Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa kneckte-kontrakt, som, enl. grundlagen äro gällande intill dess Konung och Ständer gemensamt besluta förändring af dem, föranleda de kontraherande att ständigt vara upmärksamma på deras rätt.
Deras rätt är nemi. den, att icke kunna åtnöjas med de godtyckliga och ensidiga ändringar af kneckte-kontraktena å den ena statsmaktens sida, emedan de äro öfverlygade derom, att de å deras sida hafva rättighet att antingen bifalla eller vägra en sådan förändring.
Då de ursprungliga kneckte-kontrakten numera icke äro tillämpliga och aldrig, efter mitt begrepp, kunna tillämpas, då nemi. de i knecktekontrakten utfästade skyldigheter och rättigheter icke mera stå att sammanjemka mellan soldalen och rotehållare», så skulle jag för min del anse nödvändigt, att, dä från Regeringens sida, ingen åtgärd till rättelse härutinnan vidtages, en sådan åtgärd från Ständernas sida kunde vidtagas.
Del är från denna synpunkt jag skulle vilja för min del bifalla del nu ifrågavar. betänk., icke derföre att det, såsom det nu är upstäldt, kan medföra den minsta frukt, utan endast derföre, att det föranleder Regeringen att fästa upmärksamhet på en högst vigtig fråga.
Jag vågar hemställa till alla de Landslur och Mililär-befälhafvare af indelta arméen, som här finnas, om jag ej har rätt deruti, att det numera vore förgäfves att försöka i deras helhet tillämpa de s. k. kneckte-kon - Den 1 Februari f. m. 247 trakten för hvarje provins.
Det skulle ej heller stå tillsammans med rotehållarnes fördel och bästa, att få en rekryt, som skalle ålnöjas med dessa vilkor, emedan man kan förutsätta honom så qvalificerad, att han innan kort skulle kasseras.
Ja» ber att R. o. Ad. behagade uptaga mitt anförande såsom föranledt af hvad motionären synes åsyfta.
Jag anser nemi. att bifall till motionen endast skulle hafva till föremål, att på saken i sin helhet fästa Regeringens upmärksamhet.
Då Ständerna till K.
M. aflåta underd. skrifvelser, torde afsigten dermed vara, antingen att framställa önskningar i nya frågor, eller ock att vinna rättelse i gamla förhållanden, som hittills existerat.
I sådant afseende har Ekon.Utsk. tillstyrkt ”det Landshme måtte i nåder anbefallas att, hvar i sitt län, vidtaga lämplig åtgärd för att bereda rotehållaren kännedom om gällande författningar, i afseende å uprättandet af kontrakt emellan dem och rekryt.”
En föreg:de talare, Hr Gr.
Taube, har, såsom mig synes, tydligt ådagalagt, att den kännedom, som Utsk. afsett att bereda rolehållarne, redan är i alla hänseenden tillgänglig.
Han har fästat upmärksamheten derå, att för icke mer än 4 a 5 år sedan, utkom på Konungens nåd. befallning ganska fullständigt utarbetade stadganden, ronde rotehållaren och soldaten vid de indelta reg-.tene; att dessa stadganden i deras första afdelning, som afser frågan i sin allmännelighet, innehåller alla de möjliga förordningar, som under en följd af år blifvit utfärdade, hvaruti om man genomgår den, man Anner att alla de missbruk, som motionären velat afskaffa, redan äro formligen förbjudne.
Den sednare delen af ifrågavar. stadganden, nemi. den, som har afseende på hvarje reg:te serskildt, och som innehåller icke blott reg:tenes kneckte-kontrakter, utan äfven alla sådana i afseende derå ulkomtie tillägg och förklaringar, som antagits att blifva gällande inom regdena, jemte formulärer för dessa kontrakter, innebär så ojäfaktiga uplysningar om hvad rotehållarne behöfva känna, att jag ingalunda kan inse behofvet af ännu en skrifvelse i detta ämne.
