Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hvad som icke redan skedt, kan ske, och på det att medlen emedlertid ej måtte annorlunda användas, anhåller jag, att detta mitt anförande måtte remitteras till Expeditions-och StatsUtskotten, på det att Rikets Ständers redan fattade beslut måtte varda till Kongl. Maj:t och Fullniägtige i RiksgäldsContoiret behörigen expedieradt« Lades på bordet. *) t! h. 10 Sami. 3 Band. s. 327, **; Bih. 11 Band. s. i3o.
Den i5 December e. m. i85 Herr von Hartmansdorff,, August:
Då så stora anslag för Statens behof af Rikets Ständer fordras, hade jag från Styrelsen hoppats någon uppgift, i hvad mon åt Rikets Ständer medgifves att granska användandet af de medel, sorn höra anskaffas; ty en hvar lärer erinra sig, att sista Riksdagen slutades dermed, att Kongl.
Majit förklarade
Sig hysa helt andra begrepp om Ständernas granskningsrätt, än dem de sjelfve framställt.
Men mitt hopp har varit förgäfves.
Likväl lärer föga någon strid kunna anses mera olycklig, än just denna redan 5 år gamla, i hvilken de bägge högsta Statsmagterne uppträda emot hvarandra med yttrande af alldeles motsatta meningar.
Huru skall denna tvist slutas, då öfver dessa högsta magter i vårt land ingen Domare gifves.
Bilägges ej tvisten snart, så skall det troligen komma derhän, att om Styrelsen nekar Ständerne en granskning, som är både billig och laglig, neka äfven Ständerne att fylla de behof, som med billighet och fog begäras.
Jag framställer derföre som motion: att från StatsUtskottet infordras j ju förr desto heldre, förslag till en förnyad instruction för Rikets Ständers Revisorer, på det att Ständerna efter det afseende _, som derpå göres , måtte kunna göra ett motsvarande afseende på de anslag, som begäras.
I anledning af Herr 186 Den i5 December e. m. von HartmansdorfFs yttrande om granskning af allmänna medel och instruetion för Rikets Ständers Revisorer, en tvist, hvars grundlagsenliga slut Konungens ansvarige Rådgifvare lifligt önskat, och hvarom jag äfven i förra Plenum hört talas, har jag trott mig böra lämna den upplysning, att detta ärende ingalunda undfallit
Styrelsens uppmärksamhet , och att Ständerne från Regeringen kunna vänta ett Förslag i detta afseende, som jag hoppas skall bära stämpeln af de grundsatser af billighet och rättvisa , som den värde Talaren åberopat, Lades på bordet.
Herr von Hartmansdorff, si agus t:
Vid förra Riksdagen beslöts att då tillgångarne så medgifva, skulle, med inställande af ett förut fattadt beslut om tillökning i antalet af Stipendier för de vid Universiteten studerande ynglingar, 2:ne sådane Stipendier i stället utgå från den så kallade Adeliga CndettSkoleFonden till sådane Adelige ynglingar, hvilka egnade sig åt näringarne.
Jag heslridde då denna åtgärd, såsom stridande mot den bildning till Statens tjenst och till lagstiflnings-åtgärder, hvilka synas närmast angå Ilidderskapets och Adelns söner.
Min befattning som RiddarhusKamererare bar sedermera öfvertygat mig, att detta beslut ej kan verkställas, utan alltför kännbar afsaknad för de adelige ynglingar, som Den i5 December e. m. 187 egna sig åt studierne.
Sådant foranlåter mig, enär de till näringsidkande unge Adelsmän anslagne Stipendier icke ännu kunnat utdelas, emedan de dertill erforderliga ränräntemedel först under nästa år inflyta, alt till Ridderskapets och Adelns behjertande ännu en gång hemställa Studerande Adeliga ynglingars behof af de ökade Stipendier, som sednast blifvit åt de näringsidkande anslagna.
