Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu mera ”bör det vara händelsen der, hvarest krigareyr’’ket i allmänhet har så stor öfvervigt, som ”hos oss, isynnerhet då Militaira Stats-Råd stä ”bredvid Konungen öfver Stats-Secreteraren , ”då hans sidoman , General-Adjutanten, merendels är högre än han, och då den förste Marterialfor valtaren , under Stats-Secreteraren eller '^Krigs - Presidenten , också är Militair, och ”mycket förnämare än både han och General - Den 1 December f. m. 6j "Adjntanten.”
Man har sagt, att det vore inconseqvent, att anse det vådligt, att förena Commandoskapet med föredragningen i Stats-Rådet, och att likväl medgifva , att det är Konungens rätt att nu verkställa denna före* ning.
Jag får derföre påminna, att det icke vore rådligt för Riksens Ständer att tillstyrka denna förening, serdeles när Konungen Sjelf hittills icke funnit det lämpeligt.
Föröfrigt, hvad det betriitfar, att jag skulle önskat Arméens tillstånd så dåligt corn möjligt , sä har det varit långt ifrån mig att önska den så dålig , att icke något försvarskrig dermed skulle kunna utföras.
Men jag har trott, att det icke nödvändigt fordrades praktisk Miiitair talang för att hålla Försvarsverket i ordning: och jag anser högst vådligt, att till Föredragande hafva en sådan man , som sjelf skulle kunna, blifva anförare för Arméen eller Flottan ; ty denne skulle, af ett menskligt begär efter nya lagrar, lätt kunna förledas att, i sina rådslag, låta krigslystnaden trampa Nationens interesse under fotterna.
Ehuru jag ifrån början tillkännagifvit, att meningarne öfver förevarande ämne varit delade i Constitutions - Utskottet, får jag docka nyo upprepa detta , och att, hurudan min framställning också varit, det är likgiltigt, om den i Utskottet utgjort min mening, eller någon annans.
Det har blifvit sagdt, att det icke vore Constitutions-Utskottets rättighet, att ogilla allt, som befinnes vara i strid mot Grundlagens anda, utan att det 6a Den 1 December f. m. blott ålegat Utskottet att uppgifva Förslag till Grundlagsförändringar , lämpade efter det af Särskildta Utskottet föreslagne Styrelsesystem.
Pa detta sättet skulle Constitutions - Utskottet blott blifva en Redactions-Comite.
Tvertom bjuder Regeringsformens 8i §• ”Detta Utskott, hvars ■pligt det vara skall y att Grundlagarne granska , äger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti som det anser högst nödige eller nyttigeoch möjlige att verkställa.”
Der är dea gräns , som Utskottet ansett sig böra hålla sig inom.
Det har vidare blifvit yttradt, att man velat förena Stor-Amiralens och Fält-Marskalkens befattningar.
Sådant har icke varit i fråga , då man ansett det verkeligen practiska böra tillhöra olika personer, och under sådant förhållande tror jag de återstående åtgärderne kunna vid föredragningen hos Konungen verkställas af en person.
Jag skall icke vidare förfäkta den ena eller andra meningen ; men hvad jag vågar förutsätta är , att hvilkendera som antages , och i synnerhet, då Utskottet icke ansett sig kunna uppgifva nå. got Förslag emot Konungens rättighet, att, äfven nu, kuDna förena, under en person , föredragningen i Commandomål och i Stats - Råds. mål, så är det en gifven nödvändighet, att någon gräns dem emellan bör finnas, då de icke stå under samma förhållande till Riksens Ständer.
Efter som man trott, att Protocollen i Commandomål äro lika tillgängliga för Constilutions-Utskotter, får jag oåminna om hvad 15 §.
Regerings-Formen härom stadgat:
Commandomål må Konungen afgöra i närvaro af Den 1 December f m. 65 den Embetsman s dt hvilken Konungen allmän befattning dermed uppdragit.
