Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stipendierna böra tillgodonjutas endast af sådana Adeliga ynglingar, hvilka vilja studera vid Rikets Universiteter, och i hvilken föreskrift således någon rubbning icke kan göras; att deremot CadettSkoleFooden, hvilken egentligen tillkommit ige - Den i October c. m. 55 nom de afgifter, som vid Introductioners erhållande till Riddarhuset erläggas,kan i en Iram.! tid, genom den tillväxt Fonden på detta sätt år* ligen vinner, lemna tillgång för inrättandet af Stipendier, hvilkas föremål Ridderskapet och Adeln synas vara oförhindrade att sjelfve bestämma; dock bör Utskottet härvid icke obemäldt lemna,|att Ridderskapet och Adeln redan vid 1817 och 1018 årens Riksdag förordnadt, att i den mån afkastningen på denna Fond tillväxte skulle deraf alternativt tillskapas ett högre Academiskt stipendium på 240 R:dr Banco, och ett FriCadettrum på Carlberg, hvilket beslut, så vidt tillgsrgarne det medgifvit, äfven gått i verkställighet, och att följagteligen, derest Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, att Fondens blifvande odisponerade afkastning borde till förut icke vanliga ändamål användas, berörde förordnande måste, på längre eller kortare tid blifva hvilande.
På dessa grunder, och då det synes vara Ridderskapet och Adeln värdigt, att, genom lemnadt understöd åt sådane obemedlade Adaliga ynglingar, hvilka uti de närande yrkena önska söka deras utkomst och i sådant afseende, utom praktisk färdighet vilja vid något Läroverk inhemta de vettenskaper, som kunna befrämja en fullkomligare utöfning af det yrke de valt, gifva, på sätt Herr Sparre 6ig yttrat, ett högtidligt godkännande af den grundsats, att det icke är oförenligt med Adelig Börd och vårdad uppfostran, att Ståndets medi <5 Den 3 Octobtr e. m. lemmar ägna sig åt näringarne; får RiddarhusUtskottet i sä måtto tillstyrka bifall å den af Herr Sparre framställda Motion, att i den man blifvande Rärtebesparingar å Adaliga Cadettskolefonden det medgifva, och då tjenliga Läroanstalter fö,r näringarne och jordbruket kunna varda inrättade, *:ne
Stipendier till lika belopp med de nu varande lägra Academiska Stipendier^», elier 160 R;dr Banco hvardera om året må berörd» fond anslås, för alt, enligt de hittills gäibnds allmänna grunder för stipendiers bortgifvande, tilldelas åt de Adeliga ynglingar, hvilka på sätt berördt är åstunda at* förvärfva sig vetenskaplig underbyggnad för näringarnes fullkomligare bedrifvande; och att det må öfverlemnas åt RiddarhusDirection*n, «tt i »fseecde på tid och vilkor för dylike supsndiers inn*hafvande, lör hvarje stipendiat serskildt göra de bestämmelser, som efter hvarje Näringsgrens olika be-i skaffeobet och andre omständigheter kunna finnas nödige; dock att eu ifrågavarande stipendier ej må under längre tid, än högst 5 år af en och samma person åtnjutas, Och kommer »agoni en följd af detta tillstyrkande, så vida Ridderskapet och Adeln dertill lemnar dess bifall, enär Riddarhu&Directionen finner oftanämode stipendier i afseende på de dervid fästads vilkor kunna utgå, den af Ridderskapet och Adeln år 1818 meddeldta föreskrift om'den behållne räntans användande,, att förblifva hvilande intill dess den summa, »om för oftanämnd» tvenne Stipendier erfordras, blifvit till fullo afsatt ; hvilket allt jeta* i Den 3 Oclober c. m, 56 te tvenne Ledamöters serskildta mening till Höglofl.
Ridderskap; ts och Adelns vidare prof* ning vördsamt öfverlemnas.
Stockholm din 33 September 1823.
Få RiddaihutUtskottets vägnar Polycarpus Cronhjelm.
