Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag således bitradt ilrågavtde underd. anhållan till K. M., vill jag likväl för ingen del instämma uti de motiver, som Utsk:t till stöd derför anfört; och redan en hastig blick på samma motivering torde vara tillräcklig för att ådagalägga omhandlade motivers underhaltighet.
Till en början ingår Utsk:t uti en relation rörande förhållandet med grundskatterna i åtskilliga andra länder; men dessa upplysningar äro icke grundade på några ofliciela statistiska uppgifter, utan äro hemtade från en och annan, mer eller mindre känd författare i ämnet.
Förhållandet med de länder, der grundskatter ännu finnas, har Utsk:t deremot icke upptagit i samma dess utredning.
Efter förberörde upplysningars meddelande yttrar Utsk:t bland annat: »Ett af de väsendlligare vilkoren för samhällets materiela framåtskridande och förkofran lärer väl böra sökas deruti, att hvarje medborgares skatt till staten, så vidt möjligt är, utgöres af ett villigt allemnadt öfverskott å hans behållna inkomst.»
Dessa ord förefalla mig, rent ut sagdt, som en fras utan all betydelse; och dessutom vågar jag påstå, att den afvoghet, som hos åtskilliga personer förefinnes mot ifrågav:de grundskatter, mindre härleder sig från samma skatters tryckande egenskap i och för sig sjelf, än från deras ojemna fördelning.
Deruti ligger egentligen sakens, så till sägandes, »svaga sida».
Så vidt jag nemi. erfarit, höra nemi. icke grundskatterna till antalet af de bördor, som tyngst trycka Svenska jorden ; men hvad man i allmänhet så lätt glömmer, då man ser huru grannens jord är olika uppskattad med ens egen, — är under hvilka vilkor man erhållit sin jord.
Vidare anser Utslct, alt den fördelaktigaste utvägen för undanrödjande af de öfverklagade olägenheterna skulle vara en kapitalisering, d. v. s. att sjelfva skatten förvandlades till ett kapital, som sedermera skulle genom ränta och kapitai-afbetalningar amoteras.
På sådant sält tror jag likväl icke man vinner målet; ty jag kan icke föreställa mig, att flertalet af våra jordbrukare skola finna någon fördel deruti att räntan kapitaliseras efter dess verkliga värde, samt att derjemte under 40 års tid en procents ränta skall erläggas uti amotering.
Den enda vin - Den S Juli. 347 sten, — om man kan kalla den så, — skulle häraf blifva, att man erfölle ytterligare ett nytt slags hemman i våra jordeböcker.
Det förhållande, att Kammar-Coll. förklarat sig sakna tid eller behörighet till utredande af denna fråga, är således för mig egentliga anledningen att icke motsätta mig Utskits förslag till skrifvelse, ehuru jag på samma gång uttalar mitt ogillande af de till grund för samma förslag lagda motiver.
Jag yrkar fördenskull att It. o. Ad. ville bifalla Utskds förslag, med ogillande af de motiver, som Utsk:t till stöd derför anfört.
I likhet med den siste talaren, anser äfven jag att motiveringen till ifrågav.-de skrifvelse icke bör blifva i enlighet med Utsk:ts förslag, utan att de utaf Frih. af Ugglas i dess reservation bifogade ordalag äro att föredraga.
Uti slutet utaf förslaget till förev:de underd. skrifvelse förekommer dock en otydlighet, för att icke säga tydlig orimlighet, hvilken jag anser böra meddelst tillsättande af ett ord rättas.
Det heter nemi. uti samma förslag, det R.
St:r, bland annat, hos K.
M. skulle anhålla om en utredning, huruvida utförandet af jordens frigörande från grundskatter kan anses vara förknippadt med så olösliga svårigheter, eller på ett så oroväckande sätt ingripa uti nu bestående förhållanden, hvilka ingalunda böra rubbas, att —.
Man kan dock väl icke tänka sig, att en kapitalisering af grundskatterna skulle kunna försiggå utan någon rubbning uti nu bestående förhållanden.
Berörde felaktighet eller, så till sägandes, motsägelse kan dock lätt rättas derigenom att man säger: uti sådana nu bestående förhållanden, hvilka ingalunda böra rubbas etc.
Då här endast är fråga om en utredning, torde kanske icke vara rätt att ingå uti en diskussion om sjelfva saken. 1 korthet vill jag derför endast säga, hvarför jag önskar, hoppas och tror, att något i denna väg kan åtgöras.
