Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1:0 ang:de gjord underd. framställning om statsbidrag för anläggning af kanal med bassin emellan staden Carlstad och dess hamn vid Kanikenäset; och 2:o ang:de tillhandahållande, äfven för nästkommande statsregleringsperiod, af det till bidrag vid inrättandet af pensionsanstalter för FolkskoleLärare beviljade anslag.
D en 10 Mars. 125 Föredrogs ånyo oell bifölls Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 28 sistl.
Febr. och d. 4 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 10, i ani. af väckt motion, att K.
Djurgården måtte, emot vissa vilkor, uplåtas till Stockholms stad eller enskilde samt förses med byggnader och kajer för handelns behof.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 28 sistl.
Febr. och d. 4 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 14, i ani. af väckta motioner ang:de inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtskis d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 39, angående Riksg:sKont:s förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854 årens Riksdag förflutna tid.
Föredrogös, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtsk:s nedannämnde, d. 4 dennes på bordet lagda, Betänk:n. N:o 15, i ani. af väckt motion om förändring af 2 § i Gifterm:sB:ns 10 Kap.; N:o 16, i ani. af väckt motion ang:de förändring af den genom lag fastställda arfsordning; och N:o 17, i ani. af väckt motion om förändring af 7 § i ÄrfdaB:ns 12 Kap. Föredrogos och lades till bandlingarne Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:s d. 4 dennes på bordet lagda Mern.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Betänk.
N:o 54, i ani. af väckt motion i fråga om särskilda belöningar för skogsplantering å de s. k.
Svaltorna i Elfsborgs län.
Vid föredragning af Allm. Besv.- och Ekon.Utskis d. 4 dennes f. m. på bordet lagda Betänk.
N:o 55, i ani. af väckt motion om förvärfvande för Statens räkning af förre allmänningen Trenningshult och kronoskattehemmanet Tvenningen, blef detta Betänk., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt.
Cederströms, Rudolf, d. 7 dennes på bordet lagda motion, ang:de utsättande af dagen för R.
St:rs nästa sammanträde till Lagtima Riksdag.
Denna motion remitterades till Exped.Utsk. och kommunicerades de respektive MedStånden. 126 Den 10 Mars.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagda Betänk:n, nemi. från Lagutskottet.
N:o 18, i ani. af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; N:o 19, i ani. af väckta motioner ang:de förändringar i gäl lande föreskrifter i afseende på lagfart af fast egendom; N:o 90, i ani. af väckt motion om antagande af ett stadgande derom, att, vid arfskifte mellan syskon, afseende bör göras å verkställd upfostran och upnådd ålder; N:o 21, i ani. af väckt motion om förändring af expropriationslagen.
II c sv.- och Ekon.Utskotlet.
N:o 56, i ani. af väckt motion om tillägg till tolfte punkten af Instruktionen för Postmästare d. 16 Febr. 1707; och N:o 57, i finl. af väckt motion om ändring i det arfvode
Postförvaltare äga beräkna sig för tidningars afsändande.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagda Betänkm.
N:o 58, i ani. af väckt motion om lika mått öfver hela Riket å den i hemmansräntan ingående spanmål; N:o 59, i ani. af väckt motion om uphäfvande af 84 § i K. M:s Nåd.
Förordning d. 6 Sept. 1842, om truppers och persedlars fortskaffande; N:o 60, i ani. af väckt motion om tillägg till 28 g i K. M:s Nåd.
Instruktion för Justerare af mått och vigter d. 31 Jan. 1855; och N:o 61, i ani. af väckt motion om föreskrifters meddelande vid vägning af spanmål.
Föredrogs ånyo BiddarhusUtsk:s d. 14 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 8, i ani. af Hr Anreps, Gabriel, motion om ett förlagslån från Riddarhuskassan för utgifvande af Svenska Adelns Attartaflor.
Med undantag af Gr.
