Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle anse att icke något vidare Betänk, ifrån Utsk:s sida hade erfordrats i denna fråga utan att vi hade kunnat anse oss berättigade att genom en contra-propos. besluta rör:de Hr Dalmans motion, men som jag tror ämnet genom ny behandling af Utsk. kunna blifva bättre utredt och jag befarar att många af de närvarandes öfvertygelse i denna fråga icke är i det skick att kunna bedöma ämnet förrän en sådan utredning egt rum; men i händelse återremiss beviljas, så anhåller jag att Utsk. måtte blifva ålagdt att inom 8 dagar inkomma med förnyadt 366
Den 4 Februari e. m.
Utlåt, i ämnet, ty hvad som i denna sak skall ske, det mäste ske snart.
Frih. Raal), Adam Christian:
Då jag, såsom tillhörande minoriteten i denna fråga inom Utsk., anser mig böra yttra thina tankar något fullständigare än i den korta reservation, hvarmed jag beledsagat Betänk., så är jag i sanning förlägen huru jag skall kunna välja mina uttryck, så att jag på ena sidan icke må klandra den aktningsvärda majoritet, som har beslutat det ifrågävar:de Betänk., och på andra sidan likväl vederlägga deras skäl.
Ingen kan bättre än jag, sorn deltagit i den långsamma strid, som föregick beslutets fattande inom Utsk., bevittna huruledes skälen för och emot der blifvit vägda på guldvigt, ja, jag kail säga mer, på samvetets guldvigt, och att det endast varit den renaste afsigt att göra det rätta och det bästa, som detta beslut blifvit af majoriteten fattadt.
Emellertid anser jag, likäl såsom jag i min reservation anfört, ganska vådligt, att bifalla förslaget.
Jag vill icke genomgå de mångfaldiga skäl, som blifvit här uprepade och vederlagda efter hvars och ens olik aåsigter.
Jag vill blott hålla mig till några få omständigheter.
Första frågan är den, om utsigterna för tillgång på säd och födoämnen för folket äro så nedslående, att man derigenom skulle kunna rättfärdiga en så våldsam åtgärd, som här blifvit föreslagen.
I detta afseende har man rådfrågat priserna.
Dessa hafva blifvit upgifna i Stockholm och några Skånska städer.
Jag vill icke besvära med några sifferupgifter, men får fästa upmärksamheten på följande vigtiga omständigheter.
Det är sannt, att i en del af de Skånska hamnarne, äfvensom på Holländska kusten, från hvilka orter exporten har varit stark, priset upgått ända till 24 å 25 R:dr rdgs för råg, men deremot hafva vi i andra landsorter ett vida lägre pris.
Jag har här i min hand en sammanfattning af Landshöfdingarnes berättelser, för några få dagar sedan inkomna till Civil-Depart:tet och dessa upvisa på flera ställen ett pris för råg af 10 till 12 R.dr b:ko T:n såsom t. ex. i Wimmerby, der den gäller 10 R:dr b:ko T:n.
I Kronobergs län vet jag att nyligen en icke obetydlig qvantitet lönespanmål blifvit såld till 16 R:dr rgds T:n.
Jag tror det var råg.
(Jag vill icke tro, att det var råg och korn).
I allmänhet äro priserna låga inuti landet, och gifva anledn. antaga ymnig tillgång i orter, hvarifrån export icke kan med lätthet ega rum.
För korn gå de icke hö^re i allmänhet i riket, än till 8 å 9 R:dr b:ko och endast på några få ställen till 10 R:dr å 10 R:dr 32 sk. b:ko; men det finnes ett annat sädesslag, hvaraf den fattige kan i nödens stund göra bröd.
Det är blandsäd eller blandkorn.
Detta gäller i Upsala län 6
R:dr b:ko för T:n och i Östergöthland har man sagt mig att det blott gäller 4 å 5 R:dr b:ko.
