Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Möjligt är, att det kan ske, efter så många andra underligheter inträffat; men jag anser det oformligt, att ett Utsk. skall behandla en fråga, hvaruti Utsk. afgifvit ett förslag, om hvars afgörande Utsk. icke erhållit någon kännedom.
BorgareSt. bifallit principfrågan, PresteSt. afslagit densamma och R. o. Ad. bifallit den, måste BondeStrs beslut afvaktas för att veta, huruvida frågan är bifallen eller icke; men nu har BondeSt. sagt, att det icke vill utlåta sig i frågan, innan det erhållit R. o. Ad:s svar på inbjudn., och var det derföre, som jag ansåg nödvändigt, att Frih.
Palmstjernas motion skulle hvila, intilldess inbjudningen blifvit afgjord, hvilket jag äfven trodde skulle blifva förhållandet, då jag såg Frih.
Palmstjernas motion och BondeSt:s inbjudn. under särskilda nummer samt inbjudningen främst pa listan till föredragning uppförda.
Hvad frångåendet från R. o. Ad:s beslut beträffar, skulle jag visserligen önska det. 19 II. 3 jO Deni Februari f. m.
Hurudan majoriteten kan blifva nu eller framdeles kan man icke bedöma, och jag tror derföre, att It. o. Ad. gjorde bast att först företaga BondeSt:s inbjudn. til! afgörande, hvarigenom man finge jent spel i frågan; ty om Ståndet skulle remittera Frih.
Palmst jernäs motion oell låta BondeSt:s inbjudn. hvila, så har BondeSt icke fått något svar på inbjudn och kan således icke vidtaga något ytterligare beslut i frågan, hvaraf följden torde blifva, att hela saken kommer att förfalla.
Jag ämnar icke yttra något i hufvudsaken, emedan frågan nu angår formen; men jag har begärt orc)et j anledn. af ett och annat yttrande, som förek°mmit mig oväntadt- Jag har haft den öfvertygelsen, att roan varit ense derom, att det vore en bestämd motsägelse emellan R. o. Ad:s beslut i 2:di-a och 5:te punkterna.
En talare har likväl yttrat, att han icke kunde finna denna motsägelse, emedan han ansåg markegångssättningen för ett chartek, när uppsägningsrätten var ömsesidig.
Jag anhåller att få fästa hans uppmäi’ksamhet dei’på, att då räntetagaren å sin sida uppsäger, är det till följd deraf, att årsmarkegången är högre än meddmarkegången för 10 år, emedan han då kan få spannmålen högre betald i enskild handel, än lösningssumman skulle utgöra.
Följaktligen har räntetagaren fått tillgodonjuta den högre markegången för det året; men icke destomindre skall samma års markegång ingå i beräkningen af 10 års medelmai kegången, hvaraf följer, att räntetagaren 2:ne gånger får tillgodonjuta den högre markegången.
Detta måste i högsta grad vara en orättvisa, och då lärer icke heller någon kunna neka, att en motsägelse emellan de 2:ne besluten finnes.
Jag har äfven hört talas om Kronans förlust i följd af 10-års-markegångssättningen.
Denna öfvei'tygelse kan jag icke dela.
Kronan förlorar genom den rättighet, som långt för detta är lern nåd räntegifvarne, att leverera in natura; men omöjligen kan denna förlust ökas genom medelmarkegången.
Erkänner man, att Kronan förlorar, så måste man äfven erkänna, att räntetagarne förlora; men det kan arithmetiskt bevisas, att förhållandet icke så är, emedan siffran blir densamma, om jag antager hvart åi'S markegång för sig eller medeltalet af 10 års markegång, och följaktligen kan icke någon förlust inti-äffa.
Äfven har man sagt, att antagandet af Frih.
Palmstjernas motion vore ett uppiifvande af R. o. Ad:s redan fattade beslut.
