Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af den värde ledamoten omordade konvention, utgör visserligen en öfverenskommelse med menigheten; men den kan lika lätt ändras, som den i de af mig föreslagne delar är af behofvet påkallad att blifva det.
Samme värde ledamot har äfven påstått, att öfvergången från Landtförsvarets närvar, organisation till den af mig i förslaget N:o 2 förordade icke kunde ske utan rubbning och oms tärt ning af grundlagen samt öfrige samhällsinstitutioner; således, att, hvad jag föreslagit, stöde i strid med samma grundlag.
Hvad öfvergången angår, så later den verkställa sig, dels genom successiva indragningar af nu befintliga korpser och befattningar, dels genom successiva sammanslagningar af andra äfven nu befintliga korpser.
Ang:de indragningarne, så hafva vi fullständig erfarenhet derom, att de lika lätt låta verkställa sig med korpser som med befattningar.
Lif-Drabantkorpsen, Adelsfanan, Konungens eget Värfvade reg:te lemna ojäfviga bevis härföre.
Hvad åter sammanslagningarne angå, äro de lika verkställbara som förvandlingarne från en korps till flere; något som, (ill föga fromma för det allmänna bästa och ändamålsenligheten, utgjort ett ständigt älsklingsföremål för våra militärorganisationer.
Lifreg:tets förvandling till 3:ne korpser; Nerikes och Wermlands reg:te till 2:ne reg:ten, Smålands Kavalleri till 2:ne korpser; Östgötha Lif-grenadierers till 2:ne reg:- ten, o. s. v. lemna ett tillräckligt stöd för hvad jag här anfört.
Att för öfrigt hvad jag föreslagit icke står i ringaste strid med Den BO December f. m. 2i9 grundlagen, finner hvar och en, som vill sammanställa innehållet af 57 § R.F. med hvad jag i min motion af StalsUtsk. yrkat.
En annan värd ledamot af detta Stånd har, vid justering af sitt i ett föreg;de plenum afgifna yttrande, ogillat den af mig föreslagna utarrendering, för Kronans räkning af indelta arméens boställen.
Att jag är af en motsatt åsigt med honom, har jag i förslaget framstält, oeh är jag öfvertygad att StatsUtsk. icke skall underlåta alt taga i nogsamt öfvervägande de af mig härföre anfonia moliver.
Under åberopandet af hvad Irsta Afd:n af förslaget
Nio 2 innehåller, om olämpligheten alt aflöna indelta arméens befäl medelst boställen,har jag velat fästa upmärksamheten på följande i förslaget förbigångna förhållande.
Af mina motståndare anföres såsom skäl för boställenas bibehållande för vissa grader, att befälet i motsatt fall skulle sakna tillfälle till bostäder.
För att likväl detta skäl skall hålla hvad man kallar streck, borde ju åtminstone alla bostads-boställen vara bebyggde.
Detta är dock icke fallet, utan saknar 128 st. karaktärshus, hvars upbyggande förslagsvis af Krigscollrm blifvit beräknad till 540,000 r:dr b:co.
Vore det väl klokt, egde det väl minsta skymt af pligtenlig hushållning med Statens medel, att utgifva, rättare sagdt bortkasta denna betydliga summa, då erfarenheten utvisar att af de boställen som nu med karaktärshus liro försedda (338 st. och af hvilka det antal som under sednare tiden blifvit upbyggda, 106 st. kostat 350,329 r:dr 31 sk.) allt färre och färre antal af innehafvarne bebos? — Ytterligare har jag, såsom skäl till bifall för den af mig föreslagna förändring af befälets aflöningssält, ansett mig böra anmärka, huru härmed för del närvar, tillgår.
Vid de värfvade reg:tene utfalla nemligen lönerne qvartalsvis, vid de indelta åter ett år efter sedan de äro förtjente; ett förhållande sorn'obestridligen måste föranleda skuldsättning och vingleri, eftersom kredit å de oundgängligaste lefnadsbehofven svårligen kan påräknas under dylika tiderymder.
Hr von Hohenhausens nu uplästa justerade yttrande får jag till prot. förklara mitt högeliga ogillande deröfver, att ett Konungens Statsråd här på detta rum, under skydd af sin riksdagsmannarätt ex officia, således på embetets vägnar, kunnat sä yttra sig, som Hr von Hohenhausen öfver det af mig aflemnade förslag N:o 2 till Landtförsvarets organisation, då samma yttrande, om det afgifvits uti Konungens konselj, skulle, genom den brist på oväld det innebär, gjort honom saker till grundlagsenlig påföljd.