Dessutom ber jag, att såsom tillägg till hvad Gr.
Taube anfört, få förklara, att utom det att rotehållarne blifvit satte i tillfälle att, när de så önska, af Chefs-embetet erhålla tillgång på nämnde stadganden, sä har, åtminstone i vissa delar af riket, jag vill ej påstå i alla, exemplar af dessa stadganden blifvit till socknekyrkorna inlemnade, så att hvarje rotehållare kan i sin sockenkyrka erhålla uplysningar om allt hvad till denna fråga hörer.
Då således allt, hvad Ekon.Utsk. med den underd. skrifvelsen afsett, redan finnes fullständigt föreskrifvet och på trycket utgifvet, så får jag förena mig med de ledamöter af R. o. Ad., som redan hafva begärt afslag på ifrågavar. betänk.
Jag skulle visserligen kunna instämma i hvad Gr.
Horn anfört, ang:de behofvet och nyttan af en omarbetning af de gamla kneckte-konlrakten, emedan de, sådane som de nu beOnnas, äro fullkomligen olillämpbara.
Det är nästan omöjligt att finna en bonddräng, som vill ingå såsom rekryt på de i dem 248 Den 1 Februari f. m. stadgade vilkor.
Han måste sålunda betinga sig bättre vilkor än hvad i de gamla kneckte-kontrakten medgifves, hvaraf följden blifver, att der upstå 2:ne kontrahenter, af hvilka den ena, eller rotehållaren, icke kan säga, jag vill icke ingå på legokontrakte! och inskrifver icke någon rekryt, ty han mäste tillsätta en sådan, och således öka de vilkor som en rekryt knnde begära för att in skrifvas i nummer.
Dä nu likväl i detta betänk, icke förekom mer något ang:de omarbetning af kneckte-kontrakten, utan endast en hemställan, om beredande af tillfälle för rotehållare, att, såsom saknande kännedom om hvad som vore deras skyldigheter och rättigheter, inhemta en sådan närmare kännedom, så får jag, jemte åberopande af hvad Hr von Troil yttrat, förnya min anhållan om afslag å ifrågavar. betänk.
Jakob: Afven jag lemnar min röst till afslag å delta betänk.
Jag gör det af det skäl, att fullkomligen tillräckliga föreskrifter äro gifna, för att förebygga missförstånd om hvad reg:tena hafva rätt att fordra för soldaten, och hvad rotehållarne äro skyldige att erlägga.
Några afvikelser från bestämda föreskrifter vid upgörande af legokontrakt mellan rotehållarne och soldater, lära numera icke förefinnas, och skulle sådana ändock upstå, är rättelse derutinnan snart gifven.
Jag vet af egen erfarenhet, under den tid af 13 år, som jag varit chef för ett indelt regcte, att rotehållarne hafva benägenhet att gifva sina soldater alltför ringa lönevilkor, hvaremot de gifva en rundelig lega, hvaraf soldalen har eudast en tillfällig nytta, dä han antages.
Befälets skyldighet är att tillse att soldaten, efter knecktekontraktet, har sin framtida bergning sig tillförsäkrad.
Om klagomål eger rum, är det hvarje rotehållares rättighet, alt vid rekryteringsbordel anmäla besvär, och Landius i länet ovillkorliga skyldighet att bevaka rotehållares bästa; och om besvär icke anföras, så är i alla fall Landsh. skyldig att befrämja rotehållarens rätt, och Landsh. är icke okunnig om förhållandet, i hvad som angår kneckte-kontraktet.
Dessutom hafva rotehållarne sig öppet, att vid General-mönstringar anföra besvär, i fall deras rätt blifvit vid rekryteringar förnärmad.
Jag röstar för afslag å betänk.
