Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. hade vät ogillat rådgifvarens förhållande, men sökt ursägta det, och slutat med det förklarande, aft hvarken kunna tillämpa 106 eller 107 §. i Reg.F. 297.
Hr Cederschjöld, Pehr Gust., ansåg Coostit.Utsk:s 398. betänk, oformligt, och yrkade derföre dess återremiss, icket för det mot rådgifvaren anmärkta felets skull, hvilket i hang tanka varit till sina följder mindre hetydligt, utan för att 999. sorgfälligt bevara den rätt att sjelfva besluta och afgöra, som.
St. i grundlagen erhållit. 300.
Cederström, Ja.c. erinrade, a.tt det. endast vorq efter ett anmälande af Constit.Utsk. mot Konungens rådgifvare enl. 107 §.
Reg.F., som R,„ Sl:s pröfning oell afgöran.^ 301. de-rätt i sådana frågor inträder.
Constit.Utsk. afgör frågor af denna natur med R.
Sfs rätt. 3oS Hr Cederschjöld åberopade ordalydelsen i. 2 mom, af 107 §. Reg.F., nemi. att frågor, rörtde anmärkningar mot Konungens rådgifvare, kunna icke af 11.
St. afgöras förr, än Constit.Utsk. deröfver blifvit hardt.
Sedan detta vilkor blifvit uppfyldt, vore följaktligen R.
St:s afgöranderätt.obestridlig. 3ia.
Constit.Utsk. handlar enl. 29 §.
Riksd.Ordn. icke med R.
St:s' rätt, utom i vissa bestämda fall, nemi. då hos RiksSt, olika meningar uppstå, ang:de nya Utsko tillsättande, eller till hvilka Utsk. uppkomna frågor höra remitteras. 3i5.
Stael v. Holstein: Conslit.Utsk. är egentl. alfe anse såsom åklagare, men alldeles icke såsom domare, och handlar salunda i detta fal! icke med R.
Hr Rothlieb, Carl Fred r,, erinrade, att Ständernas j». beslutande-rätt inträffar, om Constit Utsk. tillämpat ioj §.
Reg.F. Frih. Boye, L u d v-, åberopade stadgandet i 56 §.
Reg.F., 3as. att allmanna frågor ej må till omedelbart afgörande i Ståndens plena upptagas, utan skola öfverlämnäs lill behöriga TJtsk, sorn ägde att dein utreda och deröfver sig yttra.
Han påminde derjemte, att 107 §■ Reg.F. ålägger Ständerna att först höra Conslit.
Ul'k , innan de utöfva sin opinionsmagt 327. i anmärkningsmål.
Sedan Utsk. nu med utlåt, inkommit, tillhör det sålunda Ständerna allena att afgöra frågan.
De handlingar, som af Constit.- 333.
Utsk. anses anmärkningsvärda, de och inga andra kunna utgöra föremålet för Ståndens pröfning.
Då ingen anmärkning är af Utsk. gjord, kan ingeri återremiss äga ruin, emedan den skulle presumera anledning till anmärkning, och den får icke någonsin af ett RiksSt. yttras, och af enskilda riksdagsman endast linder den form, som i 29 §.
Riksd.Ordn. finnes föreskrifven.
Hr v. Hauswolff, Carl Gust. Reinh., antydde, att 334.
Cons,lit Utsk. handlade i anmärkntsmål med R.
St:s rätt. 335.
Gr. v. Schwerin, Fredr.
Såsom an- 338. märkaren förhåller sig tili Coijstit.Ulsk., så förhåller sig detta till R.
Frih. v.
Duben, Gust., trodde, att Constit.Utskts be- 34,3. slut i anmärkn.sfrågor vore utan appell.
Hr Pålman, Otto Fredr., ansåg
Ståndets rätt att 35a. återremittera vara obestridlig.
Hr Ma n 0 ers ta in, Joli., ansåg betänk, böra återremit- 36o. terås, emedan det mäste behandlas efter de allmänna föreskrifterna, lika med alla andra utsk:sbetänkanden.
Efter någon stunds ytterligare discussion framställde Land tm. följande voter:spropos.: ”Den, som bifaller, alt 36g. ”i fråga var. mål må förfalla, skrifver ja; den det ej vill, skrifver nej : vinner nej, kompier sednare delen af Constit.Utsk:s ”betänk, att med de dervid gjorda anmärkningar tili Constit.- ”Utsk. återremitteras.
