Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid betraktande af de framställda förslagen kan man icke undgå att fästa sig vid förslaget N:o 2, emedan detta är ett organisationsförslag eller, som andra hafva kallat det, ett förslag lill desorganisation af svenska arméen från topp till tå.
Det; andra förslaget, som äfven har sina glanspunkter, har man sagt vara overkställbar!.
Jag hemställer dock, till Hrr:ne, som ännu tillhöra arméen, och om vi icke alla bära knektatröjan, känna vi för denna angelägenhet likväl svmpathier, huruvida det må vara lämpligt, att till Stats- och Ekon.Utsk:n remittera denna fråga.
I dessa Utsk. finnas visserligen personer med sakkännedom, men jag skulle likväl tro, att det för prester och borgare är lika svårt att behandla militära ämnen, som för oss något hvar alt författa Evangelii-böcker, och jag lager mig derföre friheten afl framställa följande förslag:
Hr Ekensteen, upläste härefter följande: ”R. o. Ad. inbjuder Med-Slånden, att genom särskilt
Deputation eller skrifvelse, sorn sednast nästa vecka sättes i verket, underdånigst hos K. M. anhålla det K.
M. täcktes nådigst anbefalla Chefen för Landtförsvars-deparl:let efter eget val och egen insigt bilda en af 12 ledamöter bestående vapennämnd, hvaraf minst half - Den 14 December.
161 hälften tages bland ledamöter af nu församlade RiksSton,. sorn, fördelad i särskilta vapengrenar, äger, att inom högst 6 veek.or, ut arbeta och föreslå de förändringar som landtförsvaret, som tiden klafver i harmoiiie med Statens tillgångar och öfriga égendomligheter, samt att dess Ordf., Krigs-ministern, är berättigad af personer och verk eller dessas embetsman, äfven genom personlig inställelse, äska de uplysningar m. m. som bemälte Minister anser fordras; och alt, efter nämndens fulländade arbete, detsamma till R.
Stors StatsUtsk. öfverlemna, till behörig ledning vid Riks-Statens utarbetande.
Sedermera tilläde Hr Ekensteen:
Talar saken för sig sjelf behöfver den icke förordas af mig, i annat fall måste den af sig sjelf förfalla.
Härmed må nn vara, luiru som helst.
Jag har blott velat upfylla min pligt såsom gammal soldat.
Hr Björnstjerna, Oscar Magnus anförde skriftligen:
Jag har begärt ordet., ej för att egna en ännu alltför tidig granskning åt Hr Stiernsvärds motion, utan blott på det den ej måtte vinna otillbörligt stöd genom ett i densamma åberopadt anförande af framlidne Gr. Magnus Björnstjerna.
Dä ingen kan närmare än jag känna Gr.
Björnstjernas tankar i ett ämne som låg honom så nära om hjertat som detta, torde det tillåtas mig till svar yttra några ord.
Att ett fullt utveckladt bevärings-system, sådant som t. ex. det Preussiska, skulle säkrare betrygga vårt fäderneslands oberoende än vårt nuvar. försvarsverk, nekades af honom lika litet som af någon annan.
— Van likväl att fästa sig vid det verkställbara — ej vid de fromma önskningarne — insåg han omöjligheten af ett sådant systems införande i dess helhet, i anseende till dess kostnad och den tryckande börda det skulle medföra, såväl för landet, som folden enskildte.
Hans ord voro: ”Så länge
Indelnings-verket beslår har ”Sverige en krigshär oberoende af den förseglade sedeln i ett utskott”.
Det af Hr Stiernsvärd framdragna yttrande är hemtadt ur proton för 1810 års riksdag då införandet af vår nuvar. bevärings-organisation diskuterades.
Att det, vid ett sådant tillfälle skulle blifva (ill beväringens fördel lärer lätteligen inses; — kanske gjorde sakens vigt det fördelagtigare än talaren vid mognare öfvervägande önskat.
