Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner: 1 denna punkt bestämmes, att »R. o. Ad skall sammanträda å Riddarhuset hvart tredje år den 15 Februari eller, om helgedag dä inträffar, nästföljande söcknedag till allmän sammankomst.»
Jag tror dock icke att en sådan skyldighet för R. o. Ad., att hvart tredje år samlas, är lämplig eller kommer att medföra den åsyftade verkan, att R. o.
Ad:s ledamöter mera rriangrannt tillstädeskomma.
Jag har under någon tid halt förtroendet att sitta såsom ordförande i Riddarh.-
Direktionen och känner således till de ärenden, sorn der förekomma, likasom R. o. Ad., genom de från Riddarh.-ötsk:t inkomna Betänk:», halt tillfälle derom taga kännedom; och jag hemställer, om det är sannolikt, att, sedan R. o. Ad:s politiska verksamhet är slutad, många af ledamöterna skola underkasta sig mödan och kostnaden att hilkomma, för att höra revisionsberättelsen Öfver förvaltningen af Riddarhusets fonder uppläsas och diskutera en och annan motion om dessa fonders förvaltning, eller orri sättet att begagna denna lokal eller dylika ekonomiska frågor.
Jag befarar att intresset för dessa angelägenheter icke är nog stort, lör att från andra sysselsättningar hitlocka aflägset boende personer, och jag belärar detta ännu mer, om den hittills iakttagna tunga formen med upprop, tillsättande af Utsk , sorn- skall yttra sig om hvarje sak, innan den får afgöras i plenum, m. in. bibehålles, hvarigenom flera veckor för dessa sammanträden skola åtgå, under hvilka större delen al lédamöterne icke skulle hafva något att göra.
Jag tror ej R. o.
Ad:s ledamöter hafva nog godt om tid och penningar för att Den 7 April f. in. 87 på sådant sätt förspilla dem.
Den form för R. o. Adis verksamhet. som kunnat bibehållas pä en tid, då äfven Statens angelägenheter utgjorde föremål för ölverläggningarne och besluten, skulle sakna innehåll, då denna verksamhet blifver inskränkt till endast Ståndets enskilda angelägenheter, och jag fruktar att den rustning, hvari R. o. Ad. skulle komma att uppträda, finge allt för mycken anstrykning af en förgången tid.
Jag har derföre trott, att man borde ställa det nya maskineriet i öfverensstämmelse med de nya förhållandena, och jag kan icke anse det vara skäl att, med afseende å några tilläfventyrs i hemlighet hysta förhoppningar att Ad:s politiska verksamhet ånyo skulle komma att inträda, söka bibehålla en inrättning, som icke lämpligen skulle kunna fungera under de nya förhållanden, som snart skola inträda.
Alla sådana förhoppningar, genom hvilkas tillkännagifvande man icke skulle öka förtroendet hvarken för R. o. Ad. i sin helhet eller för de ledamöter deraf, som främdeles kunna komma att deltaga i vården af fäderneslandets angelägenheter, tror jag att man måste öfvergifva.
Jag har således föreställt mig att utöfvandet af den åt R. o. Ad. hädanefter anvisade verksamhet borde ordnas på ett enklare och mera anspråkslöst sätt, och, enligt min åsigt, borde R. o.
Ad. derför öfverlemna denna verksamhet åt några få dertill utvalda fullmägtige; men med afseende pä de betänkligheter, som jag hört yttras häremot, har jag modifierat detta mitt förslag så, att för vigtigare frågors afgörande R. o. Ad. skulle kunna mangrannt sammankomma, då antingen K.
M:t sådant påkallade eller Riddarh.-Direktionen dertill utfärdade kallelse.
Val till de fullmägtige, ät hvilka för vanliga händelser vården af R. o. Ad:s angelägenheter skulle anförtros, hade jag trott kunna ske af R. o. Ad:s vid denna riksdag församlade ledamöter.