Det ligger i sakens natur, att de sednare behöfva ringa eller intet understöd, under det de lära sig deras blifvande yrke, emedan de genom detsamma blifva födde, såsom förhållandet ärmed lärgossar och gesäller, enligt hvad hvar och en vet.
Sådant inträffar deremot icke med dem, som egna sig åt Statens tjenst, i civila och militaira yrken, der ynglingen hvarken under lärotiden, eller ofta under flera år af sin första tjenstetid erhåller någon inkomst.
Jag föreslår derföre ödmjukeligen, att Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, om z:ne närings Stipendiers anslående åt Adeliga ynglingar , mätte upphäfvas.
Någon framställning om Läroverken, i anledning af den till deras undersökning nedsatta stora Comites öfverläggningar och förslag, har ännu icke från Kongl. Majit ankommit, och måhända skall mången anse 188 J en i5 December e. m. mig, sorn balt uppdrag att uppsätta större delen af Betänkandet, sjelf vara skuld till det dröjsmål, som ägt rum, enär mitt arbete icke hunnit blifva färdigt så tidigt före Riksdagen, sorn önskeligt varit.
Emedlertid och då den så kallade nya Elementar- eller ProfSkolan efter Ärnnesläsnings och Vexelundervisnings-method, som blifvit i Hufvudstaden upprättad, torde böra fortfara, ehvad de öfriga Läroverkens förändring eller orubbade bibehållande beslutas, så får jag, åt hvilken Konungens förtroende uppdragit en andel i denna Skolas styrelse, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte bevilja fortfarandet från den 1 nästkommande Julii af det årliga anslag, Kongl.
Maj:t hittills af extra medel i nåder beviljat ifrågavarande Skola•
Grefve von Rosen _, Carl Axelj hade inlemnat följande, som upplästes:
En af de större olägenheter, hvaraf alla de trakter i Riket besväras, hvarest blott ett
Ting årligen hålles, är tidutdrägten med alla Lagfarts- och Inteckningsmål, Den som köper en fastighet kort efter ordinarie Tingets slut, kan ej på tvänne år erhålla fasta, och hindras således under denna tid från alla förbättringar å egen - Den i5 December e. m. 189 domen, emedan kostnaderne derföre skulle vara förlorade, i händelse den bördas.
Lika svårigheter uppstå vid alla Inteckningsfrågor.
Köparen kan ej begagna sin rätt att lemna inteckning, oell derigenom bereda sig förmån af stående lån för den delen af Köpeskillingen, som ej är contant liqviderad, förr än första uppbudet är beviljadt, således efter ett uppskof af nära ett år.
Han kan ej vederlägga ett orätt sökt inteckningsanspråk; ty såvida ej alla bevisen kunna anskaffas innan ordinarie Tingets slut, qvarstår den sökta inteckningen i gravationsbeviset ett helt år, emedan vid Urtima Ting blott förnyelser af inteckning få upptagas.
Det synes likvist vara en besynnerlighet, att samma
Domstol ej med lika säkerhet skall kunna primitivt, vid Urtima Ting, bevilja en inteckning, som att, på sådant sätt, flere år derefter förnya densamma.
1 Detta stadgande i Lagen hindrar äfven borgenärer, att af en gäldenär, hvars obestånd först efter slutadt ordinarie
Ting blifvit bekant, kunna vinna den säkerhet för sin fordran, som gäldenärens mer eller mindre graverade fastighet erbjuder honom.
Derjemte bestämmer ej sednaste inteckningslagen, huruvida en vid Lagtima Ting väckt, men der uppskjuten inteckningsfråga kan, vid Urtima Ting upptagas och afgöras. igO Den i5 December e. m.