När man är ense derom, att andra punkten, som äi’ antagen, måste påkalla ett stadgande i stället för det af R. o. Ad. ogillade, och dernäst besinnar, att det är Utsk:s förslag, som R. o. Åd. ogillade derföre, att reciprociteten emellan räntegifvarne och räntetagarne icke var iakttagen, så kan vä! icke någon finna, att Frih.
Palmstjernasj förslag, sorn åsyftar just hvad R. o. Ad. afsett, uetnl. reci - Den i Februari f. ra. «9 prochet emellan räntegifvare och räntetagare, innefattar ett upprifvande af R. o. Ad:s beslut.
Björnstjerna har trott sig linna Frih. Palmstjernas förslag otydligt.
Måhända hade det varit tydligare, om 2:dra punkten uti mom. lit.
A varit förenad med den 3:dje; men motionären har föreställt sig 3:ne kategorier: den ena, då ingen uppsägning får äga rum på någondera sidan, nemi. då årspriset är högre än medelpriset för de sednaste io åren; den andra då uppsägning till leverans in natura får äga rum å ömse sidor, nemi. då årspriset understiger medelpriset, i hvilket fall skillnaden emellan årspriset och medium af io års markegångar skall af räntegifvare!) contant erläggas, då leverering sker in natura; och den 3:dje, då äfven uppsägning får ske å ömse sidor, nemi. då årspriset är lika med medelpriset, i hvilket fall någon sådan mellangift icke kommer att äga rum.
Jag medgifver, att den händelsen sällan inträffar, att årspriset är lika med medelpriset; men om den också icke inträffade oftare än hvart ioootde år, kan det icke skada att äga ett stadgande derför.
Hvad slutligen angår sjelfva formfrågan, kan jag icke frångå, att jag delar Gr.
Posses tanke, att StatsUtsk. kan till behandling upptaga Frih.
Palmstjernas motion; ty då erkändt är, att PresteSt. afslagit ifrågavar. punkt, samt R. o. Ad. äfven afslagit densamma, följer deraf, att något R.
St:s beslut i ämnet icke kan uppkomma, ehvad beslut RondeSt. än ämnar fatta.
Uti ett så beskaffadt sakens skick skall väl Utsk. söka tillvägabringa en sanimanjemnku., efter Utsk. icke kan underlåta att finna detsamma, sorn pluraliteten inom R. o. Ad. insett, nemi. att beslutet i 2:dra punkten påkallar ett stadgande i stället för det, som blifvit afslaget i 5:te punkten, hvadan Utsk. icke kan underlåta att afgifva yttrande öfver Frih.
Palmstjernas motion; och när jag hört en talare finna motionen otydlig, ser jag deruti ett nytt skäl för nödvändigheten att remittera densamma och förenar mig derföre med dem, som lemnat bifall till H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts framställning.
Hr Cederschjöld, Pehr Gust:
Lika som den siste värde talaren, lofvar äfven jag att endast vilja hålla mig vid formfrågan, men skall bjuda till att bättre än han hålla detta mitt löfte.
Jag vill sålunda endast fästa Ståndets uppmärksamhet på äfventyret af den praxis, som nu är i fråga att införas, nemi. att till Utsk:s behandling remittera en contrapropos., som göres vid ett betänk., hvilket andra gången inkommit från Utsk.
Man har länge, och icke ulan skäl, klagat öfver det mångfaldigt sammansatta machineriet af riksdagsärendernas behandling, och likväl håller Ståndet nu på att med en ny utvexling ännu ytterligare föröka det redan alltför konstigt sammansätta verket.
Enligt 56§Reg.F. äga Stånden rättighet att, 2:dra gången ett betänk, från Den a Februari f. m.
Utsk. inkommit, detsamma med förändringar antaga.
Hvad H är nu Frih.
Palmstjernas förslag annat än en förändring af 9 det förslag Utsk. afgifvit?
Följaktligen äger Ståndet rättig-
M het att utan föregången remiss afgöra samma förslag.