Honom åligger vid ansvar att dä dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag Konungen besluter j samt att , dä hans mening icke med Konungens Beslut instämmer föra sine yttrade betänkligheter och reid till ett protocoll, hvars riktighet Konungen med sin höga påskrift besanne.
Det är följakteligen endast i denna casus, som ett Protocoll föres, och som det sällan inträffar, att Föredraganden är af olika mening med Konungen, är det mer än vanligt, aftinga Protocoll öfver de fattade besluten finnas, I stället för att Stats-Rådets alla Protocoll öfverlämnäs till Constitutions-Utskottet, äger Utskottet endast att infordra Protocollet rörande något visst ämne i Ministeriella och Commandomål , och då kommer det an på , huruvida något Protocoll blifvit fördt eller icke.
Detta är ett af de skäl , hvarföre jag ännu en gång får anmärka , att, ora hvardera branchen , nemi.
Sjö- och Krigs-Ärender, får sin Föredragande, hvilken kommer att förena föredragningen i Commandomål och Stats-Rådsmål, det är af stor vigt, att nogare skilja dessa befattningar, af det skäl jag anfört: att de kunna lätt förblandas.
Deremot, om Konungen skulle finna för godt, att hafva 2:ne Föredragande, bör detta icke vara Konungen betaget efter Grundlagen; ty det är förut yttradt, att en ganska duglig
Föredragande i Commandomål kan vaxa en högst medelmåttig Föredragande i StatsRåds-mål.
Jag anser således rättast, att Konungen må efter behag förena eller åtskilja dem.
Tils 64 Den 1 December j. m. lika vore dock önskligt, om bägge vore Ledamöter af Stats-Rådet.
Deruti ligger ett stort correctiv, då Föredraganden i Commandomål kunde borås gemensamt med Föredraganden lör Krigs-Ärenderne , och der lemna nödvändiga upplysningar, samt göra reda för sina Ärender i de ämnen , som äga sammanhang med StatsRådsmålen.
Jag förklarar ännu en gång, att jag finner öfverflödigt yttra , hvilken af de framställda meningarne är min egen.
Men hvilkendera som antages , anser jag i alla fall behöfligt, att nogare bestämma gränsen emellan dessa bägge befattningar.
Herr Munck af Rosenskjöld: I Constitutions-Utskottet har jag icke varit af lika tänka med pluraliteten , i afseende på föreningen af de ärenders föredragning, som röia Landr-, och de som höra till Sjöförsvaret, jag vill endast tillägga ett skäl, som särdeles verkat pa mig, att då i en Constitntionel
Stat alltid den möjlighet kan befaras, att Försvarsverket en dag skulle kunni komma att användas emot Nationens frihet, man likväl äger deremot en större garantie , om föredragningen af Krigs-Ärenderne är fördelt på flere händer.
Af samma skäl anser jag äfven föredragningen af Stats - Råds-mål och Commandomål böra åtskiljas.
Jag medger, att för den sistnämda föredragningen en bestämdare grund är nödvändig.
Ett förslag derom har äfven blifvit i Constitutions-Utskottet framstäldt, ehuru det blef med 2:ne rösters pluralitet förkastadt.
Man har sagt, att intet ansvar - Dm i December f. m. 65 svar finnes för hvad som uraktlåtes för Rikes sannskyldiga nytta; men 107 §.
Regeringsformen uttrycker bestämdt , hvad slags ans_var derföre skall äga rum , och hvilket först skall af Constitutions-Utskottet föreslås samt sedan af Rikets Ständer pröfvas.
Grefve Löwenhjélm:
Jag måste ännu ofullkomligare, än vanligt, hafva uttryckt mig, om jag bordt så förstås , såsom holle jag Constitutions-Utskottet för ett blott Redactions-Utskott.
Jag upprepar, att jag ingalunda misskänner Utskottets rätt , att afstyrka ändringar i Grundlagen, men att jag icke erkänner dess skyldighet, att förkasta dem.