Denna grundskatternas kapitalisering är nemi., efter mitt förmenande, af mycket större vigt för staten, än för de enskilde eller skattdragande.
För desse sednare är nemi. mer angeläget att erhålla de obestämda skyldigheterna, — alla sådana, som utgå efter gammalt mantal, t. ex. skjuts m. m., — på ett riktigt och rättvist sätt reglerade.
Att Bonde-St. önskar den ifrågav.de reformen är kändt; och önskligt torde äfven vara, att densamma blefve genomförd innan den nya representationen kommer att taga densamma om händer; ty temligen säkert är väl, att majoriteten af samma nya representation kommer att bestå af Sveriges jordegare; och huruvida icke under den regimen grundskatterne komma att på ett för staten mindre fördelaktigt sätt afskaffas än nu blifvit 345 Den 8 Juli. ifrågasatt, behöfver man icke vara mycket spåman för att kunna inse.
Man har visserligen jemfört grundskatterna med ett intecknadt kapital, derå man betalar ränta.
Detta sätt att betrakta saken har visserligen en faktisk grund, men ingalunda någon juridisk.
Icke allenast jordegarne och de gamla liberala, utan äfven ett betydligt antal af våra kameralister anse, att de flesta grundskatter icke tillkommit såsom några ständiga, utan blott såsom tillfälliga skatter, och att de således böra borttagas, när sådant kan ske, utan all ersättning.
Många anse dem helt enkelt orättvisa och att hvad sorn är byggdt på en orättvis grund aldrig kan blifva rättvist.
Kammar-Colhii afstyrkande utlåt., — ett utlåt., uti hvilket jag för öfrigt ingalunda kan instämma, emedan det förefaller mig som om temligen sökta skäl för att få ett afslag derstädes vore anförda, — söker bland annat ådagalägga, att denna reform är nära nog alldeles omöjlig derföre att indelningsverket och allt hvad till indelta löner, rusthållshemman m. m. hörer, skulle sålunda rubbas.
Mig synes, att Collegium nu ganska väl kunnat låta indelningsverket vara ovidrördt; samt att det alldeles icke är behöfligt att genom ett motsatt förfaringssätt inveckla sig uti olägenheter.
Jag yrkar bifall till Frih. af Ugglas’ reservation, med endast den förändring, att ordet »sådana», på sätt jag förut anhållit, införes.
Stjernstedt, Johan Wilhelm: Ehuru Utsk:t, som mig synes, på ett högst förtjenstfull! sätt utredt denna fråga, måste jag dock förena mig uti den utaf Frih. af Ugglas föreslagna förändring uti motiveringen.
Vidkommande derefter det af Hr von Koch nyss framställda förslag till förändring i sjelfva skrifvelsen, hemställer jag, huruvida icke det skulle vara mer lämpligt att h. o. h. borttaga orden: »hvilka ingalunda böra rubbas.» Frih. af Ugglas liar befarat, det flertalet af jordegare icke skulle finna sig särdeles belåtet att för denna kapitalisering åtaga sig den under 40 års tid belöpande ränte- och amoteringsliqvid.
Förslaget är ju dock fotadt på enahanda grunder, som äro för hypothekslånen gällande.
Denna grundskatts kapitaliscring skulle ju obestridligen derjemte öka egendomsvärdet; och om också icke genast flertalet af jordegare gick i författning om den ifrågav:de kapitaliseringen, vore ju dermed ingenting förloradt.
Att jordegarne deruti så småningom skulle finna sin fördel, är jag deremot ganska viss om.
Oaktadt jag i berörda hänseende är af alldeles motsatt åsigt med den siste värde talaren, beträffande hvad för staten kan vara nyttigt, — jag anser Den 8 Juli. 349 nemi. att staten alltid gör en förlust på kapitaliseringen, emedan den skatt, som utgår i natura-praestationer, följer med tiden och dess fluktuerande värden, och emedan en sådan skatt icke blir tyngre för hemmanet att bära om en 30-50 år än nu, men deremot i motsatt fall kommer att under olika förhållanden högst olika gestalta sig, ett förhållande, som tydligt nog ådagalägges vid en jemförelse emellan de grundskatter, hvilka under Carl XI:s tid sattes i penningar, och de enahanda skatter, som fortfarande utgå i persedlar, — samt ehuru jag således, på nyss angifne skäl, helst skulle önska, att hela detta förslag komme att förkastas såsom obehöfligt att vidare utreda, vill jag dock, då jag icke kan hoppas tillräckligt understöd i denna min mening, biträda den utaf Frih. af Ugglas föreslagna motivering, samt, hvad derefter vidkommer den utaf Hr von Koch förordade rättelse, jemväl deruti mig förena, ehuru möjligen det af Frih.
