Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då mau betraktar dessa tlieorier, äfven om de blifva framställda af män med den största skarpsinnighet i omdömet, finnér man, att de vanligen hafva en objectiv, theorien tillintetgörande färg, härrörande från de yttre inflytelser, som verkat under den tid då den uppstått.
Jag anhåller blott att i detta afseende få anföra ett enda exempel, som äfven lill någon del belyser den tvistefråga, som ligger djupt på botten af hela representationsfrågan, nemi. striden mellan den allmänna valrätten och. corporalionsval.
Vi äga i vårt land ganska utmärkta tänkare, som philosophiskt betraktat denna sak, hvilka underkänt principen af corporationsval, derföre att dessa val skulle strida emot den personliga rätten och emot den jemlikhet i politiska rättigheter medborgare emellan, som bör finnas.
Nå väl, mine herrar! lika djupsinniga forskare i andra länder, som utgått ur samma frisinnade skola, antaga den motsatta valprincipen och förklara, att den högsta democratiska frihet icke kan uppnås, utan i förening med corporationsval.
På dessa och många andra skäl liar jag ansett att ståndsvalen för det närvarande måste läggas till hufvudsaklig grund för ett förslag till representationsförändring.
Denna mening har jag här funnit biträdd af flera andra talare, och emellan det förslag, som i detta afseende af mig blifvit framstäldt, och det som af Hr von Hartmansdorff, Frih.
Hamilton m. fl. andra talare blifvit understödt, är i sjelfva verket ganska liten skiljaktighet.
Jag anser mig således böra i hufvudsaken instämma i dessa förslag, men jag tager mig derjemte den friheten att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, huru svårt det torde blifva att inom detta Stånd göra en noggrann skilnad emellan aliade nuancer i detalj, som dessa förslag sins emellan innebära, i händelse det vore på denna grund, som R. o. Ad. skulle till Const.Utsk. framställa några gemensamma tankar.
Jag tror att R. o. Ad:s mening i detta afseende bör vara så omfattande, alt den lemnar Const.Utsk. tillfälle att kunna närmare pröfva fördelarna eller olägenheterna af hvarje särskildt förslag, och det är i detta afseende, som jag >5 11. 20 »54 De n a4 October f. m. utber mig tillåtelse att för R. o. Ad. framställa huru jag anser dess gemensamma tankar böra vara uppfattade, nemi. att Svenska representationens fördelning på fyra rum bör upphöra, och att denna representation bör sammanträda på 2, genom val stånds- eller classvis utsedda kamrar, vid hvilkas bildning den skilnad iakttages, att, då ledamöterne i den ena kammaren utses för hvarje lagtima riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat riksdagsmannakallet och uppnått en mognare ålder; samt att representationsförändringen bör afse, att, jemte upphörandet af all sjelfskrifven representationsiätt, bereda de ofrälse ståndspersonsclasserna, som nu äro uteslutna från rättigheten att sända fullmäktige till riksdagen, en sådan rättighet, i ett förhållande, som må anses motsvara dessa classers billiga anspråk; dock att härigenom ingen annan inskränkning må äga rum i den representationsrätt, som de fyra RiksSt:n af ålder innehaft, än den, som, med afseende å representationsrättens utsträckning till ofvannämnda eller andi a samhällsclasser, som vid antagandet af 180g års Reg.F. saknade representationsrätt, pröfvas rättvis deli oundgängligen af nöden.
Jag bör likvisst uttrycka den tanke, att jag, lika med en annan värd talare, anser, att, om en representationsrätt beredes för de orepresenterade ofrälse ståndspersonsclasserna, detta likväl bi 11 ig t vis bör ske genom inskränkning af antalet af de representanter R. o. Ad., Presterskapet och BorgareSt. äga att utse, och att BondeSt. bör vidhållas den representationsrätt, som detta Stånd nu innehar, med anleda, deraf att redan åtskillige ledamöter af andra samhällsclasser der redan blifvit intagne.
Jag anhåller att vid detta tillfälle få tili besvarande upptaga en anmärkning, som en värd talare i ett föregtde plenum framställt, nemi. då han satte i fråga, huruvida ledamöter i detta Stånd, som representerade på fullmakt, skulle anse sig berättigade att biträda ett beslut, i följd hvaraf deras principalers representationsrätt komme att upphöra.
