Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den återlemnade motionen är min, har jag ansett nödigt att icke allenast noga genomläsa Utsk:s memorial, Titan äfven göra mig underrättad om målets behandling inom Utsk., och förhållandet dermed är, att det lyckats en talare, som här uppträdde emot remissen till Bevilln.Utsk., att få sin ide' gillad i Utsk. tili den grad, att motionen icke ens blifvit uppläst.
Jag finnér likväl detta behandlingssätt nog lösligt och ingalunda grundlagsenlig!; ty då grundlagen skrefs, kunde man ej så noggrannt uttrycka alla måls anhörighet till hvarje Utsk. ? 364 Ptu 10 Mij f. m. ulan Inan mäste hänföra dem under vissa allmänna rubriker.
Den motion jag väckt, handlar om reglering af städernas tolag, som Sr en allmän afgift och upptages af hela folkel, emedan den utgår äfven af sådana varor, som salt och socker, hvilka ponsumeras af alla; men icke destomindre, och fastän Bevilln.Utsk. vid sista riksdagen upptog frågan utan pågon motion och oaktadt BorgareSt. protesterade deremot, har nuvarande Bevilln.Utsk. skickat den dit remitterade motionen ifrån sig.
Man har väl anfört ett exempel af en dylik motion, som vid 1810 års riksdag blifvit remitterad till StatsUtsk.; men om sådana skäl skola gälla, vet jag icke, hvarföre man ej snarare skulle antaga sednare riksdagars praxis, Jag vill likväl icke grunda min mening på praxis, utan på sakens natur; och jag hemställer, om icke tolagen är samma afgift som tullen, eller om det är möjligt att uppgöra en ordentlig tulltaxa utan i sammanhang med en reglering af tolagen.
På denna grund anser jag R. o.
Ad. icke böra godkänna en åtgärd, som skulle leda till den följd, att motionen ej finge någon behandling, och jag auhåller altså om åtcrremiss af beläuk, Gr. von Fersen, Hans:
I anledn. af den siste värde talarens yttrande torde äfven jag få meddela några upplysningar.
Han har sagt, att han noga granskat, huru Utsk. behandlat frågan, och han har tillika haft den godheten att tillägga mig att hafva lyckats i genomdrifvandet af min ide' inom Utsk.
Jag får då upplysa, att jag i Utsk;s afdelning icke yttrade ett ord om min enskilda mening, hvart målet rätteligen bort remitteras; men vid uppläsning af motionen och de yttranden, som åtföljde densamma, (ingo afdelningens öfriga ledamöter kännedom om min mening, och då beslöts, att frågan genast skulle företagas, för att återskickas.
För hvad som sedermera tilldrog sig, då frågan förekom i Utsk:s plenum, är jag väl icke pligtig att svara; men jag bör dock tillkännagifva, att ingen begärde handlingarnas uppläsning, hvilket säkerligen i sådant fall icke blifvit vägradt.
Cronhjelm har vidare velat hänvisa till föregående riksdagars praxis, och det förundrar mig, att den värde talaren härvid kunnat åberopa mera än en föregående riksdag; ty Utsk, har upplyst, huru en kort efter grundlagens stiftande väckt fråga om tolagen då behandlades, och deraf är klart, att Utsk, icke heller efter praxis haft orätt i sin åsigt, helst den frågan, sorn vid sista riksdagen förevar, ej hade samma omfattning sorn den nu väckta motionen, och således icke kan med densamma jemnföras.
Cronhjelm har afven sagt, att tolagen är enahanda afgift som tullbevillniiigen, och den hänför sig visserligen till tullen, såsom utgående med vissa proc. deraf, men icke är det derföre samma afgift; ty t, ex., bär i Stockholm utgå fattigförsöriningsafgifterna med vissa proc. af be vi II ningen Den io Maj f. m. 365 efter 2 Art., men icke kunna dessa nfgifter derföre hänföras till bevillningsinål.
