Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad det för Banko-verkets styrelse och förvaltning nu gällande Reglemente föreskrifver, skola de grunder, dem Riks-Stånden, hvart för sig, antagit i afseende på val af Revisorer för granskning af Banko-diskontverkets räkenskaper, till E. K. Maj:t i underdånighet uppgifvas, på det att två Revisorer för hvartdera Riks-Ståndet må till denna förrättning utses och kallas; och få Rikets Ständer, till följd häraf, beträffande den revision, som för innevarande och följande år, intill nästa lagtima riksdag kommer att ega rum, underdånigst anmäla, att Ridderskapet och Adeln beslutit, att Riddarhus-direktionen hvarje år väljer två af Ridderskapet och Adeln till Revisorer och en till Suppleant; att Presle-Ståndet beslutit, att vederbörande Dom-kapitel, enligt särskilda föreskrifter, meddelade uti cirkulär, som till dem utgår, och enligt stadgad ordning rikets stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för Preste-Slåndet; att Borgare-Ståndet beslutit, alt till den revision, som omfattar förvaltningen och räkenskaperna för innevarande år samt begynner den 1 Mars 1861, bör, genom lottning, som uti hittills iakttagen ordning sker, emellan städerna Sundsvall, Köping, Söderköping, Hudiksvall, Sala, Wadstena, Hedemora, Söderhamn, Umeå och Luleå, bestämmas hvilka två släder ibland dem skola sända hvardera en Revisor, samt alt till den revision, hvilken omfattar förvaltning och räkenskaper år 1861 samt begynner den 1 Mars 1862, bör, genom lottning, uti hittills iakttagen ordning, emellan städerna Eksjö, Skenninge, Nora, Wimmerby, Strengnäs, Enköping, Sigtuna, Oregrund, Expedilions-Utskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 30. 53 Södertelge, Norrtelge, Lindesberg, Mariefred, Trosa, Säther och Grenna afgöras, hvilka två ibland dessa städer skola sända hvardera en Revisor; samt att Bonde-Ståndet beslutit att genom val utse Revisorer och Suppleanter för omförmälde förrättningar.
N:0 30.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Febr. 1860.
Presle-Ståndet den A — — Borgare-Ståndet den A — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af gjord framställning om förklaring af föreskrifterna angående verkställighet af straff-arbete.
(Lag-Ulsk:s Utlåtande N:o 7.) S. A. K. Rikets Ständers Juslitie-Ombudsman har, i sin till riksdagen afgifna allmänna redogörelse, förmält sig hafva funnit, att vid verkställande af ådömdt straff-arbete nödig enhet uti de exekutiva myndigheternas åsigter och förfarings-sätt saknas, så att, på sätt af fång-förteckningarna synes, bestämningen “en rnånad“ för straff-arbete blifvit inom några län beräknad till 28 dagar, inom andra efter kalendern och i de öfriga lill 30 dagar.
Till dessa olika tolknings-sätt saknas icke anledningar uti olika lagrum och författningar, hvarföre Rikets Ständer ansett lagstiflnings-ålgärd nödig till befordrande af en allmän, lika lagskipning; och då straff ådömdt för år beräknas efter kalendern, hvarom meriingarne icke äro delade, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad Lag-Beredningen föreslagit, ansett månaden i förevarande fall böra äfven beräknas efter kalendern, hvarigenom reda och lätthet vid straffs verkställande vinnes.
Den skilnad i strafftid af en eller par dagar, som derigenom kan uppkomma för särskilda, lill straff-arbete på lika antal månader dömda personer, har synts Rikets Stän - 54 Expedilions-Utshollets
N:o 34. der vara alli för obetydlig för alt förtjena afseende, helst då straff-arbete aldrig ådömes på kortare tid än två månader, och då det torde vara omöjligt att för en och samma förbrytelse tillämpa ett för alla qvantilatift lika straff.
På dessa grunder, och då tiden för fängelse-straff, der ej annorlunda finnes stadgadt, utan tvifvel bör beräknas lika med liden för straff-arbete, hafva Rikets Ständer för sin del beslutit en författning af följande innehåll: ”Då tid för ådömdt straff-arbete skall räknas efter månad eller år, varde den ”dag för slutdag ansedd, som genom sitt nummer i månaden motsvarar den, från hvilken lidräkningen börjar; börjar den på dag, mot hvilken ej någon svarar i den må”nad, hvarunder räkningen slutar, varde sista dagen i den månad för slut-dag ansedd. ”Samma lag vare i afseende å fängelse-straff, der ej annan beräkningsgrund finnes särskildt i lag stadgad.” Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Majit i underdånighet anmäla och framhärda etc.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 15 Febr. 1860.