Om det så förhåller sig, så kan man icke antaga någon fara för en hungersnöd.
Lägger man nu dertill att hafran gäller endast 4 till 6 R:dr b:ko och vi veta, att en stor del af Sveriges befolkning är van att lefva vid liafrebröd, så synes ännu mindre någon nöd och hrist på säd för den fattige vara för handen, såvidt man kan dömma efter priset.
Härtillkommer
Ben 4 Februari e. m. 367 att i de flesta delar af riket står potatispriset ännu till 2 R:dr b:ko, för T:n, på andra ställen ännu lägre, såsom 1 R:dr 32 sk. b:ko på några få ställen upgår detta pris till 2 R:dr 32 sk. b:ko och i Carlshamn är den enda ort, der potatisen stigit till 4 R:dr b:ko.
Enl. enskilda underrättelser, genom en Riksdagsman, som kom för ett par dagar sedan från Westergöthland, skulle potatispriserna i Sköfde-trakten bestämdt icke stå högre än 1 R:dr 32 sk. b:ko för T:n och äfven i Skåne är mig sagdt att de i allmänhet ej öfverstigit detta låga pris.
Det ges visserligen icke någon möjlighet hvarken för en Regering eller för en enskilt man att beräkna lillgångarne inom landet.
Det låter sig icke göra inom en socken, långt mindre inom ett rike, men jag vågar likväl, på grund af nyss anförda prisförhållanden göra mig förhoppning att icke någon fara för hungersnöd skall upstå, såvida icke omständigheter komma att inträffa, dem vi icke nu kunna förutse.
Jag erinrar mig förhållandet år 1847, då export-förbudet kom.
Man hade då klagat öfver hotande hungersnöd, men sedermera uppenbarades att det fanns en betydlig mängd spanmäl och att de höga priserna dä icke voro härledda af brist.
Icke heller hade man så alldeles rätt i den beskyllning, som utkastades emot innehafvare af spanmål, att de icke skulle åtnöjt sig med de redan alltför höga priserna, utan ville hafva ännu mera betalt.
Återhållsamheten kan under dylika förhållanden hafva en ädlare bevekelsegrund.
Mängden af jordegare hafva nemi. den försigtigheten, alt äfven vid de högsta priser söka till att hålla qvar så mycken spanmål, som skäligen kan fordras till deras gods och närmaste omgifning.
Så skulle jag äfven tro, att hvar och en bör umgås med sitt folk, emedan det är hans pligt att så göra.
Hvad beträffar den andra frågan, hvad anledmr vi skulle hafva-att tro, att en så ofantlig bränvinsbränning skulle komma att ega rum under April månad, som man föreställer sig, så har Hr Dalman visserligen förespått att det skulle blifva brändt mer än 100 proc. utöfver det vanliga och jag tror äfven hans mening var alt det också förliden höst blifvit brändt 100 proc. mera än vanligt.
Jag tror likväl att man icke för en sådan beräkning kan antaga pannerymden till mätare för averkningen.
Pannerymden är en alltför osäker angifvare af pannornas afverkningsförmåga, isynnerhet för redskap som drifvas med ånga.
Antalet af brännerier torde närmare, än pannerymden, utvisa i hvad män bränvinslillverkningen stigit eller fallit.
Af en tabell öfver anmälta bran vinsredskap, som jag gjort för 21 län, befinnes att pannornas antal sisth höst icke var större, utan tvertom något mindre, om hösten 1852.
Jag bekänner att detta resultat häri hög grad förvånat mig, ty jag har tillhört deras antal, som trott att det nu på hösten varit brändt betydligt mycket mera än föreg:de år.
Jag måste likväl erkänna mitt misstag och tro på de upgifna siffrorna i Landshöfdingarnes rapporter af hvilka denna tabell utgör ett sammandrag.