Undgår likväl
Hr von Hohenhausen i detta fall nämnde påföljd, qvarstår dock alltid dess yttrande, äfven om det inom detta hus oanmärkt får passera, såsom ett af honom sjelf framkalladt bedömmande af dess varande och blifvande handlingssätt.
Om det är han eller jag som kan sägas hafva velat desorganisera”, arméen, derom torde framtiden, möjligen samtiden, icke underlåta att fälla sitt omutliga domslut.
Detta anförande remitterades till StatsUtsk. 250 Den 30 December f. m.
Hit Elektprers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk., att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 1753 Hr Hedenstjerna, Wilhelm, från och med d. 2 Januari 1851 beviljade 3:ne veckors ledighet; och befanns dertill hafva blifvit utsedd : N:o 342 Frih. von Stedink Styrbjörn.
Hrr Elektorers lista vid val af suppleanter i Utsk:n, och hade dertill blifvit utsedde i Allmänna Besvärs- och Ekon.-Utskottet: efter N:o 2025 Hr von Heidenstam, Johan Fredrik; N:o 1352, Hr Bongenhjelm, fullm.
Gr. Lagerberg, Carl Sven Axel. i Expedi tions-Utskottet: efter N:o 2282, Hr von Printzencreutz Bernhard Wilhelm; N:o 1765 A.
Hr Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht.
N:o 7 med återlemnande af en dit remitterad af Nils Jepson från Malmöhus län väckt motion, ang:de förtydligande af K. Brefvet d. 4 Dec. 1830, ronde brefbäringsskyldigheten; och ansåg R. o. Ad. denna motion tillhöra Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s behandling.
Föredrogs StatstUsk:s mern.
N:o 8, innehållande anmälan om anledn. till anmärkn. emot föredragande Statsrådet och chefen för Sjöfors vars-Dcpart:tet.
Denna anmärkn:s anledn. remitterades till Const.Utsk.
Anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåt:n.
N:o 3, med den till rikets nu församlade
Ständer af fullmäktige i Riksg:s-kont. afgifna berättelse; N:o 9, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de medels anvisande till Topografiska korpsens arbeten samt till fortsättning af de pågående fästningsbyggnaderne under nästkommande år; N:o 10, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de åtgärder för upförande af en byggnad emellan Cail XIII:s torg och operahuset i Stockholm; N:o 11, ang:de medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnader vid Carlsborg under nästkommande år; N:o 12, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utskm anställda betjening; och N:o 13, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona under nästkommande år.
Bonde, Knut Philip:
Ad. godhelsfullt behagade ursäkta att jag ånyo framställer min motion Den 30 December f. m. 251 ronde behandlingssättet af tullbevilln:n vid innevar. riksdag.
Jag erkänner min okunnighet om rätta tydningen af grundlagens ord, men hvad andemeningen vidkommer, tror jag mig riktigt hafva npfattat densamma, att nemi. R.
St. endast böra framlägga hufvudgrunderna för en tull-taxa, men att det deremot tillkommer Regeringen att utarbeta sjelfva detaljerna deraf.
För mig är det nemi. ofattligt att uti ett Bevilln.Utsk., bestående af 48 ledamöter, alla dessa ledamöter, skulle kunna ega all den kännedom, som erfordras för att i detalj upställa en tull-taxa.
Jag har ändrat den förut i ämnet ingifna motionen, emedan anmärkntr blifvit framställda mot dess form, och sedan jag af flera ledamöter erhållit nplysning om, att den i sitt förändrade skick icke mera vore stridande mot grundlagen, vågar jag ånyo framställa den, i hopp att nu remiss derå till Utsk. måtte medgifvas, då det sedan må bero på Utsk. att derå fästa det afseende, som motionen förtjenar.
Som jag vid förra tillfället upläst så väl inledningen som motiverna till motionon, torde det vara nog om jag nu endast upläser sjelfva förslaget innehållande : ”Att R.
St:s handläggning af tullbevillnings-frågan vid innevar. riksmöte inskränkes till bestämmande af den ungefärliga summa, som såsom tullbevillning till nästkommande riksmöte Konungen eger att lill Riks-Statens behof årligen låta upbära, samt af de hufvudgrunder, efter hvilka Regeringen må uprätta den blifvande tulltaxan med dithörande stadganden, hvilkas utarbetande utaf R.
