Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige kan, vid skeende anfall, ej genom egen kraft förblifva Sverige, utan att äga en Fästning i Centern af Riket , vid nå* gon punct, der de flesta och hufvudsakligaste varande eller blifvande Land - och Vattencommunicationer sammanstöta; — en Fästning, staik nog, att, så vidt konst och tapperhet förmå, utgöra ett säkert bolverk för våra Förråder , och en säker stödpunct för Arméens öperationerj ty en tapper Arméekan vält Sverige begrafva inbrutna Fiender , men kan ej hindra deras inbrott.
Jag slutar nied förklarande af den tanka , att den kostsammaste af alla Arméer är den otillräckliga den nemligen, som ej uppfyller ändamålet, och detta uppfylles ej med en Ar. mée mindre än den vi äga.
Detta gäller ej allenast om det Sjelfförsvar man omedelbart söker i egna stridskraften det gäller äfven om det man väntar af Förbund.
Än slapp aldrig någon på fördelaktig fot in i ett Bolag, som ej medförde Capitaler, svarande mot den andel han påstod i Bolagets förmåner.
Hjelp dig sjelf, sade Hercules i Fabeln , hjelp dig sjelf, sä skall jag hjelpa dig, och deri har verlden icke ändrat sig sedan.
Då sådan är min innerliga öfvertygelse , i frågan om Arméens minskning, men då jag Den 2 Januarii. 87 derjemte hyser så upprigtigt deltagande som någon, för de tungor Åkerbruk och Näringar hos oss draga, återföres jag till Grund-idéen för alla mina åsigter vid detta Riksmöte, nemligen _ Handels- och Närings - Frihet i möjligasteutsträckning, eller, om detta mötes af oöfvervinneliga svårigheter, — ett prohibitiv - systerne , anlagdt med den omfattning ocK utfördt med den kraft , som allena förmå frambringa väsendtlig nytta* Endast i sådana afgörande åtgärder, finnes utvägen emellan de två bedröfliga sanningarne, sorn dela våra betraktelser, nemligen å ena sidan:
Statens ouppfyllda behof— å den andra, svårigheten att fylla dem.
\ Begärdes på Bordet, Till besvarande af Friherre H, Wrangels och Grefve Hamiltons anföranden, att FörsvarsVerket vore mera utvidgadt än Rikets säkerhet kräfver, och dess tillgångar medgifva , anförde Friherr &
Björnstjerna y Magnus, att, hindrad af politiska skäl, och, för att ej för mycket blottställa vår svaghet för Europas ögon, vågade Friherren ej , att för Riksens Ständer framställa en tafla öfver FörsvarsVerkets till. stånd , men att en sådan Tafla blifvit af honom öfverlemnad till StatsUtskottet, dit hvar och en hänvisades för att få upplysningar i detta ämnej att Friherren för öfrigt vöre sysselsatt med en Calcul öfver hvad FörsvarsVerket kostade Riket, inbegripit Indelningsverket, med Boställen, Torp och Indelta Rän - 88 Dm 2 Januarii. tor, stor och liten Flotta ro. in. och att Friherrn genom denna Calcul trodde sig .kunna bevisa, att den samfällda kostnaden ej öfverstege Sex Millioner Riksdaler, a'f hvilken Summa, rlå den rlividerades med Rikets Folkmängd, ej besteg sig på hvar Individ mera än circa R:dr; men att, hvad fördelningen af denna Summa beträffade, det vore Riksens Ständers egen sak att den jemka , i händelse dera vore ojemt fördelad.
Hvarefter Friherre Björnstjerna uppläste följande : Herr Grefve Gyllenborg, Johan, har uti dess Hietainen af den 23 dennes, hos Ridderskapet och Adeln anmält förhållandet med Beklädnaden vid Södermanlands Regemente så. som ovanligt betungande för Provincens Rotehållare, i synnerhet med afseende å : 1:0 Att SläpMunderingen vid detta Regemente utgöres hvarje år, då den vid andra Regementen endast bestås hvart 3:dje år, 2:0
Att denna Mundering i 18 < a och 3§i6 års Markegång blifvit för högt beräknad, och 3:0
Att denna SläpMundering till färg och snitt, tvertemot äldre Författningar, skall nu göras lika med en LifMundering.
