Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölich obekant, att Just.ombudsmannen icke äger den ringaste tillgång till Statsråds-protocollen, vare sig de vanliga, eller de, som angå just.målen, annorlunda, än genom remiss af desamma från Const.Utsk.; ty dessa protocoll få icke tryckas, få icke utlemnas, och kunna således 4 H. 41 322 Den 18 Mars e. ra. icke heller tjena till någon ledning för åtal.
Vare detta nog sagdt i afseende på anmärkningen från den sidan.
Den andra anmärkningen af Hr von Troil är af annan beskaffenhet och behöfver särskildt besvaras.
Hr von Troil har ansett, att, ehvad en embetsman afgå It eller icke från Konungens råd, vare sig som Stals- eller Just.råd, skulle dock Const.- Ulsk., på grund af protocollen, kunna ställa honom underRiksrätt.
I sådant fall borde väl i i06 §:n, der det heter: — — — ”någon Statsminister, Statsråd,” &c. jemväl stå: ”någon före della Statsminister, Statsråd eller ”a nnan ledamot &e., som under g r a ti s k n i n g s t i d e n ”afträd t;1' men som detta icke finnes, lärer den värde ledamoten inse, att, enär enligt 83 §:n Reg.F:n, grundlagen skall efter ordalydelsen tolkas, icke andre, än i tjenst varande sådnne embetsman kunna af Const.TJtsk. under tilltal ställas.
De kunna visserligen, ja Gud bevars! i laga ordning tilltalas, örn Konungen anbefaller sin Just.canceller att anställa åtal; men om Just.ombudsmannen äfven väcker ett sådant åtal, der han af en händelse skulle komma öfver eli sådant prolocoll, tvifiar jag på, att, örn ock ett sådant undarirycks-protocoll skulle ullemnas, domstolen skulle finna sig kunna åtalet till pröfning upptaga.
Herrarne torde finna, att min öfvertygelse örn saken icke härrör deraf, att jag anser det varn af någon vigt, om opinionsnämnderi sammanträder om Lördag eller någon annan dag; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det icke är förenligt .med våra former, att afsk ära Const.TJtsk. dess rätt att, genom remiss till Just ombudsmannen af Statsråds-protocollen, inför Riksrätt ställa Just.råden under tilltal, i anleda, of hvad mot dem kan anmärkt blifva, i och för deras underd. tillstyrkanden i Just.conseljen.
För öfrigt får jag förklara, att, R. o. Ad. må, i afseende på inbjudningen, besluta hvad sorn helst, reserverar jag mig dock, att valet må försiggå, förrän Const.TJtsk. inkommit med berättelse deröfver att Statsråds-prot:n blifvit granskade, och jag i följd deraf finner mig förhindrad att kunna i samma val deltaga.
Hr von Troil: l afseende på vederläggningen af den anmärkning Gr.
Frölich.gjort, får jag alldeles förena mig med Frih. Cederström, som åstadkommit densamma, så fullkomligt, att jag icke har något att dervid tillägga; men jag beklagar, att denne samme ledamot, som i förra delen af sitt anförande var mäktig af en sådan tankegång, skulle, i sednare delen deraf, kommit att liisa lagen så fullkomligt bakfram.
Ehuru det icke hörer till det förevar, öfverläggningsämnet, huruvida en afgången ledamot af Statsrådet kan komma under Riksrätt, är frågan likväl af den stora vigt, att jag hoppas att R. o. Ad. ursägtnr, att jag ånyo uppstår, för att med några ord besvara densamma.
Cederström har sagt, att om den 106 §:n skulle så kunna DeniS Mars e. ut - tolkas, som jag det gjort, sa skulle ordalagen bort vara: någon i tjenst varande eller afgången ledamot ur Statsrådet.
Om meningen varit sadan, som Frih.