N- Snoilsky. A Utdrag af Protocollet, hållit i RiddarhusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 33 September 1823. S. D.
Vid afgörande af den utaf Herr Sparre, Bengt Erland, väckta och till RiddarhusUtskottets utlåtande remitterade Motion angående Stipendiers anslående till de Adelig© ynglingar, hvilka allvarligen ägna sig åt Näringarne, var Grefve Cronhjelm, Polycarpus, af serskild mening och yttrade-, Lik* med Motionairen tror visserligen jag det vara önskeligt, att de bildade SatnhällsClasseraes barn, så väl Frälse som Ofrälse*, mera än hittills, ägna sig åt de så kallade närande yrken; men jag tror icke att detta ändamål vinnes genom utdelning af stipendier.
Ursprunget till Stipendier har varit, att åfr meddellösa ynglingar bereda tillfälle, att, utan hinder af knapphet i egna tillgångar, kunna Ben 3 Or t ober e. m. vid Läroverken förskaffa sig de kunskaper, sorn i framtiden skola gagna Staten eller det allmänna.
Men om man abstraherar från behofvet och föreställer sig detta fullkomligen uppfyldf genom andre tillgångar, så kan jag icke finnai att stipendierne i och för sig själf— ve innefatta någon uppmuntran till ytterligare framsteg; ty de låna sitt värde endast af detta behof och kunna icke ställas i samma cathegorie med de distinctioner af Ordnar, Jetoner, Medailler m. ra., som det allmänna utdelar, och som hafva till ändamål, att verka på den oegennyttiga hederskänslan.
Nu är förhållandet vid de så kallade närande yrken, (hvilka jag häldre ville benämna enskilde, emedan alla yrken äro närande och således äfven det allmännas eller Statens,) att ingen skicklighet deruti kan vinnas, utan practisk handläggning, att denna, 6åvida yrket eljest är lönande, och andra än lönande yrken vore orätt att uppmuntra, måste äga sitt värde och kunna uppfylla individens , mot yrket svarande behof, och stt således inga Stipendier der äro af nöden.
Det är visserligen sannt, att de bildade MedborgareClasserne, mera än de må hända borde, inkasta sina barn i de allmänna yrkena eller Statens, men detta begär har synts mig några år vara i aftagande, och i alla fall anser jag det icke kunna modifieras genom den åsyftade inrättningen af Stipendier, Utan endast af tiden, sorn har sig ensam förbehållit att afhölja de fördomar, hvilka ännu betacka sundare idéer, och tiden föres troligen icke fram genom Stipendierne.Hvad Landtbruket seri Den 3 October e.m. 59 skildt beträffar, så är det, såsom Motionairen anför, beklagligen ssnnt, att för vårt Fädernesland ännu mycket deraf återstår att lära; men orsaken ligger visserligen ej deruti, att icke de mera bildade SamhällsClasserae egnat sig åt detsamma, ty man finner i alla provincer ett betydligt antal af deras individer, så väl Adeliga som Ofrälse, hvilka öfvertagit arrenden eller sköta egne större eller smärre egendomar.
Men den rätta och enda orsaken synes mig ligga i aftynandet sf rörelsens liflighet; ty der denna är verksam der växa Capitaler , Och der sådane finnas der lockas den enskilda industrien af sig sjelf till nya försök
Och förändringar, och detta endast genom hoppet och möjligheten af vinst.
Dessa orsaker existera äfven vid Manufacturerne och förkla* ra hvarföre de Svenska ligga under de utländske, hvarföre de ej kunna drifvas i stor Scala eller Fabriksmässigt, hvarföre de således äro mindre lönande och mindre locka till concurrens.
