Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag visserligen anser, att kroppsstraffen höra, så mycket möjligt är, inskränkas inom vår arme', tror jag ej, att de helt och hållet kunna afskaffas, förutan att blottställa disciplinen, i synnerhet under fälttåg och i krigstid, då äfven landets innevånare, dels egne och dels främmande, skulle komma att sitta emellan derpå.
Jag vet de äro afskaffade i den Fransyska arme'en: dess disciplin är icke eller öfver sig, och man nödgas der alt genast fusillera soldaten för brott, sora kunde försonas med några prygel.
Detta är hvad man i philantropiskt afseende vinner derpå.
Pä grund af dessa skäl anser jag den vackra tanka, som legat till grund för motionären och för Ulskms betänk., icke kunna antagas annorlunda än med stora modificationer, och en mogen pröfning deraf; tillstyrkande för öfrigt, att frågan må öfverlemnas lill K. M., såsom varande högsta befälhafvaren öfver krigsmakten till lands och vatten, och icke afgöras af RiksSlm, som icke äga den för ämnets behandling nödiga kunskap och sakkännedom.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. ö e. m. Frih.
Jag kan omöjligen föreställa mig, att icke Utsk:n, så väl som vi, insett obehöfligheten af en und. skrifvelse i detta ämne; ty säkert lärer K.
M. icke underlåta att med all möjlig omvårdnad, med allt möjligt afseende på deruti ingripande förhållanden, och efter noggrann pröfning, härutinnan stadga hvad som är enligast med lidens fordringar och sakens natur, samt i följd deraf rådligt och verkställbart.
Men då Utsk. icke dessmindre tillstyrkt en sådan skrifvelse, som den ifrågavar., har afsigten dermed förmodligen endast varit den, att bereda Exp.Ulsk. tillfälle till en nyttig och behaglig stilöfning.
Då nu emedlertid, i följd deraf, 3:ne Stånd beslutit, alt en skrifvelse skall komma att afgå, så lärer del icke af delta Stånd kunna hindras; hvarföre jag för min del förenar mig med Gr.
Cronhjelm uti den redaction han föreslagit.
Stael von Holstein, Fabian Willt.:
Den 11 December f. m. 311 icke gillar Ulsk:ns hela betänk., emedan clet icke, efter min tanke, gått så långt, som det bort, nemi. att tillstyrka ett totalt afskaffande af prygelstralfets användande inom armeen, så, då likväl en återremiss numera vore utan ändamål, sedan 3:ne
Stånd redan fattat sitt beslut, så förenar jag mig hufvudsakligen uti hvad Hr Mannerskantz anfört, och yrkar bifall på betänk.
Såsom ett ytterligare skäl, hvarföre jag anser ett afslag nu alldeles icke vara i sin ordning, ber jag att få erinra, att då inom beväringen och arméen kan finnas personer, tillhörande detta Stånd, som icke äro underkastade samma straff, som de öfrige, ty jag tror att de adliga privilegierne förbjuda användandet af kroppsstraff emot en sådan soldat, ifall han skulle förbryta sig, anser jag det vara olämpligt att bibehålla ett straff, som icke kan tillämpas på alla.
Jag har redan i ett föregrde yttrande sökt motivera mina åsigter i ämnet, och anhåller nu blott alt få ytterligare besvara några anmärkmr.
Men först bör jag fästa uppmärksamheten derpå, att det icke varit Utskms mening att föreslå någonting annat, än inskränkning i prygelstraffets användande vid arméen.
Man har här frågat, hur är det möjligt att göra denna inskränkning?
Dertill svarar jag:
Utsk:n hafva ju föreslagit, att den lind. skrifvelsen skulle innehålla en önskan, att K.
M. mätte vidtaga sådana åtgärder, som göra det möjligt.
Man har vidare sagt, att inskränkningen redan blifvit genom praxis införd.