Stjernstedt framlagde förslag till enahanda förtydligande, såsom mer enkelt, skulle kunna vara att föredraga.
För att minska antalet af blifvande voter:s-propos:r, och då jag får medgifva, det jag glömt att rätta den utaf Hr von Koch och Frih. Stjernstedt påpekade felaktighet, förenar jag mig uti det af bemälde Frih. nyss framställda yrkande.
Jag tror nemnl., att det blir enklare och tydligare att utesluta orden »hvilka ingalunda böra rubbas», än att, på sätt Hr von Koch föreslagit, insätta ordet »sådane.»
Jag vill så mycket heldre instämma med Frih. Stjernstedt, som det endast varit af fruktan att StatsUtsk:ts ledamöter icke skulle vilja följa mig så långt, som mitt mer moderata förslag blifvit framstäldt.
Jag förenar mig således i den af Frih.
Stjernstedt gjorda anhållan.
Jag skall icke länge upptaga R. o. Ad:s tid; men anser mig dock böra omnämna, att Kammar-Coll., vid behandlingen af detta ärende, icke kunde afgifva något förslag i ämnet, emedan det ovilkorligen skulle hafva fört utom den verksamhetskrets inom administrationen, som är Coll. anvisad.
Således tror jag icke, att det med skäl kan läggas Coll. till last, att Coll. icke uppgjort det ifrågav:de förslaget.
Coll. ansåg ett sådant förslag vara så mycket mindre nödigt, som Coll., efter utredning af ärendets grunder, kommit till det resultat, att den ena parten — staten — icke skulle af förslagets genomförande hafva någon egentlig fördel, samt att för den andra parten — de enskilde — åtskilliga svårigheter och äfventyr, hvilkas utgång ingen kunde förutse, skulle vara att förvänta.
Denna åsigt har Kammar-Coll. grundat på skäl, hvilka icke, på sätt en föreg:de talare uttryckt sig, kunna anses sökta, utan 350 Den 8 Juli. hvilka lätt framgå ur för handen varande förhållanden.
Jag har icke heller hvarken uti Utsk:ts Utlåt, eller motionärernas andraganderi funnit något, som vederlägger samma åsigt; och då Utsk:t i sin helhet inlört Golldi utlåt., lemnar jag det att försvara sig sjelf, hvilket jag hoppas det skall kunna.
Hvad jag för min enskilda del i detta fall tänker, är uti nämnde utlåtande uttryckt; men på grunder, hvilka af föreg:de talare blifvit anförda, anser jag mig icke höra motsätta mig hvad här blifvit föreslaget.
Det är visserligen i Golldi utlåtande och K.
M:s deruppå afgifna svar utredt, att någon förändring eller någon tillstymmelse till kapitalisering af grundskatterna icke kan försiggå med qvarstående af nuv:de förhållanden.
Det mindre antalet räntor ingår till kronan; det större åter till indelningshafvare eller till välgörenhetsinrättningar, rotering, rusthåll m. m.
Man kan icke medgifva räntornas kapitalisering, utan att borttaga alla dessa förhållanden.
Jag instämmer således med de talare, hvilka yrkat afslag å Utsk:ts motivering, men bifall till den af minoriteten inom Utsk:t biträdda mening, samt att orden »hvilka ingalunda böra rubbas» borttagas.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att, hvad först beträffade det af Utsk:t afgifna förslag till beslut, hade alla de ledamöter, som yttrat sig i amnet, yrkat bifall till förslaget, endast med den förändring att orden »hvilka ingalunda böra rubbas» skulle uteslutas, samt att, hvad åter angick förslagets motivering, endast yrkats afslag derå och antagande af den motivering, som Frih. af Ugglas i en vid Utlåtit lögad reservation föreslagit; och komme sjelfva förslaget till beslut och detsammas motivering att göras till föremål för särskilda propos:r.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall tili Utsk:ts förslag oföräridradt, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill, med uteslutande af orden »hvilka ingalunda böra rubbas», hvilken propos. besvarades med ja, hvarefter propos. gjordes på ogillande af Utsk;ts motivering och antagande af de motiver, Frih. af Ugglas föreslagit, och blef denna propos. jemväl med ja besvarad.
Jag hemställer, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfrige Stånden att uti detta beslut sig förena.
