Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i alla fall i sin magt äger det correctivet, att förbjuda utförseln, om nämnde olyckshändelse skulle inträffa; så tror jag att Riksens Ständer kunna med trygghet följa den princip, att ej lägga tull på mynt.
Jag tror att Konungens rätt att förbjuda inträder, när kopparslantarne kunna med fördel utföras, och då är det orimligt att lägga äfven den lilla procenten på utförseln af mynt.
Friherre JVrcmgel:
Jemte det att jag för enar mig med Herr Hjerta, anser jag ganska vådligt, att för så låg tull fä utskeppa koppar jRidd. 0. Ad, Prof, VII, Bai i 754 Den So Augusti /. m. slantar.
Här har blifvit sagdt att man ej htr någon fordel att företrädesvis utskeppa slantar 4 stället för koppar, men det är möjligt att man derigenom kunde få tillfälle att köpa våra varor för godt pris.
Man säger att det vöre en fördel att sälja kopparslantarna, men jag tror det vara bättre att hafva dem i landet.
Jag tillstyrker således att tullen måtte blifva minst 35 procent.
Den rå kopparn är föreslagen till 20 procent, gröfre manufacturtill 3 proi cent och tråd till 2 procent.
Nu frågar jag, då alla dessa varors värde äro efter vigten af kopparn bestämde, om icke slantarne som äga ett fictift myntvärde, vida öfverstigande kopparns, böra hafva en lägre tull.
Det vore orimligt att sätta en högre tull på en vara, hvars utförsel bör befordras.
Der, oagtadt förädlingen, det nominela värdet öfverstiger det verkliga, hemställer jag, om det ej är fördelaktigt att sätta lag utförseltull, för att befordra exporten.
Detta ar förhållandet med slcntar, och vi kunde ej hafva någon förmånligare manufactur, än att få utföra all vår koppar i slantar, om de voro säljbara efter sitt myntvärde; och således tror jag att exporttullen på dem icke bör vara så hög som på manufacturerad koppar, så länge det nominela värdet af slantarne öfverstiger den annorledes förädlade kopparn.
De farhåger sorn blifvit yttrade för kopparns stigande förtjena ej afseende, ty om kopparprisen skulle alltföi’ mycket stiga, kan Kongl. Majit förbjuda utförseln, till dess Riksens Stan* V Drn 20 Augusti f. m. 755 der samlas, då de blifva i tillfälle att pröfva ämnet.
Herr Riben, Carl Wilhelm,-.
Att förbudet emot utförseln af slantar blifvit upphäfvet, öfverenstämmer aldeles med mia öfvertygelse, men när fråga är om, att den skall ske tull-, fritt, eller emot så låg tull, så hemställer jag om de ledamöter som yrkat det, täckte taga i beräkning , att våra slantir icke äro alltid tillverkade af Svensk koppar, eller rättare att priset på vår koppar beror af priset på den utländska.
Jsg tror att en låg tull blefve ä£-. ventyrlig, i synnerhet i afseende till den möj-i liga stegringen på kopparn till nästa Riksdag; Tullen bör således bestämmas till minst 25 pro* cent; till och med det är nästan för lågt.
Grefve Cronhjelm’.
Jag anhåller att fi yttra några ord till vederläggning af hvad Friherre Wrangel anfört.
Han likasom andra lär medgifva, att om någon skada för Staten skulle uppstå, genom utförseln af slantar, så kan det icke ske förr än de utfördes i större qvantitet.
Nu underställer jag Friherre Wrangel, om det icke måtte vara fördelaktigare för utländske köpmän, att köpa för växlar än för tunnor slantar.
I afseende på hvad den siste talaren yttrat, så, utan att ingå uti några gissningar, om kopparvärdet skall stiga eller icke, får jag blott framställa det exempel, att, om det för Sverige vore skadligt att utföra slantar af koppar, som kommer utifrån, så vore det af samma anledning skadligt lör England, att ut-j 756 Den 20 Augusti f. m, föra Bomullstyger, derföre att bomulln ej växer i England.