Sä mycket vigtigare är det då, att denna inskränkning kommer på papperet; först då blir den allmän.
En ledamot, som exercerat Stockholms beväring, har trott, att detta straff vöre alldeles nödvändigt för disciplinens upprätthållande.
Jag ber då få i minnet återkalla, hurusom 1812, då ett circulärbref utkom, som gjorde inskränkning i prygelstraffets användande, det nog allmänt förespåddes, om icke hela den Svenska arméens upplösning, åtminstone att disciplinen skulle derpå lida betydligt.
Jag hemställer nu om detta varit förhållandet.
Slutligen anhåller jag att få förklara, att jag väl känner Hr Lefréns varma nit för Svenska arméen, och hoppas deraf allt möjligt godt, men tror likväl, att om Utsk:n afslagit motionerne, hade en sådan åtgärd lätt kunnat misstydas.
Likaså tror jag, att det med skäl kunde finnas besynnerligt, om just R. o. Ad. ensamt beslöte afslag å betänk.
Flere af Ståndets ledamöter hafva yttrat, att man icke borde afslå betänk., derföre att det då skulle synas som om R. o. Ad. ogillade de tänkesätt, hvilka derutinnan äro rådande.
Men jag vet icke, att någon ledamot här på sådan grund yrkat afslag, åtminstone har icke jag gjort det.
Men jag har yrkat ogillande, derföre att påminnelsen är onödig; ja, jag ville till och med säga, att det är mindre grannlaga å R.
St:s sida, att, när de veta, att saken är under behandling och då de kunna vara fullt öfvertygade, att det icke dröjer länge, förr än Regeringen sjelfmant vidtager nödige åtgärder, att, säger jag, då komma med påminnelser.
Det ser ut som ville man beröfva Regeringen hvarje tillfälle att sjelfmant göra något, liksom om in - 312 Den 11 December f. m. gen annan än Ständerne allena förstode hvad sora göres behof.
Jag får således vördsamt anhålla, att R. o. Ad., ulan afseende derpå, att de 3:ne öfriga Stånden beslutit en sådan skrifvelse, ville för egen del afslå betänk.
Saken går i alla fall fram; menora grannlagenheten någorstädes bör iakttagas, så är det visserligen hos oss, der så många sakkunnige män finnas, och der så många ledamöter veta att saken är under behandling.
Jag har så uppfattat andan utaf ett representativt samhälle, sådant som vårt, att den fullkomligaste harmoni der måste råda emellan Styrelse och representation, för åstadkommande af hvarje väsendtlig åtgärd, som för samhället befinnes vara nyttig.
Dä nu flere ledamöter här bestämt påstått och man dessutom med temmelig visshet kan antaga, att Styrelsen har för afsigt att vidtaga sådane åtgärder, som af Utsk:n här blifvit föreslagne, så skulle jag tro, att det alldeles icke skadar saken, utan tvertom gagnar, alt R.
St. nu, då de tillfrågas derom, uttala den tanken, att de dela samma åsigter som Styrelsen.
Jag tror detta vara så mycket mera behöfligt, som jag har hört med säkerhet sägas, att under de 30 sistförllutna åren, eller åtminstone under de sista 15 åren, under hvilka armeen väntat på hvad som nu till en del blifvit föreslaget, förbättringen af de lagar, som den skall lyda, så har flere gånger sådane mildrande straffbestämmelser varit ifrågasatta, men de hafva blifvit förhindrade, emedan enskilda rådgifvare, för den, som ägt att derom besluta, framställt saken såsom ännu mindre lämplig att utföra.
Men om så väl nu R. o. Ad., som redan de 3:ne öfriga RiksStm, skulle yttra en gillande tanke om saken, så skola sedan icke mera några sådana enskilda yttranden någonting gälla.
Björnstjerna har blifvit omtaladt, att vid den Nord-Americanska armeen prygelstraffet ännu existerade.