Det ligger nemligen, enligt mitt förmenande, en icke ringa trygghet deri att första valet sker vid denna riksdag, då R. o. Ad. äro talrikt samlade, emot om ett sådant val företoges vid ett annat tillfälle.
Ar denna åsigt rigtig, så återstår frågan, huru dessa fullmägtige skola rekryteras.
Jag tror, att nödig säkerhet och omsättning, på samma gång som en viss kontinuitet skulle kunna vinnas, om vid hvarje sammanträde en tredjedel afginge och andra i deras ställe invaldes.
Fullmägtiges ordinarie sammanträden skulle inträffa hvart tredje år, och Fullmägtige sjelfva utse sin ordförande och derjemte vid hvarje sammankomst för den efterföljande tiden välja revisorer, hvilka skulle verkställa granskning af räkenskaperna och aflemna sin berättelse till Direktionen, som hade att deröfver så tidigt afgifva utlåtande, att allt vöre förberedt och Fullmägtige sålunda satte i tillfälle att på kort tid kunna fullgöra sitt uppdrag.
Fullmägtige skulle äfven ega att meddela Direktionen décharge och utse ny sådan.
I valet till de Fullmägtige, som skulle inträda efter de afgående, hade jag trott, att icke blott Fullmägtige skulle ega deltaga, utan äfven alla andra ledamöter af R. o. Ad., som efter Riddarh.-ordningen liro till säte och stämma berättigade.
SS Den 7 April f. m och hvilka för sådant ändamål inom behörig tid sig anmälde.
Det kunde visserligen hända, att utom fullmägtige icke många infunne sig för att deltaga i valet, men sådant berodde på hvar och en sjelf; och jag tror icke att inställelse skulle ske i större mån vid de af Riddarh.-Utsk:t föreslagna sammankomster.
De allmänna sammankomsterna af R. o. Ad., hvilka skulle ega runi antingen då Konungen så begärde eller då Riddarh.-Direktionen funne skäl dertill utfärda kallelse, borde, enligt min åsigt, få bevistas af alla R. o.
Ad:s behörigen qvalificerade ledamöter, som vid upprop inför Riddarh.-Direktionen sig dertill anmälde.
Den rätt, man hittills förbehållit hufvudmännen, anser jag icke vidare hafva någon rättsgrund, sedan R. o.
Ad:s politiska verksamhet är slut, och då rättigheten att för sig och efterkommande åtnjuta fördelarne af Riddarhusets fonder i lika mån tillkommer hvarje adelsman, bör äfven hvar och en sådan kunna antagas hafva lika stort intresse att vårda dessa stiftelser, och derföre äfven tillerkännas lika rättighet att deruti deltaga.
Något betryggande kan jag icke heller antaga ligga deri, att de som icke äro hufvudmän, skola nödgas skaffa sig fullmakter, hvarigenom möjligheten för dem att få deltaga i lörhandlingarne blir beroende af en hufvudmans nyck eller godtycke.
Jag har nu i korthet angifvit de grunder, som jag har trott borde tjena till ledning vid uppgörande af en ny Riddarh - ordning.
Jag har uppsatt dem i punkter för att göra dem lättfattliga, men icke gifvit mitt förslag form af lag, hvilket hvarken tiden medgifvit eller jag ansett mig tillständig!; utan är det endast uppsatt till ledning för Utsk:t, till hvilket, om mina åsigter vinna sympatier, jag anhåller att nu föredragna och dermed sammanhängande §§ måtte återremitteras.
Dessa punkter lyda sålunda: l:o.
För vårdande af sina gemensamma angelägenheter kan R. o. Ad. sammankomma antingen allmänt eller genom fullmägtige. 2:o.
Till allmän sammankomst (Adelsmöte) kallas R. o. Adis ledamöter antingen af K. M:t, då Han finner för godt att sådan sammankomst påbjuda, eller af Riddarh.-Direktionen, då den finner nödigt att i afseende på någon fråga af större vigt, såsom rörande R. o. Adis privilegier eller afhändande af R. o. Adis gemensamma fasta egendom, inhemta R. o. Adis beslut. 3:o.
