Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverstyrelsen kan efter öfverenskommelse sig emellan dela tillsynen öfver de särskildta departementen, men ansvarigheten måste vara gemensam; ty det vore vådligt om den skulle vara delad efter den tillfälliga tillsyn, som tillkom hvar och en i mån af en sådan delning.
Hafva bancofullmäktige iakttagit allt hvad på dera ankommer till bankens säkerhet och ordning, nien olyckor eller underslef likväl inträffa, så blifva dessa i laglig ordning bedömda, och a36 Den 19 Maj c. m. det kommer då att bero på domarens pröfning, huruvida bancofullmäktige hafva åsidosatt en skyldig uppmärksamhet och tillsyn, eller 0111 olyckorna, sådant oansedt, kunnat inträffa.
Cederström har anmärkt, att alla från grundlagen hemtade föreskrifter i delta reglemente derifrån boide uteslutas.
Mig synes dock, att det icke kan medföra någon skada att i denna instruction intaga de sladganden af grundlagen, sorn innefatta fullmäktiges åligganden, eller att åtminstone de §§ i grundlagen, hvaruti fullmäktiges skyldigheter äro upptagna, här blifva citerade.
Detta heror dock på hvars oell ens omdöme; men som jag nu är ensam tillstädes af detta Stånds ledamöter i BancoUtsk. och icke på afdelningen deltagit i sjelfva utarbetningen af detta ärende, så skall jag icke vidare förlänga diseussionen och icke heller motsätta mig återremiss af hela betänk., i händelse R. o. Ad. skulle finna skäl att detsamma lill Utsk. återlemna.
Cederström har misstagit sig, då han trott, det jag önskade bibehålla uti bancorcglementet de omskrifningar af grundlagen, sorn hittills ägt rum.
Tvertom yrkade jag, att i baneoreglementct blott skulle omförmäla», det fullmäktige ägde iakttaga livad som finnes föreski ifvet uti de och de §§ af grundlagen, hvilka borde blott till deras nummer upptagas.
Ansågs det vara otillräckligt, så borde dessa §§ ordagrannt införas; ty så snart man tillåter sig alt antingen börja dem med någon inledning eller sluta dem med något tillägg, så är man alltid utsatt för äfventyret alt möjligen säga annat än der står.
Bland sådana §§ glömde jag förra gången jag hade ordet att namna g8 <j:n Reg.Ftn, i afseende hvarå ordalagen uti bancoreglementet äro något olika med ordalagen i sjelfva denna grundlags-J.
Hr von Hartmansdorff har nu medgifvit, att det är olämpligt att i instruetionen införa delar af grundlagens §§; men jag hemställer till honom, 0111 han icke lika gerna borde instämma med mig deruti, att det är olämpligt att intaga några grundlags-^ fullständigt; ty om jag inför några §§, som angå fullmäktige, och glömmer att inlaga andra §§, som röra dem, så kunna fullmäktige deraf föranledas att tro, att de icke äro skyldige att efterlefva de grundlagsstadganden, som icke blifvit i reglementet aflryckta.
Jag anhåller derföre att all omtryckning af grundlagen uti instruetionen måtte uteslutas.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr, förenade sig med Frih. Cederström.
N:o 174 återremitterades.
Föredrogs ånyo StatsUlsk-.s den i5 dennes på bordet lagda mern.
Pdo 507, med förslag till reglementarisku före - Den 19 Maj c. m. skrifter, motsvarande 8 afdeln. af 1835 års reglemente för Riksg.coniord.
Uti lo §:n af delta reglemente, på 11 sidan af betänk., ar förhållandet detsamma som jag förut anmärkt i afseende på bancoreglementet, att man har iriskrifvit flera sladganden, som slå i grundlagen, och blott i parenthes anlydl, ali föreskrifterna der uro upptagna.