Vid dessa sme Puncter, får jag äran göra följande anmärkningar:
Den 2 Januarii. 1:0 Hvad Stöp Munderingens årliga bestående beträffar, har detta vid Södermanlands Regemente ägt rum alltsedan Konung Carl Xbtes tid, är således ej en ny börda, och grundar sig för härvarande pä frivilligt ingångna öfverenskqmmelser med fria Svenska Medborgare, som endast med dessa vilkor blifvit Soldater , och hvilkas Contracter således ej utan uppenbar orättvisa kunna brytas eller rubbas. 2:0 Hvad Släp
Munderingens för högt uppsatta värde beträffar, har Herr Grefve Gyllenborg redan i underdånighet anmält förhållandet hos Kongl. Majit , och lärer Nådig Resolution derå med snaraste kunna förväntas. 3:0
Hvad slutligen SläpMimderingens färg eller snitt vidkommer, så är grått Conimisskiäde eller Vadmal, i afseende å dertill erforderlig jemn blandning af endast svart och hvit ull , vanligen lika dyr sorn blått Kläde eller Vadmal , hvartill
Ull af alla färgskiften kan begagnas; och hvad åter snitten angår, så har åtgången af Rudimaterier, genom dennas förändring, ej blifvit större, än hvad den förr varit, då de i KnekteContracten upptagne Payråckar nyttjades, så att Rotehållare, i detta afseende, hvarken förlorat på det ena eller det andra.
Äfven får jag upplysningsvis tillägga, att Rotehållarne vid Södermanlands Regemente ej årligen bestå en , mot LifMundertngen svarande SläpMundering, hvilket lättligen af Herr 90 Den 2 %annani.
Grefve Gyllenborgs
Dictamen skulle kunna slutas, utan bestå Rotehållarne årligen en LifMnndering, som Markegång upptages till endast i del af en LifMunderings värde, så att Rotehållarne de jacto ej bestå mera än En Mundering på 3 år.
Om Herr Grefve Gyllenborgs
Dictamen endast rörde Södermanlands Regemente, vore detta af mindre vigt, isynnerhet som detta Regemente verkligen äger bättre beklädnadsvilkor än något annat i Arméen, hvilka likväl, såsom grundade på de primitiva KnekteContracten, ej utan orättvisa kunna rubbas; meti den värda Ledamoten föreslår en förändring i BeklädnadsFörfattningen af den 4:ue Februarii 1812, generelt för hela Arméen, som vore af en mera alfvarsam Natur, Jag lemnar derhän, huruvida förenämnde Författning (som likväl icke direct ålägger Rotehållaren, utan endast Soldaten, skyldigheten att hålla SläpMundering) är rättvis eller orättvis, nyttig eller skadlig; men jag tror, och hvar och en lärer medgifva, att Soldaten väl på något sätt måste blifva klädd, och att, om
Rotehållare till en del , eller helt och hållit, derifrån skulle blifva befriade, så skulle denna deras Beklädnads skyldighet i samma mohn falla Staten till last, sorn ej ägde annan utväg, än att i lika förhållande öka Bevillningen, hvarigenom Släp- Beklädnaden, som ifrån ålder vidhäftar den roterade Jorden, der. ifrån skulle afskiljaSj för att kastas på de öf; Dm 2 Januarii. 91 rige Medlemmarne af Samhället , hvilket äfven torde medföra svårigheter, och hvars mer eller mindre rättvisa jag ej vill omnämna.
Att Soldaten ej vunnit genom ofvannämnde Förordning, utan tvärtom förlorat, tyckes Herr Grefven sjelf medgifva i sitt Dictamen, och bevises i synnerhet derigenom, att då Soldaten, öfver hela Arméen, förlorat den honom förut bestådde Lif-Mundering, så hafva Rotehållare vid 8 Regementer ännu icke ingått att lemna honom motsvarande SläpMundering.