Sedan propos. om återremiss sålunda bade erhållits, lät 375. R. o. Ad. målet utan votering förfalla och läggas till handlingarna.
• (Af Preste- och BorgareStin hlef samma betänk, verkligen åter rcmitteradt, och svar af Utsk. afgifvet genom memorialen N:ris 18 och 19.)
Den 25 April 181 8.
Föredrogs Conslit.Utsk:s memor.
N:o i^, i anledn. af en So*., från R. o. Ad. till Utsk. remitterad anmärkning mot Statsrådet samt föredraganden af handels- och frnanceärender.
Utsk. hade tillkännagifvit, att det om de anmärkta omständigheterna redan långt förut fattat sitt beslut, derom Utsk. äger tillfälle att framdeles uti dess, efter fulländad gransk - 358 Den 3o J u n i f. m. ning af Statsrådsprot:n, till R.
St. afgående allmänna betänk., närmare och i ett helt sig utlåta, hvarföre Utsk.Sansåg sig ej kunna den nu framställda anmärkningen särskildt till pröfning upptaga.
Frih. Anckarswärd, Carl Henr., ansåg Constit.Utsk:s pligt att granska Statsrådsprot:n vara oafhängig af de från Stånden remitterade anmärkntsmål, öfver hvilka det ovilkorligen åligger Utsk. att afgifva dess yttrande.
Han anhöll derföre om återremiss af Utsk:s memorial.
Hr Hertzenhjetm, Carl, påminde om R.
St:s i 29$.
Riksd.Ordn. förvarade rätt att öfverlägga och besluta öfver p. 3oa. anmärkningar, sorn blifvit från Stånden remitterade, sedan blott Const.Utsk blifvit hördt; och som 37 §.
Riksd.Ordn. 303. stadgade, att Utsk:n böra, i den mån är end erna hinna utarbetas, så fort sig göra låter med sina yttran 304. den till Ståndens plena inkomma, hemställde han, om icke Constit.Utsk. borde, enl. 44 S- Riksd.Ordn., anmodas att inom viss förelagd tid inkomma med ett bestämdt utlåt., på det
Ständerna måtte blifva i tillfälle alt i detta ämne öfverlägga och besluta. 305.
Ståndens pröfningsrätt i anmärknjngsfrågor inträffar ej förr, än Constit.Utsk., enl. 107 §.
Reg.F,, anmält någon rådgifvare; och denna pröfning är äfvenväl då inskränkt till bedömande af den frågan, huruvida Rikets väl kräfver den ifrågavar. personens entledigande. 306.
Pålman, Otto Fredr., yrkade återremiss, emedan R- St, efter 107 §.
Reg.F. ägde pröfningsrätt.
Då grundlagen stadgar, att R.
St. icke få afgöra en anmärkmsfråga, förrän Constit.Utsk. deröfver blifvit hördt, ålägges Utsk. i och med detsamma att låta höra sig genom afgifvande af bestämdt utlåtande; och som detta icke skett, måste målet återremitteras. 308, Hr Silfverstolpe, Gust.
Abrah., instämde med Hr Hertzenhjelm i den hemställan, alt målet måtte hvila och Utsk- anmodas att särskildt betänk, afgifva. 309.
Hr von Hauswolff, Carl Gust. Reinh.:
Ständerna hafva öfverlemna! åt Constit.Utsk. rättigheten att pröfva 3i3, anmärkningar mot Konungens rådgifvare, och äga sålunda sjelfva ingen, utom i det fall, då sådant af Utsk. till dem bänskjutes.
Hr Schönström, Pehr, trodde R.
St. hafva rätt att besluta enl. 107 §.
Reg.F. 3i5.
Af orden i 107 §.
Reg.F.: "skulle ”Constit.Utsk. anmärka” &c., finnér man, att det ej är Ståndet, utan Utsk , sorn äger rättigheten att pröfva anmärkuingens beskaffenhet. 3iG.
Stael von Holstein, Corfitz Ludv., an märkte, att 0111 107 §, Reg.F. läses till slut, finnes af dess sednare inemot'., att Constit.Utsk. i remitterade anmärknls - D t n 3o Jani f. ra.
3S9 mål icke äger annan eller större rätt, än alla andra Utsk., nemi. att blott utlåta sig.
Afgörande-rätten tillhör R.