Sådana citationer förekomma af 66 §:n Reg.Ftn på 3 sidan, af 67 och 69 §§:na Riksd.Ordn. på 4 sidan, af 70 §:n 2 rnoin.
Riksd.Ordn. på 5 sidan, af 98 §:n Reg.Ftn på 12 sidan, af 21 §:n Riksd.Ordn. o. s. v. Vidare stadgas uti 32 Jin, att, 0111 före nästa riksdags början någon bland de af BorgareSt. utsedde directeurer eller suppleanter vid lånecontoren i Götheborg oell Malmö afginge, den lediga platsen återbesättes genom val af samma Stånds fullmäktige i banken oell Riksg.cont , dervid ordet föres af den främste bland Ståndets fullmäktige i förstnämnda verk; men ordet bör väl, såsom jag förut anmärkt, föras af den, som, efter hvarje Stånds ordning, är den framsta.
Jag får således på samma skäl, som jag anfört vid BancoUtskrs betänk.
JN:o 174, anhålla 0111 återremiss af detta betänkande.
Cederström, Jacob; Vid detta betänk, gör jag samma anmärkn., som vid BancoUtskis betänk.
JV;o 174, nemi. att alla citationer af grundlagen böra uteslutas, såsom endast ledande till förvillelse, da, i den händelse icke alla fullmäktige rör:de grundlagsstadganden vore i instruclionen upptagna, fullmäktige möjligen kunde föreställa sig, att de uti instruetionen förbigångna grundlagsföreskriflerna icke beliöfde af dem efterlefva*.
StatsUtskis mern.
N:o 507 återremitterades.
Till pröfning företogs StatsUtskls den 15 dennes på bordet lagda mein.
N:o 5o8, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. ang:de extra-statsanslag för den af R.
St. begärda lagberedning.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, A u g., blef Frill.
Sprengtporten* utlåt, åtföljande reservation uppläst.
Uti Frill.
Sprengtporten* nu upplästa reservation, nied hvilken Gr. von Platen oell Hr Prosten Stenhammar sig förenat, anhåller jag alt få instämma.
Lika med
Frihtn tror jag alt det tillstyrkta anslaget blir för knappt och att, 0111 Regeringen skall behöfva spara på penningar, det kan Ilända att skickliga personer icke vilja åtaga sig befattningen, särdeles om de äro obemedlade och förutse den ledsamma påföljden, alt nödgas sätta till på deras beredvillighet.
Jag tror derför att roan haft skäl bevilja hvad Frih.
Sprengtporten och öfrige ledamöter uti deras reservationer föreslagit.
Men då det icke skett, så lärer ingen aunan utväg återstå, än att återremit - i3S Den 19 Maj é. ra. lera betänk., särdeles om Utsk. finner för godt att vidblifva summan, men möjligen göra henne till ett förslagsanslag, hvarigenom det blefve säkert, att summan komme att räcka till.
Att misshushållning med penningarna derigenom skulle uppkomma, behöfva R.
St. icke befara, när de bestämt antalet af de personer, som skola i beredningen deltaga, och då man bör och kan förutsätta, att de, som komma att erhålla detta uppdrag, icke åtaga sig det för vinstens, utan för sakens skull.
Den af Frill.
Sprengtporten omnämnda tryckningskostnaden är så mycket nödvändigare att afse, som beredningsarbetet ty förutan icke skulle komma till allmänhetens kännedom och ändamålet således betydligen förfelas.
På dessa skäl tillstyrker jag att R. o. Ad. behagade återremittera betänkandet.
Jemte det jag får äran tillkännagifva, att jag icke var i StatsUtsk. tillstädes, då detta betänk, afgafs, får jag nu förklara, att jag till alla delar instämmer uti Frih.
Sprengtportens reservation, så väl som uti hvad Hr von Hartmansdorff i detta ämne nu anfört, och att jag således förenar mig uti hans anhållan, att betänk., till vinnande af den åsyftade ändringen, måtte blifva till StatsUtsk. ålerrernilteradt. R. o. Ad. återremitterade det nu föredragna utlåt.