I det fallet vore jude föreslagne Redactionsändringarne meningslöse , och som ett
Redactions-misstag har jag ansett den del af ingressen til 1 Utskottets Betänkande , der det förklarar vara emot sin skyldighet denna samma åtgärd , som det sedan gått, att i ellofva puncter lemna.
Frågan om Conseiloch Commandomålens förening anser jag för min del icke böra sysselsätta oss, heldst den utgör en bifråga , hvars afgörande i alla fall beror af Kongl.
Maj:ts Proposition derå kan jag icke anse lämplig , dels af ofvananförde orsak , dels emedan Ståndet ju beslutat, att uppskjuta afgörandet af hvarje punkt, tills de alla hunnit blifva discuterade.
I afseende på den skillnad Grefve von Platen framställt emellan en Föredragande utan Protocoll och med Ridd. 0.
Band, 5 66
Den i December f. m.
Protocoll, bör jag auraäcka , att om bägge befattningarne förenas hos en och samma person , föras hvarken mer eller mindre Protocoll ån tillförene, utan förhållandet blifver alldeles enahanda med det nu varande; utom det att en skulle l omma att föredraga hvad som förut var fördeladt på 2:ne.
Skulle Constitutions Utskottet vilja göra den modification i sitt förslag , att tjenstgörande General-Adjutanten städse borde vara ledamot af Stats-Rådet, så vöre detta redan ett önskeligt steg till förbättring , och väl att åtminstone få börja med något.
Herr Cederschjöld: Sedan Grefve Löwenhjelm lör andra gången återkommit till den klagan , som vore han oriktigt förstådd i afseende på hvad han yttrat om Grundlagens anda, och sjelf gifvit en definition på hvad han dermed menar, så får jag förklara , att jag gör mig derom ett långt vidsträcktare begrepp.
Jag anser nemligen för Grundlagens anda alla de momenter, hvilka icke skulle kunna förändras eller borttagas, utan att väsendteligenrubba förhållandet emellan Konungen och Folket eller förändra någondera af dessa Statsmagters prerogativer.
Det är i dessa momenter sorn jag ansett Constitutions - Utskottet icke böra föreslå några förändringar , utan endast i de deraf oberoende detaljerna.
Hvad beträffar det exempel , som den värde Talaren anfört om Ryttmästaren, som icke frågar Lieutenanten hvad han sagt och uträttat, utan endast efterser huru det står till med Esqvadronen; så skulle jag( för min del anse just ett sådant Embets - Den i December f. m. 67 männens ställande på Militairfot och utsättning för Extrajudiciel bestraffning vara i högsta grad stridande mot vår Grundlags anda.
Grefve, von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Högsta befälet öfver Krigsmakten till Lands och Vatten är en rättighet, som i alla Monarkiska Stater tillägges Kronan.
I despotiska Stater följer detta af sig sjelf; i constitutionella Stater behöfver det uttryckligen sägas.
Men annorlunda förhåller det sig i de Stater, der opinionen väntar, att den som bär Kronan, tillika skall vara den förnämsta Härföraren} annorlunda åter, der Konungen tillsätter härförare efter omständigheterne.
I dessa sednare äro också rådslagen långsammare , än der man tar för afgjordt , att Konungen äfven sjelf utför de beslut , som han i Föredragandens närvaro fattar.
I stater sådana som England och Frankrike, kan det vara likgiltigt huru stort inflytande en Krigs-Minister har på rådslagen , emedan han ändå icke är den enda som ger råd.
I de länder åter, der Konungen är gifven härförare,och besluter i mål , som röra contracter med folket, tror jag det vara nyttigt, att en tredje person finnes, för att motväga , att besluten icke för hastigt fattas.
Och detta är orsaken , hvarföre, såsom jag förmodar, en inre känsla bör säga oss, att i Sverige dessa tvenne befattningar böra vara åtskiljda.
