Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I en tid då med skål upmärksamheten och omtankan på det upvexande slägtets vårdade upfostran allt mer synes göra sig gällande, och sålunda medlen för detta ändamåls vinnande i samma mån ock torde med värma af hvarje fosterlandets vän omfattas, vågar jag härmed i förutnämnde syftning framställa några förhållanden, som hos R. H. St., hvilka städse beredvilligt sökt medverka till allt som kunnat lända till uplysningens allmännare spridande, säkerligen skola väcka det intresse de med rätta förtjena.
Dessa nu antydda förhållanden röra nemi. vården och underhållet af de ganska betydliga och i mänga afseenden värderika samlingar som tillhöra Strengnäs Elementarläroverk och omfatta dels dess Bibliothek, dels dess Naturhistoriska, Numismaliska m. fl. samlingar.
För att visa vigten af dessa samlingars tillbörliga vårdande, samt behofvet af Statens understöd dertill, torde vara lämpligast att anföra deras betydenhet och den nytta de vid allmänna undervisningen lemna.
Ilvad således först beträffar bibliotheket, så består det egentl. af 2:ne Afd:r.
Den ena Elementarläroverkets och den andra det s. k.
Domkyrkans bibliothek.
Den förra Afd:n har i likhet med troi. de fleste öfrige Gymnasii-bibliolheker i Sverige upkommit genom gåfvor af för bildninngens spridande nitälskande personer, äfvensom genom den föreskrift i skolordningen, att från hvarje prestesterbhus borde en bok aflemnas till Gymnasii- och Stifts-bibliotheket.
Denna Afd:n består nu af omkr. 11,000 volymer, hvaribland åtskilliga manuscripter och permebref, samt dess - 266 Den 30 December f. m. utom en samling af omkr.
8,000 disputalioner och theser, ventilerade vid Upsala, Lund, Abo och flera utländske Universiteler, äfvensom vid Gymnasierne i Sverige.
Den andra Afdm eller Domkyrkans bibliothek består af omkr.
2,000 vohlmer, tryckta dels i 15:de och 16:de samt dels i 17:de seklet intill 1017, och utgör ungefär en tredjedel af den utmärkt dyrbara boksamling, som under Tyska 30 -åriga kriget från Olmiitz hemfördes till Sverige, då nämnde samlings öfrige tvänne tredjedelar fördeltes ungefär till hälften emellan det Kongl, bibliotheket i Stockholm och Westerås Stifls-bibliolhek.
Denna boksamlingens fördelning skedde dock så slarfvigt och slumpvis att, enl. hvad man på sednare tider erfarit, af dyrbara verk några delar befunnits i det ena och öfrige i det ancha, ja till och med spridda delar af samma verk i alla 3 nu nämnde bibliotheker, hvilket missförhållandes rättande vore önskligt mätte kunna tillvägabringas.
Alltinlill 1770 låg nämnde dyrbara samling i Domkyrkans fugtiga hvalf, der den af mögel och mal var nära att aldeles förstöras; dock, sedan, uppå derom gjord und. framställning, K. M. tillåtit, att samma bibliothek fick med Gymnasii-bibliotheket förenas, biet detsamma till Gymnasiihuset upflyttadt, hvarefter 1773 uprättades och trycktes en knapphändig katalog öfver de böcker, som voro i det skick, att de kunde vidare förvaras.
Men förutom att denna katalog är i viss mån felaktig är den derjemte så ofullständig, att den ingalunda upfyller det dermed afsedda ändamål, enär t. ex. ofta innehållas 10 ända till 30 särskilte mindre arbeten eller ströskrifter i samma band, då i katalogen blott den första skriftens titel är anförd, hvilket förhållande är så mycket mer anmärkningsvärdt, som enl. kännares utsago åtskilliga af dessa smärre skrifter skola vara ytterst sällsynta och af stort värde.
