Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tersmeden i deras åsigt ronde l:a punkten af ifrågav;de 4l:sta §, äfvensom i deras yttrade mening rörde mom. litt. e, för såvidt det åsyftar att derigenom få en behöflig kontroll mot sådane korporationer eller bankinrättningar, hvilka, eni. hvad man upgifvit, hitintills brukat begagna sina tjenstemäns namn för att få sina penningar placerade.
Jag kan nemi. icke föreställa mig, att, på sätt Hr Printzensköld påstått, rättigheten för korporationer att insätta sina penningar i banken skulle kunna missbrukas enl. nu föreslagne stadgande.
Om, för att begagna samma exempel som Hr Printzensköld, enskilda banken skulle insätta så betydliga summor, att direkt:n i följd deraf funne sig föranlåten nedsätta räntan, kan jag icke se det lönande för enskilda banken att hafva pengarne der i och för räntevinsten; men val för att i Riksbankens vård hafva ständigt disponibla medel, hvilkas belopp likväl, med iakttagande af det i det föreslagna stadgandet afsedda försigtighetsmått, aldrig derefter torde blifva så betydliga, att deras uttagande kunde på Riksbankens rörelse menligt inverka.
Deremot kan jag icke instämma med en värd talare i hans yttrande att räntan enl. mom. e skulle nedsättas till 2 proc., och detta af 2 skäl.
Det ena: att vid ert så låg räntefot såsom maximum, enskildas kapitaler skulle vinna en förmånligare placering på annat håll, t. ex. i enskilda banken, hvilken derigenom, med en friare bestämningsriitt i afs:de å räntebeloppet, skulle konkurrera med Riksbanken, till dennes skada.
Det andra skälet hemtar jag af det beslut, R. o. Ad. redan fattat att räntan på diskontlån må höjas ända till 6 proc:s maximum; i och genom hvilken bestämmelse väl kan motiveras bibehållandet af räntan å de på upp- och afskrifningsräkning insatte medel vid 3 proc:s maximum, då ränteskillnaden, diskontverket till favör, alltid bör betrygga detsamma mot förluster på denna lånerörelse.
Jag yrkar alltså bifall till Utskits förslag i detta mom.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm., att, i afs:de å nu föredragne punkt, följande yrkanden blifvit framställda, nemi. att ifrån den första meningen skulle uteslutas ordet »såväl» och orden »som enskilda korporationer, bolag och kassor»; att den i mom. e omnämnde ränta skulle nedsättas från 3 till 2 proc.; samt att efter de å 5:te raden i samma mom. förekommande orden »utan äfven» skulle införas orden »sjelfve eller genom diskontdirekhne»; och komme, till följd af dessa yrkanden, delning af propos:n att ega rum.
Exc. framställde härefter propos. å bifall till punktens första mening i oförändradt skick och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja haft öfvervigten.
Sedermera gjordes propos. å bifall till de utan anm. ieinnade mom. a, b, c och d, samt besvarades med ja.
Vidare framställdes propos. å bifall till Utsk:ts förslag, att räntan å insatta medel skall utgöra högst 3 proc.; och blef äfven denna propos. med ja besvarad.
I)en 22 J un i.
271 Ytterligare hemställdes, huruvida R. o. Ad. bifölle
Hr Lilliehööks förslag, att efter de i morn. e förekommande orden »utan äfven» skulle införas orden »sjelfve eller genom diskontdirektme».
Slutligen blef propos. å bifall till öfriga innehållet i mom. e. framställd och med ja besvarad.
42:dra punkten.
Utsk-.ts näst derefter förekommande anmälan.
Den vidare pröfningen af förev:de Betänk, upskjöts till nästa plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/t till 11 e. m.
In fidem, O. Vraket.
Fredagen den 22 Juni 1860.
