Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, på sätt Hr Fåhreeus ansett lämpligast, jemförelsen inskränkes till våra närmaste grannländer, visar sig, att I Ryssland alla dessa varor, utan undantag, äro vida högre beskattade än hos oss; Inom Tyska tull-föreningen eger samma förhållande rum, med undantag af tobak, som betalar mindre, och bränvin, för hvilket nära nog samma tull som i Sverige är gällande; I Norige, der tullarne redan äro högre än de Svenska å bränvin, kaffe, socker, alla slag, samt tobaksblad och stjelk, har K.
M. låtit föreslå det nu församlade StorThinget en ytterligare förhöjning å alla dessa artiklar, med undantag af bränvinet, hvarmed menas arrak, rumm o. d., ty sädesbränvin är der till införsel förbudet.
En jemförelse, der de i Sverige tullfria varor blifvit utlemnade, skall otvifvelaktig! gifva N orska tulltaxan ett ganska oförtjent utseende af liberalitet, eftersom en del andra artiklar, hufvudsakligast fabriksalster, der äro lägre beskattade.
Deremot äro de främsta förnödenhetsvarorna, hvilka i Sverige ansetts böra lemnäs tullfria, i allmänhet underkastade temligen dryga tullafgifter i Norige.
Sådant är förhållandet med spanmål, smör, ost, talg, kreatur, kött, hudar (våtsaltade), bomull, jern, (med undantag af tackjern), stenkol m. m.
Tullförhöjningar äro för Den 7 Januari. 17 f. n. i Norige af K.
M. föreslagne icke blott å de redan upråknade, varorna kaffe, socker, tobaksblad och stjelk, utan afven å spanmål salt, ost, bomull, hudar, stenkol m. fl. —
Det anförda torde tillräckligt ådagalägga att om än olika grunder gjort sig gällande i de båda ländernas tull-lagstiftning, så att vissa mindre väsendtliga varor blifvit hos oss högre beskattade, hafva vi dock föga att afundas den jemförelsevis ganska prohibitiva Norska tulltaxan.
Vår fjerde granne, Danmark, är måhända af alla norra Europas stater den som i allmänhet har de lägsta tullarne å de artiklar, som utgöra föremål för min motion.
Sedan kriget har likväl derstädes under namn af krigsgärd, uptagits en betydlig tullförhöjning å just dessa varor jemte några flere.
För kaffe och cichorie har den utgått till 33*/2 %\ för socker, alla slag, samt sirap till 25 % samt för tobak, alla slag, till 20 % af tullbeloppet.
Det har ej lyckats mig erhålla uplysning huruvida denna krigsgärd ännu blifvit afskaffad, men om detta icke skulle vara händelsen, blifva derigenom de
Danska tullarna höjda till vida större likhet med de Svenska.
I alla händelser torde det icke vara skäl att rätta våra tullar i dessa delar hufvudsakligast med afs:de å Danmarks, då dessa kunna anses utgöra ett undantag från den allmänna regeln såsom varande lägre ån nära nog alla andra länders.
Närmast
Danmark står Holland, och år det mindre underligt, om detta land finner sin fördel i låga tullar å dylika varor, då dess kolonier icke blott förse moderlandet med kaffe, socker och tobak, utan äfven hafva ofantliga ..öfverskott deraf att på verldsmarknaden afyttra.
D en andra tabell, jag härmed har äran öfverlemna, uptager 43 bland de väsendtligaste artiklar, hvilka, såsom i Sverige tullfrie, blifvit i Hr Fåhraji beräkning förbigångne.
Dessa artiklar åro:
Spanmål, nemi.
Hvete, Råg, Korn och Hafre; Mjöl af dessa samma sädesslag; Bröd, Smör, Ost, Talg, Humle, Sill, Hampa, Lin, Bomull, Silke (rått ofärgadt), Kreatur, Kött och Fläsk, Hudar och Skinn (våtsaltade), Ris och Risgryn, Koppar (rå eller gårad), Kopparplåt, Jern (tack- eller ballast-), Stång-, Platt- eller Bandjern, Jernplåt, Stål, Redskap och Machiner, Angmachiner och Pannor, Fartyg, Bjelkar och Sparrar, Bräder och Plank, Tjära, Stenkol, Tegel och slutligen Böcker.
Af dessa 43, alla i Sverige tullfria artiklar äro, så vidt kändt: i England tullfrie 22 i Holland . .
.14 i Ryssland 12 i Norige 10 i Danmark 10 i Belgien 4 i Tyska tullföreningen 4 i Österrike 2 i Frankrike 0 13 af dessa i Sverige tullfria artiklar åro belagde med tull i alla ofvan upråknade länder, nemi.
Mjöl, alla slag, Bröd, Smör, Ost, Talg, Humle, Ris och Risgryn, Redskap och Machiner, Angmachiner och Pannor. H. lil. i 18 Den 7 J»noirl. 7 åro tullfrie endast i ett land utom Sverige, nemi.
SpanmåT, alla slag, Hästar, Kött och Fläsk samt Fartyg. 6 äro blott i tvenne främmande länder tullfrie, nemi.
Stål, Köp* parplåt, Jernplåt, Stång-, Platt- och Bandjern m. m. samt Trådvaror.
1 1 äro i 3 främmande länder tullfrie, nemi.
Kreatur, Hampa, Lin, Silke, Böcker, och, så vidt bekant, Tjära och Tegel.
Endast 6 äro frie från tull i 4 eller flere länder utom Sverige, nemi.
Ull, Bomull, Hudar och Skinn (våtsaltade), llåkoppar, Tackjern och Stenkol.
Af ofvanstående jemförelse, hvaruti uptages nära nog alla de förnämsta såväl lifsförnödenheter som råvaror för industrien, torde man finna, att Svenska tulltaxan, långt ifrån att vara prohibitif, år måhända den mest liberala af alla Europeiska länders, om ån man icke hittills ansett sig kunna nedsätta tullarne å en del, hufvudsakligast fabriksvaror, till samma låga belopp, sorn i ett eller annat land, der industrien antingen upnått en vida högre utveckling eller der den nära nog alldeles saknas.
— Hvad särskildt jordbruket beträffar, står Sverige fullkomligt ensamt och utan medtäflare, ty endast under vålt hårda luftstreck, med dess ständiga nattfroster och sju månaders vinter, har man ansett jordens alster kunna undvara allt skydd.
I sammanhang med tull-lagstiftningen torde afven böra tagas i betraktande, såsom väsendtligen på densamma inverkande, den dryga beskattning, som i de fleste främmande länder upbäres under namn af accis eller konsumtions-skatter.
Hessa pålagor, hvilka i Sverige, med undantag af bränvins-skatten, åro så godt som okända, upgå i andra länder ofta till vida högre belopp ån hela tullupbörden.
Englands exise belöpte sig det år, som slutades med d. 31 Mars 1856, (efter frånråknandet af bränvins-skatten 7,877,000 £ sterb) till 9,655,000 £ eller 173,408,000 rdr rmt.
Deraf utgjorde Maltskatten 6,676,000 £ sterb eller 1 20,1 68,000 rdr; Humleskatten 236,000 £ eller 4,248,000 rdr o. s. v. Hollands accis beräknades för år 1858 till 19,705,000 floriner
Belgiens: beräknas i 1859 års budget, förutom bränvins-skatten, till 25,565,000 francs eller 17,863,000 rdr, således till nära ? gånger tullens afkastning.
Österrike upbar år 1857 af Consumtions-skatten . . 36,934,000 floriner”
Tobaksmonopolet . . 26,606.000 » — 49,886,000 o Saltskatten 26,905,000 »
Frankrikes budget för år 1859 beräknar ensamt af Tobaksregalet 183,000,000 francs eller 127,972,000 rdr samt af konsumtions-skatten å salt 37,000,000 fr.
L’Octroi, eller den accis, som vid stadstullarne upbäres å födoämnen, beräknades förledet år för staden Paris ensam till 48,929,000 Den 7 Januari. 13 fr. eller 34,200,000 rdr, således nära 3*/j gång Sveriges hela tullinkomst.
I Sverige beräknas salu-accisen af Rikets samtlige städer, såsom bekant, till endast 400 rdr årligen.
Dessa siffror torde mer ån tillräckligt ådagalägga burn gynnade Sveriges innevånare åro, i jemförelse med andra länders, hvad tull, accis och indirekta skatter i allmänhet vidkommer.
Detta är onekligen ett godt, som förtjenar erkännande.
I hopp att dessa upgifter må kunna blifva till någon nytta, får jag vördsamt anhålla att de måtte få åtfölja Betänkt till Bevilln.- Utsk:t.
Hr Fåhr«eus, Johan Fredrik:
Ogerna uptråder jag i nå gon debatt vid en protokolls-justering; dock anhåller jag att få foga några ord till det yttrande, som Hr Björnstjerna nu fått tillfälle att afgifva.
Den 3:dje Dec., då Hr Björnstjernas motion om mer och mindre betydliga förhöjningar i tullafgifterna för vissa kolonialvaror m. m. till vederbörligt Utsk. remitterades, uttalade jag öfver denna speciella fråga ingen definitif mening; jag yttrade blott »i allmänhet» min åsigt vara, att man icke utan påträngande financiella eller andra vigtiga skäl bör rubba gällande tullsatser.
Frågan om tull på inkommande spanmål och andra iandtmannavaror förbigick jag då, enär den icke egentligen hörde till ämnet.
Derom åro särskilda motioner väckta, och när dessa från Bevilln.- Utsk. återkomma, hoppas jag vara fullständigt dokumenterad, för att i denna del gifva min opinion tillkänna.
Det var mig redan då icke obekant, att Norges Stortliing emottagit förslag om ändringar i Norska tulltariffen för inkommande varor, åsyftande så vål förhöjningar som nedsättningar i tull, af hvilka de förra gälla 3 lmfvudartiklar, utom åtskilliga mindre betydliga; men jag var icke heller okunnig om, hvad jag ock i mitt förra anförande uttryckligen påpekade, det tvingande motivet för denna skatteförhöjning, eller såsom det i FinansDepart:t,s indstilling heter, »de betydligt ökade kraf, som i kommande budgettermin göras gällande på Statskassan.»
För att visa grundlösheten af den föreställning att våra tullafgifter åro alltför låga för hvad som kan kallas »onyttigt kram» och i allmänhet lyxartiklar, de af motionären omhandlade kolonialvarorna inberäknade, meddelade jag vid förra tillfället en jemförelse-tablå mellan tullbeståmmelserna i Sverige och dem, som äro gällande i Norige, Danmark och Tyska tullförbundsstaterna.
De exempel, jag anförde, hade kunnat förökas, om jag ansett mig tillständigt att trötta R. o. Ad:s tålamod.
Tiden hade för öfrigt då icke medgifvit att vidare utsträcka denna öfversigt.
Jag har sedermera utarbetat enahanda jemförelse icke allenast för England, Frankrike och Ryssland, såsom en och annan talare förra gången syntes önska, utan äfven för Österrike, Belgien och Holland.
Den är för sitt ändamål ganska upplysande; men med någon utförlig framställning af resultaterna anser jag mig nu icke böra uptaga R. o. Ad:s tid. 20 Den T .Tannar!. utan torde få inskränka mig till att af hela tablåarbetet lemna Bevilln.Utsk. del.
Vid granskning af Englands och Frankrikes tulltariffer skall vinnas bekräftelse på, hvad jag förra gången erinrade, att dessa länder, i fråga om tullbeskattningen för kolonialvaror, befinna sig i ett exceptionelt förhållande genom det hittills följda systemet att monopolisera handeln med deras transatlantiska kolonier.
