Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, biträder jag de ledamöters mening, som yrkat bifall till denna punkt i SlatsU(sk:s Utlåt.
Det har redan förut blifvit uplyst, att på Gottland det serskildta förhållande eger rum, alt allmogen derstädes är genom Kongl.
Resolutioner försäkrad att icke rubbas i sina storskiften utan att alla delegarne i ett skifteslag derom sig förena.
Att denna undantagslag i väsendtlig mån förhindrat skiftesverkets framgång på Gottland, derom kan hvar och en underrätta sig, om han läser det StatsRäds-prot., sorn är bifogadt K. M:s Propos. i ämnet.
Deraf inhemtas, att Öfver-Direkt. vid Landlmäteriet uti ett till K. M. afgifvet Mern. anfört: ”att då, jemlikt K.
M:s åt hemmansegarne pä Gottland vid flera tillfällen gifna Nådiga försäkringar, någon rubbning genom nytt laga skifte af förut verkställdt storskifte icke finge ega rum, med mindre vederbörande delegare derom enhälligt öfverenskomma: men enl. den erfarenhet af Gottländska allmogens åsigter, som Öfver-Direkt. under mångå års nära beröring med denna allmoge förvärfva!, sådana öfverenskommelser högst sällan kunde åstadkommas, hvilket äfven i sin mån funnits bekräftadt deraf att, ehuru de 293 skifteslag, hvari socknarné på ön blifvit indelade, alla kunnat täfla om mönslerskiftes verkställande på allmän bekostnad, dock endast fern sökt denna förmån, och af dessa blott eli skifteslags-delegare enhälligt., Öfver-Direktören etc.”
Häraf ser man att endast ett skifteslag begagnat sig af den 6 H. . 15 226 Den 20 April. erbjudna fördelen alt få skiftet verksteldt på allmän bekostnad och detta skifte är ingalunda bragt lill slut, utan snarare tror jag, att det ännu knappast är påbörjadt.
Vid sådant förhållande är det af stor vigt att medel till skiftets utförande fortfarande finnes att 1 tillgå.
Om man äfven kan säga, att
Staten ej har någon direkt vinst af att befrämja skiftesverkets framgång å Gottland, dä Slaten icke der, såsom i de norra länen, får sin mark afskild från de enskildtas, så torde man dock böra medgifva, att fördelen för det allmänna, genom laga skiftens införande å nämnde ö, indirekt blifver lika stor som ock kanske äfven större än frånskiljandet af några ödemarker norrut.
Här är fråga om att försätta den Gottländska allmogen i tillfälle att odla sin jord på ett förnuftigt sätt samt att undanrödja de hinder, som upställa sig deremot, hvilket väl torde vara förtjent af Statens mellankomst.
Det äskade anslagets ringa belopp utvisar äfven mera än tydligt att meningen icke är att på Statens bekostnad skifteslägga hela ön, utan endast att öfvervinna den fördom, som uti ifrågavande hänseende är bos den Gottländska allmogen rådande, att sprida uplysning genom exempel och på detta sätt befordra sakens framgång.
Derest StatsUtsk. icke skulle vilja, att å den ordinarie staten upfördes något anslag för ifrågavande ändamål, så står det ju Utsk. öppet att föreslå anslagets uptagande i den e. o. statsregleringen, på sätt StatsUtsk. i en föreg:de punkt förmält sig ämna göra i afseende å ett annat anslag.
Jag förenar mig af dessa skäl med dem, som anhållit om propos. å ålerremiss.
Då jag vid åtskilliga tillfällen varit på Gottland och sett det behof af laga skiftens verkställande, som verkligen der förefinnes, så kan jag icke annat än varmt förorda K. M:s Propos. i denna fråga.
Man har sagt, att Gottland är ett af Sveriges bördigaste landskap och frågat, hvarföre vid sådant förhållande det öfriga Sverige borde skatta till beredande af öns förkofran.
För det första tror jag att
Gottlands jord icke är så öfvermåttan förträfflig sora man påstår.
En stor del af ön har visserligen en god jordmån, hvilken utan tvifvel skulle gifva en rikare afkastning än större delen af det öfriga landet, om ön vore lagd i skiften, men då sådant ännu icke skett, lemnar del Gottländska jordbruket icke så vackra resultater som jordbruket i många mindre bördiga landskap å fasta landet.
Med kännedom derom, att något laga skifte ej kan å Gottland åstadkommas, med mindre samtelige skiftesdelegare sådant enhälligt besluta, torde en hvar, som äger någon sakkännedom i detta hänseende inse, huru svårt, ja nästan omöjligt det är att utan Statens mellankomst få skiftesverket i gång, och jag tror sannerligen icke, att något enda laga skifte i hela Sverige skulle hafva blifvit förrättadt, derest till detsamma erfordrats alla skiftesdelegarnes samtycke.
Erfarenheten visar oss tvärtom att det nästan alltid år en eller 2 delegare som tvinga de öfriga att ingå på den samfäldta markens skiftande, och först sedan skiftet blifvit verkställdt och raan hunnit sätta sig in i det nya förhållandet, har man blifvit öfvertygad om nyttan deraf och skulle ingalunda Den 20 April.
22/ vilja återgå lill elen gamla oredan.
Alt nu föl eställa sig, del Gottlänningarne skulle vara sä mycket uplyslare och förståndigare äii det öfriga landets allmoge, att de mangrannt skulle öfverenskomma ora föranstaltande af deras jords skiftesläggande, tror jag vara för mycket hegardt och en sådan allmän uplysning torde ganska länge uteblifva.
Det enda säkra medel att förmå öns befolkning alt beträda denna bana är att Slaten till en början lemnar understöd och derigenom åstadkomma ett praktiskt bevis, hvilket är det enda som inverkar på bondens öfvertygelse.
Jag vågar till bestyrkande häraf åberopa ett exempel från min egen hemort, der för några 20 är tillbaka ingen enda bonde odlade fodervexter.
Sedan jag och några andra landtbrukare börjat dermed och lyckats deruti, vann exemplet småningom efterföljd och numera är det nästan ingen enda torpare, som icke har sitt klöfverland, och ganska fä, som icke så sitt bete pä åkern.
Man har påstått, att något understöd från Statens sida uli fitrevande hänseende ej vidare vore erforderligt, emedan ett mönsterskifte redan skulle vara fullbordadt.
Vore della händelsen skulle nog Goltlänningarne följa exemplet, men det har blifvit af den siste värde talaren uplyst, att detta skifte ännu icke är fullbordadt, vid hvilket förhållande detsamma ej kan tjena såsom något föredöme.
Men om äfven ett sådant skifte vore fullbordadt och dess välgörande inverkan på landtbruket börjat visa sig, så kan jag för min del icke inse någon skada vara skedd derigenom att 2:ne sådana skiften åsladkommes, ty Gottland liar en icke obetydlig vidd och innehåller ända till 293 skifteslag, så alt man icke kan begära, att en bonde, sora bor 8 å 10 mil från den trakt, der skiftet blifvit verkslälldl, derom skall äga någon närmare kännedom.
Gottland företer dessutom det egendomliga förhållande, alt jorden derstädes icke såsom i det öfriga Sverige, varit brukad i byalag, utan under enstaka hemman, hvilka sedermera under tidernas lopp genom arf och frånsäljande blifvit sönderdelade, så att skiftet hufvudsakligen kommer att bestå deruti, alt det ena hemmanet byter ägor med det andra, tilldess att* hvart och ett hemman får sina ägor sammanlagde, hvarföre jag tror att sällan några statsmedel blifvit bättre använda än till ifrågavar:de ändamål StatsUlsk., hvars hushållsamhet jag visst icke vill klandra, har likväl icke varit så njuggt i andra anslagsfrågor, så att det skulle förvåna mig, om Utsk. efter tagen kännedom af de uplysningar, som härstädes och måhända äfven inom de andra Stånden meddelas, ändock skulle fortfara att afstyrka beviljandet af ifrågavande summa.
Men i afseende å denna summa hemställer jag huruvida det vore skäl att hänföra densamma till rubriken förslagsanslag, ty möjligen skulle åtskilliga af StatsUtskis och Ståndens ledamöter deraf taga sig anledn. till den farhåga, att summan skulle växa utöfver det bestämda beloppet, hvarföre jag tror glt ändamålet möjligen säkrare skulle vinnas, om summan såsom ett oföränderligt anslag intill nästa Puksdag beviljades.
Hysande denna åsigt af saken, instämmer äfven jag i den af flere ledamöter yrkade återremissen af denna punkt.
228 - Den 20 April.
Oaktadt alla de uplysningar, som blifvit lemnade, finner jag mig dock icke öfvertygad om nödvändigheten af det begärda anslagets beviljande.
Jag är det så mycket mindre som jag förmodar att, för den händelse man skulle finna det vara alldeles nödvändigt att på Statens bekostnad sätta skiftesverket pä Gottland i gång, Regeringen då icke skulle vara i större förlägenhet att dertill anslå medel än förut, enär Regeringen redan en gång anslagit medel för ett mönsterskifies verkställande derstädes.
För öfrigt är det en omständighet, som i högsta grad ådragit sig min upmärksamhet, nemi. att af 293 skifleslag, hvaraf ön består, endast 5 anmält sig till laga skiftes erhållande på Statens bekostnad och att endast i ett skifteslag alla delegarne varit om saken ense.
Detta bevisar, att allmogen hyser en sådan motvilja för hela saken, att den. troligen icke öfvervinnes, så vida icke erfarenheten utvisar, att skiftena föranleda en öfvervägande ekonomisk fördel, dä allmogen sjelf troligtvis finner sig föranlåten att på egen bekostnad förskaffa sig denna fördel.
Först då kommer saken på ett ändamålsenligt och lämpligt sätt i gång, hvarföre jag fortfarande vidblifver min anhållan om R. o. Ad:s godkännande af StatsUtskis hemställan i denna punkt.
Jag ber om förlåtelse, att jag ännu en gång begärt ordet i samma fråga; men det är för mig omöjligt att fatta, det ifrågavande anslag bör upföras på ordinarie stal.
Skifteslagen i ön utgöra ett bestämdt antal: då regleringen deraf en gång blefve verkstäld, och man sålunda vunnit det åsyftade ändamålet, så vore det väl icke lämpligt, att anslaget fortfarande qvarslode såsom permanent, sedan det tillfälliga, och öfvergående behofvel deraf hade uphört.
Hvad sjelfva beloppet af det begärda anslaget beträffar, så synes det mig vara aldes gifvet, att 2000 R:dr äro en för ringa summa att förslå till fördelande på 293 serskilda skifteslag.
Det blefve ju knappt 10 R:dr lill hvartdera.
Men anslaget är, å andra sidan, allt för betydligt, icke då sifferbeloppet i och för sig sjelf betraktas, kanske icke heller ens med afseende å dess egenskap af förslagsanslag, derest man skulle antaga, att Regeringen utsträckte anvisningarne derå så långt som erfordrades för alla de Gotlländska skifteslagens handläggning; men hufvudsakligen är frågan betänklig med afseende å de anspråk, den synes egnad att från alla andra håll i enahanda hänseende framkalla.
Jag anser således fortfarande det vara önskeligt, isynnerhet så som nyss sades, för att undvika beträdandet af en till betydliga statsutgifter ledande bana, att R. o. Ad. funne för godt att gilla ifrågavande punkt.
Jag kan icke i likhet med Frih.
Cederström anse, att man icke borde bevilja ett så litet anslag som 2000 R:dr, då det icke kan förslå till verkställande af laga skiften inom Gottlands alla 293 skifteslag.
Cederström tyckes föreställa sig att man på en gång skulle gripa sig an med alla skifteslagen, men detta är väl allt för mycket hegardt.
Meningen är ju endast att
229 åstadkomma ett eller två mönsterskiften, så att Gottlänningarne, då de efter några års förlopp funnit ändamålsenligheten af att få sin jord lagd i laga skiften, skola, utan bidrag från Staleö, gå i författ ning derom.
Cederström har ansett det vara olämpligt att upföra det ifrågavar:de anslaget på ordinarie stat, enär summan, sedan det tillfälliga ändamålet blifvit vunnet, ej vidare kunde begagnas.
Men den saken är ju helt enkelt hjelpt dermed att R.
St. vid nästa Riksdag besluta, alt sammanskott, sedan det dermed afsedda ändamål upnåtts, för andra statsbehof å hufvudtiteln reserveras.
I anledn. af en fö regrde talares yttrande, att då Regeringen kunnat bereda sig medel att bekosta ett mönsterskifte å Gottland, det äfven skulle låta sig göra, att på samma sätt skaffa sig utväg för åstadkommande af liera dylika, ber jag att få nämna, alt befrämjandet af de ändamål, hvarför anslaget till jordbruk, handel och näringar blifvit meddeladt, har befunnits vara af den vigt, alt man icke ansett sig böra samla några skatter i skattkammaren, utan sökt göra medlen fruktbärande genom deras användande' till de dermed afsedda ändamål.
