Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En dylik grund för taxeringen skall nödvändigt åstadkomma förhöjning i taxeringsvärdet å all jord, emedan om värdet höjes å ett hemman mäste det höjas å alla de öfriga i samma proportion, och följden häraf blir åler den, att beskattningen jemväl kommer att ökas.
Jag tror likväl, att medel förefinnas till uppgörande af en jemnare taxering än den nu gällande, men att nu uppgifva dem, tror jag icke vara lämpligt, hvarföre jag förbigår desamma.
Jag tror, att, om denna punkt i Utsk:s betänk, återremitteras, det icke bör för Ulsk. vara svårt, att uppgifva ett sätt på hvilket beräkning af taxerings förhöjning kan verkställas och efter en sådan beräkning kunde också summan, som i dylikt fall blefve erforderlig för bevilln:ns fyllande, äfven bestämmas och derefter en nedsättning verkställas, samt staten bibehålla den inkomst, hvaraf den vore i behof.
Då föreg:de talare yrkat åter remiss af betänk., vill jag visserligen icke motsätta mig en sådan, men jag anser mig likväl böra tillkännagifva, att med densamma någonting icke vinnes; ty inom Utsk. gjorde den meningen sig gällande, att nuvar. fördelningen af bevillmn vore den riktigaste.
Om någon jemkning skulle erfordras genom K. M:s Den 12 April f. m.
125 åtgärd, så ligger en sådan uti skattejemknings-comitéens förslag, hvilket för närv. finnes hos StatsUtsk.
Detta förslag är fullständigt och visar huru från den ena artikeln till den andra taxeringen skall verkställas.
Månne det icke vore rättast alt afbida granskningen af detta förslag och att derefter falla sitt beslut?
Om nu Bevilln.Utsk. skall uppgöra ett nytt förslag elier en ny taxeriugsmetod, så vill jag blott fästa Ståndets uppmärksamhet pä den mängd af handlingar, som dertill erfordras och fullt ut lika lång lid erfordras förrän della arbete blifver färdigt, som den, sedan riksdagens början tilländalupne.
B. St. vinna sålunda intet för det närv.
Om äler R.
St. bifalla Utsk:s förslag, sä rubbas på intet sätt derigenom del lill Stats-Ulsk. remitterade skaltejemkningscomiléens förslag, hvaröfver Ständerne komma ali särskildt sig yttra.
Man liar sagt, att köpvärdet borde ligga lill grund för taxeringen och en talare liar fullkomligen ådagalagt, att någon fördel deraf icke är att vinna.
Jag vill härtill lägga ännu ett skäl, nemi. alt om man måste köpa en lägenhet, emedan den ligger inom ens ägor, för högre pris, skall man derföre beskattas?
Det vore orättvist.
Om, med antagandet af köpvärdet till taxeringsgrund, någon möjlighet skulle finnas att jemka den öfverklagade olika taxeringen, så måsle en comité nedsättas, som reser genom hela Sveriges rike ifrån Haparanda ända ned lill Ystad och sålunda blir i tillfälle alt åsätta jorden ett proportionerlig! värde; men jag hemställer, huruvida en sådan åtgärd är lämplig eller ens möjlig.
Hr Tornérhjelm:
Jag har aldrig yrkat, att köpvärdet skulle ligga till grund för taxeringsvärdei, utan jag har endast yrkat, alt Bevilln.Utsk. skulle uppgifva grunderna för taxeringsvärdet i enlighet med skattejemknings-comitéens förslag; och om så sker, tror jag icke alt afgiflerne derigenom komma alt ökas.
Jag förnyar min begäran om återremiss af betänk.
Raab: Hr Aminoff har tillstyrkt bifall lill denna del af Utsk:s betänk, af det skäl, alt enligt hans öfvertygelse en återremiss icke skulle lända till något annat resultat än det, hvartill Utsk. redan kommit.
Det är sannerligen mycket vågadt att på förhand bestämma uigången af en återremiss, och jag får bekänna, att huru mycken tillit man än må lemna Hr Aminoffs förutseende i allmänhet, tror jag likväl, att man i närvar, fall icke bör fästa det synnerliga afseende derå, att man ensamt derpå grundar en misströstan om utgången af ålerremissen.
Hr Aminoff har vidare sagt, att man borde afbida Stats-Utsk:s utlåt, i anledn. af skattejemknings-comitéens förslag.