Skulle äfven en sednare förvärfvad långvarig erfarenhet på krigs- och embetsmanna-banan, samt trettonårig tjenst såsom General-adjutant för arméen, i någon punkt förändrat hans ungdoms åsigler, bör det hafva skett till det bättre och icke tvärt om.
Mången här närvar, torde kunna bevittna att Gr.
Björnstjerna, under en lång följd af riksdagar omfattat hvarje tillfälle att på detta rum loforda och försvara den indelta arméen, samt att han mer än en gång bestridt just de satser lill hvars stöd Hr Stiernsvärd åberopat hans namn.
Jag behöfver blott i minnet återföra huruledes han ännu vid 1845 års riksdag här yttrade: ”Vår indelta ”armée är det palladium på hvilket Sveriges sjelfständighet beror; ”förstärkt med två ä tre klasser beväring upfyller den alla försvarets behof” — samt åter: ”Att vilja anförtro
Sveriges försvar en”dast åt beväring vore att förlora Sverige”. 1 H. 11 Den 14 December.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr -Ekensleens alldeles nya förslag att bilda serskildt Utsk. för intagande och beredande af Hr Stiernsvärds motion.
Jag kan icke finna något stadgande i grundlagen, ledande derhän, att Representationen skulle bilda serskilta Utsk., för att utreda frågor, som genom motioner tillkommit.
Vi måste hålla oss till de Utsk., som grundlagen omnämner, men om sedermera, då Utskrn hafva utredt frågan, dét befinnés, att ibland Representationen saknas de kunskaper, sorn till frågans utredande skulle behöfvas, så äro R.
St. i tillfälle till att säga:
Vi äro icke i ständ att utreda frågan, utan öfverlemna den till K. M., sorn torde låta komiterade närmare utreda frågan; men at t hemställa till K. M., att inom (i veckor komma med svar, öfverensstämmer icke med grundlagen och jag anhåller derföre, att remiss måtte ske till de Utsk., som finnas.
Hr Ekensteen:
I anledn. af den invändning, som emot mitt anförande blifvit gjord af den ärade Frih:n och gamle krigaren, får jag säga, alt jag, ehuru ung riksdagsman med gammalt skägg, väl vet att Riksd.Ordii. icke medgifver att nedsätta något särskildt Utsk.; men jag vet icke hvar det står skrifvet att, om R.
St. skulle vilja yrka en komité, hvaraf vi haft lmndradetals, någonting skulle hindra dem derifrån.
Om det icke står någonstädes förésKrifvet, att en sådan komité eller vapennämnd skall eller får nedsättas, så tror jag likväl icke att det finnes i grundlagen något förbud emot en sådan åtgärd, som skulle kunna leda till förbättring af vårt försvarsverk.
Jag har växt upp inom knekteslåndets värfvade hop och har således mina fördomar emot indelta arméen, men jag har, såsom alla andra menniskor, måst rätta mina omdömen efter den erfarenhet jag vunnit, och derigenom kommit till den öfvertygelse!!, att en sådan organisation, sorn den af vår aimée icke finnes i något annat land i hela Europa.
En Cincinalisk legion, som ständigt omväxlar med svärd och plog.
Nu vet jag visserligen, att dessa motioner höra enl. grundlagarne till Stats- och Ekon.Utsk:n remitteras, och är öfvertvgad, att dess ledamöter skola, enl. sin pligt, med all omsorg behandla ärendet, men jag vet också att Stats- och Ekon.Utskm, så sammansatta, sorn dessa äro, lika litet förmå att göra ett förslag till reorganisation af försvarsverket, som det vore möjligt för oss militär-personer att skrifva en evangeliibok.
Ehuru olämpligt det synes mig, att Hr Stiernsvärds motion skulle granskas af Stats- och Ekon.Utskm, så vill jag likväl icke skratta deråt, men jag försäkrar, att jag tycker det retar till löje.