Hvad säger nu denna tabell om bränvinsbränningen i nästa April? den visar visserligen att af små redskaper, sådana som icke drifvas med ånga, som icke äro 368
Den 4 Februari e. m. fabriker, ett par tusen äro anmäldta mera, än de som voro i verksamhet i April förra året, men man skall komma ihåg, att förl. år bränvinsbränningen fick utöfvas hela vintern, och likväl brändes ännu i April med 14,000 pannor, hvaremot nu är anmäldta 10,000 för April månad.
Hvad åter beträffar ångredskapen, så äro för nästa vår icke anmäldta mer än en tredjedel, så många, som voro i verksamhet förra våren, eller om man anställer jemförelse med dem, som vore i verksamhet sisth höst eller hösten förut, så blir det ungefärligen en femtedel af det antalet.
Till följd af prisförhållandena, måste man ovilkorligen erkänna att, om säden stiger och på samma gång bränvinsbränningen är fri i April månad, sannolikheten för en forcerad bränvänsbränning genom denna prisstegring minskas.
Vi hafva ju erfarit nu inom ett par dagar sedan sista plenum, då två Stånd afslogo Betänk., att bränvinspriset på börsen fallit.
Ar det icke dä anledn. att tro, att när detta Stånd äfven afslagit Betänk, och man således erfar att inom hela representationen det icke varit, möjligt att i mera än ett enda Stånd, detsamma fä för en pluralitet af två röster, och all ovisshet anses undanröjd om bränvinsbränningens inställande i April, — priset på bränvin skall ytterligare sänkas.
Jag tror det så mycket hellre, som tillgångarna på bränvin synas vara stora i förhållande till åtgången, sorn" alltid mindskas under höjda priser.
Då spanmålen är hög, då arbetaren har svårt att skaffa sig bröd, så har han ännu svårare alt skaffa sig bränvin.
Faller bränvinet i pris, och säden stiger, minskas också bränvinsbränningen helt naturligt af sig sjelf.
Beräkningen att någon skulle nu i April tillverka bränvin af de nu sä dyra produkterna i spekulation på den prisstegring nästa höst, eller nästa år, som en förmodad tillökning i skatten skall framkalla, är en orimlighet.
Antaga vi att skatten blir, såsom K. M. föreslagit, 16 sk. b:ko och dertill lägga produktionspriset, som under vanliga förhållanden, om det blir ett godt är, kan påräknas till 16 sk. kannan, så bör det pris, hvartill varan kommer att stå i bränvinsbrännarens hand icke mycket öfverstiga 32 sk. b:ko kannan och då skulle jag föreställa mig att våra spekulanter på börsen icke äro så obetänksamma, att de skulle upköpa bränvin i beräkning på högre priser för kommande året.
I fråga om nya, ännu icke gjorda anmälningar för nästa April, tror jag icke att vi böra ha mycket att befara, äfven derför att, utöfver de redskap, som begagnades 2:ne månader sisth höst och nu redan äro för April anmälda, icke så många gamla pannor finnas, och icke lära många göra nya redskaper för att begagna dem under en månad.
Hvad beträffar den stora redskapen, sä är det visserligen sannt att en talare, som står bredvid mig har öppet tillkännagifvit sin afsigt, att med en större redskap, som var begagnad på hösten, under April månad bränna på en annan egendom, men såsom Hr Hjärne rätteligen anmärkt, så äro kostnaderna för förberedelserna och upställ - Den 4 Februari e. ni.
369 upställningen af ett större bränneri ganska betydliga, så att jag icke tror att många skola finna sin fördel i att flytta större bran - nerier.
Det enda jag tror böra göras och sorn nog kommer att ske min bön-förutan, vore att en författning utgåfves, att den som vill afstå ifrån att bränna, ehuru han dertill anmält sig, må slippa att erlägga skatt.
Jag vill anmärka emot Hr Dalman att hans sätt att räkna icke förekommer mig alldeles rigtigt.