Härvid anser jag mig böra erinra, att just detta förslag måste i denna del behandlas af Stats- och Bevilln.Utsk:n gemensamt, och på grund häraf anhåller jag, att R. och Ad. ville bevilja återremiss af förevar, betänk., pä det alt förenämnde 2:ne Utsk. må lemnäs öppet, att fatta ett beslut i ämnet, hvarigenom de af flere talare uppgifne olägenheter af nuvar. taxeringsmetod må kunna afhjelpas.
De flera anmärkmr, som mot Bevilln.Utsk:s ifrågavar. betänk, blifvit gjorda, torde visserligen 126
Den 12 A pr il f. m. föranleda till återremiss af detsamma.
Lika med Hr Aminoff tror jag likväl, att denna återremiss icke kommer att leda till annat resultat, än det, som genom Utsk:s betänk, redan är bekant.
Jag delar nied Frih.
Raab och de flere talare, som yttrat sig i samma anda, den öfvertygelse, att taxeringsvärdet å fastigheter på landet inom riket icke är sådant det borde'vara; men jag tror icke, såsom dessa Hrr, att behofvet kräfver några nya grunder för utrönandet af det verkliga värdet.
taxeringen hvilar på en mångårig tillämpning af bevilln:s-författningarna, hvilka i denna del oafbrutet, som jag tror, under 20 år varit gällande.
Det är klart, alt under denna tidrymd hvarje taxerings-comitée sökt att bestämma värdet å hemman och lägenheter på landet uti ett jemförligt förhållande till hvarandra.
Således, om också detta taxeringsvärde är mindre än det borde vara, kan likväl, enligt de grunder, hvarefter detta värde blifvit bestämdt, en rättvis förhöjning lätteligen äga rum.
Att på annan väg och genom antagande af nya, för allmänheten föga bekanta grunder, söka tillvägabringa en sådan förhöjning i taxeringsvärdet kunde lätteligen inom landet väcka en oro och missbelåtenhet, som icke kan vara önskvärd hvarken för Ständer eller Regering, och hvartill man derföre städse bör sorgfälligt söka undvika att gifva anledn.
Jag skulle alltså tro det vara både bäst och försigligast alt låta förblifva vid hvad som är, desto hellre, som, i fall Staten behöfver högre inkomster af jordbruket, än den för det närvar, deraf upphemtar, ett sådant mål lätteligen kan, på sätt jag förut nämnt, vinnas genom ett ökadt taxeringsvärde efter nu gällande grunder.
Man har här förordat uppskof med frågans afgörande, intilldess skattejemknings-comitéens förslag om taxeringsvärdets fastställande för 5 år blifvit pröfvadt.
Nå väl! låt ett sådant uppskof äga rum, men svårligen torde något dermed kunna vinnas, enär comiléens förslag sannolikt aldrig varder bifallet.
Det vore också, efter min öfvertygelse, föga väl betänkt, att beröfva taxeringscomitéerne den dem nu tillkommande rättigheten, att årligen bestämma värdet å fastigheter på landet, enär erfarenheten visat, att sådana olyckor stundom öfvergå hemman och hela landssträckor, som för ett eller annat år gör taxeringsvärdets nedsättning oundvikligen nödvändig, hvilken åtgärd icke skulle, i händelse taxeringsvärdet fastställdes för 5 år i sender, kunna äga rum, och hvaraf således blefve en följd, att den, som å sina ägor lidit skada, icke kunde under dessa 5 år vinna den lindring uti sin bevillms-afgift, hvartill han obestridligen varit berättigad.
Jag tillstyrker, för min del, vördsammast bifall till Utsk:s betänk.
Då jag sist hade ordet, yttrade jag att jag önskade det Bevilln.Utsk. mätte uppgöra ett förslag till svenska jordens taxering och i följd deraf yrkade jag på återremiss.
Jag ber att nu få förklara, det min mening icke var att för det närvar. föreslå någon ändring i sjelfva bevilln:s-förordn:n, utan hvad jag önskar, är att en beräkning, grundad på verkliga förhållan - Den 12 April f. m. 127 det med svenska jordens värde, mätte varda uppgjord för att framdeles kunna användas.
Om man icke antager såsom regel, alt först söka skaffa sig en noggrann kännedom härom och först derefter bestämmer den procent, som af jorden bör till staten i form af bevilln. erläggas, så kommer detta alltid alt ske på måfå.
Det är derföre jag begärt återremiss lill Bevilln.Utsk. Oaktadt en ledamot af detta Ulsk. nu har yttrat att dermed icke vore något att vinna, hoppas jag dock, att del finnes andra ledamöter inom samma Utsk., som anse sig böra försöka att uppgöra ett förslag i den syftning jag påpekat.