Jag får erinra, att det ej är Kongl. Maj:t uppdraget, att utfärda förbud emot utförsel och således kommer det ej i fråga, om i öfrigt Riksens Ständers skrifvelse gillas.
Jag tror derföre ej att man här får räkna på, att förbud skola gälla; utan jag anser, att det tillhör oss att bestämma den billigaste utförselnorm.
I händelse saken så skulle förhålla sig, som den siste tala ien yttrat, att det beslut Ridderskapet och Adtln fattat om
Konungens rätt att förbjuda ej sträcker sig till utförseln, så skulle det kanske vara säkrast, att lågga någon tull på utförseln af fl aniar-, ehuru jag dock hoppas, att äfven det skall vara öfverflödigt, emedan jag ej tror att myntet skall försämras så, att det blifver någon fördel att utföra slantar.
Ceder fröm:
Med förundran har jag hört, att an del afvara slantar blifvit myntade af utländsk koppar.
Dat skulle förefalla mig besynnerligt, om utländsk koppar transporterades till Avestad, för att der slås till slan<i tar.
Det vöre interessant om den värde ledamoten kunde uppgifva säsom factum , att ett enda skålpund till Sverige inkommit, för att förvandlas till slantar.
Jag förmodar emedlertid att det icke skett.
Tvärtom tror jag att den koppar, som myntas i Avestad, kommer directe från Fahlu grufva; Dan af Herr Hjer:’ Den 20 Augusti f, m, 707 ta yrtrads mening, att Kongl. Maj:t ej skulle äga rätt att förbjuda utförseln af varor, har jag icke anat och skulle önska veta, om förhållas det är sådant att förbudsrättigheten endast är inskränkt till inföseln.
Jag skulle tro att förbudsrätten för Konungen vore allmännelig.
Kan hända jag misstagit mig.
Det kunde, om så är, verkeligen göra det annars onödiga nödvändigt.
Friherre Wrangel: Som Grefve Cronhjelm uppmanat mig att yttra min tanka , om det icke är fördelaktigare att köpa för vexlar än för slantar, så får jag lemna det svar, att då utförseln af slantar är tillåten, gå är det möjligt att priset på varorne höjde sig så här, att man heldre skickade hit slantar än växlar.
För öfrigt har jag visserligen mycket förtroende för theorier, om de väl användas, men om man vill för 'mycket följa dem , så händer dst att man åsidosätter att taga praktiken uti öfvervägande.
Den anmärkning Friherre Cederström gjort, är ganska riktig, men jag ber få erinra, att under det jag yttrade mig rättade jag mig sjelf, så att jag sade att prisen på vår koppar bero ej allenast af tillgången pä Svensk koppar, utan äfven på den koppar som kommer från de Östra Östersjökusterne.
Jag får nämna, Betänkandet cj finnes ett ord aätnndt om Kon - 75S Dan 20 Augusti /, m. ungens rätt att förbjuda utförsel, emedan det ej ansågs nödigt.
Om, som Friherre Wrangel nämnt , förhållandet blef sådant, att genom en betydlig utförsel, prisen skulle höjas, så finner jag det ganska fördelaktigt för kopparmyntet.
Då behöfde man blott mynta igen.
Om det blefve så , att en höjning skedde i prisen, så vore det ej skadligt, att införa kopparmyntet, eftersom derföre skulle betalas 100 procent i tull, då jag tror att man heldre begagnade växlar.
Cederjlröm'
Sedan det blifvit upplyst, att besluten hår ej hindra Kongl.
Majit att förbjuda utförsel då Statens nytta det fordrar, så tror jag att tullen för utförsel ksn förfalla.
Det som af Herr
Riben blifvit yttradt, att kopparpriset ej endast bestämmes af Svensk* kopparns värde, utan af utländska kopparpriset vid Östersjöhamnarne, kommer ej häri fråga, emedan vår egen koppar är beroende af vår egen tillverkning.