Doctor Brannius, under hvilkens värd bibliotheket var updraget, var i tiotal af år sysselsatt att uprätta en fullständig katalog öfver ifrågavar. gamla boksamling, men hvilket trägna och mödosamma arbete han icke under sin lifstid hann fullborda i afs. å katalogens kollationering och renskrifning.
I Bibliognosliskt hänseende vore det således af vigt att sistnämnde katalog blefve tryckt, enär nu dyrbara skatter förvaras, utan att i brist på kännedom derom, de kunna blifva af en allmännare nytta.
Bibliothekaries tid hafva årligen en mängd af band i detta bibliothek blifvit uphjelpte med bibehållande af deras antika utseende i öfrigt.
Under de senare åren hafva af Elementar-läroverkets bibliothek årligen omkring 400 volumer varit utlånade dels till lärare och lärjungar, dels till andra personer.
Till bibliothekets underhåll är T'ff af de s. k.
Fellingsbro-medlen anslagen, hvilken andel går, jemte några andra smärre bidrag, till ett årligt belopp af omkring 140 ä 150 r:dr b:co.
Elementar-läroverkets Naturhistoriska och andra samlingar hafva likaledes upkommit genom enskilte personers frikostiga donationer under de sednare 30 åren.
Sålunda finnas: l:o En ej obetydlig samling af upstoppade däggdjur, foglar och större fiskar. 2:o I sprit inlagde amphibier, fiskar och anatomiska praeparater. 3:o Cramer, skeletter och fogelägg m. m. 4:0
En rik och dyrbar samling insekter och crustaceer, förvarade i 7 skåp. 5:o Snäckor, musslor Den 30 December f. m. 267 och petrifikater ra. m. i elt skåp och 6 pulpeter. 6:o
En betydlig raineralie-samling förvarad i 2:ne större skåp. 7:o Herbarier i 3:ne större skåp, hvaribland det utmärkta Herbarium normale, som ulgifves af Pi of. Fries. 8:o En Ethnographisk samling. 9:0
En större mynt- och medalj-samling i guld, silfver, koppar och bronz ra. m.
För nu upräknade samlingars värd och underhåll, hvartill må räknas upstoppning af till samlingarne skänkte djur, anskaffande af sprit, glasburkar och nya skåp efter behof, utrymmes beredande och anordning för de ständigt sig ökande samlingarne; för allt detta finnes icke något anslag.
Men dä i betraktande ta ges alla dessa samlingars betydenhet och den nytta de ändamålsen ligt vårdade kunna lemna ej blott närmast och hufvudsakligast
Läroverket utan äfven vetenskaps-forskningen i allmänhet, vägar jag härmed hos R.
St. vördsamt föreslå, det måtte ett årligt anslag af 200 r:dr b:co beviljas att till de Strengnäs Elementarläroverk tillhörige och under dess vård ställde bibliolhek samt andra samlingar utgå på sätt och med de vilkor R.
St. kunna finna skäligt att för det afsedde ändamålets vinnande närmare bestämma.
I sammanhang med nu framstäldte ämne anhåller jag att tillika få fästa H. R. o. Ad:s upmärksamhet å förhållandet med lönevilkoren för Läraren i Naturalhistorien vid Strengnäs Elementarläroverk, åt hvilken tillika alla ofvannämnde betydliga samlingars vård, tillsyn och ordnande äro anförtrodde.
Härvid torde först böra erinras att på 1770-talet inrättades vi Strengnäs Gymnasium en Medicinsk Lection, hvartill derjemte hörde vården af Domkyrkans förutnämnde bibliolhek.
Härvid anslogs som lön 30 T:r Spanmål, hvaraf 15
T:r skulle beräknas såsom arfvode för nämnde bibliotheks vårdande.
Några år sednare inrättades, genom donation af Biskop Serenius, en Naturalhistorisk Lection med penningelön, hvilken dock befanns otillräcklig för innehafvarens skäliga bergning, hvadan i början af 1790-talet dessa bägge lectioner förenades.