Han lärer icke sjelf hafva bemärkt det misstag han begick, då han adderade bränvinspannorna för hösten 1853 med dem, som äro anmäldta för våren 1854 och derigenom fick öfverhufvud taget en 50 proc. större summa än han rätteligen bort få.
Detta är ett misstag, som jag hoppas, att han inser sjelf.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att den Kungörelse, K. M. utgaf d. 13 Juli sisth år, icke bestämdt säger, att bränvinsbränr. ing skulle vara inställd, utan nyttjar orden: ”vara medgifvet”, ”tillåtet” etc., med ett ord evasiva uttryck, som kunna gifva anledn. till ytterligare inskränkningar.
Afven häruti tror jag ligger ett misstag.
Det står nemi., att K.
M. vill härmed i nåder förordna (det anser jag vara ett bestämdt uttryck) att bränvinsbränningen skall under nästkommande vinter inställas under fyra månader.
Dessa uttryck tillåta icke någon tydning af ovisshet, men sedan komma orden, att det må vara medgifvet, tillåtet o. s. v. att alternativt välja två månader på hösten eller en månad på hösten och en på våren, hvarunder tillverkningen må ske.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att bränvinsbränningen är icke i allmänhet att anse, som en annan fri näring, utan den är förut ofri, emedan redan uti den allmänna författningen förutsättas inskränkningar deruti.
Jag skulle icke undra derpå, om någon af de mänga talare hvilka äro så varma för nykterhetens sak, att de sällan kunna benämna bränvinet med sitt rätta namn, som anse bränvinsbrännaren stå utom lagen och alla dem, som handla med denna vara, eller som sälja säd till bränvinsbrännaren, icke vara berättigade till samma skydd, som andra medborgare, fällt detta yttrande, men att Hr von Hartmansdorff, hvars omdöme jag värderar och som är liberal i frågan, kommit fram med denna mening det förundrar mig; ty det lärer väl icke kunna nekas, att en näring, som genom K. M:s och 11.
St:rs gemensamma beslut, blifvit öfverlåten åt Svenska lölket att begagnas, likväl är en näring, som måste påräkna skydd likaså väl som öfriga näringar.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att om sädespriset redan är 27 å 29 R:dr T:n för rågen i Danmark, så, om äfven span mål skulle kunna finnas för detta pris, livar skall det arma folket få penningar, för att köpa sin säd.
Jag medgifver, att det alltid är en svår belägenhet för folket, när säden är så dyr, men svårare är det dock, om rörelsen i landet af.stannar.
Det är svårare äfven för den fattige, ty då får han icke tillfälle, att förtjena något, hvarför han kunde köpa den för bättre pris tillgängliga spanmåH. 3. 24 370 Den i Februari e. m. len, men i allt fall får jag dervid tillägga att omsorgen för folkets väl icke bör inskränka sig till att skaffa dem bröd för dagen.
Jag tror det vara Statsmannens pligt att äfven se på deras framtid och dertill anser jag höra, att hvarje näringsidkare må kunna påräkna säkerhet och stadga uti det, som är påbudet, och icke behöfva befara att en K.
Författning, sedan It.
St:r några månader efter dess ingifvande sammanvarit och derom rådslagit, åter uphäfvas efter tillfälliga majoriteters hugskott.
Vi hafva bedröfliga exempel från frihetstiden på följderna af en sådan osäkerhet.
Hvad som då försatte nationen i vanmakt, var, såsom jag tror, det vankelmod i Kongl, påbud, den osäkerhet för näringarne, som då existerade.
Man har sagt, att nöden står för dörren och att nöd bryter lag.
Men jag frågar : hvar är väl gränsen eller måtet af den nöd, som bör kunna verka derhän, att Svenska folkets ombud skulle komma fram med begäran till Konungamakten, att denna makt skulle så kort efter, sedan den gifvit ett löfte till folket, återkalla detsamma?
Och ärö vi öfverbevisade alt någon nöd är för handen eller skall inträffa i år?
