Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller, att Ridderskapet och Adeln, som med 2l4 Den 11 O c t o b e r e. ni. så stor pluralitet bifallit Trettonde punkten, måtte låta dervid bero ulan tillägg.
I anledning af den invändning Herr von Hartmansdorff’ gjort, anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln ville taga i betraktande den olikhet, som är emellan DiscontContoren nu och då.
Dåvarande
Disconter ägde rättighet att utlåna penningar utöfver de Creditif de i Banken ägde.
De kunde således vid en hastig påkänning komma att spela bankrutt.
De nuvarande
DiscontContoren få aldrig utsträcka sina utlåningar en skilling öfver de Creditiv de i Banken äga.
De kunna således aldrig' komma att administreras så, att de gå under.
Om Rikets Ständer säga, att rörelsen skall blifva större, måste Creditiven äfven blifva större; men aldrig skall jag med min röst biträda, att det nu ifrågavarande Creditiv skall dragas från sitt ändamål för att användas till annat.
Uppå derefter framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta, att vid i3:de punkten borde fogas följande tillägg:
Att dessa förbindelser ej må af Banken i annan händelse pä annan nian ofverl ätas ^ än i och för förstärkning af dess reela fond, dä detta af BancoFullmägtige nödigt pröfvas.
Den 21 October e. m. Fjortonde Punkten.
Att dessa förbindelser, innan Banken tillätes desamma ä annor man öfverlåta, skola RiksgäldsContoret till inlösen hem Bifolls.
Femtonde Punkten.
Att de 1,43a R:dr i3 sk. 3 r:sthvilka öfverskjuta jemna summan 4>4()°’00° R:dr af förenämnde Capitalskuld, måga af RiksgäldsContoret inbetalas.
Sextonde Punkten.
Att inom linien må balanceras öfrige Bankens fordringar hos Staten.
Sora frågan om dessa afskrifningar förekommer i ett särskildt Betänkande, tillstyrker jag, att efter orden inom linien må införas: tills vidare.
Denna punkt blef, under iakttagande af det utaf Herr von Hartmansdorff dervid föreslagne tillägg, af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Sjuttonde Punkten.
Att RiksgäldsContoiret, för beloppet af den summa, som kan komma att i Banken å stora Creditivet lyftas, under sam - Den 21 Octobere. m. ma dag lyftningen sker, skall, å Rikets Ständers vägnar, utfärda förbindelse till Banken, löpande med 5 procents årlig ränta , och berättigande Banken att för Capital och ränta undfå betalning af först inflytande Tullmedel, på sätt att desse medel då genast skola i LåneBanken insättas, och å skulden affär as i den mån de inflyta.
Jag kan ej annat än bibehålla min öfvertygelse om otjenligheten af alla de sednare tilläggen i denna punkt.
Då Ständerna komma tillsammans efter stora Creditiv-lyftningen, äro de bäst i tillfälle att bedöma, huru skulden skall återgäldas.
Hvartill tjenar det då, att besluta på förhand pantsättning af medel, som ej inflyta; ty man kan hålla två mot ett, att, i händelse af krig, Tull-intraderna betydligen förändras, och Rikets Ständer få då på annat håll söka skaffa ersättning åt Banken.
Jag tror derföre det vara enklast att säga, att hvad af stora Crediti vet blir lyftadt, skall af näst derefter sammanträdande Ständer ovilkorligen ersättas.
Det är väl sant, att en liqvid af Stora Creditivet kunde ske bättre för Slaten, än här är föreslaget; men den svårighet uppstår dock icke, som Herr Hjerta omtall, emedan Tullmedlen för ett år ganska säkert utgöra denna sum - Den 21 O c t o b e r e. in. ma.
Sätter man det så obestämdt, som Herr Hjerta föreslagit, äger punkten icke den säkerhet, som torde erfordras.