Att frågan örn städernas tolag skulle förblifva oreglerad derföre, att Bevilln.Utsk. ålerskickat motionen, kan jag icke heller inse; ty motionen har äfven blifvit remitterad till Oecon.Utsk., och jag tror ej, att detta IJtsk. underlåter att upptaga den.
Bevilln.Utsk. har föröfrigt icke af Riksd.Ordn. funnit sig pligtigt att antyda, hvarthän motionen bör remitteras, utan endast att återlemna den, med förklaring, att Utsk. icke kunnat upptaga den, såsom icke varande, hvarken efter 60 §.
Reg.F. eller 3 §. af Ansvarighetslagen, ett bevillningsmål.
Men om R. o. Ad. icke destomindre anser, att Utsk. bör upptaga motionen, och de öfriga RiksSt. deri instämma, blir Utsk. skyldigt att upptaga den, ehuru det icke kunnat ske på grund af remiss endast från ett RiksSt.
Särskildt har jag mig bekant och begär af Ridd.Secret. officiel upplysning, huruvida icke 2 Stånd sedan bifallit Utsk:s memorial; men hvad beslut det tredje Ståndet fattat, känner jag icke, och det kan således ankomma på R. o. Ad., om 2 Stånd skola stadna emot 2, då man lärer få hänskjuta frågan till Gonstit.Utsk. Underteckn. Ridd.Secret.; Någon annan underrättelse om de öfriga RiksStts beslut i denna fråga har ännu icke ankommit, än att BorgareSt. lagt Bevilln.Utsk:s ifrågav. betänk, till handlingarna.
Hr Lagerhjelm, Pehr; Det synes mig fordra en närmare granskning, hvarifrån Bevilln.Utsk. hemtat anledningarna att återskicka den ifrågavar. motionen, hvilket åtminstone icke tjenar till riksdagens förkortande; ty äfven om flere Utsk. möjligen varit lika qvalificerade att upptaga denna motion, finner jag ändock icke skäl för Utsk:s åtgärd, enär det ena Utsk, såväl som det andra består af ledamöter från alla Stånd.
Men Utsk. har såsom skäl bland annat åberopat 60 *j. Reg.F., som uppräknar hvilka afgifter skola såsom beviUningar anses, och deribland förekomma accisafgifter, med hvilka tolagen har mycken likhet; tv den är i stapelstäderna en afgift på alla varor, sorn från utrikes ort dit inkomma, Den har äfven likhet med tullen genom sättet, hvarpå den tillkommit och uppbäres; Konungen bar också remitterat frågan om tolagen till den nedsalta Tull-* committeen, och då Bevilln.Utsk. kommer att yttra sig öfver TuIleommitte'ens förslag, aral) anledning, att detta Utsk, ändock korrimer att yttra sig jemväl öfver tolagen.
Jag ser således hvarken i målets natur eller eljest något tillräckligt skäl för Utskts åtgärd; ty de öfriga §§., som Utsk. åberopat, höra icke särdeles till saken. 53 §, Reg.F., som endast omtalar den generella karakteren af Utsk:s sysselsättning, kan icke upptaga alla till Utsk. hörande mål; men deremot finnes 36 §.
Riksd.Ordn., sorn berättigar R, St. att tillsätta flera Utsk., om de finnas af nöden.
Jag frågar likväl, i hvad 366
Den 10 Maj f. m. hänseende det skulle vara nyttigt, om frågan måhända skulle återskickas från både Bevilln.-, Stats- och Oecon.Utskm, hvilka begge sednare Utsk. kunna hafva samma skäl som Bevilln.Utsk. att skjuta målet ifrån sig, och R.
St. derigenom skulle föranledas att tillsätta ett nytt Utsk., då man redan har ett, bestående af 48 ledamöter, som kan handlägga saken.
Utsk. har, efter min tanka, icke anfört något skäl, som hindrar Utsk. att behandla frågan, men väl åtskilliga för att kunna blifva af dermed.
Jag skulle likväl tro, att man bort kunna vänta den bevågenhet af Utsk., att det, i stället för att skjuta ifrån sig så mycket som möjligt, upptog till behandling alla dit remitterade frågor, som kunde der handläggas.