Preste-Ståndet den 15 — — Rorgare-Slåndel den 15 — — Bonde-Slåndel den 15 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om anvisande af medel till fortsättande af arbetena å Statens Vestra stambana emellan Stockholm och Katrineholm.
(Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 52). S. A. K. Ilos E. K.
Majit bar Chefen för Statens jernvägsbyggnader uti memorial af den 19 nästlidne Januari, hvilket till Rikets Ständers åtgärd blifvit öfverlemnadt, i underdånighet anhållit, det E. K.
Majit läcktes af Rikets Ständer begära ett anslag af 500,000 R:dr, att, utöfver nu tillgängliga medel, intill slutet af instundande
April månad använ das till fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm lill Katrineholm.
E'xp editions-
Ut sko Hets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 31. 55 Varandes i della memorial anmäldt, alt Statens jernvägsarbeten för närvarande fortsättas, dels å södra stambanan emellan Fahlköping och sjön Stråken, hvaremot arbetena ä återstående delen a(' samma stambana, under afvaktan af Rikets Ständers beslut om banans sträckning norr om Finja-sjön genom Småland alstadnat, dels å vestra stambanan emellan Stockholm och Katrineholm, å hvilken sistnämnda bandel arbetena drifvas med en styrka af 1,700 man, som, i anseende till den särdeles blida vintern, nästan oafbrutet kunnat sysselsättas; hvarförutan Chefen för Statens jernvägsbyggnader, i afseende på dess nu framställde underdåniga anhållan om beredande af ytterligare tillgång för de å vestra stambanan pågående arbetenas fortsättning, tillkännagifva, att då af det vid årets ingång återstående belopp af 800,000 R:dr, utaf de vid förra riksdagen för Statens jernvägsbyggnader anslagne medel, en del icke kunde emot föreskriften i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 16 September 1857. användas till annat ändamål än arbetena å bangården och dertill hörande byggnader vid hufvudstaden, samt en annan del måste reserveras till bestridande af arbetskostnaderne för södra stambanan mellan Fahlköping och sjön Stråken, återstoden blefve otillräcklig för oafbrutet drifvande af ifrågavarande arbeten med oförminskad arbetsstyrka.
Och har Chefen, jemte det lian fästat uppmärksamheten å de olägenheter, som, derest ökadt anslag icke kunde erhållas innan beslut blifvit af Rikets Ständer iätladt om jernvägsarbetenas fortsättning i sin helhet, skulle följa såväl deraf, alt största delen af den nu använda arbetspersonalen måste afskedas, som ock af den oalvisliga nödvändigheten att i sådant fall inställa åtskilliga upphandlingar med flera för framtida arbeten nödiga åtgärder, slutligen erinrat, att af de 20,000,000 R:dr, som Rikets sist församlade Ständer uppdrogo åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret att för Statens jernvägsbyggnader upplåna, ännu, utöfver ofvannämnde 800,000 R:dr, återstod en oanvänd summa af 400,000 R:dr R:mt.
I anledning deraf, att uti E. K. Maj:(s nådiga Proposition om Statens jernvägsbyggnader den vid innevarande års ingång odisponerade återstoden af ofvannämnde 20,000,000 R:dr beräknats utgöra allenast 800,000 R:dr, hvaremot Rikets Ständers Revisorer och Fullmägtige i Riksgälds-kontoret lika med Chefen för Statens jernvägsbyggnader, uppgifvit denna återstod lill ett belopp af 1,200,000 R:dr, halva Rikets Ständer till utredande af rätta förhållandet härmed, låtit anställa noggrann undersökning, hvarvid det blifvit tillförlitligen upplyst, alt del belopp, hvarmed den till följd af Rikets sednast församlade
Ständers beslut utomlands upptagna lånesumman öfverskjuter de vid samma riksdag lör dä beslutade jernvägsarbeten beviljade nya anslagssummor å 19,600,000 R:dr, utgör en för jernvägsarbetenas foiIsättning befintlig oanvänd tillgäng af 400,000 R:dr.