Delar icke R. o. Åd. mina åsigter, så får jag bära det med tålamod, men jag tror det vara nödvändigt, att söka ordna en så vigtig sak som vårt försvarsverk, och att Hr Stiernsvärd i detta afseende nedlagt ett högst förtjenstfull! arbete tror jag, att en hvar måste bekänna.
Sjelfva afunden kan ej neka det.
Jag hyser för den värde motionären störa sympatier.
Delta härleder sig icke ifrån i dag eller i går, utan från hans familj, som Sverige står i stor förbindelse hos, och jag skulle önska att denna så högst arbetssamme 162 7 Den 14 December.
163 person måtte kunna bevekas att inträda i den krets, sorn eger att på ett ärligt och redligt sätt organisera vårt försvarsverk.
Hr Björnstjerna har, genom ett upläst dictamen, sökt visa, att frami.
General Björnstjerna under sednare delen af sin lefnad frångått de åsigter om landtförsvarets ordnande, hvartill han år 1810 bekände sig.
Detta förhållande vill jag icke bestrida, men har ansett mig, såsom stöd för mitt i motionen till förslaget N:o 1 anförda citat, böra meddela följande.
Vid 1810 års riksdag aflemnade General Björnstjerna ett förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, innehållande 3:ne olika s. k. methoder och hvaraf den lista lydde som följer: ”Dess princip är ”en mera inskränkt och föga tryckande utskrifning, samt halfva in~ ”delta arméens successiva indragning, då genom vakans afgifterne”medlen vunnes till national-armeringens beklädnad och underhåll”.
Vidare yttrades af nämnde General vid samma tillfälle: ”Inför II. ”R. o. Ad. har jag således i ödmjukhet framställt 3:ne särskildta ”melhoder att öka den väpnade styrkan till det belopp rikets tillgångar medgifva, dess värn kräfva; jag vågar endast tillägga, att ”så vida utskrifning utan tvifvel är den säkraste grundval för all ”militärisk styrka, så torde den Järsta af dessa methoder varaden ”bästa”.
För att ytterligare utvisa, att förenämnde ledamot af R. o. Ad., åtminstone vid sagde tid, ägde samma åsigter om landtförsvarets ordnande, som dem till hvilka jag bekänner mig och kommer att bekänna mig, anhåller jag få upläsa följande transumt af dess yttrande d. 12 December 1810, med anledn. af StatsUtsk:s betänk, om statsregleringen: ”SlatsUtsk. har föreslagit, att begge Skånska kavallerierne ”samt Westgölha och Smålands Dragon-reg:ten till hälften skola ”afsitta och förvandlas hvardera till en bataljon kavalleri och en ”bataljon infanteri”.
”Principen att uti vår armée minska kavalleriet är säkerligen ”lätt; den af Stats-Utsk. föreslagna proportion kan äfven vara det, ”och ett sannare förhållande emellan dessa vapen derigenom up”komma, men om verkställningssättet är det bästa, får jag härmed ”underkasta JH. R. o. Ad:s uplysta omdöme”.
l:o ”Ar det emot all militär-.princip att stycka regementen ”till ännu mindre delar; en ensam bataljon i fält förvandlas snart ”till ett intet, och är det alltid bättre att äga hela massor än de”lade stycken”.
(Således i allo samma principer, som dem jag följt vid den föreslagna brigad-indelningen i förening med försvin”nandet af alla våra närvar, korps-fragmenter). 4:o ”Är Småland en fattig provins som icke har råd att underhålla kavalleri, sorn har dålig häst-afvel, och det nationella ”lynnet är fallenhet för infanteriet, ty ingen marcherar så starkt ”sorn Småländningen.
Ergo bör Smålands kavalleri succesive helt ”och hållet förvandlas till infanteri på det sätt att det icke mera re”monteras, utan så fort sorn ryttare-hästen blifver rotad eller ut 11* - 164 Den 14 December. ”mönstrad, betalas af rusthållaren en efter allmän öfverenskommelse upgjord vakans-afgift”.