Enär derföre 3 Stånd redan bifallit Utskottens Utlåtande i denna del, tillstyrker jag, att vi äfven må göra detsamma.
Herr Lefrén förenade sig med Herr Rosenblad.
Herr Skogman _, Carl David:
Jag erkänner riktigheten af den grundsatts, att ett bestämdt anslag bör uppgifvas till ersättandet af Stora Creditivet.
Jag vill ej eller bestrida, att Tull-inkomsterna må dertill anvisas, under förbehåll, att Rikets Ständer vid deras nästa sammankomst godtgöra Statsverket den brist i påräknade inkomster, som derigenom kan uppstå.
I alla fall är Creditivet, i händelse af ett krig, ganska otillräckligt för de dermed förenade utgifter, så att andre utvägar till deras fyllande genast måste af Rikets Ständer vidtagas.
Jag anhåller att få veta, om 3:ne Stånd redan bifallit denna punkt, ty i sådant fall har jag ingen ting emot, att vi äfven bifalla densamma.
Ri ddarhusSecr eter are :
Denna Punkt är bifallen af Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet, samt af Välloll.
BorgareStåndet anta - 218 D e n 21 Oclober e. m. gen med det tillägg, att Kongl. Majrts nådiga tillstånd till tullmedlens användande borde i underdånighet begäras.
På det BorgareStåndels tillägg må förfalla, tillstyrker jag bifall å Utskottens förslag.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Sjuttonde Punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Adertonde Punkten.
Att lilla Creditivet må ställas å RiksgäldsContoiret, med rättighet för Rikets Ständers Fullmägtige derstädes, att, i saknad af egne medel, då möjligen influtne öfverskotter äro för ändamålet otillräcklige, de dertill erforderlige medel genom lån, i allmänhet, anskaffa, på sätt Rikets Ständer kunna, efter förslag från StatsUtskottet, serskildt besluta.
Jag vågar hemställa, att orden: efter förslag frän StatsUtskottet må utgå, emedan de icke behöfvas.
Jag anser sådana lån på kort tid lämpliga för tillfälliga utgifter, som af mindre Creditivet kunna bestridas, och tillstyrker således bifall till Utskottens förslag i denna punkt; men anhåller blott, att få fästa uppmärksamheten på ett deri Den aj Octo ber e. m. 219 förekommande uttryck, nemligen lån i allmänhet, hvilka ord på ett caracteristiskt sätt utmärka den upplåning till återbetalning vid anfordran, som man hittills vidtagit, och hvarmed man synes vilja fortfara, under det man ifrar emot införandet af ett på riktiga grunder inrättadt Statslånesystem, såsom upphofvet till allt ondt för samhället.
Jag anhåller få instämma med Herr Hjerta deruti, att orden: efter förslag från StatsUtskottet må uteslutas, emedan de äro öfverflödiga.
Uppå framställd proposition, blef adertonde Puncten, med den förändring Herr Hjerta föreslagit, af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Nittonde Punkten.
Att för liqviden af Statsbristsummanj till StatsContoirets och RiksgcildsContoirets egne behof, RiksgäldsContoiret må berättigas, att förskottsvis i Banken uttaga ett belopp af högst
En million R:dr B:co,frän den 1 September det ena äret till den sista Junii det påföljande, då Bankens förskott skola, vara af inflytande medel ovilkorligen liqviderade.
Hvilken punkt af Ridderskapet och Adeln bifölls. 220 Den 21 October e. ra.
Tjugonde Punkten. yätt med undantag af 266,666^ R:dr Banco ärligen af Bankens räntevinst behöjlige, till en början för silfverutvexlingens förberedande, och sedermera till bildande af en Reservfond för Bankens rörelse från Riksdag till Riksdag, återstoden af Bankens behållna räntevinst må för Statsverkets räkning användas.
