Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag 33o Den t6 Mars f. ra. vill dertill blott erinra, att det är en ny motion, som först skall pröfvas afUtskott, och att Ständerna sedan kunna ändra och besluta.
Jag anser ej eller enligt med formerna, att uppdraga åt RiddarhusUtskottet att författa någon motion, som skall ingå till ett Ständernes Utskott.
BorgareStåndets
Utskott har väl uppgjort förslaget, men Herr Falkman har tecknat sitt namn derunder.
Hvem som hälst kan uu göra sina anmärkningar deremot, eller ock väcka en ny motion, och i båda fallen få sina tankar remitterade.
Jag förnyar min anhållan om proposition, men endast på principen, ej på det reglementariska, hvilket jag ändock icke anser böra remitteras till RiddarhusUtskottet.
I anledning af Herr Ribens anmärkning om concerter, hvilken anmärkning skulle bevisa, ett ett större antal personer här skulle få rum, än jag uppgifvit, får jag blott nämna, att under de 17 år jag haft bestyr med FrimurareBarnhusets concerter, sällan mera än y5o billetter, någon gång 800, varit sålda; och då hafva likvisst alla gångar varit fullproppade af folk.
Jag hemställer således, om icke min uppgifne calcul slår in härmed.
Herr af Ekenstanij Israel:
Jag vill endast undanrödja misstydningen af Herr lii - Den 16 Mars f. m. 331 bens yttrande i sammanhang med Grefve Mörners, att RiddarhusUtskottet skulle förbisett utrymmet i Riddarhussalen.
Jag, som äfven har äran vara en Ledamot af Utskottet, har mätt utrymmet i alnar, men, jag bekänner det, icke i tum, emedan jag icke kunnat, eller varit hugad att till motsvarig noggranhet utröna hvarje individuel t behof i detta afseende.
Just under det discussion i ämnet förevar i Utskottet, är förstnämnde undersökning skedd, och resultatet blef, att 670 och några personer få rum.
Genom vidtagande af sådane mått och steg, att rummet, när behofvet så fordrar, kan tillslutas, äro Ridderskapets och Adelns egna Ledamöter alltid tryggade emot trängsel.
Jag begärde ordet i anledning af Herr Rosenblads yttrande, att blott ett skäl blifvit yttradt emot publiciteten.
Jag skall uppgifva det andra, som kanske borde vara det första, i anseende dertill, att det, oberoende af utrymmet i Riddarhussalen, angår frågan, huruvida publicitet bör äga rum, eller icke.
Då Ijag, vid den nu begärda voteringen, nödgas rösta emot åhörares fria inträde, anser jag min pligt vara att redogöra för den åsigt, som ännu ej af förebragta motskäl kunnat förändras.
Mig synes, att yttranderättens fullkomliga frihet är det allraväsendtligaste i en representation; och jag 33a Den 16 Mavs f. m. förstår ej, huru denna frihet kan stå tillsammans med den impuls, som från åhörarnes sida möjligen kan inträffa.
Då propositioner af Ordföranden framställas, hvarå blandade
Ja oell Nej såsom svar följa, kan man svårligen urskilja, om några af ljuden kommit från å hörar ne, eller ej.
Jag -vill dernäst hemställa, hvad som kan blifva följden deraf, attén talare åberopar åhörarnes vittnesbörd?
Vi hafva exempel, att inom BondeStåndet åhörare togos till vittne, då tryckfrihetsfrågan förevar, och att man tillönskade dem att ej behöfva vid sin bortgång sucka öfver utgången af sahen.
Detta strider ju alldeles emot Representantens fria yttranderätt.
Om man önskar utländska exempel, så hänvisar jag till Fransyska historien, och begär blott, att man vill uppslå Moniteuren för år 1792.
Der skall visa sig, att Majoriteten ingalunda dömde Ludvig XVI, men att verkligen Minoriteten, understödd af galleriernas vrålande om blod» segrade — och Ludvigs hufvud föll.
Jag har velat nämna detta, på det man må ursäkta, om jag vid voteringen är emot publicitetens antagande.
Jag anhåller om ursäkt, att jag åter yttrar mig; det skall blifva i få ord.
Vi känna alla för val vigten äf vårt kall, för att kunna ledas af impulser från Den 16 Mars f. m. 333 en åhörande personal, af dess bifall eller ogillande.