Såsom f. d. rusthållare i Östergöthland, och i egenskap af ännu varande rotehållare derstädes, kan jag intyga, att alldeles ingen obehörig inverkan af befälet vid dessa reg:ten, i och för kneckte-kontrakls npgörande, mig veterligen egt rum; att derjemte rust- och rotehållare fullkomligen känna sina rättigheter; och att de jemkningar uti ursprungeliga kontrakten, som, til! följd af rekrytens ökade anspråk, måste ske, och hvarförutan roten ej skulle kunna erhålla ny karl, alltid afhandlas mellan honom och roten, utan att befälet derå inverkar.
I följd hvaraf jag förenar mig med de
Hrr ledamöter af R. o. Ad., som yrka afslag å ifrågavar. betänk.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad och H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., efter först till bifall å Utsk:s betänk., fram - Den 1 FebVuari f. m. 249 släld, men med nej besvarad propos. bemstälde om R. o. Ad. behagade afslå förevar, betänk., ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej, hvarpå H.
E. förklarade all han funnit denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja.
Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 25 och 29 sisth Januari på bordet lagde utlåt. n:o 30, i anledn. af R.
St:s år 1849, församlade Revisorers berättelse, ang:de verkstäld granskning af Statsverket, samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847.
Detta utlåt, företogs §:vis till afgörande. §. 1.
Lades till handlingarne. §• 2.
Hr F åhraeus, Olof Immannel:
Jag är långt ifrån att icke vilja i helgd och aktning hålla R.
St. grundlagsenliga rätt alt, efter godtfinnande, meddela föreskrifter rörtde disposition af statsanslag, men då StatsUtsk:s framställning, i denna fråga är grundad på ett omdöme, som jag vågar anse förhastadt, så och då jag haft del i den klandrade åtgärden, anser jag mig pligtig att närmare utreda omständigheterna härvid, för att sätta R. o. Ad. i tillfälle att pröfva giltigheten af delta omdöme.
Vid 1840 och 1841 årens riksdag blef, som bekant är, i följd af Stats-rådels då förändrade organisation, en derefter lämpad förändring af Riks-statens hufvudlitlar vidtagen.
Den förut s. k. 9:de hufvud-titeln för åkerbruk, handel och näringar, blef vid detta tillfälle, såsom en serskild afd. flyttad under 6:le hufvudiiteln eller Civildepartrtets stat.
Uti den underd. skrifvelse som R.
St. i detta ämne aöåtit till K. M. under d. 23 Dec. 1840 anfördes att, ”vid anställd undersökning rör:de de dispositioner, hvilka å denna hufvudtitels anslag, under de sistförflutna åren ägt rum, R.
St. trott sig finna, att en fullständig fördelning af tolal-summan å serskilda underafdelnrr eller anslags-litlar lämpligen borde kunna lillvägabringas, hvarvid, enär någon förändring uti den K.
M. förbehållna rätt att inom hufvudiiteln disponera besparningarne å de serskilda anslagen härigenom icke åsyftades, R.
St. endast sökte åstadkomma, att den blifvande
Riks-staten mera åskådligt måtte uptaga de serskilda föremål, till hvilka de å denna hufvudlilel beviljade anslag utgå.” R.
St. fastställde derföre sådane titlar, och af dem hade den 4:de till rubrik:
Vågar och kommunikationer, med ett årligt anslags-belopp af 8000 r:dr.
Ar 1846 då i följd af en svår missväxt, tillståndet inom Upsala län var serdeles oroande, inkom från länet till K.
M. en anhållan om bidrag af allmänna medel till en brobyggnad öfver Fyris-ån.
Sedan vederbör, intygat att denna brobyggnad, sorn längre funnits af behofvet påkallad, var af stor nytta, icke blott för rörelsen inom Upsala stad, utan äfven för landtmannatrafiken imellan kringliggande orter, och det äfven 250 Den 1 Februari f. m. intygades att kostnaden för delta arbete icke kunde fullt anskaffas genom bidrag från enskilda i orten, biföll K. M., att ett fyllnads-anslag af 6,946 r:dr 5 sk. linge utgå af de under 6:te hufvudtiteln uptagna anslag för vägar och kommunikationer.