N:o 5o8.
Vidare föredrogs StatsUtsk:s den i5 dennes på bordet lagda mera.
N:o 5og, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N;o 453.
Oaktadt den ifrån sine RiksStånd beslutade återremiss af betänk.
N:o 4^3 och de ganska grundade skäl, hvilka blifvit så väl här som inom Högv.
PresteSt. anförda för bifall lill K. M:s nåd. propos. i förevar, ämne, har StatsUtsk. dock vidblifvit sitt afstyrkande af bifall å densamma.
Ehuru StatsUtsk. i reciten af detta betänk.
N:o 5og intagit åtskilliga af de skäl, som framställdes såsom anledning till återremiss af det förra betänk.
, har Utsk. likväl ej funnit för godt att ens med ett ord försöka en vederläggning af densamma, måhända derföre att sådant ej stått i Utskrs förmåga.
Dessa skäl qvarstå likväl såsom talande för bifall lill den Kongl, propos.m.
Det är constateradt, att Hofrätternes arbeten äro till den grad hopade, att de icke kunna handläggas och bedrifvas med den fart som vederbör, utan biträde af flere adjungerade ledamöter.
Detta gäller åtminstone hvad Svea och Götha Hofrätten beträffar.
Det är äfven bekant, att flere adjungerade ledamöter endast fått uppbära för året dea lumpna summan af 3o a 4o r:dr.
Det måtte aldrig kunna vara Ständernes mening, alt embetsmän skola uppoffra tid och krafter för en slik spottstyfver.
Till följe af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att icke något så obilligt, Den 19 Maj e. m. sorn detta betänk, antyder, måtte vinna stöd inom detta lius och tillstyrker alltså afslag derå, med vördsam begäran om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till bifall å K.
M:s i ämnet afgifna nåd. proposition.
Den siste värde talaren har förutsatt, att StatsUtsk. icke kunnat vederlägga de skäl, som blifvit framställda för antagande af K, M:s nåd. propos. i detta ämne.
Jag får nämna, att jag personligen icke kan taga ut mig någon del af det StatsUtsk:s förfarande, som talaren afsell, emedan jag ej deltagit i afgörande t af delta betänkande.
Jag har alltid i denna fråga varit af motsatt tanke med StatsUtskis majoritet.
Jag känner ganska väl skälen till den motvilja emot antagandet af den enskilda motionärens förslag, som måhända till stor del föranledde det afslag, som frågan rönt i lörsturkt Statsutskott.
Efter min öfvertygelse handla R.
St. illa deruti, att förlama rättvisans skipande genom att neka löner, som äro behöfliga för ett så stort och vigtigt ändamåls vinnande, som att rättsökande parter snart må se sina tvister slitna.
Jag medgifver, att de som anse, att frågan kan upptagas oberoende af den för sig gångua voteringen i förstärkt SlatsUlsk., hafva rätt, emedan, om också det ändamål, som Konungen åsyftar, är detsamma som det, hvilket en enskild motionär sökt vinna, men hvarom framställningen blifvit i förstärkt SlatslJtsk. afslagen, så är dock icke frågan densamma, och på sådan grund tior jag att den kan upptagas och afgöras.
Jag får således instämma i den åsigt, som den föregående talaren yttrat, alt Konungens propos. bör antagas.
Jemte det jag be klagar att StatsUtsk. icke funnit sig föranlåtet att, på grund af de anmärkn:r, som gjordes emot betänk.
N:o 4^3, tillstyrka det anslag, som K. M. begärt, får jag nu till R. o. Ad:s afgörande öfverlemna, om icke ganska goda skäl förefinnas att samma anslag bevilja.
StatsUtsk. har fortfarit i sitt nekande att ingå i pröfning af sjelfva anslagsfrågan och endast sagt, alt som inga nya skäl blifvit förebragta såsom föranledande till ett motsatt handlingssätt å Utsk:s sida, ansåg sig Ulsk. endast böra vidhålla sitt förra beslut.