Men en annan orsak; hvarföre Manufacturerne äro mindre 6Ökte af bildade individer än de kanskevannars skulle vara, synes mig ligga uti den med skråväsendet upp. vuxne barbariska sed, att
Lärlingen de första åren är föga annat än betjent åt Mästare och Gesäller och i egenskap af sådan ofta blir ganska illa behandlad; och så länge detta bruk icke är häfvit, må man fåfängt vänta, att bildade Föräldrar, måne om sine barn, skols, vare sig af Stipendier eller af en förutsedd vinst af yrket, förmås att insätta dem i Manufacturyrken, der de befara, att blifva ut - Den 3 October e. m. satte för så väl fysiska som moraliska misshandlingar.
Jag tror mig nu hafva anfört orsakerne, hvarföre bildade ynglingar i allmänhet, mindre äa man kanske har rättighet att önska, egna sig åt enskilde närande yrken, och dessa orsaker anser jag icke kunna häfvas genom de ifrågavarande Stipendierne.
Men jag tror mig med serskildt afseende å Adlige ynglingar böra tillägga, att lika skadligt det skulle vara, att uteslutande egna dem åt Statens tjenst, lika skadligt vöre det å andra sidan, att söka bibringa dem uteslutande tendens till eöskilte productive yrken j ty "Adelsmannen är, såsom Herr von Hartmansdorff i ämnet yttrat, genom födseln bestämd till det offentliga lifvct och att såsom Representant föra Folkets talan i allmänna angelägenheter.
För att kunna uppfylla detta kall åligger honom att skaffa sig kunskaper och kännedom om menskliga angelägenheter i allmänhet, ty det är hans pligt att sysselsätta sig med Staten, icke med hushållet allena-” Först d4, när hos honom saknas kropps- eller själsförmögenheter för att på ett utmärkande sätt gagna det allmänna i offentelig väg, då först bör han efter min tanke ute/lutande egna sig åt enskilde yrken, och ifrån det offentliga Ståndet, *om’han egenteligen tillhör, inträda i det enskilda, för att der ehuru på ett mera obemärkt sätt, vara nyttig för sig sjelfsj för Medborgare och för Fäderneslandet.
Ben 5 Ocloler e. m. Gr Härmed förenad» sig Herr af Lehnberg, Carl Magnus: och skulle bemälte
Herrars sålunda yttrade skiljagtiga tankar genom Protocollsutdrag åtfölja Utskottets Betänkande- Ut supra.
Ex Profocollo N. Snoilsky.
Bilaga till PleniProtocolIet för den g October, * förmiddagen.
N:o x. Herr von Hartmansdorff, Augujlt
I anledning af de olika meningar, sorn uppstått om rätta förståndet af de stadgar , som bestämma sättet huru förhållas skall med tillsättandet af JustitiaeOinbudsmannens efterträdare, då den förre under påstående Riksdag aflider, har jag anhållit alt få framställa min åsigt af saken, enär ingen annan åsyftning 62 Den g October f, m. dermed, än reda och rättelse för framtiden kunde sättas i fråga.
Detta ögonblick tror jag nu vara inne; och jag vill hegagna det för att i följe af de slutledningar, hvartill jag kommer, föreslå ändringar i 25 och 26 §. §. af JustitiaeOmbudsmannens Iustruction.
Ordalydelsen 1 dessa lagrum är för närvarande så obestämd att den, efter mitt begrepp icke kan tillämpas utan jemnförelse med andre lagbestämmelser, eller utan uppfattning af meningen med de stadganden i Grundlagen, hvaraf denna §. i JustitiaeOmbudsraannens Instruction är en följd.
Svårligen lärer någon Lags ordalydelse kunna göras så tydlig eller fullständig, att man icke vid tillämpningen måste göra afseende på de allmänna Jårnuftsgrunderna för ali Lag, och på Lagstiftarens nppfåt i hänseende till de färfkildia förhållanden som aga rum hos det Folk, för hvilket Lagen är gjord.
