Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I likhet med hvad jag i detta amne förut och nu haft äran yttra, anser jag således Utskottets nyligen uppläste Memorial vara meddelt endast ad notitiam för Rikets Ständer, hvarå någon återremiss följakfeligen desto mindre kan eller bör ske, sorn Utskottet förmält sig icke hafva fattat något hufvudsakligt Resultat eller beslut.
Men jag medgifver alltför gerna, att detta Memorial må, på sätt Herr Silfverstolpe föreslagit, hvila intill dess Utskottets gencrela Betänkande, rörande granskningen af Stats-Rådets Protocoll inkommer.
Friherre Boye, Ludvig; Om man tillåtit att denna fråga fått behandlas, på samma sätt, som den, angående Konungens Föredragande i Commandomil, behandlades , så tror jag att utgången blifvit alldeles sådan , som den då blef, och jag skulle, för min del, gerna hafva bidragit dertill; emedan jag bekänner att jag icke älskar dess hopade Anmärkningar, dels derföre att jag befarar deras följder i en framtid; och dels derföre att jag tror, det Lagstiftarens mening, med rättigheten att dem göra, egenteligen varit, att lemna Ministeren en varning, hvilket ändamål i visst afseende kan anses vara vunnit blott genom
Anmärkningens Den 2,5 April. 311 framställande; men då man nu synes vilja, på sidan om Lagen, påföra oss ett annat behandlingssätt, deri, under det man ej rakt nekade Lagen sin förmåga, likväl icke medger
Oss ett rakt begagnande af vår rätt;, så nödgas äfven jag tala deremot
Så tydligt det är, att 106 §. i Regerings-Formen förvarar ConstitutionsUtskottet afgörande rätten i fråga om de Anmärkningar, hvilka der afhandbs; så tydligt tillhör samma afgörande rätt Ständerne i alla frågor, sorn skola efter 107 §. bedömas.
För att nu veta hvilkendera afgörande ratten här tillhör, mäste det blifva nödvändigt att vi veta af hvad natur sjelfva Anmärkningen är; men då nu Constitutions-Utskottet icke ens upplyst
Oss derom, utan fordrat ett blindt förlitande af Oss tili en urskiIlning ; som
Utskottet icke ens meddelat Oss; sä synes det att Utskottet illa besvaradt vår Remiss. Jag begär att Betänkandet årterremitteras, och väntar derefter ett nytt Betänkande; då i fall Anmärkningen tillhör Utskottets afgörande rätt; vi skola med lydnad för Lagen, hvila vid Utskottets beslut; men åter, i! fall frågan tillhör
Oss att afgöra, vi bör3 vår Lagliga rätt utöfva, emedan det icke är oss tillåtit, att någon ting af Nationens magt eftersätta.
Herr Cederskjöld:
En värd Ledamot Herr v. Hauswolff har talat om Grundlagens mening,, hvilken han genom Analogie sökt utleta.
Jag har deremot blott sökt tillämpa Grundlagens/ bokstafliga innehåll.
Bland de förmenta bevisen för sitt påstående har nan anfort: ”Att Ven 25 April, Constitutions-Utshottets förbindelse att göra Anmärkningar och ställa under tilltal, i RegerinsFormen endast utrrvckes med ordet åge”; och synes deraf hafva velat sluta, ”att handlingssättet beror i detta afseende på Utskottets skön och godtycke”.
Till vederläggning häraf, torde jag blott få dea äran föra den värde Ledamoten till minnes, atr samma åliggande, som j Regerings-Formen uttryekes med ordet åge, är i Riksdags Ordningen på alla ställen uttryckt såsom en ovillkorlig befallning med ordet skall.
Är detta Utskottets ovilkorliga skyldighet, synes det också vara billigt att Ständerna äga lätt, att i händelse af möjlig underlåtenhet, tillhålla Utskottet att skyldigheten fullgöra.