Justerades protok. för den 7 sisth April.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomna Betänk:n, nemi. från Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 16, i anledn. af väckt motion om lindring i de båtsmansrotehållare åliggande skyldigheter; N':o 17, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk:t N:o 3, i fråga om anläggande af en fyr å klippan Bonden, om anslag till fyrfartyg vid Sydost-brotten och vid Kallegrundet m. m.; N:o 18, i anledn. af väckt motion om inrättande af en diligensförbindelse emellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten; N:o 19, i fråga om förändring af bestämmelserna i K.
Br. d. 5 Febr. 1808 och K. KammarCoHegii derpå grundade kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af kronojord; 272 Ben 22 Janl.
Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- oell Ekon.Utskit: N:o 15, i anledn. af vackt motion örn förändrade bestämmelser rörande successionsrätten till rinder bruk skatteköpta hemman; N;o 16, i anledn. af väckt motion om uphörande lör framtiden af den stångjernsbruken åliggande skyldighet att deltaga i kyrkooch prestg;! rd s by gg n ad; N:o 17. i anledn. af väckt motion om utfärdande af förbud emot elgjagt under 10 års tid; N:o 18, i anledn. af väckta motioner om förändrade föreskrifter rörande tillsättandet af klockare, organister och folkskolelärare m. m.
Hrr Eföktorers lista vid val af en ledamot i Konst.- Utsk:t efter N:o 1.398 Frih, Ihre, fullm.
Hr Tersmeden, Nils; och befanns dertill hafva blifvit utsedd; N;o 1,702 Hr Törnebladh, Gustaf. Opnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk:t efter N:o 1,506 Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, och 3:ne suppleanter derstädes efter N:o 2,282 Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, N:o 2,230 Hr Hagströmer, Johan Jacob, och N;o 1,481 Hr König, fullm.
Gr. Taube, Henning Edvard; och befanns hafva blifvit utsedd till Ledamot N:o 2,09 2 Hr Wrangel, Erik Fredrik; och till Suppleanter N:o 2,259 Hr af Wåhlberg, Göran; a 1,702 >» Törnebladh, Gustaf; och » 392 Frih. Peijron, Gustaf.
Opnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Bevilln.- Utsktt efter
N:o 1,959 Hr von Ktasmer, Anders Robert; och befanns dertill hafva blifvit utsedd; N:o 2,285 Hr af Klintberg, Ludvig Ferdinand.
Opnades Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter i BankoUtsk:t efter N:o 2,035 Hr Cederbaum, Pehr Fredrik, och N:o 1,582 Hr Steuch, Mathias; och befanns dertilKhafva blifvit utsedde: N:o 327 Frih. af Wetterstedt, fullm.
Hr af Wetterstedt, Carl August Alfred; och N:o 263 Hr Planting-Gyllenbåga, Casimir.
Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter uti LagUtsk:t efter N:o 215 Hr Ramsay, Anders Henrik, och N:o 1,481 Hr König, D en 22 Ju 11 i.
273 Hr König, follin.
Edvard; och hefanus hafva blifvit dertill utsedde: N:o 2,195 Hr Edelstam, Carl Fabian; » 2,063 Hr Nordenfalk, Carl Olof Christian Johan.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Alim. Besv.- o. Ekon.Utslct efter N:o 2,090 Hr Adelborg, Anders Otto; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,113 Hr Treffenberg, fullm.
Hr von Scheele, Frans Adolf.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af tvä ledamöter i Riddarh.
Utskit efter N:., 1,481 Hr König, fullm.
Gr. Taube, Henning Edvard, och N:o 1.8 48 Hr Virgin, Carl Philip; och befanns dertill hafva blifvit utsedde: N:o 136 Hr Krusbjörn fullm.
Hr Stråle, Nils Gustaf; » 1,011 Hr Lagercrantz, Adolf Jacob.
Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:ts Betänk.
N:o 25, med -förslag till reglering af Bankens laue- och kreditiv-rörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst. 43:dje punkten.
I första mom. af de föreskrifter, som skulle intagas i reglementet, har BankoUtskft, på grund af motiveringen pag.