Dess tillämpare skulle elje6t icke behöfva äga hvad man hittils af honom fordrat, nemligen kännedom af den allmänna rattsläran, och af sitt Land>; allmänna Författning, utan vara belåten med att bloitförstå, uppläsa och afkunna den bokstafligalydelsen afsärskildts § §. lemnande derhän huruvida påföljden deraf vore förenlig med rättsläraos allmänna fordringar, och med andan af det Samhälles serskildta Lagstiftning, der tillämpningen skedde
Ett sådant läsande af lagens bokstaf utan eftersinnande afLagens mening skulle leda till sjelfmotsagelser som äro alltför ögonskenliga, för att behöfva med Den 9 Octo ber J. mt 65 exempel upplysas.
Jag antager således, att Lagens anda alltid först bör betänkas och tillämpningen ske derefter, 6å vida icke ordalydelsen är så bestämd att afvikelser från bokstafven kunde leda till Lagens förtydning.
Från dessa grunder vill jag draga de slutledningar, jag nu går att göra.
Huru förhållas skall med tillsättandet af JustititiaeOmbudsmannens efterträdare mellan Riks. dagarne är iotet tvifvel underkastadt.
Återstår således att först utreda frågan om nytt val af JuflUitvO mbuds man bör, under det Riks dagarne pS/lå af Rikfem Ständer förätias, ehuru de redan Valt en Suppleant att honom efterträda?
Derpå svaras /a, ehvad man vill hemta svaret från allmänna förnuftsskäl, eller från andan af vår Statsförfattning.
Suppleanten är eljest JustitiaeOmbudstnannens ovUkorliga Surviuancier, och tillvarelsen af en sådan, då det icke behöfdes, är stridande både mot rättsgrunder i allmänhet och mot vår Statsförfattnings fordringar.
Eftertankan måste nemligen säga en hvar, att då ingen våda genom brist på Survivancier uppkommer, bör en sådan icke finnas, dels emedan det kan hända, att Survivancieren, innan företrädaren afgår, varder genom moraliska eller physiska fel oskicklig, eller mindre skicklig, ändå han valdes, dels emedan en annan mera tjenlig person till efterträdare, kan under tiden varda bekant.
Derföre är det ock sorn grundlagliga Författningar i allmänhet äfvensom vår, vanligen icke erkänna några andra Survivancierer än till Thronen och till 64 Den 9 Oetoherf. ni, vissa rum i den Lagstiftande Församlingen!
Likaså vådligt som det skulle vara, att, synnerligen i första fallet, för hvarje gång bestäm* ma efterträdaren genom nytt val, likaså litet farligt synes det vara, att göra det med Justitieombudsmannen; och då bör valet förnyas.
Men invänder mtn, Grundlagen förbjudet icke bokstafligen att utnämna Survivancierer på Embeten!
Jag medgifver det; men 60 $.
Regeringsformen förbjuder Konungen, att bevilja några monopolier hvilket Survivancer ostridigt äro; och 28 §.
Regeringsformen stadgar, att endast förtjenst och skicklighet skola vara grund till befordran, hvilket icke kunde uppfyllas, om man på förhand bortgifva ett Embete, utan att kunna veta huru det framdeles^ riå tjensten blefve ledig, kunde stå till med Survivancierens egenskaper, i jemförelse med di blifvande medtäflares.
Också har Regeringen, iagttagande
Grundlagens anda i detta fall icke sedan närvarande Regeringsform blef gällande, mijf veterligen beviljat Survivancier i något till Statsförvaltningen hörande embete, ehuru deras meddelande å Hofsysslor och Ordens värdigheter, eller i sådane "afseenden , sorn för Samhället äro likgiltiga, bevisar, att sjelfva saken hvarken är giömd, eller kommen ur bruk.
Äro Survivancer stridande mot Grundlagens anda, då det Engar Etpbeten, som tillsättas af Kongl.
Maj;l så måtte de äfven vara det, då fråga är om de beställningar, som Riksens Ständer meddela.
Hvarföre har då Grundlagen likväl förordnat cn Survivancier åt Justi, Den 9 Ocioler f. m. 6$ stitia?Ombudsmannen?
Jo, rimligtvis derföre, att Ständerna icke, såsom Regeringen, alltid äro tillstädes, och kunna tillsätta en efterträdare, samt emedan de icke velat öfverlåta sitt val åt någon annan.
