Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade gerna sett och högeligen önskat att så väl Frih.
Palmstjerna som Frih.
Cederström hade afstått, den ena från sitt förslag och den andra från sin bordläggning.
Jag har fullt förtroende och gammal tillgifvenhet och vänskap för dem båda och känner deras ovanliga förmåga och stora insigter i det ämne som är å bane.
Jag tror att Frih.
Palmstjerna har grundligen undersökt det förslag han framställt, men del är för mycket begärdt alt R. o. Ad. skulle på god tro utan närmare pröfning antaga hans förslag eller någon annans uti en sak af den slöra vigt, som den förevarrde.
Jag vet icke hvad som står för lifvet, att jag så må uttrycka mig, med bela frågan.
Om den förekommer vid en annan riksdag, sä slå ju alla våra förhållanden intilldess oförändrade.
Jag tror icke man kan begära att R. o. Ad. skulle vara färdigt att nu så hastigt ingå på ett sä väsendtligt förslag.
Detta frånsäger jag mig, och skulle tro att ganska många af R. o. Ad. äro i samma belägenhet.
Hvad beträffar sjelfva föredragningsordningen så har jag redan yttrat att jag tror det icke kunna annorlunda förfaras än Hr Gr. o. Landtm, förklarat.
Hr Gr. o. Landtm, anhöll att, då nu en diskussion i afseende på formen för ärendets behandling hade uppstått, de ledamöter, som anmält sig till erhållande af ordet, behagade yttra sig endast i formfrågan, så att någon ytterligare diskussion i sak icke måtte förekomma innan behandlingssättet blifvit af R. o. Ad. afgjordt.
Jag får endast anhålla hos Frih. Palmstjerna, att Hr Frilen ville till sitt förslag lägga följande ord: ”dock med öfverlemnande till K.
M. att låta för hvarje i jordebok serskildt upptaget hemman eller lägenhet jemna beloppen af de bibehållna räntepersedlarne till fullt antal kappar, skålpund, stycken, tunnor, (kol) o. s. v. på så sätt, att hvad som nu debiteras i brutna tal, antingen fylles eller nedsättes till fullt antal, hvarvid skillnaden efter förutnämnde medelmarkegång i förra fallet fråndrages, och i det sednare tilllägges deon nya penningeräntan”.
Sålunda borde t. ex. för hemmanet Akalla som jag omnämnde i f. m. påföras i st. f. 13 tunnor $'s kappar, 13 tunnor 4 kappar spanmål.
Detta skulle icke vara af någon betydlig 58 Den 7 September e. m. inverkan på räntornes belopp, men skulle dock underlätta förändringen medelst föreukling vid debiteringen.
Mig syntes att Hr Gr. o. Landtm, yrkade det vi skulle hålla oss till formen.
Hr Rosenblad har i stället uppfattat della yttrande så, som skulle vi tala om saken.
Om det förhåller sig tvärtom såsom jag tror, så får jag instämma med Hr von Hohenhausen, af hvilken jag är nästan fullständigt förekommen.
Jag anser nemi. den 3 punkten som är föredragen, skola enl. 49 § Riksd.Ordn. nu afgöras.
Nålman dervid, på sätt Hr Gr. o. Landtm, föreslagit, förbehållit R. o. Ad. rätt att i ett annat plenum pröfva Frih.
Palmstjernas förslag, så blifver ingens rätt förnärmad.
Jag tror således, att Hr Sandströraers tillstyrkan del punkten måtte få hvila, bör förfalla.
Om således den 3 punkten skall företagas såsom jag tror, så anhåller jag i öfverensstämmelse med mitt yttrande denna f. m. att blott l:sla delen af denna punkt om hvilken jag då yttrade mig, måtte serskildt företagas till pröfning, nemi. dessa ord, ”att de pä skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket utom Stora Kopparbergs län, mätte till ett, för hvarje i jordeboken serskilt upptagen egendom, sammanfördt belopp, bestämmas och utsättas i R:dr silfver”, och dermed slut.
Vid mångfalldiga föreg:de tillfällen, då betänk., som varit 2 gånger bordlagda föredragits, hafva vissa punkter hvilka stått uti oskiljaktigt sammanhang med andra frågor, blifvit uppskjutne till ett annat tillfälle dä dessa andra frågor kommit under pröfning.
Det lärer nu icke kunna nekas, att denna 3:dje punkt står i oskiljaktigt sammanhang med Frih.