Herr Grefven och Landt-Marskaiken yttrade , att vid denna punkt 3:ne anmärkningar blifvit framställde, innefattande dels att 68 Den 1 Dect/nber J. m. Landt- och Sjöförsvarets ärenden måtte erhålla hvar sin serskildta Chef, dels att Föredragningen af Commandomål och af Conseilärenden måtte hos samma person förenas , dels ock att, om sistnämnde föredragningar skulle fortfara att äfven hädanefter vara åtskiljde, Föredraganden af Commandomål likväl borde vara Ledamot af Stats-Rådet. 5:te Punkten.
Att de icke Föredragande Stats - Rådens antal, med inberåkning af Idof- Cancelleren , skulle inskränkas till 4 eller 3 Civile och en Militair.
Denna punkt kommer egenteligen att afhandlas , då Ridderskapet och Adeln genomgått saken i det hela, och stadgat sin mening rörande föredragningen för Arméen och Flottorne.
Men då jag i Särskildta Utskottet bestridt det ökade antalet af Stads-Råds-Ledamöter, anhåller jag att nu få uppgifva orsaken dertill.
Den är , att ju talrikare en Embetsmyndighet blifver, ju mera litar den ene Ledamoten på den andra , hvaraf Styrelsen lider.
Detta är ock anledningen , hvarföre jag tror det vara en stor fördel , att Collegier göras så fåtaliga som möjligt, och detta gäller lika väl om Stats-Rådet, som om hvarje annan Corporation. 6:te 'Punkten.
Allternatift: att Justitue-Stats-Ministern Den t
December f. m. icke borde veira Ledamot i Konungens Högsta Domstol j utan blott C hej för den admlnistre~ lande delen af Justitia;-För valtningen och föredragande i Stats-Rådet af alla dithörande rive nilen j samt innehaf varén af den Justitia— Cance/leren nu anförtrodde uppsjnings- och åklagare befattning.
Herr von HartmansdorffConstitutionsUtskottet har ansett både skadligt och grundlags-vidrigt , att vidtaga någon förändring med Justitiae-Stats-Ministerns nuvarande befattning.
Jag deremot skulle tro det vara bade skadligt och grundlagsvidrigt , att bibehålla den sådan hon är, så framt man ser på Grundlagens anda.
Den går derpå ut, att Konungen skall vara fri i valet af Rådgifvare, och icke nödgas bibehålla någon sådan längre, än han åtnjuter Konungens förtroende.
Emot denna anda strider det närvarande förhållandet med Justitiae-Ministern.
Då Konungen när som hälst kan entlediga Stats-Rådets öfriga Ledamöter, är JustitiaStats-Ministern ensam derifrån undantagen, emedan han tillika är Ledamot af Högsta Domstolen.
Detta leder till den motsägelsen , att Konungen, ehuru missnöjd med Justitiae-Ministern^ icke kan afskeda honom., och att denne skulle ' kunna ostraffadt trotsa Monarken, så vidt det läte sig göra, utan att dömmas från embetet..
Hvarje gång Konungen aflägsnade sig från hufvudstaden , skulle
Han nödgas lemna den emedlertid tillförordnade Regeringen under den misstrodde Justitiae-Ministerns ordförandeskap ; och, I>å sin sotsäng skulle Konungen hafva den grå - 7°
Den 1 December f. m. nielsen att veta en sådan embetsman blifva den främste i förmynderskaprt för bans möjligen omyndige son och efterträdare, åtminstone intill dess Riksens Ständer annorlunda förordnat.
Uppförde
Ministern sig icke bättre mot den unge Konungen, så skulle denne, myndig vor. den, ej heller kunna befria sig från en rådgifvare , som i dubbelt afseende vöre Honom förhatlig.
Så förhåller sig saken, sedd från Re gentens sida.
Betraktar man den åter från Folkets sida, så finner man, att Riksens Ständer kunna , genom Opinionsnämnden , skilja Ledamöter i Högsta Domstolen och följakteligen äfven Justitire-Minfitern från deras Domare - befatt. ning.
