Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Capital-tillökning . . 1,333,333 33 1862 1 års ränta härå å 3 % Capital-tillökning . . . 81,200 1,333,333 33 15:e årets slut.
Ränta härå å h%.
. . 26,875,841 806,275 73 26 29:e årets slut, Ränta härå å ?>% . . 63,433,887 1,903,016 60 63 2:a årets slut. 4,121,200 — 1876.
. . 1,333,333 33 1890.
. . 1,333,333 33 1863 Ränta härå ä 3%. . . Capital-tillökning . . . 123,636 1,333,333 33 16:e årets slut.
Ränta härå å %%. . . 29,015,450 870,463 32 51 30:e årets slut.
Ränta härå å .
. 66,670,237 2,000,107 56 14 3:e årets slut. 5,578,169 33 1 877.
. . 1,333,333 33 1891.
. . 1,333,333 33 Ränta härå k "!>%..
. 167,345 08 17:e årets slut. 31,219,247 936,577 16 31 :a årets slut. 70,003,678 2,100,110 03 1864.
Capital-tillökning . . . 1,333.333 33 Ränta härå å "&%.
. . 42 Ränta härå å %% . . .34 4:e årets 7,078,847 74 1878.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 1892.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 Ränta härå k '&%.
. . 212,365 44 18:e årets slut. 33,489,157 91 32:a årets slut. 73,437,121 2,203,113 1,333,333 70 18G5.
. . 1,333,333 33 Ränta härå å ?>%. . . 1,004,674 74 Ränta härå å %% . . Capital-tillökning . . . 65 5:e årets slut.
Ränta härå k 3%. . . 8,624,546 51 1879.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 .33 1893. 33 258,736 40 1 9:e årets slut. 35,827,165 98 76,973,568 68 1866 Capital-tillökning. . . 1,333,333 33 Ränta härå å Z%. . . 1,074,814 98 Ränta härå k Z% .
. G:e årets slut. 10,216,616 24 1880.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 2,309,207 Dl Ränta härå k ?>%. . .
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 306,498 49 20:e årets slut. 38,235,314 1,147,059 ■>') 1894. 1867 Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 Ränta härå å %%. . . 44 34:e årets slut, 80,616,109 08 7:e årets slut. 1 1,856,448 355,693 06 1881. 21:a årets slut.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 3 3 Ränta härå å %% . . Capital-tillökning . . 2,418,483 1,333,333 07 Ränta härå å 'i%.
, 44 40,7 1 5,707 06 1895. 33 1868.
Capital-tillökning . . 1,333.333 33 Ränta härå å "&%.
. . 1,221,471 21 35:e årets slut. 84,467,925 68 8:e årets slut.
Ränta härå å "&%.
Capital-tillökning . . , 13,545,474 83 1882.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 Ränta härå å "&% . .
. . 2,531,037 1,333,333 78 1869 406,364 1,333,333 25 33 22:a årets slut.
Ränta härå å ?>%,.. 43,270,5 1 1 1,298,115 60 1896. 33 36:e årets slut. 88,232,296 79 9:e årets slut. 15.285,172 41 1883.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 Ränta härå å "6%. . . Capital-tillökning . . .
Ränta härå k Z% . ■ Capital-tillökning . . . 2,646,968 1,333,333 91 33 1870. 458,555 1,333,333 18 33 23:e årets slut.
. . 45,901,960 1,377,058 28 81 1897. 1 fl:e årets sint, 17 n77 nfin-os 1884.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 37:e årets slut. 92,212,599 03 Ränta härå å Z%. . . 512,3! 1 83 24:e årets slut. 48,612,352 42 Ränta härå k 3% . 2,7G6.377 97 1871 Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 Ränta härå k "&%.
. . 1,458,370 58 1898.
. 1,333,333 33 11 :e årets slut. 1 8,922,706 567,681 1,333,333 08 1885.
Capital-tillökning . . . 1,333,333 33 38:e årets slut. 96,312,310 2,889,369 1,333,333 33 Ränta härå å %%..
. Capital-tillökning . . . 25:e årets slut. 51,404,056 33 Ränta härå å 5% .
. 31 33 1872.
J 8 33 1886.
Ränta härå å . .
Capital-tillökning . . . 1.542,121 1,333,333 69 33 1899. 12:e årets slut. 20,823,720 624,711 1,333,333 59 100,535,012 3,016,050 1,333,333 97 1873 Ränta härå å ?>%.. . Capital-tillökning.
. . 62 33 26:e arets slut. 1887.
.Capital-tillökning.
. . 54 279,51 1 1,628,385 1,333,333 35 35 33 1900.
Ränta härå å ?>% . Capital-tillökning.
. 40 33 \ 13:e arets slut -22,781,765 54 27:e årets slut. 57,241,230 03 40:e årets slut. 104,884,396 70 Den 2 November. 81 när» sitt minimum och R.
St:r deraf torde anse sig pligtige, att med allvar och kraft rätta de försummelser i vården om realisationen, som föregående Ständer under manga Riksdagar låtit komma sig till last, och som nu icke vidare kan fortsättas utan förbiseende af lt.
St:rs pligt att uprätthålla värdet af sina sedlar, de der, enligt Grundlagen, såsom mynt i landet ablas skola; 2:o) emedan påkänningar å reela fonden torde nästföljande år vara att förvänta, då återstoden af det utländska 12-millionslånet skall liqvideras, hvilket under förra Riksdagen, i en knapp vändning, uptogs till de lånsökandes hugnande; 3:o) emedan tillgång på vexlar under den närmaste framtiden äro att tillgå, genom de nya utrikes Jernvägslån, som sannolikt förestå, utan att Bauken behöfver tynga på handels-vexel-tilIgången.
Under sistlidue
Riksdag hade jag äran göra en motion i samma syftning som denna, öfver hvilken BaukoUtskottet den 1 Febr. 1858 afgaf sitt Utlåtande N:o 76.
I detta Utlåtande säger Utsk:t sig hafva tagit förslaget i betraktande och funnit det »vara förtjent af ali den upmärksamhel, som sakens vigt oafvisligen krdfver.
Slen med fullt erkännande af frågans stora betydelse, samt den fördelaktiga verkan på Hankens ställning, sorn förslagets lyckliga utförande borde komma alt föranleda, anser Utsk:t likväl, att de af R.
St:r vid denna Riksdag, rörande Bankovinstens användande, vidtagna anordningar, innefatta bestämdt hinder derför, att större eller mindre del af nämnde vinst för närvarande kan, på sätt motionären tillstyrkt, disponeras», hvarefter Utsk:t vidare yttrar: »Utan uphäfvande eller ändring af R.
Stms sålunda meddelade förordnanden, lärer någon disposition af Bankovinsten i den af motionären angifna syftning icke vid innevarande Riksdag, kunna äga rum.
Utsk:t hyser likväl den säkra föreställning, att Rikets nästsammanträdande Ständer icke skola underlåta alt åt den nu väclcla frågan egna en välförtjent omsorgsfull pröfning; och då, enligt den Instruktion, som för hvarje Riksdags BankoUtsk. utfärdas, det åligger Utsk:t att till R.
St:r meddela yttrande om och huruvida någon del af den uplupna Bankovinsten erfordras för Bankens konsoliderande, torde nuv:de Utsk., vid upgörande af förslag till omförmälda Instruktion för BankoUtsk:t vid nästa Riksdag, äfven blifva i tillfälle att deruti inlägga någon särskild bestämmelse med afseende å fullgörandet af berörde åliggande.»
Med anledning af här anförde, motionären glädjande och hedrande yttranden, samt ännu mer af öfvertygelse, att frågan nu är af allvarligare vigt än vid sednaste Riksdag, har jag beslutit, att, tidigare än då, väcka förevarande motion i samma syltning, på det ej redan fattade beslut om Bankovinstens användande må, såsom då, hindra motionens uptagande, allt under liflig önskan och förhoppning, att r.uv:de BankoUtsk. må finna densamma lika förtjent af upmärksamhet, som föregående Riksdags Bankoutskott.
Om motionens remitterande till Höglofl.
BankoUtsk. anhåller jag hos R. o. Ad. vördsammast.
Sedan denna motion blifvit begärd på bordet, anmälde sig och yttrade: H. I.
5 M2 Den 2 November.
På samma gång som jag fullkomligt gillar Hr Lefréns motion, får jag aflägga min tacksamhet för det understöd motionären, gil vit behofvet af det af mig väckta, nyss remitterade förslaget.
Hr Ehrenhoff anförde skriftligen:
Vid början af sistförfiutne Kiksmöte. tillkännagaf Konungen, att kabinetts-kassans skuld var tillfullo betald.
Upkomsten af och anledningen till denna skuld iir allmänt känd, och mången medlem af nu församlade Ständer minnes väl, huru denna fråga för tjugu år sedan bragtes å bane, samt huru det lyckades et.t parti, att .framkalla ett Ständernas beslut i denna sak, som förbittrade den gamle Konungens sista dagar.
— Mången till mig skådade med djup smärta, huru Svenska folkets Ombud kunde så misstyda den Svenska ridderligheten, att de. å detta folks vägnar, kunde i en penningefråga föra sak mot en Konung, som de sjelfve i nödens stund kallat, och hvilken Konung, genom sin sjelfförvärfvade ära, gifvit ny glans åt det Svenska namnet.
Jag hoppades, att under den fridsamma tid, som inträdde vid Konung
Oscars tillträde till regeringen, någon mäktigare röst än min skulle höja sig, för att skydda Honom från följderna af förolämpningen mot hans höge Fader; men ehuruväl man vid sista Riksmötet täflade om milhna i och för enskilda intressen, glömde man Svenska folkets och dess hederttkuld till den döende Monarken.
Erkänslan för njutna välgerningar pryda likaväl folken som individen, och om jag såsom enskild person icke har några förpligt, elser i den vägen, så måste jag dock, såsom Svensk, med tacksamhet påminna mig det goda mitt fädernesland njutit under Carl Johans och Oscars spira.
Och som jag är öfvertvgad om. att Rikets nu församlade Ständer dela samma känslor, anser jag uttrycken deraf icke värdigare kunna tolkas, än derigenom, att R.
St:r, till de framlidne Konungarnes Familj återlemna en summa, hvars behållande för Statsverkets räkning, efter mitt omdöme, är oförenligt med den skuld af tacksamhet, hvari Svenska folket står till dessa Konungar.
Ehuruväl jag anser den framställning, jag gjort, i och för sig tillfyllest talande, så anhåller jag, att få fästa R.
St.:rs upmärksamhet på, att Konung Oscar af egna medel gjort upoffringar för ändamål, som snarare kunna räknas såsom allmänna än Hans enskilda.
Och ehuru jag icke fullständigt kan upgifva alla de företag Konungen bekostat, än mindre summorna, så torde nedanstående förteckning öfver den del af framlidne Konungen bekostade företag, som äro af mig kända, och som förr alltid betalts af Statsmedel. tillräckligen ådagalägga, att den summa jag föreslår att återgå till den Kongl. Familjen, på långt när icke kan upgå till det belopp, hvartill alla dessa utgifter måste hafva stigit.
Konung Oscar har af egne medel utbetalt: l:o.
En del af kostnaden för Konungens egen kröning.
Den 2 November. 83 2:o. Hela kostnaden för Kronprinsen Carls resa till Holland i och för förlofningen. 3:o.
En del af Kronprinsens förmå Iningskostuader. 4:o.
Reparationskostnader på Gripsholm. 5:o.
Dito på Haga. 6:o.
Dito på Drottningholm, 7:o.
Dito på Tullgarn efter branden. 8:o.
Gratifikationer, Pensioner, Understöd till Milda Stiftelser m. m„ som Konung Oscar öfvertog från Carl Johans stat, och 9:o.