När motionen här förekom lill remiss, var min mening, att den borde remitteras ensamt lill Bevilln.Utsk., hvilket, likasom de öfriga Ulsk:n, enligt 34 §’ Riksd.Ordn. äger att, efter erhållen remiss, behandla sådana mål, som icke till visst Utsk. höra, helst denna fråga om reglering af tolagen, ehuru ett önskningsrnfli, har så nära sammanhang med tullregleringen, alt intet Utsk. kunde behandla frågan lättare än Bevilln.- Utsk., dit Tul!committe'ens yttrande troligtvis äfven kommer att remitteras. R. o. Ad. remitterade likväl motionen till både Bevilln.- och Oecon.Utskm; men nu har Bevilln.Utsk. tagit sig anledning att skjuta målet ifrån sig deraf, att tolagen icke står nämnd i de §§., som tala om bevillningsmålen.
Jag har reserverat mig emot detta beslut, men vill icke upptaga tiden med en ytterligare discussion i ämnet, helst jag visserligen anser Oecon.Utsk. vara lika oförhindradt att handlägga målet, ehuru det naturligtvis af detta Utsk. måste ske med mera omgång och besvär; jag inskränker mig således dertill att, då jag anser Bevilln.Utsk. hafva oriktigt förfarit, anhålla om afslag å Utsk:s ifrågavar. betänk.
Jag anhåller atl till besvarande få upptaga några yttranden af Gr. v. Fersen.
Han har sagt, att min motion åsyftade en mera omfattande åtgärd, änden frågan, som sista riksdagen förevar, och att Bevilln.Utsk. af sådan anledning då rätteligen kunnat upptaga målet, men icke nu.
Jag skulle likväl tro, att förhållandet i visst läll är motsatt; ty jag har icke yrkat en så vidt omfattande åtgärd, som vidtogs af sista riksdagens Bevilln.Utsk., hvilket helt hastigt afklippte städernas rätt till tolag af flera artiklar, derigenom att Utsk. vid åtskilliga varor i tulltaxan insatte; ”fritt frgn tolag,” och sålunda borttog afgiften, utan att ens Konungen fick tillfälle att yttra sig deröfver.
Den värde talaren har äfven sagt, att tolagen icke är samma afgift som tullen- Jag skulle dock tro, att naturen af en afgift icke bestämmes af ändamålet, hvartill den användes; men deremot är det ett factum, att tolagen är en all - Den 10
Maj f. m. 36y män afgift, lill hvilken alla medborgare conlribtiera, enär den utgår af alla exporterade råämnen och bland impörtartiklarna af så allmänt consumerade varor som salt och socker.
Fersens sammanställning af tolagen med fattigförsörjningsafgifterna är icke heller riktig; ty de sednare äro communalafgifler, sora bestämmas på sockenstämma, hvaremot tolagen icke kan af commiinerna sjelfva regleras, utan måste underställas StatsmagteVnas beslut. Gr. v.
Fersen har vidare åberopat den §. i Riksd.Ordn., eller 44 §■> SOD1 talar om Utsh:s skyldighet att återskicka motioner, sorn icke höra till dess behandling; men denna §. föreskrifter endast, huru återsändandet skall ske, när frågan icke rätteligen tillhör det Utsk., till hvars behandling den blilvit remitterad, hvaremot den icke gifven Utsk. rätt att återskicka hvilken motion som helst, och således kan den åberopade §. här icke komma i fråga såsom stöd för Utskrs åtgärd, helst min motion måste anses såsom rätteligen tillhörande Bevilln.Utsk., med hänseende både till sjelfva frågans natur och det sätt, hvarpå begge Statsmagterna förut behandlat slika frågor.
Ty att R.