Fullmägtige tillkqrmne i öfrigt att handlägga alla de i 2iista §:n af Utskits förslag omförmälda ärenden, äfvensom att genom val utse ordförande och ledamöter i Riddarh.-Direktionen.
Fullmägtige sammanträda för dessa ändamål i Stockholm å Riddar huset hvart 3:dje år den första helgfria Måndag i April månad’ men kunna äfven, då så e rfordras, kallas till extra sammankomst.
Weil 7 A|>ril f. m. 89 4:0. R, o. Ali. utser vid denna riksdag genom val de (örsta fullmägtige, hvilkas antal kari bestämmas till 75 eller 102 eller flere, om så anses nödigt. 5:o.
Af dessa fullmägtige utträder elter lottning § vid lörsta ordinarie sammankomstens slut, och likaledes
Jj efter andra ordinarie sammankomsten.
Sedermera utträder städse den J, som längst tjenstgjort.
Sådant utträdande kommer endast i fråga vid de ordinarie sammankomsterna. ti:o.
De platser, som enligt närstlöregående punkt blifva lediga, älvensom de ledigheter, hvilka eljest genom afgång ibland Fullmägtige uppstått, fyllas genast vid den ordinarie sammankomsten genom val. deruti ej blott fullmägtige hafva rätt att deltaga, utan hvarje enligt 8:de och 9:de §§ behörigen qvalificerad ledamot af R. o. Ad„ sorn vid det af Riddarh.-Direktionen med afseende häruppå utsatte upprop sig inställer och vid valtillfället är närvarande.
Den, som Olifver invald till fyllande af tillfällig ledighet ibland fullmägtige, tjenstgör endast så lång tid, som återstår af den, för hvilken den afgångne fullmägtigen varit vald. 8:o Fullmägtige utse vid hvarje ordinarie sammankomst sig emellan ordförande, hvilken med denna befattning fortfar till nästa ordinarie sammankomst.
Till dess val af ordförande försiggått, äfvensom då han är hindrad eller frånvarande, föres ordet af den främsta närvarande ledamoten af R. o. Ad. 9:o.
Fullmägtige utse äfven sig emellan revisorer, hvilka för granskning af Riddarhusets räkenskaper sammanträda så tidigt före fullmägtiges sammankomst, att icke allenast revisions-berättelsen kan vara färdig, utan äfven Riddarh.-Direktionens utlåtande deröfver vara för fullmägtige att tillgå. 10:o.
Motion må af hvarje valberättigad ledamot al R. o. Ad kunna väckas, men bör vara till Riddarh.-Direktionen insänd sednast en månad före fullmägtiges sammanträde, dertill
Direktionen äfven bör hafva utlåtande deröfver afgifvit.
Under fullmägtiges sammmanvaro må äfven motion kunna af fullmägtig väckas, så vida den föranledes af någon under sammankomsten inträffad händelse. 90 Den 7 April f. m. 1 l:o Fullmägtige uppgöra för sig vid l:sta sammanträdet en arbetsordning, deruti de sedermera ega besluta de förändringar, som de finna ändamålsenliga. 12:o.
En kort berättelse olver fullmägtiges sammanträde och de der fattade beslut samt resultaten af revisionen kunde genom tryck allmängöras och såsom bilaga medfölja den officiella tidningen. 13:o.
Vid R o. Ad:s allmänna sammankomster (som kunde kallas Adelsmöte, ifall någon särskild benämning skulle deråt gifvas), borde hvarje adelsman, som enligt §§ 8 och 9 i Riddarh.-Utsk:ts förslag är behörig att kunna vinna inträde i Riddarhuset, vara berättigad att i sammankomsten taga del, så vida han inställer sig och styrker sin behörighet vid det eller de upprop, som Riddarh.-Direktionen eger att efter förutgångna anslag hålla dagen eller dagarne näst före allmänna sammankomsten.