Cederström yrkat, så kan man på andra sidan säga, att det skulle hela: någon i tjenst varande Stats råds-leda mot eller, med andra, ord, någon Statsminister eller Statsråd, som varit i tjenst under Coust.Utsk:s granskningstid af Statsråds-prottn; och att rätta andemeningen är sådan , finner man utan svårighet, om man behagade eftertänka följderna af den motsatta tolkningen , nemi. att då riksdagar blott hvart 5:te eller G:te år inträffa, kunde rådgifvarne sitta helt lugna på sina platser 4^5 år, fria från all slags ansvarighet, allenast de iakttaga den försigtigheten att, vid början af riksdagen, lägga in om afsked.
Frölich: leke derföre alt det är af någon vigt, antingen Frih.
Cederström linner understöd af Hr von Troil, eller om jag har rätt, men för det att saken än en gång kan återkomma, anser jag nödigt att upptaga de värde ledamöternes emot mig conjunctim uppställda argumentation.
Dervid finnér jag anmärkningsvärdt, att Frih.
Cederström, med grundlagen i handen, under uppläsningen af io6 §:n, interfolierar med egna mellanmeningar, hvilka mellnnmeningar kunna medföra förvillelse för dem, som icke observerat, att han stundom läst i bok och stundom framtagit sin egen tolkning, — huruvida, säger jag, mellanmeningarne finnas includerade i grundlagen.
Om det är en ofullkomlighet i 106 §:n, att der icke stå omtalade några sådana Just.råds-ledamöter, som skola vara närvar., när just.ärenden föredragas, utan att der endast är fråga om Statsministrar, — och dermed förstås afven Just.Statsministern, — men han icke i sin egenskap af ledamot af Högsta Domstolen kan komma under 106 §:n, hvilket han dock kan som Just.Statsminister5 så hemställer jag, om det är rätt att göra en lagtolkning så extensiv, d. v. s. att kunna fälla någon, sorn icke står i lagen omnämnd. —•
Men, mine herrar! hittills har jag gycklat med er argumentation.
Skälet ligger i 101 §:n, hvarföre icke desse ledamöter blifvit sälte i samma cathegori, som Statsråden, nemi. för de fall, att fråga är att någon skulle orättvist mista lif, personlig frihet eller egendom, hvilket icke gerna är tänkbart, då 2 ledamöter af Flogsta Domstolen äro i Konungens Conselj närvarande.
Är det länkart, att det varit för sådana mål Just.råden suttit i Gonseljen, då nemi. mål af denna art böra afgöras i Högsta
Domstolen?
De ledamöter af Högsta Domstolen, som sitta i Statsrådet, äro der för helt andra ärenden.
Af denna orsak har jag icke velat ställa dem under 10b §:n.
Huruvida efter delta anförande Frih.
Cederström och Hr von Troil hafva rätt i sina meningar, är mig likgiltigt. 324 Dcu 18 Ma rs c. m.
Hr von Hartmansdorff, Au g: Detta Högi.
Ständ liar nu kommit på så många afvägar, att om vi på dem ytterligare fortgå, befarar jag, att vi hvarken komma att besluta om valet till opinionsnäinnden, eller att remittera de mål, som skola lill Utsktn afgå.
Visserligen böra vi göra hvad vi kunna för att gå de öfriga Ståndens önskningar till mötes; men vi böra ock ihågkomma, att frågan angår våra högsta domares anseende och välfärd, att vi sålunda icke böra, för höflighets skull, taga så vigtiga steg, utan att äga erforderliga upplysningar.
Lika med flera talare finner jag nödigt, att innan valet sker, Just.ombudsmannens berättelse må vara hos R. o. Ad. föredragen jemte LagUtskts betänk, deröfver.
Detta kan ske i nästa plenum, om Hr Frih. o. Landtm, derom behagade göra propos. till Ståndet.
Jag har förnummit, att Hr Frih. o. Landtm, ämnar hålla plenum om Lördag, således kunde beslut örn opinionsnämudens väljande fattas samma dag, och valet ske nästkommande Måndag.