Jag får i anledn. deraf fästa uppmärksamheten derpå, att hvad vi uti representationsfrågan vid innevar. riksdag kunnat tillgöra, endast är en förberedelse och att hufvudmännerne för ätterna sjelfva äga att bevaka sin rätt vid frågans slutliga afgörande.
Jag utber mig slutligen att få erinra derom, hurusom denna fråga framför alla andra egnar sig att ådraga sig hela vår uppmärksamhet.
Det är ju en erkänd sak af Konung, Ständer och folk, att en representationsförändring beliöfs, och att vår gamla samhällsbyggnad icke längre motsvarar tidens fordringar och fäderneslandets behof.
Är denna sanning en gång, mine herrar! af oss erkänd, så böra vi också med nöje göra hvilken uppoffring som helst för att komma till en bättre.
Derigenom erbjudes oss äfven det bästa tillfälle att på det mest -öfvertygande sätt bevisa våra landsmän och medborgare, att, om vi också högt skatta de Den 24 Oelober f. in. *55 rättigheter, som vi åtnjuta, det likväl för oss finnes ett företräde, som vi värdera högre än det att vara adelsmän, — det att vara Svenskar.
Jag har med största nöje afhört de 2:0c siste talarnes vackra framställningar.
Jag har funnit mig uppmanad att instämma om R, o. Ad:s skyldighet att på fäderneslandets altare framlägga den uppoffring, som är nödvändig för R. o. Ad. att göra, för att bereda en förbättrad representalionsform; men jag tillstår, att jag icke förr än vid slutet af hvarje talares yttrande kunnat göra mig redo för, huruvida talaren ämnat att följa det sätt af föredragningen, som synts vara både af Hr Frih. o. Landtm, och af Ståndet tacile medgifvet, nemi. att, sedan discussionen af den allmännare delen blifvit slutad, och propos. örn dess afslutande blifvit med ja besvarad, man skulle företaga de särskildta förslagen till gemensamma tankar.
Jag har i öfrigt funnit, att de 2tne siste talarne hvar för sig framlagt ett förslag till Ståndets gemensamma tankar.
Om nu så är, hvilket är ganska möjligt, att flere talare inom detta
Hus först ämna i allmänhet utlåta sig öfver ämnet, och, sedan de det gjort, hvar för sig framställa ett eget förslag tili gemensamma tankar; så möter visst derför icke något hinder; men jag får vördsamt anhålla, att Hr Landtm, täcktes gifva oss tillkänna, huruvida det är hans tanke, att, sedan dessa allmänna yttranden och framläggandet af särskildta förslag till gemensamma tankar blifvit slutade, man sedermera direct får debattera öfver hvarje särskildt förslag till gemensam tanke.
Medan jag nu har ordet, vill jag i afseende på Frih. Hamiltons och Frih.
Sprengtporten förslag blott i största korthet åberopa hvad jag öfver dessa förslag redan har yttrat, nemi. att, ehuru det vittnar om en liflig önskan att kunna förena de intressen, som finnas inom RiksSttn, med dem, som linnas derutom; så fruktar jag dock, att alla dylika förslag, i sig sjelfva hvilande på ingen annan basis än den godtyckliga uppställningen, äro af den beskaffenhet, att tankarne svårligen derom kunna sig förena.
Jag förbigår således allt yttrande om hvad Frih.
Hamilton förklarat vara sitt politiska samvete.
Jag har ej kunnat följa hela hans vackia deduclion så att j.ig kan derom göra mig ett adosquat och redigt begrepp.
Icke heller kan jag bestämma, om det hör till hans politiska samvete att anse att skriket äfven är en makt i delta samhälle.
Jag lemnar således derhän, att en annan gång göra mig reda för detta s. k. politiska samvete.
På förhand vill jag förklara, att jag är öfvertygad om att det ej kan vara annat än vackert.
Jag vågar slutligen vördsamt anhålla hos Hr Landtm., alt, sedan formfrågan blifvit definitivt reglerad, Hr Landtm, Den 24 October f. ra. täcktes erinra sig att på bordet ligger ett äf mig i förra plenum afgifvet förslag till gemensam tanke, hvilket dels i afseende på tiden, då det blifvit inlemnadt, dels i afseende på dess allmänna natur, torde böra blifva ett ibland de lörsta, som af Hr Landtm, föredragas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, i anledn. af Gr.
Frölichs nu gjorda begäran, att han uppfattat R. o.