Jag får derföre anhålla om Hr Gr. o. Landlm:s propos. pä uppskof med 3:dje punktens företagande till nästa plenum, för den händelse att Frih.
Cederström icke vill afstå ifrån sin begäran om bordläggning af Frih.
I annan händelse skulle vi nu öfverlägga och besluta om denna punkt, med öppen rätt att sedermera besluta om Frih. Palmstjernas förslag.
Vi skulle då först i afton få en öfverläggning om hela frågan och sedermera få samma öfverläggning i nästa plenum om igen, hvilket eljest kunde vara absolveradt meden enda öfverläggning; hvarföre jag, på sätt jag sagt, nödgas anhålla om Hr Gr. o.
Landtm:s propos. på uppskof med denna 3:dje punkt.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik:
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr von Hartmansdorff, med hvilken jag i detta fall helt och hållet instämmer.
Jag kan icke göra den tydning af den åberopade 49 § att del nu skulle vara tillständigt att uppskjuta behandlingen af den egentliga frågan eller Utsk:s betänk. på grund af nu gjorda anmärkn:r vid förslaget. 3 mom. i 49 § Riksd.Ordn:n lyder sålunda: ”Vid pröfning i Ståndens plena af Utsk:s afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring.
Göres dervid Den 7 September e. m. 59 anmärkn. till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande antingen genast eller derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta etc”.
Således måste det nödvändigt bero på Ståndets beslut i detta hänseende om frågan skall uppskjutas till ett annat plenum.
Men här förekommer ännu ytterligare, då man läser §:n i sin helhet: ”Är anmärknin af den beskaffenhet att den anses fordra närmare utredning, erhålle Utsk. af samma anmärkn. del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemka”.
Der är således fråga om sådana anmärk:nr hvilka böra återgå till Utsk:s behandling, hvilket här icke lärer komma i fråga, då ämnet redan har varit lill Utsk. remitteradt, och nu till RiksStm återkommit.
Vidare inneehåller §:n: ”När ett sålunda beredt förslag till St:n återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som här ofvan om Utsk:s första förslag stadgas, dock att ytterligare återremiss ej må ega rum”.
Jag finnér icke hvad vigten skulle blifva med att uppskjuta frågan, sedan Huset nu är talrikt församladt för att afgöra den, utan för min del yrkar jag alt discussionen måtte fortgå och beslut fattas öfver StatsUtsk:s förslag, och om dervid kan fogas det förbehåll att, i händelse Ulsk:s förslag blifver underkändt och afslaget, Frih.
Palmstjernas amendement då, i ett följande plenum må komma i fråga, det må blifva Ståndets sak att afgöra.
Det förslag jag framställt har visserligen blifvit beslridt af några talare, men de torde ursägta att jag icke af hvad de anfört kan finna mig öfvertygad, att det vore formenligt, att serskildt besluta öfver Frih.
Palmstjernas amendement och serskildt öfver det förslag till förvandling af de indelta räntorna, som Utsk. har föreslagit.
Några talare hafva yrkat afslag, och att allt måtte förblifva i sitt gamla skick.
En talare har yrkat, att förvandlingen skulle ske på annat sätt än Utsk. föreslagit.
Jag kan icke föreställa mig annat än att alla dessa olika meningar måste tagas i betraktande vid frågans afgörande.
De röra nemi. alla just den sak, som nu skall pröfvas, eller om förvandling skall ske, och huru den skall verkställas.
Jag kan då icke för min del finna det vara hvarken öfverensstämmande med form eller vanlig praxis för ärendernas behandling, att man skulle uppskjuta öfverläggningen om ett förslag lill förändring, för att först afgöra huruvida Utsk:s förslag skall bifallas eller afsläs, och sedan afgöra huruvida det skall blifva på annat sått, och således det första beslutet förändras.
Efter vanlig praxis haiman, då Hera särskilda meningar äro framställde först voterat om contrapropos., och i min tanka borde således först afgöras, huruvida antingen det amendement, som Frih.
Palmstjerna föreslagit, eller afslag, som äfven är yrkadt, skall blifva contrapropos. till bifall på det förslag som Utsk. framställt.
Jag kan således icke annat än fortfarande bestrida det af några talare föreslagne deremot stridande föredragningssätt, och yrkar således, att om man 60 Den 7 September e. m. anser någon del af förslaget böra uppskjutas till afgörande, hela afgörandet må uppskjutas och ske i ett sammanhang.
Jag beder emellertid att jemte detta bestridande af uppskofvet få hemställa till Frih.
Palmstjerna och Frih.
