Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådan är siällningen i Westetgöthland och attderärsådan äfven i flera andra provincer, derom vittnar den klagan, sorn från snart sagdt alla Rikets delar här försports.
Undantag torde finnas, men de bevisa intet.
Kronoutskylder^ utgå visserligen ännu, utan betydeliga restantier.
Vanan hos folket, att utan knot betala sina skatter och fruktan för den hastiga execution, som måste följa pu uragtlåtenheten derutaf bidraga härtill; men 5co Fen 21 Fcbruarii, den omständigheten att utmätning ofta behof-* ver användas och att dervid kreatur eller andr» nödvändighetsartiklar merendels komma i fråga, tillintetgör den bevisning, som at utskyldernas ordentliga inflytande i Statscassan skulle vilja hämtas för den sattsen, att nöd icke existerar.
Då produetioners värde fallit, men contanta utgifterne äro lika, söker man öka produetionen, för alt ersätta den uppkomna bristen; men det sker då för att förekomma undergång, icke i hopp om förkofran Likaså är det ett misstag, om man som bevis på välstånd vill anse den ökade folkmängden, ty der fattigdomen förnekar medlen till det nya slägtets både fysiska och moraliska bildning, är dess förökande icke någon vinst.
Mine medbroder äro icke berättigade, att åtnjuta de fördelar, som jag vetat förskal* fa mig; det är ett öfverdrifvit anspråk af dem, att ens sträfva efter deras förvärfvande.
Men om någon skulle tvifla på tillvarelsen af det tillstånd, som jag nu benämnt som nöd, förmodar jag honom vara i den lyckliga ställ— »mg, att han aldrig för egen del känt behof, icke ens förlägenhet och att han icke helier Den 91 Fchrueirii. saknat vilja och förmåga, att förekomma dem, i den krets, sorn omgifvit honom.
Besvarandet deraf är kanske ej för ögonblicket af så vigtigt inflytande, ty om än en stor del af orsakerne skulle igenfinnas i lagstiftande- eller administrativa magtens åtgärder,|kanjikväl icke botemedlet vinnas genom ett hastigt antagande
Och tillämpande af motsatta grundsatserj men ifdet afseendet är besvarandet vigtigt och värdt ett skickligare utförande, än jag kan deråt meddela, att genom utvecklingen af de orsaker, som vålla en nävarande nöd, man kunde hämta en varning för framtiden, att icke stifta lagar, utan fästa noggrann uppmärksamhet på de möjliga och en säker beräkning af de nödvändiga följderna deraf.
Jag vill försöka, att efter min förmåga utveckla de väsendteiigaste orsakerna till vår bekymmersamma ställning, och tror dem vara: i;o.
Freddugmt efter ett långvarigt allmänt krig.
Den spänning af krafter, som genom ett allmänt krig förorsakas, utvecklar nödvändigt nya, men de kunna öfver' pännas.
När freden inträffade blefvo alla nationer omtänkte på medel att bota de refvor, sorn i deras Financebyirgnader uppkommit genom så stora ansträngningar.
Det säkraste medlet ansågs nästan allmänt vara att helt och hållet förbjnda eller åtminstone inskränka importen a{ 501 Den 21 Februarii. främmande
Nationers producfer och detta system antogs lika allmänt, utan att man betänkte att häraf skulle uppkomma blott hämmad rörelse, men icke någon tillökning af inkomst, utom i den händelse, att en eller annan natron uteslutande 2ntsgit detta system och såmedelst fått tillfälle retablera sina affairer genom påskyndandet af de öfriges undergång.
Systemets allmänhet gjord® det icke allenast onyttigt, utan skadligt för alla
Det antogs äfven här, och jag är långt ifrån att lägga Konungens Rådgifvare det til! last, om de tillstyrkt eller icke afrådt från dess antagande, ty jag tror hvad en annan värd Ledamot yttrat, att vi annars blifvit offer för vår 1 sbe— lalité; men äfven om Systemets antagande varit lila beräknadt, ville jag icke göra desse
Det vore vådligt om dessa skulle kunna på andra öfverflytta ansvarigheten för egn3 misstag och ganska illa om vi skulle vilja det.
Men jag återkommer till ämnet; för Sverige skulle kanske det rya Systemet medföra större känning, än för flera andraländer.
Continentabystemet hade gjort det till en nederlagsplats för Englands fabrikater.