Jag skulle visserligen bifalla denna punkt, i händelse jag vore säker, att den punkt, hvaröm vi nyss voterat, varder bifallen af Ståndens pluralitet; men dessa punkter stå i det sammanhang, att det är betänkligt taga beslut i den närvarande, utan att veta, huru de andra Stånden afgjort den förra.
Det kunde nemligen hända, att Banken hvarken finge Ständernas obligationer, eller behålla sin räntevinst, då en realisation vore i högsta grad vådlig.
Detta kunde nemligen hända, om två Stånd bifalla i3:de och aorde punkterna , men två andra Stånd afslå dem.
Jag anhåller derföre att få veta, huru de andra Stånden afgjort dessa båda punkter.
PresteStåndet har bifallit båda punkterna.
BorgareStåndet har afslagit i3puncten, och i stället beslutat: ”att för Bankens fordran ”hos Staten 4>400>000 R:dr, RiksgäldsCon - ♦
Den 21 Octo be r e. m. 221 ”toiret utfärdar en förskrifning till
Banken ”utan ränta för närvarande, men med förbindelse å RiksgäldsContoirets sida, att, ”efter af BancoFullmägtige trenne månader ”förut gjord uppsägning, till Banken afbetala så stor del deraf, som Banken för sitaa operationer kan behöfva, hvarmed skall ”följa Rikets Ständers auctorisation för Riks”gäldsContoirets Fullmägtige, att i detta ”ändamål ombesörja låns upptagande på ”lindrigaste vilkor, och bör i öfrigt iaktta”gas, att de contante medel, som sålunda ”af RiksgäldsContoiret anskaffas och till ”Banken öfverlemnas, ej få användas af ”Banken till annat, än honorerande af Ban”kens förbindelser och consoliderande af ”dess reela fond.” BorgareStåndet har äfven afslagit 2o:de Punkten, samt beslutat, ”att Banken skall ”bibehållas vid hela den räntevinst, sona ”intill nästa Riksdag kan Banken tillflyta ”af dess utlånade Capitaler.” BondeStåndet har, till följd af Ståndets beslut i första punkten, lagt i3 punkten lill handlingarne; men bifallit 20 punkten.
Jag delar fullkomligt Herr Cederschjölds tanka, att, om vi afslagit i3 punkten, hade det minsta vi kunnat göra för Bankens consoliderande varit, att äfven afslå 20 punkten, med förklarande att Banken skulle tillgodonjuta hela sin räntevinst.
Men sedan vi veta, 222 Den 2i October e. m. att, ehuru BorgareStåndet, i sättet för godtgörande^ med de andre Stånden slädnät i olika beslut, 3:ne Stånd likväl bifallit i3 punkten, kunna vi äfven bifalla den 2o:de, med ett litet tillägg af orden: intill nästa Riksdags framför det sista ordet i punkten: användas; hälst vi icke kunna besluta längre än intill nästa Riksdag.
Uppå derefter framställd proposition, Lief tjugonde punkten, med det af Herr Rosenblad dervid föreslagne tillägg, af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Tjugondeförsta Punkten.
Att sådana åtgärder måtte af Rikets Ständer vidtagas, att icke någon förminskning i Bankens lånerörelse kommer att äga rum.
Herr Hegardt, Christian Bernhard: Enligt min Reservation, och de grunder jag deri utvecklat, yrkar jag det förbehåll, att BankoStyrelsen må blifva berättigad, att inställa nya låns beviljande, i händelse en sådan åtgärd anses nödig för uppfyllandet af Bankens förbindelse, att oafbrutet fortsätta utvexling af Silfver mot BancoSedlar.
Ett alltför starkt ålitande af Bankens Silfverfond kunde blifva följden af en genom lånerörelsen öfver höfvan Ökad Sedelstock, och det enda rätta medlet, att afhjelpa denna olägenhet, vore då, såsom jag tror, att .tills vidare inställa utgifvan - Den 21 October e. ni. det af nya lån; hvarföre jag anhåller, att delta vilkor måtte fästas vid bifallet till 2i punkten.