St. för denna gång åt Regeringen öfverlemnas”.
Jag uprepar att det visserligen torde vara möjligt, att jag misstager mig, om rätta tydningen af grundlagens ordalydelse, men tror likväl, att denna motion öfverensstämmer med dess andemening, helst Riksd.Ordn. förutsätter att riksdagen ej skall räcka längre än 3 å 4 månader, och det under så kort tid säkerligen blefve omöjligt för Bevilln.Utsk. att åsätta riktiga tullbestämmelser, då det gäller flera hundrade serskilda varuartiklar.
För öfrigt tror jag det ur politisk synpunkt vara af högsta vigt, att förändringar göras för alt åt näringarne gifva lif, men utan konseqvens i tulltaxan, är det omöjligt att vänta sig något gagn för näringarne.
Den härjemte inlemnade motionen, hvilken endast i afseende på det nu upläsla förslaget afvek från Frih. Bondes d. 23 dennes väckta och sedermera återtagna motion, begärdes på bordet.
Hr Weidenhjelm, Ernst Au g. upläste 2:ne sålydande motioner: l:o I 25 Kap. 5 § R.
B. stadgas, att hvad under-rätt dömt i grofvare brott, som till dess domstol höra, ej må i fullbordan gå, utan att dess ransakning och dom skall lill Hof-rälten sändas att der först pröfvas och skärskådas; såsom då någon gifves skuld för det, som å lif eller ära går, försmädelse emot Gud jemte åtskilliga andra deri upräknade brott.
Ät detta stadgande har praxis seder - 252
Den 30 D ecember f. m. mera gifvit den vidsträckta tillämpning, att underställningen bör ega rum, ehvad den anklagade blifvit sakfälld eller befriad; men då stadgandets mening och grund uppenbarligen åsyftat att i möjligaste mån bereda den anklagade trygghet mot ett svårare straff, än lagen för hans gerning bjuder, synes underställningen icke heller rätteligen böra ske i annat fall, än då den anklagade blifvit för det åtalade brottet till ansvar fälld; en sats, som äfven gjort sig gällande i det af Lag-beredningen utarbetade och på en sann accusatorisk princip grundade förslag till ny rättegångs-ordning.
Om något undantag härifrån bör ega rum, torde det inskränkas tili den enda händelse, dä brottet går å lif, i hvilket fall äfven samhället, i sina heligaste rättigheter förnärmadt, synes hafva grundade anspråk att brottet icke lemnäs ostraffadt; — och på dessa grunder samt för befrämjande af ett annat, ehuru underordnadt syfte, eller minskning i Hofrätternes arbete, som, genom den i detta hänseende hittills följda praxis, utan egentligt ändamål i betydlig mån ökas och försvåras, får jag äran föreslå en sådan ändring och förtydligande af 25 Kap. 5 § R.
B:n, att, med undantag af det fall, då brottet å lif går, någon underställning af Under-rätts dom rör:de de i sagda lagrum med dithörande författningar i öfrigt omnämnda brott hädanefter icke må ske, der ej den anklagade blifvit för åtalade gerningen till saken fälld; i sammanhang hvarmed en annan, på enahanda grund hvilande lagbestämmelse torde vara af nöden, den nemi., att Öfver-rätt ej må, utom i berörde undantagsfall, ålägga den anklagade högre straff, än under-rätten honom ådömt, der ej åklagare eller må/segare besvär öfver domen anfört.
Bland de i ofvannämnde lagrum upräknade brott af underställuings-egenskap förekomma jemväl ”hugg och slag å stjuf- och ”svärföräldrar, så ock oqvädingsord emot dem”; men då dessa brott i lag endast blifvit med penninge-böter belagda, och verkställighet i dylika frågor af under-rätts beslut, der det ej öfverklagas, torde vara af vida mindre betänklig natur, än i åtskilliga urbota mål, der underställning icke blifvit i lag påbjuden, får jag vördsamt än ytterligare föreslå, att mål ang:de slag och oqvädingsord mot stjuf- eller föräldrar hädanefter icke skola Hof-rälts pröfning underställas. 2:0
Bland ofta öfverklagade olägenheter i lagskipningen, torde upmärksamheten väsendtligen böra fästas vid svårigheten för domaren, att med tillbörlig noggrannhet bestämma ersättningen för en äfven till verkligheten ostridig skada, då någon viss grund ej är för handen, hvarefter beloppet kan mätas.
