Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle då ingen annan af Ståndets ledamöter än jag svara nej, så skall jag ej yrka • votering.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då R. o. Ad., i Hr Landlmis tanke, redan besvarat hans propos. på ett sätt, hvarigenom Ståndets beslut bestämdes, derest icke votering komme att äga rum, kunde Hr Landtm, icke numera ånyo framställa samma propos., emedan sådant skulle förutsätta, att den förut yttrade meningen kunde utan votering förändras, hvilket vore stridande emot antagna former.
Jag anhåller att få förena mig med Hr Rosenblad i dess begäran om votering.
Den som bifaller 3 §:n i i cap. af Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns förslag till författning ang:de hemmansklyfning och jordafsöndring, voterar ia5 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, erhåller ofvannämnda 3 § följande redaction; kan en åbo af andra ortens allmänna näringar hafva säker och ständig förtjenst, då bör sådant, vid fråga om besuttenhet, i särskild beräkning dertill ingå.
Nej — 3o. 4:de och 5:te §§:ne.
Dessa båda paragrafer biföllos. 20 H. 5 34 Den 3 Februari f. m. 6: te §: n. Hr Lagerhjelm:
I i moni. är föreslaget, att nor men för hemmansklyfning stall vara olika för särskilda orter, men likväl bestämmas för hvarje ort; ty i parenthesen läser man följande ord: ”de för särskilda orter uppgjorda bestämmelserna införas.” Således synes häraf, a 11 för hvarje ort skall uppgöras en särskild bestämmelse, men i sakens natur ligger att man ej kan få en bestämmelse, som bl il ai I tid lämplig för samma ort.
Tvänne hemman beröra hvarandra.
Det ena har t. ex. 3ooo, det andra 3oo tunni, ägovälde.
Huru kan man då säga, att samma brak af hemmantalet skall vara normen för besu [lenhet ?
TL af 3ooo tunni, är helt anoal än T^:del af 3oo tunni.
Denna anmarkn. gjordes redan emot Utsklns första betänk.
Den upptages här pag. 2, och synes vara ganska afsevärd.
Utsk:n hafva förklarat sig deremot med följande ord: ”men då ett minimum antages för klyfning af hemman, utan föregången undersökning och särskild tillåtelse, följer af sig sjelft att detta minimum också mäste blifva en viss del af hemman, ett visst hemmantal.” Jag ser icke slutföljdens riktighet, tv om, såsom i anmärkn. från PresteSt., enl. hvad Utskfn tillkännagifva, blifvit framstäldt, klyfningen skedde efter taxer;svärdet, så finge man en annan grund för besuttenheten, hvarefter sedan hemmantalet kunde bestämmas. Jag läser vidare: ”Dessutom då de flesta utskylder och allmänna besvär utgöras efter hemmantalet och en motsvarande andel i dessa utskylder och besvär måste åtfölja den utklufna delen, innebär detta jemväl en nödvändighet, alt besutenhet mäste motsvara något hemmantal.'’ Ja! det är sanning att besuttenhet mäste motsvara ett hemmantal, men om besuttenheten grundar sig på ett taxer:svärde, och delta förvandlas lill ett hemmantal, så blir det verkställbar! på hemman med olika ägovälde isamma ort, hvilket del förslag, som Utskin gjort, icke synes afse; hvarföre jag för min del har den anmäi kn. att göra emot i mom. af denna §, att purenthesen bör utgå oell i stället bör införas en bestämmelse på grund af taxeringsvärdet förvandladt till hemmantal.
Då icke någon af Utsktns ledamöter är närvar., eller åtminstone icke någon af dem begärt ordet för att besvara Hr Lagerhjelms framställning, så anhåller jag att få nämna, det jag förmodar, alt
Utsktn med ifrågavar. minimum för hemmansklyfning afsett den i gamla skattI ägg ni n g s-i nstr lie t ion er för de olika provinserna efter mantal bestämda hemmansklyfningen.