Med afseende härå och då det är af synnerlig vigt, att ifrågavarande för Statens räkning företagna samt nu pågående jernvägs-arbelen må kunna, i den af Rikets sednast församlade Ständer redan fastställda riktning, ulan afbrott fullföljas, hafva Rikets Ständer, i afräkning å det anslag, som under innevarande riksdag kan komma att för vestra stambanan beviljas, anvisat en summa af 500,000 R:dr R:mt, för fortsättning af arbetena emellan Stockholm och Katrineholm, att, i mån af behof, till E. K.
Maj :ls disposition från Riksgälds-kontoret utgå; kommande i denna summa att inberäknas ofvanberörde 400,000
R:dr, som återstå oanvända af de, enligt Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag fattade beslut, genom Fullmägtige i Riksgälds-kontoret för jernvägsbyggnadernas bedrifvande upplånta medel; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla, framhärdande etc.
Slockholm den 15 Februari 1860. 56 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 32.
\:0 32.
Uppläst och godkiindl hos Ridd. och Adeln den 15 Fehr. 1860.
Presle-Slåndcl den 15 — — - Borgare-Ståndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 15 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Kurhus-afgiften.
(Bevilln.-Utslcs Betänkande N:o 15.) S. A. Iv.
Vid sistförlidna riksdag beslölo Rikets Ständer, att Kurhiis-afgiften ärligen, ifrån och med 1859 till och med det år, då nästa riksdag, eller den nu varande, slutades, skulle af hvarje mantalsskrifven person utgöras, för Stockholms stad med högst 50 och minst 3 öre, samt inom öfriga delar af riket med minst 3 och högst 25 öre; och sedan E. K.
Maj t, i öfverensstämmelse härmed och med hvad Rikets Ständer i öfrigt stadgat, utfärdat derom nådig Kungörelse den 23 April 1858, har Seraphimer-ordensgillet, för alt ådagalägga, i hvad mån denna afgift fortfarande må vara lor Lazarettens och Kurhusens underhållande af nöden, till E. K. Maj:t i underdånighet öfverlemnat sammandrag af inkomna summariska räkenskaper och revisions-berättelser angående Kurhus-medlens belopp samt Lazarettens och Kurhusens öfriga inkomster och utgifter under är 1857, hvilket sammandrag utvisar, alt Kurhus-afgiften för året utgjort 209,381 R:dr 19 sk. 3 rst. och öfriga inkomster 127,936 R:dr 15 sk., samt alt utgifterne uppgått till 299,561 R:dr 38 sk. 5 rst., allt Banko, på grund hvaraf och då det vore uppen bart, alt de ifrågavarande sjukvårds-inrältningarne icke utan Kurhus-afgiften kunde ega bestånd, samt denna afgift vore bestämd att utgå endast lill och med det år, hvarunder nuvarande riksdag slutar, Ordens-gillel lill E. K.
Maj:t hemställt, att nådig Proposition om samma afgifls fortfarande mätte till Rikets Ständer aflålas.
Med afseende å hvad sålunda förekommit, har E. K. Maj-.t, under den 14 Oktober sistlidet år, uti nådig Proposition föreslagit, att Kurhus-afgiften må jemväl under nästa statsreglerings-period utgå, på sätt och till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sistförfluten riksdag bestämda och genom ofvan omlörmälda nådiga Kungörelse den Expedilions-Utskoilets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 33. 57 den 23 April 1858 påbudna; och få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, del de, i öfverensstämmelse dermed och pä de af Seraphimer-ordens-gillet anförda skäl, beslutit, att, till veneriska smittans hämmande och bolande, en kurhus-afgift beviljas att fortfarande lill oell med det är, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantalsskrifven person, för Stockholms stad med högst 50 och minst 3 öre, samt inom öfriga delar af riket nied högst 25 och minst 3 öre, under i öfrigt enahanda vilkor, som vid sist förflutna riksdag blefvo bestämda och uti E. K.
Majlis nådiga Kungörelse den 23 April 1858 innehållas.
Stockholm den 15 Februari 1860.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 45 Febr. 1860.
Preste-Ståndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 15 — — Rikets Ständers underdånigt!
