningen i Banken insätta hvad som icke behöfde disponeras af den erhållna § Bancovinsten, anser jag, att föga eller ingen kostnad skulle, genom 3 proc. lånen uppkomma.
Antagom, att lik väl RiksgäldsContoiret behöfde hålla 1 Million h 3 proc., hvilket är öfverdrifvit, om StatsContoiret r månad förut underrättas om behofven; så funno Rikets Ständer endast i,o5o,ooo R:dr i stället för 1,200,000 R:dr.
Då likväl öfverskotten äro lågt beräknade, 1830 . 1831 .
I 1,200. 31.500. 51.750. 76.500. 87.750. i83a 1833 1834 ^58,65o.
Den aq December e. m. het vidar jag ej, 'att ju virla större Summa skall uppkomma.
Banken behöfva använda de 2 millionerne till Silfverköp, synes häraf, att fulla tillgångar till årliga räntan för dem, finnes, och att ändå säkert nära 1 million är qvar till Fond för RiksgäldsContoiret.
I händelse det PrivatBankSystem antogs, som jag föreslagit, och Rikets Ständers Bank anordnades endast såsom Deposit- och Vexel-Bank, med undantag af en medelst Obligationer bedrifven fastighetsbelåning; blef troligtvis resultatet af en sådan anvisning med Riksgälden, om ej direct, åtminstone indirect af de lyckligaste följder för landets penningeväsende.
Hvad Banken förlorade i inkomst, och hvilket visserligen icke blef på långt när så mycket, att ej halfva Bancovinsten rikeligt beläckte Riksgäldskostnaderne, utan möjligtvis, genom den utvidgning fastighets-belåningen erhöll, blef rätt betydlig; det skulle öfver all förväntan ersättas, genom Privata Creditens återuppvaknande.
PrivatBankerne inköpte de ouppsägbara RiksgäldsObligationerne till depositioner för sina BancoCreditiver.
Derigenom höjde de sin Creditivrätt, utan att förlora räntan på Depositionen.
Såsom följd deraf kunde flere och större Banker stiftas.
Och jag är förvissad, att mitt fosterland skulle inom Den 29 December e. m. i4q få år finna sig i den lyckliga belägenhet, som alltid står öppen för ett fritt och flitigt folk, när Lagstiftare och Styrelse veta att öfverstiga de hinder, som okunnigheten och privat-interesset uppställa emot det allmänt nyttiga.
Jag anhåller att detta betänkande måtte få motionen medfölja.
Remitterades till StatsUtskottet.
Då Friherre Ludvig Boijes motion på förmiddagen remitterades, begick jag det misstag, att anse densamma endast angå frågan om silfverinköp; men som jag sedan underrättat mig, att den äfven innefattar de flera Financiela förslag han i förening dermed gjort, för hvilka jag trodde att Friherren ingifvit särskildta motioner, anhåller jag, att nu få anföra mina anmärkningar vid dem af dessa Förslag, i hvilka jag icke kan instämma med motionairens åsigter.
Friherren har i tredje puncten yrkat, att Fastighetslån till återbetalning i silfver borde upphöra, såsom värkande, ehuru långsamt, till ensidig rubbning i pappersmyntets värde.
Jag åter tror, att de verka till nytta för Bankosedelns värde, i den mohn inbetalningen af dem ökar Bankens silfvejlönd, och alt de äro högst förmon - i5o Den 29 December e, m. liga för Låntagaren, så vida man 1111 mera icke bör befara, att coursell stiger upp lill 144 sk.
Huruvida de böra fortsättas, om myntbestämning och silfvers ut- och inväxling verkställes, blir en fråga, sorn då bör afgöras i sammanhang med Bankens blifvande Låne-system.
Motionairen häri 7:de puncten begärt, att Disconträntan skulle uppsättas till 6 procent och straffräntan till 12, emedan han tror, att
Discont-räntans fallande till 5 procent varit skadligt, då det lockat till en särskild vinst med mera.
Lika farhåga yttrades vid förslaget om Disconträntans nedsättande i8a3; jag bestridde då denna farhåga, hvad DiscontContoiren i Götheborg och Malmö angår.