Kostnaden för Carl Johans staty.
Utan att känna siffrorna, kan en hvar göra sig ett begrepp om den oerhörda summa, hvartill alla dessa utgifter naturligen skall hafva stigit.
Dessutom har en numera afliden ledamot af R. o. Ad„ till Ståndets prot. d.
5 Mars 1858, fullständigt utredt, att njuggheten i anslaget åt nnv;de Konungen såsom Kronprins, jemfördt med det som Konung Oscar såsom Kronprins erhöll, besparat Statsverket en utgift af icke mindre än Bil million två hundra tusen riksdaler.
Och då denna sparsamhet mot dåvarande Kronprinsen kail betraktas som orättvis och obillig, i anseende till de på senare åren stegrade priser å alla lefnadsbehofver, så finnes, äfven i detta förhållande ensamt, en moralisk pligt för R.
St:r till en godtgörelse; och enär kabinettskassans skuldsättning, utom allt tvifvel, afsåg Sveriges framtida trygghet, så är det, efter mitt omdöme, icke rätt, att den Kongl Familjen skall vidkännas denna förlust.
På grund af hvad jag anfört, får jag vördsamt föreslå:
Att, sedan StatsUtsk:t, genom framlidne Konung Oscars Hofförvaltning, tagit fullständig reda på beloppet af den summa, som af. framlidne Konungen blifvit af egna medel utbetald, för betäckande af Kabinettskassans skuld, R.
St.r matie anbefalla Riksg:sKonl., ali berörde summa till Konung Oscars sterbhus, så fort ske kan, utbetala.
Uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, remitterades denna motion till StatsUtsk:t.
Silf verschjöld, Carl Otto, väckte följande motion:
Från åtskilliga håll och olika klasser har visserligen hörts mer och mindre missnöje med den nuv:de tulltaxan, så ock ibland jordbrukare, och nekas kan ej att desamma, genom de låga priser på åtskilliga af deras produkter, som blifvit sedan den bestämdes, och genom den derigenom underlättade införseln af utländska landtmannaprodukter, lidit stora förluster och kanske gå en svår framtid till mötes, såvida de ej genom kloka författningar och Statens kredit i tid blifva hulpne, men då min enskilda öfvertygelse, äfvensom många andras, ändock är, att det antagna Frihandelssystemet är det enda riktiga, och gifvet är, att ett tillbakagående derifrån nu, skulle, icke endast sätta oss tillbaka på den ofullkomliga ståndpunkt, som vi derutinnan innehade före förra Riksdagen, utan föra oss ändå längre tillbaka genom det derigenom ovilkorliga försenandet 84 Den 2 November. af vår utveckling, och då jordbruket, såsom vår modernäring och på hvilket åtminstone %o :delar af landets folkmängds existens beror, och som dessutom är den enda näring, som genom nerlagda kostnader och rationel behandling oupphörligt ökar sin afkastning; — ty grufvor kunna bearbetas och skogar kunna afverkas, men ju mer jag häraf tager, ju mindre står mig åter, på sitt vis äfven at de sednare, ty återvexten är så långsam, och då jordbruket således är ett lands' största rikedom och dess verksammaste medel att komma till välmåga, —så frågas om icke hög tid är att Regering och Ständer genom ändamålsenliga författningar och nödig kapitalhjelp framförallt söka att åstadkomma detsammas hastiga utveckling och i och med detsamma landets; och då derjemte är kändt att det hufvudsakligaste onda, som Sveriges jord lider af, är bottensyran, som gör jorden kall och derigenom skördarne ojemna och högst osäkra, och ett verksamt och säkert medel mot densamma är täckdikningen, hvilken af länder, sådana som England, Frankrike, Tyskland och Belgien, hvilka ej i lika hög grad som Sverige lida af detta onda, dock ansetts så nödvändig, att dertill anslagits mångå milhr riksd. som låneunderstöd, så får jag till Rikets nu församlade Ständers varma behjertande hemställa, det en summa stor R:dr 600.000
R:mt måtte anslås att under denna Statsreglering som amorteringslån utgå i och för täckdikningar och på så vis, att R:dr 200.000
Runt utgingo för hvarje år, om så erfordras, samt att lånet de första 5 åren fick stå räntefritt och sedan amorteringen ställas så, att den tillsammans med räntan aldrig öfversteg 5 proc. årligen, t. ex. 3 proe. ränta oell 2 proc. amortering, och att intet dylikt lån utgafs för mindre än 10 linds täckdikning och på ansökningar, som inom hvarje län gjordes till dess Konungs Befallningshafvande, hvilken det ålåg att bevilja den mot fullgod säkerhet af inteckning eller borgen och att vaka öfver ändamålets upfyllande; eller på det sätt och med den kontroll, som K. M. i denna sak vidare täckes föreskrifva.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskrts Mern.