Den 3o Mars f. ra. 3oi gör afkastnings-behållningen i penningar, samt efter 5 procent förvandlar den till Capital. — Kommandes detta Capital förslagsvis och under förväntan af RiksComittéens sanction, att utgöra det hvarje skattskyldig förmån åsätta värde, hvarefter antalet af de å densamma sig belöpande hevillningsdelar bestämmes. 3:o Riks-Comitté,— som granskar, dömmer och beslutar öfver de föregående arbeten, samt upptager och afdömmer alla Bevillningsmål utan Appell.
Ehuru så väl dessa Comitteers sammansättning som formerne för deras verksamhet kunde utur olika synpunkter olika modificeras, har jag dock trott följande vara mest öfverensstämmande med den af mig för deras arbeten framställda rigtning.
Socken-Comitte väljes af alla i Socknen boende röstägande personer.
Den består af en Ledamot från hvarje tionde mantal inom densamma.
De till SockenComitte, valde Ledamöter samlas äfven derstädes, samt aflägga, då de äro samlade och före arbetets början, den uti allmänna Lagen utsatta vittnes-eden, hvilken dem af Socknens Prest affordras.
Prest bör under hela arbetet vara närvarande, han aflägge äfven samma Ed.
Ledamöterne välje sjelfve en Ordförande och en Protocollist. 3oss Den 3o Mars f. m.
Då Socken-Comitteens åliggande är, att i nogaste mån uppgifva och beskrifva hvarje inom Socknen skaltskyldigs förmån, bör denna beskrifning till sin vidd uti Protocollet upptagas, samt uti dertill inrättade Tabeller införas. — Hvar och en skattskyldigs egen uppgift bör handiingarne bifogas.
Då Comitteens arbete är fulländadt, utses, genom val bland alla dess Ledamöter, en lili Ledamot af den tillkommande Läns-Comilteen.
Till denne öfverlemnas alla de arbetet tillhörande handlingar, hvilka han vid sitt inträde i Läns-ComitteW ovilkorligen skall derstädes uppvisa och öfverlemna.
Läns-Comitte/ består af en Ledamot från hvarje Socken-Comite.
Den samlas uti Länets Hufvudstad, som alltid blir sätet för dess arbeten.
Efter skedd samling och före arbetets början, aflägges af dess Ledamöter den i Lagen utsatta vanliga Domareeden.
Socken-Comitte^ns arbeten företagas sedan till granskning, i stöd hvaraf hvarje skattskyldig förmån dess afkastnings-behållning påföres, hvilken sedan den, enligt hvad ofvan sagdt är, blifvit förvandlad lill Capita], uti Tabellen utföres.
Alla LänsComitteens beslut samt moliverne, som till desamma föranledt, blifva noga till Protocollet upptagne.
Den 3o Mars f. m. 3o3 Dessa Protocoller, jemte både Länsoch SockneComitéernes hela arbeten, öfverlemnas derefter till RiksComitéen.
Riks-Comité skall sammansättas och bestå af fyra Ledamöter från hvarje Län, en af hvarje Stånd, hvilka dertill valde äro.
Desse böra anses såsom Rikets Ständers Fullmägtige, efter fullbordad granskning alla Taxeringsmål utan appell afdömma, samt resultatet i Tabellen utföra.
De böra äfven före arbetets början aflägga Domare-ed, och äfven derjemte, om så nödigt funnes, någon annan efter naturen af deras göromål afpassad, hvilken af Rikets Ständer särskilt kunde föreslås.
Då likväl den Riks-Comittéen tillagde Domsrätt utan appell möjligen kunde synas tillintetgöra den skattskyldiges med skäl förväntade rätt till en med billighet öfverensstämmande nedsättning, i händelse dess i Staten åtnjutande förmåner blifvit för högt värderade, tror jag mig till denna svårighets afhjelpande böra föreslå följande:
I fall af missnöje med den af LänsComittéen uppgjorde värdering, äger den skattskyldige att genast vid denna Comité detsamma tillkännagifva, samt derefter hos Riks-Comitéen anmäla de af honom i värderingen förmenta felaktigheter.