Behofvet af ett tillökadt antal ledamöter, isynnerhet hvad Götha Hofrätt beträffar, larfvar nu icke några vidare bevis än de sorn redan blifvit förebragta.
Det tillväxande antalet af rättstvister är allmänt bekant, och det kan ej vara Staten värdigt att fordra det personer skola uppoffra tid och krafter året om för mindre än en vanlig dränglön.
Det finnes, mine herrar!
exempel derpå att g adjungerade ledamöter sinsemellan delat 5o r:dr för 3:ne månaders arbete, och likväl hafva desse personer förrättat tjenstegöromål, som tillhöra ordinarie embetsman i en af Rikets öfverrätter.
Jag anhåller alltså ali R. o. Ad. ville bifalla hvad Konungen begärt.
Den 19 Maj c. m.
Jag uther mig få äran nämna, att StatsTJtsk. hade för dess del tillstyrkt, att löner måtte å riksstaten uppföras för det antal ledamöter i Hofrätterna, sorn motsvarar det antal, för hvilket särskildta ndjunctionsmedel begäras; men att delta StalsUtskrs tillstyrkande, hvilket Utsk. i sammanhang med regleringen af 2 hufvudtiteln framställde, blef underkändt af Ständerna genom votering i förstärkt StatsUtsk,, hvaremot Ständerne ökade lönerna för de ledamöter, som i Hofrätterna nu befinnas.
Under sådant förhållande är det, som StatsUtsk. icke ansett sig kunna tillstyrka R.
St. att i samma sak, fast under annat namn, bevilja hvad som en gång blifvit afslaget.
Det är derför jag ej kan annat än bestrida den mening, som nu af åtskilliga värda ledamöter yrkas, ehuru jag varit ibland dem, som leinnat mitt bifall inom StatsUtsk. till anvisande af fulla löner att uppföras på riksstat.
Jag har blott ansell mig böra anföra detta såsom skäl hvarför StatsUtsk. icke funnit sig kunna eller böra ingå i pröfning och besvarande af sådana anmärkn:r, hvilka egentligen haft sin grund i nyttan och nödvändigheten al ifrågavar. anslag; ty då Utsk. i följd af formella hinder icke kunnat ingå i pröfning af hufvudsaken, hade det måhända icke varit conseqvent att upptaga sådana anmärkntr och skäl, som blifvit framställda lill vinnande af hvad man äskat.
Jag anhåller endast att med afse ende å hvad Frih.
Sprengtporten anfört få nämna, att då StatsUtsk. förut ansåg sig hafva skäl alt tillstyrka ett anslag för ordinarie ledamöter i Hofrätterna, och då detta tillstyrkande af 2 Stånd bifölls, så, och ehuru detsamma visserligen af 2 andra Stånd äfvensom af det förstärkta StatsUtsk. alslogs, hade StatsUtsk. dock varit oförhindrad! alt tillstyrka detta anslag, som icke liar gemenskap med det förra; ty skilnaden emellan ett anslag lill ordinarie ledamöter och ett sådant mindre betydligt till några adjungerade ledamöter är, för den som vill se det, klart i ögonen fallande.
Redan förra gången, då frågan förevar, så bevisades ganska tydligt skilnaden emellan dessa föl hållanden, och således hol de StatsUtsk.
, om det velat, kunnat föreslå Ständerna att bifalla Konungens propos. i ämnet.
Jag kan ej undgå att förnya min anhållan om afslag å ifrågavar. betänk., samt bifall till K. M:s nåd. proposition.
Jag ber att få förena mig med Frih.
Då frågan inom StatsUtsk. sista gången förevar, gaf oss en man, ledamot af samma Utsk., de basta upplysningar, och jag tior att mången grundade sitt omdöme på hans yttrande.