Att de Embetsman, som uppgjort, tillstyrkt eller utfärdat nämnde Författning, ej profiteradt derpå, är utom all fråga:
Att Kongl. Majt derigenom ej enskilt vunnit, är säkert.
Hvilken har då vunnit?
Staten , Nationen, vära Committenter, de, hvilka vi här hafva den äran att representera, och hvars tacksamhet vi således häldre borde tolka, än missnöjet öfver en Författning, som, i stället att lemna Soldaten en LifMundering hvart ie.te år, nu, genom slitningspenningarne , endast består den hvart 24:de år, hvarigenom således hälften af kostnaden blifver besparad för Statsverket, Huruvida Herr Grefvens yttrande öfver den ökade bördan, som Indelningsverket, efter dess tanka, nu skall ålägga Landet, är grundadt, besvaras bäst med påminnelsen, att nära hälften af denna börda genom Vargeringens upphäfvande försvunnit, att Indelta Arméen , långt ifrån att hafva tillskansat sig nå - 92
Dm 2 yanunrii. gra nya förmoner, nu är den mest vanlottade delen af Rikets Krigsmagt; att Öfver- och Under-Befälet vid Infanteriet ökades med | del, år 1813, utan att dertill erhålla vidare anslagän 8 Penninge-Löner af 200 R:dr hvardera, och några RoteLöner , tagne på bekostnad af Trouppens styrka; och att h varje Indelt Infan'terieRegemente för närvarande äger på Stat ett antal af 45 Officerare och 60 Underofficerare, utan att äga Indelningar för mer än 3» Officerare och 40 Underofficerare, så att massan af Indelta Befälets Lönings-vilkor, i följe deraf, undergått en förminskning af nära J:dél , då alla PenningeLöntagare tvärtom erhållit en förhöjning af minst ä-:del., Jag begagnar detta tillfälle för att göra Riksens Ständer uppmärksamme på den verkligt bekymrande ställning, i hvilken en del Capitainer, men isynnerhet Subaltern- och Underofficerare vid Indelta Arméen sig för närvarande befinna, hvilka, i afseende å deras högst otillräckliga Lönings-vilkor, visserligen nu voro lika berättigade och lika i behof af en Löne-förhöjning, sorn Penninge-Löntagare det voro vid 1815 Ars Riksdag; hvilket i synnerhet skönjes, då man ihogkommer, att vid hvarje Indelt Infanterie-Regemente det finnes 8 Capitainer med Lieutenants Löner, och 1 Capitaine med endast Fändriks Lön; 7 Lieutenanter med Fändriks Indelningar , och 5 Lieutenanter med endast Underofficers; 8 Fändrikar med PenningeLöner, och 4 med Underofficers, samt 60 Underofficerare med en ; * 1. ; Dm 2 3'annarii.
93 dast 28 de sämsta Indelningar, och för öfrigt försedde med usla Rote-Löner-, så att jag isynnerhet frugtar för denna sednare ägtningsvär. da Glass af Militairer, på hvars skicklighet Trouppens väl så mycket beror, och som alldeles kommer att gå under i händelse Riksens Ständer ej af vanlig rättvisa och ömhet på något sätt understödjer demj Hvarföre jag får anhålla om Remiss till StatsUtskottet.
Begärdes på bordet - Herr Monieomerie, Fabian, hade inlemnat 2:ne Memorial, hvilka upplästes, så lydande: i:o Innan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till StatsUtskottet och Kongl- StatsContoirets dervid fogade underdåniga Berättelse om LöneReglering för Länsmän och Fjerdingsmän i Riket, hos StatsUtskottet förekommer, torde mig tillåtas fästa Höglofl- Ridderskapets oell Adelns uppmärksamhet på otillräckligheten af Underbetjenrng för LandtStyrelsen i allmänhet och nödvändigheten af en Civil Tjenstemans stationerande i hvarje Socken på Landet.