Den skattskyldiges klagomål skall alltid vara åtföljdt af bevis; eller ock skall han med intyg 3o4 Den 3o Mars f. m. från LandshöfdingEmbetet i Länet styrka, det hail hos detsamma anmält sig till erhållande af Landtmätare, och hör en sådan, om dertill skäl är, genom RiksComite^ns anmodan till Konungens Befallningshafvande, och i stöd af desses derpå följande skyndsamma åtgärd, honom utan uppskof, och så fort sig göra låter, till värderingsruålets utredande förunnas.
Skulle den klagande efter slutad mätning finnas hafva haft fog till sina klagomål, bör ej allenast den nya värderingen derefter lämpas, utan äfven halfva Landtmätare-kostnaden honom af allmänna medel inom viss utsatt kort tid ersättas.
Skulle åter den öfverklagade värderingen finnas vara med verkliga beskaffenheten öfverensstämmande, får den klagande, utan någon förändring i värdering, sjelf vidkännas hela den Landtmätare-arhetet åtföljande kostnad.
En dylik rättighet, att till värderingsförhållandens utredande förordna Landtmätare, skall äfven till bevakande äf Kronans rätt vara Konungens Befallningshafvande förbehållen, i händelse de anse en värdering vara för lågt uppgjord.
De böra då äfven på nyssbeskrefne sätt till Riks-Comitéen inkomma med sina anmärkningar, med bifogad förklaring, att
Landtmätare redan till det ifrågasatta värderings-målets utredande blifvit förordnad, hvarå Comitéen, om dertill skäl är, äger att göra afseende.
Den 3o Mars f. m. 3o5 Den kostnad, som häraf uppkommer, bestrides af den skattskyldige till hälften, så framt Konungens Befallningshafvande finnas hafva haft fog till de af dem gjorda klagomål; i annat fall vare den skattskyldige från all kotsnad fri.
Efter slutadt arbete utväljer RiksComiteen bland (sig sjelf en Ledamot från hvarje Län, sorn på af dem utsatt tid, sedan de anmälte Landtmäteri-förrättningar äro fullbordade, sammankomma för att dessa målen till slutligt afgörande upplaga och afdÖmma, dä den skattskyldige tillerkännes de honom tillkommande skäliga afdrag eller tillökningar»
Till noggrannhet vid värderingarnes förrättande, blifva, till följe af det föregående, Tabeller af noden.
Dessas mer eller mindre fullkomlighet blifva äfven vid sakens utförande ett ämne af mycken vigt.
Af sådan anledning tror jag mig till ändamålets vinnande böra föreslå, det Kongl. KammarCollegium och LandtmäteriContoiret anmodades, att i stöd af ägande sakkännedom uppgöra förslag till YärderingsTabeller för jordbruket, och att hos Kongl. Bergscollegium äfven anhölls om en dylik åtgärd, hvad Bergshandteringen och Bruken beträffar.
Då emedlertid de af Herr Friherre Henning "Wrangel redan för Jordbruks-värde18 H. 20 3o6 Den 3o Mars f. m. ringar uppgjorde Tabeller synas mig vara af mycken förtjenst och äga en för ändamålet stor grad af användbarhet, finner jag mig smickrad att med dess tillstånd få desamma härjemte bifoga.
Sådane äro de af mig för värderingssättet i allmänhet föreslagne grunder.
Men månne nu alla de till beskattning upptagne Statsförmåner kunna efter detta värderingssätt till deras verkliga beskaffenhet bestämmas?
Mig synes, att ej mer än enda artikel derifrån bör undantagas — men denna artikel är af betydlig vigt uti vigtskålen, och icke dessmindre synes undantaget nödvändigt, icke dessmindre synes ett särskilt värderingssätt för densamma böra föreslås.