Denna var i allmänhet efter hvar och en orts förhållande så högt uppsatt, att man utan något slags olägenhet och äfven utan afseende på den olikhet, som i hemmanens ägovälde kan äga rum, gerna kan godkänna den.
Att i stället antaga ett bestämdt taxerrsviirde vore mycket ändamålsenligare, men att improvisera en sådan summa torde vara svårt, och jag bekänner ali det Den 3 Februari f. m. 35 förslag, sorn Ur Lagerhjelm Hjort, förslår jag eller fattade jag icke riktigt.
Taxertsvärdet skulle reduceras till hemmantal.
Detta förstår jag icke, ty just derföre att taxertsvärdet på hemmantalet icke år lika, vet jag icke huru reduclioiieii Iran del ena till det andra skall kunna äga runi.
Om meningen här, såsom jag förmodar, har varit att klyfningen ej skall sträcka sig längre, än som finnes tillåtet ide gamla författningarna, så tror jag alt man utan våda gerna kan bilalla della moment.
Då länens comilerade uppgjort normen för huru långt hemuiansklyfningen horde få sträcka sig, så hafva de stannat i olika bestämmelse, och har man i de södra orterna ansett J^rdels och i de norra orterna Jtdels hemman erfordras för besuttenbet.
Derföre trodde Utsktn, att det borde bero på hvarje orts lanscomite alt bestämma till hvad hemmantal ortens hemman horde få klyfvas.
Del är delta som menas med de ord, som stå i parent liesen.
Till svar på den förste talarens framställning får jag vördsamt föreslå följande redaction af 6 §:ns i morn., i stället för dess nuvar. lydelse:
"Lian föregången undersökning eller särskild tillåtelse må hemman klyfvas till sådana delar, att deras taxer:svärde uppgår till minst 65o r.-dr b:co, hvarvid dock iakttagas bör, att hemmantalet utsättes till T'?:d<
I eller -y^tdel eller 7'T:del o. s v.” Hvad siste talarens yttrande angår, så har han väl upplyst och förklarat meningen af parenthesen på samma satt sorn jag ansett mig böra förstå den, men icke besvarat det inkast jag ansåg mig böra göra, att nemi. då a hemman gränsa lill hvarandra, och det ena hemmanet har 3200 tunnlands, men det andra 3ao tunnlands ägovälde, så utfaller naturligtvis besuttenheten kanske med T^:dels mant. på det stora hemmanet och med T'^:dels mant. på det lilla.
Denna omständighet äger rum i Wermlands och Örebl o län, oell i de orter, der sidant äger rum, är det ju alldeles omöjligt att utsätta en sådan viss gräns för besuttenbet efter hemmantal, som är eli fixt bråk gällande för alla hemman, då af 2:ne hemman, s>m beröra hvarandra, det ena kan vara io gånger så stort och godt som det andra.
Derföre tror jag alt den anmärkn., som gjordes emot TJtsk:ns första betänk.
, och hvilken omförmäles i nu förevar, utlåt., äger grund, och att den anmärkta svårigheten icke blifvit nöjaktigt besvarad eller af Utsk:n afhulpen.
Då man nogare ser på det moment, som nu är föremål för discussionen, så finnes att det gäller den klyfning, som alltid kan äga rum utan undersökning eller särskild tillåtelse.
Följaktligen är det de mindre hemmanens ägovälde, som här lägges lill grund för bestämmandet af den andel deraf, som anses tillräcklig för 30 Den 3 Februari f. m. besuttenhet.
Om man sedan vill dela ett större hemman i ett större antal delar, följaktligen till mindre delar af sjelfva hemmanet, så blir detta alltid möjligt genom anlitande af sockennämnden.
