Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefve Be la GardieJacob:
Jag ämnade göra en vördsam framställning i anledning af denna §; men förekommen af Herr Printzensköld, vill jag allenast nämna, att de 5 första Momenterne af 7 §. alla kunna inträffa med en Huf - Den 7 Augusti f. m. *87 vudman, som ulgifvit fullmakt.
Då här lik-» väl icke står nämndt, huru skall förfdräs med Fullmäktig för eil sådan person, hvil-' ken redan erhållit pollett, så instämmer jag med Herr Printzensköld, att redäctiohen må så förändras i medlersta Momentet:
Dör wider påstående
Riksdag den som fullmakt ntgifvitj eiler bi ifver på annat sätt sin Riksdagsmannarätt förlustig> leaine Fullmäktig det säte o. s. v. Herr von Hartmansdorff:
I anledning af Herr Friherre Cederströms anförande, hör jag lyckönska hvarje Ledamot af Ridderskapet och Adeln, hvilken första gången utöfvande sin Riksdagsmannarätt genastanser sig skicklig icke blott att vara UtskottsLedamot, ulan äfven att leda ett Utskotts öfverläggningar.
Men denna fördelaktiga tanka om egen förmåga hyser visserligen icke mängden af dem, som sitta för fullmakt; och något afseende bör man väl hafva på deras egen öfvertygelse om sin skicklighet, att mera gagna det allmänna genom bibehållande af sina platser såsom Ledamöter än såsom Ordförande i Utskott.
Den närvarande redactionen lägger, i alla fall, icke något hinder häremot för den, som tror sig om förmågan, fastän hon tillåter den, sorn har en ringare tanka om sin skicklighet, att på sin plats förblifva.
Det har blifvit anmärkt, att icke blott dödsfall, utan äfven andfa hinder kunna skilja den, sorn *88 Den 7 Augusti f. m.
Mtgifvit fullmakt från dertill erforderliga .egenskaper.
Jag anser derföre i sin qrd.- ning, alt rättigheten att vara Representant, upphör äfven för Fullmäktig, hvilken ej eller i andra hänseenden bör hafva större
Vätt, än den som utgifyit fullmakten.
I anledning af flere anmärkningar vid denpa §, i synnerhet Herr von Schulzenheims anförande, får jag vördsamt hemställa, om icke, i händelse detta förslag antages, man åtminstone bör bibehålla det förra stadgandet i RiddarhusOrdr llingen, att sätet i Utskott förloras för Ledamot, då han ifrån Fullmäktig blifver Hufvudman för egen Ätt, Jag tror det kan vara skäl, att icke öfverlemna åt Ledamotens egen pröfning, huruvida han bör uppstiga till Ordförandestolen, helst de, som äro minst skickliga, merendels hysa om sig sjelfva den bästa tanka.
Grefve von Fersen > Hans:
Vid denna täger äfven jag mig friheten göra en anmärkning, ehuru densamma är i rak strid med den af Herr Printzensköld framstäldta.
Jag för min del kan icke inse hvarken nystan eller nödvändigheten af, men väl olämpligheten deruti, att en Riksdagsman, sorn börjat sitt Representanlkall, skall blifva afbruten deruti, utan eget förvållande, I följd hvarutaf jag tar mig friheten uti denna §. föreslå en annan redaction af följande ly - fién 7 Augusti f; irt. delset Dör under påstående Ritsdag dert,’ som fullmakt utgifvit, bibehålle dock Fullmäktig det säte han på grund af Samma full-»- makt innehaft.
Annat är olikhet i egenskaper menniskor emellan, och annat, huruvida Lagstiftaren kan förutsätta en sådan olikhet.
Sedan Lagen bestämt vilkoren för utöfningen af Riksdagsmannarätten, är det klart, att dessa vilkor böra vara lika för alla.
Om man fruktar någon oreda af förflyttningen från en plats till en annan , genom nummerförändring, Så är det vida rättsenligare, att en sådan Representant upphör vara Ledamot i Utskott, och blir återvald af Electorenle till Ledamot af Utskott eller Nämnd.