Man förutser redan, att jag menar handel och rörelse.
Handel och rörelse, dessa källor till förmögenhet, skola väl af den uppmärksamme utan särdeles omtvistande medgifvas, till naturen, vara ganska skiljaktige från de här ofvan upptagne Statsförmåner.
Ofta till inre förhållandet mera dolde, äro de det äfvenså till verkningarne.
Värdet å de af idkaren dertill använde Capitaler, så i varor som penningar, är så mycket svårare att bestämma, som de i dess egen hand med hvarje dag förändras; hvar är då fonden att beskatta?
Den verkelige ägaren af Fonden, så väl i skepnad af penninge- som varu-capi - Den 3o Mars f. m. tal, är1 svär om ej omöjlig att utfinna: hvar är då mannen att hålla sig till?
— Och då fond och ägare äro nästan lika svåra att bestämma, hur stall väl handel och rörelse utan någon säker grund kunna värderas?
Verklige, måhända de verkligaste af alla, Statsförraåner, efter devid begagnandet kanske mest påfordra skyddande Lagars både antal och kraftiga åtgärder, synas handel och rörelse, ur denna synpunkt betraktade, efter samma grundsattser böra behandlas; men en i öfrigt olika beskaffenhet, och framför allt ändamålets vinnande i stort, torde här till förmån för dem böra föreskrifva någon förändring i värderingssättet.
Så väl dessa förhållanden, som hvad man af forntida häfder har sig bekant om Städers uppkomst och fortgång, synas visa behofvet af att beskatta Städer mera efter allmänt öfverslag, än partielle undersökningar och värderingar.
Till sin natur mera oberoende af all gransknings-förmåga, än andre innehafvare af Stats-förmåner, hafva dock behofvet af Lagarnes beskydd, handels och vissa rörelsers redan på gifna orter vundne blomstring, och sjelfva handteringarnes deruppå stödde bestånd, nödgat dem till billiga och mot fördelar afvägda uppoffringar.
Men alltid torde dock böra anmärkas, att Närings- och Handelsidkares interesse synts förestafva dem den 30* 3o8 Den 3o Mars f. m. önskan, att hällre genom vissa förut bestämda afgifter få afbörda sig sina tillskott till det Allmänna, än genom inqvisitive och delvis utsträckta värderingar godtgöra Statens fordringar.
1 noga förening med detta i sakens natur grundade förhållande tror jag derföre följande värderingssätt för Städerna böra föreslås.
Af BevillningsUtskottet uppgöres till en början noga proportionen af den del utaf hela bevillnings-beloppet, hvilken Städerne jemförelsevis till det öfriga Landet böra utgöra.
Hela den för Städerna sålunda uppiomne Bevillningssumma bör sedan uppå dem i mån af deras bandel och rörelse fördelas, samt i följd deraf antalet af de Bevillningsdelar hvar och en kommer att utgöra, af Rikets Ständer bestämmas och på densamma utföras.
Om distributionen till utgörandet af den så uppkomna bevillningssumma äga Magistraterne, eller af Städernes invånare bland dem sjelfva utsedde Ledamöter, att i proportion till hvars och ens större eller mindre rörelse gå i författning, på sätt dem lämpligast synes; dock så alt hela det påräknade beloppet under ingen förevändning förminskadt utfaller.
Den 3o Mars f. m.
S09 Härefter fortsattes uppläsningen af Friherre Cederströms ofvanberörde skrifteliga anförande, så lydande; Till den nu upplästa tryckta skriften tager jag mig friheten än ytterligare foga några anmärkningar, hvilka, som jag hoppas, skola ännu mera förtydliga hvad jag redan haft äran anföra.
Då ett folk väljer sig en Styresman, för att, såsom den mäst kraftfulle och mäst upplyste, skydda dess rättigheter och skipa dess lag, så betingar det sig af honom vissa förmoner, emot hvilkas erhållande det utfäster sig, att till honom afgifva vissa skatter.