49, föreslagit den väsendtliga förändring i grunderna för utlåning med omsättningsrätt, alt hädanefter såsom säkerhet för lån skulle antagas inteckningar i fast egendom, samt att sådana låueansökuingar företrädesvis skulle beviljas.
Pag. 50—51 innehfdla en redogörelse för bankoful!m:ges yttrande i denna fråga, och R. o. Ad. torde deraf finna med hvilka svårigheter en utlåning på dylik grund vore förenad.
Pröfningen af inteckniugs-handlingarne skulle blifva svårare, än af handlingar försedda med borgen, och då 140 låne-ansökuingar öfverhufvud i hvarje vecka inkomma, skulle diskont-direktionen icke kunna medhinna en sådan pröfning.
Den 21 Mars f. m. 301 Hr von Ehrenheim, Per Jakob:
Den siste värde tala ren, Gr.
Lagerbjelke, har, efter mitt förmenande, anfört åtskilliga skäl, som tala för bifall å ifrågav:de 4:de punkt.
Jag vill blott fästa upmärksamheten derpå, att, om statslåne-fondens medel skulle skiljas från Banken och i det stället öfverflyttas till Riksg.Kont., så skulle nämnde Kontor blott onödigtvis betungas med ett åliggande, som så länge till allmän belåtenhet blifvit af BankoFullm. ombesörjdt.
Man har vidare sagt att det skulle medföra en fördel, alldenstund Riksg.Kont. kunde utlåna dessa medel mot 5 %.
Jag kan för min del ej finna annat, än att R. o. Ad. gjorde klokast att bifalla den nu under öfverläggning varande 4:de punkten.
Ad. har beslutat, att räntan på statslånefondens medel skall, efter 1861 års början, beräknas till 6 proc., så kan jag, just med hänsigt till denna omständighet, icke fatta, hvarföre, då fonden finnes qvar och då utlåning af penningarne i alla täll skall ega rum, denna utlåning ej får handhafvas af dem, som förut med densamma haft att göra.
Deremot, om jag öfverflyttar dem på Riksg.Kont., blir det en helt annan sorts utlåning, än den, som för närvarande eger rum för Statslånefonden. linder det att utlåningen i Riksg:sKont. sker i större summor och mot helt olika säkerheter, så är Statslånefonden liufvudsakligast afsedd att skänka understöd åt näringsidkare och jordbrukare, hvarföre jag anser, att, så länge man ej beslutar sig för att draga in Statslånefonden, så böra äfven de klasser, för hvilka den i främsta rummet varit afsedd, fortfarande få draga fördel af densamma.
Hvad sjelfva det åsyftade ändamålet beträffar, eller att de till Banken indragne medlen skulle, i mån af behof för jernvägsarbetena, aflemnas till Riksg:sKont., förefaller det mig, som detta resultat bäst skulle vinnas derigenom att fonden, som hittills, förblifver under BankoFullrms förvaltareskap.
Som jag, för min del, ej kan finna ett enda motiv tala för det förslag, att fonden skulle till Riksg.Kont. öfverflyttas, anhåller jag om bifall till Utsk:ts i denna punkt gjorda framställning.
Det ser verkligen ut, som man riktigt föresatt sig att ej vilja förstå denna simpla, för handen varande frågan.
Tersmeden yttrade, att genom det förslag, att penningarne skulle i mån af afbetaluingarne öfverlemnas till Riksg. Kont., skulle man likasom binda händerna på Fullmäktige och i betydlig mån inskränka deras i 6:te punkten medgifna rättigheter.
Det är för mig alldeles obegripligt, huru denna simpla sak att öfverlemna penningar till Riksg.Kont. kan få namn af att binda händerna på BankoFullmäktige.
Jag kan ej finna något annat skäl för antagande af Ulsk:s förslag, än att detsamma ärafBankoUtsk:t framstäldt och måste i följd deraf af R. o. Ad. antagas.