En vidsträckt commissions- och frakthandel satte oss i tillfälle att bära de bördor, som kanske annars skulle krossat oss och gaf oss en vinst, motsvarande, om ej öfverstigande den förlust, sorn uppkom gerom en ökad Comsumtion af utländska produeter.
När vi upphörde att vara Englands Commissionärer, Den 21 Febr ilar ii. försvann denna vinst.
Handeln, som en rymlig tid sysselsatt en mängd menniskor, och gifvit dem alla förtjenst, afstadnade.
Den i allmänhet minskade vinsten blef lör hvar och en mindre, för de flesta otillräcklig, så mycket mer, som der lätta tillgångar på öfverflödsartiklar gjort dem till ett behof, som man icke hastigt kunde vänja sigutaf med Följden häraf blef mångfaldiga banquf-router, en hämnad cireulation i det inre och en rubbning i den enskilda Crediten. 2:0.
Den år i8r$ verkställde hastiga indragning af FilialDisconterne och föreskriften om deras utredning på fem år i stället för en förut nästan obestämd tid, hvilken åtgärd motiverades af en felagtig ansedd förvaltning.
Att Götha CanaiDisconts utlåningar skulle utsträckas längre, än man kanske förmodat, var ganska naturligt då intet correctiv var deremot gifvet.
Det enda sorn kunnat användas, hade varit, att icke tillåta assignationernes emottagande i allmänna uppbörden, ty då hade dessas inlösen oftare kommit i fråga och treprocentssedlar troligen icke kommit att gälla, som verkligt mynt.
Om förtroendet för assignationerne till en början blifvit mindre hos enskilde har det likväl småningom vunnits genom DiscontDirectionens uppmärksamhet, att icke för långt begagna Verkets credit.
Den härigenom uppkomna tillökning i Rörelsecapitalet var likväl endast skadlig för Capitalisterne, som lingö för mycket concurrence
Qch derigenom, sattes i nödvändighet, att ned-- 5<>4 Den 21 Februari i. sätta räntan och nöja sig med mindre säkerhet, äfvensom för penn inge iåntagarne, för hvilka de stegrade pris» me gjorde lönerne Of il lräck— lige.
Det förre anser jrg icke tor något al 1— männt ondt och det senare afhjelptes genom lönernas betydliga förhöjning.
För Näringarne deremot anser jag denna tihökning hafva medfört ett gagneligt inflytande, isynnerhet för jordbruket.
Capitalisterne nödgades använda sina penningar till egendoms köp eller sorn biträde ät näringarne, och production af spannemål ökades oberäkneligt genom vidsträckta odlingsföretag.
Om än mången enskild, genom för långt utsträckta speculationer, beredt sin undergång; om än myntvärdet blifvit mera obestämdt, har dock det allmänna vunnit, ty den ökade productionen är en nationalrikedom, som åt våra efterkommande åtminstone skall bereda förmån och oberoende och kanske skola de icke fördöma, utan beklaga offren för en mindre väl betänkt Fmanceoperation.
Den oförmodade skyndsamma indragningen af alla FilialDisconternes utelöpande sedlar och upphörandet af Götha CanalDiscontens octroy hade deremot det mäst förderfliga inflytande på näringarne redan lidande genom handelns alstadnande, och i synnerhet på jordbruket.
DiscontAssignationer__ jordbrukaren hade belastat sig med skuld, dels genom fastighetsinköp på Credit i förhoppning om vinst, dels genom Egendomens uppodling och förbättring för lånta penningar.
M^tp hadi? påräknat att under en län - lDe/i 21 Fcbrnarii.
S05 gre tid få begagna
Men na skulle dessa skulder genast inbetalas eller genom andra lån omsättas på fem år i stältet för sexton.
Med detsamma man ålades att hastigare betala, inskränktes utvägarne att erhålla penningar från 4 Disconter till en och denne ena blef o tillgängligare derigenom, att med J8ao års början inbetalningen skulle lämpas efter primitiva lånet, i stället för det närvarande.
Istället att man förut kunnat upplåna penningar på namn med Credit, måste man nu anskaffa en annan säkerhet_intekning i fastighet och derafuppkomatt månge egendomar blifvit belastade med skulder långt utöfver det värde, hvartill de nu fallit.
Allmänna Cassör och enskilda C i pita lister anlitades, men dels voro deras tillgångar otillräcklige att lemna hvad som till D sconternes liq viderande erfordrades, dels felades sådan säkerhet, som numera ansågs antaglig, dels skedde kanske också en och annan beräkning på större framtida vinst af den allmänna förlägenheten.