Jag vill blott åberopa mitt yttrande vid åtterremissen af Utskottens första Betänkande, nemligen, att jag anser den grundfond jag då yrkade, hafva det dubbla ändamål, att förstärka Bankens reela fond, och att undvika en för hastig minskning af lånerörelsen.
Genom det beslut Ridderskapet och Adeln samt två andra Stånd fattat i afseende å i3:de punkten, tror jag Bankens säkerhet vara förvarad.
Dessutom har jag tyckt mig finna, att Banken snarare borde öka, än minska, lånerörelsen.
Jag anhåller om bifall till Utskottens förslag i förevarande punkt, samt tror, att de andre 3 Stånden äfven bifallit detsamma; hvarom jag dock af Herr RiddarhusSecreteraren torde få utbedja mig närmare underrättelse.
Förevarande punkt är af de öfrige trenne RiksStånden bifallen.
Jag får blott fästa uppmärksamheten derpå, alt här ej är fråga om att afslå denna punkt, hvilken af de öfriga 3 Stånden blifvit bifallen, utan blott alt göra det tillägg Herr Hegardt föreslå - Den October e. m. git.
Har man å ena sidan hindrat, att Lånerörelsen minskas, är väl intet billigare, än att man äfven hindrar dess för stora ökande.
En obegränsad
Lånerörelse skulle kunna göra Banken till Långifvare på Jern och Spannemål, hvarigenom under ett krig, då export af dessa effecter ej vore möjlig, de försträckte lånecapitalerne möjeligen skulle kunna uppstiga till hälften af den utelöpande Sedelstocken, och sålunda äfven hända, att, då Sedlarne Banken till valutas utbekommande, Banken ej hade annat än jern och spannmål att lemna.
När Banken är ålagd skyldighet, att obegränsadt bevilja lån, skall den ej kunna uppfylla sin skyldighet att genast infria Bancosedlarne.
Man talar om Bankens privilegier, men dessa måtte icke kunna innefatta skyldighet att utlåna mera, än till— gångarne tillåta.
Jag anhåller om proposition till bifall å det af Herr Hegardt föreslagne tillägg.
Jag anser de grunder Herr Hegardt anfört vara ganska riktiga.
Jag tror, att ett för långt utsträckande af Lån leder till en sådan oreda, att man ej kan gå fram ett steg, förutan en reservfond, sådan Utskotten föreslagit.
När dertill kommer faran af belånta effecter under krigstid, då afsättningen är hämmad, så tror jag
Ständerna böra söka något medel till Ban - Den ai October e. ra. 22:!
Bankens betryggande.
Jag tillstyrker likväl bifall å den förevarande punkten, under gillande af Herr Hegardts grundsattser.
Herr Rosenblad: Herr Lefren, med hvilken jag finner mig vid delta tillfälle dela tänkesätt, liar utvecklat orsaken, hvarföre
Utskotten kunnat gå den allmänna farhågan till mötes.
Hvad angår det af Herrarne Hegardt och Ribbing föreslagne tillägg, afstyrker jag detsamma derföre, att de öfrige Stånden redan bifallit punkten, och alt något tillägg dertill sålunda vore för Ridderskapet och Adeln utan ändamål.
Den siste Talaren tyckes medge riktigheten af Herr Hegardts framställning, men instämmer med Herr Lefren deruti, att en reservfond vore tillräcklig till Bankens betryggande.
Huru otillräcklig denna likväl skall blifva, kan man säkrast inse, då man betraktar de summor, hvilka årligen på jern blifvit utlånta, och som naturligtvis i oroliga tider skola blifva ännu större.
Uppstår nu en fara, så är Bankens möjlighet att honorera sina sedlar så mycket mindre, som Rikets Ständer troligen komma att besluta lån på torkad spannemål.