Ad:s tanke i afseende på föredragningen af ärendet sålunda, att sedan hvar och en af Ståndets ledamöter, som ämnade yttra sig öfver detta ämne i allmänhet, och sedan hvar och en af II. o. Ad:s ledamöter, som ämnade framställa någon särskild mening med förslag för att göras gällande såsom R. o.
Ad:s gemensamma tanke, afgifvit denna sin mening samt yttrat sig, och således discussionen i allmänhet vore slutad, de särskildt gjorda förslagen och de särskildt begärda propositionerna för R. o. Ad. borde framställas; och förmodade Hr Landtm., att R. o. Ad., vid ett mål af den omfattning som detta, icke skulle kunna anse all öfverläggning om frågan vara slutad, derigenom att öfverläggningen om frågan i allmänhet vore fulländad, utan alt det stöde R. o. Ad:s ledamöter öppet att, när ett förslag eller en mening, som någon ansåge höra blifva Ståndets gemensamma tanke, blifvit framställd, R. o. Ad:s ledamöter då måste äga fortfarande rätt alt sig deröfver yttra, ehuruväl det vore önskJigt, att detta sednare yttrande blott inskränkte sig till vissa liufvudsakliga punkter och momenter, på det att man icke åter måtte få en så vidtomfattande diseussion, som man under förra plenum och i dag genomgått.
Lifligt känslig för de vackra uppmaningar jag hört, att Ståndet ville glömma sig sjelft, för att på fäderneslandets altare uppoffra hvad sorn kan tillhöra dem, och derigenom bidraga till fäderneslandets väl; tacksam för denna uppmaning och villig att lyda den, likväl under iakttagandet af de förbehåll, sorn jag dervid anser nödvändiga, nemi. att mitt fädernesland skall genom dessa uppoffringar blifva lyckligare, att någonting derigenom skall vinnas, och icke vägen vara öppnad för öfventyrares upptåg; — känslig, säger jag, för dessa uppmaningar, ber jag R. o. Ad. inom sig först afgöra, om de förslag, som nu äro gjorda, gagna fäderneslandet, om de medföra fäderneslandets sanna lycka; ja, om en hvar af oss samvetsgrann! gör sig reda för denna fråga, så skulle jag misskänna dygden och värdet af hvarje ledamot, om jag ett ögonblick tviflade, att icke hvar och en härvid skall hafva fäderneslandets gagn till syfte.
Visst är det sannt, att egoismen tillhör tidsandan, så att när man, punkt för punkt, följer tidsandan, så ligger på botten egoismen och den dertill hörande popularitetssjukan.
Jag kan blott göra reda för mig sjelf; och får då försäkra, att om jag i öfrigt af de förslag, jag här hört, D e 11 24 0 c i ° b e r f. m. 157 kunde finna någon större lyclva för mitt 'fädernesland, om jag kunde frigöra mig från de faror, som dessa förslag tvert0111 för mig framställa, så skulle jag samtycka till hvilketdera som helst.; men då detta icke är förhållandet, så träffa icke uppmaningarna mig.
I sinom lid, när striden är utkämpad, då först tror jag att den upplysning kan vinnas, att man med lugnt samvete kan göra uppoffringen.
Så länge jag ännu tvekar om jag dermed bidrager till mitt fäderneslands nytta eller ej, så länge säger jag nej och låter hvar och en bedömma mig huru han behagar.
Jag står snart färdig att för min öfvertygelse få redogöra inför en högre domstol.
Jag har haft äran förut yttra, att de grundsatser, sorn här blifvit framställda, synnerligast i Coust.Utsk:s betänkande, och dernäst i Hr von Hartmansdorffs förslag, äro så beskaffade, att de öfverlemna lill den grad all statsmakt åt democraliska elementet, att del skulle icke mera finnas någon säkerhet för beståndet af vårt regeringssätt, Jag skall, när dessa särskildta förslag, hvart för sig, förekomma, så godt jag förmår, bevisa, att kraftiga skäl tala för min öfvertygelse, som ogilla dem.
Jag skall nu endast taga mig friheten att förklara, det jag anser var förbindelse vara att upprätthålla vårt monarkiska regeringssätt, och att jag hland alla dessa förslag finner intet enda, der icke detta regeringssätt blifver, till följe af förslaget, rubbadt.
För mig återstår således för närvar, icke någon annan pligt, än att uppgifva förslag till den mening, som jag önskar att R. o.