St. betraktat saken från denna synpunkt har jag redan visat med sista riksdagens exempel, och örn man vill efterse, huru Konungen ansett den, finner man, på sätt Hr Lagerhjelm redan upplyst, att alla handlingar rörrde tolagen, som från Konungens Bef:h:de inkommit, jemte CommerceCollegii utlåtande deröfver blifvit af Konungen öfverlemnade till granskning af Tullcommitte'en, hvars arbete, om det så tidigt blifver färdigt, kommer att öfverlemnas till Bevilln.Utsk. Hvad åter den omständigheten beträffar, att BorgareSt.
Jagt Utskts betänk, till handlingarna, kan derifrån intet skäl hemtas, emedan det är bekant, att BorgareSt. så envisats med att betrakta saken sorn privilegiifrfiga, att vid sista riksdagen BorgareStts ledamöter afträdde från förstärkta Utsk., då frågan om tolagen der genom votering skulle afgöras.
BorgareSt. är således visserligen nuvär.
Utsk. förbundet för dess åtgärd att skicka motionen från sig; men detta kan ej blifva någon ledning för B. o.
Jag förenar mig altså med reservanterna inom Utsk. och anhåller om propos. till afslag å betänk, med den förklaring, att R. o. Ad. vidblifver sin förut beslutade remiss.
Jag kan icke gilla Bevilln.- Utsk:s beslut att frånsäga sig behandlingen af detta mål, särdeles som jag, då frågan äfven blifvit remitterad till Oecon.
Utsk., som utan tvifvel kommer att handlägga den , anser mig böra nämna, att detta för Oecon.Utsk. icke blir möjligt utan samverkan med Bevilln.Utsk,, hvars nu vidtagna åtgärd således blott leder till en omväg, som rätteligen icke bort kunna äga rum, då remissen var ställd till beggeUtsk:n gemensamt.
Jag vet för öfrigt intet skäl för Bevilln.Utsk. 368 De» le
Maj f. m. att afsäga sig denna fråga, då Ussk. upptagit alla de väckta frågorna om brännvinsbränningen; ty i den åberopade 60 §. står endast taladt om brännvinsbeskattningen, men icke om den oeconomiska delen af brännvinsförordningen.
I anleda, af den siste värde talarens yttrande vill jag blott nämna, att brännvinsbeskattningen hvilan på grunderna för förordningen om brännvinsbränningslättigheten, oell derföre måste Bevilln.Utsk. äfven hafva sin del i uppgörandet af dessa grunder.
I anledning åter af Hr Lagerhjelms anförande får jag förklara, att jag icke tilltror mig kunna bestämma, huruvida Utsk:s åtgärd kan leda till riksdagens förkortande eller förlängande: men TJtsk. harvid detta tillfälle trott sig böra fästa afseende derpå, om tolagen är ett bevillningsmål eller ej, hvartill jag för min del ej kan finna den kunna hänföras. 60 §. utstakar hvad med bevillningsmål bör förstås, och om man går till ansvarighetslagen, stå der i 3 §. från bevillning undantagna sådana afgifter, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom båk-, bro-, färj- och andra afgifter af dylik beskaffenhet; de här uppräknade afgifterna äro jemväl allmänna.
Hr v. Hohenhausen har åter åberopat 34 §•
Riksd.- Ordn., der det visserligen står, att R.
St. kunna remittera sådana mål, som till visst Utsk. icke höra, antingen till Allm.
Besvärs- och Oecon.Utsk., eller till något af de öfriga Ulsk:n, och denna hänvisning företrädesvis till Oecon.Utsk. synes äfven gifva stöd åt Bevilln.Utskrs åsigt; men der står i allt fall, att det är R.
St., som sålunda kunna ålägga ett TJtsk. att upptaga till behandlingen remitterad fråga, icke ett RiksStånd ensamt.
Om således RiksSt. samfäldt ålerskicka motionen till Bevilln.Utsk., blir det Utsk:s pligt att upptaga den; men förrän detta skett, bar Utsk:s pluralitet ansett sig böra handla icke efter R. o. Ad:s smak, utan enligt grundlagen och med afseende huruvida frågan är ett bevillningsmål, eller icke.