Om nu Justitias-Stats-Ministern vöre en af dem, som utvoterades, skulle han tillika utgå från Stats-Rådet, ehuru Riksens Ständer icke äga att derifrån skilja någon Ledamot.
Man säger, att om han skiljes vid den ena befattningen , bö,r han äfven skiljas från den andra , emedan det följer af sakens natur, Men deremot skall Konungen vara fri i valet och bibehållandet af sina Rådgifvare; och man bör undvika att föranleda collision mellan Konung och Ständer.
Man har trott det vara vigtigt, att ibland Konungens Rådgifvare hafva en af hans godtycke oberoende embetsman; men just detta torde göra att starka caracterer icke utses dertill, och att ändamålet förfelas.
Genom Justitiae-Ministerns bibehållande både i Stats-Rådet och Högste Domstolen, kan han välja att vara på det ena eller andra stället, och undvika att yttra sig öfver svåra ämnen derigenom att han är !
Domstolen , då de skola förekomma i Stats - Den 1 December f. m.
Rådet, och tvärtom.
Nu då Utskottet velat bibehålla honom vid sitt närvarande embetsförhållande , har han af Justitice-Minister blott namnet.
Befattningen är fördelad på flera andra embetsman.
För att visa detta vill jag antaga , att en främling hitkomme och hörde klagas öfver hvarjehanda brister i Justitias-Förvaltningen , samt vände sig till Justitiae-Ministern , i förmodan att rättelserna berodde på honom.
Om främlingen anmärkte , att man klagade öfver felagtiga lagars utfärdande : så skulle Justitias-Ministem kunna svara : det är icke jag, utan Revisions-Secreterarne , som contrasignerat dem , emot mitt afstyrkande.
Besvärade man sig öfver tillsättandet af dåliga domare : så kunde Ministern invända :
Jag rår ej derför, emedan Stats-Secreteraren för Kammar-Ärender har
Domares befordrings-ärender om händer.
Men lagarne handbafvas ej ordentligen, det måtte Väl bero af Justitiae-Ministern att låta rätta P Nej, det ankommer på Justitiae-Canzleren.
Än föredragningen i Högste
Domstolen då , hvarest Justitiae-Ministern är President, den mätte väl så vida af honom bero, att han kan tillse det målen icke öfverdrifvet sammanhopas, att menniskor ej för länge hällas i fängelse, emedan Utslagen icke behörigen expedieras o. s. v. Nej, måste Ministern ytterligare svara , Konungens högste Ombudsman är Chef för Domstolens betjening.
På honom ankommer gången af Dom-; stolens arbete.
För att inse huru dessa besynnerliga förhållanden uppkommit, torde det vara nödigt att genomgå hvarje särskilt gren al Justitite-FörvaltDingen för sig. 72 Dt^h i December f. m.
Hvad åkbagaremagten beträffar, sä utöfvades den i äldsta tider af en så kallad RiksProfoss eller Öfverste Fiscal.
När Hof-Rätten år 1614 inrättades, uppdrogs åklagarem.agten åt denna myndighet , och dess President Riks-. Drotzet.
Detta fortfor, intill dess efter Carl X:s död en Förmyndare- Regering uppkom, hvaruti Riks-Droizet blef Ordförande.
Men hara lärer då icke hafva tillika medhunnit åklagarebefattningen, utan dertill förordnades.
Herr Cederschjöld® Stamfar år 1665.
Då Carl den blifvit myndig, och, denna beställning äfvensom Riks-Embetena afskaffades, blef åklagarebefattningen återställd till Hof-Rätten, sorn skulle se Under-Domarne på fingren.
Carl XII der-, emot, lät år 1714, härtill förordna en Högste Ombudsman, hvilken sedermera blifvit kallad Justitia^- Cantzler, Vid den påföljande Statshvälfningen bibehölls han säsom högste åkia-, gare ända till Gustaf IV Adolphs FörmyndaraKegering , då Riks-Drotz-Embetet återställdes, och högsta Åklagaremagten åter genom detsamma u.töfvades.