Jag vill i förbigående fästa upmärksamheten på ett af en annan värd talare gjordt inkast, hvilket, enligt mitt förmenande, ej kan betraktas annorledes än som en sofism.
Han säger nemi.: 302 Den 21 Mars f. m. »Skall Banken, som har sig ålagd skyldigheten att förvalta denna fond, öfverlemna penningarne åt Riksg:sKont. för att Kont. sedan skall få besväret med att åter utlåna desamma?
Den värde talaren vet, lika väl som jag, att Riksg:sKont. en gång skall hafva hela denna fond, hvilken oek genom Riksg:sKont. skall användas för bestämda ändamål, och det synes alltså naturligt, att om, för någon tid, influtne andelar af denna fond ej behöfva användas, Riksg:sKont. beslutar om sättet för användandet under tiden.
Slutligen yttrade Frih.
Tersmeden, att det naturligaste är, att BankoStyrelsen fortfar att verkställa utlåningarne; jag deremot är alldeles af motsatt tanke och bestrider att några utlåningar böra ske, utan anser jag i stället att penningarne, i den man de inflyta, böra omedelbarligen till Riksg.Kont. aflemnas, enda medlet, hvarigenom vi kunna hafva förhoppning att en gång blifva qvitt detta tiva diskontverk.
Jag vidhåller för öfrigt min förra anhållan, om att R. o. Ad. täcktes besluta, att efter 4:de punkten, under nytt moment, tillägga det stadgande, som Hr Wallenberg i sin reservation föreslagit.
Hufvudfrågan är här, huruvida statslånefonden, som ursprungligen varit afsedd till en nödhjelpsanstalt, bör uphöra att finnas till, så snart penningarne kunna återfås, eller om, sedan man återfått penningarne, desamma böra utlemnas till nya låntagare, hvarigenom fonden fortfarande komme att ega bestånd.
Jag, för min del, kan icke, som jag förut yttrat, biträda denna sednare åsigt.
Att fortsätta med denna lånerörelse, kunde vara äfventyrlig!, emedan man alltid löpte fara, att, när den en gång skulle uphöra, icke törhända utan stora svårigheter blifva i tillfälle att återfå sina penningar.
Vid förra riksdagen, då fonden upkoni, sade man, att den skulle upphöra vid näst påföljande riksdag.
Vid denna riksdag, då den således redan borde hafva uphört, säger man, att den skall indragas inom slutet af år 1862.
Hrr, hvarföre man äfven nu, genom att fortsätta utlåningen, vill söka tillintetgöra sträfvandet att upnå detta önskansvärda mål eller att blifva qvitt detta lånesystem.
Skulle penningarne i annat fall blifva obegagnade?
Ingalunda! ty i samma ögonblick penningarne uphörde att finnas i statslånefonden, öfverlemnades de till RiksgtsKont., hvilket nog skulle använda dem i sin rörelse.
Kontoret skulle äfven hafva lättare att disponera dem, emedan detsamma ej vore så strängt bundet i afseende pä räntan.
Men, säger man, utlåningen i Riksg:sKont. sker efter så olika grunder och i en så stor skala.
Det iir fullkomligt sannt.
Men denna mindre skala, som man talar om var så nödvändig och nyttig, då det var fråga om att hjelpa rörelsen för tillfället, bör alldeles icke hädanefter bibehållas, då det är fråga om att komma från denna lånerörelse Hvad åter beträffar det af Gr.
Liljencrants gjorda yrkande, att nu genast besluta om ett nytt moments tilläggande till punkten, kunde detta visserligen låta sig göra; men då tiden för frågans afgörande ej i något afseende hastar, tror jag man i alla hän - Den 21 Mars f. ni. 303 seenden gjorde klokast att återremittera punkten, hvarom jag vördsamt anhåller om proposition.
Ehrenheim:
Jag yrkar fortfarande om bifall å 4:de punkten.