Jag tror att man skall finna det Utsk:n besvarat den af Hr Lagerhjelm åberopade anmärktun på ett ganska tillfyllestgörande sätt, om man läser pag. 6 och 7 af betänk,; de hafva der redogjort för skälen, hvarför icke ett visst hemmans värde kunnat antagas till norm för besuttenheten, och jag får derföre taga mig friheten att yrka bifall til! första mom. af 6 §:n.
Hr Råfeltt Orsaken hvarför Utsktn icke tagit taxeringsvärdet till norm för besnttenheten var, att Utsk:n icke ansågo det vara någon fast beräkningsgrund, utan ganska föränderligt, och det torde vara lämpligt att Utskms framställning i denna del varder uppläst.
Hr Frih. o. Landtm, lät uppläsa det åberopade stället i Utsktns betänk, eller det stycke, som börjar sid. 6 och slutar sid. 7. Hr Lagerhjelm:
Jag har läst hvad som nu blifvit uppläst och funnit att Utsk:n sjelfva ej velat göra afseende på hemmantalet vid klyfningen.
Men i förevar, mom. är ju alldeles bestämdt, att hemman skola få klyfvas till en viss del.
Utskrn anmärka, att om taxeringsvärdet antages til! norm, så skulle denna norm, genom olikheten af taxeringsvärdet i olika orter,, medföra en stor olikhet; men skilnaden emellan taxeringsvärdet, der jag supponerar samma godhet af jord, står visst icke i del förhållande, som 1 till 10, ehuru ett sådant förhållande inträffar i afseende på vidden af hemmans ägor.
Ulsk:n hafva således, då de velat undvika en olikhet, beredt en ännu större olikhet, hvarföre jag får vördsamt hemställa tili de värde talarnes uppmärksamhet, om icke det rätta vore att öfvergå till taxeringsvärdet.
Hvad åter angår den svårighet, som Utskm omförmält blifva en följd deraf, nemi. att det skulle medföra så små bråk och svårigheter i Kronans räkenskaper, så undvilles den på det sätt, att man, såsom jag nyss föreslog, stadgar att hemmantalen dock böra utsättas till T^, o. s. v., hvarigenom all svårighet i detta hänseende undanrödjes; men man vinner hvad man vill, som är att medgifva en sådan utsträckning af hemmansklyfning, som man kan i förening med principen för ■ besuttenhet, ty man vill ju medgifva klyfning, så långt sorn besuttenhet äger rum.
Den siste värde talaren har icke upptagit ett af de skäl, sorn i Utskms betänk, framställas, nemi. föränderligheten i taxeringsvärdet.
Hvad som vore besuttenhet det ena året, skulle icke blifva det ett annat; det andra är åtminstone något constant.
Vidare vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att man alltid, då bestämmel - Dén 3 Februari f. m. 37 serna uppgöras olika för särskilda orter, kon antaga att skilnaden ej bör blifva så stor, som den siste talaren omförmält, och i alla fall är ju meningen, att, med ledning af de minsta hemmanens ägovidd, kunna bestämma det minimum, som skall utgöra besultenhet.
Om de större hemmanen kunna ytterligare klylvas så blir det föremål för sockennämndens pröfning; hvarföre jag tror
Utskms här gjorda förslag vara antagligt och vågar åter tillstyrka bifall dertill.
Hi1 Lagerhjelm:
I anledn. deraf att den siste talaren tycktes gifva tillkänna något tvifvel om att det förhållande ägde rum, som jag framställt, får jag endast nämna, att i Örebro län, Carlskoga bergslag och socken, finnas 2tne hemman, hvaraf det ena heter Backa och det andra Bo.
Det ena hemmanet innehåller circa 7.55a tunnland, och derpå äro 2!ne bruk belägna.
Det andra hemmanet innehåller, om jag icke bedrager mig, 267 tunnland.
Möjligen misstager jag mig något, men mycket är det icke.
Olli detta kan vederläggas, så har jag orätt.
Jag ber att den siste värde talaren ej mätte toga min framställning såsom något tvifvel på sanningen af hans uppgifter.