Dessas bifall Önska vi visserligen, lika med alla medborgares, men vinna vi det ej, så äro vi tillfredsställde af vårt eget medvetande, Öfvertygade, att en möjligen missledd dagens opinion en gång skall vika för den lugna granskningens.
Hvad det utur Fransyska Revolutionen åberopade exempel angår, så är det ej lämpligt att jemföra en tid af förfärliga oordningar med en tid af lagbunden ordning och lugn.
Det kunde då äfven varit likgiltigt, om gallerierna frivilligt voro öppnade för folket eller icke} våldets rätt hade i alla fall gjort sig gällande.
Jag vill blott nämna ett exempel af hvad som under samma tidpunkt i Frankrike tilldrog sig.
Mairén af Paris Pethion anklagades i Lagstiftande Församlingen, att icke vid upploppet den 14 Junii 1792 hafva uppfyllt sin pligt, och han, då dagens afgud, ett år senare tvungen af en annan dags herrskande opinion att sjelf sluta sina dagar, var otvitvelaktigt brottslig; men när saken skulle afgöras, trängde sig pöbeln med våld in i Lagstiftande Församlingens sal, hvarest man med accolader mottog det goda folket i Paris, och frikände Pethion.
Då lagarne voro i så liten helgd, var
Representationen föga skyddad med att äga dörrarne till sina dfverläggningsrum stängda.
Yi skulle dessutom hafva mera tum att fritt disponera, om RiddarhusFiscalen. 334 Den i6 Mars f. m. fick befallning att från matrikeln utesluta sådane familier, som omöjligt under Riksdagen kunde representeras, hvilkas hufvudman voro i främmande länder eller minderåriga o. s. v.
Efter afhörandet af Friherre Ridderstolpes yttrande mot publiciteten, anser jag mig böra frånträda alla betänkligheter i afseende på formen, för alt gifva en full hyllning åt den goda saken och få principen derom så fort sorn möjligt stadgad.
Jag vill blott vördsamt fråga, om Herr Grefven och LandtMarskalken föreslår propositionen med det af Herr Riben begärda tillägg.
Jag vill endast i anledning af Friherre Ridderstolpes yttrande anmärka, att, oansedt de rysliga uppträden han af 1792 års Franska Annaler åberopat, såsom följder af publiciteten vid NationalRepresentationens öfverläggningar, har likväl ännu icke i sjelfva Frankrike någon uti eller utom de Deputerades Kammare framträdt och föreslagit dess upphörande; ej eller hafva Bröderne till den olycklige Konungen, som dömdes till döden icke af Minoriteten, utan af Majoriteten i NationalConventet, någonsin sökt att afskaffa eller lägga något slags hinder i vägen för den af Herr Friherren såsom vådlig afmålade publiciteten.
Den 16 Mars f. m. 335 Friherre Sparrej Sixtenj hade inlemnät ett så lydande anförande:
Sedan publicitets-frågan förra gången hos Ridderskapet och Adeln discuterades, har hos Allmänheten mycket blifvit håde taladt och genom trycket afhandladt i detta ämne.
Jag förbigår de farhågor, som blifvit yttrade i afseende på publiciteten, äfvensom å andra sidan de fördelar eller goda följder man trott densamma medföra.
Såsom egentligt skäl för dess antagande åberopas tidens anda och Jordringar.
Jag för min del anser dertill hufvudsakligen höra: reela uppoffringar för upplysningens och culturens framgång, för talenters belöning och uppmuntran, samt för allmänt välstånd och allmän säkerhet, till hvilken sednare ett politiskt anseende icke ringa bidrager; och ett sådant anseende, en sådan moralisk kraft kan ej vinnas utan physisk afpassad styrka, men ej genom chimerika uppoffringar, ej eller genom öfverlöpare folkklasserne emellan.
Sådan är tidens anda} dessa äro tidens fordringarj och de lagstiftare, som tro sig dela denna anda och förmena sig tillfredsställa dessa fordringar, medelst en uppoffring, eller snarare öfvergång från den folkclass, hvaruti ödet placerat dem, lifvas ej af lika anda med den nya tidens Patriot, 336
Den 16 Mars f. m. sorn vill sådan upplysning, och derjemte kanner sig äga nog kraft att göra, icke chimerika, men reela uppoffringar, och som för öfrigt gerna erkänner sig vara det ljusets fiende, hvilket ej kan frambringas utan att rubba den stora ordningen.