Oxenstjerna och Hr af Funck, hvilka båda reserverat sig, hafva RiddarhusUtskrs öfriga ledamöter afstyrkt bifall till min motion om erhållande af ett förlagslån för utgifvande af ett större arbete, kalladt »Svenska Adelns Attartaflor»; men jag vill hoppas, att sedan E. och Ad. hört min vederläggning af motiverna för Utsk:s afstyrkande samt hvad jag för öfrigt har att i saken anföra, E. och Ad. icke skall fästa sig vid att Utsk. icke förordat min motion.
Utsk. har för sitt förfa rande anfört 3:ne skäl, nemi. för det första, att »de å Riddarhuset förvarade genealogier icke befinnas hvarken i så fullständigt skick eller så tillförlitliga, att deras utgifvande kan anses såsom ett för Svenska Adelns historia vigtigt företag.»
Om man skulle vänta med utgifvandet af detta föreslagna arbete till dess det kunde blifva fullständigt, så finge man vänta i ali evighet, ty, saken är
Deu 10 Mars.
127 af den natur, som är egen för allt hvad historia heter, att den aldrig kan blifva komplett.
Tvertom, om man nu utgåfve det, skulle handlingarne säkerligen blifva mera fullständiga än nu, då de ligga döda i skåpen.
När jag första gången iitgaf min Adelskalender, bad jag en af nuvar:de hufvudmän för en af de Grefliga ätterna att gå in och se på mitt manuscript, om det var rätt i afseende på hans familj.
Han svarade då att sådant icke lönade mödan, att jag tagit mig vatten öfver hufvudet, och att jag aldrig skulle kunna utföra detta arbete.
-Emedlertid gick denne Grefve in och såg på mitt manuscript, och der var uptagen en hans broder, som, i fäll han lefvat, skolat vara omkring 30 år gammal, men som han storligen undrade hvem det kunde vara, till dess han slutligen erinrade sig, att denne broder var död som litet barn, ehuru han hittills stått uptagen å genealogierna, från hvilka han först då' blef utstruken.
Häraf ser man huru nödvändigt det är, att tabellernas felaktigheter blifva kända.
Min Kalender har också rättat ganska många dylika.
Vidare säger RiddarhusUtsk., att detta arbete icke kan anses »såsom ett för Svenska Adelns historia vigtigt företag, utan fasthellre må vara att betrakta såsom en bokhandelsspekulation.»
Om också allt hvad som rör personer icke kan äga, alltid åtminstone, så stor vigt för historien, så måste det åtminstone vara vigtigt för slägterna att ett arbete, sådant som det ifrågavande, utkommer i flera hundra exemplar och icke, såsom nu, förvaras blott i ett enda, som är lätteligen utsatt för eldfara.
Man må blott tänka sig huru behöfligt det ofta nog är att känna genealogierne, sina slägtförhållanden, från hvem man härstammar o. s. v. Dessutom, om man besinnar att allas vår representationsrätt hvilar just på dessa genealogier, enär RiddarhusOrdmn i 7 § 7 mom. säger, att »Adelsman, hvars ättledning från stamfadren ej af Riddarhusets genealogiska tabeller tydligen utvisas, eller, der dessa befinnas bristfälliga, sådan ättledning ej styrka gitter», skall vara från rättighet till säte och stämma å Riddarhuset utesluten.
Om nu en olycka skulle hända — vi hade derpå ett, ehuru lindrigt exempel för några år sedan, då elden var lös i Riddarhusets källare ■—• och genealogierna blefve förstörda, skulle således, enl. ordalydelsen i 7 § 7 morn., ingen Adelsman kunna styrka sin härkomst genom geneålogierna på Riddarhuset.