Åkerhjelm, Gust., ville ej bestrida återremissen, men tillstyrkte att låta memor. hvila, intilldess Utsk:s allm. betänk, inkommer. R. o. Ad. beslöt, att Constit.Utsk. skulle anmodas att, så fort sig göra låter och innan denna månads utgång, meddela det utlåtande, Utsk. uti ifrågavar. anmärkningsmål kan hafva fattat, samt att Utsk:s memor. emedlertid skulle förblifva hvilande.
Den 27 April 1818.
Företogs till pröfning Constit.Utskis memor.
Nio |5, röride Hr P. Schönströms anmärk,n. mot Statsministern för utrikes ärenderna, i afseende på ett al honom ulfärdadt circulär.
Constit.Utsk. bade ansett sig ej kunna eller böra förevarande, dess befattning ej tillhörande aumärknisfråga till vidare pröfning upptaga.
Stael von Holstein, Corfitz Ludv., varnade emot lagars tolkning efter slutkonst, mera än efter bokstaf.
Af grundlagens ordalydelse inl.emtas, att alla riksdagsärender skola till Utsk. remitteras och der beredas, för att sedan af R.
St:s plena afgöras.
Härifrån vore intet undantag gjordt för Constit.Utsk. utom i vissa bestämdt uppgifna fall, då Flsk. ager R.
Constit.Utsk. kan väl sjelf låtsa icke hafva funnit något anmärkningsvärd!; men verkan af denna benägenhet försvinner, enär antingen annat Utsk. eller enskild riksdagsman gör anmärkning, ty då äger Constit.Utsk. icke större magt, än hvart och ett annat Utsk.
Det skall blott utlåta sig och gifva nödiga upplysningar; afgörandcrätten tillhör Ständerna.
En större rättighet för Constit.Utsk. vore att sätta R.
St. under dess förmynderskap.
Adlerbeth, Gudmundi Den i 2 mom. af 107 §. Reg.F.
Ständerna tillerkända afgöranderätt kan blott äga rum i det fall, att Constit.Utsk. godkänner den från Stånden komna anmärknisanledningen.
’’Standernas dfgö"randerätt är att kunna fullfölja eller icke Fullfölja ”Constit.Utskis anmärkning.” ”Redactionen af 107 §is sista ”mom. hade kunnat blifva tydligare; men icke hafva deder ”förekommande ord en så klar och bestämd betydelse till ”styrka för någon R.
Stis i detta fall af Constit.Utskis utlåt, ”oberoende rätt, att den, tvärtemot statsförfattningens i allt ”öfrigt rådande princip, må anses för den enda och rälta."
Frih. Anckar swärd, Carl Henr.:
Rätten att afgöra anmärknisfrågor är, enligt 107 §.
Reg.F. och 29 §< Riksd.- Ordn., bokstafligen förbehållen, R.
St., blott med vilkor af Constit.Utskis hörande.
Det är, enl. ordalydelsen, den väckta frågan, som skall af Ständerna afgöras, men icke 1. 3i8. 3ig. 310. 385. 386. 3 87. 388. 39a. 3g3. 3g6. %• 3y8, 399- 3Go Den 3o Juni f. m. p. 4oi. 4°;- 4l2. 4i8. 4!9- 420. 422. 423. 427. 428. 429. 430. 433. 441. 443. 448.
Utsk:s deröfver afgifna betänk.; och grundlagarna skola ju endast efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas.
Frih. Åkerhjelm, Gust.: R.
St. hafva på Constit.- Utsk., som ensamt äger källorna till all upplysning öfver dessa ämnen, transporterat deras afgöranderatt och kunna derföre icke sjelfva döma i Ståndens plena.
Ständernas i 2 niom. af 107 §.
Reg.F. omnämnda afgöranderätt är inskränkt inom 1 :sta mom:s vilkor, nemi. att Constit.Utsk. derom gjort anmälan.
Frih. af Wetterstedt, Gust.: R.
St:s pröfningsrätt vidtager icke förr, än Constit.Utsk. fastställt anmärkningen.
Utsk, som ägt tillgång till handlingarna, har kunnat bedöma förhållandet.
Fältet för klander är för vidsträckt för alt icke ovilkorligen kräfva ett inskränktare antal domare och en öfversigt af det hela.
St. äga rätt infordra en enskild anmärkning af Const.Utsk. för att pröfva befrielsens behörighet, kunde äfven Statsrådsprotm in extenso infordras till upplysning för R.