De, som uppriktigt önska och med allvar vilja arbeta till samhällets hela förbättring, till fullkomlighet i våra Lagar och Grundlagar, till upplysning uti ålit, som kan befrämja Nationens förkofran och Styrelsens kraft; de, som måhända icke tro sig kunna fullkomligt vinna dessa stora ändamål, utan en representaaons-förandring, eller till och med förändring i den administrativa styrelseformen, mätte de, såsom ärlige
Svenske Män, gå ärliga vägar till målet!
Svenska folket vill ej och kan ej regeras utan Konung, samt lika litet vara utan Representapter, och tiden vill det'icke eller; men Sveriges Land och Städer kunna ej eller mera umbära
Adel, Presterskap, Borgare och Embetsmål!, än Bönder.
Söken då och verkställen på lagligt sätt, under en stark Konungs och mogne mäns ledning, en 'Representations-förändring, och jag, oaktadt min ärfda Riddersmannakänsla, hvilken uppfostran sedan hos mig befästat, skall vara den förste alt då afstå från min ärfda Riksdagsmannarätt, och Skall Den 16 Mars f. m. 337 skall på förhand glädja mig åt att se elt värdigt Riddarhus, uppfyllt af värdige valde Riddersmän.
Men det är först då, jag skall dela ett rättmätigt anspråk på offentlighet vid den Adels öfverläggningar, sorn blifvit
Fäderneslandet och den folkkass ansvarig för sina göromål, hvilken genom sitt förtroende öfverlemnat åt densamma sitt intresse att försvara.
Jag förbigår allt yttrande i hufvudsaken, och vill blott tala om frågans behandlingssätt.
Blir propositionen sådan ConstitutionsUtskottet föreskrifvit, så har jag för egen del intet dervid att erinra, ehuru jag tillförene, af agtning för andras meningar^ talat deremot.
Men nu har man yrkat, att hufvudfrågan om offentlighetens införande skulle inflyta i RiddarhusOrdningen, samt sättet och vilkoren dragas under Lagutskottet.
Sådant anser jag icke lämpligt, emedan tre Stånd kunna, i sådana mål, besluta öfver det fjerde.
Det kunde då tilläfventyrs hända, att de öfrige tre Stånden genom sin afgöranderätt tvingade oss till antagande af en ordningslag, hvarmed vi voro föga belåtna, eller till afskaffande af en annan, med hvilken vi voro nöjda.
Detta intrång kan jag icke medgifva; ty hvarje Stånd må äga, alt, oberoende af de öfriga, bestämma dylika ordningsstadgar inom sitt samlingsrum; 16 H. 22 338 Den 16
M a r s f. m. och det tillhör endast Kongl. Maj:t och oss sjelfva att stifta RiddarhusOrdningen.
Införas ej uti densamma de reglementariska föreskrifterna om offentligheten, så synes mig , att de böra behandlas såsom grundlagsfrågor, i hvilka intet Stånd kan tvingas af de öfriges pluralitet.
Ett sådant förslag, som Herr Falkmans, skulle jag icke vilja antaga, utan instämmer i åtskilliga af Herr Ribens anmärkningar deremot.
Sedan ConstitutionsUtskottet tvungit oss att med hufvudfrågan förena frågan om sättet för de reglementariska föreskrifterna, och Ja-propositionen således ej kan blifva någon annan än den Constitutions-Utskottet föreskrifvit, men åtskilliga Ledamöter begärt votering om afslag å offentligheten i allmänhet; så lärer detta böra innefattas i contrapropositionen.
Skulle bifall, såsom jag förmodar, följa af voteringen, då först blir fråga om åtcrremiss till RiddarhusUtskottet, för alt ändra vissa af RiddaibusOrdningens paragräpher.
Grefve af Ugglass Gustaf:
Jag anhåller att få förena mig med Friherre Anckarswärd i dess begäran om det tillägg uti propositionen, hvilket Herr Riben föreslagit, nemligen, att lagbestämmelsen för sättet och verkställigheten af offentligheten, i fall den medgifves, må öfverlämnäs till Lagutskottet.
Deraf följer likväl icke, attRidderskapet och Adeln skulle antaga, såsom förslag lill en sådan lagbestämmelse, hvad Herr Den 16 Mars f. m. 339 Falkman i detta afseende projecterat.