Det erinrar mig om en händelse, som jag af tidningarue hörde omnämnas för ett par år sedan.
Den hade inträffat pä en Americansk fregatt, som var ute på segling, och hvars besättning hade fått en befälhafvare, som var alldeles utomordentligt sträng, och som utdelade de mest grymma kroppsliga bestraffningar vid den aldra minsta förseelse.
Om jag hade tidningen här till hands, skulle jag läsa upp listan på alla de särskilda bestraffningar, som under den korta tiden af några månader på denna fregatt blifvit utdelade.
Den är så orimligt lång, att jag tror, att det icke finnes en enda ledamot här, som icke skulle känna sig ytterst förvånad öfver alt något sådant verkligen kunnat äga rum.
Nu skulle man väl tro, att på denna fregatt dock disciplinen borde vara väl uppehållen.
Tvertom; just på denna fregatt uppkom ett myteri, anstiftadt, icke af individer frän den mest obildade classen, utan det var personer tillhörande de bildade classerne, ibland andra dåvarande Americanska krigsministerns egen son, som satte sig i spetsen derför och lyckades att få största delen af besättningen på sin sida.
Detta bevisar just huru litet detta straff bidrager till att underhålla disciplinen, då det Den 11 December f. m. 313 det tvertom ofta verkar motsatsen.
Jag tror äfven, att om man skulle undersöka förhållandet både vid de regementen inom Svenska armeen, der delta straff mest brukas, som ock vid de, der det blir minst begagnadt, så skulle man finna, att disciplinen visserligen icke är bättre vidmakthållen vid de regementen, der prygelstraffet mest användes.
Hr von Troil har omtalat flera enstaka fall inom arméen, som skulle bevisa, att då delta straff oriktigt blifvit användt, så har sådant alltid blifvit vederbörligen beifradt.
Jag kan icke svara honom härpå, emedan det icke är mig tillåtet att uppräkna andra fall, der så icke skett.
Men då borde man också å andia sidan icke omtala och discutera sådana enskilda förhållanden, derå svaret ej är fritt och rättelse icke lämpligen kan meddelas.
I anledn. af det utaf en föreg:de talare citerade exempel, vill jag nu blott hemställa till honom, huruvida icke den Americanska congressen sedermera afskaffat kroppsstraffen.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm., att dels bifall dels afslag å betänk, blifvit yrkadt.
Derjemte hade Hr Mannerskantz föreslagit, att R.
St, skulle besluta, ”att hos K. M. i und. anhålla, alt K.
M. täcktes dels i nåder anbefalla, att prygelstraffet endast må tillämpas å de individer af arméen, flottan och beväringen, hvilka, på grund af föreg:de ransakning och dom, blifvit nedflyttade i en s. k. straffclass, och dels i öfrigt vidtaga de åtgärder, hvarigenom användandet af prygelstraffet, såsom extra judiciel bestraffning, skall kunna i möjligaste måtto inskränkas.”
Det är blott en stroph deruti, sorn jag icke kan erinra mig hafva nyttjat, nemi. orden ”såsom extra judiciel bestraffning.”
Det finnes verkeligen ett och annat fall, der man genast mäste använda prygel, dels såsom extra judiciel bestraffning, men dels såsom af krigsrätt gjord tillämpning af bestämdt lagstadgande, och då sådant synts mig alltför hårdt, för att jag icke skulle söka åstadkomma snar rättelse, och då jag har afsett båda fallen, bar jag icke velat begagna förut nämnde uttryck. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att slutmeningen i det af Hr Mannerskantz gjorda förslag följaktligen skulle lyda sålunda : ”hvarigenom användandet af prygelstraffet skall kunna i möjligaste måtto inskränkas;” samt framställde derjemte, att Gr.