Jag tror det vara en pligt af Svenska folkets ombud att söka förekomma och icke befrämja omvexlingar i ekonomiska lagstiftningen.
Jag vill icke uptaga flera af de mindre anmärkn:r Hr von Hartmansdorff gjort, men deremot nämna några ord till svar på Hr Hjärnes anförande.
Hr Hjärne har klandrat upslällningen af Betänk, och beklagat att den var verkställd af en ovan hand, men tillika gjort det den stora komplimenlen, att han deraf fullständigt har fått erfara skälen å ömse sidor.
Jag tror att det i allmänhet vore ganska nyttigt om Belänktdena voro sä upställda, att man kom i tillfälle att känna skälen å ömse sidor och derefter bestämma sitt omdöme.
Slutligen har Hr Hjärne yrkat pä återremiss å Hr Dalmans motion, på det att
Disk. må blifva i tillfälle att taga den -i betraktande.
Det torde kanske vara att gå sakerna i förväg att yttra något om, hvad som dervid kan tillgöras.
Jag får likväl j detta afseende förklara att jag anser ungefärligen samma skäl ligga i vägen för Hr Dalmans motion, som äro anförda emot Hr Sandbergs motion, men i allt fall, får jag fästa upmärksamheten derpå att innan dessa discussioner hunnit blifva afskrifna och derefter remitterade lill Utsk., der lästa, bordlagda och beslut derefter fattats samt detta beslut återigen justerats, så fruktar jag att tiden är så långt liden att det blir nära nog omöjligt att fä något beslut före den första April.
Jag anmälte mig då Hr von Hartmansdorff hade ordet derföre att jag väntade att denne talare med sitt varma intresse för saken, med sin djupa sakkännedom, med sin stora dialektiska förmåga här skulle inför oss framdraga nya skäl för den sats, han säger sig inom Disk. hafva så lifligt omfattat.
Jag har likväl funnit, oeh R. o. Ad. troligen äfven med mig, alt de skäl, sorn blifvit anförde af honom och öfrige Den 4 Februari e. m. 371 talare, hvilka förordat Betänk, egentligen innefattas i dem, som i Utsk:s Betänk, blifvit framlagda.
Jag har visserligen här punkt för punkt antecknat dessa yttranden, men jag skulle anse mig fela i upmärksamhet mot R. o. Ad., då tiden så långt framskridit, om jag äfven punkt för punkt skulle ingå i vederläggning af desamma, då efter mitt förmenande större delen deraf redan på förmiddagen genom de sakrika anföranden, som af flera Ståndets Ledamöter och serdeles af Hr Gripenstedt blifvit afgifna äfvensom af de talare, hvilka efter Ilr Dalman och Hr von Hartmansdorff yttrat sig, blifvit fullständigt vederlagda.
Jag ber endast att fä yttra ett par ord, nemi. att jag anser, att dessa Hrr stödde sin slutsats på tvenne efter mitt förmenande, origtiga premisser.
Den ena är att bränvinsbränningen skulle under April månad komma att utsträckas till en så hög grad, att den tillverkade qvantiteten derigenom skulle blifva större än 11. o. Ad. föreställer sig.
Jag tror likväl att denna åsigt grundas mera på en förmodan, än på några verkliga skäl och jag tror att de sifferupställningar, som af flere talare blifvit framlagda på ett mera faktiskt sätt bevisa motsatsen.
Den andra grundsatsen, hvarpå Hr von Hartmansdorff slött sin argumentation är föreställningen af den stora nöd, som finnes i landet.
Jag skulle i detta afseende tro, att de uplysningar en Konungens rådgifvare afgifvit i detta fall förtjena fulltut lika mycken tillit, som de suppositioner, hvilka från dessa talare blifvit afgifna.