(Denna succesiva förvandling har af mig äfven blifvit föreslagen).
6:0 ”Vid instundande afsittning af kavalleri, bör det alltid ”ske med de vilkor att rusthållare vid utbrytande krig, aflemna för ”hvarje vakans en duglig klippare som draghäst, tor artilleriet, ”hvilken äterlemnas så snart freden är gjord”.
(Afven delta öf”verensstämmer med mina organisations-fftrslag).
Af hvad jag ofvan anfort följer att den grafskrift jag i min motion lemnat öfver den aflidne foslerlands-yännen, hvilken under en längre tid af sin embetsmanna-bana stod i spetsen för arméens angelägenheter, är grundad på facta oell qvarstår således lill sin ' fulla verkan oaktadt den slags protesterande förklaring, som af Hr Löjtnant Björnstjerna afgifvits.
Hvad slutligen vidkommer den af Hr von Hohenhausen exojficio, således i dess egenskap af Konungens rådgifvare, afgifna välönskan för förslaget N:u 2, af hvilket han sagt sig af trägna göromål varit hindrad taga kännedom, sä anser jag lämpligast vara att upskjula dess besvarande till dess K. M:s Nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof blifver tryckt och till R. o. Ad. utdelad, dä jag icke skall uraktlåta att likmätigt min riksdagsmannapligt
Kista behörigt afseende pä så väl del ena som det andra.
Under åberopande af innehållet af mina aflenrnade motioner o di dem åtföljande förslager, lörnvar jag min anhållan om remiss till StatsUtsk.
Då öfverläggningen härmed ansågs fulländad, yttrade II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm., att han, innan propos. till remiss framstäldes, ansåge sig böra omnämna, att frågan om lämpligheten af remiss till flere än ett Utskott var it föremål för öfverläggning inom Talmans-konferencen, och att dervid, enär, enl. 43 § Riksd.Ordn., det Utskott, dit remissen skedde, hade sig öppet att sammanträda med annat eller andra Utskott, samt sådane sammanträden kunde ske in plenis, men helst borde ega rum genom deputerade, meningarne varit ense derom att remiss, så vidt möjligt vore, borde föreslås endast till ett Utskott, pä det den besparing af arbete och tid, som upkomme derigenom att med flere Utskotts sammanträden, ärenderne behandlades icke in plenis, utan genom deputerade, skulle kunna vinnas.
Gr. Löwenhielm, Carl Gustaf:
Med anledn. af den ft-ågan huruvida Hr Stiernsvärds motion bör gå till ett Utsk. eller två, så, med all aktning för den i Talmans-konferencen gjorda öfverenskommelsen, vill jag dock anhålla, att få instämma med Frih. Cederström deruti, att Hr Stiernsvärds motion bör till både Statsoch Ekon.-Utskm remitteras.
För öfrigt vill jag gärna medgifva att, om en militär känner inom sig de brister, som vårt Svenska krigsskick visserligen innebär, så är hvarje sådan militärs bemödande att afhjelpa dessa brister all heder värdt.
För granskning af ett förslag af så stort om - Den 14 December.
165 bing och af sä genomgripande, jag vill nästan säga, omstörtande natur, är dpt visserligen af stor vigt att båda de Utsk., till hvilka Frih.
Cederström velat hänvisa motionen, kunde dermed få befattning, innan detsamma förekommer till pröfning inom RiksStm.
Det är sjelfva ämnets vigt, som föranledt mig att uppehålla R. o. Ad. med framställning af min begäran att få förena mig med Frih.