St:s Revisorer och lika med dem StatsUtsk. yttrat den mening, att denna utgift icke bordt drabba ofvanberörde statsanslag.
Men jag frågar Eder, Mine Hrr, är icke en brobyggnad ett kommunikationsmedel?
och om det icke kan bestridas, sä frågar jag ytterligare: månne väl behörigheten af deuna anvisning förringas deraf att med detsamma ett serskilt ändamål, att bereda ortens nödstälda innevånare arbetsförtjenst, vunnits?
Jag kan icke föreställa mig det, och vågar derföre tro att StatsUtsk. icke haft anledn. till det omdöme, som grundlagt dess utlåt.
Jag får derföre vördsamt föreslå återremiss deraf.
Det år en temmeligen allmän företeelse alt majoriteten inom R.
St:s Utsk. ofta tillstyrker underd. skrifvelser till K. M., äfven i sådana fall, der frågan är af mindre vigt, eller fullgiltig anledning för densammas frambärande icke förefinnes.
För min del gillar jag icke denna åsigt; troendes jag att R.
St. icke böra lill K.
M. ingå med framställningar, annat än vid de tillfällen då verkligen behofvet deraf är tydligen ådagalagdt.
Endast då kan man hoppas att afseende skall göras i framställningen.
Men då dessa genom sin mängd eller sin obetydlighet, föranleda alt icke tillbörligt afseende dervid fästes, så tror jag att man i st. f. att vinna hvad man önskar, snarare motarbetar det.
Jag har velat framställa denna åsigt såsom en grund, hvarföre jag nu, såsom vid flere andra punkter, i detta betänk., kommer att yrka afslag på de skrifvelser, som deri blifvit tillstyrkta.
Hvad serskildt den ifrågavar. punkten beträffar, har den siste värde talaren redan uplyst att full komlig rättsgrund, för de här ifrågavar. medels anvisande på ett under 6:te hufvudtiteln för vägar och kommunikationer uptaget serskildt anslag af 8000 r:dr b-.co flones.
Jag ber dessutom att få fästa upmärksamheten derå, att under den missväxt, som detta år hårdt drabbade vissa delar af landet, bereddes genom denna brobyggnad ett önskvärdt tillfälle till arbetsförtjenst, icke blott åt Upsala läns innevånare, utan äfven, enl. af bvad i Utsk. uplystes, för innevånarne i de angränsande länen.
En ledamot af Utsk. från Vestmanland, uplyste att flere af hans fattiga sockenboer hade vid ifrågavar. brobyggnad fått arbetsförtjenst, och på sådant sätt hade denna utgift kommit en större del af landet tillgodo.
I öfrigt synes det af den förklaring som afgifvits på Revisorernas anmärkn., alt en summa af 4,500 r:dr blifvit serskildt af Upsala stad och kringliggande landsort, sammanskjulen för detta ändamål.
För min del tror jag således att detta anslag, utom att det var rättsenligt, äfven var af behofvet påkalladt, och på dessa skäl förenar jag mig med dem, som anhålla om afslag derå.
Då jag förmodar att Hr Frih. o. Landtm, anser sig kunna meddela en sådan propos., enär, enl. min up - Den 1 Februari f. m. 251 fattning af 69 § R.
F. endast sådana frågor, som röra statsregleringen, äro af beskaffenhet att böra återremilteias, men sådane frågor som den ifrågavar. åter af Ständerna genast kan antingen bifallas eller afslås, så är det ett ytterligare skäl för mig att anhålla det Hr Frihm o.
Landtm, läcktes framställa propos. på afslag å denna punkt.
Om förhållandet skulle vara med ifrågavar. utgift så, som af 2:ne föreg:de talare upgifvits, så vore det orätt af R.