Till detta förslag iemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. , sitt bilall.
Vid punktvis skedd föredragning af Stats-Utsk:ts d. 1 och 4 d:s bordlagde Utlåt.
N:o 122, i anledning af dels K.
M:sNåd.
Propos. ang:de försäljning til! skatte af de s. k.
Halländska
351 kyrkohemmanen och dels enskilde motionärers framställningar i ämnet, biföllos Utsk:ts i 1 :sta, 2:dra och 3:dje punkterna afgifna hemställanden, och lades den 4:de punkten till handlingarne.
Föredrogs Stats-Utsk:ts den 1 och 4 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 126, i anledning af väckt motion ang:de frånträdande af kronans rätt till återlösen af de s. k.
Till representantens ledsamma pligter hörer att någon gång nödgas yttra sig rörande ämnen, hvilka han icke så grundligt, som önskligt varit, hunnit genomtänka.
Det är uti en sådan ställning, som jag nu befinner mig, då jag skall yttra mig öfver Stats-Utsk:fs nu föredragna Utlåt.
Jag har nemi. ännu icke varit i tillfälle att tillräckligt studera mig in uti förhållandet med dessa Trippiska hemman, utan måste yttra mig blott på grund af hvad Utlåt:t innehåller.
Jag har dock i minnet, att jag för omkring 20 år sedan i Högsta Domstolen föredragit ett ärende angrde ett af nyssnämnde hemman, samt att jag då fann förhållandet i afseende å Trippiska godsen vara ganska inveckladt.
Jag erinrar mig en ytterligare omständighet, med hänsigt hvartill jag icke kan bifalla detta Utlåt., nemi. förhållandet med de s. k.
Schlegelska hemmanen, ang:de hvilka jag tagit något närmare kännedom, emedan den frågan är beroende på en K. M:s Nåd.
Remiss, hvilken för närv:de hvilar hos mig.
I afseende å sistberörde hemman, kan jag väl icke heller ännu afgifva något kategoriskt omdöme, men har dock inhemtat tillräckligt för att kunna säga, att jag hyser betänkligheter att lemna mitt bifall tdl den af Utsk:t nu gjorda hemställan — betänkligheter, hvilka äro tillräckliga för mig för att yrka återremiss på detta Utlåt.
Jag skall i korthet antyda skälen.
På 1600-talet var temligen allmänt, att kronan afhände sig sina hemman.
Sådant skedde dels genom gåfvobref, dels genom ovilkorliga salu-afhandlingar, dels ock genom alhandlingar med återlösningsrätt.
Den tidens kameralister lära tillämpat författningarne sålunda, att när ett kronohemman blifvit doneradt eller såldt, så, ehuru donationen eller försäljningen skett endast af kronans ränta eller efter beräkning af densammas belopp, ansågs gåfvotagare eller köpare såsom egare till icke blott räntan, utan ock till jorden, och hemmanet ansågs såsom purt frälse.
Donerade eller försålda kronoskattehemman blelvo åter skattefrälse, deraf blott räntan utgick.
Emellertid synes det som frälse-egare, likasom kronan och kyrkan, till en början icke erhöllo mera än räntan äfven af sina egna hemman i Halland.
Detta har småningom ändrats, hemmanen underlagts godset eller blifvit utarrenderade.
Hvad åter beträffar de hemman, som såldes med kronan förbehållen återlösningsrätt — sådana voro de Schlegelska och 352 Den 8 Juli. sådana Synas äfven de nu ifrågavide
Trippiska hafva varit — egde ett särskildt förhållande rum.
År 1823 efterskänkte kronan sin lösningsrätt till dessa hemman.
Följden hiel' den, att de derå varande kronohemmansåboerna, hvilka blifvit, under den tid kronan egde återlösningsrätten till hemmanen, beskedligt behandlade, och då i allmänhet sluppit med deri gamla räntan, sedermera rönt samma behandling som under 1600-talet, så att deras hemman efter 1823 betraktats såsom purt frälse.
Tvifvel är dock underkastadt, om efter 1789 eller åtminstone 1809 hemman sålunda kunna ändra natur.
Detta förhållande i afseende på Schlegelska hemmanen har gifvit anledning till tvister, hvilka för närv:de äro föremål för domstols behandling.
Jag har förnummit, att jemväl i andra delar af riket dylika tvister uppstått mellan frälsemän och bönder, t. o. m. i afseende å sådana hemman, som blifvit gifna utan vilkor.