Sedan sammankomsten börjat, må inga nya ledamöter erhålla tillträde dertill, så vida de ej kunna visa att de varit af laga förfall hindrade att sig inställa. 14:o.
Vid dessa allmänna sammankomster föres ordet af ordföranden öland fullmägtige.
Jag har trott, att, på samma gång tillträde lenmades till alla dertill qvaiificerade ledamöter af R. o. Ad., det vore nödvändigt att stadga, det dessa ledamöter skulle inom viss bestämd tid sig infinna, till förekommande af alla intriger och att ej vid vissa tillfällen Riddarhuset måtte kunna på ett obehörigt sätt förstärkas.
Jag har hört den åsigt uttalas, att det af mig ifrågasatta öfverlemnande till fullmägtige att besluta i R. o. Ad:ns angelägenheter, skulle verka försvagande på den sammanhållning emellan R. o. Ad:ns ledamöter, som i andra hänseenden kunde anses önskvärd.
Om jag trodde, att de af Riddarhus-Utsk:l förordade sammanträden skulle ega förmåga att verka i sådan rigtning, hade jag kanske hyst betänkligheter att framkomma med detta af mig nu framställda förslag.
Men för sådana syften äro dessa sammankomster enligt mitt förmenande vanmäktiga, och vill man söka åstadkomma något i denna rigtning, — om gagneligheten hvaraf jag afhåller mig att nu uttala något omdöme, — tror jag vida verksammare utvägar dertill kunna beredas genom anordnande af fria sammanträden emellan ledamöter af R. o. Ad., i likhet med hvad andra sällskaper gjort.
Vill man för sådana sammanträden lemna lokal, kunde det vara skäl att taga detta i öfvervägande, då Utsk:t kommer med för - Den 7 April f. m. 91 slag angående sättet att använda lägenheterna i Riddarhuset.
Skulle det då visa sig, att de bemödanden, som kunde göras att bereda sammanhållning emellan R. o. Ad:s ledamöter, icke kröntes med framgång, kornme saken att i tysthet förfalla, utan att väcka något uppseende.
Bibehåller man åter den stora apparat, ötsk:t föreslagit, och rustningen icke kan rätt uppbäras, så kan lätt ett visst sken af löjlighet lalla på B. o. Ad.; och detta böra vi åtminstone söka att undvika.
Hrr! det är icke det minsta att dö på ett värdigt sätt.
Jag anhåller att nu föredragna §§ måtte till Utsk:t återremitteras.
Det lörslag, som af Gr.
Mörner blifvit framstäldt, innehåller visserligen ganska förtjenstfulla delar, och det är onekligt, att en sådan församling, som deri omtalas, vore tillräcklig att ombesörja hvad som nu återstår oss, äfvensom det val kunde vara skäl att hvarje ledamot af R, o. Ad., sorn är myndig, hade elt ord att säga, då det vore fråga om Riddarhusets fonder, i hvilka alla hafva lika del.
Jag tviflar likväl på att dessa förtjenster uppväga de olägenheter, som genom förslagets antagande skulle uppkomma
Man har sagt, att det af Utsk:t framlagda förslaget framställer en allt för storartad inrättning för våra blifvande små förhållanden.
Ingen lärer väl emellertid kunna undra på, om vi göra så litet väsen som möjligt med organiserandet af ett nytt Riddarhus och inskränka oss till att endast ändra det som är nödvändigt; möjligen skulle det förefalla underligt, om just, då R. o. Ad:s politiska verksamhet upphört, man reorganiserade Ståndet på ett sätt, som förut ofta påyrkats, utan att kunna genomdrifvas.
Jag hade begärt ordet innan Gr.
Mörner framställde sitt förslag, och det var således icke för att bemöta detsamma, utan lör att föreslå några förändringar i hvad Riddarh.-Utsk:t i denna punkt föreslagit.