Cronhjelm upptagit ett föregående yttrande af mig, som skulle jag hafva sagt, att Bevilln.Utsk. vid sista riksdagen förfarit riktigt i den frågan, som exempelvis blifvit framställd, har jag antingen missagt mig eller blifvit missförstådd; ty min öfvertygelse är, att Bevilln.Utsk. vid sista riksdagen aldrig bort befatta sig med frågan om tolagen; och om dåvar.
Utsk. ansåg sig kunna i tulltaxan införa: fritt från tolag, hoppas jag, att nuvar.
Bevilln.Utsk. ej skall göra det.
Såsom ytterligare skäl att gifva frågan egenskap af bevillningsmål haiman åberopat, att
Konungen skickat alla handlingarna rörrde tolagen till Tullcommitte'en.
Jag får i anledning häraf blott fästa uppmärksamheten derpå, att Konungen kan skicka hvad mål som helst till en af honom sjelf tillsatt committé', som är Den 10 Maj f. ra. 36g är skyldig att upptaga det; men Ulsk. är icke skyldigt att upptaga hvilken motion som helst på remiss af Mott ett RiksSt.
Återkommer nu ifrågavar. motion från samtliga RiksSt. till Bevilln.Utsk , så hlifver den upptagen och skall af TJtsk. utredas så sodl man kan; men derföre kan jag likväl ej frångå den enskilda mening, jag hyser, att tolagen icke är någon bevillningsfråga.
Jag har begärt ordet för att yttra min mening, huruvida frågan om tolagen är ett bevillningsmäl.
En värd talare har redan visat, att tolagen är en allmän afgift, som Utgår af hela Svenska folket, såväl producenter som consumenter; och, såsom tola gen uppbäres, kan jag ej anse den annorlunda, än som en förhöjning i tullafgifterna.
Men när det nu står i 60 J.
Reg.F.: ”Ej.må några allmänna afgifter, af hvad namn ”och beskaffenhet som helst, utan R.
St:s samtycke kunna förhöjas, stora sjötullen å inkom”111 ande och utgående spannmål allena undantagen, ” följer häraf, att ingen tolag kan af K.
M. beviljas eller förhöjas utan R.
St:s begifvande.
Att tolagen ovilkorligen är en bevillningsafgift, finnes äfven deraf, att R.
St. skulle kunna afskaffa hela sjötullen, hvarpå tolagen är baserad, likasom de gjort med landttnllarna, hvarigenom tolagen sålunda skulle komma att försvinna.
St. redan kunnat fritaga vissa artiklar från tolag, och då måste det vara deras rättighet att fritaga alla.
Man har väl åberopat 3 §. af ansvarighetslagen för Konungens rådgifvare; men såsom undantag från de afgifter, till hvilkas påbjudande fordras R.
St:s samtycke, bestämmas der sådana, i 60 §. ej omnämnda afgifter, ”hvilkas föremål äro inrättningar till enskildas gemensamma nytta och ”beqvämlighet.”
En sådan afgift, som Konungen kan påbjuda utan Ständernas begifvande, skall således vara till gemensam nytta, nemi. för den, som erlägger och den, som emottager afgiften; äfvensom den skall vara till nytta och beqvämlighet ”för enskilda.”
Men hvad nytta hafva väl producenter och consumenter i landsorterna t. ex. af Stockholms garnison, till hvars inqvartering en del af tolagen användes, eller af Stockholms barnhus och andra stadens allmänna inrättningar.
Häraf visar sig klart, alt tolagen icke hör till de i ansvarighetslagen undantagna afgifter, och att frågan verkligen är ett bevillningsrnål; hvadan jag tillstyrker 11. o. Ad. alt, med ogillande af Bcvi!ln.tJtsk:s ifrågavar. betänk., återförvisa frågan till Utsk. med förständigande att den handlägga.
Detta ämne synes mig af en så tydlig beskaffenhet, att jag icke skulle hafva begärt ordet, om jag af någon annan hört den §. citeras, som bäst 6 II. 47 3;s
Den 10 Maj f. in. synes mig utreda förhållandet.
Denna Hr 73 §.
Reg.F., som säger, att inga pålagor m. m. få hädanefter utan R.