Denne man var f. d Presidenten i Götha Hofrätt, Frih. Leijonhufvud: han reserverade sig visserligen emot det beslut, hvaruti StatsUtsk. stannade, hufvud - Den 19 M a j e. m. vudsakligen derföre, att han ansåg denna fråga icke vara samina sak som den förra; men deremot förklarade han sig tro, att medel till aflöning åt adjungerade ledamöter ej skulle lända till det åsyftade ändamål, hvarför de begärdes, flan var af den öfvertygelse, att det rättaste vore, att af dessa adjungerade ledamöter formerades en ny division, emedan han ansåg fördelningen af adjungerade ledamöter på inom Hofrätterna befintliga divisioner tjena till föga eller intet.
Detta yttrande af nämnde ledamot bestämde mångens votum i frågan.
Om Hofrätterne i allmänhet och Götha Hofrätt isynnerhet förlorat i dess f. d. President Frih.
Leijonhufvud en förespråkare inom StatsUtsk.
, så sannas det gamla ordspråket, att slägt och vänner oftast äro de värste.
Jag kan icke öfvertygas af en sådan framställning, som den Hr Westfelt låtit oss höra, ty för mig synes det klart, att antingen det tillökade antalet af ledamöter inom Hofrätterna utgöres af adjungerade medlemmar, fördelade på divisionerna, eller af en egen ny division; så kommer en hvar af dessa ledamöter att hafva sin rotul.
Följaktligen blifva alla de mål, som en hvar hinner att föredraga, afgjorda, och således lika många mål expedierade, som skulle ske om inga medel ansloges.
Ordföranden på en division är icke föredragande, hvadan om 7 adjungerade ledamöter komme alt utgöra en division, så skulle rotlarne ej blifva flera än 6, då de deremot blefve 7, om ingen af de adjungerade blefve ordförande, utan de samtlige anställdes på redan befintliga divisioner.
Jag tillstyrker således, att R» o. Ad. måtte bifalla K. M:s nåd. proposition.
Ehuru Hr Westfelt, utgående ifrån den bekanta grundsatsen—”aut Gassar, aut nihil,” synes tro, att det tjenar till ingenting att anslå medel åt adjungerade ledamöter i Hofrätterna, och att bäst vore, antingen att låta ärendena ligga nere tills vidare, eller ock tvinga embetsmän att uppoffra tid och möda för intet, intilldess vid en blifvande riksdag beslutas kan att inrätta nya divisioner af ordinarie ledamöter, så får jag dock upplysa Hr Westfelt, att som adjungerade ledamöter för det närvarande verkligen begagnas, har ett anslag af medel till deras afIönande den fördelen med sig, alt man ej använder personer att uppoffra tid, krafter och måhända helsa, utan att derför gifva dem någon ersättning; ty jag räknar för rakt ingenting den lumpna penning, som adjungerade ledamöter nu åtnjuta.
Det är ej Staten värdigt att så behandla sina tjenare, och då man ej begär mera, än att en adjungerad ledamot måtte få hälften emot en ordinarie ledamot, så måste det icke vara för mycket tilltaget.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr:
Ibland de mångå föremål 25 H. 3. 13 « u 19 M » j e. in. till klander, som äga rum i vårt land, är en stående artikel den, att rättvisan skipas långsamt.
Man har upphört att som allmän sats säga att hon skipas illa, ty man har blifvit vederlagd i det hänseendet; men man påstår desto mera att lagskipningen går långsamt.
När nu det äskas, att utvägar må beredas, hvarigenom lagskipningen må kunna gå fortare, så lägger sig samma sida, att jag så må säga, som klagar öfver rättvisans senfärdiga gång, emot äfven de minsta tillökningar i anslag, som fordras för att bereda ett skyndsammare for tgående.
Jag hemställer om det är conseqvent handladt, såvida ej något annat dermed afses, än sjelfva den sak som är i fråga, hvilket jag älskar att tro.