Här har af en ledamot blifvit yttradt, att en mångårig tillämpning af den nu gällande författningen i ämnet skall gifvit en sorts häfd åt densamma.
Jag medgifver det, men kan deremot icke medgifva hvad han dessutom yttrat, eller att förändring af författningen i den syftning jag utpekat, skulle nödvändigt medföra en rubbning i sjelfva grunderne derföre.
Jag tror ätt man skulle kunna förändra förordn:n så, att vid dess tillämpning de olika jord-värdena blefve med hvarandra jemförlige, och detta utan att grunden för bevilln. af fast egendom derigenom på minsta vis rubbades.
Samma talare har äfven afstyrkt det väckta förslaget om de årliga laxeringarnes förändring till 5-åriga, och det utaf det skäl, alt en jordbrukare under tiden emellan taxeringarne skulle kunna träffas af en olycka, som satte honom ur stånd alt utgöra den bevilln., som vid den föregtde taxeringen blifvit honom ålagd.
För min del tror jag, att det är möjligt stadga sådaue bestämmelser, hvarigenom den påpekade olägenheten af 5-åriga taxeringar skulle kunna undvikas.
En annan värd talare har yttrat, alt i Malmö län klander förekommit öfver comitéernes åtgärder.
Han nämnde år 1823.
Detta är före min tid, och derom kan jag således icke yttra mig; men jag får förklara, att under den lid af snart 16 år, som jag haft den lyckan att vara landsh. i berörde län, har någon kla gan i nyssberörde hänseende icke försports, ehuru jag hört alt sådant förut låtit förnimma sig.
Jag yrkar fortfarande på återremiss af betänk.
Jag får vördsammast anhålla om upplysning, huruvida prot.utdr. ännu från BorgareSt. ankommit, ang:de dess beslut i förevar, fråga.
Mig är sagdt, alt det Vällofl.
St. återremitlerat denna punkt; är förhållandet sådant, och beslutar sig R. o. Ad. äfven för återremiss, så lärer väl frågan ehvad Bevilln.- Ulsk:s majoritet fäster afseende å de här gjorda, enligt min tanke, ovedersägliga anmärkn:r emot dess betänk, i denna punkt, komma alt bero på R.
Sl:s och icke ensamt på delta Utsk:s majoritet.
Frågan om en jemnare beskattning af den svenska jorden har visserligen länge varit föremål för öfvei läggningar, och jag har ofta åhört diskussioner om lämpligaste sättet att tillvägabringa en jemkning derutinnan emellan de särskildta distrikten.
Nu har man, för alt lösa detta problem, föreslagit alt förev. punkt af betänk, skulle återremitteras för förslags uppgörande 128 |Den 12 April f. m. i detta hänseende.
En talare i dag före mig har, enligt min öfver* tygelse, mycket riktigt anmärkt, att den nu gällande förordn-.n har en mångårig tillämpning för sig; och jag tror, lika med honom, att det skalle vara ganska svårt och alldeles icke af allmänheten med välvilja emotses om man nu inginge på en alldeles ny hana, en åtgärd, som man sedermera måhända kommeatt ångra.
På sätt här blifvit anmärkt, har hittills icke någon klagan försports öfver pröfnings-comiléernes åtgöranden i fråga om faslighelsbevillntn.
För min enskilda del hyser jag den öfvertygelsen, att laxerings-comitéerne mäste anses äga den fullständigaste möjliga kännedom om de särskilda hemmanens inom socknen verkliga värde, och att det brukliga sältet att bestämma hemmanens relativa värde är det riktigaste.
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att vid pröfnings-comitéen har landssekreteraren det särskilda åliggandet att bevaka kronans rätt.
Han är skyldig att granska de från laxerings-comitéerne inkomne protokoll och efterse huruvida en billig beskattning de särskilda distrikten emellan blifvit iakttagen.
Om han dä, sin pligt likmätigt, och i enlighet med den kännedom han kan äga om de särskilda hemmanens verkliga värde, gör befogade anmärkntr, så är det icke gerna möjligt att icke bland comitéens 20 ledamöter någon enda skulle finnas, som kan bedöma huruvida anmärknme åro mer eller mindre riktiga.
Det händer ej sällan all landssekreteraren, i händelse något distrikt jemförelsevis lill ett annat fått sig ett mindre värde åsatt, då gör hemställan derom att detta värde måtte jemkas till öfverensstämmelse med öfrige distriktens värden.