Men jag anser ett sådant tillägg i propositionen nyttigt för sjelfva saken, emedan jag känner många, som ej äro emot publiciteten, men hvilka af farhåga för det sätt, hvarun der den kan komma att medgifvas, draga i betänkande att gifva sin röst för principfrågan.
Jag kan för öfrigt ej instämma i den åsigt, att trenne Stånds rätt att besluta en lag, som äfven för det fjerde Ståndet vore förbindande, skulle i detta fall medföra svårare följder, än i så många andra ofta vigtigare frågor.
Skulle åter vid den votering, sorn redan är begärd, Ridderskapet och Adeln icke, i enlighet med min önskan, medgifva offentligheten, anser jag likväl, att man, med anledning af BorgareStåndets inbjudning, bör uppdraga åt Lagutskottet att föreslå den Lag, som skall tillämpas, då något RiksSlånd beviljar offentlighet vid sina öfverläggningar; ty förr än en sådan lag blifvit stadgad, fruktar jag, att vi beständigt komma att stå qvar på samma punkt.
Motioner i ämnet skola vid hvarje Riksdag väckas, hvilka, i anseende till de stridiga åsigter och be tänkligheter, som möta i sättet för verkställigheten, skola förblifva utan verkan.
Men om en lag i detta afseende på förhand finnes, kunna RiksStånden, genast vid Riksdagens början, hvart för sig helt enkelt besluta, om de vilja medgifva publiciteten på de sålunda bestämda vilkoren. 22* 340 Den 16 Mars f. m.
Herr Rothliebj Axelj förenade sig med Grefve af Ugglas.
Jag fruktår, att Herr von Hartmansdorff misstagit sig om min mening, hvilken visserligen ej varit, att hufvudfrågan, om publicitet inom ett RiksStånd skall äga rum, borde underkastas de öfrige Irenne Riksståndens beslut.
Den frågan är onekligt hvarje RiksStånds ensak; men i afseende på den lag, som sedermera erfordras för straffbestämmelser emot oordning, anser jag, i det skick ConstitutionsUtskottet försatt frågan, bäst att underkasta sig den sakens behandling såsom Lagfråga.
Hvad åter beträffar Herr Rosenblads anmärkning, att det icke bör tillhöra RiddarhusUtskottet att upprätta förslag till en sådan lag, för att vidare öfverlemnas till Lagutskottet, så finner jag vid närmare eftersinnande, att Talaren deruti haft ganska rätt, och jag frånträder således mitt förra yttrande i denna del.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan § till 6 i eftermiddag att fortsättas.
På det icke, vid Iframställningen af proposition i ämnet, någon mening må blifva utesluten, får jag förnya min anhållan om den proposition Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskal - Den 16 Mai s f. ra. 341 ten redan framställt, med elt sådant tillägg, hvarigenom Ridderskapet och Adeln förbehåller sig att sedermera bestämma, om de reglementariska föreskrifterne för offentligheten skola införas i RiddarhusOrdningen, gifvas i Lagform, eller uppgöras på * hvilket annat sätt som helst.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att den af flans Excellence nyss framställde proposition endast innefattade principfrågan med det tilllägg ConstitutionsUtskoltet föreskrifvit.
I öfrigt vore, efter Ilans Excellences öfvertygelse, Ståndet fullkomligt obehindradt att, med antagande af den nu gjorde propositionen, sedermera bestämma, på hvad sätt och under hvilka vilkor det önskade offentlighetens införande vid dess Öfverläggliingar; och trodde Hans Excellence, att onödig tidsutdrägt skulle förekommas, om liufvudfrågan först afgjordes, hellst det föreföll besynnerligt och ovanligt, om det reglementariska af saken discuterades, innan man ännu visste, om sjelfva saken antogs eller icke.
Af denna anledning hade Hans Excellence framställt den nyss gjorde propositionen, hvilken Hans Excellence nu ville förnya, ehuru Hans Excellence visserligen hört, att flere bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter önskat det tillägg UPropositionen, att åt
Lagutskottet borde öfverlemnas uppgörandet af de straffbestäm - 342 Den 16 Mars f. ra. melser, hvilka ansågos nödige, ett tillägg, hvaremot Hans Excellence för sin del ej hade något att anmärka, men hvilket Hans Excellence ansåg mindre nödigt att för närvarande framställa, enär Ridderskapets och Adelns rätt, att vid framdeles skeende serskild öfverläggning bestämma vilkoren och sättet för offentlighetens införande, alltid vore lika öppen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade derefter, om Ridderskapet och Adeln godkände den af honom förut gjorde proposition, hvilken åter af Hans Excellence upprepades.