Men under påstående Riksdag äro Ständerna tillstädes och kunna tillsätta en justitieombudsman efter deras sinne.
Skälet att begagna Survivancieren förfaller således och följaktligen äfven påföljden deraf.
Nytt val syne* derföre efter allmänna förnuftsskäl och enligt andan af vår Grundlag, böra äga rum under påstående Rikadag, då Embetets ledighet dertill föranleder.
Men det hindrar icke
Ständerna att låta sitt val falla på den redan utsedde Suppleanten, i händelse inga mellankommande omständigheter förbjuda det.
Sådane kunna dock finnas j ty man måtte väl erkänna, att längre tid än som behöfvca för Ombudsmannen till att dö, fordras icke heller för Suppleanten till att begå ett brott, eller en ehuru må hända inför
Lag icke strafFar, dock i allmänna omdömet förklenlig handling, eller att vara sinnessvag, eller bysatt för gäld o. s. v.
Man torde ej heller vilja bestrida attdefJ sa händelser kunna ganska väl inträffa undet tiden" mellan en ny vald Justitieombudsmans insättande i Embetet, och hans dödliga frånfällej och att de ehuru ej bokstafligen omtalade i de lagrum, som angå Suppleanten, likväl äro vigtiga nog, för att. böra befria Rik - Bd. till Ridd. o. Ad> Pr. IX Band* S 66
Den 9 O cl ober f. m, sens Ständer från ett sådant Ombud, och tillåta dem välja ett annat.
Betragtar man efter
Lagens bok/inf frågan om anställande af nytt val till JustitiaeOmbudsman, under påstående Riksdag, ehuru Suppleant är till: så finner man 98 §.
Formen ovilkorligen stadga, att denne Lör JustiticcOiubudfmannen efterträda, i fall han, innan den näjlföljande Riksdagen, (kulle med döden afgå.
Och då 83 §.
Regeringsformen bjuder, att Grundla: g ar ne, i hvarje får földt fall (kola, efttr deras 0 ri daly delfe, tillämpas, så bör intet nytt val äga rum utan Suppleanten vara JustitiaeOmbuds-i mannens ovilkorlige Survivancier.
Om hvad jag förut anfört, äger någon grund, 6å synes detta stadgande vara både förnufts- och grundlagsvidrigt.
Men då så mycken klokhet och sammanhang framlysa i Grundlagens öfriga Stadganden, bör man icke obesedt taga för afgjordt att någondera delen saknas i det förevarande.
Vid närmare eftersinnande lärer man rimligtvis icke kunna antaga annat än att med orden innan den näflföljande Riksdagen menas /• mellan Riksdagarne, emedan Ständerne då icke äro församlade, eller kunna förrätta nytt val.
Att meningen är sådan, synes 6å mycket tydligare, som Grundlagens berörde ordahjdelfe, enligt hvad Herr Lefrén redan anmärkt, till,' kännagifver, att fedan en efter sista Ombudsmannens val nästföljande Riksdag begynt, har äfven Suppleantens rätt att efterträda JustitiesOmbudsmannen upphört, i händelse denne af» ginge innan Riksens Stander förrättat det val, Den 9 October f. m. 6 7 till detta Embete, hvilket de, enligt 96 §.
Regeringsformen vid hvarje Riksdag skola göra.
Hvad som gäller om Suppleanten i början af Riksdagen, eller före valet, måtte äfven gälla i slutet af densamma eller efter valet, emedan grunden i bägge fallen är enahanda, eller den att Riksens Ständer äro tillsammans, och icke, så länge det räcker, behöfva tillita den Survi; vander, som endast för deras frånvaro är påräknad
Om än emot såsom jag förmodar sunda förnuftsslut och Grundlagens anda Lagens iden-i na del mindre vårdade bokstaf ovilkorligen stadgar, att en Survivancier för JustitiseOmbudsmanöen bör finnas, när det icke behöfves, och följakteligen att Suppleanten skall, under påstår ende
Riksdag tillträda sysslan utan nytt val, så frågas ytterligare om Fullmägtige i Banken och Rik6gäldsConfoiret skola befatta sig med att infatta honom i Embetet enligt 26 §.