Egendomsvärdet föl! i samma mån, som penningarne stegrades och hågen för egendoms köp blef min» dre, äfven i samma förhållande, sorn hoppet om vinst försvann.
Den, som genom egendoms försäljning under de uppdrifne priserne blifvit Capitalist, såg sin förmögenhet fördubblad, utan någon använd möda; ty han kunde nu återköpa samma egendom för hälften af det förra värdet, kanske för mindre, Den 21 Februarii.
Ått all minskning af ett rörelse-Capilal
Sr skadelig lärer af alla tiders erfarsnhet vara besannadt och det var då ganska natur ligt, att indragning på så kort tid af en så betydlig del deraf skulle medföra svåra löij Jer, 3:0 Allmänna Magazinslnrättningens felagtiga organisation och förvaltning.
Denna inrättning hade det dubbla ändamålet, att bibehålh Spannemålen vid ett jämnt pris och före>mmi brist
Den har icke uppfyllt någotdei De-s upphandlingar hafva, såsom Herr
Ehr borgh anmärkt, varit betydligast under dc år, ela 1 uerne, i följe af sämre skördar, varit högre och na deremot icke ägt rum, de år, då ymnige skördar sänkt priserne så lågt att produetionskostnaden knappast varit ersstt.
De sista upphandlingaroe ha varit så inskränkta, att åtminstone i Skaraborgs
Län noggrann un* der6Ökning skett om behofvet att sälja, och frälsegodsbönder ha blifvit uteslutne från rättigheten dertill.
När åter utlåningar skolat ske, ha lika beskaffade inskränkningar ägt rum, så att äfven då Possessionater eller deras underhafvande icke fått låna eller ens för contant betalning köpa.
Magazinsinrättningens åtgärder i afseende på upphandling ha i allmänhet haft den inskränkta tendens, som en småstadsköpmans, som begagnar landtmannens behof att sälja om hösten för att då köpa, och om sommaren låta honom högre betala sin egen produet.
Den har sjelf år i8rputan behof stegrat priset å Råg till 12 Rudr Ban - Den 21 Februarii.
507 co, då tillförsel icke saknades för 11 R;dr; men den har ej kunnat hindra samma Sädesslags fall förliden vinter ända till 4 R:dr.
Den har ett år stadgat upphandlingspriset å Hafre i Ska^ raborgs
Län till 5 R:dr och längre fram pa våren i Jönköpings Län till 6* R:dr, då lik.* väl hafre kunnat af den närmare till Jönköping, än Mariestad belägna slättbygden försäljas på förra stället till samma pris, som å det senare.
Nu då, efter allt utseende, brist blir på tjenlig! vårutsäde, åtminstone i de fleste provincer, äger inrättningen ingen tillgång derpå, emedan den återgått den enskilde speculantén i förväg
Och afsändt sine förråder till utrikes orter.
Des?e omständigheter bevisa, att
Inrättningen icke motsvarat sin bestämmelse och den har tvärtom verkat skadligt i två väsentliga hänseenden.
Den har tillintetgjort all enskild spannemålshandel genom dess obestämde arbitraira mesurer i förening med dess i förhållande till enskildas ofantliga penniogetillgång.
I vårt land, der några goda år vanligen följas af ett eller två missväxtår; der populationen är i tilltagande och således <onsumtionen borde ökas, der jordbrukets tillstånd är sådant, att flere provincer ha öfverproduction, andra brist, lämnar spann* mälshandel alltid hopp örn säker vinst, om ej så hastig eller stor.
Den kan af enskilde bedrifvas med måttlig
Den 21 Febrimvii. bekostnad och mindre risque, med både hastigare och säkrare beräkningar, än af ett allmänt verk, som ej kan se med egna ögon eller verka med egen omedelbar kraft.
Om enskild spannemåls handel existerat hade tro. ligen spannemålsprisen icke stigit så högt sorn 18 19, ty då hade spannemålshandlares concurrence vid försäljning bidragit att sänka dem; icke heller hade priserne kunnat falla så lågt som 1821 och 1822, ty då hade samma Concurrence vid upphandling bibehållit dem högre.
Följden af Magazinslnsättningens existence har alltså i detta afseende varit, att då den icke sjelf kunnat köpa, icke heller bestämdt förklarat, att den ej ville köpa, och den härigenom afhållit enskilda från speculationer, bär spanhemålen blifvit så litet afsättelig, att Jordbrukaren, hvars mästa utgifter inträffa den tid, då tillgången på denna vara är ymnigast, mäst för att skaffa penningar dertill, liksom truga bort sin vara, för ett vanpris.