Det af LagComiten framställde förslag om permanenta
Domstolar skulle fullkomligt hafva afhjelpt alla dessa olägenheter; men då det är ovisst oin och när detta förslag blifver antaget och gällande, men deremot dessa olägenheter allt jemnt under tiden existera, får jag vördsamt föreslå: att Lagutskottet måtte anmodas författa ett Lagförslag, som afhjelper de nu öfverklagade bristerne i vår Lagstiftning, och rättar det missförhållande, som för närvarande ganska känbart trycker flere Landsorter.
Grefve von Rosen, Carl Axel, hade inlemnat ett så lydande Memorial; Om de nitiska bemödanden och yttringar af enskilda krafter, hvilka lid efter annan blifvit af patriotiske män uppoffrade till förädlande af den outtömliga tillgång på Jernmalm, som naturen nedlagt uti Gellivare berg i Luleå Lappmark, varit otillräckliga att öfvervinna alla dervid mätande svårigheter, och företagen sålunda med blott långsamma steg framskridit till åsyftadt mål, hafva de dock förmått väcka uppmärksamhet och allmänt deltagande för uppkomsten af en näringsgren, hvarigenom denna aflägsna landsort möjligen kunde, oaktadt sitt oblida luftstreck, bringas till Den i5 December e. m. »9t välstånd, och de frambragta alstren äfven sprida vigtiga fördelar utom densamma.
En följd af denna uppmärksamhet var nemligen, att man på grund af sannolika beräkningar antog, det Bergshandteringen, drifven såsom Folksnäring, skulle här kunna införas och efter hand vinna framgång, förutsatt, att uppoffringar af allmänna medel till dess grundläggande borde göras.
Utur en sådan synpunkt betraktade Rikets Ständer detta vigtiga ämne, då de vid 1818 års Riksmöte till Kongl. Majit afgåfvo underdånig skrifvelse om inrättandet af en Bergslag i Norrbottens
Län, med förslag till de åtgärder, hvilka för befrämjandet deraf ansågos böra å Statens sida vidtagas.
Till dessa förberedande åtgärder räknades : ”1:0
Att stället för den första masugn ”borde blifva vid Gyljen.
Ehuru troligen ”i en framtid, och måhända äfven med ”större förmån, Hyttor kunna och böra anläggas närmare malmberget, samt följaktligen besparing ske i malmtransporten, ”torde likväl för närvarande detta ställe ”vara tjenligast, i afseende på dess läge i ”den mera bebodda trakten.” ”2:0
Då masugns-byggnad öfverstiger ”nuvarande innevånares förmåga, bör den”na byggnad verkställas på Statens bekostnad, och jemte kolhus, rostgropar, m. m. 192 Den i5 December c. m. ”i fullständigt stånd skänkas åt de blifvande Bergsmän.” ”3:o
Till lättnad i transporten för det ”tillverkade tackjernet bör på allmän bekostnad den väg upptagas, som blifvit ”föreslagen från Räktforss till Töre hamn, ”belägen invid hafvet; och, enär denna väg ”går igenom bebodt land och endast är ”2| mil lång, synes kostnaden ej blifva så ”betydlig, eller böra ingå i någon särskild ”beräkning, vid betraktande af den lätta ”transport, sorn derigenom fulländas till ”inskeppnings-orten.
” ”4:o Inom den för Bergslagen före”slagna trakt af omkring 20 rjvudratmils ”innehåll böra alla skattlagda hemman be”frias från all slags Rotering, samt alla ”dem nu åliggande Skatter till Kongl. Maj:t ”och Kronan på 5o års tid, äfvensom alla ”Nybyggen, hvilka hädanefter der upptagas, likaledes njuta 5o års skattefrihet, ”med vilkor att idka Bergsbruk.
Ifrån erläggande af all tionde för deras tackjerns ”tillverkning höra de äfven under samma ”tid vara befriade.” ”5:o
Så väl för Lappen som för Nybyggaren, ja äfven för sjelfva Bonden uti ”dessa vid sådan rörelse ovana bygder, ”skulle verksamheten säkrast framkallas gebom en genast synbar fördel.
Om derföre - Den i5 December e. m.