Det säkra är, att ett sämre förhållande inträdt för åboer å Schlegelska hemmanen, sedan kronan efterskänkt sin återlösningsrätt till hemmanen, och det är ganska sannolikt att, genom den nu af Utsk:t tillstyrkta åtgärd, man, då man vill gynna en, skadar en annan klass medborgare.
Jag tror det verkligen bäst vara, att R.
St:r begära en undersökning i ämnet, innan något bestämdt beslut i frågan fattas.
1 följd af försummelsen att i vederbörlig ordning inteckna förbehållet om kronans rätt till återlösen af dessa hemman, är dessutom verkligen denna fråga af så ömtålig beskaffenhet, att jag anser R, o.
Ad. böra återremittera densamma uti den af mig nu föreslagna riktning, eller att frågan för närvide endast må föranleda till begäran om en närmare undersökning.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utlåtit, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
Föredrogs och bifölls Banko-Utskits den 4 dis bordlagda Mern.
Nio 37, < i anledning af återremisserna af Utlåtit Nio 25, i fråga om förändrad grund för utmyntningen af Svenska silfvermyntet.
Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskits den 4 dennes bordlagda Mern.
Nio 38,. i anledning af återremiss af Betänkit Nio 32.
Föredrogs och bifölls Banko-Utskits den 4 dennes bordlagda Utlåt.
Nio 39, i fråga om ett af förre Bruksegaren H.
Dillner gjordt ackordsanbud.
Vid Den 8 Juli. 553 Vid punktvis skedd föredragning af Banko-Utsk:ts den 4 dennes pä bordet lagda Berättelse N:o 40, ang:de förrättad revision af Bauko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1862, biföllos Utsk:ts hemställanden i l:sta och 2:dra puuktcrna, och lades det slutliga yttrandet till handlingarne.
Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts den 4 dennes bordlagda Mern.
N:o 41, med hemställan om en gratifikation till vaktmästarne vid Bauko-diskoutverket.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter änyo på bordet, Banko-lltsk:ts den 4 dennes bordlagda Mern.
Nio 42, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut öfver åtskilliga delar af Belänk:t N:o 35, angille reglering af bankens lane- och kreditivrörelse, samt om användande af upplupen bankovinst.
Föredrogos och biföllos Lag-Utsk:ts den 4 dennes på bordet lagda Utlåtin: N:o 38, i ani. af väckta motioner om ändring af 12:te kap. 2;dra §:n Rättegångsbalken ; , N:o 39, i ani. af väckt motion om ändring af 12:te kap. 3:dje §:n Itättegångsbalken; Nio 40, i ani. af framställda förslag angide bestämmande af viss tid för doms alkunnande i rådstufvurätt; N:o 41, i ani. af väckt motion om skyldighet för häradshöfding att inom viss tid meddela utslag och utlemna expeditioner.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter änyo på bordet, Sammans.
Lag-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskits den 4 dennes bordlagda Betänk.
N:o 12, i ani. af väckta frågor om förändring och förklaring af gällande stadgande!) angide skyldighet att bygga och underhålla kyrko-, prestgårds- och andra i 26:te kap.
Byggningabalken omförmälda allmänna byggnader.
Föredrogs Gr. Cronstedts, Fredrik, den 4 dennes bordlagda förslag, att Högvörd.
Preste-St. skulle inbjudas biträda R. o. Adis samt Borgare-Stis sammanstämmande beslut i afseende å 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utskits Betänk.
Nio 35, eller frågan om användandet af den upplupna bankovinsten. 11. V. 23 354 Sen 8 Juli.
Hr Nordenfelt, Enar Willielm, begärde detta förslag ånyo på bordet, i hvilken begäran en annan ledamot hördes instämma.
Jag får fästa uppmärksamheten på önsk värdheten, för alt icke säga nödvändigheten af att i tid vela hvar man skall taga medel till statsheholvens fyllande.
Hilli Ils har nian litat uppå att, oaktadt statsbrist förelunnes, likväl statens utgifter skulle kunna (vilas derigenom, att statsinkomsterna ntginge till högre belopp än heräknadt varit.
Vid löregrde riksdagar har man också lyckats alt sålunda hålla deli befintliga stalshristen fördold; men en brist har det dock varit, som uppgått till 1 å 1 million.
Vid denna riksdag uppgår samma brist troligen till 3 å 4 millioner.
Jag skulle tro, att det möjligen kunde komma att verka förlamande på l’tsk:ts åtgöranden, om man icke i tid lär känna, hvarifrån berörde medel skola tagas.