En hvar, som kastar en blick på Frankrikes oeh Rysslands tariffer, skall ock med förundran erfara, till hvilken ytterlig grad den internationella handeln och sjöfarten genom prohibitioner der ännu besväras; men åtminstone hvad Frankrike angår, bör den, som tagit någon kännedom af detta lands nyaste politiska och nationalekonomiska litteratur, ieke undgå att finna, att på djupet röra sig väldiga krafter, som äfven der sträfva att närma tull-lagstiftningen till hvad tidens civilisation fordrar.
För närvarande citerar jag blott att en Fransysk författare, en af Europas utmärktaste statsekonomer, i ett nyligen utgifvet arbete gifvit åt protektionist-bestämmelserna i den Franska tariffen benämningen af »une monstruosité dans le monde civilisé.» Hr Björnstjerna har nu, såsom vid förra tillfället, åberopat Rysslands tulltaxa.
Det må i anledning deraf tillåtas mig anföra hvad jag under en resa för 24 år sedan lill Sveriges nordligaste delar och den Finska gränsstaden erfor, och hvaraf dessa orters innevånare den tiden icke gjorde någon hemlighet.
Stegrade införselstullar hade nära nog gjort det till en omöjlighet att på laglig våg besörja varuimporten till de Finska handelsplatserna, hvilket naturligtvis tillskyndat statskassan ett känbart lidande.
För att nu i någon mån afhjelpa det onda, hade, som det sades, de
Finska tullkamrarna under hand tillåtits att journalisera och tullbehandla blott hälften eller tredjedelen af inkommande varuladdningar, men blunda för det öfriga, som sålunda finge afgiftsfritt disponeras.
Jag tror mig befogad till den vördsamma hemställan, hvad lycksalighet det må ligga uti att ega författningar, som måste på det sättet tilläm pas.
Sedermera har visserligen prohibitifsystemet i de Ryska tullförfattningarna undergått åtskilliga modifikationer; men mer än tillräckligt qvarstår.
Annu det nyssförlidna året, då jag sednast besökte Haparanda, försäkrades mig af tillförlitliga personer, att Norra Finlands behof af kolonialvaror och specerier i betydlig mån anskaffas
,på det sått, att godset från Stockholm eller annan stad i Sverige föres till Svensk gränsort och vidare landvågen till bestämmelseorten, sedan det hemligen gått öfver den långsträckta gränsen, en smuggling, som lärer i de flesta fall lyckas, i trots af den i Torneå posterade tullbetjeningens uppmärksamhet, understödd af en trupp Kosacker
Att en transport, förenad med så mycken omgång och 6ådant äfventyr, kan löna sig, torde få betraktas som ett bevis på något missförhållande mellan de Ryska tullsatserna och hvad i det hänseendet må anses normalt.
Annorlunda år förhållandet i Österrike, Holland och Belgien.
Synnerligast i de sistnämnde 2 länderna, når man undantager artikeln raffinadsocker, som också der förekommer exceptionel, åro i Poll 7 Januari. 21 allmänhet tullsatsema så utomordentligt låga, att de Svenska i hänseende till dem icke cga någon motsvarighet.
Visserligen tillkommer fdr importhandeln der, såsom på flera utländska orter, en och rinnan additionel afgift.
Hvad angår den tillfälliga »krigsgården» i Danmark, är jag likväl i tillfälle efter officiella handlingar uplysa, att den redan uplid rt.
Imellertid åro vi icke heller i Sverige i saknad af dylika fdr särskilda ändamål bestämda tilläggs-afgifter.
Till staten betalas s. k. »lastpenningar» samt »fyr- och båk-afgifter», hvilka debiteras fartygen, men enligt sakens natur medelbart, drabba de varor, för hvilkas forslande fartygen befraktas; så tillkomma jemväl städerna »hamnumgäldcr», »vågafgiftcr», .»stämpelpenningar» o. s. v. Men äfven om de i Holland och Belgien stadgade additionella afgifterna skulle sammanråknadt uppgå till 30 eller möjligen 50 proc. å tullbeloppet, blifver det hela relatift en obetydlighet, då sjelfva tullsatsen, hvarpå nämnde afgifter åro föreskrifne att procentvis utgå, inskränker sig till V31 '/«i 00b ofta ännu lägre belopp, i jemförelse med hvad som gäller i Sverige; ja, den Holländska tariffen stadgar till och med fullkomlig tullfrihet för Caffe och på fat inkommande bränvin.