Då föreskrifter i lag för domarens förfarande i detta hänseende saknas, har praxis härutinnan utvecklat ett bruk, som nu blifvit nära nog såsom lag antaget, att nemi. åt gode män, hvilka parterne sjelfve må tillkalla, öfverlemna skadeståndets bestämmande.
Men då parterne härigenom icke kunnat tvingas att åtnöjas med gode männens beslut, och dem följaktligen icke kunnat förvägras att klagan deröfver hos domaren föra, Den 30 December f. m. 253 har denna dymedelst blifvit återförsatt i samma brydsamma ställning, som han genom frågans förvisning till gode män sökt att afhjelpa.
Nödvändigheten af fullständiga bestämmelser i detta afseende har icke allenast mer och mer visat sig i lagskipningen, utan äfven tid efter annan föranledt yrkanden derom vid serskilda riksdagar.
I ett eller annat fall har man ock härigenom kommit till något resultat, såsom i fråga om ersättning för uplåtelse af jord till allmänt behof, och den princip, hvarpå den härom utfärdade författning hvilar, har ock fått en vidsträcktare tillämpning i det af Lag-beredningen utarbetade och af motiver åtföljda förslag i 28 kap. af R.
B:ns första del.
Då detta förslag numera blifvit från trycket utgifvet och således för hvar och en finnes tillgängligt, har jag ansett öfverflödigt att innehållet deraf här uprepa; men då jag vid en närmare granskning deraf trott, att den brist, jag ofvan antydt, skulle kunna afhjelpas genom antagandet af berörda förslag med de modifikationer, som nuvarande lagstiftning och förhållanden påkalla, får jag vördsamt äran föreslå, att R.
St. täcktes för sin del besluta en lag i förut omförmälta syftning, dervid de jemkningar och förändringar i Lag-beredningens förslag, som ofvannämnda omständigheter bjuda, torde af LagUtsk., dit denna motion kommer att remitteras, lämpligast och bäst kunna upgöras.
Vid den af Hr Weidenhielm väckta motion, att mål skola underställas
Hof-rättens pröfning endast nälden anklagade blifvit sakfälld, undantagandes då saken går å lif, får jag anmärka att enl. nuvar. stadgande de mål, som angå försmädelse emot Gud, ehvad det af obetänksamhet eller upsåt skett och gäckeri med Gudstjensten, äfven skola underställas, men hvilka mål Hr Weidenhielm vill på förenämnde sätt undantaga, säkerligen tillkommit under åtanka hos lagstiftaren att lika vigligt som hvars och ens timmeliga lif är, lika om ej mera vigtigt är att hindra alla förnärmelser mot en hvars andeliga lif hvars skydd och förkofran är Statens högsta ändamål.
Derföre offrar och hvarje god medborgare sitt lif för Statens.
Och lagförändringarne böra ej afvika från denna grundsats om än det icke är fråga om annat än rättegångs-ordningen och en noggrannare behandling för mål, som äro af en högre art.
Min anmärkn. anhåller jag måtte få åtfölja förslaget.
Detta yttrande skulle åtfölja den nyss beslutade remissen af Hr Wéidenhielms ifrågavar. motion.
Hr Weidenhielm upläste vidare följande motion:
Om man granskar författningarne rör:de upbörds- och exekutions-verket inom riket, så finner man den principen genomgå dem alla, att den högre auktoriteten eller embetsmannen står i ansvarighet för den närmast lägre; men, om än denna princip synes vara den lämpligaste alt åstadkomma skyndsamhet och ordning, äfvensom säkerhet för så väl K.
M:s och kronans som enskildes egendom, i den mån sådan kan komma under dessa embetsmäns för - 254 Den 0 December f. m. vältning, sä synes, för alt bringa denna stränga princip till någon öfverensstämmelse med så väl juridisk rätt som moralisk billighet, att den lägre tjenstemannen icke bör tillsättas utan sin närmaste förmans hörande och icke förr, än s. k. upbördsborgen af honom blifvit ställd.
Att sålunda tillgår vid tillsättandet af Lands-sekret-, Lands-kammer.-, Räntmästare-, Magistrats-personers- och Kronofogde-befattningar livilar alltså på denna rättsgrund, men att
Länsmans-tjensterna tillsättas utan iakttagande häraf, är således en brist i de härom gällande befordrings-lagar.