"före några mindre premier, hvilka för "Staten ej blefvo af känbar betydenhet, "kunde fästas per Skeppund för malm träns"porten, skulle dymedelst det åsyftade ändamålet säkrast vinnas.
Hvad sädane upp"muntringar uträttat, då de äfven af den "ringaste och under minsta tillverkning "eller bemödande kunna erhållas, derpå "äro Norrländska Praeinie-lärfter talande "bevis.” 6:0
VI början torde blifva nödvändigt, "att anslå en mindre Summa till ullemnan"de såsom förlags-lån i smärre poster mot "lindrig ränta åt deni, som börja handte"ringen, i hvilken händelse Bergsmännen "må tillåtas betala dessa lån med tackjern, "sorn vid lastnings-platsen aflemnas.”
Icke för att gå utförandet af denna allmänna plan i förväg, eller lägga hinder för dess utveckling medelst åtkomst af Gyljens masugns-ställe, utan tvärtom för att under afvaktan och förhoppning det Rikets Ständers förslag skulle komma till snar fullbordan, söka förbereda och lätta inrättandet af en Bergslag i denna trakt, har ett Bolag bildat sig till uppförande af en masugn på förenämnde local, hvilken byggnad nu ock är färdig, samt en profläsning derstädes redan verkställd.
Ofelbart skall denna anläggning, äfven i sitt 5 H. ig4 Den i5 December f, ra, isolerade skick såsom ett privat företa», åstadkomma en ny väckelse för industrien i dess omgifning; men sannolikt skulle den sprida ännu större förmåner för orten, om dess tillvaro bragtes i närmare beröring med invånarnes directa interesse.
Ett vigtigt steg till målet är redan taget, då befintligbeten af en masugn erbjuder tillfälle för Allmogen alt deltaga i Bergsmanna-yrlet, och Bolaget skall troligen icke finnas obenäget, att till deltagande i blåsningen inbjuda hvar och en, som dertill kan vara lmgad, med förutsättning, att en deremot svarande andel af byggnads-kostnaden ersättes, och Bergsmannen kommer i åtnjutande af de föreslagne förmånerne.
Men om också, oaktadt ett sådant begifvande af Gyljens BruksBolag, en och annan ville i Hyttebruket deltaga; så synes äfven hvarje enskild grundläggare af ett i orten nytt, näringsfång vara berättigad att hoppas, det genom Statens biträde sådana hinder undanrödjas, eller eljest lättade utvägar till näringens fortkomst beredas, som i utförandet öfverstiga hans krafter, redan nog begränsade af sjelfva anläggningarne.
I ett glest befolkadt land, utan vägar och communicationer, måste isynnerhet bristen på tjenliga transportmedel vara för nybörjaren den mäst känbara.
Till en viss grad är väl Norrbotten gynnadt med beqväma vatten-communicationcr; men dessa af bry - Den i5 December e. m. tas eller försvåras af strömmar, hvilka dock till en del kunna genom konstens åtgärd, försättas i farbart skick.
Ensamt dermed är likväl transportrörelsen icke ludpen; den påkallar äfven behofvet af både sommar och vintervägar, allt föremål, som, då man betraktar landets stora utsträckning, icke kunna ligga inora den enskilda förmågans krets att tillvägabringa.
Det skulle emedlertid synas vara förmätet, att vilja göra anspråk på det allmännas bidrag härtill, om frukterna deraf endast inskränkte sig till beräkning på isolerade fördelar.
Anstalter af denna art medföra äfven en välgörande verkan på landels kultur i det bela, och det är otvifvelaktigt, att Bergslags-inrättningen skall mycket lättas och påskyndas, om öppnandet af communicationer blifvit i förväg beredt; ett ämne, som utgjort föremål för nyligen anställda undersökningar, och nu lärer komma under Rikets Ständers pröfning.