Cederström om icke denna strid skulle kunna afgöras på det sätt att Frih.
Palmstjernas förslag förändras sålunda att förvandlingen bör ske efter de hufvudgrunder Frihm framställt, eller att hufvudpersediarne bibehållas, och alla småpersedlarne förvandlas till penningar, med öppen rätt för R. o. Ad. att serskilt besluta hvilka persedlar skola anses såsom hufvudpersedlar och sålunda bibehållas.
Då vinnes det åsyftade ändamålet.
Hufvudfrågan blir derigenom afgjord och det är då tillfälle för Frih.
Cederström att i ett kommande plenum, i händelse denna mening skulle vinna, framställa det förslag till tillägg af persedlar, hvartill Frihm kan finna sig befogad och derigenom vinnes äfven det ändamål, att frågan kan behandlas i ett sammanhang.
Sandströmer har fortsatt sitt yrkande att behandlingen af denna punkt måtte uppskjutas intilldess Frih.
Palmstjernas förslag förekomme.
Men jag får fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att ordningen för beslut i alla frågor och följaktligen äfven i denna, är den, att när någon yrkar bifall till Utsk:s betänk, så skall detta betänk, först antingen bifallas, eller genom afslag undanrödjas på det att ett annat förslag må kunna sättas i stället.
Nu är frågan för ögonblicket ingen annan än den, huruvida Utsk:s betänk, skall bifallas på den ena sidan, eller, å den andra, afslås med förbehåll för Ståndet att sedermera pröfva Frih.
Om vi nu i afton bifalla Utsk:s förslag, så är det detsamma som ett afslag å Frih.
Har man åter afslagit Utsk:s, så står för en hvar utväg öppen att pröfva Frih. Palmstjernas förslag.
Jag hemställer derföre vördsamt att R. o. Ad. täcktes låta saken fortgå på detta sätt, och såsom jag tyckte mig (inna att Hr Gr. o. Landtm, sjelf ansåg rigtigast vara.
Slutet på denna öfverläggning måste då i min tanka blifva en propos. af det innehåll att den som bifaller Utsk:s betänk, röstar ja, den det ej vill röstar nej; vinner nej kommer Frih.
Palmstjernas förslag jemte den af Frih.
Cederström dervid föreslagna jemkning att i nästa plennm till öfverläggning företagas.
Jag förenar mig med dem, som ansett den frågan, hvilken nu är föredragen också nu böra till slutligt afgörande förekomma.
Det vore i högsta måtto orätt att ånyo uppskjuta densamma, emedan ett sådant uppskof skulle strida emot just den grundlags-paragraf som Hr Gr. o. Landtm, sjelf citerat.
Hvad åter beträffar Frih.
Palmstjernas förslag, så har jag grundat min begäran om dess bordläggning lill nästa plenum derpå, att jag icke hör till antalet af de lyckliga hvilka kunna så till sägandes stante pede bedöma en framställning af denna beskaffenhet, hvilken så djupt ingriper i Sveriges ekononomiska lagstiftning och kamerala förhållanden.
Det må vara Den 7 September f. m. Cl Hr Sandströmer förbehållet att ega denna lyckliga förmåga; men möjligen kunna inom detta Stånd liera ledamöter än jag önska att Frih.
Palmstjernas förslag göres till föremål för serskild dis— cession inom Ståndet, hvarigenom saken tvifvelsutan skulle försättas i ett mera ulredt skick än hvaruti den för närvar:de befinnes.
Jag anhåller derföre att Hr Gr. o. Landtm., ju förr desto heldre, täcktes framställa till
Ståndet den propos. att man måtte få öfvergå till sjelfva punkten och lemna Frih.
Palmstjernas förslag å sido lill nästa plenum, på sätt jag och Frih. Cederström yrkat.
I anledn. af hvad den siste värde talaren yttrat, får jag först, med anledn. af milt förra yttrande, erinra, all jag så mycket mindre med fog kan klandras för det, alt jag nu skulle vilja forcera frågans afgörande oförberedt, som jag yttrat mig icke Hafva något emot att den uppskjutes, ehuru jag derjemte yrkat att det i sådant fall bör ske med hela frågan för att den må kunna pröfvas i ett sammanhang.
Det kan visserligen vara förmätet af mig att vilja, i afseende på formen för (rågans behandling, mäta mig med Hr von Hartmansdorff, som naturligtvis i det fallet har en vidsträckt erfarenhet, men jag tror dock, att mitt minne icke felar derutinnan, att det vanligen tillgått så förut, att då en del talare yrkat bifall och andra afslag samt åter andra yrkat någon modifikation i förslagen, sä har det först voterats om contrapropos. och sedermera i hufvudsaken.