Förr anser jag det icke lämpligt; men jag skulle hafva önskat, att de öfriga Stånden, nu såsom tillförene, gifvit sig mera tid, på det att opinionsnämndens ledamöter måtte hunnit förskaffa sig tillräckliga grunder för sitt bedömmande, äfven genom de underrättelser som kunnat hemtas från läsningen af Statsrådets prot. i just.ärenden, hvaröfver 2!ne Just.råd alltid sitta.
Jag vet icke, huruvida denna läsning redan är inom Const.Utsk. fulländad.
Men vanligen hafva någre ledamöter af Const.Utsk. äfven varit invalde i opinionsnäinnden, och jag anser, att det alltid bör så vara, på det att de med sin sakkännedom må kunna icke allenast rösta för egen del, utan äfven meddela upplysningar åt öfriga ledamöter, som dem behöfva.
För att icke behöfva fortsätta denna öfverläggning längre, och sedan jag lillkännagifvit min mening, anhåller jag, att frågan må hvila på bordet till nästa plenum.
Ledd af den enkla öfvertygelse, att ransakning och undersökning böra föregå hvarje dom, tror jag att man bör afvakta läsningen och utdelningen af LagUtsk:s omdöme öfver Just.ombudsmannens berättelse.
Om nu de 3 andra Stånden besluta en ståndrätt, tillåter icke mig mitt samvete att deltaga i en åtgärd, som skulle tillvägabringa ett domslut, hvilket, om det blef förhastadt, jag icke ville, att det skulle belasta milt samvete.
Landtm, måtte tillåta, att Hr Ridd.-Secret. upplyser, hvilken dag som LagUtskls betänk, blifvit Ståndet meddeladt, och att jag sedan må få tillfälle att vidare yttra mig.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att LagUtskts utlåt.
N:o 1 blifvit hos R. o.
Ad. första gången bordlagdt den 14 dennes f. m.
Frih, Ridderstolpe:
Jag vidblifver derföre min öf - Den t8 Mars e. m. 3a5 verlygelse, alt allmänna omdömet icke kan vara så stadgadt om delta mål, alt något -beslut så hastigt kan fattas, som alt välja en nämnd, hvilken samma dag skall sammanträda och besluta i en så vigtig sak.
Äfven jag skulle önskat, att BorgareSt. icke så hastat med delta beslut, mest derföre, att jag skulle högst gerna se, att intet beslut toges under denna riksdag, som i sig kunde innebära minsta skymt af passion; men då 3:ne
Stånd beslutat dag för väljande af opinionsnämnd, tillstyrker jag R. o. Ad. att derpå ingå, helst R. o. Ad. med vägran till de 3 Ståndens beslut icke vann mer än en enda dags uppskof.
Detta val, så vigtigt det än är, är för mig alltid en motbjudande act, emedan jag ogillar denna ostraeism; men den är oss ålagd att fullgöra, och jag tror icke, att R. o. Ad., för att stadga sitt omdöme , behöfva- ett eller annat dygns lungre betänketid, icke heller att R. o. Ad. behölver något uppskof för valets anställande, af orsak att vilja göra sig förvissadt om de personers åsigter, hvilka inom detta
Hus skulle vid valförrättningen kunna komma i fråga.
Jag tror nemi., att R. o. Ad. skall hafva latt att med sitt val falla på personer, som hafva nog omdömesförmåga och nog lagkunskap, att kunna, ulan annan vägledning, med godt samvete åtaga sig denna pliglbcstämmelse.
Skulle åter R. o. Ad. icke vilja förena sig med de Öfriga Stånden, btefve detta beslut säkerligen ansett såsom ett uttryck af ovilja, och kunde lätteligen uppväcka samma känsla mot R. o. Åd.; hvarföre jag tillstyrker antagandet af en inbjudning, som icke alser någon olaglighet.
Om MedStånden, genom den ifrågavar. inbjudningen, begått en act, som kunnat klandras ur rättsgrunder, då skulle jag visserligen uppmanat R. o. Ad. att sätta sig deremot; men då så icke är händelsen, förmodar jag att, med bifall till inbjudningen, all fråga om bordläggning måtte förfalla.
Jag begärde egentligen ordet, för att besvara en ädel man, Frih Ridderstolpes scrupler mot företagande af detta val.
Jag ville säga honom , att jag är fullt öfvertygad om, att det varit ett missförstånd af honom, då han syntes föreställa sig, att det vore Just.ombudsmannen, som skulle komma under omröstning, emedan han först ville taga kännedom om LagUtskts åsigler derom, men att det i stället angår Just.råden.
Någon dom efter laga skäl och bevis är här icke i fråga.
Horn har utredt detta, och det förundrar mig, att någon utredning behöfls af en ‘sak, som är så gammal och väl bekant för alla.
Cederström tystnat med sin grundlagstolkning, efter de skäl jag utvecklade förra gången jag hade ordet, återstår det att tillse, huruvida Hr von Hartmansdorff kan lägga frågan på bordel.
Detta vill jag icke bestrida, om han fort - 3aG Den i8 Mars e. m. far i sitt påstående härom, ty då ser jag ingen hjelp, emellan frågan är af natur att kunna bordläggas; men då hoppas jag , alt Hr Frih. och Landtm, täcktes utsätla plenum någon dag före Lördagen, på det alt, efter besinning under mellantiden, beslut i afseende på inbjudningen må kunna fattas, utan några långa och onyttiga discussioner.
Det var icke för att fortsätta någon tvist om grundlagarnas tolkning med Gr.
Frölich, som jag hegärde ordet, emedan den fråga, som nu varit före, är af den enkla beskaffenhet, att jag är öfvertygad, att hvar och en ledamot, som vill genomläsa Reg.Fln, skall med denna tolkning komma till rätta utan någon hjelp, hvarken af Hr Grefven eller mig; men jag begärde ordet, i anledning af en ledamots på andra sidan yrkande, att valet till opinionsnämnden skulle anstå till dess Husets ledamöter hunnit genomläsa LagUtsk:s betänk, öfver Just.ombudsmannens berättelse.
Jag förstod icke detta yttrande på samina satt, som Gr.
Frölich; jag är öfvertygad om, alt meningen var, att utur detta utlåt, skulle kunna hemtas grunder för omdömet om ledamöterna i Högsta Domsolen, och jag vill, i anledn. deraf, upplysa, att, så vidt jag deraf kunnat förnimma, finnes deri ingenting, som kan gifva anledn. hvarken att fria eller fälla någon af dem.
Grunder för åtgärder i denna del finnas visserligen i sjelfva berättelsen af Just. ombudsmannen, som redogör för lagskipningens gång sedan sista riksdag; men denna berättelse har redan längesedan varit till Ståndet utdelad, och jag tror, att en hvar, som är intresserad deraf, redan genomläst densamma, och att derföre ingenting vinnes genom uppskof.
Jag tror alltså, att intet gilltigt skäl finues att vägra inbjudningen från de 3 öfriga Stånden, och att, om Hr von Hartmansdorff fortfar att yrka,bordläggning deraf, får det stå för hans räkning.
Det blir då han och icke Ståndet, som visat sig obenägen att svara mot 3:ne Stånds vänliga anhållan.
Horns yttrande, som föranledde mig att begära ordet, då han yttrade deu opinion, att om han funné något stridande mot grundlagen, skulle han vara den förste, som bestridde bifall dertill.
Det är just detta stridande mot grundlagens innehåll och anda, som jag trott mig hafva ådagalagt, nemi. deruti, att Const.- Utsk., som skall granska just.protrn i Statsrådet, måste hafva afgifvit berättelse om denna gransknings fulländning, innan Ständerne kunna med något slags fog besluta om formerandet af opinionsnämnden.
— I afseende på Gr.
Frölichs anmärkningar, behöfver jag ej upptaga elern till besvarande, sedan han visat sig hafva den godheteten att sjelf svara på hvad han sagt; men jag tager mig friheten fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att här icke kan vara fråga om uppskof en eller par dagar, eller att antaga eller förkasta Den 18 Mai » c. m. 3a7 elen ifrågavar. inbjudningen; utan att bär frågan måste vara, att R. o. Ad. icke företager valet, förrän Const.Utsk. nfgif— vit förenämuda berättelse, rörfde granskningen af Statsrådets och just.protocollen.
