Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hof, än hans före - 7° Den 28 September f. m. trädare, Då man kastar en blick på Euro-a peiska chartan, och ser den stora rymd,, som Sverige och Norrige der intaga, får denna Makt en anstrykning afstyrka, som det icke är politiskt att borttaga derigenom, att man visar sig icke nu hafva råd att hålla Ministrar.
Det förhåller sig med Stater, som Individer, att det är bättre hushålla inom bus, än bära fattigdomens livré hos fremmande.
Angående MinisterStatens aflöning, får jag äran förklara, att Svenska Ministerns i London appointement är, långt ifrån alt vara öfverflödigt, så knappt tillräckligt, att jag skulle nödgas afsäga mig det Nådiga förtroendet att vara Svensk och Norrsk Minister vid StorBrittanniska Hofvet, om icke lönevilkoien så arrangeras, att jag ser dem någorlunda svara emot behofvet, för att icke fela emot, antingen hvad jag anser Representationen för Rikenas värdighet fordra, eller omtankan för min egen familj kräfver.
Det oaktadt är Representations-skyldigheten i England mindre än i något annat land, men lefnadskostnaden så ojemförligt mycket större.
I andra länder deremot är dyrheten mindre, men representationssättet större; så att det ena jemnar det andra.
Ministerns gäster fästa sig icke vid, om det land Ministern representerar, tillhör första, andra eller tredje ran-. gen, utan endast vid rätternas och vinernas mängd och godhet.
Dessutom må det tillåtas mig erindra.
Den 28 September f. m. 7i ptt Sverige efter förlusten af Finland och afträdandetaf Pomern, samt föreningen med Norrige, erhållit väl ett lika mycket om icke mera sjelfständigt, men derjemte meia isoleradt, läge, än förut, hvilket påkallar ett närmare samband med den civiliserade vei Iden, på det Sverige icke må anses ligga utom den.
Man torde jemväl bora besinna, att om ock Sverige uppoffrar 2 å 3oo,ooo R:dr på sin MinisterStat, Sverige äfven vinner på den vida större summa, som den bär residerande Utländska MinisterStaten depenserar inom Riket.
Inskränkte man sig å ömse sidor blott till Charges d'Affaires, skulle de utländska Missionskostnaderna, som bär åtgå, blifva betydligt mindre.
Motsatsen af hvad en värd Ledamot yttrat, att våra Handelstractaters vigt endast röntes genom vigten af de vid dylika tillfällen vanliga presentdosor, har ty värr jag erfarit.
Jag har nemligen helt nyligen underhandlat om sådana fördrag med Mexikanska och Columbiska Staterne, men ingendera af dem följde det så strängt fördömda bruket, att gifva dosor åt Underhandlarne.
Nyttan af Handelstractater måtte i alla fall icke kunna bestå i annat, än det reciprocitets förhållande, som bildas Staterne emellan.
Vid den af samma Ledamot gjorde jemförelse emellan kostnaderne vid Ambassaden till Petersburg år 1802 och den sednast dit afsände Ambassad, får jag erindra, att någon sådan, som den förstnämde, 72 Den 28 September f. m. aldrig existerat, men måhända förblandas den med Ambassaden vid Kejsar Pauls kröning; och orsaken hvarföre den åter kostade mindre, än Ambassaden till Kejsar Nicolai kröning, var, att vid den förra begagnades samma Ambassadeur, som redan var residerande i St.
Slutligen måste jag medgifva riktigheten af det påstående, att de diplomatiska förhandlingar bedrifvas bäst, som stödja sig på 100,000 bajonetter.
Ett sådant antal diplomater, som förde sabeln eller bajonetten, underhandlar visserligen med mer framgång, än ett motsvarande med endast pennan i hand; men då man ej kan åstadkomma det förra, torde det vara rådligast, att af de sednare bibehålla hvad man redan har.
Hans Excellence Herr Grefven och JaridtMar skalken gjorde proposition lill bifall å Nionde Punkten i StatsUtskottets Betänkande.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Nionde Punkten, med förklarande, att anslaget för MinisterStaten borde bestämmas till endast 200,000 R:dr i Svenskt Banco årligen.
Friherre Cederström , Jacob, begärde Votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Den 28 September f. m. 73 Herr Grefven och Landt Marskalken före* slog följande Yoterings-proposition:
Den, som bifaller hvad StatsUtskottet i Nionde Punkten af dess Betänkande, rörande anslaget för MinisterStaten, tillstyrkt, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Yinner Nej, anses Ridderskapet och Ådeln bestämma Anslaget för MinisterSta-, ten till endast Tvåhundrade Tusende Riksdaler Svenskt Bapco årligen.