Cronhjelm föreslagit, alt ”R. o. Ad. mätte afslå Utsk:ns betänk., med förklarande, att dä Styrelsen redan till ärendets behandling nedsatt en comité, inom hvilken de mildare åsigterne lyckats göra sig gällande, men dess arbeten mäst afbrytas, i anseende lill fördröjandet af nya criminallagens pröfning; så finner R. o. Ad. för närvar, öfverflödigt att till K.
M. ingå med und. skrifvelse i detta ämne.” 5 H. 40 314 Den 11 December f. m.
Då härvid H. Ex. förklarade, att särskild propos. å hvart och ett af de sålunda framställda yrkanden skulle komma alt meddelas, anmälde sig och yttrade:
Som jag tror, att ingen mer än jag har begärt bifall till belänk., så vill jag nu derifrån afstå, under den förhoppning, att Hr, Mannerskantz är beredvillig ändra sitt förslag sä vida, att der icke skulle stå: ”efter vederbörlig ransakning och dom,” ulan blott: ”blifvit nedilyltad.”
Oaktadt jag tror, att det är riktigt, att det står ”ransakning och dom,” oell ehuru jag är öfvertygad, alt detta vore det bästa, äfvensom det är öfverensstämmande med hvad som äger rum vid den Preussiska arméen, der en sådan straffclass finnes, till hvilken man kan blifva nedflyttad efter föreg:de ransakning och dom; så, om det kan förena de särskilda meningarne till en enda, vill jag icke motsätta mig borttagandet af dessa ord.
H. Ex. Hr Gr. o Landtm, erinrade att, utom Hr Munck, Frih. Stael von Holstein yrkat bifall lill Utsk:ns betänk.
Stael von Holstein förklarade sig vilja afstå från detta yrkande.
Jag har yrkat bifall till 2:dra punkten i betänk, och afslag å den 3:dje. Hr Mannerskantz:
I händelse de särskilda ledamöterna icke kunna förena sig om någon gemensam tanke, yrkar jag fortfarande, alt orden ”ransakning och dom” må fä stå qvar.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han trott sig finna, att både Frih. Stael von Holstein och Hr Mannerskantz förenat sig om den förändring i den sistnämndes förslag, som Hr Munck begärt; deremot bade Hr Bildt yrkat bifall till de 2 första punkterne och afslag å den 3:dje, hvarföre det syntes nödigt att framställa särskild propos. å hvarje punkt.
I händelse särskild propos. skall komma att framställas för hvarje punkt i betänk., anhåller jag, att det af mig föreslagna beslut mätte fä göra sig gällande för hårla punkterne.
Hr von Hartmansdorff hegärde, att Gr.
Cronhjelms förslag till ttropos. mätte blifva uppläst. 1 anledn. häraf behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nu ånyo uppläsa detta förslag.
Hr von Hartmansdorff: Enär Gr.
Cronhjelm och jag äro i hufvudsaken af samma öfvertygelse, nemi. att betänk, bör alslås, men han önskar att R. o. Ad. mätte motivera sitt beslut; så vill jag, derest meningarne kunna derigenom förenas, icke bestrida att så sker.
Cronhjelms för - Den 11 December f. m. 315 slag till beslut i allo öfverensstämmer med de skäl, på grund at hvilka jag yrkat afslag å betänk , så instämmer jag uti Gr.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan nu de talare, som yrkat afslag, instämt med Gr. Crohjelm, R. o. Ad. torde tillåta, alt propos. blefve framställd först ä första punkten i Ulsk:ns betänk, och sedan å Hr Mannerskantz^ och Gr.
Cronhjelms, i afseende på de sednare punkterne gjorde förslag.
Härvid gjordes ingen erinran, hvadan H. Ex. nu hemställde, om R. o. Ad. bifölle Stats- och Ekon.Utskms förevar, betäuk. i den del, hvari Utskm ansett sig icke böra tillstyrka, att prygelstraff inom den indelta och värfvade armeen för närvar, helt och hållet afskaffas.