St:s Revisorer, att tillstyrka en så beskaffad skrifvelse, som den ifrågavar., men då Revisorerna genomgingo utgifterna på 6:le hufvudtiteln, och funno, under titeln jordbruk, handel och näringar, en utgift för en brobyggnad i Upsala, så kunde de vål icke undgå att deruppå fästa npmärksamhet.
Dervid måste äfven tagas i betraktande, att släder och kommuner af allmänna lagen äro ålagde att bygga och underhålla broar och vägar, som för dem äro behöflige.
Finnes då behofvet af en sådan brobyggnad af nöden påkallad, så hade staden sjelf varit närmast alt betala omkostnaderne; finnes äter detta kommunikationsmedel icke af behofvet påkalladt, så borde icke heller bidrag, hvarken från ena eller andra hållet, dertill lemnäs, emedan man väl icke kan betrakta företaget af ett så beskaffadt arbete som en brobyggnad, endast ur synpunkten af att lemna arbetsförtjenst under de svåra missväxtåren.
Hade detta varit enda ändamålet, så hade tillgångar för beredande af en sådan arbetsförtjenst kunnat finnas af medel tagna antingen af Upsala stad eller ock af Staten.
St. icke skulle fästa någon upmärksamhet vid denna utgift, på sätt Revisorerne och StatsUtsk. hafva gjort, så skulle den naturliga följden blifva den, att de kommuner, som af en eller annan orsak ville undandraga sig den underhållsskyldighet, hvartill de kunna anses förpligtade, skulle ingå lill Regeringen och beständigt begära understöd.
En ledamot har sagt, att de föreskrifter Ständerna meddelat, skulle gifvit rättighet alt använda penningarne, på sätt här blifvit gjordt.
Jag känner icke anlednm till den förändrade titel, som tillkom år 1845, men i Revisorernas berättelse för 1846 och 1847 förekommer titeln ”jordbruk, handel och näringar”, och vill det sålunda synas mig, att en så beskaffad utgift, som denna icke är riktig.
StatsUtsk. har derföre icke föreslagit någon annan åtgärd än den att Ständerna hos K.
M. skulle anhålla, att så beskaffade utgifter icke hädanefter måtte under denna titel utgå.
På de skäl jag nu har anfört, får jag anhålla om bifall lill betänk.
De skäl, som af de 2:ne första talarne framdragits, läto äfven höra sig inom Utsk., men kunde der icke vinna gehör.
Det af dem åberopade skäl för en möjlig rättsgrund till denna utgifts hänförande under titeln ”jordbruk, handel och näringar”, derföre att denna brobyggnad vore ett kommunikationsmedel, har af den siste värde talaren fullkomligt blifvit vederlagdt; och torde det för öfrigt vara kändt att broar skola af kommunerna sjelfva underhållas.
Det blef uplyst att i Upsala 252 Den 1 Februari f. m. stad, der det förut funnes 3:ne broar, utöfver den ifrågavar., det icke vore af behofvet påkalladt att upbygga en 4:de bro, dessutom uplyste Upsala-boer inom Utsk. alt della anslag begärdes endast för att gifva ditströmmande massor af nödlidande tillfälle till arbetsförtjenst.
Denna ömmande omständighet, som aldrig bör af Regering och Ständer förbises och icke heller här har blifvit förbisedd, var också anlednm hvarföre StatsUtsk. ansåg sig icke böra göra något annat än framställa förhållandet och uttrycka den underd. anhållan att för framliden utgifter icke måtte anvisas å andra titlar, än dem från hvilka de skola tagas.
Här har vidare yttrats, att man icke borde ingå med skrifvelse i detta afseende, emedan frågan vore utan vigt.
Det var just derföre att StatsUtsk. ansåg frågan äga vigt, som dess majoritet röstade för en sådan skrifvelse.
Det kan icke vara annat än af stor vigt om
Ständerna letnnade ett sådant prmjudicat oanmärkt.