Sådan var icke min mening, om också orden kunnat gifva anledn. till en sådan tydning.
Jag ville endast säga, alt ett sådant förhållande, som Hr Lagerhjelm uppgifvit, åtminstone mäste vara sällsynt och icke bör inverka på ett stadgande, som skall blifva allmänt gällande.
Då discussionen nu inskränkt sig inom 1 mom. af 6 §:n, ansåg Hr Frih. o. Landtm, proposm äfven nu böra dertill inskränkas, och hemställde således om R. oj Ad. behagade bifalla Utskms förslag i 1 mom. af 6 §:n.
Vid andra mom. får jaga vördsamt hemställa, om det icke borde slutas med ordet besutten, som finnes på tredje raden.
Det som följer derefter lyder sålunda: ”antingen särskildt, eller i förening med annat hemman eller hemmansdel , som delägare derjemte äger eller med stadgad åborätt besitter, nä'r de under sambruk lämpligen nyttjas kunna.”
Jag hemställer vördsamt, om icke detta stadgande möjligen kan leda till oreda i framtiden, och om det icke vore bäst att utesluta detta tillägg, hvarigenom det blefve möjligt för 2:ne samägare att vinna besuttenhel tillsammans.
Hr G r i p e n s t ed t : 1
Min åsigt i allmänhet rör:de denna författning är, att om den skall blifva gällande, hvilket möjligen kan vara nödvändigt för samhället, så bör man åtminstone göra den så litet tryckande för den fattige jordbrukaren som möjligt.
Den har ver kligen tredan^ något slägttycke med hvad vi hafva sett för mer än 100 år se - 38 Den 3 F e b r 11 a r i f. m. dan, då R. o. Ad., efier att hafva mistat sin rättighet att försvara folk lill krigstjenst, såsom det hette, ingick med en begäran att bönderoe icke matte få hafva mera än ett visst antal barn eller tjenstefolk hos sig, och tick denna anhållan bifallen år 1686, om jag icke minnes orätt, nemi. att bönderne icke tingo hafva mera än ett visst antal drängar.
Sedermera medgafs deras rättighet först att hafva 2 samt sedan alla barnen hemma, och först ion år efter den primitiva författningens utfärdande blef det dem tillåtet att hafva så mycket tjenstefolk de ville.
Med berörde författning har den nu ifrågavar. mycket syskontycke.
Min mening är nu blott att säga, att jag vill göra besultenhetsprincipen så litet tryckande som möjligt för den fattiga classen, då man på samma gång tillåter den rika att äga om det vore 3 å 400 hemman, och jag tror, att just dessa stora egendomsherrar hafva åstadkommit ett mycket svårare resultat för fattigvården än de små hemmansagarne.
Delta har man sett i England, der de stora gndsägarne dragit ihop sina domäner och uppsagt sina farmers, som derefter fallit fattigvården til! last.
Pauperismen har sålunda stigit, icke genom de små jordbruken, utan genom alltför stora ägovälden.
Detta har jag velat framställa såsom ett skäl hvarföre jag anser ifrågavar. stadgande böra bibehållas, och det så mycket mer som i andra §§ åberopas just detta stadgande, att lagenheten i förening med annan hemmansdel må utgöra en besuttenhet.
Jag anser att detta mom. bör oafkortadt blifva sådant det af Utsk;n är föreslaget.
Anckarsvärd förenade sig med Hr Gripenstedt.
Jag gillar ingalunda det sätt, hvarpå stora godsägare ofta behandla sina underhafvande, att nemi. göra dem till stattorpare.
Det hörer till statshushållningens lagstiftare att förekomma detta onda.
Men om del icke sker, månne sådant är ett skäl att öka det med elt annat, genom tillstädjandet af så små besuttenheter, att deras agare blifva fattighjon och falla det allmänna till last?
Jag instämmer i Hr Lagerhjelms anmärkning emot detta moment ; men skulle Höglofl. R. o.