Då nu den finare koppar-manufacturen är belagd med 2 procents utförseltull, och slantar äro, i anseende till deras myntvärde, en ännu ädlare manufactur, så böra de ej beläggas med mer än i procent.
Då frlg* var om Konungens rätt att förbjuda införseln af utländska v*ror, har jag redan yttrat mig och vill nu ej dermed uppehålla Ridderskapet och Adeln, Den 20 Augusd /. m. 755 men jag bestrider helt och hållet, att Kongl. Maj:t må äga rätt att förbjuda exporten af våra producter.
Det kunde då möjeligen hända, att, när klädesfabrikerne sade, att de hade behof af ull, ullen genast blefve förbuden till utförsel; om en annan sade, att den hade behof af säd, att säden blef förbuden o. s. V. allt efter som man ville faverisera den eller den näringen.
Jag bestrider således detta helt och hållet, i synnerhet sorn Ridderskapet och Adeln beslutat, att blott åt Kongl. Maj:t öfverlemna rättigheten, att förbjuda införsel.
Jag instämmer uti den af Friherre Wrangel yttrade principe, att ej Regeringen bör vidtaga några prohibitiva Författningar för Svenska alster; men här gäller, att ingen regel är utan undantag, ty det är gifvet, att utförseln ej kan vara nyttig för Staten då den ej får nog för myotningen, och skulle således sådane variationer i Kopparvärdet uppkomma, att Staten ej får ersättning för myntningen, så bör undantag äga rum.
Friherre /Vrangel:
Då Grefve Cronhjelm har den farhåga, att just vid slantars utförsel det kunde inträffa, hvilket man ej fruktat vid andra artiklar, att ett utförselförbud kunde blifva af nöden , så bevisar det att Ridderskapets och Adelns beslut i denna fråga är mindre fullkomligt, än hvad i öfrigt blifvit beslutadt, i afseende på exporten af varor, som produceras inom landet.
Jag anser det således vara så mycket mera nödvändigt, att be - 7öo Den 20 Augusti /. ni. stämma; det Kongl. Maj:t ej äger rätt att förbjuda exporten af några varor.
Det må tillåtas mig fästa uppmärksamheten på det ställe, der det talades om, att slantar blifvit myntade för längre tid tillbaka.
Det är möjligt, att slantar finnas i omlopp som gått xo a 20 år , och då inträffar den händelse jag omtalat.
Grefve Spens :
Här har blifvit yttradt åtskilligt i afseende på Konungens rätt, att föri bjuda utförseln af slantar.
Jag tror det vara rätt, att ett sådant förbud ej sättes i fråga , då Riksens Ständer ej dertill gifvit särskilt samtycke.
Åtminstone är det det enda sätt, hvarpå jag kan tolka 60 §.
RegeringsFormeo, då der står : ”Ej må några allmänna afgifter , ”af hvad namn och beskaffenhet som helst, ”utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas , &c.”
Som jag anser för den högsta tull, att förbjuda varan , så kan jag ej finna, att denna §. tillåter Konungen utfärda exportförbud.
Huru det således ksn ske ulan Riksens Ständers samtycke, förstår jag ej.
I öfrigt förenar jag mig med Herr Hjerta, att utförseltullen å slantar måtte sättas något högre, än den låga som blifvit föreslagen, för att förekomma möjeliga vådor.
Friherre Cederftr5m:
Vi hafva ägt i Sverige tid efter annan förbud mot utförsel af mynt, någon gång på metaller, och de hafva blifvit hafde utan Riksens Ständers medverkan.
Ben 20 Augusti m.
Det är ganska klart att under de controller, som RegeringsFormen stadgar inot Rådgifvarne, bör det ej kunna hända , att förbud utfärdas emot utförsel, om det ej är påkalladt af verkligt behof för ögonblicket, och då skulle jag förmoda, att sådant borde få ske.