Jag åtminstone är mindre villig att tillstyrka ett anslag, då jag icke vet, alt det kan utgå från redan befintliga medel, utan anser alt samma utgift måste medföra en tillökning i allmänna bevillningen —, ett förhållande, hvilket skulle blifva en följd deraf, att bankovinsten icke Lomme alt användas.
Hvad man 1111 uti denna inbjudning begär af Preste-St., är visserligen icke ett bestämdt frånträdande af samma Stånds förut fattade beslut, ty i hufvudsaken har detta Stånd beslutat detsamma som Borgare-St. och B. o. Ad.
— Preste-St. har dock fästat ett vilkor vid sitt beslut, nemi. det alt bankovinsten skulle företrädesvis användas till jernvägsarbetena.
Det är detta vilkor, som Preste-St. nu skulle frånträda.
Då delta beslut fattades, var det icke kändt, att bankovinsten behölde användas för statens behof.
Man hoppades nemi. då, att förhöjningen i bränvinsskatten skulle vara alt tillgå för sagde ändamål.
Nu äro dessa förhoppningar borta; och vid sådant förhållande synas omständigheterna tvinga dertill, att man anhåller om Preste-St:s bifall till lt. o. Ad:s och Borgare-St:s beslut i frågan.
Då den ifrågavide inbjudningen blifvit begärd på bordet, torde den der få hvila; och någon diskussion i denna sak kan således nu icke ifrågakomma; men då utgången af Banko-Utskits sedermera förekommande förslag lill voter:s-propos:r är i hög grad beroende af frågan om inbjudningen, hemställer jag, att R. o. Ad. ville besluta, att denna inbjudning uppföres främst på föredragningslistan i nästa plenum.
Jag vet, det jag icke har någon rätt att motsätta mig de Herrars önskan, sorn begärt denria fråga på bordet; men jag hemställer till de Herrar, som anhållit om samma bordläggning, huruvida de icke skulle vilja derifrån af - Den 8 Juli. 355 stå.
Förhållandet kan nemi. blifva, all. för det fall denna inbjudning försinka?, Dagan således kan komma senare lill Presle-Sl:s behandling, än sjelfva Relänkit; och blir samma Betänk, af Preste-St. bifallet, kommer liela ändamålet med inbjudningen alt förfelas.
Ilr Nordenfelt:
Hå det Banko-Utsk:ls Betänk., som, en ligt grundlagens bud, söker i berörde hänseende sammanjemka meningarna, föredrogs, begärdes detsamma |>å bordet.
Sedermera löredrogs en inbjudning i samma syfte.
Dessa båda frågor äro hvarandra så närbelägna, att jag icke kan anse det vara rätt, alt, när man bordlagt Betänk:!, man icke jemväl bordlägger inbjudningen.
Den ifrågav:de inbjudningen afser att förena Ståndens beslut, så att. någon votering i förstärkt Ulsk. rörande denna fråga icke måtte blifva behöflig.
Det är al delos nödvändigt att man lörst afeör frågan om inbjudningen, innan man handlägger deri andra frågan.
Emellertid kanner jag ganska val vederbörande ledamöters rätt alt begära inbjudningen på bordet, men vidhåller mitt yrkande att erhålla densamma stäld främst på föredragningslistan till nästa plenum.
Efter förmälan, att som det ifrågavide förslaget blifvit af två ledamöter hegardt ånyo på bordet, koniine lörslaget alt der hvila, hemställde Ilr Gr. o. Landtm., huruvida R o. Ad. bifölle Frih. af Ugglas’ anhållan, att samma förslag måtte uppföras främst å föredragningslistan till nästa plenum.
Anmäldes och bordlädes: Stats-Ut-k:ts Mern.
N:o 120, i anledning af R.
St:rs beslut ang:de det lill uppförande af en ny byggnad för Svenska Slöjdföreningens skola i hufvudstaden beviljade statsanslag; Lag-Utsk:ts Utlåt.
N:o 42, i anledning af väckt motion om utvidgad religionsfrihet; samt Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk:»:
N:o 13, i anledning af väckt motion om Krigs-IIofrättens indragning; och N:o 14, i anledning af väckt motion om tingspredikans hållande å tingstad i vissa fall, då sådant nu ej är medgifvet.
Hr Montgomery, Robert, hade inlemnat ett mern., som nU upplästes och lydde sålunda; 35#
Härmed får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara Elektor, tinder anhållan att fortfarande varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Bänkmän att välja en Elektor efter Hr Montgomery. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen.