Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill också fästa uppmärksamheten derpå, att man för värdet af ökedagsverken har en mätare i markegångstaxan, och om det äfven icke vore skäl att sätta skjutslegan fullt så hög, kunde dock derifrån hemtas någon ledning vid bedömandet af denna fräsa.
Den 28 Januari.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Betänk:t, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänk:t, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många och starka ja blandade med några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Efter det Gr.
Sparre begärt votering, samt R. o. Ad., uppå Hr Gr:s o. Landtm:s framställning, antagit afslag å Betänk:t till kontra-propos. vid den blifvande voteringen, uppsattes och justerades folj:de voter:s-propos.: »Den som anser Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 43, i aril. af väckt motion ang:de meddelande af föreskrifter i afseende på sättet för postdiligensers förskaffande böra till Utsk:t återremitteras, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågavide Betänk.»
Ja — 112.
Nej — 19.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Utlåtrn:
N:o 39, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel; och N:o 40, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens tredje hufvudtitel.
Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de statspension åt Öfversten m. m.
Frih. Nils Ericson.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänk.
N:o 44, i ani. af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänk.
N:o 45, i ani. af väckt motion derom, att Lif-regementets husarkorps måtte till en del ställas på vakans.
Den 28 Januari. 255 Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänk.
N:o 46, i ani. af väckt motion om indragning af karantänsanstalten å Känsö.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsluts den 24 dennes bordlagde Betänk.
N:o 47, i ani. af väckt motion om förändrad klassifikation af städerna i riket.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Betänkm: N:o 48, i ani. af väckt motion, rörande sättet för kasserade beklädnads- oell utredningspersedlars försäljning för kronans räkning; N:o 49, i ani. af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande underhåll af allmänna vägar; N:o 50, i ani. af väckt motion om ändring i K.
Reglementet för telegraf-verket den 2 Augusti 1856; N:o 51, i ani. af väckt motion om ändring i gällande före skrifter rörande skyldighet för ångfartyg att taga lots, äfvensom i lots-taxan; samt N:o 52, i ani. af väckt motion, dels om ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, dels om styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning, m. m.
Vid punktvis skedd föredragning af Riddar!).-Utsk:ts d. 24 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 5, öfver Riddar!)
.-Direktionens riksdags-berättelse, biföll R. o. Ad.
Utskits hemställanden uti §§:ne 1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 oell 18, äfvensom Utsk:ts i sista punkten afgifna tillstyrkan; Och lades till handlingarne §§:ne 4, 5, 11, 12, 13, 14 och 15.
Stutligen anmältes och bordlädes Konstit.-Utsk:ts Mern.
N:o 6, angide fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda prot. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
256 Den 31 Januari.
Lördagen den 31 Januari 1863.
Plenum kl. 10 f. rri.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 28 dennes.
Upplästes och godkändes följ:de, från Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R.
Sl:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 18, ang:de verkstäld omröstning öfver högsta domstolens ledamöter; N:o 19, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de afskrifning af statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Vesterbottens och Norrbottens län; N:o 20, i ani. af Iv. M:s Nåd.
Propos. ang:de begärdt anstånd med föreskrifna kapital- och ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån; N:o 21. i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de en med konungariket Honnover afslutad traktat örn upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen; N:o 22, ang:de riktningen af södra stambanan samt anvisande af en lörskottssumma utaf två millioner rdr till arbetenas fortskyndande å densamma; N:o 23, ang:de upphäfvande af föreskrifterna om den s. k. fattig-procentens utgående från sterbhus; samt N:o 24, ang:de utarbetande af förslag till förändrade instruktioner för direktioner och tjenstemän vid läns-lasaretter och kurhus.
Upplästes följ:de protokoll: »Ar 1863 d. 29 Januari sammanträdde Rikets Höglofl.
Ständers elektorer för val af kommitterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, dertill hafva blifvit utsedde följ:de: Riks-antiquarien och K. af K. N. O. Bror Emil Hildebrand.
Hofrätts-assessoren Erih. Carl Gustaf Leijonhufvud.
Professoren och R. af K. N. O. Lars Magnus Enberg.
Riks-arkivarien och K. af K. N. O. Johan Jakob Nordström. Bibliothekarie!) och R. af K. N. O. Johan Erik Rydquist.
Professoren och B. af K. N. O. Nils Haqvin Selander.
Carl Mörner. L. A. Anjou. L. J. Lovén. C. J. L. Lönnberg.»
Dea 31 Januari. 257 Uppå Hr Gr:s o. Landtnäs framställning, beslöt R. o. Ad., att Exped.-Utsk:t skulle genom prot.-utdrag om det ifrågav:de valet underrättas samt anmodas uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till förordnanden för de valde komiterade.
Med erinran, att Riddarh.-Direktionen i sednaste plenum erhållit décliarge för dess förvaltning af Riddarh.-ärendena sedan sistlidne riksdag, hemställde Ifr Gr. och Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade företaga val af ordförande och ledamöter i nämnde Direktion Onsdagen d. 11 nästkommande Februari.
Sedermera hemställde Hr Gr. o. Landtm., att, på sätt vid föreg:de riksdagar egt rum, särskilda val, dels af ordföranden och hans suppleant, och dels af sex ledamöter och tre suppleanter skulle anställas, hvarvid å vallistorne borde särskildt utmärkas, vid första valet, hvilken valdes till ordförande eller till suppleant, och vid sednare valet, hvilka utsågos till ledamöter eller till suppleanter; och blef jemväl denna hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Företog R. o. Ad. val af de tolf elektorer och fyra suppleanter, hvilka skola ega att, tillika med elektorer af de öfriga Riks-Stånden, utse R.
Sl:rs Justitie-ombudsman samt hans suppleant; och befunnos, vid valförrättningens slut, följ:de
Hrr blifvit utsedde till Elektorer:
Klingspor, fullm.
Gr. Piper, Charles Emil, med 141 röster. i.
Leijonhufvud, Axel Gabriel, med 80 röster, v. Höpken, Nils Albrecht, med 80 röster.
Armfelt, Magnus, med 144 röster, von Platen, Carl Baltzar, med 77 röster, af Wetterstedt, fullm.
Manderström, Carl Adolf, med 80 röster.
Braunerhjelm, Ferdinand, med 79 röster.
Geete, fullm.
Leijonhufvud, Carl Guslaf, med 76 röster.
Rääf, fullm.
Stjernstedt, August Wilhelm, med 80 röster.
Ros, Anders Emanuel, med 80 röster.
Suppleanter: idholm, Erik Wilhelm, med 76 röster, jin, Carl Philip, med 74 röster.
H. II. 17 N:o 66.
Gr. » 107. B ! » 26.
Frih » 161. » » 213. » » 313. » B 327. » 8 401. >; 8 167.
Hr i 8 189. b : 8 2331. 0 8 2334. » » 2292.
Hr 0 1848.
» 258 Deu 31 Januari.
N:o 372.
Nieroth, fiillm.
Åkerhjelm, Gustaf Knut, med 73 roster.
» 792.
Hr Lagerhjelm, Guslaf, med 65 roster; sedan genom särskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilken af de två ledamöter, sorn erhållit 76 röster, skulle ingå såsom ordinarie ledamot eller såsom förste suppleant, och dels hvilken utaf 9 ledamöter, som alla erhållit 65 röster, skulle blifva 4:de suppleant.
Anckarsvärd, Carl Henrik, anförde skriftligen:
Vid riksdagens början log jag mig friheten inför R. o. Ad. föredraga en motion, rörande åtskilliga organisations-föremål inom landtmäteri-staten; ang:de några högst väsendtliga förändringar uti nu gällande skiftes-stadga; äfvensom om behofvet. af en oundgängeligt erforderlig omarbetning af landtmäteri-taxan; och slutligen lör beviljande af erforderlige medel till åstadkommande af den åsyftade förändringen inom K.
Landtmäteri-stafens organisation.
•lag insåg ganska väl alt dessa 3:ne föremål för min motion skulle hemfalla under 3:ne olika Utsk:s behandling, och att deraf skulle uppstå svårigheter för vinnande af det bestämda resultat, jag af riksdagens tillgörande hade hoppats blifva möjligt; men frågorna egde ett så oskiljaktigt sammanhang, att det ej stod i min förmåga att tillfyllestgörande fördela dem.
I)e många göromål, med hvilka de respektive Stats-, Lagoch Ailm.
Besv.-Utsk:n vanligen äro öfverhopade, hafva ådagalagt, alt de af mig väckte, så magtpåliggande frågorne eller riksdagens sammanvaro i mera än 3:ne månader ännu icke kunnat komma under någon handläggning; och fara torde vara, alt Utsk:n under förev:de förhållanden, efter gammal praxis, endast komma till det resultat, att, som ofta varit händelsen, genom en lind. begäran hänskjuta dessa för det allmänna i inånga hänseenden så högst vigtiga frågorna till regeringens utredande genom en komité.
Förhållandet är likväl, att de förändringar, jag föreslagit uti skiftes-stadgan, äro af en så väsendtlig beskaffenhet, att dröjsmålet med ett afgörande fortfarande kommer att vålla otaliga olägenheter, enskildta lidanden och förluster.
Skiltes-stadgan, såsom intagen uti 21:sta kap.
Byggningabalken, kan icke ändras utan R.
St:rs medverkan.
En Nåd.
Propos. i detta hänseende kan sålunda ifrån K.
M. icke komma att ega rum, förr än till näst sammanträdande lagstiftning; och de af mig antydda olägenheter och missförhållanden äro af en natur, att kräfva en ögonblicklig hjelp.
Hvad den olämpliga landtmäteri-taxan vidkommer, så afhända sig R.
St:r all talan, om de afstå ifrån initiativet, genom att icke framlägga de grunder, som R.
St:r anse bygde på rättvisa och billighet.
Den 31 Januari. 259 R.
St:r blefvo vid den 1857 sednast utfärdade taxan icke rådfrågade; och behöfde också icke, på grund af den ekonomiska lagstiftningens grundlagsenliga betydelse inom vårt statsskick, blifva det; ehuru, af alla beskattningar, säkerligen ingen enda är så tryckande, som 1857 års landtmätare-taxa varit och är det för den Svenska jordbrukaren, som är nog olycklig alt af den trädas.
Förslag till ny landtmäteri-taxa borde således efter mitt förmenande af U.
St:r för deras del uppgöras, för att K. M:s Nåd. pröfning underställas.
Jag har föreställt mig, att till de af mig framställde frågors fullständiga utredning R.
St:r skulle förete den mest behöriga och ändamålsenligast organiserade komité; synnerligast i afseende å föremål, som de ifrågav:de, för hvilka uppskofvet utgör en oberäknelig olycka.
Den af mig föreslagna reorganisation inom landtmätari-staten skall otvifvelaktig! af hvarje sakkunnig erkännas oundgänglig; men, till dess åstadkommande, fordras anslag, hvarförutan regeringen icke kan i verket ställa några organisationer, äfven när den skulle inse dess både nödvändighet och vigt, — ytterligare ett skäl, som i min tanka påkallar R.
St:rs direkta och positiva ingripande uti de frågor, jag, uti min ofta nämnde motion, tagit mig friheten anföra.
De många göromål, de många olikartade frågor, med hvilkas utredning och lösning de respektiva Utskm äro öfverhopade, har hos mig alstrat den öfvertygelse, att den utväg, Grundlagen lernnar, för mera omfattande särskilda frågors utredning, genom tillsättande af särskilda Utsk., skulle härvid varit den mest lämpliga; men då R.
St:r genom afslag å en i samma syfte inom riksdagen nyligen väckt fråga ådagalagt en obenägenhet för tillsättande af särskilda Utsk., lill hvilken jag likväl icke insett den grundade anledningen , så tager jag mig friheten till R. o. Ad. vördsamt hemställa, om Ståndet icke skulle finna för godt, att till de respektiva Stats-, Lag- och Ekon.-Utskm aflåta en vänlig begäran, att de, så fort ske kan, behagade tillbehandling företaga de uti min motion rörande skiftestadgan och landtmäteristaten, omfattande ämnen, så att R.
St:r kunde blifva i tillfälle, att derom öfverlägga och fatta beslut, medan den jordegande delen af R. o. Ad. ännu vid riksdagen är någorlunda talrikt representerad.
Och det är härom jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtnäs propos., ankommande på R. o. Ad. att derjemte bestämma, huruvida en inbjudning till de öfriga Stånden, att uti beslutet deltaga, bör ifrån R. o. Ad. utgå.
Flere ledamöter begärde detta anförande på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade Gr.
Med anledning af Gr.
Anckarsvärds nu väckta förslag, tror jag mig böra upplysa att Hr Gr:ns motion redan blifvit föredragen uti sammansatta Stats - 260 Ben 31 Januari. och Ekon.-Utskm; men då Lag-Utslr.t äfven torde böra i frågan deltaga, är ett sammanträde med nämnde Utsk. begärdt.
Jag tillåter mig tillägga, alt då motioner i allmänhet böra företagas i sammanhang med de hufvudtitlar, till hvilka de närmast kunna hänföres, torde Ur Gr:ns förslag icke ögonblickligt böra till pröfning företagas.
Stats-Utsk:t är f. n. sysselsatt med 4:de hufvudliteln; det sammansatta Utsk:t har derföre ansett sig böra först besvara de motioner, som med denna hufvudtitel ega sammanhang.
Ankarsvärds motion kommer deremot att företagas, då 6:te hufvudtiteln i Stats-Utsk:t förekommer.
På dessa skäl anser jag ingen särskild inbjudning från R. o. Adis sida i denna fråga vara behöflig.
Jag får endast nämna, det jag ämnat understödja Gr.
Ankarsvärds motion; men då denna motion nu blifvit lagd på bordet, uppskjuter jag mitt yttrande till nästa gång.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att då det ifråga vide anförandet blifvit begärdt på bordet, komme detsamma att der hvila.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskits den 24 och 28 dennes på bordet lagde Utlåt.
Nio 39, ang. regleringen af utgifterna under riks-statens andra hufvudtitel. lista punkten.
Utskits under litt. a) och b) afgifna hemställanden biföllos. 2:dra punkten.
I)å jag yrkar återremiss på denna punkt, vill jag med några ord angifva skälen för denna min begäran.
Utskit har såsom ett hufvudsakligt motiv för sin hemställan om afslag å motionen anfört, att den blifvit väckt af enskild person, samt att K.
M. icke aflåtit någon nådig framställning i ämnet.
Alt på denna omständighet grunda ett afslag finnér dock jag, för min del, origtigt.
Vidare har Utskit ifrågaställt denna lönetillöknings »oundgängeliga nödvändighet.»
Det är visserligen sannt, att hushållsamhet är både aktningsvärd och berömlig; men vid detta tillfälle måste man, om någonsin, tänka på ordspråket: »nulla regula sine exceptione.»
Någon torde kanske vilja erinra, att Justitie-rådens löner ökades riksdagen 1856—1857 med 500 rdr, d. v. s. de jemnades då från 7,500 till 8000 rdr; men man bör dervid icke heller förbigå den stora tillökning, som under tiden uppkommit i lefnadskostnaden härstädes.
Tager Den 31 Januari.
261 man sistnämnde omständighet i betraktande, tror jag ej att man skall finna min nu förev:de hemställan obillig.
Redan vid 1828—1830 årens riksdag anslogs Justitieråds-lönen till 6000 rdr riksgälds. Stats-Utslct (i sitt Utlåt.
N:o 137) erkände nödvändigheten att åt innehafvarne af högsta domare-embetet i riket »gifva det oberoende, som utesluter behofvet att, för nödig utkomst för sig och familj, tillika söka annan, för embetefs tillbörliga utöfning hinderlig eller i öfrigt olämplig sysselsättning», samt medgaf till och med, att det af enskild motionär (Professor P. G.
Cederschiöld) vid samma riksdag föreslagna belopp, 7,500 rdr, ingalunda vore för högt, men ansåg sig icke kunna, med afseende på stats-verkets dåv:de särdeles knappa tillgångar, tillstyrka mera än 6000 rdr.
Sistnämnde belopp motsvarade dock på den tiden ej mer än samma summa i banko under nuv:de tid.
Vid riksdagen 1853—1854 höjdes ifrågav:de lön till 7,500 rdr.
Detta skedde på förslag af enskilde riksdagsmän (Hr A. von Hartmansdorff och ISorgare-St:s nuv:de Talman, Grosshandlanden J. G. Schwan).
Stats-Utsk:t yttrar uti Utlåt:t N:o 67: »Utsk:t måste erkänna såväl billigheten, som behofvet af förbättrade lönevilkor för Justitie-råden.
De med detta embete förenade trägna göromål samt deras vigtiga och magtpåliggande beskaffenhet, som hos platsernas innehafvare kräfver de högsta juridiska insigter samt den största skarpsinnighet och erfarenhet, fordra att löneförmånerna för dessa embetsmän så bestämmas, att de motsvara de höga anspråk, samhället på dem eger, och tillika försäkra dem om ett ekonomiskt oberoende.»
Vid 1856—7 årens riksdag skedde, på sätt jag redan förut nämnt, härutinnan ingen annan förändring, än att beloppet med 500 rdr jemnades till 8000 rdr.
Till ofvannämnda, vid föregående riksdagar inom representationen uttalade åsigter, kan fogas följ:de ofta anmärkta sanning: att om någonsin det naturliga och önskvärda förhållande skall kunna inträffa, att högsta domstolen rekryteras med utmärkta och erfarna landt-domare, dessa sistnämnda icke må afskräckas från en dylik förflyttning genom otillräckligheten af de förmåner, som åtfölja det höga embete, hvilket utgör slutstenen för befordran på domare-banan och företrädesvis borde betrygga sin innehafvare mot ekonomisk förlägenhet.
Men för en sådan förlägenhet är en ledamot af högsta domstolen blottställd, oaktadt det vid 1858 års riksdag erhållna tillskottet, om han, i sin samhällsställning, med nuv:de löneförmåner skall skatta en anständig bergning åt en, äfven medelmåttigt talrik familj.
Hvar och en husfader bland hufvudstadens mera bemedlade klasser är i tillfälle att intyga, det behofvet i sådant afseende icke kan fyllas med 8000 rdr årligen.
Det synes kunna med temlig säkerhet antagas, att K.
Regeringen gerna skall se att högsta domstolens ledamöter äro så aflönade, att erfarne och utmärkta häradshöfdingar icke skulle 262 Den 31 Januari. vara nödsakade att, till undvikande af förlust i lönebelopp, vägra att emottaga dessa högsta domare-embeten.
Efter de underrättelser, som jag förskaffat mig, finnes en domsaga, hvarest inkomsten, efter den nya regleringen, årligen uppgår till 12,000 rdr.
En och annan af de icke omreglerade domsagorne lära gifva en ännu större årlig inkomst.
Man kan sannerligen icke begära att en sådan domare skall mottaga en förflyttning till högsta domstolen och bosätta sig i hufvudstaden. hvarest lefnadskostnaden är så mycket dyrare än annorstädes här i landet.
På dessa skäl anhåller jag vördsamt om återremiss.
Den siste talaren har till största delen redan förekommit mig.
Jag har dock ansett nödigt, att ytterligare fästa uppmärksamheten på origtigheten af den utaf Stats-Utsk:t framställda princip för afslag å motionen.
Till grund för sitt afstyrkande har nemi.
Utsk:t lagt det förhållande, att K.
Om den principen i allmänhet godkändes, sä skulle man å andra sidan och på sitt sätt anse sig oundgängligen böra bifalla alla de af K. M. i denna väg framlagde förslag.
Jag tror att man icke, genom fastställande af en dylik princip, bör antaga rigtigheten hvarken af det ena eller andra förfaringssättet; utan anser att representanten bör hafva sig öppet lemnadt, att pröfva hvad som är nödigt eller icke.
Efter en 40-årig erfarenhet utaf tjenstgöringen inom Just.-Revisions-Expeditionen hör jag väl icke kunna frånkännas ali auktoritet i afseende å hvad som kan vara nödigt att åtgöra för lönernas inom detta verk bestämmande, i förhållande till göromålens derstädes vigt och mängd.
Med Justitie-råds-platserna kan man verkligen säga att ett undantags-förhållande eger rum. — Oberäknadt Justitie-råds-och Minister-platserna, tror jag öfrige embeten kunna skötas af personer med redbarhet och skicklighet, men som derför icke behöfva besitta någon utomordentlig öfverlägsenhet.
Deremot är det af stort gagn, att de högsta domareplatserna beklädas af personer, som äro utmärkta, såväl för sina insigter, som ock för sjelfständighet och skarpsinnighet.
Enär alltså dessa platsers fyllande hvarken kan bero på börd eller rikedom, utan endast af personligheten och öfverlägsenheten, bör man väl ock tillse att möjlighet beredes att kunna uppsöka personer, som äro till embetets emottagande i alla hänseenden väl qualificerade och vilja detsamma sig åtaga.
Man har erinrat om lefnadskostnadernas förhöjning här i hufvudstaden; men icke nog dermed, att öfriga af desse kostnader stegrats och stegras.
Hvad som är angelägnast för familjefadren, dess barns tidsenliga uppfostran, fordrar ock långt större utgifter nu än förr; och anspråken på familjfadern i detta hänseende äro numera betydligt ökade.
Vid sådant förhållande
Den 31 Januari. 263 hemställer jag, huruvida 8000 rdr kunna vara tillräckliga för Justitie-råd med familj och barn.
Mig tillhör icke att utlåta mig öfver anledningen dertill, att K.
M. icke afgifvit någon framställning i ämnet; men det kan dock icke förmenas mig att förutsätta, att berörde förhållande berott derpå, att högsta domstolen f. n. befinner sig, så att säga, uti en öfvergångsperiod, i följd af den under förra riksdagen högsta domstolen gifna förstärkning af 4 ledamöter.
Regeringen har antagligen, före allåtandet af samma framställning, velat inhemta erfarenhet, huruvida denna förstärkning varit nödig eller icke.
Afven jag yrkar på återremiss.
Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Då jag är förekommen af de båda föregående talarne, sorn yrkat återremiss, vill jag icke länge upptaga R. o. Ad:s tid.
Jag har endast velat förklara, att jag icke kan godkänna det skäl, som (Jtsk:t lagt till grund för sitt afstyrkande af motionen.
Det är nemi. de obotfärdigas förhinder, som är framlagdt uti detta skäl.
Här är redan förut upplyst att löneförhöjningar'för Justilieråden under föregångna riksdagar skett, på enskilda motionärers framställning; och vid riksdagen 1856—7 egde enahanda förhållande i allmänhet rum, såväl för militära som civila tjenstemän.
Af orsaker, dem jag nu icke vill anföra, har vid denna riksdag verkligen företett sig en viss obenägenhet, för att icke säga afvoghet, mot 2:dra hufvud-titeln; men då en motion blifvit väckt, i följd hvaraf man kan få , ett sådant missförhållande rättadt, samt återremiss uti samma syftning blifvit begärd å den nu föredragna punkten, instämmer jag uti detta yrkande, på det att Utsk:t måtte taga frågan under förnyad pröfning och gifva Juslitie-råden inkomster, som någorlunda motsvara deras lefnadskostnader.
Det är ingalunda min afsigt, att vilja bestrida, det högsta domstolens ledamöter böra vara försedde med en riklig aflöning.
Inom Stats-Utsk:t höjde sig äfven flera röster för den åsigten; men fullkomligt enhälligt uttalades ock der den tanke, att det var regeringen, som borde föreslå en sådan tillökning, samt att Utsk:t icke, utan en slik vägledning, borde företaga förändringar i de löneförhöjningar, som förut skett.
För min del tror jag äfven att denna Utsk:ts åsigt har ganska goda skäl för sig; samt att densamma, såsom allmän regel, ganska väl kan försvaras.
Om nemi. regeringen på förhand utredt frågan, kan såväl Utsk:t som R.
St:r med långt större säkerhet bedömma densamma.
Då jag emellertid hört att ett Riks-St. redan vidtagit en förändring i denna punkt, i följd hvaraf frågan blir föremål för Utsk:ts förnyade behandling, vill jag icke motsätta mig den begärda återremissen, utan att dock, med föranledande deraf, våga hoppas någon förändring i det beslut, hvaruti Utsk:t först stadnat. 264 Den 31 Januari.
Jag tror icke att någon kan förutsätta hos mig, det jag missunnar
Justitie-råden den löne-förhöjning, som här blifvit ifrågasatt; men mig synes att man, när en löne-förhöjning eger rum, bör ihågkomma, att en jemförelse bör anställas mellan tjenstemän, så att den ene, likaväl som den andre, erhåller hvad som är tillbörligt och rättvist.
Att detta blir händelsen, då löneförhöjningar beviljas på enskilda motionärers framställningar, derför har man, som lätt kan inses, ingen garanti.
Då deremot regeringen framlägger ett förslag i detta hänseende, föreslår regeringen, hvad densamma från sin synpunkt finner rätt och billigt; och förslaget afser då icke att allenast bereda en viss kategori af embets- eller tjenstemän en förmån, oberoende af andra deras vederlikars billiga anspråk.