Af denna egenskap äro åtskillige effecter, såsom krigsförnödenheter, krut, kulor m. m.
Styrelsen måtte väl hafva rätt att förbjuda utförseln af gådane varor, då de för Rikets försvar behöfvas inom landet.
Det måtte vara Rikets sannskyldiga nytta, att sådane varor vid vissa tillfällen icke utföras, och det måtte tillhöra Styrande magten att derom bestämma, Riksens Ständer obetagit, då de sammankomma, att göra dervid de anmärkningar, hvartill de kunnat tro sig befogade.
Grefve Spens har tagit 60 §, RegeringsFormen såsom hinder för en sådan rättighet hos Kongl. Maj.t; men den gifver icke en sådan anledning; ty förbud och afgifter äro visserligen icke detsamma.
Jag bestrider icke den siste talarens principe, huru det borde vara.
Derom är ej fråga nu.
Det jag anmärkt, angeck endast min åsigt, huru §. för närvarande bör tolkas.
Frågan, om den eller den åsigten är den rätta , kan ej här afgöras, men jag framställer min enskilta åsigt , att 60 §. tillåter en sådan tydning, och anser för öfrigt att då man fruktar vådor af exporten af kopparslantar , det vöre bäst att fastställa en hög tull af 25 procent, som Herr Hjerta föreslagit, hvarigenom säkerhet vinnes. 762 Den 20 Augusti J. m. Friherre Wrangel'.
Då nu är fråga örn Konungen äger rätt att förbjuda utförsel, sä hemställer jag, om det icke är principe deruti, att, då man vill uppmuntra våra egna alster, man ej må befara förbud till export.
Dett^ mätte det hafva varit andan af principen, sotn bifölls i Tullbetänkandet.
Jag tror det »å mycket mera som Kongl. Maj;t äger full rätt, att förbjuda införseln af de utländska varor, sorn hindra våra inhämska näringars fortkomst.
1 öfrigt anhåller jag , att betänkandet måtte blifva uppläst, så att man får deraf finna, att Konungen ej äger rätt att utfärda förbud emot utförsel.
I Utskottets betänkan de sorn är antagst , finnes uppställdt, att det tillkommer Regeringen att i reciprocitetsväg vidtaga prohibition.
Jag tror icke att något förbud i afseende på reciprociteten kan vara nyttigt, om ej för att blott räcka 2 a 3 månader, och derigenom tvinga utlänningen att ingå på de vilkor man önskar , men jag underställer dea siste värde talaren, om det är möjligt att vidtaga någon reciprocitet utan att kunna förbjuda exporten af inhemska varor.
Om Engelska Regeringen bestämde, att man ej hit finge utföra Salt, Socker, Caffe, Scc. så måste vi tvinga den i reciprocitetsväg, att tillåta det, derigenom att vi säga, att vi i sådant fall icke tillåta att dit utföra Stockar, Läckten, Bräder m. m.
Jag protesterar således emot den vådliga principe, att lägga högre tull på slantar, än pä annan förädlad koppar.
Den 20 Augusti f. rit. kan ej inse, hvarföre icke lika förmån bär vara lemnad åt bägge artiklarne.
För mig är det omöjligt att fatta, huru utförseln kan hafva något sammanhang med utförseln af varor.
Utförseln är alltid nyttig, och jag är öfvertygad, att Kongl. Maj:t ej äger rätt att förbjuda den, Första punkten uti det bifallne betänkandet lyder sålunda : ”Att en allmän Frihet må för”unnas, att, emot en afpassad Tull, i Riket in”föra alla utländska varor, beroende undantag ’’häruti på Kongl. Majus Nådiga pröfning; Att *’följakteligen alla sådane varor, hvarmed Hanael kan i Sverige drifvas, må uti den Tull”bevillningstariff, sorn a?
Riksens Ständer nu ”fastställes, intagas, samt lämplig tull derå föreslås ; Och att Riksens Ständer hos Kongl. ”Maj:t i underdånighet anhålla, atti den händelse Kongl.