Men H bör Ståndet nu begagna denna rättighet?
Det är den 2:dra H frågan.
Jag tror det vara betänkligt att etablera den pra- 9 xis, att hvarje sådan anmurkn. skall remitteras till Utsk., erne- 9 dan på det sättet ett enda mål skulle kunna upptaga ett m helt års behandling; ty om ett Utskotts betänk., som andra 9 gången förekommer, blefve i någon del förkastadt, och nå- 9 got annat skulle sättas i stället, skulle det nya förslaget I återremitteras.
Det utlåt., som Utsk. häröfver afgaf, kun- 9 de sedermera i anledn. af dervid gjorda anmärkn:r återre- I mitteras, och när utlåt, andra gången förekom, kunde ett ■ nytt partielt förslag framställas, som således skulle till Ut- S sk:s behandling remitteras, och på det sättet kommer man aldrig till slut med remisser och återremisser.
Om ifråga- a var. förslag skall till Utsk. remitteras, kan denna fråga en-
I sam uppehålla riksdagen 6 a 8 veckor.
Jag hemställer derföre, om R. o.
Ad. vill taga på sitt ansvar att vålla riksdagens förlängning genom ett sådant förfarande.
Jag tror, att Representationen och isynnerhet R. o. Ad. böra sorgfälligt undvika att gifva anledn. till ett sådant klander.
En värd talare har sagt, det han önskade remiss af det skäl, alt han hoppades få en annan majoritet, när frågan efter någon tids förlopp komme att afgöras.
Jag respecterar hvars och ens åsigter, och framför allt den öppenhet, hvarmed han uttalade sin; men jag kan icke gilla densamma.
Jag anser tvärtom bättre, att samma majoritet, som fattat ett tilläfventyrs oriktigt beslut, äfven beslutar om de dertill hörande detailler, på det att sammanhang må linnas dem emellan.
Jag får derföre tillstyrka, att saken genast må afgöras.
En ledamot midtemot har icke kunnat dela min åsigt, att ifråga var. beslut strider mot ett föregående.
Denna fråga har blifvit så fullständigt utredd af Hr af Billbergh, att ingenting återstår att tillägga; utan får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att första frågan innehöll ett förslag af StatsUtsk. att komma räntegifvarne till hjelp genom bestämmande af en medelmarkegång för de io sistförflutna åren, hvarigenom man förekom den stora olikheten i årsmarkegången.
Motivet för detta beslut var en billig jemnkning emellan räntegifvare och räntetagare.
Det andra beslutet var att bibehålla uppsägningsrätten, och således rakt stridande mot förra beslutet, emedan derigenom lemnades öppet för räntetagarne att alltid taga högsta betalningen.
Således är det uppenbart, att R. o. Ad- tagit a:ne mot hvarandra stridande beslut, och derföre ansåg jag det äfven riktigt att ingå på BondeStis inbjudn. och undra Den 2 Februari f. m. sednare besUitet; men efter hvad jag erfarit, sedan jag väckte denna fråga, frångår jag densamma, emedan jag förutser, att den skall helt och hållet afslås.
Jag har bestridt remiss å Frih.
Palmstjernas förslag, emedan jag ansett det icke vara någon motion och, lika med den siste värde talaren trott, att R. o. Ad. borde sätta Frih.
Palmstjernas förslag eller något annat i stället för det af R. o. Ad. afslagna förslaget af StatsUtsk.
Jag medgifver, att det måhända rättast kunnat upptagas i en contrapropos.; men då det uraktlåts, är jag icke så noga i formerna, att jag för en så obetydlig sak vill förneka R. o. Ad. rättighet att komma till ett rimligt resultat från ett högst orimligt beslut.
Plär nu R. o. Ad., tvärtemot min åsigt, vill anse Frih.