Hvilken Voterings-proposition af Rid-r derskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Voteringen börjades kl. ett qvart till 3 e. jn.; och befunnos, vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, sorn föijer: Ja — 134.
Nej — 67.
I följd hvaraf, och sedan det öfver vote* ringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln bifallit Nionde Punkten af StatsUti skottets Betänkande.
Ridderskapet och Adeln åtskilja des klockan half till 4 eftermiddagen.
In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 74 Den 28 September e. m.
Måndagen den 28 Sept. 1829.
Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen, Föredrogs å nyo och bifölls RiddarliusUtskottets den 23 dennes aflåtne, och samma dag e. m. på hordet lagde, Memorial, angående Organisten N. Möllers anhållan, att få uppföra en Concert i Rid-_ darhusSalen, Fortsattes pröfningen af StatsUtskot». tels ej mindre den io sistlidne April under N:o 128 afgifne, och den 7 derpå följde Maji e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående Regleringen af utgifterne under RiksStatens Andra HufvudTitel; än ock under N:o 23^ meddeldle, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorn de anmärkningar. io:Je Punkten.
TullVerkets Stat.
Jag vill icke upptaga den besynnerliga del af Utskottets Utlåtande, hvari det säges, att öfverskridna anslag icke föranleda till anmärkning hos ConstitutionsUtskottet.
Jag öfverlemnar denna fråga åt sitt öde, men hoppas, att ett kommande Statsutskott visar större omtanka för hushållningen med Statens medel.
Den 28 September e. m. 75 På Kongl.
Majit föreslagit en viss aflöningsoch omkostnads-summa för Tullverket, mea Utskottet likväl förhöjt densamma, kan jag icke undgå att finna denna åtgärd så mycket olämpligare, som jag är öfvertygad, att Kongl. Majit icke föreslagit det uppgifna beloppet, om icke vederbörande tilltrott sig att dermed kunna administrera.
Jag vet ganska väl, att en del utgifter vid Tullverket äro af ombytlig natur, men tror derjemte, att de bero af handeln och alltid böra medföra ökad inkomst.
Jag hade äfven trott, alt det bort vara af vigt för den majoritet, som bär pålägger oss ökade skattebidrag, alt åtminstone få förslags-räkningarne att se måttliga ut.
Jag vidhåller derföre mitt vid återremissen gjorda yrkande, att Kongl, Majits Nådiga Proposition måtte antagas till ledning för hvad sorn skall å Slät för Tullverket uppföras, ehuruväl jag ganska väl vet, att någon besparing derigenom icke vinnes.
GrefveP osse, Arvid:
Förevarande punkt innefattar visserligen tillstyrkande af en betydlig summa, dock endast förslagsvis, ly hvad som erfordras till bestridande af aflöning och omkostnader vid Tullverket måste utgå.
Mig förefaller det alltså likgiltigt, om man föreslår detta anslag till 45°>ooo
Ridr eller blott till 4°°>000 fbdr; men då det visat sig, att det förstnämnde beloppet Verkligen åtgått, finner jag ock rättast, att Ben 28 September e. rn. det beräknas» ty det är med Statens utgifter, sorn med enskildes, att om man calcnlerar dem till för lågt belopp, får man, alltid skäl alt ångra sig.
Jag tillstyrker alltså bifall lill Utskottets förslag i denna punkt, och får endast erinra Herr Hjerta, att jag för min del alltid, då jag tillstyrker ökade anslag, gör det på grund af öfvertygelse om verkligt behof deraf.
I afseende på beräkningen af anslaget tilt Tullverket, får jag förnya de anmärkningar jag i detta ämne afgifvit vid iSi5 års Riksdag, då jag föreslog, att TullVerkets Embets- och Tjenstemän måtte, till besparande och förvarande af Kronans inkomster, erhålla en betydlig förhöjning i sina löner.
Då dessa utgifter hafva för ändamål, att förekomma lurendrägeri och tullförsnillning, blir det nödigt så reglera Tulltjenstemännens aflöning, att de för sitt uppehälle ej tvingas, att vara i connivence med Lurendrägare och Tullförsnillare.
Det har blifvit anmärkt, att Ständerne, eller åtminstone Ridderskapet och Adeln, äro alltför mycket fallne för stora anslag.
Om så förhåller sig, bör det förlåtas, att man äfven är beredd på förskaffandet af stora inkomster.