Da afsigten med mitt yttrande att ordet »företrädesvis» skulle' förändras till ordet »endast», var, att vi ju förr dess heldre måtte blifva qvitt denna lånerörelse, som inom statslånefonden upkommit, och då jag finner att Gr:ne Liljencrants och Lagerbjelke gjort framställningar i samma syftemål, ber jag att, med afstående från mitt förra yrkande, få förena mig med Gr.
Lagerbjelke och begära återremiss af ilrågav.
4:de punkt.
LIr Bildt:
Det skalle förefalla mig i högsta grad besynnerligt, om B. o. Ad. nu skulle besluta att inga utlåningar finge fortgå, utan att penningarne, i den mån de från låntagarne inflöte, skulle omedelbarligen ingå till Riksg.Kout. Jag kan nemi. ej fatta, hvad det vill säga, att först besluta om att statslånefondens medel fortfarande få besörjas af R.
Stms Bank, och sedan i en efterföljande punkt vilja uphiifva detta beslut och öfverflytta denna rättighet på Riksg.Kout. Jag vill visserligen icke bestrida, att ej Kontoret kan på ett ganska fördelaktigt sätt sköta denna penningerörelse, ej heller att det vore kanske det nyttigaste att densamma ju förr dess heldre uphörde, men må man dervid ej förglömma, att, om det här i Stockholm än vore af mindre väsendtlig betydenhet, antingen dessa penningar förblefve i statslånefonden eller äterginge till Riksg.Kont., och genom detsammas omsorg spriddes i allmänna rörelsen, så är ej förhållandet detsamma med de i småstäderna befintliga lånekoutoren, t. ex. i Malmö och Wisby; der finnas också delar af statslånefonden.
Det var nemi. ej längesedan Fullmäktige till den sednaste omnämnde orten kemnade en för densamma ganska betydlig summa.
Om nu dessa penningar åter skulle indragas, så kommo de visserligen Riksg.Kont. tillgodo och utspriddes förmodligen genast i affärsverlden, men de återkommo aldrig lill de personer, man afsett att hjelpa, nemi. jordbrukaren och näringsidkaren.
Det enda, som derigenom vinnes, är, att de mindre lånediskontverken få sitta emellan för den större rörelsen.
Jag anhåller således, att R. o. Ad., för att ådagalägga konseqvens i sitt förfaringssätt, måtte bifalla hvad Utsk:t i förev:de punkt föreslagit.
Den sfste värde talaren torde hafva besatt ett misstag, då han föreställt sig, att här vore fråga om någon väsendtlig rubbning i den ställning, de nuv:de låntagarne till statslånefonden innehafva.
Tvärtom har både jag och tvenne andra ledamöter medgifvit, att det vore skäl att bereda all möjlig lättnad i nuv:de låneinnehafvares ställning, och detta har man till största delen sökt åstadkomma derigenom att gifva Fullmäktige rätt att bestämma de tider, då inbetalningarne skola ega rum, likasom 301 Den 21 Mars f. m. luiru stora andelar af lånesummorna, som efterhand böra afbetalas.
Samme talare säger vidare, att det ej vöre någon fördel att frångå Utsk:ts förslag; ja! det är just derom vi f. n. strida.
Ett särskildt skäl för mitt tillvägagående, är det, att jag nemi. föreställt mig, att det ofelbarligen under detta och nästa år, då så betydliga utländska penningesummor indragas i landet, skall blifva vida lättare för de enskildte att afbetala sina skulder, än om inbetalningen genom ytterligare utlåning upskötes till en tid, då frukterna af nuvide gynsamma konjunkturer voro försvunna.
På det att Utskit måtte blifva i tillfälle att pröfva de olika meningarne, som inom Ståndet blifvit uttalade, afstår jag ifrån min förra anhållan, och ber att få förena mig med Gr.
Lagerbjelke om propos. å återremiss af den förevide 4:de punkten.