Men hvad särskildt beträffar ÖfverKalix, finnas till framställande af denna angelägenhet dessutom tillräckliga motiver uti de anförde, af Rikets Ständer redan utstakade, grunder för den tilltänkta Bergslagen.
I stöd af dem torde följande förslag få till Högloft.
Ridderskapets och Adelns samt MedStänders högtupplysta bedömande vördsamt underställas:
Den i5 December e. m. 1:0 Att ., sedan det kostsammaste ibland de af Rikets Högloft.
Ständer beviljade bidrag ifrån Statens sida blifvit genom Gylienska Bolagets verksamhet besparadt, nemligen sjelfva masugns-byggnaden med dess tillhörigheter, Sockeds Forssarne uti Lainis
Elf måtte på allmän bekostnad upprensas.
Uti frågan om Bergsmanna-yrkets införande i orten ingick såsom en väsendtlig beståndsdel möjligheten, att medelst Lina Elfvens upprensning bereda en oafbruten transport-led för malm från Gellivare till ÖfverKalix.
Genom en särskild deröfver sedermera verkstäld undersökning har likväl detta önskvärda företag befunnits för kostsamt.
Malmforslingen måste, der den ej kan ske med båt, förrättas om vintren, och denna forsling har nu tagit sin riktning åt Lainis Elf, på hvilken Gyljens Bolag etablerat en sjötransport af 3p mils längd.
Om förenämnde Forssar, som vanligen befaras med smärre båtar, gjordes, utan nedsänkning af den ofvan belägne vattenytan, tjenliga äfven för lastbåtar med malm, skulle vattenleden förlängas med mil, och sålunda en icke ringa lättnad i transporten vinnas. 2:0
Att den från Räcktforssen till Töre laslnings-plats föreslagna vägen äfven på Statens bekostnad upptages.
Till främjande af communicationen emellan ÖfverKalix och hafvet gör strömfarten på Den i5 December e. m. >97 Kalix Elf ännu icke tillfyllest.
Den kan dessutom ej begagnas för större båtar med jernlast längre ned än tili Räcktforssen, hvarifrån jerntransporten måste gå landvågen till Töre. 3:o
Då erfarenheten visat, att, i denna på näringar och rörelse vanlottade landsort, den i författningarne medgifna frihetstid för Nybyggen icke varit afpassad efter den långsamma gång, med hvilken deras bebyggande här måste framskrida, och sålunda ej tillräcklig för dem att bringas i fullt stånd, innan perioden för deras skattläggande inträffat, synes nödvändigheten påkallafrihetstidens förlängande j till exempel till 5o år. 4:o Såsom ett väsendtligt medel för Bergsmanna-yrkels uppkomst och vidmagtliållande, måste skogstillgängarne och hushållningen detrmed betraktas.
Kronans odisponerede Parker och Allmänningar i Norrbotten äro hittills så föga kände, att hvarje om dem lemnadt yttrande grundar sig mera på generella slutledningar, heintade från Landets climat, bördigheten af den jord, sorn blifvit odlad, samt från några kustfarter uppåt de betydligare strömmarne, än på vissheten af de förhållanden, som endast genom Landtmäteri-förrättningar stå att erhålla.
Ej mindre för Bergshandteringens befrämjande, än för Landets uppod - Den i5 December e. m. lande och befolkning, synes det vara af högsta vigt, att Kronans ofvaimämnde SkogsParker och Allmänningar varda på allmän bekostnad afmätte, på Charta affattade och beskrifne, samt alt, till besparande af tid och kostnad, utsyningar för Nybyggen och odlingslägenheter i sammanhang dermed verkställas på alia sådane trakter, hvarest polhöjden och locala förhållanden göra det möjligt för ett Nybygge att förkofras och äga bestånd, samt med nogaste iakttagande, att den för Bergshandteringens bestånd oumbärliga LappAllmogen ej för mycket kringskäres och förnärmas.