Ad. ej finna för godt att sluta momentet der Hr Lagerhjelm föreslagit, eller med ordet besutten, så böra några ord i den följande punkten införas, lör att försäkra derom, ali den hemmansdel, som någon delägare har i annat hemman, må blifva orubbligen förenad med den lilla särskilda delen, som tillsammans med den förra skall utgöra besuttenhet.
I annat fäll blefve icke författningens ändamål vunnet.
Jag förmodar att de af R. o. Ad., som i allmänhet äro af annan mening än jag, dock utgå från den grund, som är stadgad i författningen, att en viss besuttenhet skall finnas.
Möjligheten af denna grunds iakttagande beror derpå, alt de små jordlotter, som tillsammans utgöra besuttenhet, icke få skiljas Deu 3 Februari f. m. 3g ifrån hvarannan.
Om det blott heter att besuttenhet skall äga rum i förening med annat hemman, utan att ett sådant tillagg göres, så kan ändamålet icke vinnas.
En värd ledamot har sagt, alt det vore farligt att tillskapa för små besuttenheter.
Jag tager mig fi iheten erinra, att i detta moment är icke föreslaget något stadgande, som kan föranleda den värda ledamoten lill en dylik farhåga.
Meningen är, att om en abo äger eller besitter en hemmansdel, så kan han förvärfva och bibehållas vid en mindre, om äfven denna för sig sjelf ej medför besuttenhet, då dessa delar under sambruk lämpligen kunna nyttjas och tillhopa medföra sådan besuttenhet, som i §:n stadgar.
Det torde vara obestridligt, att det är orättvist alt hindra den, som innehar en fastighet, ifrån att förvärfva en mindre, som han dertill kan lägga, äfven 0111 denna mindre lägenhet icke medför full besuttenhet; detta, säger jag, torde vara så mycket mera orättvist, sorn R. o. Ad. redan vid 3 §:n bifallit att särskilda binäringar må in gå i beräkningen af besuttenhet.
Och nog bör lika väl ett litet jordbruk, som fiske eller annan binäring, få dervid lagas i beräkning.
Jag, tillstyrker bifall till ifrågavar. moment.
Jag vill blott nämna, alt det icke är någon så stor fara, som uppkommer, om vi också antaga 2 mom. ordagrannt, emedan i 6 mom. af denna § stadgas, att en lägenhet, som blifvit förenad med en annan och icke sj<
If utgör full besuttenhet, icke får skiljas dei ifrån med mindre den förenas med en annan, så att besuttenhet uppkommer.
Vi kunna således gerna antaga detta mom. sådant det ar.
Uppå derefter framställd propos. blef 2 mom. af 6 §:n af R. o Ad. bifallet.
Likaledes biföllos 3 och 4 mom:n af samma §.
På erinran af Hr Frih. o. Landtm, förbehöll R. o. Ad, sig, vid det bifall som nu äfven lemnades åt 5 mom. af 0 §:n, att den uti nämnda mom. lemnade hänvisning till g §:n borde rättas efter det beslut R. o.
Ad. rör:de sistnämnda § kunde komma att fatta.
Uppå derefter framställd propos. blef äfven 6 mom. af 6 §:n af R. o. Ad. bifallet.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till eftermiddagen. fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. 111.
In fidem protocolli, F. O, Silfverstolpe. !\o Den^3 Februari e. m.
Onsdagen den 3 Februari i84i.
Plenum k!. 6 e. in.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 222 till R.
St:s und. skrifvelse lill K. M., ang:de aflöning för den som utses lill bestridande af R.
St:s Just.- ombudstnans förut innehafvande tjenst.
Likaledes upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag N:o 223 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om åtskilliga kronolägenheters försäljning.
Derjemte upplästes ett förslaget bifogadt, från Exped.- Utsk. inkommet prot.utdr. af den 2 dennes.