Efter härmed fulländad öfverläggning och sedan H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts uti förev:de 4:de punkt framlagda förslag, blef propos. å förslagets antagande framstäld och besvarad med många ja, blandade med nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Liljencrants anhöll om votering.
Hen, som bifaller 4:de punkten af BankoUtsk:ts Mern.
N:o 18, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde punkt, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitterad.
Enligt före voteringen fattadt beslut åtskiljdes II. o. Ad., kl. V* till 4 e. m.
Urakel.
Ooct 21 Mara e. m* 305 9nsdag«n den 21 Nars I86Ö Plenum kl. fi e. ui.
Justerades 2 prot.utdr. för förmiddagens plenum samt protokollet för den 1 sisth Februari.
Fortsattes präfniflgefl af BankoUtslcrts Mern.
Nro 18, med förslag till vissa förändrade föreskifter angrde förvaltningen och utlåningen af Statslånefondeus medel; Och blefvo de återstående örte, örte och 7:de punkterna af IL o. Ad. bifallna.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, LagUtskrts den 14 dennes bordlagda Betänk.
Nro 20, i anled. af dels K. M:ts Nåd.
Propos. med förslag till förordning angrde mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utskrts d. 14 dennes bordlagda Betänk.
Nro 41, i atd. af väckt motion angrde sättet för tillsättande af lediga pastorat, om hvilkas delning fråga blifvit väckt först efter färre inuehafvarens afgång.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utskrs d. 14 dennes bordlagda Betänk:» r
Nro 42, i ani. af väckta motioner om uphörande af skyldigäieten för resande inom Sverige samt för Norr män vid resor till Sverige att vara försedde med pass; och Nro 43, i ani, af väckte motioner om ändringar dels i K.
Stadgan d. 21 Jan. 1855 om mått och vigt, och dels i K.
Mrs under samma dag utfärdade Nåd.
Instruktion för Justerare af mått och vigter.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Beviiln.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- o. dennes bordlagda Betänk.
Nro 4, tillverkning.
Föredrogs ånyo Biddarh.Utskrts d. 7 och 10 dennes bordlagda Utlåt.
N;o 10, i ani. af Hr Anreps, Gabriel, motion om understöd för fortsatt utgifvaude af »Svenska Adelns Attartaflor.» H. IV. 20 306
Den 21 Mars e. m.
Hr Lilliehöök, Erik Gustal:
Som Hr Anrep sjelf hos R. o. Ad. endast anhållit om ett understöd af 2,400 rdr, samt den gratifikation, hvilken Riddarh.Direkt:n tillstyrkt måtte honom för ifrågav:de företag tillkomma, allenast upgår till 1,200 rdr, har jag icke kunnat undgå finna, det Riddarh.Utsk:t varit måhända nog gifmildt, då det föreslagit 2,500 rdr.
Jag anhåller om H. Grms o. Landtnäs propos. att summan måtte nedsättas till den af Hiddarh.- Direktioneu föreslagna.
Jag vill endast med några få ord tillkännagifva, att vid undersökning, huruvida det skulle kunna vara möjligt för Hr Anrep att fortsättn ifrågavtde arbete med utgifvande af »Svenska Adelns Ättartafior», ansåg Riddarh.Utskit, att, för den händelse den föreslagna gratifikationen nedprutades till det af Riddarh.Direktionen ifrågastälda belopp, skulle arbetet ovilkorligen afstanna.
Det var på denna grund Utsk:t kom till det resultat, som Utlut:t. utvisar, enär Utsk:t fann oundgängligen nödigt för arbetets fortsättande att öka summan.
Hvad beträffar tillgången för denna utgifts bestridande, vill jag, för att undanrödja farhågan att medel dertill skulle saknas, omnämna, att Riddarh.kassan icke har något att göra med, d. v. s. är skiljd från den s. k. reparationsfonden.
Derifrån och icke från Riddarh.kassan utgå de utgifter, som på sednare tider drabbat Riddarhuset.