Maju skulle vid utfärdandet af ”Tullbevilluings tariffen finna i Nåder för ”godt, att göra några undantag från den ali”männa införselfriheten , Kongl.
Maj:t då täcks ”genom en särskild
Nådig författning låta des. ”sa undantag allmänt kunnige göras , och äf”ven vidtaga samma utväg, hvarje gång be”hofvet sådant kräfver.”
Jag kan ej fiona , hvarföre vi skulle förbjuda utförseln af bjel— kar ; det skulle föga bekymra England.
Fås de ej ifrån Sverige, så fås de ifrån andra länder, Detta har ingen beröring med reciprocitetsfrågan.
Jag uppträder ej för 764 Den 2o Augusti f. m. att försvara reciprociteten, ingen kan mera hata den än jag, men i den theorie jag här hört uppställas, ligger just att man »kall kunna pocka sig till förmåner genom utförsel-förbud.
Att ej England skulle bry sig om våra trädvaror, kan jag icke förstå- Hvarföre skulle icke Engelsmännen då alltid hämta dem ifrån Amerika ?
Herr Grefven och Handt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att utförsel af Kopparslantar borde beläggas med Tull.
Hvarefter Herr Grcjvcn och LandtMarjkaliken yttrade, att då någre Ledamöter föreslagit den utgående Tullen å Kopparslantar till a $ procent, andre åter till I procent, trodde Herr Landt-Marskalken sig böra sätta en medelväg, i hvilket afseende Herr Landt Marskalken hemställde, att berörde Tull mätte till 15 procent bestämmas.
Friherre aj Nordin :
Om jag ej fattade oi rätt , föreslog Grefve Cronhjelm 5 procent, hvilket kan vara något öfverensstämmande med det rätta, och jag anhåller således om proposition å detta förslag.
Herr Greinen och Lan dt Marjk olken föreslog, att utgående Tullen å Kopparslantar måtte tili 5 procent bestämmas.
Den 20 Augusti /, m, 7&S Frihsrre Wrangel:
Jag anhåller om förnyad proposition på 15 procent, Friherre Cederjlröm :
Jag skulle ej dispu tera 5 procent, eller hvilken annan procent som helst , om den vore jämförlig med den procent, som är lagd på koppartråd till 2 procent, och på plåtar till 5 procent.
Dä desse manufacturer äro belagde med 2 och 3 procent, hemställer jag, om manufacturen af slantar möjligen kan beläggas med högre tull, än annan manufacturerad koppar.
Jag an-, håller endast för conseqvencens skull, att Ridderskapet och Adeln måtte betänka denna sak.
Här har blifvit anmärkt af den siste värde talaren inconsequencen af en så betydlig tull, sorn Herr Hjerta och Friherre Wrangel föreslagit, när tullen är lägre på koppartråd.
Det är sannt och jag medgifver ali-; deles, att det första och nödvändigaste är att bibehålla principen, men jag frågar, om man ej här måste taga i betraktande den omständighet, att här icke blott är fråga om tvänne slags manufacturvaror, utan att den ena nemligen slantarne, har ett fixeradt tillverkningssätt och tillverkningspris, som ej corrigerar sig sjelf af andra omständigheter, och att således om kopparprisen stiga aldrig så mycket kan ej denna vara följa med, och priset pä slantarne förändras, förr än Ständerne besluta en sådan förändring.
På denna grund tror jag att denna sak är i något annat förhållande än Ben jo Augusti f. m. då annars fråga är om tvenne varor af gamma råämne.
Den siste värde talaren har yttrat sig för att visa, att ej kopparmynt är i samma förhållande som annan kopparmanufactur.
Jag hemställer om så är.