Man bör noga besinna, att, om man vill påräkna betydliga inkomster af Tull-medel, bör man äfven anslå tillräckliga löner åt Tull-ljensternän - Den 28 September e. m. 77 nen.
Om utgifterne till Tullverket före 1823 års Riksdag voro små, voro äfven Tull-intraclerne obetydliga.
Då Tull-räkenskaperne äro kända genom undergången granskning af Revisorerne och StatsUtskottet, samt det visat sig, att ökade utgifter till TullVerket bidragit till betydligt ökade Tullinkomster, samt att 4^0,000 R:dr i förenämnde afseende för ett år åtgått, anser jag nödvändigt, att till aflöning och omkostnader vid Tullverket beräkna, hvad erfarenheten visat vara erforderligt.
Hvaraf misstaget i den Kongl. Propositionen, att endast föreslå 4°0>000 R:<h’ ti 11 Tullverket, härflutit, känner jag ej; men då det blifvit ådagalagdt, att detta belopp icke är tillräckligt, inser jag ej, hvarföre man icke skall bevilja hvad som verkligen behöfves, om icke för alt, såsom Herr Hjerta synes åsyfta, bereda sig tillfälle, att klandra otillräckliga anslags öfverskridande.
Anslaget är så mycket mindre farligt att bevilja, i enlighet med hvad StatsUtskottet föreslagit, som öfverskottet, i fall något sådant blir, kommer att qvarstå.
Jag tillstyrker alltså bifall till Utskottets förslag i denna punkt, så mycket häldre, som erfarenheten visat* att ändamålsenligt ökade Tull-utgifter öka Tull-inkomsterne, och det synes mig angeläget, alt försätta Tullverket i det skick, att man derigenom kan påräkna betydliga Stats-inkomster, så att det i en framtid blir möjligt lätta Stats-bidragen från annat håll. 78 Den 28 September e. m. Herr Skogman j Carl David:
Den ut-» giftssumma, som anslås till Tullverket, har tvenne föremål, det ena att aflöna tjenste-* männen dervid, och det andra att bestrida öfrige förvaltningens omkostnader.
Becjge delarne äro underkastade förändringar.
Till år i8a3 års Riksdag uppfördes på RiksStaten bland inkomsterne endast netto-behållningen af Tull-uppbörden, och utgifterne ' bestriddes af inkomsterne, utan att vara på RiksStaten upptagne.
Statsreglering uppfördes utgifterne för Tullverket calculationsvis på Stat, hvaremot äfven brutto - inkomsten förslagsvis beräknades.
Det är således likgiltigt, om 4°°>ooo eller 450.000
R:dr, ja äfven om mindre än förstnämnde belopp, på Stat uppföras; emedan de nödiga utgifterne i alla fall måste i främsta rummet af brutto-uppbörden utgå.
Att 450.000
R:dr nu mera erfordras, i stället för de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition förslagsvis upptagne 4°o,ooo R-'dr, härrörer af fortfarande förändringar med Tullverkets personal och afgående tjenstemäns uppförande på IndragningsStati ett förhållande som måste fortfara, intilldess Tullverket blir fullkomligt organiseradt, men hvilket äfven minskar utgifterne i samma mån, som de på IndragningsStaten uppförde personer derifrån afgå.
Det förefaller mig utan allt ändamål, att vidare tvista i denna fråga, då det endast är en förslagssumma, hvarom
Den 28 September e. m. 79 Utskottets Utlåtande i denna punkt handlar.
Friherre Anckarswärdj Carl Henrik: Herr Tharas anmärkningar emot den minoritet, som här försvarar Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hade verkligen iklädt sig en besynnerlig natur, innan Herr Skogman yttrat sig.
Jag hade verkligen äfven önskat, att höja min röst i förening med dem, som talat för Kongl. Maj:ts Proposition, innan Herr Skogman uppträdde.
Jag hoppades, att då få höra talande skäl för bifall lill den Kongl. Propositionen, och att den stridighet, som deremellan och Utskottets förslag inträffat, härledde sig deraf, att Styrelsen ändteligen en gång insett, att indragning i förvaltnings-kostnader kunde äga rum till lindring af folkets skattebördor; hvaremot jag nu finner, att äfven den StatsSecreterare, som föredragit detta mål inför Konungen, försvarar Utskottets förslag emot innehållet af den Kongl. Proposition han sjelf contrasignerat.