Med anledn. af den framställning, som Hr Frih. o. Landtm, har gjort, af Talmans-konklavens öfverenskommelse ronde föredragningen af dylika ärenden, som det nu ifrågavar., så får jag taga mig friheten förklara, att jag anser det öfverenskomna förfarandet med den nu föredragna motionen vara i allo riktigt och ledande lill förkortning af ärendet samt besparing af lid.
.lag kan icke heller linna att frågan tillhör något annat Utsk., än det som af Hr Frih. o. Landtm, blifvit föreslaget, som då säkerligen kommer att välja ett inskränktare antal sakkunnige personer, hvarigenom målets behandling i min tanka kommer att blifva oändligt mycket fördelaktigare, än om det stora antalet Ledamöter af 2:ne sammanslagna Utsk. skulle handlägga detsamma. l’ä grund häraf får jag tillstyrka bifall till den af Hr Frih. o.
Landtm, först framställda propos. om remiss af Hr Stiernsvärds motion endast till Stats-Utsk.
Hr Stierns värd:
Jag anhåller om öfverseende för det jag ånyo begär ordet.
Vid aflemnandet af förslaget
N:o 2 till förändrad organisation af landtförs varet. förbisåg jag, att bifoga 2:ne Tabeller.
Den ena innehåller, ”olika aflönin gsförhållanden'"' inom Infanteriet, Kavalleriet och Artilleriet, enl. närvar, militär-organisation; enl. den af mig föreslagna, och enl. den i Frankrike befintliga.
Vid jemförelsen dem emellan finner man, att den af mig föreslagna organisationen tillskyndar löntagarne största fördelen.
Den andra Tabellen innehåller '"beräkning öfver kostnaden af en mansportion” och utvisar alt beloppet hvartill densamma i förslaget blifvit uptagen icke är för lågt, utan i stället något för högt dock ej högre än som bör äga rum för alt göra kalkylen tillförlitlig.
Som l«åda Tabellerna kunna vara uplysande vid förslagens behandling inom StatsUtsk., anhåller jag att de måtte få åtfölja den beviljade remissen.
Nyssberörde tabeller *) blefvo härvid inlemnade.
Dä nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, under åberopande af förenämnde, på grund af 43 § Riksd.Ordn. i Talmans-konferencen träffade öfverenskommelse samt på sätt motionären begärt, hemstälde om R. o. Ad. bifölle, att Hr Stiernsvärds nu föredragne motioner med dertill hörande bilagor, samt de d. 7:de dennes och nu i ämnet afgifne anföranden remitterades lill StatsUtsk., blef denna propos. med ja besvarad.
Uppå sedermera framställde propos:r förklarade R. o. Ad. att remiss af dessa motioner till Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. icke er - *) Dessa Tabeller äro intagne under N;a 37 och 38 i slutet af detta häfte. 166 Defn 14 December. fordrades samt beslöts att merberörde motioner med dervid fogade handlingar skulle Medstånden communiceras.
Frih. Cederström, Jakob. Jag vill endast till prot. hafva äran nedlägga en reservation emot tillämpningen af hvad som i Talmans-konferencerna förekommer och beslutas för annat ändamål än hvad som rörer ordningen af målens föredragning, hvaremot dessa konferencer alldeles icke hafva något att bestämma ronde de beslut, som skola fattas.
Hr Stiernsvärd, Gust.
Maurits:
Det. är anledn. till anmärkn. emot.
Chefen och Föredraganden för Landt förs vars-Depar t: t, hvarom remiss begäres lill Const.Utsk., inför hvilket anledningarne upgifvas skola.
Hr S tiernsvärd aflemnade härjemte ett försegladt konvolut med adress till R.
St:rs Const.Utsk. II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att, jemlikt 29 § Riksd.Ordn. denna anmärknings anledning komme att till Const.- Utsk. remitteras.
Hr Edenhjelm, Gillis upläste följande motion:
Bland de stora förbättringar sorn inom landet blifvit vidtagna, sedan den Store och oförgätlige Konung Carl XIV Johans ankomst till Sverige, kan man äfven räkna de många läro-anstaller som under hans tid blifvit inrättade för ungdomens bildning, hvaribland den Chalmerska Slöjdskolan i Götheborg, hunnit till en särdeles fullkomlighet.