N:o 1, med anmälan att K. M:s Nåd.
Propos, angrde StatsVerkets tillstånd och behof blifvit sisth dag till Utsk:t öfverlemnad, samt att ett exemplar af nämnde Nåd.
Propos. blifvit hvarje RiksStånd tillställdt; hvarefter H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att som
Riksdagens början således kommer att räknas från den 1 Nov., tiden för motioners afgifvande följaktligen tilländalöper med Thorsdagen den 1 Dec. StatsUtsk:ts Mera.
N:o 2, angrde tillökning i Utskrts tjenstemannapersonal, lades på bordet.
Efter af IL Exc Hr Gr. o. Landtm, gjord propos., blefvo R.
Ombudsmans Embetsberättelse för år 1857 och bemälde Embetsmans Berättelse till innevarande Riksdag kommuniserade de B«n 2 November. öfriga Stånden och remitterade till LagUtsk:t; hvarefter föredrogs och lades till handlingarne E. St:s Kommiterades til!
Tryckfrihetens vård den 14 sisth Okt. afgifne Berättelse.
Föredrogos och remitterades till StatsUtsk:t nedannämnde RevisionsBerättelser, hvilka blifvit från Biksg.Kont. till Eiddarh Kansliet aflemnade, för att i grundlagsenlig ordning behandlas, nemi.: l:o. E. Stms år 1857 församlade Revisorers Berättelse om den af dem verkställde granskning af StatsVerkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1854 och 1855, jemte de i ani. deraf infordrade och till K. M. afgifne underd.
Utlåtm; 2:o. Samme Revisorers Berättelse ang:de förrättad granskning af de under KommerseColl. ställde fonder och medel, jemte nämnde Collegii deröfver afgifne underd.
Utlåt.; 3:o. Samme Revisorers Berättelse om granskningen afRiksg.- Kont:s tillstånd och förvaltning; 4:o. R.
Stms år 1858 församlade Revisorers Berättelse om af dem verkställd granskning af StatsVerkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1856, jemte de af samma Berättelse föranledda underd.
Utlåtm; 5:o Samme Revisorers Berättelse om förrättad granskning af de under KommerseColl. ställde fonder och medel, jemte bemäldte Collegii deröfver afgifne underd.
Utlåt.; samt 6:o Samme Revisorers Berättelse om granskningen afRiksg.- Kont:s tillstånd och förvaltning.
Exc. Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:s Hrr Elektorer att före nästa plenum sammanträda för att välja en Ledamot i Bevilln.Utsk:t efter Hr Arnell, Gustaf Fredrik, en Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. efter Frih. Hjerta, Fredrik Philip, en Suppleant i Exped.Utsk:t efter Hr Gyllenberg, Erik Israel, samt 2:ne Ledamöter i Riddarh.Utsk:t efter Frih. von Schulzenheim, David Theodor, och Hr von Francken, Georg Wolfgang; hvarefter R. o.
Brakel. 86
Den 5 November.
Lörd<*igen den 5 November 1859.
Plenum kl. 10 f. m. Just.
B prof. utdr. för den 2 dennes.