Palmstjernas förslag såsom en ny motion, måste äfven jag tillåta, att remiss äger rum, ehuru jag lika med en värd ledamot af StatsUtsk. linner, att det möjligen kunde hända, att man icke vill till behandling upptaga densamma, innan StatsUtsk:s förslag i sin helhet är afgjordt; men jag har, såsom jag hoppas, uti StatsUtsk:s ordförande en garanti deremot, och jag tror således, att frågan kommer till lyckligt slut under denna ordförandes behandling i StatsUtsk.
Om denna åtgärd icke skulle vara alldeles så formenlig, tror jag likväl, att man i detta fall bör vidtaga alla de utvägar, som erbjuda sig för att komma till en rättelse i beslutet; och då grundlagen icke bestämdt förbjuder en handling af Representationen, anser jag det vara Representationens fullkomliga rättighet att sjelfmyndigt handla och icke binda sig af småaktiga former.
Den värde ledamoten, som yttrade sig näst före den siste, lofvade att endast hålla sig vid formen, och detta löfte har han stride uppfyllt; men deremot tror jag icke, att han hållit sig vid sakens rätta förhållande, då han grundade sin slutsats på den förutsättning, att Frih.
Palmstjernas förslag vore en contraproposm.
Så är det nemi. icke att anse, emedan Frih.
Palmstjerna icke väckte detta förslag under öfverläggningen om StatsUtskzs utlåt., af beslutet hvaröfver motionen blef en följd, hvilket Hr Frih. så mycket mindre kunnat, som han yrkade bifall till Utsk:s förslag, hvilket utgjorde ja-propos:n, utan frågan väcktes först på e. m. såsom en ny motion, och det i stöd af 56 § Riksd.Ordn., som stadgar, att, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän icke må väckas, sedan en månad från riksdagens början til lända Iiipi t, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärender, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.
Denna motion var föranledd af ett på f. m. redan fattadt beslut, och är således till sin form alldeles öfverensstämmande med 56 § Riksd.Ordn.
Huru man under ett sådant förhållande kan anse förslaget såsom Den 2 Februari f. m, en contrapropos., som bort yrkas af den, som voterade för ja-propos:n , begriper jag icke.
Ett annat skäl, hvarpå Hr Cederschjöld grundade sitt tillstyrkande, att vi nu genast till afgörande borde företaga motionen, var det, att II. o. Ad. icke borde göra sig saker till riksdagens förlängande.
Deruti instämmer jag med honom; men jag tror, att E. o. Ad. ännu mer bör undvika att göra sig saker til! fel mot grundlagens föreskrift, och ett fel mot grundlagen vore det att, sedan saken fått dess närvar, form, nu genast till afgörande företaga förslaget.
Den värde ledamoten har tillika gillat den öppenhet, hvarmed jag yttrade motiverna för min åsigt, nifen har tillika sagt, att det vore bättre, att samma majoritet 2tne gånger lättade oriktiga beslut, än att sammanhang emellan besluten skulle saknas.
Om jag tillhört majoriteten och varit öfvertygad om R. o.
Ad:s förra beslut, skulle jag varit af samma åsigt; men då jag varit af motsatta sidan, måste jag äfven önska en annan majoritet.
Hr von Qvanten, Carl:
Här är egentligen fråga om, huruvida man skall remittera eller icke remittera Frih.
Palmstjerna* motion.
Efter hvad jag hört i detta ämne och efter mitt begrepp om motionens innehåll, mäste jag dela den åsigt, att den kan och bör remitteras, hvilket Gr.
Posse äfven ganska utförligt utvecklat, hvarföre jag i den delen icke vidare har att tillägga; och som jag antager, att remiss blir beviljad, vill jag yttra några ord i afseende på hvad Frih.
Palmstjerna nämnt, rör:de skattefrälseränta, nemi. att den bör anses såsom enskild egendom och icke komma i någon slags collision med de räntor, som tillhöra indelningshafvare och Kronan.