Jag tror att priset å slantar lika med det på andra varor, måste rätta sig efter conjuncturen , och corrigera sig sjelf, ty om kopparprisen stiga, så behöfver man i alla fall ej föra ut slantarne, ty det är en industri, som är lätt påhittad, och af inhemska personer kan användas att inväxla slantar och nedsmälta dem till koppar, för att sedan utskeppa den.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition, att utgående tullen å Kopparslantar måtte till 15 procent bestämmas.
IVtangel:
För att slippa votering hemställer jag, om man icke kunde bestämma procenten till 10.
Mig eynes likgiltigt huru hög procent man sätter, och jag skulle tro det vara bättre att sätta den för hög än för låg, af den raison, att den blott är såsom ett hinder mot slantarnes utförsel, i händelse Coursen stiger.
I den händelse det vöre möj-) ligt att Coursen stege så högt, att slantarna
Den 20 Augusti j. m. 767 blefve öfvervigtiga, så vore det båttre att hafw va en högre tullprocent, såsom åtminstone 15.
Slantar kunna i alla fall ej utföras utan en betydlig mynt försämring; men i händelse af en sådan, vore det olyckligt att hafva satt för låg tull.
Herr Grefven och Landt Mank olken hemställde å nyo, om icke utgående Tullprocenten å kopparslantar kuode till 15 procent bestämmas.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Laniiti Marskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig fiona, Ja öfverröstat
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bi-s fallen..
Oaktadt jag ej tror för lusten särdeles stor, genom skillnaden emellan 15 och 5 procents tull pä kopparslantar , får jag dock begagna min rätt att reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, i anseende till det farliga af den princip, sorn blifvit statuerad, att koppar om den förädlas till mynt, belägges med högre tull, än om den förädlas till någon annan manufactur.
Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att frågan om Inkommande och Utgående Tullen å Rå koppar nu torde till sfgörande få förekomma; och hade Bevillningsutskottet i så - 7<$g So Augusti /. m; dant afseende föreslagit den förra till loo, och den sednare till 20 procent.
Jag skulle tro det vara billigt , alt tullen är någorlunda hög på utförseln af rå koppar, på det att den inom landet måtte förädlas.
Men jsg hemställer, om icke tullen på inkommande koppar är för hög.
Jag har nemligen hört sägas, »tt vår koppar ej skulle vara fullkomligen tjenlig till alla behof, t. ex. att bekläd* fartyg med, i brist på erforderlig renhet.
Derföre hemställer jag, om det icke vore nyttigt, att koppar finge införas till en modererad tull, för att förmå OS9 lära konsten att rena den.
På det att det ej måtte blifva någon stridighet i principen, skulle jag föreslå, att den tull som i taxan sättes för rå koppar måtte blifva lika med den på slantar, då åtminstone faran för stridigheten ej blir så stor, som en ledamot i sin reservation tyckts frukta.
Hvad i öfrigt beträffar Herr Ceder-, schjölds proposition, att man skulle sänka tul-, len på införseln af koppar, så får jag protestera deremot, emedan Kongl. Majit äger rätt att nedsätta denna tull om den är för hög.
Jag tror att så mycket som fordras för att bättre bearbeta vår koppar, kan vinnas utan införselns befordrande.
Jag finner derföre, att införseln bör blifva som Utskottet föreslagit, men utförseln till io procent bestämmas.
Den 20 Augusti f. m.
Friherre Cederström ; Sedan Friherre Wran^ gel rrn förändrat sitt påstående , j afseende pi utförseltullen , har jag ej något att anmärka.
Jag får endast fästa uppmärksamheten deruppå, att utförsel af rå-koppar hittills ej fått äga rum , och ej eller är särdeles nyttig, eme-i dan vi lätteligen kunna förvandla den till gårkoppar, och skilnaden emellan 20 och 4 procent ej är tillräcklig att förekomma rå-kopparns utförsel.
För råkoppar bör tullprocenten åtminstone vara 50 ; men i afseende på införseltullen är 10 procent något litet.
Vår egen tillverkning är så tillräcklig att jag tror, att denna tull ej bör sättas under 25 procent.