Då upphör också ali anledning till tvetydighet i stadgandet.
Om detta erkännes, kan den fedaction Herr HofCanz-* leren föreslagit, mycket väl antagas.
Jag hemställer, 6m det icke vöre lämpligast, att början af tredje Momentet erhöll följande lydelse:
Blifver under påstående Riksdag fullmäktig
Hufvudman för egen Ätt, äge han ej, att intaga säte för densamma, nieh väre bibehållen vid innehafvande befattningsåsoni Élector j Utskotts- eller NäimtdsLedamot.
Jag ledeS till detta förslag af de nya’ skäl här blifvit anförde mot möjligheten för eö person, att få välja sjelf om han vilk t90 Den 7 Augusti f. m. vara Ledamot ejler iclie af Utskott.
Jag tror att på detta sätt redactionen skall förena åtskilliga af de meningar man här förfäktat.
Herr Riben : I anledning af Grefve von Perséns yttrande får jag äran nämna * att d-et strider mot all Lagprincip, att Fullmäktig skulle kunna finnas utan Hufvudman.
Härigenom kan det besynnerliga fall inträffa, att en utslocknad
Ätt komme att fortfarande representeras.
För öfrigt förblifver jag vid mitt yrkandeom bifall lill sista Momentet af förslaget, sådant det är.
Gederström lrar trott, att om vid en sådan casus, som här är supponerad, Fullmäktig lemnade sin plats i Utskott, det kunde bero på- Electorerne att åter invälja honom eller icke.
Det är sant; men äfven då uppkommer den olägenheten,' att Electorerne, möjligtvis icke vilja taga bort Ordförandeskapet från den varande Ordföranden.
I anledning af Friherre Cederströms yrkande af likhet i Lagstiftningen, får jag yttra, att det ofta funnits nödigt alt vid sidan af allmän
Lag ställa en undantagslag.
Hans Excellence Herr Grefve t)e la Gardie:
Ja‘g kan för ingen del instämma 1 Grefve von Fersens mening.
Den är af Herr Riben så fullständigt vederlagd, att jag är öfvertygad grefve Von Fersen skall finna.t att det icke går an.
I afseende å andra Den 7 Augusti f. m. igt Momentet, hemställer jag, om icke berörde Moment kunde erhålla följande lydelse:
Dör den, som fullmagt utgifvit, eller blifver han sin representationsrätt förlustig, lemne
Fujlmägtig det säle han på grund af samma fullmagt innehaft. ■c..
Jag skulle heldre vilja antaga Grefve Spens’s redaction af 3 Momentet än Friherre Cederslröms.
Då jag icke finner på nå£ot enda ställe, hvarken i nu gällande Riddarhusordning eller i det nya förslaget, förbjudet för Hufvudman att emottaga fullmakt af annan Ätts Hufvudman, finner jag ieke eller, hvarföre Fullmäktig skulle trugas alt lemna erhållen fullmakt för att sitta' för sin egen Ätt.
Jag finner det ena icke mera nödvändigt än det andra, helst det sednare lika väl som det förra kan föranleda till oreda och villervalla i Utskotten.
Vid tredje Morn* äro redan så mångå anmärkningar gjorda , att jag tvekade ännu mer öka deras antal, om jag icke vore angelägen att få redactionen så tydlig som möjligt.
Förslaget lyder nu: ”Blifver under påstående Riksdag ”Fullmäktig
Hufvudman för egen Ätt, och ”intager säte för densamma, vare han bi”behållen vid innehafvande befattning så”som Eleclor, tJtskotts- eller NämndsLcda”mot.
Det ser här ut, som om han skulle Den j Augusti f. m» blifva förlustig en dylik befattning, i falt lian icke intager säte för egen Ätt.
Jag får derföre föreslå * att den sednare delen af punkten måtte komma att lyda:
Vare han likväl bibehållen &c. Hans E.xcellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog bifall till första Momentet af 12 §.