Ja, blandade med Nej; hvarjemte votering begärdes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då blott liufvudfrågan , eller huruvida offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar skulle medgifvas, under det af ConstitutionsUtskoltet godkände förbehåll, att, om offentligheten antogs, ett stadgande derom borde i RiddarhusOrdningen intagas, nu utgjorde det ämne, som af Ridder'skåpet och Adeln borde afgöras ; ansåg Hans Excellence contra-propositionen endast böra innefatta afslag å den väckte motionen, om offentlighetens införande vid Ståndets sammankomster; hvarefter Hans Excellence framställde följande voterings-proposition:
Den 16 Mans f. ni. 343 Den som anser offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar höra medgifvas, under förbehåll, i händelse offentligheten af Ridderskapet och Adeln antages, att icke allenast ett stadgande derom bör i RiddarhusOrdningen intagas, utan ock att sättet och verkställigheten af berörde offentlighet må, efter serskild öfverläggning, sedermera bestämmas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln för närvarande icke medgifva någon offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.
Jag skulle önska, att uti den föreslagne Ja-propositionen orden: sättet och verkställigheten måtte förändras till: sättetj, vilkoren och verkställigheten; hvilket, enligt min tanka, skulle innefatta en större bestämdhet, som kunde tjena Lagutskottet till ledning, i händelse detta Utskott får sig uppdraget att upprätta förslag till en lagbestämmelse i ämnet.
Uti Nej-propositionen skulle jag vilja föreslå, att orden: för närvarande utbyttes mot orden: på föreslagit sätt.
Derefter upplästes, godkändes och anslogs följande volerings-proposition: 344 Den 16 Mars f. m.
Den som anser offentlighet vid Ridd ersk a pets och Adelns öfverläggningar böra medgifvas, under förbehåll, i händelse offentligheten af Ridderskapet och Adeln antages , att icke allenast ett stadgande derom hör i RiddarhusOrdningen intagas, utan ock att sättet, vilkoren och verkställigheten af berörde offentlighet, må efter serskild öfverläggning, sedermera bestämmas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln för närvarande icke medgifva någon offentlighet vid Ståndets öfverläggningar.
Sedan 4».
42> 4^ och 44 §§•
RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan £ till 2 eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarna öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — iqo. Nej — 155.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll bl i fvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Marskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln ansett offentlighet vid Slån - Den 16 Mars f. ra, 345 dets öfverläggningar böra medgifvas, under förbehåll, att icke allenast ett stadgande derom borde i RiddarhusOrdningen inlagas, utan ock att sättet, vilkoren och verkställigheten af berörde offentlighet må, efter serskild öfverläggning, sedermera bestämmas.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan Tre eftermiddagen.
Måndagen den 16 Mars 1829.
Föredrogs å nyo RiddarhusUtskotlets den io sisllidne Februarii aflåtne, och den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, August, motion, om upphäfvande af Ridderskapets och Adelns beslut, angående tvenne NäringsStipendiers anslående å CadettScholaeFonden.
Herr von Hartmansdoff\
Jag anhåller, att detta Memorial uiå ytterligare få hvila på bordet. 346 Den 16 Marg e. m.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, att RiddarhusUtskottets
Memorial ytterligare måtte hvila på bordet, komme detsamma ock, att, enligt 49 §•
Riksdagsordningen, derstädes tills vidare förblifva hvilande.
Företogs till pröfning och bifölls RiddarbusUtskottets den 24 sistlidne Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr Estenbergs, Pehr, motion om förhöjning i Stifts-pensionerne.
Föredrogs å nyo RiddarhusUtskottets den 24 sistlidne Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af Grefve Rjelkes, Axel, Motion, om RiddarhusSalens upplåtande till Concerters uppförande.
Jag skulle tillstyrka, att detta Memorial bifalles, men att den deruti föreslagne afgift bestämdes lill lägre belopp.
Om jag ej hört galit, skulle den utgöra 100 R:dr B:co.
Jag hemställer, om de, som uppföra Concerter, kunna gifva så mycket, och om ej 100 R:dr R:gs vore tillräckligt.