Ingen af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, sorn har Egendom på Landet och sjelf lågt hind vid Styrelsen deraf, lärer det kunnat undfalla , huru litet och otillräckligt nuvarande KronoBetjening, i anseende till deras mångfaL diga göromål, kan hinna att vaka öfver efterlefnaden af Konungens Nådiga Författningar och de till sedlighetens bibehållande antagne ord. 94 Dm 2 Januarii. ningar; isynnerhet när fråga är om Bränvinsbränn ngsf örbud och Bränvinets måttliga bruk, samt uppgiften på tjenstehjon m. m., utan ock. huru handlöst Allmogen och den mindre skrifkunnige Jordbrukaren är lemnad utan biträde i sine Rättegångar, uppgifter till Mantalsskrifningar och BeredningsCömitéer, vid Contracters och Afhandlingars upprättande i laglig form, med ett ord, allt hvad till iagttagande och deras bästa kan komma i fråga, och hvilket en Landtman, som i sin mohn contribuerar till Staten mer än_Stadsboen, ej borde sakna.
Efter nuvarande Indelning har en KronoFogde, med en eller par Länsmän och några Fjerdingsman, ett omfång af mer än 20 Socknar, ofta to till \2 mils District, och i de Norra Frovincerne ännu längre, att hafva uppsigt öfver, och stundom händer, att på flere mils afstånd ingen eller ock en okunnig Fjerdingsman finnes ■, hurudan blir då efterlefnaden af Styrelsens Författningar vårdad?
Erfarenheten påkallar således en betydlig förbättring i denna LandtStyrelsens
Förmerj och den tror jag bäst och jemnast blefve fordell j om, i likhet med hvad hos våra Bröder Norrmännen skMl vara bepröfvadt nyttigt, att i hvarje större Socken af till exempel 50 mantal, förordnades en Sockenskrifvare, som borde vara en studerad, edsvuren, redlig och oegennyttig
Man, helst någon som förut är engagerad i HofRätten eller Coliegierne, hvarmed Den 2 Januarii.
95 en stor del af Stockholms Extra Ordinaritr skul. le finna sig val belåtne, helst om Kongl. Majrt ville tilldela deni sin Nådiga Fullmagt och vär. dighet lika med Fändrikar.
Han bör ständigt bo i Socknen.
En SockenSkrifvares syssla borde bestå förnämligast deruti : 1:0
Att vaka öfver efterlefnaden afKonun? gens och dess Befallningshafvandes Påbud och Befallningar och dem, jemte allt annat, som kungöres för Allmogen efter Gudstjensten, i Kyrkan eller Sockenstugan uppläsa och förklara, samt öfverenskomma om verkställigheten, så att Presterskapet, till andaktens störande i Kyrkan, ej med någon Kungörelses uppläsande må besväras. 2 0 Förrätta Mantals- och Skattskrifningen samt föra Protocoll och Längd i Socknens BeredningsComité. 3:0 Verkställa all uppbörd och utmätning med biträde af Sexmännen, samt dem aflefverera tiI?