Ropades Ja» Hans Excellence gjorde derefter proposition till bifall å andra Momentet af samma §.
Ropades'
Nej. 1 anledning hvaraf Hans Excellencé hemställde, att ahdra Mbmentet måtte erhålla följande lydelse:
Dör den, sorn fullmakt utgifvit, eller blifver han sin representationsrätt förlustig, temrle Fullmägtig det säte han på grund af samma fullmagi innehåft.
Ropades stärka
Ja blandade med Nej.- Herr vofi Hartmansdorff:
Då RidderSknpet och Adeln behagar erindra sig att ingen kan gifva bättre rätt än han sjelf äger, så lärer deraf tydligt följa, ätt öm Hufvudman Upphör att sjelf vara berättigad tilt Riksdagsmanna-kallets utöfning, mäste också hans fullmägtig förlora samma rätt; Något - T) <’ 11 n A ti g 11 s t i f. rn. got annat innehåller icke förslaget; således tillstyrker jag bifall derå.
Uppå derefter förnyad proposition, blef den af Hans Excellence sist föreslagne redaction af Ridderskapet och Adeln godkänd.
I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde vid tredje Momentet, hemställer jag, om det icke vore lämpligast att bibehålla andra Momentet i den gamla 5 §., med en obetydlig jemkning, som jag skall be att få uppläsa: ’’Ellfver under påstående Riksdag Ättemän ''sjelf Hufvudman, bibehålie han sin egen”skap af Bänkman, Elektor, Utskotts- eller ”Nämnds Ledamot.” Hans Excellence Herr Gr ef vett och LandtMarskalken föreslog bifall å tredje Momentet af 12 §.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å samma Moment, under iakttagande af den utaf Herr von Schulzenheim föreslagne redactions-förändring.
Nej. Hans Excellence föreslog derpå bifall till 3:dje Momentet, med det af Herr Printzensköld dervid gjorde tillägg, eller att or36 II.
,3 Den 7 Augusti f. m. det: likväl måtte införas emellan orden: han och bibehållen.
Bifölls. §• *3.
Den, hvilken första gången såsom Riksdagsman sig anmäler, åligge att om sin ålder, i fall sådant äskås, uppte bevis genom Utdrag af Kyrkoboken ifrån den församling, der han född är.
Finnes ej Kyrkobok, gälle dä bevis af någon Konungens Embetsman i orten.
Företer sig anledning, att inlemnadt betyg är oriktigt, blifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning, och erhålle ej inträdes-pollett, innan han sig inför Domstol rättfärdigat.
Innehålla de å Riddarhuset befintliga Genealogiska Tabeller fullständig underrättelse om den sökandes födelseår och dag, är ej annat bevis af nöden; men påstår den Sökande, att Genealogiens uppgifter äro oriktiga, hvite frågan om polletts erhållande, till dess han anskaffar bevis.
Anmäla sig på en gång flere, som göra anspråk på Hufvudmannarätt för samma Ätt, eller på närmare Ättemannarätt, eller klagar någon deröfver, att pollett blifvit utlemnad på grund af förment oriktig Genealogie, dä blifve, eller fortfare att vara, antecknad den, sorn enligt Genealogien är närmast berättigad, till dess den andre sin bättre rätt med antaglige bevis vederbörligen styrkt.
Hvilken §. blef af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Den 7 Augusti f. m. §•
J4- Uppvisas vid en och samma anteckning s:ne eller flere fullmagter för en och sam~ nid
Ätt, varde alla, ehuru af behörig
Man utgifne, ogillade.
Anmälas sådanefullmagter vid olika anteckningar, galle den sorn först uppvisad blifvit.
Den, som med obe» hörigt ingifvande af en eller flere fullmagter beträdes, kommer för ett sådant förhållande, hvilket uti RiddarhusUtskottet undersökas bör, alt anses säte och stämma på Riddarhuset, för längre eller kortare lid, förlustig, allt efter" hvad Ridderskapet och Adeln in Pleno derom kan rättvist pröfva.