St. att bedöma U t s k: s förfärande.
Hr von Schulzenheim, Da v. (den äldre):
Då GunstitUtsk. icke funnit skäl godkänna anmärkningen, kunna R.
St. icke tvinga det att ändock upptaga och bereda målet.
Ständerna kunna icke återtaga den åt Constit.Utsk. afträdda pröfningsrätten.
Frih. Mannerheim, Lars Aug.:
Constit.Utsk. kan fx’ia med beslutanderätt, enl. 107 <j.
Reg.F. ; och som Constit.Utsk:s utlåt, till befrielse är ett beslut, men icke ett förslag, kan det icke heller enligt 56 §.
Reg.F. återremitteras.
Frih. Anckarswärd:
Det 1 mom. af 107 §.
Reg.F. bestämmer Constit.Utsk:s rättighet att sjelf göra anmärkningar mot Konungens rådgifvare, och inskränker dess åtgärd till en hemställan till R.
St. 1 det 2 mom. lemnäs en utväg åt den enskilda representanten att väcka frågor i samma ämne, med rättighet för R.
Sl. att dem afgöra, sedan blott Constit.Utsk. blifvit bordt.
Det är sålunda Utsk., som skall lemna de för målets sakra bedömande erforderliga upplysningarna.
Hr Pålman, Otto Fredr.:
Likasom Konungen väl kan göra nåd, men icke skarpa ett ådömdt sträft', likaså kunna också R.
St. icke anmala någon rådgifvare till entledigande, derest icke Constit.Utsk. genom dess tillstyrkande dertill bered t dem anledning.
Stael von Holstein bestred på det högsta den mening, att Constit.Utsk. skulle i remitterade aumarkntsmål handla med R.
Då endast Constit.- Ut - Den'So Juni f. m. * 36i Utsk. äger tillträde till de handlingar, sorn fordras till målets pröfning, kan också det allena afgöra, om anmärkningen är behörig eller icke.
Constit.Utsk. skall utlåta sig öfver anmärkningen och deröfver meddela alla erforderliga upplysningar.
För öfrigt är påföljden af en anmärkn. efter 107 §.
Reg.F. en opinionssak såväl inom Utsk. som hos R.
St., på hvilka det ankommer att biträda Utsk:s eller anmärkarens mening.
Constit.Utsk. har samma rättighet i följd af båda momenten i 107 §.
Reg.F., nemi. att anmärka eller icke anmärka.
Enl. sednare mom. af 107 § Reg.F. tillhör det Constit.Utsk. blott alt utlåta sig och lemna de för omdömets vägledning erforderliga upplysningarna.
De la Gardie, Jac., åberopade Frih.
Adlerbeths auctoritet.
Landtm, förklarade, att som hvarken 106 och 107 §§.
Reg.F. eller 29 §.
Riksd.Ordn. lemna R.
St. någon pröfningsrätt af Constit.Utsk:s åtgärd i sådana anmärkn:sfrågor, hvilka Utsk. ej funnit skäl upptaga, och öfver hvilka Utsk. således icke heller något yttrande afgifvit, ansåge han sig vid så beskalfadt förhållande icke kunna göra propos. till äterremiss af Constit.Utsk:s memor. och icke heller till den gjorda framställningen, att handlingarna i detta mål skulle från Utsk. infordras.
Då 2 mom. af 107 §.
Reg.F. med tydliga ord lemnar R.
St. rättighet att afgöra anmärkn:sfrågor, sedan Constit.Utsk. deröfver blifvit bordt, är det klart, att deras rättighet står fri och oförhindrad, sedan vilkoret blifvit uppfyldt.
Det är Ständernas opinion , som skall afgöra saken, och den bör sålunda icke kunna undertryckas af Constit.Utsk:s.
Det är lagstridigt att vilja fråntaga R.
St. denna afgöranderätt, för att skänka den åt Constit.
För öfrigt öfverlemnade Frih. tryggt åt den allmänhet och den efterverld, hos hvilken ännu något minne bevaras af vårt språks ordaförstånd, att afgöra, 0111 det varit han, som förty dt 107 §. i Reg.F., eller om det varit han, som bestridt förtydningen.
Stael von Holstein anmärkte, att intet undantag funnes i grundlagen för Constit.Utsk. att, i likhet med andra Utsk., kunna genom återremiss åläggas afgifva förnyadt yttrande.
Genom votering beslöts, att Constit.Utsk:s ifråga var. memor. skulle läggas till handlingarna.