Jag kan icke inse, på hvilka grunder
Utskottet fotat den föreslagne ökningen utöfver hvad Kongl. Maj:t begärt, om icke Utskottet ingått till Kongl. Maj:t med underdånig förfrågan, om något misstag uti Propositionen inträffat, ty då det ej tillhör StatsUlskottet alt bestämma Staten för TullYerket, hade man verkligen skäl att hoppas, det Kongl. Majit funnit någon utväg att minska den till besparing af ut - 8o
Den 28 September e. m. gifterne.
DS nu den för dessa ärenden fö'-> iedragaude StatsSecreteraren frångått sin förra mening, att de i deri Kongl. Propositionen upptagne 400>000
R*dr voro ti 11- räcklige för bestridande af utgifterne till Tullverket, blir det verkligen svårt för oss, Som önska nedsättning i utgifterne, att motsäga dem, som yrka bifall till Utskottets förhöjningsproject, enär vi sakna all grund för bedömandet af utgifternas nödvändighet.
Jag ämnar således icke begära votering i denna punkt, för att åter få se mig tillböra en Minoritet, sorn det blifvit min lott att tillhöra, alltsedan Statsregleringen börjat; men jag kan icke tillbakahålla min förundran, att böra en Konungens Minister försvara ett Utskotts förslag, som innehåller tillökning i anslag utöfver hvad lian sjelf framställt såsom erforderligt.
Sältet, huru StatsUtskottet kommit till ifrågavarande anslagssumma för TullVerket, visar sig bäst uti Inkomst-Betänkandet, hvarest TullVerkets
Stat blifvit afskrifven med 45o,ooo R:dr årligen, såsom ett ungefärligt medeltal af livad den under sex år eller från 1821 till 1828 utgjort.
För min del anser jag det så vida likgiltigt, till hvad belopp denna summa uppföres, som det blott är förslagsvis, och jag är öfvertygad, att tull-inkomsterna skola gifva stora öfverskott, om det nu Den 28 September e. m. 81 nu gällande systemet, såsom jag hoppas, kommer att fortfara; så att om netto-inkomsten af tullmedlen äfven beräknades till 1,800,000 R:dr, denna summa skall gå fullt ut, om man fortfar att nedsätta tullafgifterna och frigifva importen; men då summan är uppsatt till ledning för Tullstyrelsen, och det är angeläget att, såsom Herr Munck af Rosensköld så förtjenstfullt yttrat, Tulltjenstemännen väl aflönas, och till vinnande af detta ändamål snarare tillskott än minskning i anslagssumman erfordras, tillstyrker jag, att Utskottets Utlåtande i denna punkt måtte bifallas.
Denna diskussion har ännu mera öfvertygat mig om Tullbeskattningens olämplighet.
Om man jemfördenmed kostnaden för uppbörden, finner man denna sednare vara i högsta måtto oformlig så väl som hela anstalten.
Alla öfriga upp>- börders förvaltnings- och indrifningskostnader gå endast till 3 procent, men denna uppbörd kostar 25 procent eller 4°o,ooo R:dr, för alt erhålla en eländig inkomst af 1,800,000.
Jag frågar, om en större misshushållning kan äga rum, och om man icke bör söka afhjelpa detta förhållande.
Ehuru denna allmänna satts ej förmår göra sig gällande, då Näringarne äro så dåliga, hoppas jag dock i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition, alt förhållandet snarare torde 43 H. 6 82 Den 28 September e. m. blifva förmånligare genom förbätlrade författningar, än genom en ökad personal, synnerligen som jag tror, att elen redan befintelige personalen kan minskas, hvarigenom äfven besparingar torde uppkomma, sä att 400,000 R:dr i administrationskostnad kan anses tillräckligt.
Men då jag nu hör, att meningarne i detta afseende äro emot mig, tillstår jag det vara likgiltigt, huru pass högt man beräknar det ena eller det andra, hvarföre jag visserligen icke eller skall begära Votering, utan gerna öfverlemna åt den majoritet, som beräknat ali ting så högt, att äfven nu beräkna Administrationskostnaden för Tullverket högre, ehuru den förut börjat med att beräkna denna kostnad lägre, för att då kunna få beräkna så mycket större Statsinkomster.
Friherre Åkerhjelm_, Gustaf Fredrik:
Så väl Utskottet, sorn flere talare hafva framställt det verkliga förhållandet, att den summa, som här blifvit beräknad att åtgå till omkostnader i och för Tullverket, blott är en calculationsvis upptagen summa, lika underkastad minskning som ökning; men angeläget är likväl i alla fall, att gränslinier uppdragas för beloppen af en så betydlig Administrations-kostnad, som Svenska TullVäsendets är, och det är både vägledande och tillfredsställande för delta Verks styrelse, att, vid uppgörandet af caleulerne för hela TullStatens aflöning, Den 28 September e. ni. 83 hafva en viss förslagssumma, som så vidt sig göra låter ej får öfverskridas.