I sådant fall är det, som jag instämmer i beslutet; i motsatt fall är det likgiltigt, 0111 det sker 0111 Lördag eller någon annan dag.
Ståndet skulle besluta instämmande i inbjudningen, anhåller jag, att Hr von Hartmansdorff från bordläggning ville afstå; men jag förklarar derjemte till prot., att jag icke deltager i valet, emedan dess företagande nii icke öfverenss tärn mer med hvad grundlagens stiftare menat med denna nämnd.
Hr Hjerta: Ehuru Hr von Troil redan upplyst, alt LagUtsk:s betänk, icke innehåller någonting, hvaraf R. o. Ad. kan hemta någon ledning, huruvida Högsta
Domstolens ledamöter gjort sig förtjente eller icke alt bibehållas i deras vigtiga kall; så hemställer jag likväl till Hr Frih. o. Landtm., om icke, för alt undanrödja alla betänkligheter, och sedan Hr Ridd.Secret. upplyst, att betänk, redan 14 dagar legat på bordet, och hvar och en haft god tid att taga kännedom 0111 dess innehåll, detsamma kunde få föredragas nu, för att komma under pröfning, och Hr von Hartmansdorff måhända deraf tinna anledn. alt afstå från sin begäran örn bordläggning af inbjudningen.
Cederslröms yttrande ang:de den verkan, som Coust.Utsk:s läsning och pröfning af Stalsråds-protocollen kunde hafva på frågan, är redan upplyst, att opinionsnämndens sammanträde nu icke hindrar Just.rådens ställande under Riksrätt framdeles.
Skulle återigen läsningen af dessa prot. föranleda till nya anmärkningar i opinionsväg, så har man visserligen icke genom opinionsnämndens tidigare sammanträde äfventyrat något annat, än att en ledamot, mot hvilken anmärkning skulle förekomma, genom det tidigare sammanträdet koinme ifrån saken; och det är ju ett gammalt ordspråk, att det är bättre att 10 skyldige Elifva frie, än att en oskyldig skulle straffas.
Mitt svar på hvad Gr.
Frö lich anfört, skall blifva kort.
Ehurn jag bevistat flera riksdagar, erkänner jag mig vara nog dum alt tro, att Ständerne äro berättigade att med uppmärksamhet följa det omdöme, deras Just.ombudsman fällt om det sätt, hvarpå lagarna blifvit skipade under den tid, som hans embets-berättelse omfattar, utan att derföre Just.ombudsmannen sjelf och hans embetsförvaltning skulle komma i fråga vid det utslag, som af nämnden kommer att fällas.
Jag fortfar derföre att förklara, alt jag icke ämnar deltaga i della val.
Då de öfriga 3 Stånden beslutat välja opinionsnämnden nästa Lördag, såvida R. o. 3aS Den 18 Mars e. m.
Ad. dertill samtycker, så hafva de tillkännagifvit, att de, för deras del, åro beredda på detta val.
Om dem talar jag således icke.
Hvad åter detta Högh Stånd beträffar, så är jag förvissad, att äfven om valet skulle ske utan alt man genomgått, såsom vederbort, Just.ombudsmannens berättelse och Lag.Utskts betänk, deröfver, skall Ståndet likväl göra ett val, sorn är detsamma värdigt.
Meri jag får tillika förklara, alt jag anser som ett vådligt prtejudicat, att med sådan brådska behandla en så vigtig åtgärd.
Om vi nu börja med alt göra valet, innan LagUtsk:s betänk, öfver Just.- ombudsinannens berättelse blifvit föredraget; hvad hindrar då, att man vid nästa riksdag företager opinionsnämndens väljande första veckan efter riksdagens början, utan afseende på det behof, sorn från landet kommande riksdagsmän kunna hafva, att närmare känna hvad nämnda berättelse innehåller, eller hvad som är sanning af andra berättelser?