Det är sannt, att den i en mot Utsk:ts förslag afgifven reservation framställda mening, att lämpligaste tiden för sammanträdena vore i April månad, då räkenskaperna lör föregående året voro alslutade och kunde granskas, kan hafva skäl för sig; men jag tror, att, om sammankomsterna skola blifva besökta, mäste för dem utsättas en sådan tid, då man kan antaga att adeln al andra orsaker är talrikt samlad i hufvudstaden; och derför anser jag den af Utsk:t föreslagna tid vara lämpligast. lltsk:t har antagit orden »sammankomst» och »sammanträde, » det sednare i stället för »plenum,» som blifvit uteslutet.
Då emellertid dessa ord lätt kunna sammanblandas, skulle jag vilja föreslå att »sammankomst» utbyttes mot »adelsmöte»; äfvensom att de af Utsk:t begagnade orden »allmän» och »särskild» måtte utbytas mot orden »lagtima» och »urtima».
Vidare skulle jag önska, att sista raden af denna punkt, der det heter »för att angående sina gemensamma angelägenheter öfverlägga och besluta,» måtte uteslutas, såsom obehöflig, 9?
Den 7 April f. 111. då 21:sta §:n i detta hänseende innehåller nödiga bestämmelser, och det dessutom är en oegentlighet att endast gemensamma angelägenheter nämnas, då älven angelägenheter af enskild natur, såsom en adelsmans rätt att erhålla säte och stämma o. d,, kunna bli föremål för öfverläggningar och beslut.
Eldigt mitt förslag skulle alltså denna punkt erhålla följande lydelse: »R. o. Ad:n skall sammanträda å Riddarhuset livart tredje år den 15 Februari, eller, om helgedag då inträffar, nästföljande söcknedag till lagtima adelsmöte.»
Såsom bekant är, tdef inom Lltsk:t utsedde komiterade för alt uppgöra förslag till ny Riddarhusordning.
Man insåg dervid genast, att en bland de svåraste frågor vore den om sättet, huru R, o. Ad. skulle sammankomma för att besluta om sina angelägenheter.
Det föreföll nemligen komiterade, att det sätt hvarpå R. o. Ad. hittills församlats och verkat, vore, för att begagna ett förut användt uttryck, en rustning, som vore alltför grann och tung för de angelägenheter, hvilka numera för R. o. Ad. återstodo, och som dessutom icke skyddade mot de farligaste af alla anfall — intrigens och tvädrägtens.
Komiterade ifrågasatte derföre till eri början, att rättigheten till säte och stämma på Riddarhuset skulle utsträckas till alla adelsmän.
Men utom det, att detta skulle strida mot grunden för R. o. Ad:dns uppkomst såsom institution, hvilken utgör en förening icke af personer utan af ättar, skulle det vara en orättvisa mot de efter 1809 adlade ätterna, då de äldre ätterna, om dess ledamöter något mangranare infunno sig, skulle få en alltför stor öfvervigt; någon passande lokal funnes icke heller härtill, då en sådan församling skulle kunna uppgå till omkring 3,000 personer.
Dessa sammankomster skulle i sådant fall blifva riktiga Polska riksdagar, eller, för att begagna ett uttryck ifrån vår tid. R. o. Ad. skulle förvandlas till ett bolag med den för alla sådana inrättningar, der det materiella intresset utgör föreningsbandet, vanliga följden eller likgiltighet för alla frågor, som icke beröra detta intresse.
Genom antagande af ett motsatt alternativ, eller att utse delegerade af R. o. Ad:n, skulle man väl få personer, som kunde väl och värdigt vårda Ståndets angelägenheter; men olägenheterna deraf skulle säkerligen blifva stora, och vid tillämpningen af ett sådant representationssätt, många svårigheter uppstå.
Det återstod således endast den gamla grunden eller att bibehålla representationen genom ätter.
Alltsedan år 1626, då R. o. Ad:n organiserades, har denna institution utgjort en förening af lika berättigade ätter, och detta till och med då Adeln var delad i klasser och röstade klassvis.
Under dessa förhållanden har den ena ätten efter den andra vunnit inträde bland Adeln; och det vore en kränkning af institutionens grund, om man öfverginge till ett representationssätt, der denna princip ej var erkänd och Den 7 April f. tn. följd.
Visserligen är dervid någon öfvervigt lemnad de äldre ätterna derigenom att i vissa fall ättemän kan intaga säte och stämma för ätten; men något förnärmande kan ej anses ligga häruti; tvärtom torde en sådan öfvervigt böra anses ganska befogad oeh tjenlig, då de äldre ätterna till följd af minnen och tradition måste antagas hafva mera intresse för institutionens bibehållande.
Om man genomgår Adelsinstitutionens historia i vårt iand, så finnér man att Adeln från början förstod att skaffa sig previlegier af alla slag, ej blott i afseende på egendom, utan äfven i afseende å embeten m. m.;uien på sednare tider har Adeln måst så småningom afkläda sig dessa fördelar, så att slutligen endast representationsrätten återstod.
Man kan ej återhålla en känsla af förundran eller t. o. m. beundran deröfver att Adeln, detta oaktadt, fortfarande gått i spetsen för nationen i afseende på utveckling och framåtskridande i alla rigtningar.
Vill man med ledning af historien utleta orsaken till bildningens, upplysningens och sedlighetens stora framsteg under sednare århundraden, så kan man icke neka att kyrkan och chevalerict dertill i hög grad bidragit, och af detta sednare är Adeln en afkomma, som intager ett stort rum.
Som närmare belysning i detta hänseende vill jag hänvisa till de två länder i Europa, som härutinnan äro hvarandras motsatser.
I det ena finnes en stark och mägtig aristokrati, uppburen och älskad af folket, och i det andra gifves numera icke någon sådan; och finnas der ännu några qvarlefvor af dess gamla Adel, är det i aflägsna delar al landet, der de lefva tillbakadraget och utan deltagande i allmänna värf Hvilka dessa nationer äro, behölver jag icke säga, då säkerligen hvar och en vet hvilka jag menar; hvilkendera af dessa verkat mest för menniskoslägtets utveckling och framåtskridande, lemnar jag ål en hvar att bedöma.
Af dessa skäl, och på det att, derest det är K. o. Ad:n förbehållet att i de osäkra tider, vi nu gå till mötes, ännu verka något i förenämnde afseende, dess medlemmar mätte hafva tillfälle att komma tillsammans och utbyta tankar, samt lära känna hvarandra, har lJtsk:t sökt att så vidt möjligt bibehålla det gamla representationssättet, och, för att betäcka de sårbara delarna af rustningen, sökt garantier dels i tiden för sammankomsterna, som blifvit utsatt till den 15 Febr., då flere af Adeln vanligen äro församlade i hulvudstaden, dels deruti att som vilkor för inträde på Riddarhuset fordras all erlägga kapitationsafgift, hvilken, som bekant är, utgöres endast af dem, som skatta för inkomst, och dels uti det i § 26 intagna stadgande om en viss röstöfvervigt för afgörande af vissa vigtiga ärenden.
Huruvida det åsyftade målet är för högt och det föreslagna sältet må kunna bidraga till dess ernående, lemnar jag åt eder, Mine Hrr! att bedöma.
Mörner antydda sättet kan anses bättre, skall jag för min del villigt derefter omarbeta förslaget.
Jag är dock icke ännu öfvertygad om dess företräde. 94 Geni 7 April f. m, Frih.
Då i denna § icke är fråga örn sättet, huru R. o. Ad. skall vid sina sammankomster representeras, vill jag icke nu ingå i bemötande af det förslag till representationssätt, sorn blifvit af Hr Gr.
Mörner Iramstäldt.
I afseende på tiden för sammankomsterna, har jag ansett April månad, då räkenskaperna för föregående året äro till granskning färdiga, vara dertill lämpligast.
Hvad beträffar yrkandet, att de sista orden i punkten skulle borttagas, så måste jag motsätta mig sådant, enär de äro begagnade i 37 § R.F. såsom bestämmande föremålen för R. o. Ad:s öfverläggnings- och beslutande rätt, och det torde vara på sin platts, att ett stadgande härom äfven här införes.
Jag anhåller om bifall lill denna punkt.
Jag anser att diskussionen endast bör röra det nu föredragna l:a mom. af (>:e §:n; och jag vill derföre först vid nästa § göra några anmärkningar mot det af Gr.
Mörner framställda förslaget.
I afseende på tiden för sammankomsterna anser jag Februari vara lämpligare än April, då landtadelns ledamöter äro af sitt jordbruk hindrade ifrån att vistas i hufvudstaden.
Hr Björnstjernas förslag, har jag icke något emot, att sammankomsterna benämnas »adelsmöten»; men orden »lagtima» och »urtima» låta för mycket af det gamla, och jag skulle heldre vilja begagna orden »ordinarie» och »extra-ordinarie», hvilka ord, ehuru främmande, vunnit burskap i vårt språk.
I afseende på de sista ordens i punkten uteslutande, instämmer jag äfven med Hr Björnstjerna.
Då 6 §:s l:a mom. nu är föredraget, vore det önskligl, om diskussionen finge stanna dervid, och öfverläggningen endast berörde denna punkt, samt att ett förslag, som hör till nästa §, nu icke blifvit väckt.
Jag ber derför, att få, åtminstone hufvudsakligen, vid detta tillfälle hålla mig till den föredragna punkten.
Komiterade af Utsk:t, som haft sig uppdraget att utarbeta förslaget till ny Riddarh.-Ordn., och Riddarh.-Direktms ledamöter i sin ordning, bland hvilka sednare jag, såsom kändt är, innehar en plats, hafva sökt göra sig reda för, hvilken dag som vore bäst för öppnandet af sammankomsterna; och det yppade sig då, att den 15 Februari, såsom hvarken hinderlig för de ledamöter, sorn äro landtbrukare, eller för herrar militärer, som då icke hafva några möten, dertill vore lämpligast.
Jag medger, att de ekonomiska skälen, som tala för sammanträdenas hållande i April, kunna hafva sin vigt, men jag tror icke, att de böra hindra det vigtigare, att få sammankomsterna talrikt besökta, I afseende på förslaget, att utbyta ordet »sammankomst» mot »adelsmöte», instämmer jag med Hr Björnstjerna, då den sednare benämningen skulle medföra en viss för R. o. Ad. passande högtidlighet, och deremot ordet »sammankomst» har en mera vulgär klang, påminnande om ångbåtsbolag och dylikt.
Och har jag inom Direktionen jemte en annan dess ledamot yrkat just denna ändring.
Lika Den 7 April t', m. 95 med Hr Björnstjerna anser jag äfven, att de sista orden i punkten kunna, såsom obehöfliga, uteslutas, då 21 § i detta hänseende innehåller nödiga bestämmelser, i hvilka, der så befinnes erforderligt, vi kunna på ett ställe införa några fullständigande uttryck.
Måhända borde jag här stanna; men då en af mig högt aktad och af R. o. Ad. likaledes med synnerligt erkännande, mycket värderad ledamot, Gr.
Mörner, framställt ett förslag, Iivari jag icke kan instämma, ber jag att få förklara, hvarföre jag det icke kan göra.
Inlåter man sig på theoriernas vidsträckta fält, kommer man allt för långt.
Jag har derföre trott, att man endast borde iakttaga hvad som, till följe af de ändrade förhållandena, blifvit nödvändigt att förändra.