Skrifvelse, angående mantalspenningarnes bestämmande till jemna belopp efter nya mynt systemet.
(Stats—Utsk:s Utlåtande N:o 45.
Litt. C.) S. A. K.
Hos Rikets nu församlade Ständer har i öfvervägande kommit, att de flera åtgärder, sorn vid de 2:ne sislförflutna riksdagarne blifvit vidtagne, för att bereda lättnad och enkelhet vid mantalslängdernas uppgörande samt mantalspenningarnes debitering och uppbörd, i väsendtlig män förfelat sitt ändamål derigenom, att mantalspenningarne, hvilka löre sistlidne riksdag på olika orter i riket utgingo med 12, 8, 6 och 4 skillingar Banko, eller en jemn qvot af dåvarande mynt-enhet, icke, på sätt med den personliga skydds afgiften egde rum, bestämdes efter decimal-systemet, ulan allenast förvandlades från ofvannämnda jemna qvoler af den förut antagna mynt-enheten till i allmänhet ojemna JBih. till P. St.
Prot. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 Afd. 8 58 Escpeditions-Utskottets
N:o 34. delar af den nu gällande, eller till 37, 25, 19 och 12 öre. med hvilka belopp manlalspenningarne, enligt nu gällande föreskrifter, utgå.
Och Rikets Ständer hafva i anledning häraf för sin del beslutit, alt, med bibehållande af hvad för öfrigt i afseende å mantalspenningarnes utgörande är stadgadt, beloppet af dem skall, i de fall, der sådant ej redan egt rum, på sätt angående den personliga skjddsafgiften blifvit stadgadt, bringas i jemnare förhållande till det nja för myntberäkningen antagna decimal-systemet, sä alt personer, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, erlägga mantalspenningar med 37, 19 eller 12 öre, från och med nästa statsreglerings-period må komma alt utgöra desamma med 40, 20 eller 15 öre, hvarje klass med det belopp, som ligger närmast det nu gällande; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla, framhärdande etc.
Uppläst och goilkändt hos Ridd.
Och Adeln den 3 Mars 18GO.
Preste-Ståndet den 3 — -— Rorgare-Ståndet den 29 Febr. — Bonde-Ståndet den 7 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående uppkörande af tackjernstionden ock kammarskatten.
(Stals-Utsk:s Mern.
N:o 45 Litt. B.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har uppmärksamheten blifvit fästad deruppå att det vore af synnerlig vigt, alt jernhandteringen, hvilken, utom det betydliga inflytande densamma ulöfvade pä en mängd andra industrigrenar och på det ekonomiska tillståndet hos en stor del af landets befolkning, tillika beredde en af de hufvudsakligaste varu-artiklarne för rikets exporthandel, blefve försatt i ständ att genom en naturlig utveckling framgent kunna uthärda täflan å den utländska marknaden, i hvilket afseende och då en längre tids erfarenhet ådagalagt, det jernhandteringens betryckta ställning icke ensamt
Expo, ilitians- UIsko Itc ts Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 54.
59 berodde af sådane omständigheter, som stundom plägade tillfälligtvis föranledas af en i handelsförhållandena inträffad hastig rubbning, ulan äfven af andra för handteringen missgynnsamma förhållanden, hvilka under en lång tidsföljd allt mer och mer framkallats af en ovigtig ansedd beskattningsgrund samt af en mindre lämplig lagstiftning i öfrigt, förslag blifvit väckta derom, alt, till undanrödjande af de orsaker, som framkallat dessa menliga verkningar, nu utgående tackjernstionde och hammarskatt måtte för framtiden afskaffas.