Man har äfven i den delen gått så nära, att det f. n. ej finnes några reserverade medel att använda, hvarföre man ej kan begagna utvägen att gifva anvisning å nämnde medel, utan torde det ifrågasatta anslaget böra beviljas, ifall man vill vinna det dermed åsyftade ändamål.
Propos. till bifall å förevande punkt blef härefter framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, samt efter denna propos:s besvarande med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade sig hafva funnit
O Efter härvid af Frih.
Åkerhjelm gjord begäran om votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den, som bifaller hvad StatsUtsk., i fråga om anslag lill befrämjande af Statsverket på Gottland, uti 15:de punkten af dess utlåt.
M 71 hemstält, röstar Ja; den det ej vill röstar
Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återemitterande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 10.
- Nej — 37. 10:de punkten, ang.-de för slags-ansin get uljlyltningshjclp 230 Don 20 April. ejler laga skiften; och 17:de punkten, ang:de anslag till understöd för Degebergs landtbruksskola.
18:de punkten, ang:de anslaget för en landtbruksskola i ett af de nordliga länen.
Lades till handliugarne.
19:de punkten, ang:de anslag lill understöd för 2:ne lägre landtbruks skolor, hvaraf deli ena i Stockholms och den andra i Blekinge län; 20:de punkten, ang:de anslag såsom understöd lill inrättande af 3 nya landtbruksskolor i de län, der K.
M. finnér dem bäst behof iga; 21:sta punkten, ang:de anslag till arfvodcn och resekoslnadsersättningar ut minst i agronomer och deni åtföljande elever; och 22:dra punkten, ang:de anslag lill understöd för Trädgårdsföreningens i Slockholm elevskola.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallnc. 23:dje punkten, äng:de anslag lill Svenska Slöjdföreningens i hufvudstaden inrättade Söndags- och Aftonskola.
Dä jag i denna fråga väckt motion, kan jag icke annat än med tacksamhet erkänna det loford, som den Svenska Slöjdföreningens skola här i hufvudstaden fått af SlatsUtsk. upbära, men, likasom det förut i afton blifvit yttradt, att menniskan lefve» icke blott af bröd, anser jag mig vid detta tillfälle böra erinra derom, alt man lefver icke af vackra ord, utan medelst penningar.
Jag hade derföre heldre önskat, att orden varit mindre smickrande, men det tillstyrkta anslaget deremot större och mera afpassadt efter skolans verkliga behof.
Jag föreställer mig, att SlatsUtsk. icke tillräckligt tagit denna fråga i betraktande, ty i motsatt fall hade Utsk. troligen funnit, att en allt för långt drifven hushållsamhet i delta hänseende i sjelfva verket är misshushållning, och hyser jag således den förhoppning, att, derest 11. o. Ad. ville benäget medgifva frågans återremitterande, Utsk. vid närmare besinnande skall finna ifrågavande inrättning väl förtjena ett rundligare anslag, än det nu af Utsk. tillstyrkta.
Då jag vid delta tillfälle anser det vara af vigt, att så väl och fullständigt som möjligt redogöra för mina åsigter i delta ämne, utbeder jag mig, att dervid få begagna ord, uttalade af en man, som med ett outtröttligt nit och en ovanlig framgång, egnat sin verksamhet ät della häll, och hvilka ord, vida bättre än jag skulle förmå, uttrycka mina tankar i delta maktpåliggande ämne.
Sorn tiden redan är långt framskriden, vill jag icke taga R. o.
Ad:s tålamod i anspråk med upläsande af hela det omnämnde yttrandet, utan ber endast att få föredraga en del deraf.