Härefter hemställde H. Ex., om R. o. Ad. bifölle
Hr Mannerskantz^ förslag, att R.
St. skulle hos K. M. i underd. anhålla, att K.. M. täcktes dels i nåder anbefalla, alt prygelstraffet endast må tillämpas på de individer af ammen, flottan och beväringen, hvilka blifvit nedflyttade i en s. k. straffclass, och dels i öfrigt vidtaga de åtgärder, hvarigenom användandet af prygelstraffet skall kunna i möjligaste måtto inskränkas.
Med lillkännagifvande, att H. Ex. ej kunnat bedömma, huruvida ja eller nej härvid varit öfvervägande, blcf nu, i öfverensstämmelse med Hr Bildts yrkande, propos. framställd till bifall å Utskms i 2:dra punkten af betänk, gjorda hemställan i fråga om inskränkning af prygelstraffet inom värfvade och indelta arméen.
Denna propos. besvarades med nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå 2:dra och 3:dje punkterne af Utskms betänk., med förklarande, att då Styrelsen redan lill ärendets behandling nedsatt en comité, inom hvilken de mildare åsigterne lyckats göra sig gällande, men dess arbeten måst afbrytas, i anseende till fördröjandet af nya crirainallagens pröfning, så finner R. o. Ad. för närvar, öfverflödigt alt till K.
M. ingå med underd. skrifvelse i detta ämne.
Ex. förklarade, det han trott sig finna, att härvid ja öfverrösta! nej.
Hr Mannerskantz begärde votering.
Den som bifaller, att R.
St. måtte uti underd. skrifvelse anhålla, att K.
M. täcktes i nåder dels anbefalla, att prygelstraffet hädanefter skall få tillämpas endast å de individer af arméen, flottan och beväringen, hvilka efter undergångna varningsgrader blifvit nedflyttade i s. k. straffclass, och dels i öfrigt vidtaga de åt - 316
Den 11 December f. m. gärder, hvarigenom användandet af delta bestraffningssätt i möjligaste måtto skall kunna inskränkas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. hvad Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-
Utsk:n i 2:dra och 3:dje punkterne af deras betänk.
N:o 13 föreslagit, med förklarande, att då R. o.
Ad. inhemtat, att Styrelsen redan till ärendets behandling nedsatt en comité', inom hvilken de mildare åsigterne lyckats göra sig gällande, men att dess arbeten måst afbrytas, i anseende till fördröjandet af nya criminallagens pröfning; så finnér R. o. Ad. för närvar, öfverflödigt att till K.
Vid voteringens slut befunnos rösternj hafva utfallit, som följer: Ja — 25.
Jag anhåller att få reservera mig mot detta beslut.
Jag beklagar att R. o. Ad:s majoritet icke, genom att ingå på det modifierade förslag, som Hr Mannerskantz framställt, visat sig vela på något sätt instämma uti den opinion, som blifvit uttalad af de öfrige Stånden om lämpligheten af nya bestämmelser i detta hänseende.
Jag måste erkänna, att jag icke inser något annat sätt, hvarigenom bildningens och civilisationens fordringar äfven i detta fall må kunna göra sig gällande.
Detta är orsaken, hvarföre jag önskat att saken fått någon framgång, men då så icke skett, nödgas jag reservera mig emot det beslut, som Ståndet nu fattat.
Uti denna reservation instämde Hr Löwenström, Joli. Jacob, och Gr. von Seth, Bror.
Lades på bordet följande från Ulsk:n inkomne utlåt:n, berättelse och betänkm, nemi. från Banco-Utskottet:
N:o 25, i anledn. af väckt motion om preglande af en skådepenning till åminnelse af H. M. Konung Oscar I:s och Dess höga Gemåls kröning; N:o 26, öfver en af Doctor Odman väckt motion, ang:de förändrad reglering af embets- och tjenstemannapersonalen inom Banken m. m.