Justitia^— Ombudsmannens instruction ?
Derpå svaras neji Ty enligt hvad jag redan hos Herrar Fullmägtige haft äran anföra finnes ingen rimlig grund, hvarföre icke de skulle hafva fått detta, hvarken Banken eller RiksgäldsContoiret angående uppdrag, om icke af orsak, att inga Representanter af samtelige RiksStånden mellan Riksdagarna äro att tillgå.
Men under desamma finnes icke skälet till b fattningen, fÖljagteligen bör den sednares äfven upphöra och den första åtgärdens eller Justit:a50mbudsmannens insättande i embetet, leder till den andra, eller val af Suppleant genom Herrar Fullraäg-i 63 Den 9 Octoler /. m. J tige, ehuru Riksens Ständer åro tillstädes och kunna göra det.
Detta gäller om man icke ingår i någon pröfning huruvida nytt val af Justitieombudsman bör anställas, eller ej.
Ingår man i denna pröfning, så lärer man svår, ligen kunna förbise motsägelser mellan Grundlagarnes anda och dess bokstaf, och Fullmägtige deätomera böra undvika att gå Riksens Ständer och ConstitutionsUtskottet i förväg, i afseende på tillämpningen, som 26 § Justiti*- Ombudsmans Instruction ej i afseende på Supple* antens insättande, gör någon skillnad emellan Riksdags och annan tid, emellan Riksdagens början eller slut.
Det står blott: dör JuftiticeOmbudsmannen, så skola de insätta Suppleanten i embetet.
Men i början af en Riksdag eller innan Ständernas Lagtima val föregått, kunna ej Fullmägtige göra det, emedan ingen Suppleant finnes, ty suppleantskapet räcker enligt 98 §•
Regeringsformen icke längre än till Riksdagens början.
Får och bör man antaga conseqvence i lagstiftningen, så väl vid slutet, som i begynnelsen af ett Riksmöte, så är det äfven klart, att Survivancen efter det Lagtima valets förrättande icke påräknas taga sin början förr än den behöfves; eller elter Riksens Ständers åtskiljande.
Origtigheten, att Banco- och RiksgäldsFullmägtige befatta sig med Suppleantens insättande i JustitiasOmaudsmans-embetet, eiler med väljandet af Suppleant under Ständernas sammanvaro, synes älven af det föreskrifna sättet dertill.
Den g Octo ber e, n\. 69 Enligt 98 § Regeringsformen skall Justi— tiaeOmbiulsmans Suppleant väljas af 48 Ständernas Electorer, hvaraf öfver hälftens röster, eller minst 25 erfordras för att blifva vald; och man har hittils förstått Lagens mening så, som skulle ingen af detta antal få fattas.
Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret utgöra såsom bekant är, tillsammans 24.
Enligt g ä BancoFuilmägtiges och 9 §. af RiksgäldsFulimägtiges Ansvarighetslagar af den 1 Maji 18so, behöfva blott tvåtredjedelar vara tillstädes, då ämnen af vigt, och sysslors tillsättande skola afgöras.
Följagfeligen erfordras endast 16 närvarande Fullmägiige, ochendast 8 röster då Ordförandens är deribland, lör att i Embetet insätta Justitieombudsmannen, och välja hans efterträdare, eller blott en tredjedel så mänga röster för att göra det, när Fullmägtsge utöfva Riksens Ständers rätt, som när de utöfya den sjelfva, hvilket synes mig vara ett tydligt missförhållande»
Ville man nu föreställa 9ig möjligheten, att någon sökte utöfva ett otillbörligt inflytande på detta val, och att någon väljande kunde af mensklig svaghet duka under för hot eiler frestelse, så 6ynes det vara lättara att verka på färre, än på flere personer, så framt man icke vill antaga att Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret äro mera ofelbara, än andra Riksens Ständers Electorer, hvilket hvarken lärer kunna påstås eller medgifvas.