MagazinsInräHningen har, äfven från en annan sida betraktad, bidragit till den nu öfverklagade förlägenheten.
Dess ongtiga förfarande, ait alla år om våren och sommaren på borgen utlemna d^n spannemål, sorn om hösten blifvit inköpt, förledde, isynnerhet se. dan penningeförlägenheten blef mera allmän, många mindre omtänksamme jordbrukare bland allmogen, ait så snart upphandling börjades, afyttra ålit hvad sorn för det närvarande ö~ Den Si Fehr tiar ti. gonblicket kunde umbäras, i förtröstan på den hjelp, man lärt sig att af Magazinslnsättningen i behofvets stund påräkna.
Härigenom vänjdes man ifrån iagttagandet af den i enskild hushållning så vigtiga grundsatsen, att under de goda åren göra bespaiingar för de sämre och derigenom bereddes mångas obe - stånd, som slutligen måste använda till och med tre tunnor, för att betala en borgad, och således kunde sägas hafva på förhand förtärt kanske ett helt års gröda.
Icke sällan lärer fa* stighet lått säljas, fcr att betala hvad ägaren borgat till utsäde derå. 4:0
Statsutgifternes beständiga ökande och den synbara förmögenhetens, eller jordens och näringarnes nästan uteslutande belastande med bidragen till deras bestridande.
År 1810 bestämdes Statsutgifterne till 3,334,000, 18i* till 4,292,000, 1S15 till 4,824,000 och j8 (S till 5,474,000 R:dr.
Det är väl sant, att bevillningen icke blifvit i samma mon, som Statsutgifterne ökad, men de indirecta pålagorne måste ha bli t vit det.
Den år 1812 stadgadeprincip, att jordägaren skulleskatta för sin egendom, uran afdrag för möjlig skuld, gjorde, i för-, ning med bristen på lånetillgångar, att han äfven fick. utgöra den beskattning, som förut drabbatCapitalisten.
Den vidtagne författningen, stt för hvarje län bestämma ett minimibelopp af bevillning, hade den verkan, att der uppskattningen, förut, i förhållande till andra orter, var högre, blef den nu öfver all 5>o Den 21 Februarii, billighet förhöjd.
Penniogelönernes förhöj-' ning, som gjo-t en tillökning i Statsbehofvet, blef fördubblad genom varuvärdenas fall, men bevillningen, till numerären nästan densamma, som 1813 och 18x4, blef af samma orsak äfven mer än fördubblad.
Resultatet af det nu anförda blir, att han.’ delns afstadoande och Rörelsecapitaletj; indraga ning ur provincerne, jemte Magaz nsrörelsens felagtiga bedrifvande, vållat creditens och nä* ringarnes förfall; att näringames skuldsättande i förening med bristande credit, å den ena sidan, och, å andra, osäkei heten för långifvare hindrat myntets återbringande i rörelse och näringarnss deraf beroende uppkomst , samt att, i följd häraf, utskyiderne måst blifva tryckande, om än Statsutgifterne inskränkts till det mäst nödvändiga.
Upplösningen af detta problem på ett sätt, sorn tryggar mot återfall, kan efter min tanka icke i ögonblicket vinnas, endast förberedas.
Medlen i allmänhet anser jag vara: näringarnes befriande från det band af enskilda corporationer, och mångfaldiga auctoriteter, sorn nu inskränka dem; Rörelsecapitalets utspridande till alla delar af Riket och creditens återställande genom lättade utvägar, å ena sidan för jordbrukaren och näringsidkaren, att på vilkor, nrnjlige att uppfylla, erhålla de lånebiträden, han behöfver, och, å den andra, Den 21 Februarii'. genom befrämjandet af säkerhet för långifvaren, att icke förlora sina penningar, med detsamma han lemnar dem ur sina händer; och sluteligen skatterna>s jemnare fördelning och nedsättning till sådant belopp, som icke öfverskrider möjligheten, att, med vilkor af framtida bestånd, utgöra dem.
Med anledning häraf får jag framställa följande fösslager. i:0 Jag anser Allmänna Magazinslnrättringen böra, icke till sin organisation förändras, utan helt och hållet upplösas.
Jeg tror det vara tillräckligen ådagalagdt, att denna inrättning hittills icke uppfyldt sin bestämmelse, och jag tror det kunna bevisas, att den icke kan göra det.