St:s fria vilja och samtycke, i den ordning förut närandt är, påbjudas, uppbäras och fordras.
Denna förut nämnda ordning är ingen annan än den, som för bevillningsmål finnes föreskrifven; och lärer det vara utredt, att större dejen af tolagen tillkommit efter 1809 och således är, hvad grundlagen menar med ny pålaga.
Följaktligen måste den såsom bevillning behandlas; och tror jag derföre, att det rättaste hade varit, om remissen skett till Bevilln.-Utsk. ensamt.
Att Oecon.-Utsk. deltager i behandlingen kan dock vara oskadligt; men kunde man bringa saken derhän, att alla frågdr om beskattning till vissa föremål skulle hänskjutas under K.
RI:s oeconomiska lagstiftningsrätt, så funnes ingen gräns för de skatter, Regeringen kunde pålägga, enär föremål att uppgifva för deras användande troligen aldrig Romme att saknas.
Det blefve då onödigt att i detta afseende vända sig till R.
St., och en skuggbild qvarstode endast af den constitulionella friheten, som ej kan finnas utan beskattningsrätt och yttranderätt.
Det är för tidigt att 1111 ingå i sjelfva ämnet, innan Utsk. utlåtit sig deröfver; men ang:de frågan, om Bevilln.-Utsk. bör gemensamt med Oecon.- Utsk. handlägga motionen, instämmer jag i den meningen, att så länge tolagen utgår i sammanhang med tullen, bör det Utsk., som behandlar tullen, naturligtvis äfven behandla frågan om tolagen, och på denna grund anhåller jag om återremiss af betänkandet.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: R. o. Ad. har redan remitterat den ifrågavar. motionen till Bevillnrs- och OeconomiUtskrns gemensamma behandling, och denna åtgärd anser jag vara riktig, emedan frågan om tolagen synes äga gemenskap både med Bevilln:s- och Oecon.-Utskrs göromål.
En annan värd ledamot har redan anmärkt, att accisafgifter finnas upptagna i 60 §.
Reg.F., samt att de der upptagna hevillningsafgifter hafva nära förvandtskap med tolagen.
Att den icke är bevillning, utan en af Konungen ensamt beroende afgift, synes af 3 §. i ansvarighetslagen, der det förbjudes Statsrådets ledamöter att tillstyrka Konungen någon åtgärd , som strider emot Reg.Fts bokstafliga föreskrift i 60 §, till förhöjande af den bevillning, R.
St. sig åtagit, eller af sådana artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, dock härunder icke begripna sådana, i denna 60 §. ej omnämnda afgifter, hvilkas föremål är o inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom båk-, bro-, färj- och andra afgifter af dylik beskaffenhet.
Dessa sistnämnda afgifter höra således icke till bevillningen och kunna af Statsrådets ledamöter tillstyrkas utan R.
St;s samtycke.
Att icke Den 10 M a j f. ra. rakna tolagen bland dessa undantagna afgifter, synes mig vara att drifva tolkningen till förtydning.
Tolagen är äfven anslagen och användes för broars och bryggors underhåll, och om man icke vill förstå tolagen bland dessa andra afgifter af dylik beskaffenhet, torde det blifva svårt att säga, hvilka med dylika menas, Men då man erinrar sig lolagens sammanhang med tullen, anser jag motionen böra hunskjutas till begge de omnämnda Utskrn.
Vid sista riksdag bestämdes tullen för ull med uttryckligt vilkor, alt ingen tolag deraf skulle utgå; och jag vill minnas, att det äfven var en annan artikel i tulltaxan, för hvilken samma beslut fattades.
Nödvändigheten att behandla frågan om tolagen i sammanhang med tullen torde deraf nogsamt inses.
Jag tror således den förut beslutade remissen vara riktig och instämmer i begäran om den proposition, att II. o. Ad. måtte, med afslag å Bevilln.-Usk:s betänk., vidblifva sitt förra beslut, Gr, Cronhjelm:
I anledning af ett föregående yttrande af Gr. v. Fersen, att Oecon.-Utsk. ensamt skulle kunna handlägga denna fråga, utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, huru detta skulle tillgå.