Häremot kan visserligen invändas att vi, som nu här äro representanter, och våra efterkommande kunna härigenom styrka sin rättighet, men jag anhåller få fästa R. och Ad:s upmärksambet derpå, huru många familjer det är som äro orepresenterade, och huru mångå som skulle få rakt omöjligt att styrka sin härkomst från stamfadren, och sålunda, genom en olycklig tillfällighet, beröfvas sin rätt att representera å Riksdagen.
Om en sådan olycka skulle hända, och pressen med detsamma kastade sig öfver frågan om representationssättets förändring och sade, att nu är rätta tiden inne för R. o. Ad. att afsäga sig sin sjelfskrifvenhet, då den icke kan styrka sina ättleder och ej har några genealogier mera att åberopa, så skulle så väl K. M. som R. och Ad. komma i ett svårt dilemma, som blefve kinkigt nog att reda sig ur.
Deremot vore denna fara 128 Den 10 Mais. helt och hållet undanröjd, om genealogierna voro utgifna i hundratals exemplar, och RiddarhusDirekt:n, emedan åt ett arbete af enskild man eljest icke kan tillerkännas giltighet, låtit kollationera detta arbete med stamtaflorna, hvad det vigtigaste beträffar, dervid gjorde de anmärkmr, som syntes nödiga, och från familjerna skaffade sig upgifter, för att få ett sådant exemplar fullständigt.
Vid Riksdag borde sedan äfven förklaras, att denna bok vore att rätta sig efter, derest en sådan olycka inträffade.
Nu kan man visserligen invända, och jag har äfven hört denna anmärkning göras, att efter Riddarhuset stätt i 200 år, så skulle det aldrig kunna brinna.
I afseende härå vill jag endast erinra om Wallentuna kyrka, som stått två, tre gånger så länge, men ett, tu, tre, midt under yrväder, slog åskan ned och, såsom Länsmannen i häradet inrapporterade, nedbrann kyrkan totalt.
På samma sätt kan ock gå med Riddarhuset.
För att en olycka ännu icke inträffat, är ej sagdt och gifvet att den aldrig kan komma Utsk. slutar sitt första skäl emot min motion med att kalla den en bokhandelsspekulation.
Jag tror mig redan hafva visat tillräckligt mycket intresse för den sak som är i fråga, att jag icke behöft upbära en sådan beskyllning.
Hvad detta för öfrigt vidkommer, så skulle all hittills utgifven historia på samma grund kunna kallas en handelsspekulation.
Det andra skälet, som Utsk. anfört, är att det »blefve särdeles svårt att, derest arbetet skulle utgifvas så till sägandes under en af R. och Ad. tillsatt myndighets auspicier, bestämma hvad som af de biografiska anleckningarne borde uteslutas eller förbigås.»
Utsk. har i detta afseende oriktigt upfattat min motion.
Jag har aldrig önskat att, i afseende å arbetets redaction, stå under någon myndighet eller censur.
Det är jag som utgifver boken under mitt namn, hvilket äfven utsättes på titelbladet.
En sådan censur skulle föranleda till många obehagligheter och tvister om hvad som skulle tryckas eller ej, och genealogierna innehålla en mängd oriktigheter.
Jag har inom min egen familj exempel härpå.
Jag har 2 kusiner, af hvilka den ene heter Jakob Reinhold och den andre Jakob Herman.
För lång tid sedan infördes på genealogierna dessa begge bröders giftermål, men dervid hade man begått det misstaget, att Jakob Reinholds hustru införts på Jakob Herman, och så tvertom.
Detta ville jag rätta, men har icke brytt mig om att för sådant ändamål skrifva till landsorten.
Ett likartadt förhållande äger rum med slägten Natt och Dag.
I sådana fall kunde emedlertid denna censur komma och säga, att det skall tryckas så som genealogien har det uptaget, och derpå vill jag icke ingå.
En förläggare frågar för öfrigt icke efter huru boken är redigerad.