De Ledamöter, som anse Stånden encfast aga afgörande rätt i Mål, som röra 107 §., lära i alia fall icke kunna undgå, att finna äterremiss nödvändig, för att, såsom en värd Ledamot Herr Friherre Boye, ganska rigtigt anmarkt, erfara efter hvilken §. detta Mål tilläf. ventyrs skulle kunna komma att behandlas.
Siuteligen torde jag få förklara, att jag för min del ingalunda ar någon älskare af Anmärkningar, man skulle tvärtom önska, att aldrig någon anledning dertill gåfves.
Jag skulle cc&så högeligen önska samt vågar äfven hoppas, att de upplysningar i ämnet, som Utskottet kommer att meddela Riksens Ständer , skola tillräckligen ådagalägga att de åtgärdar, sorn blifvit anmärkta, varit lagliga och nyttiga.
Hvilket ikulla vara nyttigast antingen att Riksens Ben 55 April. 313 Sränder äga afgörande rätten i Anmärkningsfrågor, eller att denna rätt anförtros åt deras Constitutions-Utskott, vågar jag ej fälla något bestämdt omdöme.
Men innan någon Opinion i detta afseende hunnit stadgas, har jag ansett nödigt att^ bibehålla Grundlagens bokstaf i helgd , till förekommande sf menliga prsjudicater.
Är bokstafven origtig, så bör den ändras:
Jag vågar således ödmjukast förnya min anhållan om återremiss.
Herr Schunström, Pehr:
Jag ogillar fullkomligt
Herr von Hausvolffs tolkning af Grundlagen och tror att det är Riksens Ständers ratt att enligt 107 §. besluta.
Jag anhåller således cm återremiss af Constitutions-Utskottets Memorial.
Herr von Hauswolff:
En värd Talare har fastat sig vid ordet skull, som nyttjas uti Riksdags Ordningens 29:öe §. i stället lör ordet äge, sorn finnes uti Regerings-Formens 106 och 107 § §■ rörande det för ConstitutionsUtskottet stadgade behandlingssätty och samma Ledamot söker deraf draga en serskild condusion.
Men hvilket dera af dessa ord som i Anmärknings-frågor antages såsom det rätta, varder efter mitt begrepp och enligt hvad jag redan yttrat, följden likväl enahanda och den, att pröfningen af sådana Anmärknings-frågor ostridigt tillhörer ConstitutionsUtskottet ensamt, och att all öfverläggning derom uti Riks-Stånden icke kan äga rnm, utan yida Constitutions Utskottet af den anled - \Dcn 25 April. ning 107 §
RiksStåndens bedömmande hänvisa.
Man har väl ock föregifvit att Nationens rätt genom denna tolkning förnäkmades, men Nationen har öfverlåtit sm pröfningsrätt åt dess Representanter, hvilkas rätt åter i detta fall otöfvas af deras valda Constitutions Utskott, såsom jag redan förut haft äran bevisa.
Om säl des Rikets Representanter eller sä kallade Riks-Stånden, till formerande af det vigt ga Constitutions-Utskottet, behagat utvälja Personer , hvilka sedermera icke bevaka deras Hufvudmäns och Nationens rätt, för sädar.t skrifvas pa de väljandes egen räkning, som vid meddelandet af deras förtroende icke varit mera nogräknade, utan att derföre misskänna Consritutionens liberala Esprit, eller de, hvilka enligt Regerings-Formens 33 §., vilja i hvarje fall tillämpa Grundlagarnes tydliga ordalydelse.
Då för öfrigt Constitutions - Utskottets ifrågavarande Memorial icke innefattar något hufvudsakligt beslut, utan endast underrättelse i hvad skick
Målet för det närvarande befinnersig 5 kan jag icke frångå min öfvertygelse, att återremiss af Memorialet är högst olampeiig; men vill icke bestrida, att till Utskottet må afgå en påminnelse, att med törsta afgifva det af Utskottet lofvade och åberopade Allmänna.
Betänkande, uti hvilket Utskottets beslut, rörande förevarande ämne > skall blifvit upptagit.
Jag anhåller att ian*- Dm 25.