Sedan den förfat* lare, hvars ord jag nu ber alt få såsom mina egna uptaga, yttrat sig om konstens inflytande på sederna och dess förmåga att väcka känslan af det goda och sköna, fortfar författaren sålunda:
Deli 20 April. 231 ”Industrien talar nu, kanske omedvetet, samma språk: indu”strien, det vill här säga verlden; ty frågan om andens oumbärliga biträde vid arbetet, förståndets och den förädlade känslans ”allt Öfvervägande inverkan på productionen: frågan om vigten ”och den klart i ögonen fallande nyttan af läroanstalter i vetenskapens och konstens grunder, för arbetarre i handtverk eller ”fabriker, och lill hvarje, om än aldrig så ringa konstflit, är, om ”någonsin, en allmän fråga, som utom oss, ända till de halfvilda ”folkslagen på Stilla Hafvets öar, redan är afgjord till uplysningens ”och ljusets seger.” ”Det må då vara tillåtet att tro, det Sveriges gamla ära ej ”längre vill stadna utanför porten, till denna den allmänna uplys”ningens segerfält, och alt det nu här behöfver afhandlas endast ”om sältet, att på denna ärans bana vinna framgång, vinna de ”lagrar, som knytas om tinningen, på arbetaren hos ett uplyst ”och sedligt folk.” ”England, den i insdustri största, och för praktiskt förstånd, ”framsta Stat i verlden, har, efter den i London 1851 försiggångna ''expositionen af alla länders industri, erkänt och ställt sin ”statshushållning lill skyndsam efterrättelse, att i nutidens industri, förslåndselemenlet i productionen ställer vinsten så på ”den sida, der detta element är i rörelse, att omätliga kapitaler och ”otaliga machiner ingenting förmå deremot.” ”1 den officiella handling, som Engelska Regeringens komil”terade vid nämnde Exposition ingifvit till kronan, hafva de, sedan de framställt de hinder för utveckling af brittisk industri, ”hvilka dittills hade funnits och härrört af brist pä vetenskaplig ”undervisning, både allmän och serskild, för de olika grenarne af ”industrien, förklarat sig förvissade om nödvändigheten all bereda sådan undervisning, om England skall kunna bibehålla sin stängning såsom en industriel nation; och detta var deras förklaring ”till följd af de framställningar, som landets fabriksstäder bade in”gifvit om vigten af undervisningsanstalter för dem, som äro ”sysselsatte i handtverk- eller manufakturer, i de velenska”pens och konstens grunder på hvilka deras ömsesidiga idog”heter bero” ”Efter sådane vitsord är det ej mera möjligt, hvarken att ”motsäga den verkliga nödvändigheten i hvarje land af sådane undervisningsanstalter, eller att icke se den fara, som ett land lö”per, att icke så hastigt och så vidsträckt som möjligt,
skaffa sig ”den: att icke se slutligen, alt dessa anstalter höra i Staten icke ”till de tärande utan till de närande, samt att de penningestim”mor, som derpå klokt användas, blifva främst bland alla vinstgifvande, på samma gång de värna landets värdighet och ära bland ”civiliserade nationer.
”Men för att vinna ändamålet, måste de nämnde undervis”ningsanstalterne komma den verklige arbetaren till godo, och ”vara serskildt inrättad efter hans behof; det vill i första rummet ”säga, att undervisningen skall lemnäs på de tider, dä arbeta”ren kan vara ledig.
232 Den 20 April.
”Ty tiel handlar här icke om minnes-lexor för ännu (afalta barn, ”sorn känna endast barnkammaren och skolbänken, men ingenting ”af en lefnadsbana, som ingenting erfarit af de svårigheter, indu ”strien har att bekämpa, och icke sett en hand arbeta, och icke ”läst för annat, än att förhöras, men som skall gömma på sina ”lexor, alt medelst dem framstå på en mark, der de ännu icke ”lurt alt stå: utan det handlar om en full och lefvande tillämpning af vetenskapens sanningar och konslens: om dessa krafters ”läggande i händerne pä dem som arbeta och under del de ar”bela, inen aldeles icke 0111 en tillfällig och torftig nödhjelp — ”eli pä hafs, såsom man sagt, åt dem, hvilkas upfostran blifvit ”försummad.
”Industriens skolor måste derföre vara aftonskolor. ”Englands, Frankrikes, Tysklands, Belgiens Fabriks-arbetare ”tillbringa sina aftnar, vanligen frän kl. 7 till 10, i sådane prak”tiska konstskolor, der de malhemaliska grunderna och natur”vetenskapliga inhemtas jemte främmande sprak.
”Ensamt i det lilla hertigdöme!
Nassau, med mindre folkmängd än Christianstads och Malmö län tillsammantagne, voro ”sisth år tjugulre sådane skolor i verksamhet, af hvilka den största och moderskolan i hufvusladen JViesbaden.
Alla dessa skolor ”tillsammans hade till lärjungar 2,251 gesäller och handlverks” lär lingar.” ”Efter dessa åsigter och grunder, har blifvit upgjordt det folkslag till Slat för Svenska Slöjdföreningens skola för arbetare, hvil”ket blifvit tryckt och lemnadt till granskning och behjertande.” ”Alt hos oss, såsom i Frankrike och England, och i alla länder, hela landels industrie begagnar hufvudsladen såsom skola ”för handlverks-skicklighetens förvärfvande eller utbildande, bevisas ”af Sv.