Endast genom ett Protocollsutdrag från Rik* aens Ständers Ombud i Banken och Riksgälds-j 7 o
Dm 9 Oclober f. m.
Contoiret, insattes Suppleanten i JustitiaeOmbudsmansembetet, enligt 26 §. i dennes Instruction.
Hvarföre får han icke Fullmagt, så väl 60m andra och ringare Embetsmän ?
Jo rimligtvis emedan de som skulle utfärda henne, eller Ständerne äro frånvarande mellan Riksdagaroe, och icke kunna göra det.
Mea under påstående Riksdag äro de i stånd dertill.
Följ— agteligen böra de äfven gifva Fullmagt åt den andre likaväl som åt den förste Justitieombudsmannen, hvilken under tiden blifvit tillsatt.
Hvad sorn gäller om val och befullmägtigande af Justitieombudsman under Rikdagarne, gäller naturligtvis i alla afseenden, äfven om hans Suppleant, och hvad som gäller om enderas afgång genom döden, måtte äfven gälla Om embetet nedlägges^ emedan ingen lärer kunna emot sin vilja tvingas att vara Justitieombudsman, mera äc att bibehålla något annat embete.
På sådaoe grunder vågar jag föreslå, att, i 25 § af JustitiaeOmbudsmans Instruction, orden: innan näjlinf allande Riksdag, med döden af ginge: måtte förändras till: mellan Riksdagarne från embetet afginge-, samt att 26 §. af samma Instruction måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: ■Afgår JiistiticeOmbudsman från embetet, under påstående Riksdag, före eller efter det Lagtima valet till detta embetes besättande, förhålles med utseendet *f en efterträdare på sätt 97 §, Regeringsformen fo - Den 9 Oelober f, m. 7* r eskr ifver: afgår Justitieombudsman mellan Riks daguene, sammanträde genast Fullmägtige ofver Bancovcli Riks gäld sverken, och insatte i embetet genom Protocollsutdrag, den person, Riksens Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarne utseclt.
Blifver denne, till verklig JustiticeOmbudsman förordnad, viilje genast be malte Fullmågtige samfäldt och per Capita, en annan, Lag samma vare, om denne person rättigheten tilt efterträdandet sig, mellan Riksdagarne afsäga- eller eljest derifrån afgår, Under påstående Riksdag förhålles dermed enligt g§ §, Regeringsformen.
Om denna framställning godkännes, så förmodar jag, att Högloft.
ConstitutionsUtskottet, till hvilket jag annåller att denna motion måtte remitteras, lärer hos Riksens Ständer föreslå de ordförändringar i Grundlagame, hvilka dermed stå i förbindelse, och till hvilkas föreslående jag på detta rum icke är berättigad.
Bilagor till Pleni-Protocollet för den g October, eftermiddagen.
N;o II Herr Lilljeftråle, Gu fl af i Sedan Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uti Plenum d. 4 sisth beslutat en förhöjd Capitations - 7* Den g October e, m. afgift för Ridderskapets och AdelnsLedamöter till nästa Riksdag, för att betacka brist uti RiddarhusCassans Fonder, egenteligen deraf föranledd att en RiddarhusCassans fordran hos aflidne Majoren Axel Printzenskjöld, genom på god tro snart sagdt, lemnadt lån, gått förlorad; och då Höglofl.
Ridderskapet och Adelö funnit betänkligt att för uragtlåtenhet af vidtagande nödige försiktighetsmått, som denna olycka kunnat afböja, någon recherce eller Rättegång anställa, synes mig likväl vara välbetänkt och med rättvisan enligt, att så vidt möjeligt är, söka praecavera dylika misstag för en framtid.
Jag vågar derföre föreslå att Höglofl.
Ridderkapet och Adeln genom aflåten skrifvelse till Höglofl.