Han vill visserligen veta hvad den innehåller, och om den kan vara begärlig, men något inseende öfver redactionen utöfvas ingalunda af en förlagsman, helst då utgifvaren förut gjort sig fördelaktigt känd, och det tror jag att jag gjort genom utgifvandet af min Adelskalender.
Det tredje af RiddarhusUtsk:s skäl emot min motion är att, »enl. hvad RiddarhusDirektm upgifvit, Riddarhuskassan icke äger tillgång att förskjuta ett så betydligt förlagskapital.»
Hvar och en, som t» e n 10 Ma 1* s. 129 sorn läst den af Riddarh.Direktm till det Högloft.
Ståndet vid denna Riksdag ingifna inlaga och berättelse, vet att Riddarh.kassnn utgör öfver 13 0,000 Rdr bko: och det torde icke kunna nekas att, om man vill, så kan man äfven något med en tillgång af så stort belopp.
Utsk. slutar sitt tredje skäl sålunda: »under äfventyr att dervid göra en mer eller mindre kännbar förlust.»
Jag har upgjort en kalkyl, som utvisar, att med 700 exemplars försäljning upstår det vinst.
Om raan mot denna min kalkyl invänder, att boken ej är afsättlig, så vill jag blott taga ett exempel.
Om vi antaga att inom hälften af de 10 00 adliga familjer, som finnas enl.
Direktms upglfter, finnes för hvarje slägt en person, som vill lägga sig till detta arbete, så blir det 500.
Om vi ytterligare antaga, att för hälften af detta sednare antal det finnes två i hvar slägt, som intressera sig derför, så hafva vi 250, eller sammanlagdt 7 50.
Eller om denna kalkyl ej medgifves vara riktig, så låt oss antaga, att det blött finnes 500 familjer som köpa boken, så är jag öfvertygad att det finnes 200 icke-adelsmän, som intressera sig för saken och köpa arbetet, emedan de adliga slägterna, på sednare tider, amalgamerat sig med de andra ståuden.
Om nu också icke 700 ex. skulle tecknas, så kan man göra såsom utomlands, och äfven här i Sverige brukas, nemi. börja en ny subskription.
Detta ifrågasatta arbete är dessutom icke alls af samma natur som en Kalender.
Den sednare får lof att säljas på ett år, men detta oaktadt har den haft 1,500 ex. afgång.
Om nu det förra arbetet icke skulle kunna säljas på mindre än 10 år, så förlorar det emedlertid under dessa år intet af sitt värde.
När jag gaf ut min första Kalender påstod man likaså, att den icke skulle bära sig; och när jag gaf ut den andra Kalendern, så trodde man att jag var galen, som vågade detta, sedan jag nyss förut utgifvit en dylik.
Den gick emedlertid ännu bättre.
Hågen och intresset för Adelns historia hafva på sednare tider betydligt tilltagit.
Jag vill uplysa, att de arbeten af likartad natur, som för 50 å 60 år sedan utkommo, äro mycket eftersökta, köpas med mycken begärlighet och betalas med ända till 30
Itdr bko hos antiqvariske bokhandlare.
Dessa uptaga dock endast stamfäderne, eller dem som blifvit adlade.
Den nya skulle deremot uptaga allt, som rörer R. och Ad., och ändock icke gå till mera än 30
Rdr bko, efter som det är af mig beräknådt.
De, som nu vilja hafva sina stamtaflor utskrifna, få betala 3 Rdr bko för hvarje ark, och desse torde vara ganska många, ehuru de grufva sig för den stora kostnaden.
Andra åter tycka det vara svårt att gå upp på Riddarhuset och grafva i luntorna.
Jag tror således nog att boken skulle finna afgång.
Oxenstjerna och Hr af Funck hafva föreslagit, att till en början förlägga blott ett enda häfte.
Detta vore på det högsta olämpligt.
' Om jag skulle annonsera och i subskriptions-anmälan säga, att Riddarh.Direktm har tillsyn öfver arbetets ordentliga utgifvande, hvad tiden beträffar, men detta gällde blott ett enda häfte, så skulle allmänheten icke kunna fatta något förtroende till min subskription.