På sätt Utlåt:t utvisar, har Riddarhuskassan, oaktadt åtskilliga under tiden å densamma anvisade extra utgifter, likväl sedan förra riksdagen under tre år vunnit en tillvext af 14,155 rdr 29 öre eller af omkring 4,7 00 rdr årligen.
Då derförutan Hr Tham afsagt sig utgifvandet af Ståndets äldre protokoller, och följaktligen de derför årligen utgående 600 rdr komma att inbesparas, samt jemväl de till arfvoden mellan riksdagarne åt Riddarhusets extraordinarie tjenstemän anvisade 300 rdr årligen hitintills icke behöft anordnas, har Utsk:t
Uti anförde omständigheter funnit ytterligare stöd för det beslut, uti hvilket Utsk:t slädnät.
För i fråga v: de arfvode utgår alltså egentligen endast en tillökning af omkring 1,600 rdr, och, detta oaktadt, tillvexer dock Riddarhuskassan betydligt.
Jag uprepar det.
För den händelse R. o. Ad. önskar att arbetet mätte fortsättas, anser jag alldeles oundvikligt, att Pir Anrep erhåller de här föreslagna 2,500 rdr mot de af Utsk:t förelagda vilkor; och anhåller jag således om Hr Grins o.
Landtmts propos. å bifall till Utlåtit.
Hr v. Ehrenheim, Per Jakob: Då Gr. Wrangel redan uttalat min åsigt i denna fråga, återstår för mig blott att förena mig med honom.
Hr Lilliehöök: Denna Riddarhuskassans ställning synes visserligen blomstrande; men, så vidt jag icke misstager mig, kommer likväl kapitationsafgiften att fortfara och utgöras med samma belopp, som efter förra riksdagen, eller 5 rdr.
Efter den skildring, man här gifvit oss öfver Riddarhusfondernas ställning, kan jag icke undgå att finna, att, förrän några mindre nödvändiga utgifter må Den 21 Mars e. m. 307 ifrågakomma, vederbörande måtte tillse, att, om oek denna kapitationsafgift ännu icke kan belt och hållet borttagas, likväl någon nedsättning uti denna afgift må kunna åvägabringas.
Som Riddarb.Utsk:t tagit noga kännedom om förev:de förhållanden, och man dessutom källner, med hvilka svårigheter ett litterärt arbete uti vårt land ar förenadt, kan jag för mili del icke undgå att instämma uti Utsk:ts förslag.
Uti dea stora skala, detta arbete är tilltaget, skulle man kunna säga, att sjelfva författare-arbetet tager Hr Anreps hela lifstid i anspråk, ty,—märken det, mine Hrr! — när detta arbete väl en gång blir fulJhordadt, så har man ock allt skäl att befara, att arbetarens kralter äro nära nog uttömda.
Så omfattande är detta arbete.
Uti betraktande häraf, samt jemväl med hänsigt till den outtröttliga möda, som med arbetets korrekturläsning är förenad, skulle jag icke anse det vara R. o. Ad., i egenskap af Stånd, värdigt, ej heller klokt, att hushålla och knappa in på lönen för ett arbete, sora, i synnerhet för vårt Ståud, är gagneligt.
I öfrigt får jag säga, att de försigtighetsmått, hvilka Utsk:t vidtagit, för att förvissa sig om arbetets utgifvaude, äro så långt gångna, att jag omöjligen kan anse, att Utskrt gått öfver den gräns i liberalitet, hvilken vi troligtvis litet hvar önska skall i någon mån ega rum.
På samma gång jag yttrar min öfvertygelse, att meningen är temligen allmän för detta Utsk:s Utlåt., skulle jag högeligen beklaga, om vi, vid delta tillfälle, af missförstådd hushållsaktighet eller njugghet, icke skulle inse den stora vigten af arbetets utgifvaude, icke allenast för vårt enskilda intresse, utan ock till hela fosterlandets fromma uti historiskt afseende.