Kommer något' plenum att hållas innan nästa Lördag, såsom jag förmodar, och om R. o. Ad. beslutar att på det raellanhommande plenum låta sig föredragas Just.ombudsmannens berättelse, så är åtminstone denna åtgärd iakttagen.
Sedan kunna Stånden skynda så mycket, att de ändå hinna förrätta valet om Lördag.
Jag hindrar således hvarken detta eller öfriga Stunds önskan, när jag begär att inbjudningen mätte hvila till nästa plenum och då förekomma i sammanhang med LagUtskts yttrande öfver Just.ombudsmannens berättelse.
Om Hr Frih. o. Landtm, behagade upplysa, huruvida vi få plenum innan Lördagen och inhemta Ståndets mening om LagUlskts betänk, skall då föredragas, så ar ali tvekan undanröjd.
Gustaf: I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff nyss föreslagit, att LagUtsk:s mern. i anledn. af Just.ombudsmannens berättelse skulle i ett följande plenum mellan denna qväll och nästa Lördag föredragas; så får jag hemställa — ifall jag icke orätt fattade Hr Ridd.Secret:ns upplysning, att det är redan föredraget för Ståndet, och att det således, när det nästa gång förekommer till afgörande, kan ytterligare läggas på bordet —- om icke för ändamålets vinnande det vore nödigt, att Hr Frih. och Landtm., med anledn. af 47 §tn Riksd.Ordn. och 28 §:n Ridd.Ordo., föreslår Ståndet, alt LagUtskts omnämnda betänk., oaktadt det har för närvar, en sen nummer på föredragningslistan, dock finge föredragas i qväll, i likhet med hvad Hr Hjerta föreslagit; ty om det icke föredroges, förrän i nästa plenum, innan Lördagen, kunde det hända, att betänk, åter begärdes då på bordet, och då äro vi alldeles på samma punkt.
Efter jag fått ordet, anhåller jag att, som ledamot af Const.Utsk , få yttra min mening i afseende på hvad Frih.
Cederström anmält, då han yrkat att opinionsnämnden skulle dröja till dess Const.Utsk. hade yt - Den 18 Mar» e. m. yttrat sin tanke om just.protocollen.
Efter min tanke, oell i likhet med hvad \ id sista riksdag skedde, hör Coust.
Utsk. icke yttra någon tanke af sådan art, som de deehargebelnuk:n innehålla, hvilka vid föregående riksdagar blifvit afgifna.
När Coust.Utsk., vid dessa föregående riksdagar, icke fann sig hafva någon anledn. att ställa någon Statsrådsledamot under tilltal inför Riksrätt, icke heller till Ständernes ouipröfning efter 107 §:n; så förklarade Utsk. sådant inför Ständerna, och dertill linus icke någon anledn. i Riksd.- Ordn.
Sorn Const.Utsk. vid förra riksdagen behandlat saken, så förklarade Utsk. då, att det hade granskat Statsrådets prot. och funnit anledn. till anmärkningar lill en del efter 106 och till en del efter 107 §:n; men der stannade man, och någon decharge tillstyrkes icke, efter decharge icke finnes ålagd Const.Utsk. att till eller afstyrka.
Om delta förfarande äfven nu godkännes, och man tillika vill antaga Frih.
Gederströms princip, skulle man icke under hela riksdagen komma att välja opinionsnämnd; ty när Const.Utsk. icke tillstyrker decharge, så har det också nied detsamma hållit sig vägen öppen, att kunna afgifva en -remiss efter § 106.
Om en anmärknlsanledn. från någon stånds-ledamot inkommer, hvilket under hela riksdagen kan luinda, och enär, enl.
Cederströms yttrande, de J 11st råd, som öfvervara just.ärenden i Statsrådet, äro ledamöter af Statsrådet, kan det hända, att en sådan remiss äfven kan gälla dessa ledamöter.