Vid Stats-hvälfningen 1809, befanns denna Embetsman på en gång vara för-, ste ledamot i den så kallade Conseillen., eller Stats-llådet, i Högste Domstolen, i Hof-Rätten, och Rikets Allmänna Ärenders Beredning, samt Chef för Justitias-Revisionen, Hans befattning sträckte sig således till alla de högsta myndigheterna både i Domstols- och Förvaltnings-väg.
Då man insåg nödvändigheten att dela denna stora magt, verkställdes det likväl origtigt.
Man afsöndrade åter åldagare-magten till en särskilt Justitiae-Canceller, och man gaf namnet af Ju* Ben 1 December J. m. 73 Sti(i$-Minister åt en embetsman, som i sjelfva Verket icke annat är, än förste Stats-Råid och förste Justitia?-Råd. Föredragningen, af Justitias-ärender inför Kongl. Maj:t skedde i begynnelsen genom Cancellicts embetsman eller några af Rådet • men genom 166.0 års Regerings-Form fick RiksDrotzet närmare byfattning dermed.
Likväl och 6om han , i egenskap af Regeringens ordförande , icke hade tid dertill, så anställdes år 1663, särskildta Revisions-Secreterare för denna föredragning.
Detta förhållande fortfor efter Riksämbetenas upphafvande och bibehölls äfven vid: förändringarna 1719 och 1720.
Då Högste
Domstolen 1789 korn i stället för Jnstitirc-Divisioren af Rådet och Conseillen, eller efter 3.809 Sta.ts-Rådet , i stället för den andra eiler Regerings-Divisionen , så förtforo Revfsuwis-Secretenarne, att vara föredragande både i Domstolen och Regeringen.
Detta har. äf-vea foranledt den olikhet i Revisions-Secreter-arnes befattning, att , då de föredraga i.
Högsta Domstolen , äro, de icke ansvarige för besluten, emedan jnstitiayRåden sjelfve äro det inför Riks-Rätt eller Opinions-nämnd.
Men då de föredraga i StstsRådet, måste de, såsom contrasignenter, vara ansvarige för besltten, emedan.
Maj:t, sorn ensamt algor, är oklanderlig.
Denna deras dubbla befattning gör, att dåde, såsom föredragande i Högste Domstolen, icke äro, godtyckligt afsättlige , böra de deremot vara det,, såsom föredragande i Stats-Rådet.
Nu äro de det icke i någondera händelsen-, och derigenom-inträffa^ 74 Den 1 December f m. att om Konungen icke har förtroende till en föredragande i Justitim-ärender, nödgas Kongl. Maj:t likväl bibehålla honom vid föredragningen i Stats-Rådet , emedan han tillika är föredragande i den oberoende domstolen.
Denna sammanblandning af olikartade förrättningar enahanda med den , jag redan anmärkt om JustitiaeMinistern, har föranledt Constitutions-Utskottet till ett yttrande af ganska vådlig beskaffenhet, nemligen, att Ansvarighets-Lagen icke är på Revisions-Secreterarne tillämplig.
Om så vore , skulle den borgen Svenska Folkets frihet och säkerhet äga i Föredragandernes ansvarighet , Icke finnas i Justitiae-väg, Att ansvarigheten der icke behöfves, lärer val ingen vifja påstå , emedan icke allenast frågor om nåd i brottmål och om verkställigheten af dödsstraff, utan äfven utfärdandet af vissa författningar eller lagar , i hvilkas stiftande Riksens Ständer icke deltagit, gå genom Revisions-Secreterarne.
Dessutom är det icke bestämdt gifvet, hvilka mål af dem skola behandlas eller icke, utan det beror egentligen på häfd.