Jag kan, i sammanhang, härmed, icke underlåta att fästa upmdrksamheten på ett fenomén, som i närvarande tid synes förtjent att tagas i betraktande.
Holland och Belgien befinna sig geografiskt, såsom vi veta, i närheten af England och Frankrike, mäktiga länder, med en högt updrifven fabriks- och manufaktur-industrie, med ofantliga kapitaltillgångar, och med ett merkantil-system, som af ålder haft till syfte att, om möjligt, lefva på andra staters bekostnad.
Och likväl, mine Hrr 1 hafva Holland och Belgien, med deras liberala tullagstiftning, icke erfarit någon olägenhet för sin industriella verksamhet; likväl, och ehuru äfven der utförseln af mynt och ädla metaller är lemnad alldeles fri, hafva de icke i någon mån lidit af den financiella kris, som under senaste tid hemsökte andra länder och, ibland dem, äfven det prokibitiva Frankrike.
Då det vid ett föregde tillfälle under •discussion i denna fråga händt mig att blifva missförstådd, anser jag mig påkallad att tillägga några få ord.
Jag har aldrig varit någon motståndare till frihandeln, klokt tilllåmpad, men på samma gång jag tror, att frihandelns grundsatser äro fullkomligt sanna, tror jag att de böra med omtanka och varsamhet tillämpas.
Sverige bör, efter min åsigt, gifva akt uppå, huru dessa principer tillämpas i andra länder och ej envist gå sin egen våg, utan att göra några iakttagelser ronde andra länders förfaringssätt uti ifrågava:de hänseende.
Jag har endast uppå de skäl, som tydligen finnas i motiveringen till motionen uttryckte, förordat den tullförhöjning, jag tror vara påkallad af vår financiella ställning, hvilken år sådan, att något måste göras, för att förbättra densamma; och jag tror att detta något kan vinnas på den af mig föreslagna väg.
Det har alldeles icke varit af kärlek till höga tullar, som min motion framkallats; ty någon sådan förkärlek hyser jag icke; tvertom, kan af motiveringen klarligen skönjas att jag ansett frihandeln hafva i flera, måhända 22 I)en T Jann ari. de flesta fall verkat välgörande äfven för Sverige, att förbudens borttagande, samt låga tullars införande å de för våra fabriker och vår industri behöfliga råvaror, äfvensom å nyttiga födoämnen, varit klokt beräknade.
Uppå derom framställd propos. beslöt R. o. Ad. att desse yttranden skulle remitteras till Bevilln.Utsk:t, dit motionen förut blifvit öfverlemnad.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkånnagaf, att talmannen vid hållet sammanträde öfverenskommit att hos lliksStm göra hemställan om anställande af de val, hvilka borde företagas till val dels af den nämnd, som enl. 103 § R.F. skall döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, och dels af de Elektorer, hvilka, jemlikt 97 och 98 §§ R.F., böra utvälja R.
St:rs Just.
Ombudsm. och hans Suppleant; och hade, beträffande tiden för ifrågav:de vals förrättande, Talmännen beslutat föreslå, att det förstnämnde valet skulle ega rum Lördagen d. 21 och det sednare Lördagen d. 28 uti innev:de månad; till följd hvaraf H.
Exc. nu finge hemställa, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att ifrågavtde val skola förrättas å nyssnämnde dagar.
Efter tillkännagifvande, att enl. grundlagens föreskrift hvarje Riksstånd skall utse 12 ledamöter så väl att ingå uti den ifrågav:de nämnden som och att utgöra Elektorerne vid valet af Just.- Ombudsmm och hans Suppleant, samt att det vid föregide Riksdagar varit vanligt, att R. o.