Onl jag åter får utgifva boken under Riddarh.Di IV H. ' 9 130 D en 10 Mars. rektms inseende, och jag utsätter detta i min anmälan, så väckes förtroendet till företaget, då man har säkerhet för att boken ordentligt och fullständigt utkommer.
Den är då icke beroende af en förläggares möjliga död under tiden.
Om alla förläggare, som företaga sig ett så stort arbete, hade så god garanti att erbjuda, så skulle subskriptionerna gå mycket bättre än nu, då man har misstroende för sådant och tror att det icke utkommer.
Det kan icke annat än förefalla besynnerligt, om vid samma Riksdag, som i ett annat Stånd förslag blifvit väckt om anslag till Litteratörer — och jag får väl också räkna mig till dem — It. och Ad. skulle neka att åt en af sina egna ledamöter, som vill utgifva ett arbete af så mycken nytta för R. och Ad., som jag tror mig hafva visat att detta skulle medföra, ett simpelt förlagslån, sorn jag vill återbetala med ränta.
Då jag för öfrigt, utan att subskribenterne upgå till det bestämda antalet, icke får ut ett enda öre, så finnes ju ingen risk för R. och Ad., ty jag får icke hand om penningarne; jag får blott mitt arfvode.
Den tjensteman, som sådant updrages, han upgör med distributören, mottager af honom penningarne och gör Riddarhuskassan betäckt.
Det enda kassan måste på förhand utgifva, är första månadens arfvode, 100 Rdr bko; den andra månadens begär jag, enl. specielt kontrakt, icke heller förr än jag presenterar manuskriptet till första månadens arbete o. s. v. Det är således endast 100 Rdr bko, som kassan, i händelse a( min död, riskerar; men lefver jag, så får jag icke andra månadens arfvode förrän jag lemnat manuskriptet för den första.
Jag får aldrig hand om penningarne.
Riddarh Direkt:n behöfver icke tänka att den ger mig 0000 Rdr, och att jag sedan ej rätt betalar boktryckare, bokbindare och öfrige, utan jag begär blott mitt en gång för alla bestämda arfvode och några s. k. present-exemplar, och då uplagan är beräknad till 1000 exemplar, torde detta val icke möta någon svårighet.
Jag anhåller att R. och Ad. måtte, med afslag å Riddarh.- Utsk:s Utlåt., bifalla det i min motion framställda förslag om ett förlagslån till utgifvande af Svenska Adelns Attartaflor.
Ehuru den af HrjAnrep väckte motion, om ett förlagslån, från Riddarhus-kassan för utgifvande af Svenska Adelns ji larlaflur, hvarken kunnat tillstyrkas af RiddarhusDirekt:n eller Utsk., i följd af det upgifna hufvudskälet, som orden lyda: ali Riddarhuskassan icke äger tillgång alt förskjuta ett så betydligt förlagslcapilul, under äfventyr alt dervid göra en mer eller mindre kännbar förlust.
Denna omnämnda äfventyrliga förlust måste naturligtvis endast upkomma: i den händelse arbetet icke skulle vinna den påräknade framgång; men, i motsatt täll, kan man antaga, att utgifvaren af arbetet kan påräkna en vinst, hvilket är eller kan vara lika troligt.
Ar det då något äfventyr för Riddarhuskassan?
Jag vet icke hvarföre man skall antaga det ofördelaktigaste, synnerligast då frågan är om en hjelp eller ett stöd för en af Riddarhusets medlemmar.
Dessutom har nu tvenne af Riddarh.Direktms ledamöter, Frih.
Bennet och Hr Leyonancker, afgifvit ett förslag till ändamålets vinnande, utan någon Den 10 M ars. 131 Äfventyrlig förlust, hvarföre så väl Gr.