Tolagen utgår med vissa proc, af tullen, och huru skall Oecon.-Utsk. veta den blifvande tullen, utan att från Beyilln.
-Utsk, infordra hela tulltaxan?
Det är således naturligt, att frågan bör afgöras i sammanhang med tullregleringen, Gr. v.
Fersen har sedermera sagt i afseende på brännx vinsfrågans natur, att den tillhörde Bevilln.-Utsk., emedau brännvinsbeskattningen hvilar på grunderng för brännvinsförordningen i öfrigt, Samma skäl gäller då äfven här; ty tolagen hvilar på grunderna för tullen.
Fersen hatvidare sagt, att häri hoppas, att nuvar.
Bevilln.-Utsk. icke skall i tulltaxan införa de orden: fritt från tolag.
I sådant fall vore åtminstone ändamålet med min motion helt och hållet förfeladt; ty följden skulle blifva, att tolagen ytterligare förhöjdes, i stället att jag sökt få den inskränkt, Jag har för öfrigt icke sagt, att Bevilln.-Utsk. borde upptaga frågan derföre, att Konungen öfverlcmnat alla inkomna handlingar rör:de tolagen till Tullcommitte'en, utan jag liar endast anfört detta såsom exempel på Konungens åsigt om tolagens sammanhang med tullen.
Hr v. Hartmansdorff har läst 3 §, af ansvarighetslagen på ett sätt, som icke stämmer öfverens med hans vanliga skarpsinnighet, då han kommit till den slutsats, att tolagen vore af lika beskaffenhet med håk-, bro- och färjpenningar eller dylika afgifter; ty han liar härvid förbisett orden: till gemensam nytta.
Att tolagen erlägges tilt någon gemensam nytta är jag icke i stånd att inse; och då Hr v. Hartmansdorff hemställt, hvad med andra afgifter af dylik beskaffenhet skulle förstås utom tolagen, så, ehuru jag visserligen icke är så Den 10 Maj f. m. bevandrad i dessa skråafgifter, att jag kan uppgifva dem alla, torde jag få hänvisa honom till lotspenningar, hamnpenningar och afgifler för duc d’alber, m. fl., hvilka äro sådana afgifter, sorn erläggas för inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet.
Då samme talare vidare sagt, att tolagen skulle vara bland de afgifler, Konungen ensam kan bestämma, vill jag ej bestrida, att så hittills skett, men tror, att det icke bort kunna ske, och hoppas, att, sedan den värde ledamoten inkommit i Konungens Rådkammare och tiderna blifvit mera upplysta, sådant icke vidare skall hända, Jag fortfar att begära afslag å Utskjs betänkande.
Uppå derom af H. Ex.
Hr Gr, o. Landtm, gjord framställning fann R. o. Ad. för godt att förblifva vid sitt förut fattade beslut om remiss af Gr, Cronhjelms motion, rör:de tolagen, till Bevillnts- och Oecon.-Utsk;n.
Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 2 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 60, i anleda, af väckta motioner om lönersättning till Capitainerna Sjöbohm och Tilosius samt till Lieutenanten G. M. Hård.
Jag ber R. o. Ad. om tillgift för det jag nödgas anhålla om återremiss af StatsUtsk:s utlåt., ehuru frågan är obetydlig.
Jag har icke vid denna riksdagen föreslagit någon utgift utom den obetydliga, sorn nu är i fråga och hvilken i principen ändock icke är så obetydlig, fastän saken är af den beskaffenhet, att jag, hvilken man här förut väl tillerkänt någon theori i afseende på qo me 11 ingen practik, nödgas, snart sagdl, kringgå frågan för alt icke kunna beskyllas alt förnärma den så helig ansedda go §•
Förhållandet är, att jag väckt motion om fönersättniug för 2:ne gamla militärer vid Flottan, nemi.
Capitainerna Sjöbohm och Tilosius, och den tredje, eiler Lieuten.