Pröfnings-comite'en granskar dessa anmärkn:r och tillser huruvida rättelse bör äga rum.
Såsom redan är anmärkt, har någon klagan hittills icke försports öfver dessa comiléers åtgöranden i denna del.
Ehuru jag icke vill motsätta mig en återremiss, ifall den mera allmänt påyrkas, anser jag dock för min del alt R. o. Ad. mycket väl kan lemna sitt bifall till Bevilln.Utsk;s tillstyrkande i denna punkt.
Då de Hrr, som yrkat bifall till Bevilln.Ulsk:s tillstyrkande i förev. punkt, nu fält en ytterligare förstärkning i den siste värde talaren, anser jag mig böra till besvarande upptaga en del af de skäl, som sednast blifvit anförde till bifall.
Så har t. ex. Hr Printzensköld förklarat, att då man efter den nu gällande bevilln:s-förordn:n ägde rätt att höja taxeringsvärdet, så hoppades han alt några andra föreskrifter icke mätte behöfvas, än de som redan finnas.
Jag får då erinra honom derom, alt ehuru berörde rättighet förefunnits alltsedan 1809, så har man likväl så litet deraf sig begagnat, alt jag t. ex. skulle kunna uppgifva hemman, som i proportion till värdet äro mer än sexdubbelt högre taxerade än andra, d. v. s. att jag känner hemman, som äro sex gånger mera värda, än hvartill de äro taxerade, då det deremot gifves andra, hvilkas verkliga värde understiger taxeringsvärdet.
Då sädane förhållanden kunnat år ut och år in qvarstå, är det väl gifvet att de nu gällande föreskrifterne i detta hänseende - Ben 12 April f. m. 129 ende icke äro tillfyllestgörande.
Att Hr Printzensköld förordat det bestående, det förundrar mig icke; deremot förvånar det mig så mycket mera, att han förordar den rörlighet, som nödvändigt alltid måste åfventyras sä länge man bibehåller nu gällande föreskrift att egendomarnes värden skola ärligen jemkas och förändras lill inbördes likhet.
— Min erfarenhet i det afseendet är i alla fall den, att förändringar i ett hemmans taxeringsvärde sällan skei', icke ens hvart 20:de år, och då inser jag icke hvarföre man skall hvarje är göra sig besvär med pröfniugen deraf.
Jag tror all det vore alldeles tillräckligt om det skedde hvart 5:le år eller t. o. nt. hvart 10:de år.
Flere talare, och sednast Hr Gr.
Mörner, hafva förklarat alt ingen klagan försports öfver laxeringscomiléernes åtgärder.
Min erfarenhet i det afseendet, är alldeles motsatt, jag känner många fall, der allvarliga klagomål försports först öfver taxerings- och pröfnings-comitéers åtgärder och sedan hos K.
M. öfver kammar-rättens beslut i anledn. deraf.
Det är visserligen sanni, hvad som blifvit uppgifvit om landskamererarens och flere ijenstemäns pligt alt bevaka kronans rätt och bästa samt tillse alt en rättvis beskattning äger rum de särskilda hemmanen emellan, men erfarenheten har ej visat detta korrektiv tillfyllestgörande och jag belviflar att de dervid skulle, äfven med den bästa vilja, kunna något särdeles uträtta.
Jag hoppas all R. o. Ad. ej vägrar ålerremiss af betänk, i förevar, del.
Hr Tham, Se b.
Mathias:
Utan att nu vilja ingå i frågan om en förändring i förevar, stadgande är nödvändig eller icke, tror jag att man, för att motivera en begäran om ålerremiss, blott hehöfver hålla sig till sjelfva formen af saken. K. M. har i sin nåd. propos. om beskaltningsväsendet m. m. sjelf föreslagit, ”att taxering å fast egendom må verkställas endast hvart 5:(e år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållandena och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, ägande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde.”
Denna nåd. propos. är ensamt remitterad lill StalsUIsk. och Bevilln.
Utsk. har i följd deraf icke haft kännedom om densamma; men om R.
St. bifalla hvad Bevilln.Utsk. i förevar, punkt föreslagit, kunde det förhållande inträffa, alt då K.
M:s propos. blifvit af sammansatt Stats- och Bevilln.Utsk. behandlad och om dessa Utsk. tillstyrkt bifall dertill, R.
St. vore af ett föregtde beslut hindrad att deråt lemna sitt bifall.
Det är möjligheten af en sådan oformlighet, som jag anser ensamt tillräckligen motivera begäran om återremiss.