KronoFogden 4:0 Föra Protokollet i SockenStämmor eller KyrköRåd, samt tillse att der ordentligt och lagligt tillgår, samt deltaga i vården öfver Kyrko, och Fattig-Cassorna , Räkningarne deröfver tora och biträda Pastor i Fattig.försörjnings anstalten, samt, der SockneMagaziner äro inrättade, dem med biträde af några Socknemän förvalta. 96 Den o januari!. 5:0 Hafva tillsyn att Vägar och Broar in^ noin Socknen ständigt hållas i lagligt stånd samt reglera allt hvad till Inqvarteringar, Skjutsningar och Transporter hörer. 6:0 Hålla Husesyner och B*sigtningar med Behörig Nämnd, värda Skogar och Allmänningar, upprätta Brandstods föreningar och dem handhafva. 7:0 Gå Hushålls •
Säl Iskaperne tillhanda med upplysningar, undersökningar och Correspondance om enskiita märkvärdiga Iiushållsanstalter, samt upprätta och årligen uppgifva allt hvad till Socknens Statistik hörer, hvilken genom sådana personer lättast och säkrast inom få år kan erhållas öfver hela Riket, , 8:0 Biträda Socknehoerne med Contracter och Afhandlingars upprättande och vidimerande, hvarvid hans underskrift hör göra tillfyllest, om ingen mera är att tillgå5 utfärda Stämningar , tillställa Communicationer ; besörja och bevaka Allmogens Rättegångar och de mindre förlika; förrätta Bouppteckningar, Arfskiften och Auctioner m. nr. 9:0 Hålla ordning på Tjenstehjonen, reglera deras löner, dem Tjenst anskaffa, utrota lösdrifvare och lättingar , förekomma tiggerier samt gå Husbönder tillhanda då laga skäl är att Tjenstehjon ur tjensten vräka enligt Tjenstebjons- Stadgan 5 ransaka efter stulit gods, fasttaga - Den 2 3annar ii. 97 taga Rymmare, med ett ord sagdt uträtta allt hvad nu varande Länsmän och Fjerdingsman långsamt och lamt verkställa. _ Härigenom synes Länsmäns, Fjerdingsmans, HäradsSkrifvares och JägeriStatens Sysslor och Löner med Boställen kunna indragas och besparas till aflöning för SockenSkrifvarne , hvats aflöning öfver hela Riket borde utgå i Spannmål , till exempel 50, 75 till joo Tunnor efter Sockd narnes vidd och Hemmantal i ett för allt:, hvaremot han ingen lösen af Allmogen hnge fordra , så framt det rörde hans Tjenste - befattning.
Om, genom förflyttning af öfverflödig Betjening ifrån HofRätterne, Collegier och vissa Embetsverk i Stockholm,dessaSockenSkrifvaresysslor skulle till en början besättas, och dessas löner med Länsmäns, HäradsSkrifvares och JägeriStatens sammanslås ; så tror jag att
Staten för öfrigt ej skulle bli belastad med synnerligt stort tillskott, särdeles om hvarje helt Hemman och i proportion de mindre, till denna nyttiga Inrättning åtoge sig en uppoffring af 72 till en Tunna Spannmål årligen; men oberäkneliga fördelar skulle härigenom i en framtid beredas Landet, genom det att Styrelsen gick i en jemn och oafbruten gång; Landshöfdingar och KronoFogdar, Presterskap och Domare skulle finna mycken lättnad i sina förrättningar , och Konungens Nådiga och.
Landsfaderliga Författningar bättre efterlefva-: de, samt ordning och sedlighet bibehållen i Landsorterns.
Ridd, 0. Ad, Prot. II, B. 13, 14* 98 Den 2 Januarii.
Detta mitt välmenta och vördsamma Meniorial anhåller jag måtte Respective MedStånden communiceras, och derefter till Statsutskottet remitteras. 2:0
Då Rikets Ständer vid föregående
Riksdagar åtogo sig en stadgad-Bevillning under namn af Landt Tullsiersättning, emot det, att LandtTullarne skulle upphöra, var väl meningen den, att TuliBetjemngen i alla Städer, utom Stockholm , äfven skulle indragas , och kostnaden derföre användas till Statens behof; men i dess ställe ser man denna.
Betjening på många ställen bibehållen och till och med ökad , de Resande till förtret och uppehåll och Allmänheten till skada och olägenhet samt StatsCassan ingalunda ökad till större belopp, än som utgår af Städer och Land.
Denna fråga anhåller jag således måtte remitteras till Allmänna Besvärs - ocfy OeconomieUtskottets vidare utredande, så att Visitation oph Tullbevakningen hädanefer måtte upphöra och den hungriga TullBetjeningen afskaffas.
Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, anförde skriftligen :
Vid sistlidne Riksdag uppkom en tvist, rörande Ständernas rättighet till disposition, organisation m. m. af Tullverket; det synes Den 2 jfamtarii.