Jag vill bevisa, af de sednare årens erfarenhet, att aflöningarne, Indragnings- och PensionsStaterne, fixerade och ombytliga omkostnaderna vid TullYerket, öfverstigit 4°°>ooo R:dr; men att deremot Tull-intraderna i samma proposition ökats.
År i8a3 utgjorde väl Omkostnadsslaten för Tullverket, såsom Utskottet upplyst, blott 388,ooo R:dr; men intraderna uppgingo också då icke mera än till 1,981,082 R:dr.
År 1826 utgjorde Omkostnadsstaten för TullVerket calculationsvis 47o,2i6R:dr, men blott 454>3i6 R:dr åtgingo.
Inkomsterna voro deremot samma år 2,684,690 R:dr.
Delta tyckes ovilkorligen bevisa, alt ökade utgifter i och för aflöningen åsyfta tillökning i inkomsterna, hvilket äfven hitintills lyckats.
Emellertid har det blifvit åberopadt, att Utskottet grundat sina calculer endast på 1826 års inkomster och utgifter, hvilka man förmenat icke bordt hafva tagils lill norm, emedan den starka importen af säd under detta missväxtår gaf TullVerkets intrader en tillfällig förhöjning.
Jag får då upplysa, att 1827 års Omkostnadsstat för TullVerket calculationsvis var beräknad till 469,566
R:dr, men alt det året endast utgick 44^,531 R:dr.
Äfvenså var år 1828 OmkostnadsStaten beräknad till G * Den 28 September e. m. 469.743 R-‘1 r, då utgifterna, provisionel!; beräknade, så noga som möjligt, endast utgjorde 434>p54 R:dr.
Af detta förhållande torde Ridderskapetoch Adeln inse, att 45o,000
R:dr är en summa närmare det rätta förhållandet, och att det vore oklokt, att nedsätta summan till 400>00C) Rtdr, enär AD löflings-, Indragnings- och PensionsStaterna då icke kunna med säkerhet utgöras; ty om från dessa Stater ingen afgång innan nästa år inträffar, måste anslaget ovilkorlig! öfverskridas.
Dessutom finnas många vigtiga omkoslningar för Bevakningsombud, för underhåll af Hus och Jagter samt för båtars inköp m. m., och om intet vore öfrigt till allt detta, skulle det förhållande inträffa, att Tullstyrelsen tvangs hos Kongl. Maj:t anmäla behofvet af högre anslag.
Herr Hjerta bar trott, att omkostnaderna i och för TullVerket uppgingo till a5 procent af TullVerkets inkomster; men förhållandet är icke så, utan har det visat sig, att enligt bruttoberäkning, på alla intrader, som för Statens räkning af Tullverket uppbäras, kostnaderna uppgått till i6 och 17 procent af inkomsterna.
Då jag jern för detta förhållande med förhållandet vid TullVerken inom andra länder, som med oss närmast kunna jemföras, såsom Dannemark och Norrige, så utfaller denna jemförelse till vår fördel.
År 1820 gingo omkostnaderna i och för Tullverket i Dannemark tili 750,000 R:dr Svenskt Banco.
Dannemarks Tullinkomster * Den 28 September e. m. 85 i allmänhet äro väl icke kända, med undantag af Sundska Tullen; men hvad jag nied säkerhet tror mig veta är, att Administrationskostnaden går i Dannemark till högre belopp, i proportion mot inkomsterna, än i Sverige, hvilket äfven är förhållandet i Norrige.
— Om således inkomsterna stiga, och utgifterna för deras erhållande icke öfvergå sjundedelen af dessa inkomster, så är detta ett fall, som kanske ingen Stats TullVerk utom Sveriges företer.
Då Kongl. Maj:t redan gillat GeueralTullStyrelsens Förslag till ändring i bevakningen, och denna förändring hinner träda i full verksamhet, hoppas jag, alt den skall visa sin stora nytta på tullintraderna; men visserligen ökas omkostnaderna derigenom för ögonblicket.
— Kongl. Maj:t har dock, då Han biföll detta förslag, befallt GeneralTullStyrelsen, att tillse, det de tjenstbara personer, som enligt nya förslaget blifva öfverflödige inuti Landet, skola användas vid kusterna.