Raabs emot mig framställda anmärkmr vill jag endast nämna, att mitt yttrande om klagomål öfver taxerings- och pröfnings-comiléernes åtgärder blott hade afseende på sjelfva taxeringsvärdet å egendomarne inom de särskilda distrikten.
Jag medgifver visserligen, alt emot många enskilda beskattningsåtgärder har klagomål anförts hos kammar-rätten ; men jag känner att inom Kronobergs län ganska få klagomål 4 H. 9 130 Den 12 April f. m. blifvit anförde öfver de af pröfnings-comitéen derstädes fattade beslut rör:de hemmanens taxeringsvärde.
I afseende på landssekreterarens skyldighet att vara kontrollant, ber jag alt få fästa uppmärksamheten derpå, att om han äfven i något fall kunde anses ensidig, så sitta ju i pröfningscomitéen 20 ledamöter, som kunna slå honom på fingrarne, ifall lian misstager sig.
Då jag nyss hade ordet, var jag af den tanke, att Ufsk:s betänk, i denna punkt borde bifallas.
Sedan hafva flere talare häruti med mig instämt.
Men på det mina motståndare må komma till den erfarenhet, jag förut uppgifvit, nemi. att ingen ändring uti Utsk:s beslut står att erhålla, vill jag lika litet nu som förut bestrida återremiss, synnerligen om diskussionen öfver denna punkt derigenom kunde blifva slut och vi komma till ordningen för dagen.
Då nu öfverlägguingen förklarades vara fulländad, samt Hr Gr. o.
Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ansågede emot Utsk:s yttrande uti förev. punkt gjorde anmärkn:r föranleda till äterremiss, ropades Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i afseende på väckta frågor om förändring af 50 § yttrat, samt, sedan jemväl denna propos. blifvit besvarad med blandade
Ja och Nej, förklarade det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande
Ja besvarat den sednare proposm.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voterin’gs-propos.:
Den, som bifaller hvad Bevilln.Utsk. i dess betänk.
N:o 9, i afseende på väckta frågor om förändring af bevilln:s-förordn:s 50 § yttrat, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer ofvanberörde del af Utsk:s betänk, att, på grund af gjorde anmärkn:r, återremitteras.
Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 28.
Nej — 50. 2:o ang:de af Frih.
Ridderstolpe föreslagen ändring i 55 §.
Härjemte upplästes 55 § i det af Utsk. afgifne förslag till författning. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i fråga om 55 § föreslagit. 3:o Ang:åe ändring i 58 §. och 4:o Ang:de af Hr Hammarberg föreslagen förändring i 62 §.
Den 12 April I. ra. 131 R. o. Ad. biföll ötsk:s i dessa punkter afgifna yttranden. 5:o Äng: de jemkningar i 63 §.
Efter uppläsning af 63 § i Ulsk:s författnings-förslag, blef denna § af R. o.
Ad. godkänd. 6:o Äng:de rättelser och tillägg till 73 §.
Härvid upplästes 73 § i författningsförslaget, hvarefter Frih.
Cederström, Jakob, yttrade:
Jag nödgas reservera mig emot den ordning för föredragningen af detta betänk., som uti förra plenum beslutades, nemi. att vid föredragning af de särskildta punkterne utaf Utsk:s utlåt, jemväl lill pröfning företaga den dermed sammanhang ägande § i sjelfva förslaget till bevillms-förordn.
Jag tvitlar på att den omsorg i afseende på ordalydelsen, sorn är så nödig i afseende på denna förordn., derigenom blifver behörigen iakttagen.
Enligt min åsigt borde man nu inskränka sig till grunderne för den allmänna bevillnm och sedermera till särskild pröfning företaga sjelfva lagförslaget, då man finge tid att närmare granska sjelfva redaktionen deraf samt deruti göra nödiga ändringar.
I fråga om nu förevar, punkt, förekommer det mig, som om skillnaden emellan frälse- och rekognitions-jernet icke blifvit nog tydligt utmärkt.
Såsom jag uppfattat denna §:s innehåll, kan den lätt föranleda till en arbiträr beskattning i detta hänseende; och man borde väl vid lagens stiftande söka förekomma ett dylikt arbitrage.
Jag anhåller att detta mitt yttrande må få anses såsom en reservation, så vida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att uppskjuta pröfningen af denna 73 § till dess motiverne eller grunderne för bevillnm hunnit genomgås och antagas.
Jag har begärt ordet egentligen för att bemöta Frih. Cederslröms anmärkn:r, i afseende på formen för föredragningen af detta betänk., hvilka anmärkmr jag anser obehöriga.