Hr von Hartmansdorff anmärkte, att om man nu skulle gå tillväga på detta sätt och uppskjuta hela frågans afgörande intilldess man kunde pröfva den i sin ordning och i ett sammanhang, så mäste man äfven uppskjuta åtskilliga andra punkter, som dermed egde sammanhang.
I sådant fall skulle ju uppskofvet härledas deraf att man ville först veta huru denna punkt vore afgjord för att derefter lämpa sina beslut, och jag hemställer dä till eder, mine Hrr, om icke följden skulle blifva alldeles densamma, i händelse man antoge den af den värde tataren sjelf föreslagne procedur.
Om det beslut, som i afton fattas, kommer att ega bestånd eller om i nästa plenum ett annat beslut fattas och följaktligen frågan får en helt annan utgång, så måste äfven detta verka på afgörandet af de frågor hvilka man anser ega sammanhang med denna punkt.
Således tror jag att denna anmärkn. talar mera till min fördel, och jag fortfar följaktligen i det yrkandet, som jag förut framställt.
Uti Utsk:s förslag är framstäldt, att alla räntor skola förvandlas till penningar.
Efter detta förslag, om det antages, komma åtskilliga andra punkter att rätta sig.
Om det afsläs, så förfalla naturligtvis åtskilliga af de följande punkterna.
Palmstjernas förslag åsyftar att hufvudsakligen bibehålla räntepersedlarna.
Detta är stridande mot Utsk:s förslag.
Ogillas det, så förfalla visserligen de punkter, som dermed ega sammanhang, sä vida de ej innefattas i Frih.
Palmstjernas förslag, emedan förbehåll i afseende på detsamma är gjordt. 62 Den 7 September e. m.
Jag skall söka att följa den siste värde talaren i hans argumentation.
Utsk:s förslag, sade han, innehåller att räntorna skola helt och hållet förvandlas i penningar.
Palmsljernas förslag innehåller att räntorna skola till en del bestämmas i penningar, men till en del i persedlar.
Det är byggdt på samma grundsats, som inledningen till Utsk:s betänk, innehåller, nemi. att räntorna skola till största delen bestå uti persedlar, ehuru Utsk:s förslag utgör ett afsteg derifrån.
Nu frågar jag, är Frih.
Palmstjernas förslag ett så beskaffadt nytt, att det icke bör och måste behandlas i sammanhang med Utsk:s betänk.
, eller kan man ens rimligtvis föreslå, att R. o. Ad. först skall afstå förslaget att räntorna sältas blott i penningar och sedermera besluta att de skola till en del sättas i penningar?
Mig synes att det icke vore lämpligt att först den ena dagen afslå allt bestämmande af räntorna i penningar och sedermera i fullkomlig motsats deremot bevilja, att de till en del förvandlas i penningar.
Jag finnér 49 § 3 mom.
Riksd.Ordn., för min del, klar derutinnan, att en anmärkning, sora kan föranleda till någon förändring i Utsk:s förslag, skall kunna hvila till en annan dags plenum, men otvifvelaktigt måste då den del af förslaget, som sålunda skall modifieras, äfven hvila till påföljande dagen, ty hvad vill det säga att den ena dagen bifalla, hvad man föreg:de dag afslagit.
Palmstjernas förslag innefattar, såsom jag har uppfattat det, en modifikation af Utsk:s. Huru vanligt är det icke att, när ett Utsk:sförs!ag förekommer till afgörande, enskilta ledamöter uppstå och föreslå förändringar deruti?
Huru behandlas dessa saker då vanligen?
Jo, enl. grundlagens föreskrifter, så behandlas de på det sätt, att vid en blifvande votering blir bifall till Utsk:s förslag ja-propos. och det andra förslaget contra-propos.
Finnas liera förslag lill contrapropos. voteras först om hvilketdera som skall blifva contra-propos., med ett ord, de framställda förslagen hafva, sä länge min riksdagserfarenhet räcker, alltid blifvit behandlade i sammanhang med Utsk:s förslag.
Att nu börja en ny bana, såsom Hr von Hartmansdorff har föreslagit, att först votera emellan bifall och afslag å Ulsk:s förslag och gömma det förslag som här är framstäldt till en annan dag, för alt då afgöras, kan jag icke finna annat än i högsta grad oformligt och finner ingen grund derför i våra grundlagar.