Detta har äfven skett, och följderna deraf hafva visat sig vara, att den för år 1829 calculationsvis beräknade OmkostnadsStaten redan med en summa af mellan 3o och 40,000
R:dr blifvit nedsatt.
Jag tillstyrker derföre på alla ofvan anförde skäl, bifall å Utskottets förslag, såsom grundadt på erfarenheten; och anser jag det vara vådligt, om man i dessa calculer aflägsnar sig från verkligheten. 8G Den 28 September e. ra.
Den efter Herr Hjertås uppgift eländig;! inkomst, som StatsVerket njuter af Tullverket, har likväl uppgått till högre belopp, än den så mycket öfverklagade Allmänna Bevillningen.
Vidare har Herr Hjerta sagt, att Administrationskostnaden vid TullVerket uppgår till 25 procent af inkomsterna.
Det förundrar mig verkligen, att höra detta från en Talare, som så inträngt i TullVerkets organisation, att han trott, det alla tjensterne derstädes blott voro inrättade för inkomsterne.
Jag frågar dock, om man skall borttaga dessa eländiga oformligheter, som Herr Hjerta omtält, eller om icke detr behöfves en bevakningspersonal, så vida icke våra näringar skola lemnäs till pris för utländningen, och af honom undergräfvas.
Förbud för utländningen, alt påföra oss alla sina fabrikater, blefvo, om än aldrig så kraftiga, dock icke gällande utan bevaknings-personal; och utan denna tror jag, att den förda klagan öfver införda utländska luxartiklar först skulle blifva väl grundad.
I TullVerkets närvarande skick uppkomma tvenne väsendtliga fördelar för landet, nemligen: 1:0 de inkomster, som StatsVerket deraf njuter; och 2:0 det skydd, som derigenom lemnäs åt näringarne, och hvarigenom våra fabriker kunna uppnå samma höjd, som utlänningens.
När härtill kommer, att det icke är möjligt upphäfva TullVerket, så länge alla andra, så väl Europeiska, som Arne - Den 28 September e. m. 87 rikanska, Stater gå samma bana som vi, och på samma oformliga sätt skaffa sig lika eländiga inkomster, så måste jag förena mig med Friherre Åkerhjelm i anhållan 0111 proposition till bifall på Utskottets Utlåtande.
Om BevillliingsUtskottet calculerat utgifterna för TullVerket till 5o,ooo R:dr mindre, i stället för 5o,ooo R:dr mera, än i Kongl.
Majus proposition skett, så är jag öfvertygad att samma Ledamot, Herr Hjerta, för att döma af bans conseqvence och bans blidhet emot Utskottet, äfven hade, lika mycket som nu , klandrat ULskoltet.
Det fägnar mig, att Herr Tham, som varit min motståndare i alla frågor om våra näringar, nu dock erkänner, att en här af bevakare vid TullVerket ändå är otillräcklig för alt hjelpa näringarne.
Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet, emedan man måste hafva löner för personalen, om man vill hafva sjelfva systemet.
Då jag framställt den sals, att man genom tillökning i lönorne för personalen säkrast kunde höja tullinkomsterna, har jag deremot icke sagt, ali den föreslagne summan lill Administrationskostnad för TullVerket alden rätta.
Jag anser angelägit, att så löna dessa Embets- och Tjenstemän, att de ej behöfva söka sin utkomst genom tullföl'-.
S8 Den 28 September e. m. snillning, och till detta ändamåls vinnande torde det vara nödigt, att genom minskning i personalen bereda tilIräcklige löner för de öfrige.
Om t. ex. DistrictsChefer icke äro nödvändige, och deras löner i stället användas till förbättrade löner för Tullförvaltare och Controlleurer, så borde ändamålet desto säkrare vinnas, och likaledes, om anslaget tili administrationskostnad för Tullverket icke användes till pensioner, eller aflöning åt dem, som ej göra Verket särdeles nytta.
I öfrigt tror jag ej, att den betydliga tillökning, som i sednare tider visat sig i tullinkomsterna, endast har sin orsak i de åt TullEmbetsmännen beviljade löneförhöjningar.
Det är tydligt, att då hundradetals artiklar nu få införas, sorn förut voro förbjudna, skola tullinkomsterna derigenom betydligen ökas.
Med Friherre Anckarswärd kan jag icke dela förundran deröfver, att en Konungens Minister ej ät emot högre anslag till Tullverket; snarare skulle motsatsen förundra mig.