Betänk, har flere dagar legat på bordet, hvarunder således en hvar haft tillfälle att af detsamma inhemta tillräcklig kännedom samt att uppgöra förslag till förändringar i redaktionen.
Raab. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, alt han, då Frih.
Cederström yrkat, att redaktionen af 73 § måtte blifva oafgjord tills R. o. Ad. komme att granska författningsförslaget i dess helhet, ansåg sig böra framställa propos. särskildt på godkännande af de motiver för rättelser och tillägg i 73 §, som af Utsk. blifvit anförde, och särskildt på bifall till Frih. Cederströms förenämnde yrkande.
Jag tager mig friheten erinra derom, att Frih. Cederström, Jakob, icke yrkat någon särskild propos., utan endast afgifvit en reservation.
Då jag är nöjd med det nuvar. föredragningssättet, får jag för min del anhålla det någon ändring deruti 9* 13a I)en 12 April e. m. ej målte ske, utan att vi malte få fortfara såsom hittills.
Dessutom torde Frih:n tillåta mig fästa hans uppmärksamhet derpå, att föredragningen så skett hittills och icke gerna kan ske på annat sätt.
Jag har gjort anmärkn. emot föredragningssättet, såsom ledande till möjliga missförhållanden; och för den händelse att R. o. Ad. skulle vidblifva sjtt beslut i den vägen, har jag begärt, att hvad jag i detta afseende yttrat, måtte fä såsom en reservation i prot. intagas.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. godkände hvad i Utsk:s betänk, blifvit yttradt såsom motiver för rättelser och tillägg i 73 §, ropades Ja.
Landtm, förklarade sedermera, alt han, sedan Frih.
Cederström begärt att R. o.
Ad:s pröfning mätte underställas, huruvida i sammanhang med de i Utsk:s betänk, förekommande punkter, likasom hittills deri åberopade redakiions-förslag borde pröfvas, ansåg sig skyldig alt derom framställa propos.; hvarvid Hr Aminoff yttrade:
Om jag ej missminner mig, var R. o. Ad:s beslut, att föredragningen skulle ske på sätt hittills brukligt varit.
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. väl i förra plenum bifallit
Hr Landtnäs hemställan, att ifrägavar. betänk, skulle punktvis företagas till afgörande; men alt Frih.
Cederslröms nu gjorda yrkande icke vore stridande mot detta beslut,som icke utgjorde hinder för särskild pröfning af sjelfva redaktious-förslagen; hemställande Hr Landtm, fördenskull, om R. o. Ad. ansåge de i Utsk:s betänk, åberopade redaktions-förslag höra, likasom hittills skett, företagas lill pröfning i sammanhang med de punkter, hvaruti de åberopas och motiveras.
Ja; och på sedermera framstäld propos. biföll R. o.
Ad. jemväl Ulsk:s förslag till redaktion af 73 §. 7:o Ang:de 75 § och 8:o Ang:de 86 §. R. o. Ad. biföll hvad
Utsk. i dessa punkter hemställt. 9:o Ang:dc 88 §.
Härjemte upplästes 88 § i Utsk:s förslag till författning.
Jag har under flere föreg:de år varit hedrad med förtroendet att utses till taxeringsman för Stockholm och har vid desse förrättningar erfarit huruledes det alltid varit mycket svårt att få ett tillräckligt antal ledamöter samlade.
Då denna svårighet förefunnits med en talrikare personal, skall den naturligtvis blifva ändå större med ett inskränktare antal.
Jag anser derföre denna punkt böra återremitteras, på det alt den hittillsvarande föreskrifne numerären må i författningen varda bibehållen.
— Ganska olämplig synes mig Den 12 April f. m. 133 ock den förändring alt ej mer öfverslåthållare-embetet skulle äga utse ordf:r på afdelningarne i comiléen, utan dylike af ledamöterne sjelfva väljas.
På grund af egen erfarenhet, måste jag vitsorda det desse ordf:r, såsom de nu äro tillsatte, lända till mycken nytta; jag befarar all förändring häri blefve särdeles skadlig.
Jag instämmer fullkomligt uti Frih.
Cederströms yttrande om svårigheten att få taxeringsman.
Men just detta synes mig vara ett skäl, att inskränka antalet; ty när oak tadt det varit svårt att erhålla 12 ledamöter af hvarje klass, lärer det väl blifva mindre svål t att fä 8 personer, som vilja blifva taxeringsman.