Kan man väl föreställa sig att en sak, sådan som denna, så ifrigt skulle framhafvas, om ej behofvet högt påkallade hvad som äskas?
Är det troligt , att man af enskildt intresse för några obekanta individer, som äro i fråga alt vara eller blifva adjungerade ledamöter, yrkar den ifrågavarande aflöningen?
Jag känner åtminstone ingen af dessa sujetter.
Det är blott för sak man ifrar, och jag finner att det ligger den största oklokhet och obillighet emot Staten, att ett ibiand dess aldra angelägnaste ärenden, rättvisans skipande i landet, fördröjes, hvarföre jag icke heller kan undgå att på det högsta yrka att R. o. Ad. måtte, med underkännande af Ulsk:s betänk., bifalla Konungens proposition.
Man har sagt, att i händelse fråga varit att inrätta en ny division i Götha Hofrätt, så hade anslag blifvit beviljadt, men att då fråga endast vore att anslå medel till aflöning åt adjungerade ledamöter i samma Hofrätt, fann man beviljande af medel icke af behofvet påkalladt.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten uppå, att i samma stund, som en ny division af ledamöter inom en Hofrätt behöfves och adjunctionsmedel finnas, så aidel också möjligt för presidenten i denna Hofrätt att hos Konungen anmäla behofvet af en sådan organisation, hvarefter Hofrätten blir med det erforderliga antalet nya ledamöter fylld och divisionen kan inrättas.
Jag förenar mig med dem, som begära afslag å betänk., samt bifall till Konungens propos. i ämnet.
Jag vill blott upplysa den sista tala ren, att om jag sagt att Utsk. skulle hafva tillstyrkt anslag om fråga varit att inrätta en ny division , så har jag deruti begått ett misstag.
Jag menade åtminstone, alt Frih.
Leijonhufvud dertill velat tillstyrka anslag, och det är en stor skilnad emellan hvad bemälde Frih. velat göra, och hvad StatsUtsk. velat göra.
Åd. behagade bifalla StatsUtsk:s utlåt.
N;o 5og.
Den ig
Maj c. m. a41 Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverröstat ja.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla K.
M:s i det nu föredragna ämnet afgifna nåd. proposition.
Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej vid svaren å den sednast framställda propositionen.
Till pröfning företogs StatsUtskrs d. i5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 5io, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 44°- Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag har icke delat Stats Utsk:s åsigt uti förevarande fall.
Jag har mig nemi. ganska väl bekant, att desse embetsman, som äro i fråga, gått i mistning af verkliga rättigheter på grund deraf, att de af en föredragande inför Konungen blifvit rent af bortglömde.
Närén sådan upplysning vunnits, så har jag trott att StatsUtsk. bort vid detta tillfälle rätta ett misstag, som visserligen bort rättas ifrån ett annat håll, men då det derifrån uraktlåtits, kunnat ske ifrån StatsUtskts sida.
Jag tror att denna anmärkn. beklagligen ej kommer att verka något på det hela, men jag har ej kunnat undgå att i R. o. Ad:s prot. nedlägga mitt förklarande, att jag ej med min röst bidragit till detta beslut.
Mig synes det vara en utväg att kunna komma till rättelse, om R. o. Ad.,medafslag till detta betänk., bifaller motionen, som i alla afseenden tyckes vara både billig och rättvis.
Ad. ville afslå StatsUtsk:s betänk.
N:o 5iooch bifalla Hr Geyers motion.
Jag förenar mig till alla de lar med Frih. Cederström, anhållande om afslag på Utsk:s betänk, samt bifall till motionärens framställning.
Jag hade visserligen beredt mig på ett långt föredrag, för att visa riktigheten och billigheten af Hr Geyers motion, men då det för vinnande af ändamålet synes öfverflödigt att vidlyftigt orda i ämnet, inskränker jag mig alt instämma med Frih:ne Cederström och Boye.