Om den till 5 procent nedsatta Disconträntan inom Stockholm retat vinningslystnaden, att söka åtkomma
Discont-lån för att dermed procenta, är visserligen illa; men då jag är öfvertygacl, att detta icke varit händelsen uLi Landsorterna, i afseende på LåneContoiren i Götheborg och Malmö, och då Discontkostnaden för alla Låntagare från Landet, genom 5 procents ärläggande i förskott och genom Provisioner ocharfvoden, verkeligen uppgår till 6 procent; så finnér jag intet skäl att genom Räntans höjande straffa Låntagare i Landsorterna derföre, att någon Procentare i Stockholm sökt öka D e n 29 December e. in, sin vinst på medborgares bekostnad; och då jag dessutom tror, att Procentarne, vid hvad Discontränta, som hälst, alltid finna utväg, att plocka den, som är olycklig nog att blifva deras rof; så får jag för min del tillstyrka afslag på hvad Friherren häruti yrkat.
Jag önskar äfven att Utskotten ville afstyrka och Ständerna afslå Friherrens uti dess 8:de punct gjorda förslag att böja räntan å JernContoirets creditif, samt å Lån på metalliska effecter.
För Creditivet betalas 5 procent, om räntan härå höjes, måste BruksSocieteten afstå från Creditivets begagnande, ty eljest skulle förlust för JernContoirets cassa uppslå.
Lån på metalliska effecter äro för Banken och Landet lika förmonliga; för Banken, som kan anse Panten lika med Silfverfond och lätt realisera Lånen; för Landet, som derigenom vinner en betydelig ökning i rörelsecapitalet.
Det af Friherren med anförande af Bruksägares lyckliga conjunctur nyttjade skäl är det emot denna näring så ofta använda afundens språk, hvilket jag icke trodde, att någon upplyst man nu skulle nedlåta sig att yttra, då Jordbrukarens bestånd lill stor del hvilar på Bruksägarens styrka att ihärdigt kunna drifva sin näring, och denna åter, hvilken grundar Landets största Export, hvilar på en lycklig afsättning, sorn städse försvåras genom dels andra Länders l5a Den 29 December c. m. täflan, dels höga tullafgifter.
Om exporten för något år försvåras, som lätt kan hända, är det då nyttigt alt beröfva eller försvåra de metalliska
Lånen?
Oeh hvad blir följden?
Jo: Bruksnäringens minskande eller afstadnande, hvarigenom åter beholvet af spannemål och tillgången att köpa den minskas; och då lärer väl Jordbrukaren blifva den, som slutligen förlorar på det af Friherren gjorde förslag till dess hjelp: ett vanligt öde, då man vill skada den ena näringen, under förevändning att hjelpa en annan, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Thams nu afgifne yttrande, i anledning af Friherre Boijes, Ludvig, i förmiddagens plenum till BaneoUtskottet remitterade motion, innefattande åtskilliga omständigheter, som, vid den blifvande Financeplanens uppgörande, böra iagttagas, äfven måtte till lian® colltskottet remitteras, Bifölls, Föredrogs ånyo Hans Excellence Herr Grefve De La Gar dies Jacob, den 15 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående ett årligt anslag till nästa Riksdag för en Normalskola, till Vexel-undervisningens befrämjande, jemte de af Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claes, samt Den 29 December e. m. i53 Hans Excellence Herr Grefve De La Gardie, rörande samma ämne, berörde dag afgifne yttranden, Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
Det ämne, som är föremål för Hans Excellence Herr Grefve De La Gardies närvarande motion, är af sådan vigtig beskaffenhet, att jag icke utan orsak tvekar om min värdighet att uppstiga såsom förespråkare derför.
Emedlertid skall jag hafva äran framdraga ett och annat skäl för bifall till densamma, som jag hoppas Ridderskapet och Adeln skall gilla.
Menniskovännens förhoppningar hvila på framtiden, på en ädlare tingens ordning.
Men denna massa af förbättringar, som äro nödige, hvarest börja, hvarest sluta?
Man bör börja med barnet, sluta med ynglingen; och låta sedan den fulländade mannen stå för följderna.
Vi skola således först tänka på uppfostran; men hvilken uppfostran?