Vid öfvervägande häraf samt enär allmänt kändt är, att priset å Svenskt jern på verldsmarknaden, till följd af en Iifligare handelställan, under sednare årtionden i allmänhet nedgått på samma gång som tillverkningskostnaden förökats, hafva Rikets Ständer ej kunnat undgå att finna angelägenheten all i sammanhang med de angående jernhandleringen nyligen vidtagne förändrade lagstiftnings-åtgärder, jemväl i afseende å den ännu gällande produktionsskatten tillvägabringas en förändring, som må kunna undanrödja hvarje ännu återstående, af beskattningsförbållanden beroende, hinder för näringens förkofran : och då för sådane induslriela inrättningar, som afse varuförädling, en beskattning af ifrågavarande art är så mycket mindre lämplig, som densamma utgår med en viss andel af den tillverkade varan samt följaktligen måste blifva ojemn och mera eller mindre betungande för produktionen, hvilken, liksom andra industrialster, kan på ett billigare sätt genom bevillning i mån af inkomst beskattas, hafva Rikets Ständer ej eller förbisett, att i den man afsk a fia lidet af ifrågavarande beskattning otvifvelaktig! kommer att uppmuntra till ökad produktion, flera andra af landets näringar derigenom äfven skola befrämjas och nya arbetstillfällen för befolkningen beredas på samma gång som Staten genom förökad bevillnings-inkomst blir, åtminstone lill någon del, ersatt för sin uppoffring till ifrågavarande industris förmån.
Den eftergift af ifrågavarande beskattning, som Rikets Ständer funnit af nu anförda förhållanden vara påkallad, hafva Rikets Ständer likväl, hvad beträffar tackjernstionden, ansett icke böra utsträckas till den med vissa privilegier ännu gynnade tackjernstillverkningen inom bergslag, så vida icke bergslagerna förklara sig villige alt afstå från sina särskilda friheter och förmåner.
Ehuru nu afskaffandet af hammarskatten äfvensom af tackjernstionden inom de icke privilegierade orterna otvifvelaktigt skulle, på sätt Rikets Ständer här ofvan underdånigst anfört, i väsendtlig mån befordra jernhandteringens utveckling, hafva dock Rikets Ständer funnit denna industris framsteg och förkofran till icke ringa del vara beroende äfven af andra förhållanden, bland hvilka Rikets Ständer företrädesvis fästat uppmärksamhet vid tullbestämmelserna, såsom väsendtligen inverkande på lättheten alt afsätta jernhandteringens alster samt i följd deraf äfven på produktionen; och då, enligt nu gällande tulltaxa, utförselstullen för tackjern och malm, utgörande 50 öre för en centner, synes vara en alltför dryg afgift för att annat än undantagsvis medgifva utförsel af nämnda varor, särdeles hvad angår artikeln malm, för hvilken äfven E. K. Maj:t vid sislförflutne riksdag i Nåder behagade, föreslå tullafgiften till endast 25 öre, hafva Rikets Ständer ansett en nedsättning till sistberörde belopp af ifrågavarande exporttull bättre uppfylla ändamålet, utan att likväl deraf en så betydlig utförsel af omförmälda råvaror eller stegring af priset derå bör befaras att icke bruksidkare i allt läll, derest de befrias från hammarskalten, kunna anses, genom dessa åtgärder, om de samtidigt vidtagas, hafva vunnit någon förmån.
1 öfrigt torde det vara allmänt erkand), att jernhandteringens mindre fördelaktiga ställning icke härrört af bristande tillgång på jernmalm, utan att tillverkningen deremot är väsendtligen begränsad genom svårigheten alt för billigt pris erhålla tillräckligt bränsle.
Vid sådant förhållande och då förädlingen af jernet, ju längre den drifves, alltmera medtager den begränsade bränsle - (50 Expcditions-lltskottcts Förslag lil underd.
Skrifvelse N:o 35. tillgången, har det synts Rikets Ständer äfven i slats-ekonomiskt hänseende vara mindre lämpligt att genom allt för hög exporttull motverka utförseln af det rikligen tillgängliga råämnet.
På grund af detta allt, hafva Rikets Ständer, med förbehåll att framdeles för de särskilda grenarne af jerntillverkningen bestämma de bevillnings-afgifter, som efter förändrade förhållanden kunna finnas lämpliga samt under vilkor, att ulförselstullen å tackjern och malm kommer att nedsättas åtminstone till hälften af den i nu gällande tulltaxa stadgade afgift, för sin del beslulit: l:o att stångjernslillverkningen inom hela riket skall frän och med nästa statsregleringsperiod från hammarskatt befrias; och 2:o att tackjernstionden af alla hvltor, belägna utom de privilegierade bergslagen, likaledes skall från och med nämnde tid upphöra; med underdånig anmälan hvarom Rikets Ständer derjemte i underdånighet hemställa, att, derest de privilegierade bergslagen derom skulle väcka fråga, E. K.