Det måtte för hvar och en vara klart, att en realisation under sådana förhållanden är för Banken i högsta grad vådlig.
Detta vare sagt, för att visa 46 H. i5 12&
Den ai Octo ber e. tn. otillräckligheten af en reserv-fond.
Den andra invändningen man gjort mot Herr Hegardt, är, alt Ständerne skulle komma genast tillsammans.
Men af den historiska taflan öfver Banken, hvilken Utskotten äfven framställt, inhämtas, huru Rikets Ständer hitintills behandlat Banken, och örn det varit deras egna Cassör de lillitat, eller Bankens.
Denna fråga behöfver ej besvaras; den besvaras af hvarje utelöpande sedel, som ej kan inlösas.
Jag inskränker mig således till alt begära proposition å det af Herr Hegardt föreslagne tillägg.
\ Herr Tham'.
Om någon förökning blifvit föreslagen, så tror jag, att Herr Hegardts anmärkning vore på sin plats; men i Utlåtandet står endast, alt lånerörelsen icke får förminskas; man bör väl ej deraf bärnt?, skäl att förmoda, det lånerörelsen skall blifva obegränsad.
Jag försäkrar, att, om ej denna punkt funnes i Utlåtandet, hade realisationen icke blifvit bifallen i något Stånd; och om man gjort sig mödan att med uppmärksamhet genomläsa Utlåtandet, skulle man hafva funnit, alt ingen oinskränkt lånerörelse är föreslagen.
Att nu omgöra punkten, vore att kasta en förhatlig skugga på Ridderskapet och Adeln, sedan vi genom vålt beslut först lockat de öfrige Stånden att ingå uti realisationen.
Jag anhåller derföre om ett obegränsadt bifall till denna punkt.
Den 21 October c. m.
Utskottens förslag kan anses såsom en förlikningsact mellan de begge stridande parterne.
Den 21 punkten utgör ett löftes gifvit åt debitors-interesset, på det ej Bankens bestånd må äfventyras; ett löfte, förutan hvilket realisationen ej hade stått att tillvägabringas, måhända ännu på 20 eller 3o år.
Sorn detta beslut blott gäller 5 år, anhåller jag om bifall å detsamma.
Jag ber om förlåtelse, ätt jag å nyo upptager Ridderskapets och Adelns tid; men jag anser ämnet så vigtigt, att jag ej kan frångå att göra mina skäl gällande.
Man har sagt, att, enär de öfrige
Stånden ej fästat detta vilkor vid sina beslut, kunde tillägget ej blifva gällande.
Jag tror, att utväg finnes att göra det gällande, genom inbjudning till de andra Stånden, då säkert något Stånd deruti instämmer.
Man fästar dervid deras uppmärksamhet derpå, att om man ej bifaller denna punkt, finnes ingen säkerhet för realisationen.
När man nu vunnit sitt ändamål, ser jag icke, hvarföre man icke skulle vilja gå in på tillägget.
Grefve von Schwerin bar sagt, att 21 punkten är ett löfte åt de lånebehöfvande, men jag vet icke, hvarföre vi; som ej äro lånebehöfvande, ej skola begära det löfte, att Banken icke skall ansträngas utöfver sin för/, 6 H.
Den 21 Octaber e. m. måga.
Jag skulle tro, att nian ej utan orättvisa kan gifva löfte blott åt ena partén.
Man bör äfven gifva den andra löfte, att icke Bankens bestånd äfventyras; det är endast detta Herr Hegardt begärt.
Jag tycker, att då de händelser ej äro så aflägsna, hvilka förut satt Banken på obestånd, det icke eller är omöjligt föreställa sig, alt en sådan stagnation å nyo kan föranleda ett dylikt resultat.
Man bör således söka tillfredsställa äfven den andra sidans fordringar, ty annars gå vi ifrån halfgjordt arbete, i fall vi sörjt för att myntet icke kan stiga, men väl falla.