Den 10 Juli 1823.
Föredrogs Constit.Utsk:s memor.
IN:o 29 i följd af Statsrådsprot:ns fulländade granskning. 8 H. 46 1. 4^0. 45,. 452. 454. 455. 457. 458. 459. 461. 465. 467. 365. 3Gi Den 3o Juni f. m.
P- 4^- 4ao. 440. 441. 443. 446. 452. 455. 456. 458. 45g. 460. 4; 1.
Hr von Hartmansdorff, Aug, Frih. Wrangel, Henning, Hr Ehrenborg, Casper, och Gr.
Horn, Claes Fred r., begärde, alt memor. måtte återremitteras.
Cederström, Jac , bestred rättigheten till åter— remiss.
Constit.Utsk. äger samma rättighet i afseende på remitterade anmärkntsanledningar som på dem, om hvilka frågor väckas inom Utsk.
Finner Utsk., alt ingen olaglighet blifvit begången, är det icke skyldigt att på remissen göra nå°ot afseende, och får icke heller nämna, hvarom ärendet handlar.
Hr Ehrenborg, Casper:
I afseende på 107 Reg.F., som kan påkallas af enskilda motioner, är Constit.- Utsk., enligt dess eget medgifvande, "endast en underordnad beredning”; och då lärer 56 §.
Reg F. vara tillämplig, sorn stadgar, att Utsk:s förslag kunna återremitteras.
Detta stadgande gör ej undantag för Constit.Utsk., om hvars förslag här är fråga.
Hartmansdorff åberopade hvad
Hr Ehrenborg anfört.
Cederström: Stadgandet i 56 §.
Reg.F. om återremiss angår blott sådana utsk:s-betänk:n, vid hvilka anmärkningar göras, som hindra deras antagande.
Men här är ej fråga örn att antaga betänk., utan blott om pröfningen, huruvida Rikets väl kan kräfva anhållan om någon rådgifvares entledigande.
Det är således icke Utsk:s betänk., utan R.
St:s eget handlingssätt, hvarom nu år fråga.
Hr Hjerta, Gust., yrkade återremiss, hvartill han ansåg grundlagen ovilkorligen berättiga.
Sedan propos. om återremiss ytterligare blifvit yrkad af Hrr Munck af Rosenschöld, v.
Hartmansdorff, och Ehrenborg, förklarade L a n d t m., att han ansåg densamma enl. 56 §.
Reg.F. icke kunna förvägras, men trodde, att ingenting dermed kunde vinnas.
Propos. om återremiss blef af R. o. Ad. afslagen.
Sedan denna formfråga sålunda blifvit afgjord, företogs sjelfva hufvudsaken, nemi. det s. k. decharge-betänk., med tillhörande särskilda memorial.
Landtm, förklarade, att dessa sednare, så vidt de innehöllo dels afslag å enskilda ledamöters till Utsk. remitterade anledningar tilt anmärkning, och dels anmälanden och berättelser till R.
St., endast kunna läggas till handlingarna, och att sjelfva det s. k. decharge-betänk. borde punktvis föredragas.
Af åtskilliga ledamöter föreslogs, att R. o. Ad. skulle låta Constit.Utsk:s anmärkningar förfalla, men i dess stalie besluta en underd. skrifvelse till K.
M. med önskningar om vissa från sjelfva anmärkningarna hemtade principers följande för framtiden.
Härtill vägrade Landtm, propos., hvilken icke helleV af Ståndet yrkades.
Den 3o Juni 1'. ra. 363 Derefter lät R. o. Ad.
Utskts framställda anmärkntspunkter livar för sig förfalla.
Den ii Juli i8a3.
Föredrogs Constit.Utsk:s menior.
N:o 32, rör:de en af Gr. p. 5n. C. H.
Posse uppgifven anledning lill anmärkning mot Utrikes Statsministern.
Utsk. hade deruti tillkännagifvit, att Gr.
Posse, med vidrörande af åtskilliga andra ämnen, framställt, såsom anmärknts egentliga föremål, H. Ex:s d. 28 Oct. lill K. M:s Bef:h:de afiåtna circulärhandbref, angtde särskilda föreskrifter med hänsigt till i Riket inkommande utländska resande, samt slutat med den förklaring, att Utsk. saknat tillräckliga skäl för anmärkn:sanledn:s godkännande.