Förtjenslen af denna skolas förträffliga hällning, tillräkna!- jag synnerligast dess föreståndare, och förste lärare Hr Professorn och Ridd.
Palmstedt* som genom sina kunskaper, och lyckliga sätt att umgås med underlydande lärare, och elever, gör att hvar och en bland dem anser för ett nöje uti upfyllandet afsina pligter, och efterkommandet af hans oegennyttiga, samt väl grundade önskningar för inrättningens bästa.
Dessa förhållanden
Ar jag så mycket mera i tillfälle att vitsorda, som utom den längre tid jag haft lyckan vara en medlem af del aktningsvärda Götheborgs samhälle, så har jag under de sista 9 åren jag der vistades varit SkolDirekt:s ordf-.de. Hr Professor Palmstedt* som i följd af naturens ordning* snart har alt vänta de med ålderdomen vanligtvis förenade krämpor vill troligen hvarken, att Chalmerska Slöjd-skolan* som han sjelf danat, genom hans ålderdoms förlorade verksamhet* skall återgå till mindre brukbarhet, eller sorn lärare förlora det väl förtjenta anseende, som han genom sina Outtröttliga bemödanden för skolans framgång så rättvist förtjent och lärer sannolikt snart nog söka, att blifva fenlledigad från denna sin innehafda befattning.
Vågår således i följd af hvad jag nu haft äran anföra, vördsammast anhålla om R. o. Ad:s tillstyrkan, att Professor Palmstedt*
Vid sin afgång ur tjenstén må af Statsmedel blifva tillagd en
Den 14 December. 167 årlig pension af (2000)
Tvåtusende r:dr tuko som lärer vara svarande mot lians nu innehafde inkomster.
Handlingar som utvisa Palmstedts flerfaldiga förtjenster, som lärare och vetenskapsman, med hvars upläsande jag icke vill besvära R. o. Ad. att afhöra, följa härjemte, och torde tillika med denna motion till R.
St:rs StatsUtsk. blifva öfverskickade.
Denna motion bordlädes uppå derom af Gr.
Lagerbjelke Gust. framstäld begäran.
Gr. af Ugglas, Ludv. upläste en sålydande motion:
En sorglig erfarenhet har ådagaladt, att uli nästan alla de Stater der de sednare arens hvälfningar åt folken inrymt större friheter och makt, sjelfsvåldet nästa dag statt färdigt att intaga frihetens stånd.
Förnämsta orsaken tili detta beklagliga förhållande ligger efter min förmening deruti, alt icke en förutgången politisk upfostran, till lefvande kunskap och känsla, hos folken inympat dessa sanningar och behof, hvilka för hvarje samhälls-styrelse måste ligga till grund: vördnad för lag, aktning för andras rätt och iaklgifvande på det bestående.
Hvad oss vidkommer, synes väl den uti vårt land djupt rotade kärleken till konunga-maklen, till en framlid undanskjuta sjelfsvåldas force hvars framtid dessutom ännu mera aflägsnas genom nationens tröghet och politiska likgiltighet.
Dock må, äfven med förbigående utaf, att tröghet och likgiltighet åro föga betryggande elementer för ett samhälles utveckling, anmärkas, att de innebära vådor, ty trögheten genom starka häfkrafter bragt uti rörelse, blifvcr berserkargång, och politisk likgiltighet både upkommer utaf och fostrar politisk okunnighet, hvilken lätt af intrigen missledes och begagnas.
Hvad en klok och på fosterlandets framtid betänkt lagstiftning sålunda tillkommer är, att, med besinnande utaf det afgörande inflytande som, förr eller sednare äfven hos oss, massan utaf nationen, kommer att på landets angelägenheter utöfva, om möjligt så ordna, att uti denna småningom inplantas det politiska förstånd och den kunskap hvarförutan fäderneslandets framtida lugn, möjligen dess sjelfbestånd, löper fara.