Oxenstjerna som jag emot Riddarh.Utsk:s Utlåt, reserverat oss och instämt uti det af Frih.
Bennet och Hr Leyonancker afgifna förslag.
Jag anhåller derföre, ehuru jag i Utsk. reserverat mig, och de skäl, som blifvit anförda, synas af Riddarh.Utsk:s Utlåt.
N.-o 8, få tillägga, att det vore önskligt om hvar och en inom
Ståndet med sin röst eller bidrag ville gifva en upmuntran åt Hr Anrep, som med nit och håg önskar egna sig åt ett nog mödosamt, men för It. och Ad. gagneligt arbete.
Den Adelskalender, som af Hr Anrep är utgifven, har redan visat sig nyttig, icke endast för R. och Ad., utan äfven för inånga andra, genom de uplysningar man derifrån kunnat hemta; och då denna Kalender derjemte utvisar Hr Anreps trägna, mödosamma och omsorgsfulla arbete, påkallar äfven detta It, och Ad:s så väl upmärksamhet som tacksamhet derföre, och gifver icke endast anledning, utan äfven upmanar hvar och en att gifva ett stöd åt Hr Anrep, som så ihärdigt och träget, med ospard möda, söker sin verksamhet i dessa nog enformiga och tröttande samt icke afuudsviirda göromål, hvilka särdeles äro egnade åt It. och Ad.
Jag vågar derföre anhålla, att It. och Ad. måtte behjerta Hr Anreps motion, på ett för honom nöjaktigt sätt till målets vinnande, antingen det må komma från Itiddarhuskassan eller genom enskildta bidrag från Ståndet.
Vinnes detta mål, som i motionen är uttryckt, har i detsamma äfven ett vackert och välgörande mål vunnits, då R, och Ad. underhjelper den arbetsamme; och skall detta alltid blifva en tillfredsställelse och belöning för den, som ser sig understödd i sitt företag och icke tvertom stängd eller nedtryckt i sin verksamhet.
Lägger man nu härtill, att Ståndets representationsrätt har sitt stöd och hvilar endast på de genealogiska upgifter, som inom Riddarhuset, i ett enda exemplar, finnas att tillgå, hvilket lätt genom en eldsvåda kan omintetgöras, blifver detta ytterligare ett talande skäl, för att det i Hr Anreps motion tillkännagifna arbete kunde blifva af värde och till nytta, synnerligast om RiddarhusOrdmns 7 § och 7 mom. strängt iakttages.
Jag anhåller derföre om återremiss på Riddarh.Utsk.-s Utlåt.
Hr Tham, Casper Wollrath Victor:
Jag för min del tror att Riddarh.Utsk. kunnat, vid pröfningen af Hr Anreps motion, komma till ett alldeles motsatt resultat.
Utsk. har nemi., bland de många skälen för afslag, äfven anfört det ofullständiga skick, hvari genealogierna nu äro.
Månne icke detta är ett skäl mera att befordra dem till trycket, ty ju förr detta sker, desto snarare kan man hoppas att få de fel rättade, som i dem förefinnas.
Hvad som kraftigast bidragit att många af de luckor, som förefinnas i genealogierna, icke blifvit fyllda, torde just vara, att de icke genom tryck varit tillgängliga för den större allmänheten, ty då skulle sannolikt mången slägt bemödat sig att få sin ätteledning utredd, då nu åter många finnas, som icke alls känna sina ätteledningar
Då jag för 14 år sedan arbetade i Riks Arkivet, och dervid äfven begagnade Riddarhusets hjelpkällor, hade jag bland annat af - 13* Den 10 Mari!. skrifvit oell hemtagit eu genealogi.
En person, som kom och besökte mig, fick händelsevis ögonen på denna och riittade de brister, som deri förefunnos, hvarigenom denna förut högst ofullständiga tabell ändtligen vann ett kompletteradt skick.