Hr Hjerta, Gust.:
Som Gr.
Posses anmärkn:sskrift icke funnes i Constit.Utsk:s memor. upptagen, anhöll han om återremiss, pä det Utsk. måtte komma i tillfälle att de saknade upplysningarna meddela.
Landtm, ansåg återremiss icke lämpligen kunna äga rum, då Gonstit.Utsk. afslagit den framställda anrnärknrsan- 5n. ledningen, helst någon pröfning af memor. icke erfordrades, Sk utan det endast komme att läggas lill handlingarna.
Hr Hjerta förnyade sin anhållan.
Gr. von Platen, Baltzar Bogislaus: Då Constit - Utsk. icke funnit skäl att gilla den erhållna anmärkntsanledliingen, hade Utsk. icke behöft mer än gifva R.
St. tillkänna, att Utsk. icke funnit anledning till anmärkning.
Hr von Hartmansdorff, Au g., anmärkte, att Constit.
Utsk. i dess öfriga utlåt:n öfver alla andra dit remitterade anmärkn:smemorial nämnt, hvarom saken handlade.
Frih. Cederström, Jac.; Då frågor om anmärknin- 5i3. gar mot Konungens rådgifvare icke få i Stånden kungöras, utan skola, under en bestämd enkel ordställning nämnda, öfverlemnas till Constit.Utsk., hvilket äger, om dertill finnes anledning, tillämpa föreskrifterna i 106 eller 107 §§. Reg.F., vore det, i händelse en sådan anledning icke skulle gifvas, högst otillbörligt af Utsk. att till RiksSt. inkomma med en 5i4-(524) handling, sorn icke kunde uppläsas, då den i Ståndet anmäldes.
Hr Cederschjöld, Pehr Gust., erinrade, att R.
St:s a fg ö 1'a 11 de - r ä 11 vore förvarad i 2 mom. af 107$.
Reg F., med vilkor blott, att Constit.Utsk. först skulle höras; men som det vore omöjligt att afgöra ett mål, utan att känna detsamma, mäste Utsk. derom lemna alla erforderliga upp-’ lysningar.
Landtm, menade, att Utsk. verkligen bade fulistän- 515. digt uppgifvit den ifrågavar. anmärkius beskaffenhet och föremål, tilläggande, att då han sisth gårdag förklarade Cori- 5i6. stit.U tsk:s memor. i följd af Statsrådsprot:ns fulländade granskning kunna lill Utsi, återremitteras, hade sådant här - 364 Den 3o Juni f. m. ledt sig derifrån, att berörde memor. innefattade ämnen, p. 517. hvilka blifvit till R. o.
Ad:s pröfning och afgörande öfverlemnade.
Men som Constit.Utsk:s nu förevar, memor, innehöll afslag på Gr.
Posses anmärkning, och således icke heller kunde föranleda till någon åtgärd eller påföljd, ansåg han, för sin del, någon återremiss af samina memor. ej heljer kunna äga ruin, utan hemställde, om icke memor. en dast finge läggas till handlingarna. 524.
Efter en temligen liflig discussion föreslog slutligen Landtm., att memor. kunde tills vidare hvila på bordet, samt Utsk, emedlertid meddelas R. o. Adts önskan, det
Ut sk. måtte till R. o. Ad. inkomma med närmare upplysning om innehållet af Gr.
Posses nvssberörde anmärkntsskrift, 533. hvartill R. o. Ad. efter någon ytterligare discussion omsider samtyckte, Den 17 Juli 182g. 4- Föredrogs Constit.Utskrs memor.
N:o 16, röride Gr.
Horns anmärkntsanledning i afseende på mötespassevolancens fortsatta utgörande.
Utsk. hade ogillat anmärkningen. 3i. Gr. Horn, Claes Fredr., yrkade återremiss. 45.
Gr. Gyllenborg, Joh.
Henning, yrkade likaledes återremiss, men under åberopande af sednare mom. af 107 §•
Reg.F. 47.
Frih. Cederström, Jac., invände, att Const.Utsk. algor med R.
St:s rätt alla frågor om anmärkningar mot Ko nungens rådgifvare, Frih. Anckarsvärd, Carl Henr., anmärkte, att Constit.
Utskrs memor. icke äro mer än andra Utskrs frikallade från återremiss samt påminde, att Landtm, ej förut gjort någon skillnad dem emellan i detta afseende.
Dessutom bestred han, att Constit.Utsk. i frågor om tillämpningen af 107 §.