Ad. ville antaga som dess gemensamma tanke.
Under erkännandet att stora brister vidlåda vårt nuvar. representationssätt, men troende att de icke äro af annan beskaffenhet, än att de kunna afhjelpas, föreslår jag, att Ståndet mätte förklara sin allm. mening vara att vidhålla detta representationssätt; men likväl med förbindelse att afhjelpa bristerna, och inom representationen intaga de nu orep resen t era de folkelasserna.
Att nu bestämma huru detta skall tillgå, är för tidigt, men om principen är gifven, så lärer icke ett blifvande Const.Ulsk. undandraga sig alt gifva oss ett betänk, angtde detaljernes förändring.
Mine herrar! jag ber att blifva lättvist bedömd, då jag föreslår att qvarstå vid vår nuvar. representation; nb. (jag anhåller alt man också må låtsa höra hvad jag 1111 säger) nb. med de rättelser, som otvifvelaktigt kunna göras, och till hvilka jag gerna skall lemna mitt bifall. R. o. Ad. må således icke af hvad jag nu anfört laga sig anledn. att tro, att jag för alltid vill åtnöjas med vår nuvar. representation.
A nej; jag tror att under passionernas brusande, under skriket på rättelser, på democraliska rättigheter, på förkastandet af' allt annat än det democratiska, —- under denna tid tror jag det ej vara lämpligt att ingå uti bestämmande af hvad sorn för alltid skall blifva >58 Den aij October f. m. gäll inde.
— Jag tror dessutom, att om de dcmocratiska ropen iiro så grundade, som man här vill föreställa sig, så har det ingen fara.
Inom a.o, 3o ci 5o år kunna våra efterkommande se klarare och dömma lugnare; de hafva då en större erfarenhet än vi; härmed har jag blott velat säga, alt jag önskar få hänvisa denna stora förändring till en annan tjenJigare tid, och hoppas jag ali livad jag nu icke kan göra, skola mina efterkommande kunna.
Jag slutar med förnyandet af min anhållan att, då de särskildta förslag, som här aro gjorda, blifva framställda, få närmare redogöra för det nej, som jag kommer all votera för alla ihop.
Hr Ribbing, Bengt, uppläste följande; Den märkvärdiga dagen är nu ändtligen inne, på hvilken Svenska folkets representanter, hvar inom sitt Stånd, skola, genom att uttrycka en gemensam tanke i det vigtiga ämne, vi nu förehafva, grundlägga detta folks framtida öden, så vidt som det beior af menskliga åtgärder.
Flere mera erfarne män än jag hafva så viii inom som utom Const.
TJtsk. utvecklat ämnet oell framlagt förtjenstfulla förslag i della hänseende.
Det oaktadt har äfven jag, uppmanad af min varina åtrå att i någon aldrig så ringa mån kunna bidraga till fäderneslandets väl, vågat, vid de gemensamma RiksSttns sammanträden härstädes, kortligen antyda mina åsigter i allmänhet öfver detta maktpåliggande ämne.
De flera tänkvärda yttranden, som både då och sedermera- här blifvit alshia, hafva väl i afseende på de samfällda valen något skakat Ulin öfvertygelse; men den står dock fast dervid, att, om icke fullt samfällda val till representanter nu kunna vinnas, de dock icke kunna alldeles uteslutas, såvidt nemi. man genom ilen föreslagna representationsförändringen vill vinna något mera än en enklare och mera skyndsam behandling af v i k. sd. ärendena.
Detta för sig sjelft vore visserligen en stor vinst, men en större vore det likväl alt ur alla Stånd och classer få oberoende och erfarne riksdagsmän.
Huruvida detta ändamål vinnes genom val inom R, o. Ad., utan gemensamhet med de andra Stånden, beder jag eder besinna, mine herrar!
Hvilka de blifva, som komma alt inverka mest på dessa val, som till flertalet skola bestämmas af i tjenst varande embetsman, hvars ofta enda utväg till lifsbergning består i den lön de uppbära och den befordran de vänta, lärer icke vara särdeles svårt att förutse.
Nära nog samma förhållande synes mig äfven blifva inom det 5:le Stånd, som man vill bilda af i tjenst varande och afskedade embetsman.
Till följe af dessa betraktelser och ehuru besynnerligt det förefaller — gifvet säges vara, att grunderna för Const.