Denna §. blef af Ricklerskapet och Adeln bifallen. §- 15.
Den, hvars anhållan om inträdes-pollett icke blifvit beviljad, vare berättigad, om han det äskar, att få förhållandet genom Ordföranden i RiddarhusDirectionen eller RiddarhusUtskottet anmäldt i först inträffande Plenum hos Ridderskapet och Adeln, pä hvars slutliga af görande frågan kommer att bero.
Bifölls, §• *6.
Ingen må på Riddarhuset inträda, innan han för vakthaf vande UnderOJfcera36 H. i3* I)eu 7 Augusti f. m. ren uppvist elen honom lémnade inträdespollett.
Utlånar Ledamot sin pollett åt någon till inträde på Riddarhuset icke berättigad person, för att honom såmedelst inträde förskaffa , vare den, sorn polletten utlånt, säte och stämma, den Riksdagen, förlustig.
Frågan härom bör i RiddarhusUtskottet undersökas, för att sedermera af Ridderskapet och Adeln in Pleno af göras.
Då fråga möjligtvis kan uppstå orri vaktens indragning vid Biddar-h-us-dörren, bör densamma i denna §. icke bestämdt nämnas; utan bör man i min tanka nyttja ordet Vederbörande, och sålunda ej betaga sig möjligheten, att befria mililairen från denna vaktgöring.
Då Ridderskapet och Adeln icke beslutat indragning af vakten, lärer något annat stadgande, än det, sora finnes i Utskottets redactions-förslag, icke vara lämpligt.
Mig vetterligt bar ingen fråga varit om vaktens indragning; och då jag anser den väkt vi äga vara en hedersvakt, tror jag redactionen, sådan den är, böra bibehållas.
Uppå af lians Exeellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef 16 af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Den 7 Augusti f. tn. ■97 §• '7- Innan andra anteckningen för sig gått, må ej beslut fattas uti Ståndet, rörande ämnen, hvilka tåla uppskof.
Uppå framställd proposition, Lief denna §. af Ridderskapet och Adeln antagen. §• 18.
Sedan Riksdagen af Konungen blifvit å Rikssalen öppnad, bör nästa söknedag derefter, så vida Plenum Plenorum icke ä samma dag är anbefalldt, val af Electorer verkställas.
Med detta va.l förhålles så, ai'c, enligt antecknings-listan, samtelige Ridderskapets och Adelns hela antal delas uti 5 serskildta, men till beloppet lika, delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma på de sista afdelningarne med en person på hvardera fördelas bör.
Sedan detta blifvit verkstäldt, och trjckt förteckning pä afdelningarne utdelad, utväljer hvarje afdelning inom sig, på sätt som i SS- 3i och 33 för val i allmänhet föreskrifva är, 5 Electorer.
Afgår Elector under Riksdagen, välje den afdelning, till hvilken han hört, en annan i hans ställe, på. sätt stadgadt är.
Med hänvisning till de skäl, som förra Riksdagen anfördes, har Utskottet tillstyrkt, att Bänkmansvalen må ufskaffas, och Electorer utses i Ridder - Den 7 Augusti f. m. skåpets och Adelns Plena.
De anmärkningar, som emot della förslag blifvit gjorde, har Utskottet ansett af den underordnade beskaffenhet, alt de ej fö 11 jente vederläggning, och orsaken, hvarföre Utskottet så kortvilligt behandlat dessa anmärkningar, torde böra sökas deruti, att Utskottet ansett opinionen emot Bänkmansvalen vara stadgad och allmän.
Men jag har noga och fördomsfritt öfverlänkt förhållandet, och dervid funnit saken af den beskaffenhet, att om opinionen verkligen är emot Bänkmansvalen, bör denna opinion undanrödjas, emedan verkliga skäl dertill finnas.
Innan man verkställer förordningen, bör man göra sig noga reda för, om det mål man önskar sig, är verkligt, och om det kan vinnas på den väg man valt.