Det är nemi. kunnigt och uppenbart, att
Kronofogdarne omöjligen kunna utan biträden medhinna de dem föreskrifne åligganden, att jemte indrifningen af kronans upbörd från i distriktet ofta boende manga tusende personer, förrätta alla derstädes förekommande utmätningar lill ett antal af flere hundrade; och då den Kronofogden anslagna Upbördsskrifvarn icke heller härtill förslår, utan följaktligen Länsmännen måste till sådant biträde användas, inträffar icke sällan, att Kronofogden, som för deras åtgöranden är ensam ansvarig, blir tvungen alt, utan den minsta' af honom sjelf begången felaktighet, af egna medel vidkännas dryga ersältnings-utgifter för de förres vårdslöshet och försummelse.
I den mån Länsmannen nu vore skyldig att för de medel, som i detta afseende kunde honom anförtros, anskaffa vederhäftig borgen till visst belopp, vore Kronofogden åtminstone till någon del skyddad mot dylika förluster, och om han derjemte berättigas att vid Länsmans ledighet uprätta förslag på någon af honom för ordning och redbarhet känd person till tjenstens återbesättande, vore äfven konseqvens i denna del af befordrings-väsendet iakttagen.
I anledn. häraf får jag vördsamt äran föreslå, att genom en författning varder bestämdt, att vid hädanefter inträffade ledigheter till Länsmanstjenster, kungörelse derom i allmänna tidningarne införes, med föreläggande, att ansökningar, åtföljde af behörige meritförteckningar och vederhäftig borgen för en upbörd af t. ex. 500 r:dr b:co skola inom viss kort tid t. ex. en månad, aflemnas till Kronofogden i orten; hvarefter denne eger att ofördröjligen uprätta förslag å trenne till platsen kompetente personer, samt, jemte sitt förord för någon viss ibland dem, ansökningshandlingarne till K.
Bef;h;de insända.
Remitterades till Allm.Besv. o.
Ekon.Utsk. Hr Rosenblad, Bernh,, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: 1:0
Jag har i en förut aflemnad motion antydt den allmänt gängse ehuru oriktiga föreställningen om sedan 1809 oafbrutit ökade skattebördor och ökade statsutgifter.
Hvad som underlättar denna falska föreställning, är den förvillande jemförelse, som kan upkomma emellan äldre Riksstater och de närvar., derföre att i de förra indelta räntor och kronotionde uptogos efter kronovärde och de kroman behållna efter lågt statspris, under del att de nu alla beräknas
Den 30 December f. m. 233 efter markegång samt att i den äldre tiden de presterskap, skolor, hospitaler m. fl. förlänta räntor och spanmål icke voro i lliksstaten synliga.
Då det likväl är af en stor vigt för bedömandet af denna vigtiga del af statsförhållanderne, att ega tillgång till klar och säker jemnförelse emellan tidpunkten, då vårt nya statsskick började och nu, får jag föreslå, att 11.
M. måtte i nåder låta utarbeta en jemförelse emellan Stats- och Riksgälds-verkens alla inkomster och utgifter år 1809 och nu (för förstnämnda är dock icke inberäknadt krigskostnaderne) äfvensom af de serskilta bördor, såsom rotering o. d. m. som serskildt till fördel för Staten (ej någon enskildt kommun) åligger de skattskyldige, bestämdt utvisande i hvad mån någon skatt eller statsbörda tillkommit, uphört, ökats eller minskats. 2:o Såsom allmänt är bekant, öpnas med instundande år en Vérldsexposition i London af de förnämsta slöjdalster, hvilken lärer komma att räcka till September.
Från alla verl dens delar ditföras det förnämsta, dess konstflit eger att erbjuda, och från' flera länder t. ex.
Amerika och Frankrike ditströmma härar af teckniska vetenskapsmän, industri-idkare och handtverkare för att lära.
Till och med i det lilla Danmark oaktadt de stora upoffringar det nödgats göra för försvaret af sitt sjelfbestånd, har man med framgång öpnat subskription för att kunna ditsända en dylik beskickning.
Otvifvelaktig! blir der äfven för vår konstflit mycket att lära.
Jag får sålunda föreslå: ”Att R.
St. måtte till Konungens disposition ställa 5000 r:dr b:co alt användas till understöd för teckniska vetenskapsmän, skicklige industri-idkare och handtverkare, som besöka den stora slöjd-expositionen i London”.
- Men då denna snart börjar, så får jag vördsamt hemställa, att om II.
StatsUtsk. skulle gilla den tanka, som ligger till grund för denna min motion, densamma snart mätte företagas till afgörande.