Ulskis betänk, icke vinna bifall, derföre att de äro alltför rationella samt emedan det förslag, Gr.
Spens i sin reservation framställt, hvilar på bildandet af communalstyrel - Dea 2/[ O c t o b c r f. ni. ser, hvilka jag icke tror blifva så lilli att organisera oeb gifva lif— önskade jag) alt man ville slula sig ill) Hr von Troils förslag, hvilket till någon del modererar de af mig befarade följderna af slåndsval, eller kanske bellie till Prosten Ödmans, i afseende på val af representanterna i allmänhet, men icke på bildandet af den öfre kammaren, hvilken till antal eller Hr von Hartmansdorffs och val efter Frih.
Tersmeden» förslag torde höra utses.
Då jag hufvudsakligen har velat yttra mig i afseende på valprincipen och nu dertill haft tillfälle, får jag, med fullkomlig öfvertygelse derom all mitt fäderneslands sjelfständighet och ara klafver uppoffring af min medfödda representationsrätt, förklara, alt jag, för delta vigliga ändamåls vinnande, gerna iernnar detta offer — hvarjemte jag slutligen får tillkännagifva den innerliga önskan, att våra öfverläggnirigar i förevar, vigtiga ämne måtte i enighet fortgå och utan afseende på enskildt ståndsintresse ändamålsenligt afsiutas.
Öfver den del af frågan, som innefattas uti den nu föredragna i §:n af förslaget till vallag, anhåller jag att få yttra mig.
Jag skulle tro, att den största och vackraste egenskapen hos ett folks frihet är likhet inför lagen.
Af denna sats vill jag draga den slutsatsen, att en likhet äfven hör existera vid val af dem, sam 'stifta lagarna.
Ensamt denna åsigt är för mig tillräcklig att bestämma min öfvertygelse för allmän valrätt.
Man har sagt, att den census, hvilken man fordrar såsom en borgen för begagnandet af den allmänna valrätten, måste gifva anledn. till orättvisor, hvilka man trott kunna undvikas genom classval; men jag får hemställa, om en icke lika stor orättvisa uppstår derigenom, att vid classval icke alla classer kunna deltaga uti valet.
Det torde vara omöjligt vid det complicerade förhållande, som staterna numera fått, att vid ett sådant val inrymma alla classer, och då man således mäste göra ett undantag, och en del medborgare alltid måste uteslutas ifrån de valberättigades antal, så linner jag den orättvisa, som uppkommer genom classvalen, vara fullt jemförlig med den, som skulle blifva en följd af den allmänna valprincipens antagande.
Dessutom finner jag ett praktiskt skäl emot valen stånds- eller classvis deruti, att i tidernas längd måste ovillkorligen förhållandet emellan dessa classer förändras, och för att då vara rättvis, måste man äfven förändra classernas valrätt, hvilket skulle förorsaka ständiga jcmkningar.
Detta behöfves icke, om principen af den allmänna valrätten antages; ty den skall alltid sjelfmant lämpa sig efter de olika förhållanden, som kunna uppstå.
Detta, tillika med de skäl som i Utskts betänk, äro anförda , bestämmer min öfvertygelse, såsom jag redan nämnt, till fördel för den allmänna valprincipen, men för att göra en öfvergång möjlig, iGo Den 24 October f. m. tror jag en modification i den syftning, sora Prosten Ödmann föreslagit, vara den lämpligaste; ty nog finnas capaciteter inora de 4 eller 5 varande eller blifvande RiksSttn, och jag betviflar ej att inom dem dugliga riksdagsmän kunna utses.
Då jag nämnde 5 Stånd, så var det under förutsättning, alt ett 5:te
Stånd skulle tillkomma, och jag tror det vara nödvändigt, att detta blifver ett särskildt
Stånd för sig, och att icke dess ledamöter instickas uti de nuvar.
Stånden, på så sätt som Frih. Hamilton anfört; ty om embetsmannapersonalen t. ex. skulle komma att representeras ibland R. o.
Ad., så tror jag, att proportionen icke vore rätt bibehållen, då säkerligen bland ståndspersoner deras antal, som varit embetsman, är öfvervägande; och skulle alla dessa komma att representeras inom R. o.
Ad., så skulle en alltför stor del af detta Stånds representanter derigenom bortgå.
Om deremot, som här blifvit föreslaget, endast eft visst antal af denna dass skulle ingå bland R. o. Ad., så skulle åter de blifva alltför få i jemförelse med de öfriga Ståndens medlemmar.