Jag liar genomletat allt hvad som anfördes i detta ämne vid 1815, j818 och 1823 årens Riksdagar, och jag har funnit, att de skäl, som blifvit anförda för förändringen, äro följande: 1:0
Att då Bänkmans-afdelningarne äro sä mungadet möjligen skulle kunna hända , att en eller två personer kommo pä hvarje afdelning.
I delta afseende får jag erindra, att Bänkmans-afdelningarne upprättas i början af Riksdagen medelst Ståndets fördelning i femtio lika delar, och det torde aldrig hafva inträffat hvarken att Ståndet, som vanligen utgör 5 å 600 personer, varit så fåtaligt, som 100, ej heller att vid första Plenum de, som antecknat sig, icke Den 7 Augusti f. m.
•99 varit nästan mangrant tillstädes.
Om antalet mot slutet af Riksdagen är ringa, så betyder detta föga, ty Utskotten äro då redan organiserade. 2:0
Att bruket af Bänkmännen blott varit en omväg, som mindre bestämdt uttryckt Ståndets vilja.
Om detta medgifves, så är det deremot lika ostridigt, att, då Ståndet är deladt i femtio delar, alla opinioner mera äro i tillfälle att uttrycka sig, än om Ståndet delas blott uti fem delar, eller alldeles icke delas, ty då är det majoriteten, som afgör alltsammans. 3:o Att Bänkrnansvalen skulle öka lättheten, att influera på Utskotts-sättningen.
Detta är ett hufvudsakligt misstag, och det vore just, att öppna dörren för denna influence, om man borttog Bänkmans-afdelningarne; majoriteten skulle då tillsätta alla Electorerna, hvaremot, med bibehållande af Bänkrnansvalen, äfven minoritetens opinion får betydelse; ty det är otroligt att majoriteten i hela Ståndet skall vara så jemt utdelad, att den utgör pluralitet inom hvarje femtiondedel.
Man skulle till och med aritmetiskt kunna bevisa, alt då man behåller Bänkrnansvalen, minoriteten möjligen skulle kunna tillsätta pluraliteten af Bänkmännen. 4:o Att Ministeren, genom a/skaffandet af Bänkrnansvalen, skulle upphöra att deltaga i val till Electorer.
Men detta är 200 Den 7 Augusti f. m. alldeles falskt, ty om de i 41 §• nämnde personer hafva rättighet att deltaga i Bänkmansvalen, så äga de samma rätt i afseende på Electorsvalen.
I Grundlagen står blott, att ”de icke äga rätt att deltaga i val till ”Utskotts-Ledamöter.”
Flere skäl mot Bänkmansvalen har jag ej kunnat upptäcka, och finnér intet af dem grundligt.
Då jag är öfvertygad, att den föreslagne ändringen skulle medföra olägenheten af tidsutdrägt, samt påminner mig, att Bänkmansvalen äro samtidiga med 1720 års Regeringsform, att de afskaffades 1772 under EnvåldsRegeringen och återinfördes 180g; så har jag icke någon betänklighet vid att på det högsta afstyrka den af Utskottet föreslagne förändring.
Frågan om hästa sältet att välja UtskottsLedamöter så, att man dervid förekommer all obehaglig inverkan, är ett problem, hvars lösning alltsedan 1815 sysselsatt Ridderskapet och Adeln.
För min del tror jag, att det förslag, som nu är å bane, närmast uppfyller ändamålet.
Den sista värde Talaren har försvarat Bänkmansvalen; jag skall då be att få besvara den sista anmärkningen, nemligen om möjligheten att hanna inverka på valen.
Det är klart, att denna möjlighet står i förhållande till lättheten att kunna controllera, huru hvar och en röstat, eller Den 7 Augusti f. in.
201 uppfyllt det löfte han gifvit att rösta på ett eller annat sätt.
Jag hemställer, om det ej är lättare att controllera detta, ju mindre afdelningarne äro; och örn det till exempel ej är lättare, då afdelningen består af 8 ä g, än om den utgöres af ioo.