Enskilt kan jag visserligen icke känna förhållandet inom liela landet, men jag känner det i en viss trakt deraf, som betraktas såsom Sveriges kornbod, och med afseende derpå får jag försäkra att de framställningar, som här blifvit gjorda äro i alla afseende öfverdrifna.
Skörden af höstsäd har slagit föga' gynsamt ut, men deremot har vårsäds-skörden varit vida rikare än man vågade hoppas vid den tiden, då den K.
Förordningen om bränvinsbränningen utkom.
Såsom bevis för denna nöd hade man åberopat dels de höga priser, som vore gängse, dels de understöd, som från åtskilliga län blifvit begärda.
I afseende på understöden bar redan blifvit yttrat att åtminstone på många ställen dessa äro en följd af den brist på penningar, sorn derstädes tillfälligtvis förefunnits, utan att derföre någon verklig spanmälsbrist inom dessa län existerat.
Derjemte har äfven blifvit omnämndt, och jag bar äfven mig det specielt be• kant, att inom vissa län dessa understöd afse, att underlätta möjligheten för kommunerna alt inrätta bagerier och att sålunda för billigt pris förse ortens innevånare med bröd.
Jag har mig dessutom bekant att i många trakter en stor del af socknarne, utan att begära understöd redan sjelfmant vidtagit sådana åtgärder, och att der så väl spanmål för billigt pris hålles de fattigare tillhanda, som att man der inrättat bagerier, på det att de fattigare skulle för billigt pris kunna erhålla sin brödföda.
Det synes mig således klart och tydligt att de höga sädespriserna mindre äro en följd, af någon inom landet varande brist, än af de spanmålspriser, som i utlandet äro gällande och det är äfven ådagalagdt 24 ’ 372 Den i Februari e. ni. att det skulle vara ett slags orättvisa emot den landtman, hvars skörd har utfallit knappare än vanligt, men som genom dessa priser har vunnit någon ersättning för sin möda, att det skulle vara en slags orättvisa emot honom, om han af omtanka sparar en del att sina förråder till nu kommande vår och R.
St:r skulle göra en hemställan om inställande af bränvinsbränningen under April månad, hvarigenom för honom förorsakades en sänkning i priserna och han således finge en inkomst vida under den, som lian eljest hade påräknat.
Så vidt jag har mig bekant, så mottogs den K.
Kungörelsen af d. 13 Juli med tacksamhet af nästan alla inom den trakt, jag serskildt känner.
Det lider intet tvifvel, att åtskilliga betydliga jordegare derigenom gjort individuella förluster, men något hvar insåg nödvändigheten af den K.
Kungörelsen, hvilket gjorde alt man villigt fogade sig i dess föreskrifter.
Man hade dessutom en serskild anledn. till tacksamhet derutinnan, att Kungörelsen utkom så tidigt, att man kunde lämpa sina åtgärder derefter.
Det linnes en nöd, och det är brist på foder.
Det är äfven just för att afhjelpa denna foderbrist, som K.
M. bar tillåtit bränvinsbränning under April månad.
Det är icke blott de stora fabriksegarne, utan det är äfven de mindre bränneriernas egare, som anse det vara af vigt för sig, alt kunna framföda sina kreatur just under den tid under våren, då det är nödvändigt att de ega krafter för vårbruket.
Dessutom ber jag få fästa upmärksamheten derpå, att inom större delen af Sverige potatis-skörden utfallit mycket fördelaktigare än på många andra ställen, icke blott i afseeude på tunntalet, men äfven i afseende på beskaffenheten.
Potatisen är i år ej mera skadad, än, att en stor del deraf med fördel kunnat gömmas.
Min öfvertygelse är att större delen af bränvinsbränningen åtminstone på de mindre brännerierna kommer att bedrifvas med potäter.
Dertill kommer äfven att man mångenstädes under vintern hopsamlar det foder som af kreaturen ratas och hvilket, eljest odugligt, genom tillsats af drank blifver en för ladugården sund och begärlig föda.