99 som talte denna sak för sig sjelf, ty då TullMedlen äro förklarade för Bevillning och all Bevillning är Ständernas ensak, och dessas verkliga pligt är att tillse, det
Administration sker på möjligaste-förmånliga sätt, för att derigenom kunna minska det tillskott Folket måste till fyllnad i bristen utgöra, så borde man intet väntat få höra sådana inkast göras, sorn i någon måtto kunde inskränka Ständers rätt till ensam disposition härom, hvilket med Historiska Facta kan bevbas alltid hört Folket till då de ägt FrihetsRegeringar.
Rätta tiden till öfverläggning om detta Ärende synes väl vara när en gång StatsUtskottets Betänkande, rörande behofven till Statsverket, inkommer, men på det ingen invändning framdeles måtte göras, att härom ingenting blifvit omnämndt inom Motionstiden, gör jag det nu härmed, hemställande likväl ödmjukeligen till Herr Grefvens och LandtMarskalkens och Högloft.
Ridderskapets och Adelns ompröfvande, då jag begär få detta remitteradt till StatsUtskottet, huruvida denna sak som ett särskildt
Ärende bör behandlas, eller i sammanhang med hvad StatsUtskottet i det hela kan tillstyrka rörande Stats, behofven.
Emedlertid är TullVerkets
Admlnitration ett ämne för den angelägnaste öfverläggning.
Tullen är snart sagdt den betydeligaste Statsinkomst Rikst äger.
Några hundrade tusende Riksdaler mer eller mindre är följden af Administrations-sättet.
Dervid har länge varit anmärkningar att göra, men ännu mera i närvarande stund.
Om sådana afsteg kunnat äga rum, som allmänna ryktet förmäler, hvil - JOG Den 2 Sammil. ka jag dock för min del tror icke kunna vara sannfärdiga, enär de, sorn skola vaka öfver Lagarne och Ordningen, varit tysta:
Emedlertid, då skugga härigenom blifvit kastad pä Embetsman, anser jag det vara af vigt och högst nöd-' vändigt, fä uppdagadt sådana rykte ns utsprida; re, som komma oro och missnöje åstad.
Herr Hammarsköld, Lorenzo, hade inlemnät ett så lydande:
Till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, skall HögloS.
Ridderskapet och Adeln snart öfverlägga om upprättandet af ett KonstVerk, för att bevara minnet af en Furste, hvilken, ehuru kort han lefde ibland oss, dock lefde tillräckligt, för att förvärfva sig allas kärlek.
Med anledning häraf, ville jag fästa Högloft Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett annat Konstverk, redan ungefär till hälften färdigt och ämnadt att till kommande Slägter öfverföra minnet af en bland de vigtigaste af Fäderneslandets sednare händelser; en händelse, utan hvilken vi hvarken skulle hafva gjutit tårar på Prins Carl Augusts Graf eller med Glädjejubel åskådat hans Efterträiares Triumfer.
— Vid vår Allernådigste Konungs Kröning förknippar sig minnet af Fosterjordens betryggande mot utländskt öfvervåld; minnet af vår närvarande Statsförfattning, af de sednare
Årens ärofulla händelser, af alla Den 2 3anmriu 101 våra glada utsigter och stora förhoppningar.
Liksom Konung Carl XI och Konung Gustaf III, önskade Hans Kongl, Majit, att älven Hans Kröning, genom en Tafla, värdig Uppträdets högtidlighet och Konsternas vundna höjd i Sverige, måtte förhärligas, och utförandet uppdrogs åt Professor von Breda, hvars utmärkta talent, långt förut, så inom som utom Riket blifvit vitsordad.
Vissa omständigheter, här Icke tjenliga att uppräkna, hafva sedermera afbrutit detta arbete, som troligen icke lärer kunna fulländas, etn ej Riksens Ständer skulle besluta, att på detta värdiga sätt förvara hågkomsten af denna deras ärofullaste verksamhet. för min del, jag bekänner det upprigtigt, ser jag en lycklig tillfällighet härutinnan, dä det bereder Riksens Ständer möjlighet, att ådagalägga sin underdåniga tacksamhet för en Konung, till hvilken Nationen står i så stora förbindelser.