Om en sådan anmärkning inkommer till Utsk. i sista veckan af riksdagen, så måste Const.Utsk. upptaga den; och efter min tanke, 0111 Utsk. sjelf finner, att någon anledn. till anmärkning vid läsningen af prottn blifvit förbisedd, är äfvenså Const.- Utsk. skyldigt att upptaga denna anmärkning; hvilkendera af dem, som är riktig måste den föranleda till behörig åtgärd ända intill riksdagens slut.
Det vore således fullkomligen orimligt, att icke kunna välja opinionsnämnd, förrän dessa saker vore afgjorda.
Spens’s yttrande, sorn jag funnit mig uppkallad att begära ordet, jag har aldrig yttrat mig om något s. k. dccharge-betänk., aldrig omtalat frågan, alt Ulsk. skulle uppgifva för Ständerna att, efter granskning af Statsråds-prot:n, anmärkningar blifvit gjorda eller icke; äfvensom jag icke talat om, huruvida Utsk. skulle anmäla, att Utsk. behagar ställa någon imder Riksrätt, efter 106 §:n; ty sådant är Utsk:s pligt att utöfva directe, men blott att för Ständerna göra anmälan efter 107 §:n, då anledn. dertill yppats, emedan Const.- Utsk. är pligtigt att granska Statsrådets prot.
När denna granskning är fulländad, äga Ständerne rättighet att få kunskap derom, och inkommer icke Utsk. sjelfmant med berättelse derom, så kan Utsk. genom prot.utdr. förständigas om sin skyldighet härutinnan. 4 4^ 33a Den lS Mari e. ra.
Hvad en sådan anmälan innehåller mer, än att protrn äro granskade, vore olagligt, emedan Utsk. icke äger rättighet att yppa hvad i Statsrådets prot. finnes förvaradt.
Detta är hvad Utsk. sjelf har rättighet att bedömma och till åtal anmäla, men icke att göra det till ett öfverläggningsämne; sådant är i grundlagen bestämdt förbjudet.
Af denna anledn. tror jag, att Gr.
Spens och jag, med den modification i formen, sorn han påbördat mig, och hvartill jag icke är skyldig, stå bredvid hvarandra; ty Gr.
Spens lärer nogsamt finna, att om någon anmärkning, efter fulländad protoeolls-granskning, i Const.Utsk. väckes eller kommer Utsk. till banda, blir detta ett isoleradt mål, och ett isoleradt misstag af en Statsråds-ledamot kan icke föranleda till anmälan efter 107 §:n; der måste vara hela serier af embetsutöfningen som föranleda dertill.
Likväl kan en anmärknrsanledning vara af beskalfenhet, att isolerad befordra individen under Riksrätt, om nemi. det befinnes, att ett uppenbart lagbrott ägt rum, och i sådant fall skall Riksrätt domina.
Det är således, efter min öfvertygelse, och jag tror, att Gr.
Spens deruti instämmer, icke till följd af isolerade anmärkningar, som efter granskningen af Statsråds-prot:n uppstå, som Utsk. gör anmälan efter 107 §:n.
Om så är, äro Gr.
Spens och jag ense om frågan.
Då mitt bestridande af-inbjudningens antagande icke haft annat ändamål, än att åt R. o. Ad. bevara den rättvisa i handling, att icke skrida till valet, så länge någon upplysning återstod att vinna, får jag förklara mig tillfredsställd, om Hr Frih. och Landtm, behagade tillåta, antingen att LagUtsk:s betänk. ang:de Just.ombudsmannens berättelse nu i afton föredrages, eller också att sådant sker i det plenum, som föregår Lördagen; i hvilket fall jag icke skall lagga hinder i vägen för inbjudningens antagande.
Jag hoppas, att R. o. Ad. skall finna, att det icke är af envishet, som jag åter uppträder, utan emedan jag ser, att här är å bane att taga sådana steg, som man sedermera skall ångra.
Jag måste derföre strida för hvad som jag anser vara rätt, och beklagar att jag blifvit missförstådd af min värde vän Gr.