Maj:t i nåder behagade låta verkställa en utredning af dessa bergslagers återstående privilegier samt derefter lill Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om och med hvilka vilkor befrielse från tackjernstiondens utgörande jemväl må varda dessa bergslager tillerkänd.
Stockholm den 7 Mars 1860. X o 35.
(Se Skrifvelse-förslaget N:o 39 samt Expeditions-Ulskollets Memorial N:o 6.) Expeditions-Ftskotlets Förslag till underd.
Skrif reise j\7:o 36■ 61 H:o 36.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Fehr. 1860.
Preste-Ståndet den 25 —- — Borgare-Ståndet den 25 — — Bonde-Ståndet den 25 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående anskaffande pä Kronans bekostnad af duckade lotsbåtar.
(Stats- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 4.) S. A. K.
Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att, då Staten åtagit sig vidmagthållandet af loisinrättningen i riket samt följaktligen jemväl borde tillse, att sjöfarten hade af denna inrättning det dermed åsyftade gagn, härtill äfven hörde omsorgen derom, att lotsarne, hvilkas yrke i Sverige icke lernnade så stor afkomst, att de lill detsammas bedrifvande kunde för egna medel anskaffa fullt tjenliga sjögående båtar, ej genom brist på sådane förhindrades att fullgöra sina tjenstepligter, hvilket likväl nu understundom inträffade, men kunde med ringa uppoffring af Staten undanrödjas, om, på dess bekostnad, lotsarne försågos med ändamålsenliga däckade farkoster.
I afseende på denna fråga hafva Rikets Ständer af det protokoll öfver Sjöförsvars-departementels föredragning, hvilket åtföljt Eders Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, inhemtat, hurusom Förvaltningen af Sjö-ärendena lill E. K. Maj:t i underdånighet insändt en af Lotsdirektören gjord framställning, deruti, bland annat, såsom en särdeles vigtig åtgärd för att bilda dugliga lotsar och sätta dem i tillfälle alt vederbörligen betjena de sjöfarande, föreslagits, alt lotspersonalen i allmänhet matte på Statens bekostnad förses med båtar af sådan beskaffenhet, alt lotsarne kunde med dem under hårdt väder våga sig ut till sjös för att möta fartyg, som af deras biträde hade behof, hvilket ej läte sig göra med de små och bräckliga farkoster lotsarne förmådde att sig sjelfva förskaffa; varande i Lotsdirektörens ofvanberörde förslag, hvars vigt 62 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 57. ocb nytta Chefen för Sjöförsvars-departementet vitsordat, kostnaden för hvarje dylik båt upptagen till 2,000 R:dr lUmt.
Med afseende å hvad sålunda lörekommit och då gagnet af de föreslagna lots— bålarne blifvit af vederbörande myndigheter intygadt, hafva Rikets Ständer under förutsättning att
Staten ej behöfver särskildt anvisa medel vidare än till bålarnas uppsättning och alt således något anslag för deras framtida underhållande ej ifrågakommer, helst utväg till bestridande af denna sednare kostnad torde kunna hemtas antingen Irån Handels- och Sjöfarls-fonden eller från förut anslagne medel till lots- och fyrväsendet, för sin del beslutit, att till E. K.
Maj:ts nådiga disposition för nästa statsregleringsperiod anvisa ett belopp af 24,000 R:dr Runt för anskaffning af tolf stycken däckade iotsbåtar, att genom Lotsdireklören fördelas till begagnande vid de ställen å kusterna, som dertill lämpligast pröfvas; Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 25 Februari 1860.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Febr. 1860.
Presle-Slåndet den 25 — — Borgare-Ståndet den 23 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om den tillämnade fyr-inrättningens vid Hernöklubb förläggande till Lungön utanför Hernösand.
(Stats- och Ekon.-Utskoltels Utlåtande N:o 2.) S. A. K.
Uti nådig Skrifvelse af den 8 November sistlidet år har E. K. Maj:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna att, bland de flera fyrinrättningar, för hvilka Rikets sednast församlade Ständer anvisade medel och som äfven numera till största delen Expeditions-Utskottets Furs Ulf] till under d. Skrifvelse N:o 37. 63 blifvit utförda och satta i verksamhet, förekomme ett fyrtorn af sten eller af jern och trä, ämnadt att uppföras å Heroöklubb vid inloppet till staden Hernösand.