Jag skall icke blott anse det för en orättvisa emot de laglydiga undersåter, som i öfvertygelse om att bränvinsbränning skulle fä begagnas under April månad endast brännt en månad på hösten, om bränvinsbränningen under April månad inställes; jag skulle äfven tro, att det vore oklokt.
Det finnes intet, som mera är af vigt för all slags rörelse, än stabilitet i författningar, än visshet derom, att hvad som en gång blifvit beslutadt, kommer att ega bestånd, och en framställning af R.
St:r i den syftning
Ufsk. föreslagit befarar jag skulle i större delen af landet med missnöje mottagas.
Jag förenar mig således med dem, som yrkat afslag på Utsk:s Betänk.
Gr. Lewenhapt, Patrik Adolf:
Jag hade visserligen icke tänkt att yttra mig vidare i denna fråga än jag redan gjort, om jag icke hade blifvit på sätt och vis upkallad dertill af en värd och aktad talare, som tillkännagifvit sin förundran deröfver att jag hvilken såsom Landhöfding begärt undsättning för mitt Den 4 Februari e. m. 373 län, likväl här kunna tillstyrka bränviiisbränning i April månad.
Den värde talaren har städt sin upgift på Utsk:s Betänk.
Jag anser att en felaktighet uti siffer-beräkningen i detta Betänk, ifråga om Hallands län har blifvit begången, men jag ansåg icke lämpligt pä förmiddagen uptaga tiden med att rätta detta misstag.
Detta Betänk, uptager att ifrån K:s Beflnde från icke mindre än 7 län framställningar om undsättning af allmänna medel ingått, samt att Landshöfdingen i Halmstads län hemställt, i anledn. af den svaga skörden, ej mindre om anstånd med inbetalningen af ett förut beviljadt läntefritt lån af 29,333 R:dr 16 sk. b:ko, än ock om 8,300
R:dr ny undsättning, af hvilka 4000 R:dr utan återbetalningsskyldighet.
Detta är så tillvida riktigt att K:s Beflnde i Hallands län begärde undsättningslån år 1851 i anseende till den svagare skörden inom länet, af 40,000 R:dr b:ko.
Den första tredjedelen deraf är betald med 13,333 R:dr 16 sk. b:ko och den andra tredjedelen skulle i år betalts med 13,333 R:dr 16 b:ko.
I anledn. af den svaga skörden ansåg K:s ingå till K. M. med begäran, att K.
M. ville nådigst bevilja upskof med den utbetalning, som skulle ske i är med 13,333 R:dr 16 sk. b:ko, så alt den finge betalas vid nästa upbörd, och återigen den sista tredjedelen reserveras ännu ett år.
Den serskilda låne-undsättning af 4,300 R:dr, som K:s län begärt, var afsedd för fyra eller fem socknar inom norra delen af länet, der bränvinsbränning mycket litet har idkats, men der vårsäden blef sämre, än i öfriga delar af länet och hvilka socknar icke varit delaktiga af senast beviljade undsättnings-lån.
Återstoden af det äldre undsättnings-lånet är i enlighet med hvad jag här ofvan upgifvit, endast 26,666
R:dr 32 sk. b:ko, i st. f. 29,333 R:dr 16 sk., som Utsk. uptagit.
Denna felskrifning i Utsk:s Betänk., har jag nu ansett mig böra uplysa om, ehuruväl den icke är af någon serdeles betydelse, hvarföre jag icke heller i förmiddags vidrörde densamma.
En värd talare har yttrat sin farhåga, att hungersnöd skulle upstå, om bränvinsbränning i April månad skulle komma att ega rum.
För min del har jag i förmiddags yttrat, att ändå större nöd skulle upstå, om bränvinsbränningen under
April månad på grund af en underdånig skrifvelse från R.
St:r inställdes, emedan det är en mängd smärre jordbrukare, sorn i vår påräknat bränvinsbränningen, såsom sin hela existens.