Jag tviflar verkligen på, att 3:ne
Stånds beslut kunna ändras genom en inbjudning från vår sida; jag måste således bekänna, att, ehuru jag icke gillar Utskottens Utlåtande, jag dock icke vet, huru det skall hjelpas.
Om Ridderskapet och Adeln skulle besluta, såsom Herr Ribbing önskat, och i enlighet med Herr Hegard ts förslag, betviflar jag, att de öfrige Stånden gingo in derpå.
Om vårt beslut likväl står qvar, binder det händerne på oss vid uppgörandet af Instruction för Fullmägtige.
Intet är mera skadligt, än ett beslut om minskning uti lånerörelsen; men då jag å andra sidan erkänner, alt man ej behöfver befara något af en fond, sorn är så öfverdrifven, och Banken icke hotas genom någon sådan sedeluttagning, får jag
Den 21 O c t o b e r e. m. endast anhålla derom, att Herr Grefven och LandtMarskaiken täcktes afhjelpa det onda derigenom, att proposition göres derpå, alt man tager bort siffran 21 äfvensom ordet punkt; hvarefter hela denna punkt blott blifver ett resonnement, hvilket icke behöfves i skrifvelsen lill Kongl. Majit upptagas såsom någon ingredierande del.
Herr Ribbing: Herr Hjerta har börjat sin sednare framställning med att förklara, det han trodde ingen ändring kunna lillvägabringss.
Jag ser det, och jag önskar gerna, att lånerörelsen icke måtte minskas.
Jag vill blott fullfölja min anmärkning, på det ingen ökning må ske, och det är derpå jag velat fästa uppmärksamheten.
Jag känner ett visst obehag utaf att förlänga en redan öfverflödig discussion; men om det föreslagne tillägget varder antaget, skulle vi betala en oformlighet med en i5 gånger värre.
Lyckligtvis är det stadgadt, att ingen minskning kan äga rum.
Jag afstyrker sålunda det föreslagne tillägget.
Jag förstår icke, hvarifrån Herr Rosenblad liemtat anledning till sin öfvertygelse om den stora oformligheten af mitt tillägg.
Deri finnes intet ett ord om att fixera Capitalet för lånerörelsen vid något visst belopp.
Jag har ej någonting emot att lånerörelsen utvidgas, så a3o Den 21 O c to ber a. m. vidt det kan ske i förening med Bankens säkerhet och penningevärdets upprätthållande.
Men då det blifvit faststäldt, alt lånerörelseisen ej får minskas under men väl ökas utöfver det närvarande förhållandet; så synes försigtigheten bjuda, att Banco-Styretsen må äga att vidtaga de mått och steg, hvartill omständigheterne kunna föranleda; på det icke ett sådant stadgande måtte bereda Bankens ofärd och omintetgöra den beslutade realisationen.
Jag anhåller om proposition till bifall å detta tillägg, så framt ej Ridderskapet och Adeln skulle, lika med Herr Hjerta, anse hela denna punkt kunna utgå, såsom tjenande blott att locka dem, hvilka eljest skulle vara mindre benägna att bifalla realisationen.
Den 21 punkten innehåller ingenting annat än tröst för dem, som ej vågade bifalla realisationen, af farhåga, att sedermera icke få låna så mycket som förut.
När de nu åsidosatt sina farhågor, och bifallit realisationen, så vore det icke beskedligt att borttaga denna tröstegrund.
Jag tror således, att punkten bör endast derföre qvarstå.
Jag hade önskat, att Ridderskapet och Adeln ej antagit det tillägg Herr Tham vid i3 punkten yrkade; men jag förmodar, att det ändock skall slutligen försvinna, emedan Bankens öde ännu icke är afgjordt. laila lian - Den ai October c. m. delser anser jag bäst vara, att bifalla denna punkt, sådan han är.