I Grundlagen är ingen skilnad gjord emellan Föredragander i Justitioe-ärender och i andra mål j ty Regerings-Formen nämner blott ordet:
Föredragande, utan närmare specification.
I afseende på Revisions-Secreterarnes Föredragning inför Högsta Domstolen , är det högst märkvärdigt, att en Rätt, som är ansvarig inför både Riks-Rätt och Opinions-nämnd, icke skall hafva hand öfver sin betjening i Nedre Revisionen , utan* att dess Chef skall vara Konungens godtyckligt afsättlige Justitiae -Can* celler.
Uti ett ryktbart mål hafva vi nyligen er**.
Deri 1 December J. m. 75 farit, huru denne embetsman begärt, att Föredragningen deraf skulle hvila , hvarigenom ve. derbörandes rätt i längre tid lörblifvit oafgjord.
Salunda beror verksamheten i Konungens Högsta Domstol , hvarest den största säkerhet bör äga rum , på en embetsman , hvars ställning är aid les osäker.
Det härleder sig från den sam' manblandning af Domstols- och Regerings-förrättnjngar> som fordom ägde rum j Rådet, och hvi ken Gustaf lil förmodeligen icke var emot att bibehålla, emedan Konungen derigenom förvarade sig ett inflytande på Domstolen, som eljest försvunnit, och sorn synes vara olämpligt, sedan den blifvit från Regeringen afsöndrad. ]\n förhåller det sig i Högste Domstolen , såsom i Allmänna Beredningen , att målens föredragning icke ankommer på ledamöterna , utan på personer, öfver hvilka de icke hafva något att säga.
Jag får i detta hänseende afstyrka Constitutions-Utskottets Förslag , men deremot Instämma f Särskildta Utskottets mening.
Den siste värde Talaren har börjat sitt långa anförande med att utgå från den princip , att Konungen skall vara fri i valet af sina Rådgifvare, När jag jemför detta med ett annat yttrande en stund förut a£ samma värde Talare, att Gustaf den lil gjorde sig fri j så kan jag icke underlåta att högeligen protestera mot denna Kongliga frihet, — Skall en Konung sägas göra sig fri då han egenvilligt bryter Grundlagars och otvungna eders heliga baud?
Annan än Lagbundenerkänner jag ingen frihet, hvarken hos Konungen eller 7o Den.
1 December f. m. undersåten.
Och jag önskar
Innerligen att ingen Svensk Konung någonsin måtte tänka pä att göra sig fri från Grundlagars skyddande band.
Den värde Talaren, har älven yttrat , att det vore kränkande för denna Konungens frihet , att se i sin Rådkammare en person , sorn ban icke kan aflägsna.
Samma förhållande skall, likväl äga rum, så länge 26 §.
Regerings-Formen är gällande, ty Konungen kan icke uncK gå , att i Stats-Rådet se 2 , af honom inamovibja Justitiae-Råd , så ofta Justitieärender dee föredragas.
Hvad angar, att det skulle vara så vådligt, att bibehålla Justitiae-Stats-Ministerns inamovibilité , derföre att det vöre obehagligt för en döende Konung , att lemna sin son i en mans händer , för hvilken han icke äger något förtroende ; så får jag påminna , det Grundlagen bestämdt sagt , att intet afseende skall röran de Regeringsärender göras på. en döende Konungs sista vilja.
Dessutom stadgar Grundlagen , att Stats.- Rådets Ledamöter skola göra kraftiga toraställningar mot alla beslut sorn. kunna vara stridande mot Grundlagen.
Men jag lemnar derhän , huru kraftiga, föreställningar skola i allmänhet kunna göras, a£ personer, som stå på rörlig fot?
Det är såjedes hufvudsakligast af Justitias-Stats-Ministem, som de böra vara att förvänta.
För öfrigt är det ju Konungen sot», Dtu i December f »i.
?7 tillsatt honöm , och Ständerne hafva blott förbehållit sig rättigheten att aflägsna honom , om de icke finna honom förtjent af detta förtroende.