Just. pleni.-prot:n för den 22 och 24 sisth Okt.
Hr Troil, Samuel Gustaf:
I anledn. deraf, att jag inom kort kommer att aflägsna mig från hufvudstaden, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den befattning sorn Bänkman för 19:de Bänkmans.-Afd:n, hvilken blifvit mig auförtrodd.
Propos. å bifall till denna anhållan framställdes och besvarades med ja.
Hrr Elektorers listor vid i går förrättadt val; af en ledamot i Bevilln.Utsk:t efter N:o 1,885.
Hr Arnell, Gustaf Predrik; en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efterNro 381.
Frih. Hjerta.
Fredrik Philip; en suppleant i Exp.Utsk. efter N:o 1,030.
Hr Gyllenberg, Erik Israel; samt 2:ne ledamöter i Riddarh.Utskit efter N:o 380.
Frih. v. Schulzenheim, David Theodor, och N:o 400.
Hr v. Francken, Georg Wolfgang; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Bevilln.-Utsht.
N:o 2,325.
Hr Fåhraeus, Johan Fredrik; Allm. Best.- o. Ekon.-Utsk:t.
N:o 1,351.
Hr Muhl, fullm.
Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal; lixped.-U lsk:t. N:o 2,063.
Hr Nordenfalk, Carl Olof Christian Johan; Biddarh.-VlskU.
N:o 1,352.
Hr Bongenhjelm, fullm. Gr. Lewenhaupt, Mauritz; » 1,93-0.
Hr Wahlfelt, Carl Adam.
Uplästes följande af Gr.
Cro n st ed t, Fredrik Johan, Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm, och Hr Leijonmarck, Evald Gustaf, inlemnade mern.:
Den 5 November. 87 af Gr.
Att jag anser mig vara af min ekonomi förhindrad att emottaga det, af H. R. o. Ad:s Hrr Elektorer mig lemnade smickrande förtroende att varu Ordlide uti Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. under innev:de Riksmöte, får jag inför H. K. o.
Ad. härmed vördsamt tillkännagifva. af Frih.
Hindrad att för det närv:de bevista Riksdagen, får jag vördsamt afsäga mig den plats i Konst.-Utsk. till hvilken jag blifvit kallad, hvarjemte jag beder att få, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, afsäga mig min plats såsom Bänkman för ll:te Bänk:s-Afd:n. af Hr Leijo nmark:
I anseende till trägna embetsgöromål, föranlåtes jag afsäga mig det förtroende att vara suppleant i Konst.-Utsk:t, hvarmed jag af H. R. o.
Ad:ns Hrr Elektorer blifvit hedrad; . anhållande jag, på grund af 23 § Riddarh.-Ordn., att få vara bibehållen vid min rikdagsmannarätt.
H. Exc. Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade lemna sitt samtycke till dessa afsägelser; och sedan härtill svarats ja, jemte några nej, förklarade H.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:ts den 2 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 2, ang:de tillökning i Utsk:ts tjenstemannapersonal.
Härefter föredrogs Gr.
Anckarsvärds, Carl Heurik, den 2 dennes på bordet lagde motion om revision af föreningsfördraget emellan Sverige och Norrige.
För den varma känsla, som dikterat den värde motionärens framställning i förevarande ämne, hyser jag all tillbörlig aktning, emedan jag är öfvertygad, att den oskrymtadt härledt sig från hans uplattning af förhållandena; men denna upfattning öfverensstämmer icke med min erfarenhet och mill föreställningssätt.
Het må härvid i första rummet ifrågasättas, huruvida och i hvad mån de omständigheter verkligen äro för hauden, som bilda utgångspunkter för framställningen.
Denna förutsätter nemi. såsom faktiskt, att Noriges förening med Sverige blifvit för detta senare land gagnlös, och att skulden härtill vore, dels att unionens egentlige uphofsman med föreningen icke afsett annat än sina dynastiska intressen, dels att Sveriges Regering i afseende på de unionella angelägenheterna varit alltför eftergifvande och icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta.