Om början göres i de trakter, der nya Bruks-anläggningar redan äro påbegynle, kunde de till det gemensamma ändamålet redan medverkande enskilde personerne skyndsamt få sina behof fyllde, så väl för koluingar som nyodlingar.
Derefter kunde de trakter följa, hvarigenom malmtransporterné från Gellivare för närvarande gå.
Vid alla utsvningar till Nybyggen och odlingslägenheter lärer Bruks-och Bergsmanna-yrkets bedrifvande få föreskrifvas såsom ett hufvudsakligt villkor, och ingående uti egande-rätten af deii jord, som af Kronan upplåtes.
Hvad åter af den uppmätte och beskrifne
Skogsmarken ej finnes behöfligt eller användbart till Nybyggen, borde emot stubbören, efter Savolaxska skattläggnings-methoden, upplåtas åt de Bruksägare och Bergsmän, som sig dertill redan anmält, eller framdeles Den i5 December e. m. igg lunna anmäla; och pä det att den tilläm na de Bergslagstrakten, ju förr desto häldre, mätte blifva afmätt, får jag vördsamt föreslå, att den redan beviljade anslagssumman för afvittringarue i Norrbotten måtte fördubblas. 5:o Ibland de understöd, som utan länning för Staten skulle uppmuntra och befordra Bergsmanna-handteringen i Norrbotten, och hvilka Rikets Ständer, efter hvad ofvan är nämdt, sjelfve uppfattat, föreslås lill verkställighet följande: att hvarje enskilt, som, efter erhållne privilegier, uppförer nya hyttor och roasugnsbyggnader, Stångjernshammare, Knipp- och Manufacturhammare, eller andra Verk och Inrättningar, som till en verklig Bruksrörelse böra, måttej så snart bevisligen styrkas kan, att Verken äro i gång, för alla dess ägade skattlagde hemman befrias frän Rotering , samt frän alla dem nu åliggande skatter till Kongl. Maj.t och Kronan på 5o års tid, äfvensom från Bevillning, Hammarskatt och Tiondes utgörande för Tackjerns-blåsningarne under lika lång tid.
Då härvid, snart sagdt, inga uppoffringar fordras; då de inkomster, hvaraf StalsVerket under vissa år konime i saknad genom de ordinarie räntorues uteblifvande, på framtiden mångfaldigt återgäldas af de dryga skatter, sorn vidlåda Bruks- och Berg.
200 Den i5 December e. m. verks-rörelsen, synas fördelarne 3 ena sidan sä stora och äfventyret å andra sidan så ringa, alt det här föreslagne understödet för ett ny^ttigt ändamål står att förlika med omsorgen om ett samvetsgrann t användande af Statens medel.
Ej för alt verka på öfverläggningen om afslag elier bifall till den här gjorda framställningen, utan endast för att ådagalägga, att äfven enskilda bemödanden icke blifvit sparade, torde få nämnas, att, vid den i ÖfverKalix gjorde så kallade Gyljenska Bruks-anläggningen, Interessenterne redan bekostat en summa af 86,000 R:dr Banco, fastighets-köpen inberäknade.
Af Folkets Representanter ifrån nämnde ort må det vitsordas, om ej, under loppet af de 2:ne senast förflutna åren, de arbeten, som för desse medel blifvit utförde, medelst kolningar, malmkörslor, enskildt verkställde jorduppmätningar, Nybyggnads-företagm. m. spridt lif och verksamhet ibland invånarne, och hos dem infört första begreppen om fördelarne af en Bergsmanna-handtering.
Att vid hvarje nytt företag i denna väg betydliga svårigheter skola möta, är obestridligt; och om än den enskildes uppoffringar icke få göra anspråk på synnerlig uppmärksamhet eller särskildt afseende, böra de dock i den nion värderas och understödjas, som de bidraga till gemensamt ändamål och allmänt bästa.