Då en Regent åtager sig den sköna pligten, att försvara ett helt folk och vara dess högste
Domare, betingar han sig för dessa förmåner, han lemnar dem, en viss ersättning, om jag så får kalla den.
Denna ersättning, denna skatt, denna bevillning, eller huru som hälst den må uttryckas, bör vara viss, det vill säga bestämd, emedan de förmåner folket af honom och genom honom njuter, äfven äro vissa, eller bestämdt desamma för alla tider.
Såsom det förhåller sig uti ett land, der Regenten ärsouverän, så bör det i detta afseende äfven förhålla sig i en constitutionel Stat, der Regeringen och Rikets samtlige Embetsman äro de, hvilka, för de förmåner de lemna folket, af detsamma betingat sig vissa bestämda mot-fördelar.
Detta 3io Den 3o Mars f. m. ömsesidiga gifna förhållande, grundadt på ett ömsesidigt frivilligt ingånget contract, skall ovedersägligen, i nion af contractets bestämdhet, bereda såväl den högste, som den lägste lugna fördelar, och förebygga hvarje brytning af det inbördes förtroendet.
Från denna enkla princip har jag utgått uti mitt Bevillnings-förslag, och kan lika litet frångå den, som antaga någon annan.
Men denna princip bör, såsom hvarje annan, grunda sig uppå ett o vilkorligt axiom, en klar och enkel förstånds-sanning, och detta axiom har jag trott mig finna uti den i mitt förslag uppgifna fördelningsgrunden.
Måhända har jag irrat mig uti hvad jag med redlig öfvertygelse och varmt nit såsom det rätta framlagt; men hvad jag ovedersägligen ej irrat mig uti, är, att om möjligen något bestämdt resultat skall vinnas, grunden dertill ovilkorligen bör vara ett sådant axiom, en sådan sanning.
Jag frångår, att mitt är det absolut rätta, och skall vara den förste, som med fullkomlig tillfredsställelse skall erkänna den större rigtigheten uti ett annat.
Jag önskar endast, att ett sådant någon gång måtte frarntes, och vill då helt och hållet afstå från den hedern, att åt ett upplyst Utskott hafva visat den väg, som leder till det för Regering och folk mäst lyckliga resultat.
Men så länge detta absoluta axiom ej är funnet, samt orimligheten och origtigheten Den 3o Mars f. m. af mitt förslag blott är sagd, ej visad, ännu mindre bevisad, kan jag hvarken sorn friboren Svensk, eller tänkande menniska, i ringaste nion medgifva, att den öfvertygelse, som nu lifvar mig, är falsk.
BevillningsUlskottet yttrar sig uti sitt Betänkande, att detsamma äter ej funnit mitt pro-- ject vara så fullständigt utveckladt, att det kunnat inse dess fördelar och företräden m. m.
— Härpå kan jag endast svara, att jag, såsom varande hvarken Embetsman eller UtskottsLedamot, ej funnit det vara min skyldighet, att utveckla ett förslag af denna art, då Utskottet i sådant afseende bade kunnat vända sig till KammarCollegium, eller andra tillbörliga Auctoriteter.
Detta inkast finnér jag derföre ej vara "en skälig anledning, att icke göra afseende uppå mitt förslag,"
Vidare "har Utskottet ej kunnat undgå finna, att de föreslagne värderingarne och alla dermed sammanhängande undersökningar, jemte flera andra vid verkställigheten mötande omständigheter, säkert skulle medföra oberäkneliga svårigheter, betydlige kostnader samt mycken tidsutdrägt.” — Blott utur det enkla skäl, att detta yttrande är alldeles vilkorligt, kan detsamma ej innebära "en skälig anledning.”