Skulle det föreslagna uppskofvet med handläggningen af Frih.
Palmstjernas förslag ega rum, så följer deraf, i min tanka, ovilkorligen, att hela denna punkt kommer att hvila eller uppskjutas, ty någon annan behandling af frågan skulle jag icke tro vara grundlagsenlig, aldraminst det sätt, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, att först afgöra frågan i dag på ett sätt och sedermera uppskjuta den för att möjligen i morgon afgöra den pä ett annat sätt.
Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, att vi måtte fä fatta beslut i saken, beslutet må blifva det ena eller andra, och sedermera få vi votera.
I anledn. af hvad Hr Gr.
Sparre Den 7 September c. m. 63 anfört, nemi. att ett afslag skulle betyda detsamma som att alls ingen tänta linge förvandlas i penningar, derföre att Ulsk:s förslag innehåller att alla räntor skola till penningar förvandlas, så får jag försl och främst fästa Gr:ns uppmärksamhet derpå att redan i nu vande tidpunkt utgå en del räntor i penningar.
Förslaget ifrån Utsk. är, alt alla räntor skola i penningar utgå, hvaremot den K. propostn hade velat bibehålla några hufvudsakliga persedlar.
Palmstjerna har funnit skäl i sitt förslag, att öka dessa till många flera och Frih.
Cederström har ansett, att ännu flera borde dertill läggas.
Slutligen kom Hr Rosenblad och föreslog några förändringar.
Deruti öfverenskomma således Frih.
Palmstjernas förslag med alla de tillägg, som dertill blifvit gjorde, att de mer och mindre närma sig till det förhållande, som existerar, under det att Utskrs förslag derifrån helt och hållet afviker och ger ett helt annat resultat.
De nyssnämnda förslagen bryta icke i någon väsendtlig mån det närvartde förhällandet, hvaremot Utsk:s förslag skulle åstadkomma en total förändring derigenom alt inga persedlar skulle utgå, utan alla förvandlas i penningar.
Det faller sig då klart, att under behandlingen af frågan, gör det icke något hinder att man har alt framdeles taga i öfvervägande Frih.
Palmstjernas förslag med de tillägg af Hera persedlar, som dertill kunna komma.
Cederström afstå ifrån sin bordläggning, så kommer frågan uti det skick, som är det vanliga, och hvarpå Frih.
Tersmeden har fästat uppmärksamhet.
Då man skiljer emellan flera olika contrapropostr och får en af dem antagen, samt vidare emellan Utskts betänk, och densamma; men när vi icke kunna tvinga Frih.
Cederström ifrån sin rätt ali fä frågan bordlagd, om han vill den begagna, så hafva vi icke skäl att uppskjuta afgörandet af frågan, helst det öfverensstämmer bäst med grundlagarna att när en fråga förekommer all discuteras, så skall den äfven afgöras.
Olägenheterne deraf ligga icke på deras sida som vilja bifalla, ty de som vilja hafva allt i penningar, de veta genast hvad de vilja.
Det är således endast hos dem, som vilja hafva frågan afgjord på annat vis, som olägenheterna ega rum.
Jag förblifver vid hvad jag först yttrat och yrkar att 3:dje punkten mål te nu först afgöras, emedan grundlagen så bjuder.
Hr von Hohenhausen har visat att Gr.
Sparres framställning utgår icke blott ifrån ett misstag om grundlagens rälta mening och lydelse, utan jemväl ifrån en alldeles origtig uppfattning af Frih.
Mig återstår således ingenting annat än att i detta hänseende förena mig med Hr von Hohenhausen.
Tersmeden har sökt understödja Hr Sandströmer genom det förklarande, att Frih.
Palmstjernas förslag skulle endast åtgöra en modifikation af Utsk:s framställning.
Jag kan sannerligen icke, oaktadt allt bemödande, finna hvaruti Frih.
Palmstjernas och Utsk:s förslag äro med hvarandra beslägtade.
Disk. har, lika med komiterade, föreslagit en fix penningeskatt att bestäm - 64 Den 7 September e. m. mas i silfver efter 1830 års myntlag.
Palmstjerna återigen har föreslagit att räntan skall utgå och förblifva sådan den nu är, endast med förvandling till penningar af några små persedlar, hvilkas sammanräknade värde Frih:n har ansett vara allt för obetydligt, att dess minskning eller höjning i en kommande tid skulle kunna för den skattdragande eller för Kronan medföra någon skada eller vinst.