N:o 27, ang-.de verkställd undersökning af Bancoverkets tillstånd samt huru detsamma efter näslförflutna riksdag styrdt och förvaltadt blifvit; N:o 28, i anledn. af Bancofullmäktiges hemställan, att beloppet af en på K.
Räntekammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd assignation å 7,900 r:dr b:co, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balanceras, måtte få afskrifvas; , Den 11 December e. m. 317 Lag-Utskottet: N:o 38, i anleda, af väckt motion om rättighet för ägare till frälse-skatlejord att efter vissa bestämda grunder få inlösa den af jorden utgående ränta; N:o 39, i anleda, af väckta motioner om bestämmande af ansvar för förfalskning af privatbanks-sedlar; N:o 40, i anledn. af väckt motion om vissa förändringar i afseende på renovation af under-rätts dombok; N:o 41, i anledn. af väckt motion om förändring af 1 § 26 cap.
Byggninga-b:n, rör:de delaktighet i kyrkobyggnad; N:o 42, i anledn. af väckt motion om bestämmelse att fjer departer i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet; N:o 43, i anledn. af väckt motion om vissa tillägg till K. kungör, d. 27 Aug. 1823, ang:de vederbörandes åliggande att tillställa såväl Konungens Befdude som Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid domstolarne sakfällde eller under framliden ställde; samt N:o 44, i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring i dels hofrätternes arbetssätt, dels ock domstolarnes ferier. H. R. o.
In fidem protocoili, Albert Munck.
Onsdagen den 11 December 1844, Plenum kl. 6 e. m.
Justerades 5 prot.utdr., deraf ett för d. 9 dennes samt denna dag samt 4 för denna dag f. m.
Hrr Bänkmäns lista till val af Electorer efter N:o 245.
Lagerfelt, Israel Carl Adam, „ 1560.
C. Hr Celsing, Lars Gustaf, samt „ 2299. „ von Beskow, Bernhard; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: N:o 388.
Gyllenhaal, Carl Henrik, „ 1199.
Hr Simmingskiöld, Fullm.
Koskull, Anders, samt ,, 1476.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 27 sisth Nov. f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 78 i anledn. af väckt motion 318 Den 11 D e ceni b er e. m. om beredande af emeriti-löner för afskedstagande consistorii notarier.
Hr von Hartmansdorff, Au g., Jag anhåller, att Ridd.- secret. måtte vid delta och de öfriga belänkm, sorn föredragas, upplysa hvad de öfriga Stånden derom beslutil, ifall sådan underrättelse ankommit.
Till följd häraf hade underl, t. f. Ridd.secret. äran tillkännagifva, att prot.utdr. ankommit, som visade, alt förevarar. betänk, blifvit bifallet af samtliga de öfriga RlksStm.
Landtm, framställd prapos., biföll R. o. Ad.
Allm. Bevs.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N-.o 78.
Stånd hafva redan bifallit detta Ulsk:ts betänk, och naturligtvis stödt sitt bifall på de skäl, som deruti blifvit anförda, nemi. emerili-cassans klena ståndpunkt, så att den för närvar, icke förslår att ens pensionera skollärarne, och än mindre skulle räcka lill äfven för consistorii-notarien, som är räkenskapsförare sä väl öfver denna cassa, som de öfriga, hvilka till stiftet ingå.
Då emedlertid billigheten deraf, att en constorii-notarie, som med skicklighet skött sin tjenst, vid upphunnen högre ålder och då han icke mera är förmögen att samma tjenst bestrida, erhåller en pension i likhet med alla Statens öfriga tjenstemän, af hvar och en lätteligen inses; sä får jag anhålla, att, på grund af Ständernas afslag af den nu behandlade motionen, få väcka den motion, att consistoriinolarier, enär de för närvar, äro från pensioner uteslutne och icke kunna få någon annan tjenst inom stiften, måtte sättas i samma calhegori som civila tjenstemän och kunna blifva uppförda på indragnings-stat vid 70 års ålder, eller vid 65 års ålder, i händelse af sjuklighet, erhålla pension.