April. 315 ledning af Herrar Cederskjölds och Schönströms yttranden, att Riksens Ständer äga rätt, att in Pleno pröfva och besluta, huruvida en gjord Anmärkning skall behandlas enligt 107 §■ Regerings - Formen , få erinra, att §. innehåller: ”Skulle Constitutions- Utskottet anmärka dyc/1 Det är således ej Ståndet utan Utskottet, sorn äger rättigheten att pröfva Anmärkningens beskaffenhet.
Ståndens pröfning åter inträder ej förr än , som jag redan haft äran nämna, Utskottet gjort en anmälan efter 107 §., T>ch dä ar denna pröfning inskränkt till att begära den i frågaställde Persons endtledigande.
Hvad åter angår en påminnelse till Utskottet, att skyndesamt afgifva sitt Utlåtande öfver i Stånden gjorde Anmärkningar, så är sådant redan före detta skett j men om ytterligare påminnelse anses nödig, har jag för enskildt elei ingenting deremot.
Friherre Anckarsvärd.-
Jag fruktar att vi skiljt oss något från hufvudfrågan, som arom Utskottet är skyldigt att lemna något svar eller ej; då Utskottets Memorial gifver anledning dertill, att den gjorde Anmärkningen föranledt till öfverläggningar och på sätt jag för. ut yttrat
Utskottets pligt att lemna svar, är alldeles oafhängig ifrån dess pligt att granska Stats-Rådets Protocoller, får jag förnya min anhållan om återremiss af Utskottets ifrågavarande Memorial.
Många yrkade på Proposition.
Dm 25 April.
Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig:
Ehuru angeläget det nu synes vara att hushålla med tiden, kan jag dock icke undgå göra anmärkning vid det sätt, Friherre Cederström nyttjar för att underrätta Ridderskapet och Adein om förståndet af Grundlagen.
Såsom bevis att Riksens Ständer blott i det fallet äga en beslutande rätt, att enligt 107 §.
Regerings.
Formen, önska endtledig3nds ur Tjensten af någon Stats-Rådets Ledamot, enär Constitutions - Utskottet funnit anmärkning äga rum, och den till Ständernas pröfning framställt, har Friherre Cederström uppläst af 107 §. dess första Moment.
Om Friherre Cederström hade last §. till slut, hvilket varit en nödvändighet; om han velat upplysa, så finner man lätt hans mening vederlagd; man finner då, att Constitutions-Utskottet icke äger större rättighet än hvarje annat Utskott eller enskilt Ledamot, nemligen det, att blott göra anmärkning; mycket klart och tydeligt står, att Riksens Ständer afgöra.
Utskottet skal! blott förut höras, då anmärkningen kommer från annat Utskott eller enskilt Ledamot, Med ordet höras, förstås i vanlig Lag-styl, att lemna upplysningar åt den, som äger rätt sft dömma och besluta.
Konungen hörer ColJegier och Embetsman; Domare höra Parter och andra Personer vid många tillfällen, då upplysningar tarfvas.
Att Standerne icke kunna afgöra något ämne i grund af 107 §. innan Constitutions-Utskottet blifvit hördt, är ju en ^tlar följd deraf, att anmärkningen ingifves förseglad och granskningen af Statä-Kådets Pro - Den 35 April. 31? focoller, är Utskottets ensak} upplysningen som skall hämtas af Protocollen, börmeddelas Ständerna.
Och då först inträder Ständernas rätt, att begagna sin Opinions-rättighet.
Det påstående att denna rättighet, sorn icke af Lagen är begränsad , utan helt och hållit ankommer på godtfinnande s skulle vara af Ständerna öfverlåten åt ett af sina egna valde Utskott, hvarigenom de således afhändt sig ali fri vilja och satt sig under samma Utskotts förmynderskap, ar så stridande mot Ständers färdighet , att jag är öfvertvgad, det ingen af Ridderskapet Adeln låtit förvilla sig af denna tolkning?^ Friherre Åkerhjelm, Gustaf:
ConstitutionsUtskottet har vid denna Riksdag följt samma Arbetsordning, som förr ägt rum, att nemligen, elter fulländad läsning af hvarje Stats-Expeditions inför Kongl. Maj:t förde Protocoller, öfverväga och bestämma om och hvilka Anmärkningar kunde dervid göras.