Då jag icke ämnar gå utom denna del af förslaget till vallag, så har jag nu icke mycket annat att härtill lägga, än att jag emot Const.Utskts mern. tror mig hafva skäl att göra 2:ne anmärkntr.
Jag tror nemi. för det första, att åldern för de valberättigade bör vara 25 år, af skäl sorn af åtskilliga reservanter blifvit framställda.
Vidare har man velat neka valrätt för dem, som utan dom och ransakning kunnat från embete och lön skiljas.
Jag tror icke detta vara rätt; de som innehafva sådana embeten måste dock ovillkorligen vara sådane personer, hvilka hafva de egenskaper, att de måste kunna anses äga en lika grad af opartiskhet och samma insigter, som den der äger 2Öo r:dr, 'eller den af Const.Utsk. föreslagna valcensus.
Jag tror dessutom, att det är orätt att uti princip framkasta ett sådant tvifvel om personers oberoende och deras tänkesätt i allmänhet.
Då jag nu, till följe af hvad jag yttrat, gifvit tillkänna, huru villig och beredd jag är att för det allmänna bästa göra en uppoffring af en representationsrätt, som jag, lika med hvarje annan ledamot af detta Stånd, äger; så måste jag likväl tillstå, att jag då vill äga den öfvertygelsen, att uppoffringen onekligen länder det allmänna till båtnad.
För mig uppstår likväl tvifvel i delta afseende, ifall man gifver sin röst åt något förslag i den syftning, som åtski2lige talare framställt, nemi. att Stånden inom sig skulle välja.
Jag tror det ej, af det skäl att jag anser erkännandet af den allmänna valprincipen såsom det enda rätta, och 0111 detta ej vid denna riksdag kan åstadkommas, så tror jag, att man hellre bör uppskjuta frågan till en annan.
Opinionen mognar med förunderlig hastighet i detta hänseende, och bättre än att nu medgifva de gamla döende intressena en position, Den a4 October f. m. tGi der de sedan skulle lyckas att ytterligare försvara sig elt halft sekel eller så, tror jag det vara att afvakta den tidpunkt, då denna opinion förmår framtvinga en förändring, som äfven för den aflägsna framtiden förmår trygga det gemensamma fäderneslandets bästa.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: R. o.
Ad- har redan i dag uti så vältaliga ord hört så vackra tankar och så varma känslor uttryckas, att det må synas förmätet af mig att uppträda för alt tala uti ett ämne, som redan har blifvit så väl utveckladt; men det lifliga intresse, som jag hyser för den sak, som nu ibland oss afhandla?, har hos mig ingifvit den öfvertygelsen, att också jag skulle kunna yttra en och annan tanke, som kunde lända till att utreda och upplysa åtskilliga af de punkter, som til! ämnet böra.
Det torde tillåtas mig att först utveckla några af de ide'er, som jag hyllar i afseende på så väl valrätten i allmänhet, som ock på sättet för dennas utöfning, hvarefter, sedan grunderna härför blifvit fastställda, jag önskar fa redogöra för mina åsigter ang:de den mest ändamålsenliga sammansättning af folkombudsförsamlingarna.
Den första fråga, som härvid framställer sig, är, om antingen principen af allmänna val eller den motsatta af val efter stånd är den mest rationella att tillämpa.
De allmänna valens princip har ibland de talare, som här uppträdt, funnit ganska många försvarare, men dock af det vida större antalet utaf dem blifvit bestridd.
Då den ene helt och hållet förnekat denna princips tillämplighet och rationalitet, har en annan deremot förklarat densamma för på en gång den enda rationella och den enda användbara.
Jag tror det alltid vara ett misstag å båda sidor, alt sålunda envist vilja yrka hvardera dess satsers absoluta riktighet; och månne icke vid detta tillfälle misstaget till stor del härleder sig deraf, att man icke lätt gjort sig reda för hvad med allmän valrätt egentligen bör förstås?
— Jag som erkänner den allmänna valrätten uppfattar likväl begreppet derom något annorlunda än hvad jag hör de flesta andra omkring mig nu göra; de förstå derunder rättigheten för alla medborgare inom ett samhälle att alla lika deltaga i valen till folkombud; jag deremot medgifver med mitt antagande väl rösträtt, men icke lika rösträtt åt alla.