Slöjdföreningens skolas matrikel, der personalen från landet ”och landsbygden tipgår till ända omkring hälften af Slöjdskolan ”besökande handtverkare.”
Mycket har visserligen ytterligare blifvit anfördt, hvilket skulle vara af intresse och vigt alt höra, för dem, hvilka det upväxande släglets bildning ligger om hjertat, men tiden medgifver det ej, och jag anhåller således all fä tillägga några egna, mundlliga uplysningar.
För alt kunna från en riklig synpunkt npfalla denpa fråga, bör man först och främst ihågkomma, ali en sådan skola, som den nu ifrågasatta, icke kan vara i gång annat än under några få timmar af dagen.
Man bör erinra sig, att denna skola icke kan ställas i någon jemförelse med andra här i landet befintliga teckniska läroanstalter, vare sig Technologiska Institutet här i staden eller ilen s. k.
Chalmerska slöjdskolan i Götheborg.
I dessa läroanstalter äro eleverna antagna för liela skoltiden eller med andra ord, de hafva ingen annan sysselsättning ån att begagna sig af undervisningen derstädes.
I Svenska Slöjdföreningens skola deremot undervisas med få undantag endast sådana personer, hvilka, sofian de Ilen 20 April. 233 under största delen af dagen medelst arbete förljenat sitt uppehälle, endast hafva en eller annan timme på aftnarne öfrig för inhemtandet af de kunskaper, som höra till deras yrke, hvarigenom de, hvilket ingalunda är mindre vigtigl att ihågkomma, dragas ifrån andra, föga gagneliga tidsfördrif, hvilka vanligen blifva en följd af sysslolöshet.
Alt allt för länge uptaga R. o. Ad:s tid med att närmare utveckla slöjdskolans syfte och sältet för dess verksamhet, torde icke t vara på sin plats, men jag ber ali ännu en gäng få hemställa till R. o. Ad. och isynnerhet till de ledamöter, som haft tillfälle all i genomläsa Ulsk:s utlåt, i denna punkt och gifvit akt pä det fördelaktiga vitsord, som deruti slöjdskolan meddelats, huruvida det icke i högsta grad väcker läsarens förvåning, att sedan StalsUlsk. omförmält, hurusom motionären begärt, att statsanslaget till denna skola mätte höjas från 4,000 till 14,000 R:dr, ali en summa af 0,000 T
R:dr mätte för en gång beviljas lill npköp för skolans räkning af fysiska apparater och mekaniska modeller samt att en summa af 125,000 R:dr måtte anslås lill upförande af en för skolan lämplig byggnad; så kommer SlatsUtsk., efter att hafva gifvit skolans syfte och verksamhet de mest smickrande loford, till det oväntade resultat att föreslå R.
St. att öka det nuvartde anslaget med — 2,000 R:dr.
Jag drifves visst icke af någon missundsamhet och upsläller derföre högst ogerna några jemförelser, men jag kan likväl icke vid detta tillfälle undgå att anmärka det, enl. mitt förmenande, mindre riktiga deruti, att SlatsUtsk. åt skolor, som ännu icke finnas till och hvarom man således icke äger den ringaste erfarenhet, huruvida de äro af ett verkligt behof påkallade eller icke, jag menar de föreslagna tekniska skolorna i Örebro och Norrköping, städer, der de ingalunda i folkmängd och industrielt hänseende-kunna komma i jemförelse med Stockholm — tillstyrkt ett årligt anslag af 5,000 15:dr åt dem hvardera, under det att hufvudstadens redan i full gäng varande slöjdskola afspisas med 6,000 R:dr.
Det förefaller mig såsom skulle de skäl, Utsk. i sitt utlåt, åberopat, lill stor del vara grundade på misstag.
Så t. ex. säger Utsk., att det icke vöre lämpligt, att Staten ansloge medel till en byggnads upförande ut denna skola, derföre alt densamma endast vore af gagn för staden Slockholm.
Det är svårt att säga hvad man menar med gagn, men det säkra är, att mer än hälften af de personer, som begagnat skolan, icke varit födda i Stockholm utan tillhört landsorten.
Vid sådant förhållande torde man icke hafva skäl lill det påstående, att skolan är ulan allt gagn för landet i dess helhet.