För öfrigt är det synbart, att upträdandet i denna fråga nu är framkalladt af de företeelser under sednaste tid i Norige, som tyckts förråda en afvog sinnesstämning emot brödrariket.
Visserligen är det sannt, att några Norska dagblad anslagit en ovänlig och lidelsefull tonart vid behandlingen af Svenska förhållanden ; men Norska pressen är icke Norska folket.
Den politiske bildningen är i Norige, likasom i Sverige, ännu föga utbredd.
En allmännare politisk mening kan således icke der uttala sig genom någon tidningsorgan.
Pressen kan i sådana frågor der skapa opi - SS Den 5 November. nioner, — den kail beherrska dem, men kail icke anses uttrycka en hos allmänheten redan bildad opinion.
Det vore alltså orättrådigt att göra Norska folket moraliskt ansvarigt för det småsinne, de öfverdrifter och de orättvisor, hvartill pressen gjort sig skyldig; å vår sida kunna vi beklaga dessa, men något medel att afvärja deras fortsättning, lärer icke stå oss till buds, hvarken omedelbarligen eller medelbarligen.
Tyvärr kan det icke nekas, att äfven inom Norska Representationen spår visat sig till en oblid sinnesstämning mot brödrafolket.
Vid hvad anmärkt blifvit om sista Storthingets förkastande af Regeringens förslag i unionella frågor kan dock invändas, att Storthinget hade sin fria pröfning, och att det ostridigt var lika mycket i sin goda rätt, då det förkastade, som om det antagit förslagen.
Vi må kunna säga, att Storthinget handlade oklokt; vi må kunna beklaga det ovänliga sinnelag emot oss, som afslaget later misstänka, — och det desto mera, som hvarje tecken till tvedrägt emellan förenade folk måste försvaga unionens moraliska kraft inför den öfriga civiliserade verlden; men vi äro icke derföre berättigade att anse
Storthinget genom lagförslagens förkastande hafva trädt utom gränserna för sin befogenhet eller öfvergifvit sin konstitutionella grund.
Då det talats om öfverdrifter i anspråk å ena sidan och öfverdrifter i undfallenhet å den andra, så må det vara m'g tillåtet att från en föregående tid anföra ett exempel, som i sin mån kan tjena att belysa förhållandet härmed och på samma gång från glömskan bevara en handling af oegennytta, värdig hvilket folks representant som helst.
— Vi erinra oss, att, sedan Noriges förening med Sverige blifvit stadfäst, (det var i går 45 år sedan) en författning utfärdades ang:de de begge rikenas ömsesidiga handelsförhållanden, och hvarigenom vissa lättnader för gränstrafiken stadgades.
Denna författning skulle dock endast provisoriskt gälla i 10 år.
Då denna tid nalkades sitt slut, nedsattes här i Stockholm vid början af år 1825 en komité af Svenske och Norske män, fem af hvardera nationen, som skulle afgifva förslag till en bestående författning angide ländernas ömsesidiga handels- och sjöfarts-förhållanden.
Bland de Norske ledamöterne voro 2:ne i tjenst varande StatsRåd och ett f. d. StatsRåd, hvilken sistnämnde innehade främsta platsen å Norska sidan, en utmärkt Statsman, som sedermera blef Noriges Ståthållare.
Under de första dagarnes sammanträden rådplägades om grunderna för författmn eller, rättare sagdt, fördraget.
En af hufvudgrunderna gick derpå ut, att alla inhemska varor, så vidt de icke i allmänhet vore till in- eller utförsel förbjudna, skulle kunna öfver gränsen tullfritt föras från ena till andra riket.
Fyra af de Norska ledamöterna ifrade härvid för undantagandet al stångjern och jernmalm faktur.
Endast den främste Norske ledamoten ville icke veta af detta undantag.
Den friare meningen segrade ock efter en långvarig och varm strid.
Följande dagen sammanträffade hos denne främste Norske komité-ledamot ett af de Norska StatsRådeu med komitéus Sekretie.