Medel lill en sådan politisk upfostran erbjuder kommunen.
Sanningen härutaf ådagalägges praktiskt utaf England, det land der den största frihet med den största ordning och laglydnad sammanslår, och der detta sköna samband uli sekel-gamla, fritt verkande, kommunala institutioner har sin grund.
Äfven hos oss har kommunalstyrelse af ålder funnits.
Dess verksamhet, samt lill följd derutaf, dess inverkan på nationen har dock varit utaf ringa betydenhet, och den lyftning man åsyftade, att, genom de för få år sedan inrättade Socken-nämnder gifva denna styrelse, har föga motsvarat förhoppningarne.
Anledn:ne härtill kunna vara flera, men den största är säkerligen den, att uti vårt, i allmänhet glest befolkade, land kommunens omfång är för litet för att städa den vinst man genom samverksamheter kan erhålla uti ett, för alla fattligt, gynnsamt förhållande tili det besvär och den kostnad man för denna vinst måste underkasta sig. 168 Oen 14 December.
Denna min öfvertygelse föranleder mig, afl för II.
St. vördsamt föreslå, att med bibehållande af nuvar. kommun till basis, såsom den styrelse, hvilken, uti närmaste beröring med folket och dess dagliga behof, af detta bäst fattas samt med största förtroende omgifves, och derigenom äfven på detsamma kan utöfva det största inflytande; utvidga kommunal-verksamheten genom inrättande utaf Lans-nämnder, hvilka, förenande uti sig summan af de enskildte kommunernas krafter och insigter, kunna åstadkomma verkningar utaf större, mera ingripande och välgörande, natur.
Dessa Läns-nämnder, hvilka jag uti det följande närmare skall skildra och hvilka utaf en deputerad ifrån hvarje socken skulle sammansättas, borde, efter min tanka äga, att uplaga och behandla hvarje mål af ekonomisk natur, hvilket på länets förhållande inverkade.
Fördelarne af en sådan institution blefve mångfaldiga.
De främst uti ögonen fallande äro af ekonomisk art.
Det är nemi. klart, att Läns-nämnder, med den special-kännedom om länets alla förhållanden och behof, som hos dem funnes, kunnande dessutom tillgodogöra sig hvarje nyttig tanke, som hos den enskildte upsprungen, nu ofta, af brist på tillfälle att praktiskt förverkligas, i födslostunden bortdör, serdeles väl vore egnade, att fatta och framlägga förslag till de förändringar, nyssnämnde förhållanden kräfde; samt att den verksamhet de snart skulle så i alla riktningar utveckla, på länets ekonomiska ställning i hög grad välgörande mäste inflyta.
Att på förhand ustaka ocb åskådliggöra denna deras blifvande verksamhets omfång och vigt, är nära omöjligt, enär denna, genom den sporre sorn liger uti sjelfva friheten att verka,, inom kort torde taga en lyftning, villa kraftfullare än hvad uti denna stund kan beräknas.
Dock kan man redan nu lätt inse, att många förhållanden inom länen bättre, genom den hos Läns-nämnden samlade kraften, kunna ordnas, äu hvvd den enskildte kommunen förmår.
Till ett exempel härpå vill jag framkasta fattigvården.
•—- Med denna vård åt kommunen öfverlemnad, har ingen författning hittills kunnat, och torde äfven svårligen, uti en närmare framtid åtminstone, kunna förena de dubbla anspråk som på den verkas, dels utaf de behöfvande, att erhålla medel till uppehälle, dels utaf församlingarne, att icke, genom mångens lättja och oordentliga lefnadssätt, samt genom fattigas inflyttande inom deras områden, alltför hårdt blifva betungade.