Derföre äro många generade af Bänkmansvalen, emedan de nästan äro en öppen votering.
För Öfrigt får jag påminna, att dessa val aldrig gå, såsom de böra.
Ty de flesta, som hitli omma till Riksdagen, äro nykomlingar, hvilka ej veta, hvad magt det ligger på dessa val; och de välja merendels sådane, sorn icke kunna blifva UtskottsLedamöter, det vill säga just sådana, som hade bonit uteslutas.
Jag tror derföre, alt Bänkmansvalen böra upphöra, och tillstyrker bifall till Utskottets förslag.
Men i anledning af den sista Talarens yttrande, att de i 4i §• nämnde personer ej kunna uteslutas från Electorsvalen, hemställer jag, att det tillägg måtte göras: med undantag af de i 4i ,§\
Riksdagsordningen uppräknade Embets- och Tjenstemän.
Detta tillägg anses måhända af många öfverflödigt, men det vöre ett nyttigt förtydligande af §:n.
Vi komma nogsamt alla ihog, att dessa personer äro förbuclna att deltaga i val lill UtskottsLedamöter.
Hvad är Electorsvalet annat, än början lill Utskottsvalet?
Och hvad äro väl Electorerna annat, än ett nedsatt Utskott till väljande af UtskottsLedamöter.
Jag anser således de i 41 §• nämnde per - 302 Den 7 Augusti f. rn. söner, böra uteslutas från alla sådana val.
Jag får dessutom påminna om den vidlyftiga discussion, som i detta ämne vid sista Riksdagen egde rum, och som hade till påföljd, att, oaktadt intet beslut fattades, likväl ingen af dessa personer blef vald till Bänkman, och att flera af dem aflägsnade sig, då valet skulle börjas.
Herr Printzensköld: Grefve Posse har förebrått Utskottet, att Utskottet för knapphändigt affardat Herr Grefvens anmärkningar mot indragandet af Bänkmansvalen.
Jag får då erindra Herr Grefven, att Utskottet tydeligen sagt, attén vederläggning af dessa skäl vore blott ett återupprepande af hvad sorn i detta ämne år 1823 anfördes, och som
Utskottet för sin del alldeles godkänt och åberopat.
Herr Grefven, som sjelf säger sig hafva genomläst alla discussioner rörande denna fråga, torde säkerligen påminna sig denna vederläggning.
Hvad sjelfva saken angår, tror Herr Grefven att de väljandes antal icke är så ringa, att någon brist på Bänkmän skall uppstå; detta är visserligen till en del förhållandet, men då under Riksdagens lopp flere Ledamöter afgå, så inträffar, hvad som äfven flere gånger händt under denna Riksdag, att Bänkman blott med en röst tillsättes, och detta är alldeles icke riktigt.
Hvad inflytelsen på Bänkmansvalen beträffar, så har jag för min del aldrig trott på någon / Den 7 Augusti f. m. ao3 sådan; men vid Bänkmännens sammanträde att välja Electorer, är en sådan inflytelse icke svår att utöfva, derom är intet tvifvel, och derpå torde vi vid denna Riksdag icke sakna exemqel.
Om Electorer få väljas directe på fem afdelningar, med fem namn på hvarje lista, så är att förmoda, att hvar och en Ledamot skall välja sjelf; man kan då lemna sitt förtroende till den som förtjenar det, utan att vara nödtvungen att uppdraga det åt sin närmaste man på Bänken, som man kanhända icke känner, och för hvilken man möjligtvis icke har något förtroende, Den ålder, som Herr Grefven åberopar för bibehållande af denna Lag, anser jag ej innefatta något skäl, ty då borde man aldrig afskaffa en gammal
Lag, om den än vore aldrig så stridande mot tidens fordringar.
I öfrigt bar Herr Cederschjöld tillräckligt visat, att valen ej äro hvad de böra vara, och att de böra bringas till öfverensstämmelse med Grundlagen, som alldeles icke omnämner några Bänkman.