R osenblad upläste ytterligare 3:ne sålydande motioner: l:o Enl. nu gällande Bevilln:s-förord:n. äro alla enskildta kapitaler utlånta efter 5 proc. och lägre ränta lagligen fria från all bevillning, och utom Privat-bankerne, äro sådane aktie-bolag, som stundom åtnjuta en afkastning af 30 proc. och derutöfver, såsom t. ex. gamla Sjöförsäkrings-bolaget, endast deraf i bevillning underkastade en afgift af 5 proc. 5 proc. å sin lilla utdelning måste äfven Götha Kanal-bolag betala, ehuru det för ett stort allmänt företag upoffrat 3 millioner r:dr b:co, och derå haft en högst ringa afkastning, under många år ingen, och för det närvar, ej alla år 1 proc. för en del och J proc. för de öfriga aktierne.
236 Den 30 December f. m.
Detta förhållande torde finnas obilligt.
Jag får sålunda alternatift föreslå: "”att Götha Kanal-bolag befrias från all bevillning å utdelningen å dess aktier, så snart utdelningen ej öfverstiger 1 proc. för år räknadt å aktie-kapitalet”, eller, •—• ”att bevillningen å utdelningar å Götha Kanal-aktier bestämmes till samma proc. som utdelningen utgör af aktie-kapitalet. 2:o Jag får vördsamt föreslå, att det af Tulldistriks-cbefen W.
Karström, med en rik sakkännedom och vidsträckt praktisk erfarenhet utarbetade förslag till Tull-taxa för inkommande varor måtte blifva antaget med följande förändringar.
Artikeln:
Arsenik: härvid tillägges ”för öfrigt förbjudes”.
Böcker fria.
Bränvin alla slag U 5 sk. 4 r:st.
Thara 23 proc.
Lin ohäcklad!.... fritt.
Smör Lu> 1 r:dr.
Vin på fastager Ti . 4 sk. „ „ buteljer „ . 8 „
Tharan öfverlemnas åt K.
M. att i nåder låta be stämma efter närmare undersökning för serskilta vinslag.
Ull fritt.
Under rättelser ne: (Nuvarande) § 13.
Egare af fartyg, som för inhemsk eller utländsk räkning vid svensk skeppshvarf nybyggas, berättigas, att sedan fartyget kommit i fullfärdig! skick och sådant inför Generaltullstyrelsen styrkt blifvit, tillgodonjuta återställande af tullumgälderne för de skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visar, hafva varit till fartygens tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda.
De skeppsförnödenheter, hvarmed ett Svenskt från utrikes ort återvändande fartyg blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk, äfven om de i detsamma från Svenskt nederlag blifvit utförda. 3:o Då 1812 års Bevilln:s-förordn. antogs, hvilken till sina lmfvudgrunder ännu är gällande, afsåg man att på ett någorlunda billigt sätt beskatta all inkomst.
Man fastslälde sålunda afgifter å fastigheter efter värdet, å annan rörelse efter afkastningen, och penninge-förmögenheten trodde man sig derigenom åtkomma, att man stadgade ett bevillningen motsvarande afdrag vid liqvider af räntor öfver Den 30 December, f. m. 257 öfver 5 proc-, under en tid då allmänna räntefoten var 6 proc.
Första åren var också upskattn ingen af fastighetsvärden och inkomst af rörelse någorlunda rättvis, men sedan den s. k. minimi-tabellen infördes och dess afsigt så olika upfattades i olika län, att t. ex. en Landsh. t. o. m. pä detta rum offentligen förklarade, alt han tillämpade den såsom maximi-tabell, har den orättvisa upkommit, att Skåne, t. ex i förhållande lill verkliga värdet troligen icke erlägger \ i bevillning mot länen kring Stockholm, oaktadt det både njuter den stora fördelen att få betala de ordinarie ränlorne efter kronovärdi, och troligen genom enskiftena med flere orsaker, på de sista 50 åren stigit mer i värde än de andra Provincerne.
Upskattningen af behållen inkomst af handel och rörelse (utom bergverken, för hvilken jemförelsevis obilliga grunder måste följas) har också nedsatts nästan i samma förhållande sorn handeln och industrien tid efter annan tilltagit.
(Uplysande bidrag härtill lemna de nummer af Aftonbladet mot slutet af 1846, hvari upgifter öfver all taxering å rörelse i städerne utöfver minimi-afgiften lemnäs).