Redan för 4 månader tillbaka, sedan Handels- och FinanceExpeditionens Stats - Råds Protocoller blifvit genomgångne , förevar hos Utskottet till pröfning det af Herr Hertzenhjelm sedermera framställde ämne, hvaröfver Utskottets då fattade beslut skulle i den allmänna Berättelsen öfver granskningen af Stats-Råds*Protocollen intagas.
Herr Hertzenhjelms derefter gjorde Anmärkning har icke öfver ämnet spritt något nytt ljus, och således icke eller förauledt tili någon ändring af Utskottets beslut.
Men då för någon tid sedan Höglofiige Ridderskapet och A 318 Den 25 April. deln behagade påminna Constitutions-Utskottet, att med törsta afgifva Utlåtande öfver de til!
Utskottet remitterade Anmärkningsfrågor, ansåg Utskottet sig böra till vördsamt svar derå, tillkännagifva, i Hvilken ordning Utskottets Beslut i ämnet blifvit fattadt och skalle till Riks-Stånden inkomma.
Jag kan således icke medgifva att Utskottet, på sätt Friherre Boye ryss yttrat, handlat illa, då Utskottet afskyidig agtning för Riddsrskapet och Adeln meddelat nyssnämnde underrättelse.
För öfrigt vill jag visst ieke bestrida återremiss af Utskottets Memorial, roen tror likväl, att samma ändamål kan vinnas, 0111 Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att Memorialet finge förblifva hvilande, intill dess Utskottets Allmänna Betänkande, i anledning af Stats-RådsProtocollens granskning inkommer, hvilket snart torde inträffa.
Herr Cederskjöld förnyade sin anhållan om återremiss af Constitutions-Utskottets Memorial.
Boye:
Jag skall ej serdeles uppehålla mig vid den olyckan jag haft, att illa höras; då i stället för det uttryck, mitt minne säger mig att jag nyttjat, nemligen, att Utskottet ilia besvarat vår Remiss; en värd Ledamot gifvit mig det hårdare uttrycket, att Utskottet hade illa handlat.
Jag hoppas att Memot ial-protncollet förvarar det rätta ordet; men begagnar mig gerna at anledningen att för kla - Dm 25 April. 319 ra , det jag visserligen ej velat säga någon ting obehagligt för Utskottet.
För att likväl i sjelfva saken visa hara orätt Utskottet haft, får jag blott påminna derom, att Regerings-Formen har tvänne budi frågan , af alldeles lika rätt att uppfyllas och efterlefvas.
Det ena innehåller, det är sannt, att vid hvarje Riksdag skall C^nstitutions-Utskottet, efter att hafva genomläst Stats-Rådets Protocoller, inkomma till Ständerne med Berättelse derom, till underrättelse huruvida Ständernas Decharge för Stats-Råd et niå beviljas , eller ej; men det andra innehåller serskilt, att då Anmärkningar innom Ständerne göras emot Stats-Rådet, och till Utskottet remitteras, skall Utskottet besvara Remissen och dervid utlåta sig öfver Anmärkningen; men hvad efterlefnad finge väl detta senare hudet, och hvartill tjente det väl, om det vore
Utskottet medgifvit att blott hänvisa oss till sin framdeles afgifvande generella Berättelse ? eller med hvad rätt tillåter sig Utskottet att sammansmälta dessa båda bud till ett, hvilket sker, när den serskildta Anmärkningen icke får serskilt svar, utan sammanslås i det allmän,na omdömet.
Herr Grefven och LandtMarskalhen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade anmoda Cpnstitutions-Utskottet, att så fort sig göra låter, och innan denna månads utgång, meddela Ridderskapet och Adeln det Utlåtande, Utskottet uti ifrågavarande Anmäikningsmål kan hafva iat - 1 320 Dea 25 April. tat, saint att Utskottets Memorial emedlertid måtte förblifva hvilande.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan g till 3 eftermiddagen.