Den i5 December e. m. 201 \
Såsom tillägg lill 4;de punkten i detta anförande, får jag äfven vördsamt föreslå:
Att alla de skogstrakter, som äro anslagne till stockfångst för de gamla sågverken, äfvenledes afviltras, och Nybyggeslägenheterne bestämmas ocb uppmätas, hvarefter Sågverks-ägarne skulle, inom viss förlagd tid, yttra sig, huruvida de önskade att, emot erhållande af lämplige frihetsår från alla onera, sjelfve dessa lägenheter begagna och bebygga, enligt gällande författningar.
På det sätt nu tillgår, inskränkes deras territorium beständigt genom främmande personers anläggningar af Nybyggen, och de skola slutligen reduceras derhän, att nödgas köpa till höga priser det virke, som de ägt rättighet att bekomma emot blotta erläggandet af Stubbören till Kongl. Maj:t och Kronan; och jag vågar tro det vara billigt, att de åtminstone äga företrädet att infria den mark, som de genom sin verksamhet först gjort gagnelig för det allmänna, och hvarpå de erhållit laglige privilegier.
Om Remiss af detta förslag till vederbörligt Utskott, får jag vördsamt anhålla.
Herr Gripenstedt, Jacob., anförde skrift ligen: 202 Den i5 December e. m.
En händelse, som sedan sista Riksmöte tilldragit sig i mili hembygd, har i hög grad väckt uppmärksamhet och deltagande, icke blott hos ortens invånare, men hos hela Nationen; och denna tilldragelse, som närmast rörer en derigenom olycklig blifven famille, är till sin beskaffenhet, sine orsaker och sine följder af det allmänna interesse, att den icke bör undgå att blifva ett föremål för granskning af Folkets Representanter.
Då jag, med denna öfvertygelse, nu utbeder mig Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, sker det med en från erfarenheten hemtad förhoppning, alt detta första Stånd i representationen äfven skall vara det första att förfäkta mensklighetens, rättvisans och billighetens heliga sak.
Handlingar, genom tryck offentliggjorde, hafva måhända underrättat Ridderskapet och Adeln om det nästan oerhörda lidande, som öfvergått en ledamot af detta hus, Herr ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam.
Ridderskapet och Adeln vet således, att han, med maka och io barn, blifvit genom åtgärder och beslut, vidtagne af Styrelsen öfver Banco-verket och folkets deröfver vakande ombud, skiljd från sin egendom; äfvensom att Domaremagten, af Herr Den i5 December e. m.
Adlerstam anlitad, sedermera i högsta instansen gillat samma åtgärder och beslut.
J håfven sett, mine Herrar, huru Lagens tolkare haft mot hvarandra rakt stridande åsigter vid Lagens tillämpning i denna sak, att nemligen Kongl. Svea IIolRätt genom dess dom, och Kongl. Maj:ts Nedre JustitiaeRevision, i dess underdåniga utlåtande, ogillat BancoStyrelsens öfverklagade åtgärder, samt restituerat den redan husville mannen uti hans, efter berörde höga Auctoriteters omdöme, honom mot rättvisa och billighet frånkände rättigheter; men att Högste
Domstolen, i grund af en annan tydning af just desamme Banco-förfaltningar, som motiverat HofRättens och JustitiaeRe visionens beslut, sanclionerat BancoStyrelsens förfarande.
Det lärer icke eller vara Ridderskapet och Adeln obekant, att den olyckliges sista hopp om ändring i hans beklagansvärda öde, hvilande på hans hos Rikets Ständers Justitieombudsman gjorde begäran om Riksrätt mot Högste Domstolens Ledamöter, slagit honom felt.
Att närmare ingå i detalj af ämnet, medgifver ej min förmåga, icke eller Ridderskapets och Adelns dyrbara tid; och jag hoppas att det icke eller behöfves emedan allmänna opinionen, under hvars sansade och osvikliga domsrätt denna sak med lie - Den i5 December e. m. la dess omfattning blifvit dragen, redan högt afsagt sin dom, till förmån för den olycklige.