Ty troligtvis skola, utom genom deras eniga bemödanden för Statens bästa, Ständerna icke angenämare. kunna glädja vår älskade Konungs ärekrönta lefnadsafton, anon* de underdånigst hembjödo Hans Maj:t en skänk af detta Konstverk, i hvilket alla hans höga förtjenster om Fäderneslandet sinnebildligt framställas.
Äfven den omständigheten, att Riksens Ständer dymedelst äro i tillfälle att begagna en stor konst-skicklighet , hvilken länge spridt ett utmärkt hede.rsskiminer kring vår Nation, förtjenar visserligen noga behjertande, isynnerhet inför ett Samfund af förtjente Män , de der alla känna vigten af förtjenstens värdiga uppmuntran.
Då fordna tiders Ständer ärade 102 Den 2 järnum. den talent, som von Dalin, i sin Argus rach sitt Poem Svenska Friheten, ådagalagt, dermed att honom uppdrogs utförandet af ett stort Nationalverk eller utarbetandet af eri RiksHistoria , väckte detta, öfver hela Europa, ett för Svenska Nåupnen honorabelt uppseende.
Här är tillfälle-att å nyo vinna samma heder; ty här är ett Snille, lika utmärkt, lika förtjent af Nationens belöning, och här är, efter min tanka, fråga om ett verk, lika Nationelt som en RiksHistoria, fast utförd, med andra Medel.
Professor von Bredas kraftiga genie har nemligen uppfattat ämnet för denna Tafla i den storhet, som skall göra Taflan af betydenhet för alla kommande tider Ty hans afsigt är, att uti de hufvud - grupperna omgifvande figurer framställa hela^ Carl XIIRs tidehvarf, tecknande anletsdragen af aila de Personer, hvilka vid den tiden, genom höga ansvarsfulla Embeten, Patriotisme, Snillevärf eller Hjehegerningar, spridt kring Fädemeslandet eri återglans af deras egen Gloria.
Också ansågs, år 1809, denna sak, på visst sätt, såsom en Nationel angelägenhet.
Mera än en af de nu här församlade Herrar och Män torde erinra sig , att Kröningsdagen , för att bereda Konstnären en lättare åsigt af Högtidligheten , ett rum var honom lenmark på de främja af de bänkar, hvilka i» Storkyrkan för Ridöerskapet och Adeln voro bestämda.
Skulle det då vara värdigt Nationen, att låta ett sådant Konstverk halffärdigt lemnäs åt våra Efterkommandes förebråelser, att vi ej aktat det sköna, det Nationellt förträffliga, och Den 2 Jannar ii. 103 glömt den gärd af erkänsla vi äro en Nådig Konung skyldige?
Böra väl, i sådant fall, vi tillbakahålias af betraktelsen öfver de kostnader, hvilka härföre erfordras, utan utsigt att de genom Penninge- inkomster skola blifva återgäldade?
— En så inskränkt åsigt kari man icke förutsätta hos Nationens Representanter och aldraminst hos det Stånd, hvars hela väsende hvilar på äran, således på en idée, Konstnärens rätta hem och verkningskrets-
Jag vågar derföre hemställa, om Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ej skulle finna skäligt, att till StatsUtskottet remittera frågan om Medels utfinnande och anslående till utförandet af Ko* nung Carl XlIJ:s KröningsTafla, med hvilken Riksens Ständer önska göra Hans Kongl. Maj:t en underdånig Present, och i händelse detta bifalles, anhåller jag ödmjukast, att detta milt Memorial med de öfriga Stånden måtte communiceras.
Grefve Gyldenstolpe, Ulricy anförde skriftligen : v
Då, med undantag af LifRegementets Dra. gon- och HusarCorpser, samtelige Jndelte CavallerieRegemcnter äro försedde med ExercitieEsquadroner, vågar jag inför Högvälborne Hr Grefven och LandtMarskalken och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln göra framställning om nödvändigheten och billigheten att äfven des - 104 Den 2 Januarii. sa bada Corpser måtte blifva med ExercitieEsquadroner försedda.