In fidem Protocolli. O. J.
Plenum klockan half till 5 eftermiddagen.
Grefve Lewenhaupt, Gustaf, tog såsom äldste närvarande Grefven, Klubban.
Justerades Pleni-Protollet för den I dennes eftermiddagen jemte det då förde serskil. de Protocoli.
Justerades Pieni-Protocollet för den 4 dennes eftermiddagen.
Grefve * Den 25 April. 32t Grefve de la Gardie, Jacob:
Som jag af det na justerade Protocoilet för den 4 dennes eftermiddagen, finner, att Herr Munck af Rosenschöld uppgifvit, det Enskiftes-delningar understundom skola blifvit verkställde utan att någon god Man dervid varit närvarande, torde det tillätas mig få tillkännagifva min förundran deröfver, att en Skåning, en
Man af dess upplysning och kunskaper kunnat göra ett sådant misstag.
Jag förmodar att Herr Rosenschöld» yttrande syftar på någre Enskiftes-delningar i Frosta Härad af Malmöhus Län, vid hvilka 1814» enär de af Häradet valde gode Män af hvilka Generalen Baron v. Platen och Rytt mästaren Petré voro sjuke, Hans Excellence Grefve Thott och Häradshöfdingen von Se.th i Stockholm, samt jag i Spanien, och således alla 5, af laga förfall hindrades att sig infinna; Konungens Befallningshafvande i Malmöhus
Län förordnade tvänne af nästgränsande Härads Gode Män att vara närvarande hvilken Kongl Majas Befallningshafvandes åtgärd varit för Enskifresdelägarne vida förmånligare, än om Enskiftesdelnmgen skolat uppehållas, intilldess Häradets egne Gode Män kunnat dervid sig infinna
I alla fall torde man häraf finna, art
Enskiftesdelningar hvarken blifvit verkställde eller ens kunna enligt Enskilt s-Föriartni"garne för sig gå,, utan biträde af dervid närvarande Gode Män.
Herr Ancbarsparre, Ingemar August:
Jag réjserverar mig emot beslutet, art , då 3 Ständ redin Bifallit Lag-Utskottets Betänkande i Lågan orri Ridd. och Ad.
V B- 2 Afd. 41, 42.
Sjö-Lagens redigering dervid låta bero, och jag snhåller att få uti Protocollet infört mitt ogillande af samma Betänkande på c!e grunder, jag uti det nu justerade Protocollet haft aran zefora.
Jag önskar att Riksens Ständer aldrig må komma att ångia deras beslut i denna sak, i hvilken händelse det mera skall smärta mig än smickra min egenkärlek, att, hvad jag .förut sagt,lican hända, i följd af detta beslut, inträffar.
Herr Grönhagen, Gustaf, uppläste följande:
I enlighet med de anmärkningar och tillägg jag den 4 dennes i Högloflige Ridderskapets och Adelns Plenum anförde i anseende till Högloflige Lag-Utskottets afgifne Betänkande öfver min Motion, om Stockholms Police-Styrelses förändrande, till förekommande af denne Auctoritets ytterligare emöt våra heliga Grundlagar öfvade missbruk; anhåller jag ödmjukast att till Protocollet få inrycka följande :
I den händelse Utskottet icke skulle finna antagi gt hvad jag föreslagit i anseende till de tvenne oberoende Fiscalers tillsättande såsom controll öfver Police Kammaren, sä föreslår jag, det tvenne Ledamöter som Assessorer böra jemte Ordföranden, Police-Mästaren, utgöra Police-Nämnden, och då desse tvenne Ledamöter med hvarandra instämma, böra der?s vota afgöra Police Malen; men i sådant fall
Qrdföranden erhåller en af desse Ledamöter, beil ag April, §23
Som instämmer tned dess beslut, varde beslutet gällande j dock likväl icke obetagit för den andra Ledamoten ätt
Sig deremot reservera ■, derest han skulle finnå beslutet vara stridande emot Lag och Författningar-, och således Ordförandens (Police-MäStarens) enSamma yttrande icke artses gällandek
Härigenom skulle deri fördelen vinnas, att sä väl de emellan 70 å 80,000 i Stockholm varande Personer, sorn äfVen den mängd af trafiquerande Landtboet, idke vör# beroende och underkastade tn ensam och efter godtycko förfarande Persons (Police Mästarens) egenmäktiga ompröfvande.