Jag anhåller att få instämma uti den reservation Frih.
Rehbinder afgifvit.
Det är väl icke i sin ordning, att R.
St. förklara sig gifva Konungen tillåtelse att göra något som är Konungens rättighet.
Det lämpligaste och skickligaste är väl, att R.
St. anhålla det Konungen täcktes vidtaga den åtgärd som önskas.
Jag utbeder mig derför, att Hr Frih. o. Landtm, behagade göra framställning till antagande af den reservation, som är 1 uppläst.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla Utskts förslag.
Uppå derefter framställd propos. blef förslaget antaget med, den förändring i slutet deraf, sorn af Frih. Rehbinder och Prosten Svedelius uti det åtföljande prot.utdraget blifvit yrkad.
Till justering upplästes och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag lill R.
N:o 224, i anledn. af K. M:S nåd. propos. om ökade tillgångar för Manufacturdiscontens utlåningar ; N:o 225, angide bildande af undervisningsanstalter för skeppsbyggeri; N:o 226, ang:de ändring i vissa delar af stadgandena rörtde skiftesverket i Riket; N:o 227, angtde förändring uti de till rese- och tractamentskostnader uppförda anslag.
Upp - Den 3 Februari e. m. 4'
N;o 3o, i anledn. af RiksSl:ns skiljaktiga beslut rör:de Exped.Utsk:s förslag till lind. skrifvelse N:0 tgi.
Gustaf: Jag tror att R. o. Ad. kan bifalla den jemkning Exped.Utsk. föreslagit, emedan de begge smärre jemkningarna öfverensstämma med hvad R. o. Ad. egentligen beslutat, då frågan förevar
Den ena jemkningen bestod deruti, alt det skulle heta täcke, som bestås, i stället för sängkläder, som icke bestås af rotarna, och den andra jemkningen var, att det skulle beta 10- tarna i stället för ro te hål la r ne.
Jag föreslår således bifall till Utskts förslag.
Uppå derefter framställd propos. blef Ulsk:s i mern.
N:o 3o gjorda förslag af R. o. Ad. bifallet.
Derefter upplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s under N:o 228 afgifna förnyade förslag till und. skrifvelse till K.
M. ang;de vidtagande förändringar uti båtsmansroleringens utgörande å landet.
N:o 28, i anledn. af gjorda anmälkntr vid Utsktns betänk.
N:o 3, ang;de grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. 7 • d e §:n.
Bifölls. 8:de §:n.
Uti 8 §:n 1 mom. får jag föreslå, att näst efter orden ”för hvarje socken eller pastorat” tilläggas orden: för högst fem år.
Någon viss tid bör vara bestämd för ulöfningen af en dylik befattning, på det man icke må vara tvungen att, så länge de sjelfve behaga qvarstanna, bibehålla dem, med hvilka man kunde finna sig mindre belåten; hörandes i afseende på valet af dessa personer jemväl i 11 ug— kominas, att ägaren t. ex. af ^:dels mantal har lika rätt roed den, som äger ^-:dels mantal.
Hr Frih. o, Landtm, yttrade, alt, då flera anmärkn:r tycktes komma att göras vid denna §, lämpligast torde vara att särskild propos. framställdes å hvartdera af dessa momenter, hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla 1 mom. i 8 §:n.
Uppå derefter åter framställd propos., blef 1 mom. bifallet med det af Hr von Hohenhausen yrkade tillägg, att 20 H. 6 4a Den 3 Februari e. m. emellan orden pastorat och utses skulle införas orden: för högst 5 år. i moraente t.
Vid i inom. förekommer en tvetydighet.
Der står nemi.: ”A n m ä 1 e det den som sådan undersökning äskar."
Detta låter något obestämdt.
Meningen är den lottägare i hemmanet, sorn det äskar.