Den har, meden bestämd fond af 2 millioner och ett äfven derutöfver begagnadt biträde, icke kunnat hindra Spannemålens betydliga stegrande i missväxt-år, eller dess förfall till vanvärde i goda år.
Det ligger i sakens natur, att om ett medelpris skulle bibe hållas, ett pris skulle bestämmas, hvartill inrättningen alltid köpte, och ett något högre, hvartill den alltid saide sj* mycket, som erbjöds eller begärdes.
Under de sistförflutna åren, som likväl icke gifvit allmänt ymnig» skördar, har t. ex. Rågen icke uppstigit till högre pris, än 8 R:dr, men väl nedfallit ända till 4, Om man ansett det förra böra vaia Den 21 Februarii. medelpriset och Magazins-Iorättningens upphandlingspris derefter varit lämpadt, hade den fått köpa ofantliga qvantiteter.
Förvaringsrummens och Betjeningen® otillräcklighet skulle gjort nya, betydliga kostnader oundvikliga.
Antingen skulle dessa ersättas genom vinst på försäljningen, hvaraf uppkomme ett vida högre försäljnings- än inköpspris, och då försvunne begreppet om medelpris, eller också skulle de icke ersättas; och den förlust, som redan, genom dryga kostnader, alkortningar på SpannemåUiagren, bristande inbetalningar och en kanske mindre väl beräknad förvaltning, i betydlig mon drabbat inrättningen, skulle blifvit mångdubbelt större.
Man torde säga, att denna förlust är mindre vigtig, i jemnförelse med nyttan för jordbruket, men Bankens förskotter, af Ständerne garanterade, måste också af dem honoreras.
Valet blir, att antingen godtgöra Banken genom ökad bevillning, eller ock förklara garantien utan mening, samt derigenom minska förtroendet lör Bankens Sedlar och göra deras värde ännu mera obestämdt.
Båda aiternativerne vore högst skadliga.
Inrättningens andra hufvudändamål, att förekomma brist, hvilken för öfrigt, i anseende till jordbrukets betydliga utvidgande, synes vara mindre att befara, anser jag kunna säkrare utan dess medverkan åstadkommas.
Ar frågan om, att, vid inträffande partiella missväxter, förse en nödställd provins med dess behof Den 21 Februarii,] 513 behof från en annan som har öfverskott af spannemål, så har erfarenheten visat, att denna operation af MagazinsDirectionen verkstälts med mera både tidsutdrägt och kostnad, än den möjligen, af enskilde tilivägabragt, kunnat medföra, ty den fordrar i förra fallet flera förberedande åtgärder.
Är åter frågan om, att, vid inträffande allmän missväxt, från utrikes orter införskrifva Spannemäl, skall ännu mera dervid samma olägenhet inträffa, ty särskilde missioner blifva nödvändigt, fartyg skoia för allmän räkning befragtas samt vexlar köpas: och dessa operationer, som den enskilde köpmannen i ögonblicket kan verkställa, måste med betänklighet och långsamhet bedrifvas af den allmänna inrättningen, som är i saknad a£ hjelpmedel, hvilka den enskilde har att tillgå.
Den sist af MagazinsDirectionen införskrifoa Spannemålen blef ganska dyr och kom för sent.
Den nu pågående utrikes försäljningen af Inrättningens spannemålslager har redan till en del gifvit ett ganska olyckligt resultat, och jag fruktar, att den inflytande betalningen torde knappt betäcka kostnaderne, ännu mindre ersätta värdet af sjelfva varan.
Dessa omständigheter tala icke till förmån för Inrättningens utrikes speculationer.
Magazinslnrättningens upplösande skulle för framtiden förekomma de m-d dess fortsatte verksamhet förknippade förluster
Dess realiserade tillgångar i fastighet?», inventariet/. till Ridd. 0. Ad, Pr. I Band. 33 Den 21 Februarii, er och spannemålsförråd skulle, så långt de kunde förslå, ersätta Bankens förskotter och derifrån i låneväg bringas i ett jämnare omlopp.
Dsn enskilda köpmannens hog skulle vändas på spannemålshandel och denna möjligen utvidgas till exporthandel, och hvad sorn icke är af liten vigt, Svenska jordbrukarenskuD le vänja 6ig att drifva sitt yrke med egen omtanka.