(En händelse torde härvid förtjent änföraS, att under innevarande Riksdag* en Bonde Från Landet äfVert blifvit tracterad med Prygel i Rådstuguhäcket på Policens befallning, hvarå facta kan företes)'k jag anhåller ödmjukast att detta Anförande äfven må till Lag-Utskottet blifva renritterat, Såsom i Sammahhang med de af mig förut öfver Utskottets Betänkande gjorde anmärk^ ningar.
Herr Grönhagen anhöil , att dess Anföran, de måtte till Lag-Utskotter remitterasj hvilket uppå af Herr Grefven och Ordföranden gjord Proposition af Ridderskap*t och Adeln biföllsi Herr af Brinkman i Gustafi hade inleiiinat ett så lydande Vördsamste Memorial^ Hos Högvälborne Herr Grefven och Landt - 324 Den as April, Marskalken samt Högloflige Ridderskapef och Adeln, anhåller jag ödmjukast att utbekom» ma Protocohen öfver Discussionerne, angående Veds utförsel ifrån Blekingen för att kunna dem till trycket befordra.
Stockholm den 25; Aprjl 1818* G, af Brinckman.
Herr af Brinckmans berörde anhållan, blef uppå gjord Proposition af Ridaerskapet och Adeln bifallen.
Juste-ades
Pleni-Protocollerne för den 7 och 8 dennes.
Herr Botman, L. J., hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande:
Då den här förefallna högst interessanta
Discussion , i anledning af förenade Stats och Banco Utslcttens Betänkande om Financerre af den 3 sistledne
April ej kunnat förändra mio pfverfygelsé i detta vigtiga amne, utbeder jag mig 3>t i möjligaste korrthet fa uppgifva mina huKudsakliga reflexioner, vid detta Utkottens Utlåtande:
Jag har med ett obeskrifligt röje läst ingressen deraf:
Framställningen af vår Finances senare Historia och Utivdningen af den närvarande bel. genhetens sanda orsaker och skick, 6ynas mig ej kunna öfvertiäffas:
Den evidenta Ben 25 April. 32> slutsats deraf uppkommer, blir, att Penningefödägenheten är till en stor del skenbar och ej egenreiigen annat än brist på förtroende samt en tyd! g verkan deraf, atr, genom de nya Lån anSialternra och det förändrade National-lynnet, Penningen dessa senare nio år påkallats till mätande af ej allenast Prodocter utan ock af sjelfva Grundförmögenheten:
Särdeles träffande är den Anmärkningen, att Sfats-Papperen äro i sin natur just motsatsen af Penningar:
De förra utmärka gäld och fattigdom:
De senare åter föreställa förmögenhet såsom bevis af behållen Product.
Man ser då klart det olyckliga och onaturliga deruti, att våra Stats-Papper nu mera figurera för National välmågans Representanter:
Jag kan följagthgeu ej helt och hållit medgifva den satts Pag. 6 af det tryckta Betänkandet upptager, ''att Credit-Sed'arnes Amorterande, utan att sätta något i stallet skulle göra Nation fattigare:” J-’g ber/att härvid fa erinra, i hvad afseende denna Stats-Skuld gjordes:
Det var en anticiperad Bevillning till de utomordentliga Anslag/som Kriget och Regerings-Förändringen år 1809 gjorde nödvändige:
Uti intetdera af dessa hänseenden behöfves, efter sakens natur, en ny Varumatare:
Ftig minska Folkstocken och skada Näringarne:
I båda fallen synas Rörelse-Capitalet, snarare böra minskas än ökas * men det är genom den så betydligt lifligare Omsättningen, starkare.