En värd Ledamot hat trott , att tullen på utgående rå koppar borde nedsättas för att vinna enhet i principen i afseende på Jlantar, Men jag får anmärka att slantar icke äro en vara} de hafva ej blott efter vigt sitt värde, utan äfven efter sin prägel, och om det sednare understiger det förra, 6å kunna de blifva ett föremål för utförsel-speculation, och derföre måste högre tull läggas på dem än på annan koppar.
I afseende på Utförseln af rå koppar bör tullen ej allenast bestämmas till hvad Utskottet föreslagit; titan höjas till 30 procent i likhet med tackjern , med hvilket den står i samma Råämnes Cathegori.
Ridd: 0. Ad.
Band. 49 Den 20 Augusti /, /;i, Herr Hjerta; Denna fråga tyckes vara af mindre betydenhet, enär bergsordnijigen säger, att koppar vid Falun ej får gå längre än till Avestad der dsn skall gåras-
Derföre kan blott gårkoppar utskeppas.
Man ser a£ gamla taxan, att rå-koppar varit förbuden både till in- och utförsel.
Derföre tro1- jag att den, likasom tackjern , bör, enligt hvad Herr Cederschjöld yttrat, beläggas med 30 procents utförseltull.
Likväl är exporten deraf omöjlig.
Friherre eif No relin:
Råkoppar förhåller sig till gårkoppar, som tackjern till stångjern j således tror jag , att tullen på råkoppar bör var* i lika förhållande med den på tackjern.
Hvad beträffar det Herr Hjerta yttrat om förbudet att föra råkoppar till annat ställe än Avesta , så, då Fahlu Grufintressenter inköpte Avesta , skedde det med vilkor, att all kopparn som i Fahlun tillverkades, skulle gåras vid Avestad, men förhållandet är ej enahanda med de andra kopparverken i Riket, utan kunua de försälja räkoppsrn på hvilken våg de finna för godt.
Då råkopparn allt hittills varit förbuden till utförsel , så, om den nu blefve tillåten, skulle ali råkoppar kunna utföras till Lijbeck, på sätt som skedde före Gustaf den I:stas tid till stor förlust för Riket, hvarföre jag tillstyrker att dea belägges med samma tull som är bestämd för tackjern; och hvil* ken i sin verkan är detsamma sorn ett utförselförbud.
Friherre Cederfiröm: jag är af Friherre » f>cn 20 Augusti jf, Pr. %(
Nördin förekommen i svar på hvad Herr Hjerta yttrat, att nemligen vår koppar ej blot! tillverkas i Fahlun ; men det förbud söm hittills ägt rum emot utförseln af råkoppar, 3c häfvit genom takan, och utförseln blött belägcf ined 20 procent
Likväl är det visserligen fördelaktigt för Sverige, att kopparn här förSdlas, och derföre fjör tullen å råkoppar efter Inin öfvertygelse förhöjas.
Dessutom skulle j* g tro, att söm Kopparn ät efl ädlare metall; är råköpjiarh ej i såmttia icathegorie söm, tackjern, hvadan jag hfemställer; om den ej
Bör beläggas med en högre tuli ^ tili exempel procent*, 'Éerr Grefven och Lanåt Mar/kalken gjorde jbrojposition till bifall, af den å RåKoppar föféjj slagne Inkommande TullprOcent.
Bifölls. hvarefter., Herr Grefven och Lan<lt-Mar~ flälken hemställde; att utgående Tullen å Råkoppar mätte till 30 procent Bestämmas; hvilket bifölls. ”Kpirt, Spel-; inkommande TullprÖceht ^30.
Utgående Tullproceiit 1.” Herr Cederfchjöldt Utskottet föreslår Fc-r Inkommande spelkort 30 procent och deremot för visitkort 50 pröcent.
Jag ser ej, hvarföre inan mera skulle gynna införseln af spelkort äts af visitkort, och tror att tullen derföre bdt; Den 20 Augusti Jt ht. de vara lika.