För öfrigt synes, som någon inom socknen borde hafva det åliggande, att med sin uppmärksamhet följa dylika undersökningar, för alt å socknens vägnar öfverklaga de beslut, hvarigenom förklaras att besuttenhet är förenad med en ifrågaställd jordlott; emedan annars kunde hända, att ett sådant rör:de besuttenhet utaf sockennämnden tvertemot författningens föreskrift meddelt utlåtande blefve till efterrättelse förbindande.
Om likväl ingen annan instämmer med mig i denna åsigt, skall jag för min enskilda del icke yrka på en sådan föreskrift.
Om jag förstod Hr von Hohenhausen riktigt, så tror jag att hans anmärkn. är öfverflödig i det fallet, att en sådan undersökning skall ske innan hemmansklyfning tillätes.
Någon skall begära klyfningen, och som dagen till undersökningens förrättande åtta dagar förut skall kungöras från predikstolen i sockenky rkan, så blir hvar och en derigenom underrättad om förrättningen och kan således inställa sig vid undersökningen för alt bevara sin rättighet såsom ledamot i socknen.
Jag tror således att redactionen gerna kan vara sådan som Utsk:n föreslagit den i detta hänseende.
Men i ett annat afseende får jag göra anmärkn. vid detta mom. i 8 §:n.
Hur står nemi. att nämnden, till undersökningens förrättande, skall sammanträda antingen vid det hemman, hvarå undersökning äskas, eller å annat lämpligt ställe.
Undersökningen anser jag endast böra få ske på stället, hvarå undersökning äskas, emedan man svårligen kan fälla ett riktigt omdöme, utan att se ställets belägenhet, jordens beskaffenhet och öfriga omständigheter, om hvilka man på beskrifning kari få ett oriktigt begrepp.
Jag tillstyrker derför att på ifrågavar. ställe uti detta mom. måtte uteslutas ordet antingen samt orden eller å annat lämpligt ställe, allt som omständigheterna fordra och med minsta kostnad är förenad.
Hr von Hohenhausen: Hvad Hr von Prosén anfört om denna förändring, tror jag icke vara alldeles nödigt, derest i nästa 3 mom. borttagas orden eller örn så nödigt finnes, så att det kommer att heta:
"Vid undersökningen skall nämnden af befintliga kartor och handlingar jemte trovärdiga persouers intyg genom besigtning af ägorna etc."
Hr von Rosen: Hvad Hr von Hohenhausen sagt i D c u 3 Februari e. m. 43 afseende på 3 mora. linn visserligen vara bra; men sora jag föreställer mig sockennämnder i allmänhet och huru de kunna bedomina förhållandet efter kartor och handlingar, skulle jag tro att deras omdöme blir tillförlitligare efter besigtning ä stället, än genom påseende af kartorna, sora snarare kiln leda till förblindelse än tili upplysning i ämnet; och jag vidbiifver derför mitt yrkande.
Jag måtte icke hafva uttryckt mig rätt begripligt, då jag sednast yttrade mig, emedan den siste värde talaren eljest skulle hafva funnit att jag åsyftade detsamma, som lian, genom den förändring jag anser böra äga rum i 3 momentet; ty om orden eller om så nödigt finnes komma att utgå, så skall besigtning af ägorna äga rum.
Ulskras förslag i 2 mom. af 8 §:n blef af R. o. Ad. bifallet. 3 moraente t.
Till följd af den discussion, som ägde rum vid föreg:de momentet, tillstyrker jag att orden eiler om så nödigt finnes matte uttägas ur förevar, moment.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, behagade bifalla Utskras förslag i 3 momentet.
Jag kan icke inse hvarför man skall borttaga orden eller om så nödigt finnes; ty gode männen lara i alla fall icke bry sig om alt lill undersökningens verkställande infinna sig på stället, om de på föi liand känna localen, likasom de å andra sidan, derest de icke iiga en dylik kännedom, förmodligen äro nödsakade företaga besigtning å stället, innan de kunna afgifva deras yttrande.