Jag bade äfvenle des ämnat att något omständligare tala för samma mening som Frih. Cederström; men då Frih. Boye, ehuru kort, redan gjort det, så hoppas jag att Pi.o.Ad., med afslag å StatsUtsk:s betänk., bifaller Hr Geyers motion.
Jag hade deremot icke ämnat s44 Den 19 Maj c. m. deltaga i denna discussion, men då andre värde ledamöter redan anfört hvad jag skulle vilja i ämnet säga, vill jag blott gifva tillkänna det jag förenar mig med Frih.
Boye i begäran om afslag å betänk.
Likväl ber jag alt få tillägga, det jag ej kan med Gr.
Horn instämma deruti, att det varit SfatsUtsk:s pligt, derföre att rättelse ej kommit ifrån det båll som vederbort, att göra den behöfliga rättelsen i förhållandet.
Jag tror nemi., att en slik rättelse bort komma ifrån rätter ort och icke ifrån en enskild motionär.
Äfven jag an håller att få förena mig med Frih. Boye, men derjemte också med Gr. Horn.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskrs utlåt.
Wto 5io.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. 0.
Ad, behagade, med bifall till den gjorda motionen, bevilja ett sammanlagdt belopp af 600 rtdr btco för första och af 1200 r:dr btco för andra amanuensen vid K. bibliotheket.
Då nu ånyo föredrogs Stats- samt Allm.
Besvärs o. Ekon.
XJtsktns den i5 dennes på bordet lagda betänk.
Nto 198, i anledn. af återremiss af Utsktns under Nto igo afgifna förslag till samman jemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, rörtde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande, blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Aug., och Rosenblad, Bernh.
Hr Rosenblad, Bernh.: R. o.
Ad. har redan å terremitterat BancoUtskrs betänk.
Nto 174; jag skall icke upprepa de anmärkntr, som af andra talare lära blifvit gjorda deremot; men jag anhåller att följande anmärkning, som jag förmodar icke blifvit af någon föregående talare framställd, måtte få återremissen till BancoUtsk. åtfölja.
Vid 11, §:n anmärkes nemi., att der fattas en inledning, sora uttrycker hvad med understyrelse förstås och hvad till dess befattning hör.
Der torde sålunda böra i öfverensstämmelse med 1668 års bancoordning uttryckas, att den egentliga förvaltningen af banken och dess särskilda (uppräknade) afdelningar åligger understyrelsen, med den ansvarighet och de iakttagelser sednare momme af samma § innehålla.
R.o. Ad. biföll alt detta anförande skulle få åtfölja den förut i detta plenum beslutade återremissen af BancoUtsk:s mern.
Den ig Maj e. m. 245 Vid förnyad föredragning af BancoUtsk:s den i5 dennes på bordet lagda utlål:n: N:o 179, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 158, med förslag till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar; och N:o iBo, öfver gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
N:o i5g. i fråga om belåning af adier och publika papper; blefvo dessa båda ullåt:n ånyo lagda på bordet, det förra af Hrr von Hartmansdorff, Aug., och Rosenblad, Bernh.; det sednare af Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström, Jacob. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den i5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 184, med anmälan om RiksSt:ns olika beslut öfver Utsk:s belänk.
N:o 179, i fråga om ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter.
Spens, Carl
Jag anhåller att det nu föredragna mern. må få hvila på bordet tilldess att ifrån Högv.
PresteSt. ankommit prot.utdr. till R. o. Ad. i afseende på den inbjudning, som i anledn. af 1 1 §:n är af Utsk. gjord.
Orsaken till denna min begäran anhåller jag att få framställa.
Utsk. säger om 11 §:n:
''Utsk. hade från sitt förslag uteslutit den i nuvar. lag befintliga 11 §:n, som innefattar stadganden om gränserna för R.
St:s granskning af Statsrådets protocoll.