Ett fullkomligt afskiljande låter icke verkställa sig; ty om de förändringar, som kunna ske genom öfverenskommelse!1 eller genom de lagar, som stiftas •f Ständerna, icke skulle blifva gällande för skattefrälseräntor* innehafvare, måste en särskild lag stiftas, som säger, huru de skola få sin markegång satt.
Det måste derföre blifva nödvändigt, att de underkastas samma lagstiftning, som antages för andra räntetagare.
Jag anhåller, att Utsk. härpå ville fasta uppmärksamhet vid behandlandet af Frih.
Palmst jernäs motion, hvarå jag tillstyrker remiss till StatsUtskoltet.
Man har mycket fastat sig vid, att Frih.
Palmst jernäs förslag icke skulle vara en contrapropos , utan en ny motion.
Detta är sann t; ty om man kallar det contrapropos.
, hade det vid voteringen bort söka att göra sig gällande.
Jag vill derföre icke kalla det contrapropos., utan ett ersättningsförslag, i stället för den afslagna punkten i betänk.; och under kategori af tillägg till TJtsk:s föri-s utlåt, bör det väl behandlas utan remiss.
Posse, sorn förebrått en talare, att han icke afsett grundlagens helgd vid detta tillfälle, har likväl icke sjelf hållit sig vid grund - Den 2 Februari f. m. a3 lagen i denna fråga.
De nemi., som anse frågan för en ny motion, hafva icke besinnat, att densamma numera icke kan upptagas, hvilket jag uti mitt förra yttrande redan har visat.
Riksd.Ordnts 49 § innehåller nemi. i slutet af i mona., att, ”om fråga uppstår om eller hvart remitteras bör, dea frågan blott för den plenidagen kan läggas pä bordet; men att, i nästa plenum beslut ovägerligen skall fattas.” Näv Frih.
Palmstjerna väckte sitt förslag, uppstod genast fråga, om det var en ny motion eller icke, och om remiss borde äga rum.
Boye begärde då förslaget på bordet.
Det är således klart, att oin frågan var att anse såsom en ny motiön, hade beslut om remissen bort fattas i sista plenum; men då så icke skett, anser jag rakt stridande emot 4g § Riksd.Ordn. att nu betrakta förslaget såsom en ny motion, och är det på dessa grunder jag bestrider remiss deraf, ehuru jag i allmänhet icke förmodar något skadligt för sjelfva saken, om förslaget behandlas af StatsUtsk.
Att sådant likväl är utan ändamål, torde man lätteligen inse; och om man på förhand föreställer sig den behandling, saken möjligen kan erhålla, tror jag, att man bör betänka sig, innan man går all fatta ett beslut, som kan tillintetgöra den goda sak, man åsyftar.
Marchen kan nemi. blifva följande.
Jag tager för afgjordt, att frågan remitterås till StatsUtsk., och att emedlertid BondeSt:s inbjudn. hvilar.
BondeSt. har således icke fattat något beslut.
StatsUtsk. tillstyrker bifall till motionen med någon modifieation.
Ett nytt förslag i 5:te punkten inkommer således till alla 4 Stånden.
Då är det naturligt, att BorgareSt., som bifallit förra utlåt., lägger det nya utlåt, till handlingarna; ty den, som icke deltagit uti eller afhört R. o. Ad:s öfverläggning i dag, kan icke gerna föreställa sig, att det är en ny fråga, utan tro, att det är samma fråga, som redan är afgjord.
BondeSt. lägger utlåt, på bordet, intilldess det från R. o. Ad. fått svar på inbjudn.
PresteSt. afslär utlåt, eller lägger det till handkna. R. o. Ad. ensamt upptager frågan till afgörande, och jag föreställer mig då, att R. o. Ad bifaller det nya utlåt.
Nu är R. o. Ad. i tillfälle att lemna ett svar på BondeStts inbjudn.
Ståndet svarar då, att det afslagit inbjudn., men bifallit StatsUtskrs nya utlåt.