Jag anhåller om bifall å Utskottets förslag, synnerligen som
Utskottet nu frånträdt sin i första förslaget yttrade mening, att 25 Electorer skulle väljas af massan.
Utskottet har insett olägenheterna häraf, hvilka ock visat sig vid valet till förstärkt Statsutskott under innevarande Riksdag.
Pluralitetens opi - Den 7 Augusti f. m. nion kommer förmodligen att utrönas genom votering, men hvad det af Herr Ce* derschjöld framställde tillägg angår, innehållande en utsträckning af Riksdagsordningen föreskrift, så lärer proposition derå icke kunna af Herr Grefven och LandtMarskalken meddelas.
Jag har egenteligen begärt ordet för att göra anmärkning emot det af Herr Cederschjöld föreslagne tillägg, som innehåller en tolkning af lagens hud.
Vi hafva tillräckligt blifvit varnade, alt icke i StåndsOrdningarne införa några lagtolkningar.
Det var lätt att förutse, att den §., som nu är under öfverläggning, skulle föranleda till olika yttranden.
Det beslut, som Ridderskapet och Adeln går fatta, är af stor vigt, och utan ali jemförelse det vigtigaste, som förekommer under ventilationen om RiddarhusOrdningen.
Det skall bestämma sältet, hvarpå Ridderskpets och Adelns Ledamöter i Utskotten skola väljas.
Inom detta Hus har alltid funnits, och lärer alltid komma att finnas, den högsta graden af upplysning inom representationen.
Grundlagen har ock förmodligen af denna orsak bestämt, att Utskottens Ordförande skola hemtas utur detta Stånd.
Man behöfver blott påminna sig detta för att erindra sig, huru vigtig t
Den 7 Augusti f. m. detta ämne är.
Jag har delat den mening, sorn af Utskottets pluralitet blifvit yttrndt, att det hittills varande stadgandet är otjenligt.
Jag vill ej omtala något inflytande, det må anses komma från hvilken sida som helst; mitt motif har varit det, att man gör klokast uti att så rangera, att så många opinioner sorn möjligt kunna få yttra sig. flär har blifvit sagdt af en person, som önskade Bänkmännens bibehållande, att influencen genom dem vore svårare.
Jag tror tvertom, alt om man blott häri reda på, huru en eller tvä Ledamöter inom hvarje afdelning välja, skall man kunna räkna ut, huru hvar och en voterar.
Här har blifvit bland annat åberopad Bänkmännens ålder.
Jag vet, att de existerat sedan 17-19.
De upphäfdes 1772, men jag,vet ej med visshet, om de ej någon gång under frihetstiden afskaffades.
Man kan antaga, att två bestämda opinioner vid Riksdagarne skola finnas.
Både 18i'2 och 1829 har den opinion, som hyllats af Minisleren, varit uteslutande segrande.
Måhända har denna gifna seger hos mången upptänt önskan af Bänkmännens bibehållande; men det är just med afseende derpå man ej allenast bör påminna sig 1812 och 1829, utan äfven 1788.
Då existerade Bänkmans-inrättningen, hvilken ej litet bidrog till störtande af den måhända visaste Ministére Sverige egt.
Jag tror, alt man kortsynt betraktar saken, om, närman ao6 Den 7 Augusti f. m. vill tänka sig inflytande, man nödvändigt tänker sig det från Ministérens sida; och skall en inflytelse vara bestämdt segrande, så bedyrar jag, att jag heldre ser, att segren finnes på Ministerens, än på oppositionens sida, såsom 1788.
En ädel och upplyst Ministére blef då störtad; 1741 års krig och Dahlupproret blefvo följderne deraf.
Jag tror visst icke, att sådana händelser skola numera inträffa, icke eller alt man just får tillskrifva dem Bänkmansinrättningen, men jag uppgifver detta såsom ett bevis, att Ministeren ej alltid kunnat leda valen.
Jag tror, att det mest principenliga vore, att välja i massa, men jag medgifver ock, att de anmärkningar, som gjordes deremot, när Utskottets förslag första gången förevar, egde mycken vigt.