Det skulle ju kunna hända att vid ett annat tillfälle ömmande omständigheter upstodo, och att Regeringen då log penningar från ett håll, derifrån man icke en gång äger så mycket skäl som nu alt åberopa, för att visa behörigheten af dispositionen.
Dessutom uplystes inom Utsk. ännu en omständighet hvarföre frågan icke kunde förbises, den nemi. alt Stats-kont., vid det tillfälle då denna utgift anordnades, ägde besparingar å 6:te hufvudtiteln, med hvilka det stod i K. M:s. skön, alt göra huru Han behagade.
Då Stats-kont. icke var hördt öfver frågan, så ansåg Utsk. det vara så mycket mindre skäl att lemna frågan å sido, hvarföre äfven nu jag, som för min del instämt i Utsk:s här uplästa utlåt., får hos Hr Frih:n o. Landtm, anhålla om propos. på bifall lill detsamma.
Hr Fähraeus:
Till hvad jag förut haft äran anföra, anhåller jag alt få göra följande korta tillägg med anledn. af hvad 2:ne talare sedan dess yttrat till försvar för ifrågavar. utlåt.
Det har blifvit sagdt att det tillstyrkande, som StatsUtsk. afgifvit, vore grundadt deruppå, att den Utgiftstitel, som vore uptagen såsom den, hvarifrån anslaget blifvit beviljadt, hade lill rubrik ”jordbruk, handel och näringar.”
Jag uprepar, hvad jag redan haft äran gifva tillkänna, att deQna afd. af öde hufvudtiteln, af R.
St. fördelats i flera serskilda titlar, af hvilka deu 4:de har till rubrik: ”vägar och kommunikationer”, med ett årligt anslagsbelopp af 8000 r:dr.
Det bar ytterligare blifvit påpekadt att det är kommunernas egen sak att bygga broar.
Jag har mig visserligen bekant att allmänna lagen ålägger kommunerna en sådan skyldighet, men denna byggnads- och underhållsskyldighet angår icke blott broar utan äfven vägar.
Icke desto mindre finnas anslag för sådana ändamål äfven genom extra statsregleringen.
Jag frågar då om det icke var Regeringens rätt att understödja sådana företag med medel från dessa fonder, eller till hvad ändamål äro väl dessa fonder anslagna?
Ytterligare har den sista värde talaren yttrat, alt Stats-kont. icke blifvit hördt, och att detta ingått i motiverna, hvarför anmärkn:n blifvit gjord.
Jag föreställer mig icke att just
Den 1 Februari f. m. 253 den värde ledamoten skulle vilja så inskränka konunga-makten, att han, äfven då ett ärende befunnes tillräckligen utredt, och ändamålet påkallade skyndsam åtgärd, skulle vilja binda Regeringen vid det beroende af underlydande embetsverk, att infordrandet af deras yttranden ovilkorligen skulle föregå ärendets afgörande.
På dessa grunder tror jag, alt de anföranden, som afgifvits till försvar för betänk., sakna giltiga skäl, och fortfar derföre att yrka ålerremiss af detsamma, eller afslag, om det derförutan anses grundlagsenlig! kunna ske.
Som jag af den föreg:de talaren blifvit förekommen i den uplysning jag ville aflemna, alt nemi. på 6:te hufvudliteln finnes en hufvudafdeln. för ”jordbruk, handel och näringar”, men att denna hufvudafdeln. sönderfaller i underafd:r och att en af dessa underafd:r har till rubrik ”för vägar och kommunikationer”, med ett anslagsbelopp af 8000 r:dr, hvarigenom de på denna fond anvisade 6,946 r:dr 5 sk. för en brobyggnad, hade full giltighet för sig, så vill jag häröfver icke vidare yttra mig.
Jag tior för min del att Revisorerna hafva afsett hufvudafd:n, och icke underafdm, och att det är hufvudsakligen från detta misstag skrifvelsen härleder sig.