Då först är BondeSt. i tillfälle att yttra sig öfver StatsUtskrs första utlåt.; mea hvad för beslut skall BondeSt. taga?
Det har a:ne förslag att yttra sig öfver; hvilket skall först till afgörande företagas?
Att företaga båda på en gång strider mot grundlagen.
Jag ber R. o. Ad. besinna, uti hvilka besynnerliga formfrågor Stånden kunna inledas genom R. o. Ad:s förfarande; huru det kan leda till nekade propostr af talmän, till långa discussioner inom .Stånden, och slutligen dertill, att BondeSt., när det omsider fått emottaga R. o. Ad:s tillkännagifvande, att 11. o. Ad. icke antagit BondeSt:s inbjudn., möjligen afsiår ifråga var. punkt, hvarigenom hela frågan förfaller.
Sådana
Den i Februari f. ra. anser jag följderna möjligen kunna blifva af remissen; och utom det jag anser den grundlagsvidrig, finner jag den äfven kunna leda till stor våda för sjelfva saken.
Ehuru jag derföre såväl vid remissen af den K. proposm som vid återremissen af StatsUtsk:s första betänk, lifligt understödt den reform, man åsyftar, kan jag likväl nu icke annat än gå så långt sorn möjligt i bestridande af en olaglighet, som, betraktad från dess värsta sida, kan leda till det resultat, jag nyss antydt.
Jag anhåller, att när vi komma till propos. i saken, Hr Gr. o. Landtm, antingen täcktes sjelf förklara eller också göra propos. till Ståndet, huruvida förslaget, ehuru 2:ne gånger bordlagdt, kan anses för en ny motion eller icke.
En värd talare har fästat sig dervid, att jag kallat Frill.
Palmstjernas förslag för contrapropos:n. Jag får i anledn. deraf förklara, att ordet contrapropostn kan tages i trängre och vidare bemärkelse.
I förra bemärkelsen är anmärkn. ganska riktig; men jag har tagit ordet i den vidsträcktare bemärkelsen och dermed förstått en åtgärd, hvarigenom R. o. Ad. velat sätta något annat i stället föl' det, som blifvit förkastadt.
För öfrigt må man kalla det för contrapropos:n eiler ett amendement eller huru som helst, så är det en sådan förändring af Utskrs förslag, hvartill 56 $ Riksd.Ordn. lemnar full rättighet.
Man har ytterligare talat om nödvändigheten att rätta det felaktiga uti R. o. Ad:s beslut.
Jag för min del har för princip att respectera majoritetens beslut, äfven om de strida tvärtemot min individuella öfvertygelse.
Slutligen får jag förklara, att jag icke deltagit uti detta ärendes behandling från början, och icke ämnar vidare deruti deltaga, utan öfverlemnar det till deras åtgärd, som äro bättre i tillfälle att känna detsamma.
Under den förutsättning, att remiss sent omsider varder bifallen, ber jag att, i anledn. af den framställning Hr v.
Qvanten gjorde, få beledsaga remissen med den önskan, att StatsUtsk., då det går att jemnka de stridiga interesseua, vill eftersinna, att det är icke blott fralserättsägarne, hvilkas rätt är omgjordad af äganderättens helgd, utan att samma förhållande inträffar äfven med alla rusthållsägare och deras rätt till augmentsräntan, hvilken ingått i beräkn. vid köp af rusthåll; och om någonsin en äganderätt har anspråk på helgd, är det denna.
Det har ytterligare blifvit bestridt, att Frih.
Palmstjernas förslag skulle innefatta en ny motion.
Jag vill derföre blott framställa denna fråga:
Palmstjerna nu uppstigit och väckt sitt förslag, hvad hade det då varit?
Det hade väl måst anses såsom en ny motion; men att det blifvit väckt några dagar förr, lärer väl icke förändra saken.
En värd ledamot har uti sjelfva behand lin - Dea a Februari f. na. lingen af denna motion velat finna ett bevis på, att den icke är att anse såsom en ny motion.