Den 16 Mars e. ra. 347 Grefve Mörner, Carl:
RiddarhusUtskottet har föreställt sig, att Riddat husSalen och förstugan kunde vid Concerters uppförande lida skada, och alt, om sådant iu-> träffar, det borde af Concertgifvare ersättas.
Då det likväl skulle vara obehagligt för RiddarhusDirectionen, att först emottaga penningar för Salen, och sedan väcka anspråk på ersättning för skedde skador, har man trott sig böra tillstyrka en större afgift för RiddarhusSalens begagnande till Concerter, och derföre föreslagit 100 R:dr B:co i ett för allt.
Denna summa tyckes vara billig, då Concertgifvare få en så förträfflig local, och slippa alla vidare kostnader.
Såsom ett tillägg till hvad den siste Talaren yttrat, skall jag utbedja mig få redovisa för de motiver, hvilka förmält RiddarhusUlskottet att föreslå summan till 100 R:dr B:co.
RiddarhusUtskottet trodde sig böra rätta afgiften något när efter den afgift, hvilken erlägges för den local, som hittills varit begagnad för Concerter, nemligen stora Börssalen.
Det har nemligen inför Utskottet blifvit uppgifvit, att det för hvarje Concert betalas för densamma 33 R:dr 16 sk.
B:co; men då åligger det Concertgifvaren, att uppsätta och borttaga Orchesterläktaren, anskaffa stolar, bestå eclairering och ombesörja rengöring.
Efter ungefärlig calcul går 348 Den 16 Mars e. m. detta allt tillsammans till vid pass i3oR:dr B:co.
Här återkommer ej ifråga, att skaffa hvarken stolar eller bänkar, och om Ridderskapet och Adeln bifaller det arrangement, som RiddarhusUtskottet föreslagit, uppkommer ej heller något besvär med Orchester-läktaren, emedan den en gång för alla och det på Riddarhusets bekostnad skulle uppsättas.
Ett ytterligare skäl, hvarföre nedsättning ej bör äga rum, är att här säkerligen kan säljas i5o å 200 biljetter mera, än på BörsSalen, och Ridderskapet och Adeln torde alltså finna, att det för en Concertgifvare är större uträkning, att betala 100 R:dr B:co här i ett för allt, än att byra BörsSalen.
Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Lika med de värde Ledamöter af Utskottet, som yttrat sig, finner jag afgiften ej vara för hög; men jag har en annan betänklighet i afseende på Orchestern, och anhåller att den sista punkten ännu en gång måtte uppläsas, på det jag, och måhända flere med mig, må riktigt fatta, huru det förhåller sig med Utskottets tillstyrkande i denna omständighet.
I följd häraf upplästes sista punkten af RiddarRusUtskottets Memorial, innefattande Utskottets tillstyrkande, att Orchester-ställningen, som första gången skulle på RiddarhusCassaus bekostnad uppsättas, seder - Den 16 Mars e. ra. 34g mera borde emellan Riksdagarne städse blifva i RiddarbusSalen qvarstående, till begagnande kostnadsfritt af Concertgifvare.
Det torde icke vara värdt att fortsätta min anmärkning; men jag tycker det vara rätt ledsamt, att när främlingar komma hit, och se vårt samlingsrum, de skola finna det se ut, somen TheaterSal.
För min del får jag säga, att jag ingalunda anser det riktigt, att man upplåter RiddarhusSalen till Concerter; men då RiddarhusUtskottet funnit det i sin ordning, vill jag ej bestrida det annorlunda, än att hafva min motsatta mening förvarad i Prolocollet.
Om Memorialet bifalles, och vapenplåtarne samt rummet utsättas för äfventyret att skadas, önskar jag åtminstone, att betalningen måtte blifva sådan, att den kan ersätta den skada, som göres.
Jag instämmer således i denna omständighet med RiddarhusUtskottet.
Så obetydlig denna fråga än är, tillstår jag gerna, att jag, såsom Ledamot af Utskottet, varit tvehogsen, om jag skulle understödja, eller afstyrka den.
Jag påminner mig den tid 1818, då jag, såsom Cantzlist, var närvarande i RiddarhusUtskottet, när förbudet vidtogs emot Concerters uppförande i RiddarhusSalen.
Riddar - 35o Den i6 Mars e. m. husDirectionen linde då utförligt afmålat de olägenheter, sorn uppkommit af Concerterne.
Olägenhelerne voro då otålige.