Ad. utom desse 12 ledamöter, för hvardera tillfället utsett 4 Suppleanter, så att hvarje valsedel innehållit 16 namn; hemställde II.
Exc. att vid de nu förestående valen på samma sätt finge förfaras; hvilket jemväl af R. o. Ad. bifölls.
Uplästes till justering och godkändes följande från Exped.Utsk:t inkomna förslag till R.
St:rs underd. skrifvelser till K. M. nemi.
N:o 3, i ani. af K. M:s nåd.
Propos. om ändring i 5 och 6 §§ R.F. i afs:de å StatsRådets sammansättning; och N:o 4, ang:de de vid denna Riksdag beslutna Grundlagsförändringar.
PresteSt:ts d. 4 dennes bordlagde Prot.Utdr.
N;o 115, med inbjudning till MedStm att instämma uti PresteSt:ts för dess del fattade beslut att anmoda StatsUtsk:t oförtöfvadt behandla K. M:s nåd.
Propos. om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvågsbyggnader.
Med ledning af erfarenheten ifrån flere Riksdagar, och särdeles ifrån den sista, huru litet afseende blifvit fåstadt vid grundlagens bestämmande af en tid utaf blott 3:ne månader för Riksdagens sammanvaro, tog jag mig friheten vid Riksdagens början begära Den 7 Januari. 23 samtliga RiksStms medverkan till en anmodan för StatsUtsk., att utan afbrott sysselsätta sig med Statsregleringen, för att i så måtto, i hvad möjligt vore, befrämja förkortandet af Riksdagarnes så långa sammanvaro.
Vid sednaste Riksdag inkom Inkomstbetänkandet på Ständernas bord först den 25 Febr. och derefter inträdde rådplågningarne öfver Jern vågsfrågan till ett långvarigt afbrott uti den egentliga Statsregleringens beredande.
PresteSt:ts nu under öfverläggning varande inbjudning att anmoda StatsUtsk., utan afseende på arbetet med Statsregleringen, inkomma med förslag till de erforderliga utländska lånens uptagande i och för jernvågsarbetets bedrifvande synes mig efter vanligheten, om den bifölles, komma att till en obestämd tid undanskjuta Statsregleringens handläggning inom RiksStai.
Särdeles utmärkande för vår tids sått att behandla vigtiga Statsangelägenheter, synes det mig äfven vara att besluta om beloppet af ett Statslån, innan omfånget för sjelfva behofvet blifvet öfvervägt och godkåndt Jag finner mig sålunda ingalunda böjd för tillstyrkande af bifall till PresteSfcts inbjudning; först och främst af det skål, att jag genom bifallet skulle motsäga min, vid Riksdagens början gjorda framställning om nödvändigheten att i öfverensstämmelse med Grundlagens bud yrka ett oafbrutet fortskyndande af Statsregleringens beredande till sluthandlåggning af Rikets St:r; och ytterligare derföre, att StatsUtsk. i afseende å lånefrågan, utan en så beskaffad anmodan, som PresteSt:ts inbjudning afser, säkerligen lärer förfara i öfverensstämmelse med hvad afseendet å Grundlagens anda i detta hänseende bjuder.
Jag hade hoppats, att den motion, jag vid Riksdagens början tog mig friheten afgifva, i mening att dermed inom StatsUtsk:t åstadkomma en skyndsammare handläggning af Statsregleringen, Sn under våra Riksdagar gemenligen blifvit händelsen, skulle föranledt någon medlem inom de respektive St:n till insigt af behofvet utaf ett särkildt Utskotts tillsättande för jernvågsfrågans och dermed förknippade utoch inländska skuldsättningens behandling; men då sådant icke skett, anhåller jag att, ifall PresteSt:ts under öfverläggning varande inbjudning skulle af R. o. Ad. bifallas, få, såsom ett bihang till den af PresteSt. föreslagna anmodan, bifoga en begäran, att StatsUtsk:t täcktes taga i öfvervägande »Riksdagsordningens 36 § 4 morn., som tillstädjer Utsk:t, att då göromålen blifva så ökade, att de ej med det vanliga antalet deputerade kunna bestridas, Utsk:t eger frihet att hos Rikets St:r anhålla om förstärkning af ledamöter, för att derigenom möjligen såttas i tillfälle att bereda ett ärendernas hastigare befrämjande.»