Jag medgifver, att den blifvit för manga gånger bordlagd.
Men huru har den blifvit bordlagd?
Första gången skedde det på Frih.
Boyes begäran i vanlig ordning.
Andra gången var det jag, som begärde bordläggning, men det skedde af den anledn , att Frih.
Cederström bestridde remiss deraf; och 3:dje gången kan icke anses såsom någon egentlig bordläggning, emedan den ägde rum derföre, att BondeSt:s inhjudn. då för 2:dra gången bordlädes och R. o. Ad. beslutat, att motionen och inbjudn. skulle i ett sammanhang behandlas.
Jag tror således, att dessa bordläggningar, långt ifrån att bevisa, att förslaget icke är någon ny motion, bevisa motsatsen; men i allt fall är det icke ett förslags behandling, som bestämmer dess egenskap, utan tvärtom egenskapen hos förslaget, som bestämmer, huru det skall behandlas, och kan förslagets egenskap icke förändras genom en oriktig behandling.
Jag förblifver derföre vid hvad jag förut yttrat och förnyar min anhållan om propos. på hvad II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt föreslagit.
Jag kan icke instämma uti den siste värde talarens förklaring af frågans natur, och får derföre reservera min rätt att vid ett annat tillfälle få betrakta den från ett annat håll; ty jag finner icke, att tiden, då ett förslag väckes, kan bestämma, om det är att anse såsom en motion eller icke.
Jag tror, att då ett beslut, af ovarsamhet eller andra skäl, blifvit taget, som man sedermera finner icke stå i sammanhang med ett annat beslut, några timmars eller dagars uppehåll icke kan betaga Ståndet att ingå uti en förklaring af sitt förra beslut och dervid göra det tillägg, som kan erfordras.
I grundlagen finnes ingenting, som förbjuder det; men jag vill icke bestrida, att R. o. Ad. kan hafva full rättighet att anse förslaget såsom en ny motion, ehuru jag icke enskildt biträder denna åsigt.
Då jag likväl finner, att det är pluralitetens tanke, och jag anser det nödvändigt för saken, att förslaget betraktas såsom en ny motion och såsom sådan remitteras, kommer jag icke vidare att söka göra min åsigt gällande, utan undex-kastar mig majoritetens beslut.
Hr Silfverhjelm, Carl Adam:
De bordläggningar, som ägt rum af Frih.
Palmstjernas förslag, förändra icke dess natur att blott vara ett tillägg till Utsk:s beslut, och förslaget måste, såsom sådant, anses lagligt, dådet i öfverensstämmelse med 58 § Riksd.Ordn. tillkommit före justeringsdagen, så att något hinder icke möter för detsammas upptagande och afgörande såsom ett tillägg till det fattade beslutet.
Jag delar icke med Gr.
Posse den farhåga, att samma majoritet, som afslog Dtsk:s förslag, äfven skulle afslå Frih.
Jag tillhörde dem, som afslogo Utst:s förslag; 19 H. 4 D«n a Fe Linar i f. m. men då Frih.
Palmstjernas tillägg jemnar det missförhållande, som fanns i Utsk:s förslag, bekänner jag, att jag tillhör dem, som önska bifall till Hr Frih:s motion.
Jag ser så många -vådor af remissen, att jag får bekänna, det jag anser den, som vill saken, böra motarbeta remissen; och jag önskar derföre, att Frih.
Palmstjernas motion måtte i dagens plenum till afgörande företagas.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla , att Frih.
Palmstjernas anförande remitterades till StatsUtsk., samt att, till följd af R. o. Ad:s förut lattade beslut om pröfning af detta anförande i sammanhang med BondeSt:s inbjudn., denna sednare finge hvila, tills StatsUtsk. inkommit med sitt utlåt, öfver förstnämnde anförande.
Jag anhåller att i prot. få nedlägga min reservation mot den beslutade remissen af Frih.