Jag vill icke inlåta mig i något yttrande ang:de riktigheten af dessa medels anvisande till utgående från den fond, som fått betala dem.
Men då här blifvit ifrågasläldt alt utlåt, kunde afslås, utan alt först återremitteras till StatsUlsk., så har jag, hvad formen beträffar, en betänklighet, hvilken, om hon än icke hyses af någon annan, jag dock vill meddela, på det man vid andra frågor icke måtte erinra mig om mitt stillatigande vid detta tillfälle. 69 §. R.
F. stadgar följande: ”Upstå, antingen hos R.
St:s plena gemensamt, eller uti något af Riks-St:n, betänkligheter att antaga hvad StalsUtsk. tillstyrkt uti det, som rörer, antingen Statens reglerande, eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksg:skont:s utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksg:skont:s Styrelse och förvaltning, dä böra de skäl anföras, på hvilka sådana betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUlsk., som derefter toge ärendet under ytterligare öfvervägande.
Anser SlatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande, eller instämma uti R.
St:s eller serskildt Stånds tankar, utnämne då Utsk:s Deputerade, som uti det eller de
Stånd, der betänkligheter upkommit, företräda och närmare uplysa förhållandet.
Stånd ändock vid den mening det förut fattat, afgöres saken efter tre Stånds beslut, etc.”
Att denna fråga icke rörer Stats-regleringen det är klart, likaså att den icke angår Bevillningens hela belopp, men månne hon icke rörer Riksg:s-konl:s inkomster?
Hade denna utgift icke blifvit beviljad, hvad hade då följden blifvit?
Troligen den att besparing ägt rum, och ora en sådan funnits, så skulle hon ju hafva tillfällig Riksg:s-kont.
I sådan händelse hade detta fått en inkomst.
Är då denna fråga oberoende af Riksg:s-kont:s inkomster?
254 Den 1 Februari f. m.
Hr Bildt: Hade Ulsk. i likhet med hvad en foreg:de talare yttrat, funnit alt denna utgift kunde rubriceras under anslaget för ”vägar och kommunikationer”, så hade det otvifvelaktig! varit olämpligt påstå alt Regeringen behöft fråga Slals-kont. om dertill medel förefunnos.
Jag hade likväl icke föreställt mig ali Konungamakten inskränkes derigenom att den föredragande, som föreslår alt en utgift skall utgå till annat ändamål, än hvartill den är anslagen, efterhör om det möjligen finnes i Stats-kont. medel, som K.
M. kan disponera, utan att något formfel begås.
Meningen med Utsk:s tillstyrkan af nu ifrågavar. underd. skrifvelse, har endast varit den, att förebygga det denna fråga ej skulle kunna för framtiden qvarstå som prejudikat, och att hädanefter riktiga former måtte iakttagas.
Det är af detta skäl, som Utsk. tillstyrkt skrifvelseförslaget och icke derföre alt man vill tvinga K. M. att höra Stats-kont. när sådant ej finnes vara behöfligt.
Här har yttrats att under 6:te hufvud titeln funnes en stor underafd. med rubrik: ”för jordbruk, handel och näringar”, och att ytterligare andra underafd:r inom denna afdelning förefunnes, hvaribland en med rubrik: ”för vägar och kommunikationer, med ett anslagsbelopp af 8000 r:dr”, och alt sorn anslaget vore taget ifrån denna sednare underafd., så vore det fullkomligen behörigt.
Jag kan icke se att detta anslag ägt någon förståndig grund, om meningen varit alt använda detsamma för ett sådant ändamål, der egentligen komunen sjelf vore skyldig att fylla sina behof i afseende på dess kommunikationsmedel.
Detta har likväl icke ens varit i fråga i afseende på Upsala, så mycket mindre skulle jag tro det, som hår står oberopadt i den K. skrifvelsen att anslaget beviljades för beredande af arbetsförtjenst åt de nödlidande.