Jag anhåller om afslag å PresteSt:s inbjudning; men i händelse den blifver bifallen, att detta mitt anförande måtte få till StatsUtsk:t åtfölja R. o. Adelns bifall till PresteSt:ts inbjudning.
Jag för min del har ingenting emot att bifalla PresteSt:ts inbjudning, men jag skulle dock 24 Den i J ni n 11 r i. önska att StatsUtsk-.t, i sammanhang med dess Betänk, om jernvågslånet, ville föreslå 11.
St:r något medel, som kunde förekomma att icke äfven detta nya lån måtte gå samma väg, som alla andra utländska lån, nemi. blifva ett rof för importhandeln; ty utan att hafva sådana garantier, kommer jag aldrig att lemna min röst till någon utländsk skuldsättning.
Det år kändt och erkåndt att man uti vårt fattiga land behöfver s.e sig väl före i afs:de å nödiga utgifter, så att inkomsterna må räcka till för deras betäckande.
Nödvändigt, som det alltså är, att spara så mycket vi möjligen kunna, har denna princip ock sin fullkomliga tillämpning vid fråga om anskaffandet af de för ifrågav;de nya jernvägar behöfliga lån; och man bör derföre tillse, att man icke underlåter begagna de gynnsamma tillfällen, hvilka kunna förefinnas att erhålla dessa medel på förmånliga vilkor.
Man må taga sig till vara, att icke genom upskof skjuta saken åsido och derigenom öka utgifterna.
Så gick det till vid förra Riksdagen.
Genom bordläggning, genom upskof af hvarjehanda slag kom man derhän, att ehuruväl, som den siste talaren anmärkt, öfverläggning om jcrnvägsfrågan och lånet derför började redan uti Febr. månad, så fiek dock RiksgåldsKontoret, som erhöll updrag att anskaffa medel, först uti Sept månad fullmagt att gå uti förf. om medlens anskaffande.
Följden häraf blef att, då man redan under Juli månad hade kunnat vara i tillfälle att förskaffa erforderliga mede! utrikes mot en årlig utgift till ränta och amortissement af proc., så nödgades man i stället sedermera, då man slutl. kom i tillfälle att göra lånet, att öka den årliga räntan till 5% proc., således */s m(r ån man behöft erlägga uti Juli månad.
Sagde belopp, l/3 proc., på en så stor summa som 20 mill., kan hvar och en finna icke, utgör någon obetydlighet.
Den upgår till icke mindre än 0 6,606: 32.
— Kapitaliserar jag nu denna årliga utgift efter beräkning af 5 proc., så blir det tillsamman 1 ‘/s mill, som detta upskof kostat landet, hvilket sannerligen icke har råd att på sådant sätt kasta bort några medel.
Jag fruktar för min del, att1 om man förfar på enahanda sätt nu, så kommer man måhända ock troligen till enahanda resultat.
— Under sistförflutna tid, under hösten, har konjunkturen för Statslån utrikes varit högst gynnsam.
Om man ser på kursnoteringarne för Statspapper, har man icke kunnat undgå att bemärka detta förhållande.
Jernvägslånet, som uptogs under sisth Riksdag och då gafs ut till 9il/t proc., har äfven rönt inflytande af konjunkturen.
Detta lån gick ner under kriget mellan Österrike och Frankrike till 86 proc.; men sedan freden blifvit sluten och utsigterna för dess bibehållande allt mer och mer ljusare, så stego dessa papper småningom och har nu sednast noterats till 9 7 J proc.