Således är Frih.
Palmstjernas förslag alldeles nytt, och det måste vara R. o. Ad:s obestridliga rättighet både att deröfver discutera och att detsamma antingen oförändradt eller med förändringar och tillägg antaga eller också alldeles förkasta.
Följaktligen synes det mig ligga klart i sakens natur. att Ulsk:s betänk, nu bör blifva föremål för handläggning till bifall eller förkastande, utan att hvarken kunna eller böra ställas i sammanhang med Frih. Palmstjernas förslag, hvilket mäste, på sätt en annan ledamot, lika med mig, äskat, hvila på bordet, för att i ett annat plenum förekomma.
Jag vill icke förlänga discussionen om formen, utan endast yttra att det ganska lätt torde låta sig göra att förena de meningar, som här vilja göra sig gällande.
Pä ena sidan vill man att Utsk:s förslag och Frih.
Palmstjernas modifikation deraf, pä en gång skola pröfvas.
A andra sidan yrkar man för sig rådrum att pröfva Frih.
Palmstjernas förslag i vissa punkter, såsom Frih.
Cederström har gjort.
Det vore ju ganska lätt att besluta öfver Frih.
Palmstjernas förslag i sin helhet eller till sin grundsats, men lemna pröfningsrätten öppen i de uppgifna fallen.
Detta förslag har redan blifvit gjort och synes mig så fullkomligt förena meningarne, att om man vill resultatet, så vore det väl ganska lätt alt komma öfverens.
Emot de Hrr, som yttrat att Frih.
Palmstjernas förslag vore så helt och hållet nytt, att det icke kunde behandlas i sammanhang med Utsk:s förslag, ber jag att få erinra, att samma förslag, som Frih.
Palmstjerna framställt, redan under den förra discussionen i ämnet här på Riddarhuset framställdes af bland andra, mig sjelf.
Utsk. har också i sitt betänk, pag. 9 omförmält detta förslag.
Der står: ”Under åberopande af de skäl, som grundlagt K.
M:s i förevar:de ämne framställde förslag, hafva åtskilliga ledamöter utaf R. o. Ad. samt PresteSt. hemställt, dels att de af summan nu utgående persedelräntor måtte förvandlas antingen till spanmål och smör eller ock till dessa tvänne artiklar, jemte dagsverken och jern eller ock till 2 å 3 för orterna mest vanliga artiklar.”
Vidare är inom begge förenämnde RiksStånd föreslagit, ”att, med undantag af de hufvudsaklige räntepersedlarne: spanmål, smör och drängedagsverken, hvilka borde utgå i enlighet med nu gällande grunder, alla öfriga under ordinarie räntan inbegripne persedlar, mätte förvandlas i penningar, samt derefter i all framtid med ett bestämt belopp kontant utgöras.”
Hr Den 7 Sep te ml) er e. m. 05 Hr Nordensvan har i sin reservation framställt alldeles samma förslag; huru kan man då påslå ali della förslag är alldeles nytt och att yttrande deröfver nu icke skulle kunna meddelas.
Då en reservant framställt detta förslag, är det väl då tänkhart att nu afslå Utsk:s betänk, och förklara att man vill såsom en serskildt motion behandla denna sak.
För min del anser jag grundlagen icke, utan den uppenbaraste misstydning, så kunna förstås, och jag måste deremot reservera mig.
Mine Hrr, jag befinner mig vid detta tillfälle i en särdeles egen ställning, då mitt omdöme finnér sig i strid emot personer, vid hvars åsigter jag gemenligen fäster det största afseende.
Jag kan för min del icke fatta möjligheten alt, på grund af Frih. Palmstjernas anmärkn:r, ett Utsk:s nu under öfverläggning varande betänk, skulle kunna ånyo bordläggas.
Detta betänk, är bordlagdt så mänga gånger, som grundlagen medgifver.
Om, på grund af Hr Frih.
Palmstjernas framställning med modifikationer i Utsk:s förslag, denna fråga skulle äfvenledes blifva bordlagd, så följer deraf tydligt att den 3:rlje punktens bordläggning, en bordläggning utom hvad grundlagen bjuder, skall ega rum och hvarthän detta skulle leda eller om någon gräns för ett sådant förfarande finnes, det hemställer jag till eder, mine Hrr.
Det skulle ju påtagligen kunna blifva följden.
Om nudiscussionen öfver denna punkt, som redan har så långt avancerat, skulle till ett följande plenum uppskjutas, så är det ju icke annat än en ny bordläggning.