Consumtionen och mångdubblade ansträngningen af Arbets-förmågan, likväl utan Product-resultat, sam Röielse-Capitalet naturligen måste okas under Krig:
Företaget af Götha Canal har samma egenskap: la - Pen 25 April. ' gen ny Product-välmdga Iemnar något sådcnt ef* ter sig:
Staten har liknat en Enskildt, sorn, vanvårdande sin Näring på skrytarbeten och Öfverflödig train slösar sina Inkomster:
Hvem vet ej, att en sådan ruinerar sig?
Icke heller lära Continental-Systemets följder hafva för Sverige varit der kan val aldrig inbegripas Luxe artiklar? bån, e och Handel5 raseriet, som det falska Myntet födt, har äfven varit en källa till Petinin, ge-förlägenhet-, men innebär, visserligen intet; välmåga.
Af alla dessa orsaker blef det naturligt att i den mohn de even,thella grunderna till större Penninge-behof upphörde, massan af Pro-, dueter och Arbeten skulle i det öfver ali proportion pä en gång ökade bytesmedlet flerfaldigt mätas, och d® förra således i lika förhållande höja deras så kallade pris.
Här synes mig tillika, vid en Amortering, kunna hämtas anvisning till dess gräns:
Man vet, att $808 års Rörels.e-Capital är nära tredubbladt:
Vöre ingen naturlig grund för handon, skulle ofelbart nu varande priser på Producter äfven förhålla sig som nära tre till ett* men, det göra de ej, utan hålla sig något öfver dubbelt eller vid uo sk:r för S ilfv et- R i k sd a let n:
Denna skillnad visat er. sann grund för ökade Rörelse Capital och utstakar dess gräns.
M.ig synes det alltså uppenbart, att National-välmågan endast består i realia, det ät Product —* i Arbets förmåga —. i Patriotisme och framför allt i National.
Creditens bibehållande:
Att betala sin Skuld mäste väl aldrig göra någon fattigare?
Om Statens Skuld hittills bedrägligt skyldradt
3*7 såsom öfverskott och välmåga, mäste väl denna fördertliga illusion en gäng upphöra, att dåra Nationell} Då Staten gör detsamma, sorn en hederlig genom olyckor och misstag skuldsatt enskilt
Man, då gör hon rätt:
Den Enskilt® uppger ärligt sin gäld och alla sina tillgångar, betingar sig att genom sin framtida industrie och årliga besparingar i sin etat få afbetala SUCcessivt sin skuld:
Han inlöser sålunda småningom sina Reverser och slutar med att reda sig, hell st då ingen ränta honom beräknas.
Staten är ett persanifieradt helt af enskilta förhållanden:
Betragtas dess Skuldsedlar efter denna deras sanna egenskap, är Amortissementsskyldigheten oemotsägelig, och en serskild Bevillning har Nationen äfven dertill anslagit.
Afser man åter deras falska egenskap af Varijmätare, måste ju deras successiva indragning blott förändra till sanning begreppen derom, och således närma Varu-prisen deras gamla Nu. meraire, men aldrig blef det hela dermedelst fattigare, tvärtom skulle
Statens ärlighet verka mera än man tror på välståndet i alla af. seenden; liksom enl Enskilt genom sin Credit och precision bäst uppehåller sina affairer.
Det är för min fattning endast den illusoriska välmågan, som genom Amortissements Operatio, ner inskränkes, och pål denna slags rikedom önskar jag lifligt, 2tt mitt Fädernesland alltid må blifva utmärkt fattigt.
Det är sannt! kunde Sedelstocken till sitt nuvarande qvantum i en framtid realiseras, det är utan devalvation, inlösas med Specie, eller skaffas Specie Credit, visserligen skulle jag oändeligen helldrs 328 Ben 35 April. tillsfyrka det, men hvem ser ej en absolut omöjlighet deruti, dä den nu varande SilfverFonden ej torde öfverstiga ^'.del af CreditPrpperens belopp?