Reg.F. icke innehade R.
Strs beslutande-rätt. 48.
Rålamb, Claes, menade, att ali återremiss bor 49- de grundas på skäl till nytt beslut; och som Constit.Utsk. tagit sina skäl ur Statsrådsprotm, till hvilka det allena har tillträde, kunde ingen återremiss äga rum. 5.0, Hr Cederschjöld, Pehr Gust., medgaf, att åter remiss vore vid detta tillfälle ändamålslös, men ansåg deremot af största vigt att reda den frågan, huruvida af Constit.
TJtsk. ogillade anmärkntsanledningar efter 107 §.
Reg.F. kunna återremitteras eller icke.
Han kunde icke inse, att Ständerna behöfde behandla Conslit.Utsk:s utlåtrn i dylika ämnen på annat sätt, än de öfriga Utsktns, och trodde följaktligen, att återremiss kan äga rum, samt saken slutligen efter godtfinnande afgöras.
Till stöd härför åberopade han 2 morn. af 107 §.
Reg.F., nemi-, att Ständerna kunna af 5i, göra, sedan blott Constit.Utsk. blifvit hördt.
Hvarje anmäikn;sanledning vore i hans tanka en anklagelse, hvilken det tillhörde Constit.Utsk. att antingen i laga ordning beifra eller oek vederlägga.
Kan Utsk. ej genast anföra nöjaktiga D c n 3o Juni f. m.
365 skäl till den anklagades urskuldande, så kunna R.
St. återremittera utlåt, för att höra, om Utsk. har någonting mer att anföra till den anklagades rättfärdigande; och skulle Ständerna icke heller finna detta nöjaktigt, står anmärkningen lör dem qval', med magt att tillämpa 107 §.
Cederström medgaf, att Constit.Utsk. skall sva- p. 53. ra på anmärkn:sremissen, men påstod, att förbindelsen vore fullgjord i och med svaret, och att någon vederläggning af anmärkningen ej vore i grundlagen tillåten.
Frih. Boye, Ludv., erinrade, att Conslit.Utsk. icke 55, vore B..
Det är det, som skall bereda, ej besluta.
Han ville för öfrigt blott försvara It.
St:s rätt att återremittera ett Constit.TJtsk:s memor. i anmärkn:smål, men icke vid detta tillfälle söka göra den gällande.
I 107 §.
Reg.F. uppgifver 2 inom. sättet, huru anmärkningar kunna väckas; det 1, huru ide skola behandlas.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr, menade, att sakens beskafFen- 57. het blefve enahanda, livarlielst ifrån angifvelsen kommit, och att Constit.Utsk. vore i alla fall den enda domstolen öfver Konungens rådgifvare.
Hr Hjerta, Gust., ansåg rättigheten till återremiss 59, ovedersäglig.
Han åberopade 56 §.
Reg.F. och 44 §• Riksd.- 60.
Ordn. till stöd för nödvändigheten att höra Constit.Utsk., samt 2 mom. af 107 §.
Reg.F. för Ständernas rätt att afgö- fara anmärkntsanledningen, sedan Constit.Utsk. blifvit liördt.
Han trodde för öfrigt ej, att R.
St. ägde så liten tanka örn 62. deras politiska frihet, att de kunde lemna till en hemlig domstol att besluta i så vigtiga ämnen.
Horn bestred det påståendet, att Constit.Utsk. vore en domstol. II.
Lagerbjelke, Gust., påstod, att Con- 64. stit.Utsk., såsom allena ägande tillgång till SlatsrådsproUn, måste i anmärkningsmål handla med R.
Detta vo- 65. re i hans tanka ett nödvändigt skydd mot vådan af parti- ^66. förföljelser.
Hr Rosen qvist, Fredr.
Leonh., frågade, på hvil- 67. ken grundlags-§. man stödde bestridandet af återremis, och förmodade, att den, som alltid haft en liten grundlags-ij till hands vid påkommande behof, lärer säkerligen ej heller nu råka i förlägenhet.
Hr Cederschjöld erinrade, att 1 mom. af 107 §.
Reg.F. handlar om de anmärkningar, som Constit.Utsk. sjelf gör och för R.
St. tillkännagifver, och det andra mom. om sådana anmärkningar, som från Stånden remitteras till Utsk.; men Utskts utlåtm kunna i båda fallen återremitteras.
Någon våda af R.