Jag anser mig förbunden förklara, alt Herr Idegardts föreslagne tillägg ej är oformligt; utan att det var Herr
Ribbirigs tillägg mot lånerörelsens förökning jag ansåg oformligt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att det visserligen ankom på Piidderskapet och Adeln , att nu bifalla denna punkt; men Hans Excellence ansåg sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att man derigenom tilläfventyrs hade bundit bäuderne på sig i afseende å de flere särskilta frågor om Bankens lånerörelse, i händelse man framdeles uti en eller annan dylik fråga skulle önska göra någon förminskning.
Den betänklighet, vid hvilken Herr Grefven och LandtMarskalken fästat sig, har äfven inora Utskotten varit under öfverläggning.
Men man förstod denna punkt så, att den totalsumma, som varit till lånerörelsen begagnad, ej skulle nu förminskas, ehuru den kunde komma alt till särskildta ändamål annorlunda fördelas, än förut.
Skulle för öfrigt någon hysa farhåga för detta beslut, kan man uppskjuta med punktens afgörande^ till dess Bankens lånerörelse förekommer^ 232 Den 21 October e. m. Herr Rosenblad:
Då troligen Utskottens Utlåtande ej kan i denna fråga anses vara afgjordt, förr än alla Stånden fattat sina beslut deröfver, kan jag ej tillstyrka, att pröfningeu af denna punkt uppskjutes, ehuru en Sådan åtgärd eljest kunde vara riktig.
Såsom Ledamot af Banco-Utskottet torde jag få nämna, att, vid beräkning af lånefonderne, Utskottet ej tillstyrkt någon inskränkning i lånerörelsen.
Utskottet bär tvärtom föreslagit en ny discont för handeln.
För att således få slut på en onyttig discussion, anhåller jag om proposition till bifall å förevarande punkt.
Om Ridderskapet och Adeln beslutar, att denna punkt må, i anledning af den framställning Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herr von Hartmansdorff gjort, hvila, afslår jag från att yrka det tillägg jag, till förekommande af missförstånd, nu mera skrifteligen uppsatt; men i annat fall måste jag yrka votering om bifall till detta tillägg.
Innehållet af denna punkt; innefattar ej annat, än etfc stadgande för Rikets Ständers egna beslut.
Att uppskjuta afgörandet af punkten, bereder behofvet att, utan nytta, uppskjuta afgörandet af hela ärendet; men denna punkt behöfver hvarken bifallas eller afslås; den kan utan olägenhet läggas till handliugarne.
Den 21 O c t o b e r e. m.
Då får Herr Ribbing sin vilja fram, att Ridderskapet oell Adeln ej bör yttra bifall till punkten, och har Ridderskapet och Adeln derigenom ej eller bundit henderne på sig vid lånerörelsens afgörande.
Delar emellertid angeläget, att
Ståndet på ett eller annat sätt beslutar öfver punkten, på det ExpeditionsUtskottet må kunna uppsätta expeditionen i frågan, ty så länge någon punkt finnes, deröfver Rikets Ständer icke beslutat, kan expedition icke uppsättas.
Jag förenar mig med den siste värde Talaren.
Jag anser denna punkt endast såsom ett resonnement, aldrig yttradi i ändamål att afgöras utaf Rikets Ständer, utan endast såsom Utskottens öfvertygelse.
Jag anhåller derföre, att punkten må blifva lagd till handlingarne, då äfven det ifrågastäldte tillagget försvinner.
Ehvad denna punkt uppskjutes, eller lägges till handlingarne, blir resultatet detsamma , och jag dermed tillfredsställd.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog att tjugondeförsta punkten måtte läggas till handlingarne.
Ånyo föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets den 19 dennes under N:o 234 Den 3i O c t o b e r e, m. 2o4 afgifne, och samma dag e. m. på bordet lagde Memorial, innefattande hemställan, att RiksStåndens ProtocollsUtdrag hädanefter måtte i nummerföljd Utskottet meddelas.