Icke endast från en för R. och Ad. egennyttig sida, utan äfven såsom nödvändig hjelpkälla för historiska och statistiska forskningar, är det af vigt att dessa genealogier befordras till trycket.
Jag får, för min del, på det aldra lifligaste tillstyrka, att R. och Ad. måtte återremittera detta Betänk., så att Utsk. må komma i tillfälle nogare undersöka, huruvida icke möjligen ett förskottslån till Hr Anrep kan åvägabringas, samt på .det Utsk. må mera närma sig till Hr Leyonanekers reservation.
Jag ber alt, på samma gång jag yrkar återremiss på Betänk., få hemställa, om icke. 11. och Ad. ville med mig förena sig deruti, att, om
Riddarhuskassan icke kan bekosta genealogiernas tryckning, Direktm måtte åläggas att deraf anskaffa dubbla exemplar, för att på annat säkert ställe förvaras, så att, i händelse en eldsvåda eller annan olycka skulle träffa Riddarhuset, dessa genealogier ej må gå förlorade.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag med Hr af Bunck förena mig i yrkande om återremiss af förevar:de Betänk.
Mörner, Carl: Riddarh.Utsk. har vid behandlingen af Hr
Anreps motion visserligen icke förbisett det vackra syfte, som ligger i sjelfva motionen; men Utsk. har funnit betänkligt att dertill nu tillstyrka sitt bifall.
Jag torde i första rummet få åberopa de skäl Utsk. anfört för dess afslag; men anser mig böra bemöta några af de anmärkmr Hr Anrep nu gjort vid Utsk:s Betänk.
Jag lemnar derhän, huruvida Hr Anreps kalkyler och zifferberäkningar äro riktiga och instämma med verkliga förhållandet; men sådant beror hufvudsakligen på den afsättning arbetet får.
Det är visserligen möjligt att SOU ex. af ifrågavar:de tabeller kunna försäljas, men, mine Hrr, då man för 1,2 häften betalar 10 Rdr bko, och hela arbetet sålunda kostar 30
Rdr bko, så om och denna summa är af föga betydenhet för en och annan, torde den för de fleste icke vara så alldeles obetydlig, särdeles om man ej kan påräkna att tabellerna äro fullständiga och tillförlitliga.
Helt annorlunda är förhållandet med den s. k.
Adelskalender
Hr Anrep utgifvit.
Den är ett kort sammandrag af ätteledningarne, och omfattar endast nu ldfvande personer.
Den är för hvar och en ofta behöflig och kostnaden så obetydlig, att en hvar gerna vill och kan dermed vara försedd Jag tror således, att då man äfven betänker den omständighet, på hvilken Utsk. laggt särdeles vigt, nemi. att genealogierna äro i hög grad ofullständiga, så ser jag icke något egentligt skäl hvarföre Utsk. bordt tillstyrka att de nu skulle, under R. och Ad:s auspicier, på trycket utgifvas.
Hvad det beträffar, som Hr Tham anfört, att genealogiernas utgifvande skulle lättare medföra deras komplettering, så fruktar jäg detta mål ej derigenom vunnes, då säkert ganska få voro i tillfälle att fylla luckorna.
För öfrigt är jag fullkomligt af samma åsigt som de värde talarne i afseende å dessa handlingars historiska vigt och värde.
Rörande deras säker - Den 10 Mars. het mot eldfara så har Utsk. under behandlingen vackt motion om inköp af ett brandfritt skåp.
Skulle R. o. Ad. komma att bifalla inköp af ett sådant, torde de g'enealogier och handlingar som deruti blifva förvarade vara betryggade mot eldsolycka.
På Riddarh.- kassan på alla möjliga håll anlitas, såsom R. o. Ad. torde hafva sig bekant, så har, i osäkerheten om företagets framgång, Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka en så stor förlagssummas beviljande som 18,900 R:dr.