Den enda olägenhet, som af Magazinsln* rättningens upphörande kunde uppkomma, vore, att sådan afrads- och räntespannemål, sorn nu får i natura erläggas, skulle sakna förvaringsrum och tillsyn; men detta vore lätt afhjelpt derigenom, att kronans rätt till sådan spannemål öfverlemnades på auction till den högstbjudande, med undantag af sådant qvantum, som kunde behöfva att för kronans egen räkning användas, hvilken kunde få i Commisariaternes Magaziner uppläggas.
Om i förra fallet någon minskning i contanta inkomsten sknlle uppstå, vore den mer än ersatt genom besparing i utgifterne. 2:0.
Jag hemställer, att de så kallade KronoBrännerierne måtte upphöra, såväl de, som af Allmänna MagazinsDirectionen bedrifvits, sorn de, hvilka åt enskilde varit, mot årligt arrende öfverlåtne, desse senare likväl med iagttagande af ArrendeContracternes innehåll.
Att husbehofsbränningen, somför sig sjelf betraktad, lämnar föga vinst och i detta afseende är öfverdrifvet högt beskattad, skall lida Den 21 Februarii.
SIS genom concurrensen med sådane Verk, |Otn begagna ett större antal pannor och af större rymd, men icke beskattade, faller af sig sjelfj och Kromobrännerirättighet innefattar dessutom en art af monopolium, som strider emot andan af vår Constitution och våra economiska författningar.
Någon allmän nytta af denna inrättning inser jag icke, och tror knappt, att den kan åberopas, ty den vinst, Staten deraf äger, är ingen eller obetydlig; och om man skulle invända, att den förmenta skadligheten derutaf förminskas vid betragtande af den omständigheten, att åtskilliga Städer icke få utöfva bränvinsbränning, torde dervid blott behöfva anmärkas, att dessa Städer, som för det mästa icke hafva eget jordbruk, icke heller skulle en sådan rättighet med någon förmån begagna. 3:0.
Sedan Städernes Innevånare, hvilkas jord blifvit nästan allmänt förlänt eller donerad, med föreskrift om odlandet af sådane växter, som icke utgöra födoämnen, nu begagna den uteslutande till sädesproduction och dessutom blifvit berättigade, att sjelfve förädla denna sin production genom bränvinsbränning, ha de kommit att afvika från sin bestämmelse, att förse landtmannen med dess behof af fabrikater, i utbyte mot dennes productionerj
Den 21 Februarii* och det synes alltså billigt, att lindtmannen äfven kommer i åtnjutande af de rättigheter, som tillhört Städernes Innevånare, att nemligen, om han sä finner för godt, sjelf få förädla alla råämnen till fabrikater, äfvensom att hvar som hälst afsätta sine productioner
Och tillverkningar, samt hvar sorn helst köpa sina behofver.
Jag vill ingalunda tåga, att någon direct fördel kan väntas af näxingars sammanblandning, ty ett ringa förlags användande på flera näringar skadar dem alla, ehuru många anse det för en vinst, att kunna göia sig oberoende af andras biträde, eller att i enskild hushållning efterapa det system, som alla Europas nationer nu synas följa.
Tvärtom tror jag, att näringarnes framgång skulle mera beredas, om hvar och en för sig använde sina krafter och sin förmögenhet på en enda ; mm kanske gör den, förut vissa medborgare tillerkände uteslutande rättigheten till s& kallade stadsmanna-närinears idkande dem mera liknöjde ait eftersträfva någon fullkomlighet, och denna liknöjdhet skulle försvinna, om en allmän täflan gjorde det till ett behof för dem, att förko'ra sig i sina yrken för att bibehålla öfvervigten.
Då denna fråga till sina grunder, eller såvida den enskildt rörde något visst Stånds Den 2i Felmar ii. rättigheter, redan blifvit vid 1809 års Riksdag med bifall af Riksens Ständer afgjord, är nu endast frågan om tillämpning i detaljer af den då etablerade principen.
Man har härvid föreställt, att tillämpningen borde med sådan varsamhet verkställas, att icke öfvergången från skråtvång till frihet blefve alltför skarp.
I detta afseende får jag anmärka, att utförandet redan är väsendtligen förberedt, dels genom etablerandet af principen för tretton år sedan, dels genom förbudet emot jagandet efter fuskare och bönhasar.
Det är dessutom icke fruktansvärdt, att några betydliga verkstäder eller fabriker på landet i någon hastig*, het uppkomma.
Att en allmän utrikes handelsfrihet är ea helt annan fråga, torde icke behöfva sägas. 4:0.