Denna motion torde få hvila på bordet till nästa plenum och då remitteras till StatsUtsk.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 27 sistl.
Nov. f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 79, i anledn. af väckt motion om bestämmande af minimi- och maximibelopp för arrende-afgiften m. m. vid utarrenderande af Lunds acaderaihemman.
Ridd.secreterare tillkännagaf, att detta betänk. blifvit bifallet af Borgare- och BondeStm, men afslaget af PresteStåndet.
Här har Ekon.Utsk. föreslagit en åtgärd, utan att bestämdt veta, huru det rätteligen förhåller sig med de hemman, om hvilka åtgärden ifrågaställes.
Utsk. börjar nemi. så: ”att K.
M. måtte, sedan rätta förhållandet med den dispositionsrätt, som
Lunds academi äger öfver de till densamma donerade hemman, blifvit utredt”, etc.
Om nu detta förhållande blifver så utredt, att en dylik åtgärd icke är lämplig, sä lärer väl också Ständernas hemställan i denna del hafva varit förtidig eller förhastad.
Jag skulle anse riktigast, att man låter Lunds Den II December e. m. 319 academi disponera sina hemman med den rätt academien äger oell alt man liar det förtroende till academiens styrelse och Canceller, att de förstå sköta sina angelägenheter.
Jag tror icke Ständerna behöfva särskildt bekymra sig derom, alt arrendatorens rätt förvaras, ty Ii.
St. böra väl icke taga sig an hvarken den ena eller andra partens sak, eller göra sig till sakförare för någondera, utan låta en och livar tillgodonjuta sin äganderätt och begagna den på hästa sätt.
Sä vidt jag vet, har Lunds academi ej missbrukat den.
Jag hemställer derföre vördsamt, att R. o. Ad. mätte afslå detta betänk.
Det första skäl, som den siste värde talaren andreg för afslag å Utslcs betänk., var, ali Utsk. icke haft tillfälle alt inhemta nog kännedom om förhållandet; men detta skäl skulle dä, efter min tanka, kunna gälla för aila möjliga framställningar frän Utslcs sida; ty det ligger i sakens natur, att sådana som våra Utsk. nu åro beskaffade, så kunna de nästan aldrig förskaffa sig så noggranna och detaljerade uppgifter, som alltid stå Regeringen lill buds.
Då nu detta är erkändt i framställningen, så tyckes det mig vara en förtjenstfull grannlagenhet, som dermed är uttryckt, alt, som det icke står i Utslcs förmåga att såsom del önskat utreda frågan, sä vill det icke eller framställa någon positiv begäran i ämnet, utan föreslår Ständerna att öfverlemna saken till den fullständigare pröfning, som Konungen lättare kan åstadkomma.
Sålunda tyckes detta skäl, efter min förmening, helt och hållet förfalla och höra räknas
Utskts framställning' lill godo i st. f. till last.
Dä återstår sjelfva frågan, som är, huruvida Lunds academi-hemman skola ställas i samma förhållande, som de hemman, hvilka tillhöra Lunds kyrka och skola.
Hvarföre skall en sådan olikhet existera?
och om den existerar, hvarföre bör den icke afhjelpas, eller åtminstone undersökas ? det är också ingenting annat, som är begärdt.
Jag tillstyrker bifall ä betänk.
Jag tillhör visserligen icke den afdelning af Utsk., der ifrågavar. betänk, först blifvit uppsatt, och erkänner således fullkomligt, att jag visserligen icke har den fullständiga reda pä förhållandet, som kanske erfordras för att uppträda til! betänkts försvar.
Jag anhåller likväl alt få fästa uppmärksamheten deruppå, att Utsk. yttrar: ”alt K.