Men, med förbigående af detta logiska motskäl, vill jag, hvad Utskottet hvarken logiskt eller factiskt gjort, nu factiskt bevisa orig - 312 Den 3o Mars f. m, tigbeten af denna del utaf Utskottets Betänkande. 1812 års BevillningsFörordning stadgar, att tre särskilte slag af Comitleer böra finnas, hvilka skola uppgöra och bestämma, huru mycket på hvarje medborgare, i proportion af dess förmögenhet, i Bevillning bör sig belöpa.
Dessa trenne Comittéer äro Berednings-, Taxerings- och PröfningsComitte'erne.
— Emot den förstnämnda svarar den af mig föreslagne SockneComittéen.
I stället för TaxeringsComite'en har jag åter föreslagit en så kallad LänsComitte, som med den förra är enahanda, dock med den hufvudsakliga skillnad, att, inom hvarje Län, de enligt 1812 Ars BevillningsFörordning faststälde TaxeringsComitteer äro flera, och min projeeterade LänsComitté för hvarje
Län blott är en.—- Detsamma gäller ock om de år 1812 förordnade PröfningsComittéer, istället för hvilka jag projecterat en RiksComité, som för heta Riket är en, då deremot af PröfningsCommilteerne finnes en för hvarje Län.
— När nu allt detta tillsammanlägges, och man tillika attenderar dertill, att de Comitteer jag projecterat, ej fordra en större personal, än de förra, och att dessa af mig föreslagna äro ojemförJigen förre till antalet, samt dessutom att deras sammanträden ske endast hvart femte år, då de förras ske hvarje, så blir det mig omöjligt alt, med au - Den 3o Mars f. m. 3i 3 strängning af all tanke- och beräknings-förmåga, utgrunda, huruledes mitt förslag, om det verkställdes, rimligtvis kunde åstadkomma mera kostnad, än de nuvarande Comitte^r göra.
Tvärtom: alla de nuvarande Comitteer i Riket åstadkomma en onödig dagspillan för flera hundrade menniskor och lika många hästar, då dessa oftast från mycket aflägsna trakter skola infinna sig till Taxerings- och PröfningsComittéerne.
Huru mycket större hushållning skall ej uppkomma derigenom, att all denna dagspillan på fem år försvinner.
Om man antager hvarje dag för en karl vara värd en R:dr, och lika mycket för en häst, så torde, då man noga kalculerar, allt detta til 1- sammanlagdt utgöra något öfver en Million på fem årstid, och således, om denna onödiga omväg skulle undvikas, inom fern år uppstå en besparing af mera än en Million.
Men uppå en så betydlig besparing gör ingen afseende, och tager jag mig derföre friheten, att då BevillningsUtskottet påstår, att det af mig uppgifna förslaget skulle medföra större kostnader, med ofvanstående factiska bevis framställa den ovilkorliga besparing, som genom verkställandet af mitt förslag skulle uppkomma.
Jag kallar denna besparing ovillkorlig, emedan jag anser den vara ett lika klart axiom, som det, hvilket bör ligga till grund för principen af bevillningens fördelning. 314 Den 3o Mars f. m, De af Utskottet omnämnda svårigheterna kan jag ej heller fatta, då de af mig föreslagna Committeer lika så lätt kunna samlas, som de enligt 1812 års BevillningsFörordning fastsLällde.
Jag får derföre anhålla, det Utskottet behagade, i händelse af återremiss, i detta afseende explicera sig, och härutinnan, så väl som i allt öfrigt motivera sina yttranden, emedan det annars så väl för mig, som för hvarje annan, den der är van vid, att gifva med endast för skäl och sanningsenlig bevisning, är omöjligt att inse värdet af Utskottets Betänkande.
Eller skulle väl Utskottet med dessa svårigheter, som förmodas möta, endast åsyfta svårigheten af Bevillningens utgående från städerna?
Jag vill presumera detta fall.
Redan för längre tider tillbaka äro, såsom för allom bekant är, Städerna i Sverige classificerade uti en viss ordning.
Denna classification är grundad uppå det mera eller mindre förmonliga läge de hafva, deras storlek, folknummer, speciella industri m. m.