Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den otydlighet, som möjligen kan förefinnas i Utskds förslag, är fullkomligt häfven genom den af Hr Nordenfalk framställda redaktionsförändring, och efter min tanke kan man mycket väl, utan någon återremiss, antaga detta förslag, hvilket jag anhåller måtte ännu en gång uppläsas.
I anledning häraf upplästes § 2 i Förordnings-förslaget, sådan densamma komme att lyda, derest Hr Nordenfalks förslag af R. o. Ad. bifölles.
Jag har ingenting vidare att tillägga, än att anhålla om bifall till det nu upplästa förslaget.
Mörner: Gr. af Ugglas har laggt mycken vigt derpå, att genom den större frihet, han önskade, tillverkaren skulle sättas i tillfälle att reglera sin rörelse efter konjunkturerna.
Jag skulle ock tillerkänna detta skäl stort afseende, om en tillverkare t. ex. i Skåne kunde känna på dagen huru många andra hrän vinsbrännare i landet gjort samma spekulation som han; men då hvar och en af dem måste handla utan kännedom af andras åtgärder, så blir den lörspeglade vinsten ingen.
Emot Hr Nordenfalks förslag tillåter jag mig anmärka, att det har alla de praktiska olägenheterna af Utsluts §, nemi. i afseende å kontrollen från statens sida, och de deraf uppstående kostnader.—•
Redan för 9 å 10 år sedan uttalade jag den åsigt, att man icke borde förmena en bränvinsbrännare att fortsätta sin rörelse månad efter månad under så stor del af den tillåtna tiden, som han lann tjenligt, och en återremiss i denna syftning vill jag icke motsätta mig; men deremot kan jag icke gå in på månadernas sönderdelning i halfva.
Genom Hr Nordenfalks förslag skulle man visserligen vinna åtskilligt af det man önskar, men dock icke hufvudsaken, som är en utsträckning i tiden till 5 månader.
Om också ett sådant lörslag ej har utsigt att blifva R.
St:rs beslut, så bör dock K. o. Ad. uttala sin opinion, och man bör fatta beslut enligt den öfvertygelse, som gör sig gällande inom Ståndet. R. o.
Ad. har emedlertid icke för vana att så der på stående fot redigera lagar och författningar, och om man skulle antaga 76 Den 6 Maj f. m.
Hr Nordenfalks förslag, så uppstår dock svårigheten alt bestämdt veta livad som menas med J månad.
Under sådana förhållanden, och då dessutom, till följe af nämnda förslag, äfven § 9 m. fl. måste ändras, anhåller jag om återremiss af 2:dra §:n. Frih.
Stjernstedt; Dä, nied anledning af den af Hr Nordenfalk föreslagna ändring, flera andra §§ också måste ändras, anhåller äfven jag om återremiss.
Hr Reutersvärd har visserligen deremot åberopat ett kardinalskäl, nemi. att Utsk:t säkerligen ej skall frångå sitt beslut, men om §:n återremitteras af R. o. Ad. samt ett eller annat Stånd ytterligare, så måste vä! dock Utsk:t vidtaga någon åtgärd.
För min del ville jag antaga Hr Lemchens reservation.
Hr Nordenfalks förslag anser jag äfven temligen tillfredsställande, men tror dock det är farligt att så här på stående fot och fri hand lagstifta, och vill derföre instämma med dem, som yrkat återremiss, i den syftning, att det må blifva tillåtet att bränna alla 5 månaderna.
Hr Stedt, Gustaf:
Jag förenar mig med dem, som yrkat återremiss, och skulle t. o. m. önska tidens utsträckning till 6 månader eller 12 terminer.
Att terminerna icke blifva längre än ^ månad, är tydligen en stor fördel, ty det kan ju hända, att jag har produkter på min gård för li månads bränning, men icke för 2, och då måste jag i alla läll betala full skatt för fulla 2 månader, hvaraf uppstår förlust.
Jag lemnar derhän, huruvida det vore skadligt att utsträcka tiden till mera än 3 månader; men det kan icke vara statsekonomiskt nyttigt att tvinga en producent att tillverka mera än han finnér med sitt intresse förenligt; och då Hr Nordenfalks förslag synes mig innebära större frihet i detta afseende, tvekar jag ej att förena mig med dem, som önska bifall till detsamma.
Man har här yrkat återremiss, för att uttrycka en önskan om utsträckning af tiden.
Det är visst möjligt att Hr von Koch är ett uttryck för R. o. Ad:ns opinion, men jag tror dock icke att den delas af de flesta.
Jag anser också en sådan utsträckning ingalunda vara önskvärd, så framt man ej vill h. o. h. flytta bränvinsbränningen från jorden till städerna, ty de egendomar torde i detta land vara få, som kunna af egna produkter underhålla ett stort bränneri året orri.
Man har sagt, att fördelningen i halfva terminer skulle medföra svårigheter för K.
M:s Refh:de; men embetsmännen äro väl till för landets skull, och lagarne böra väl ej rättas efter deras beqvämlighet.
Jag tror således att man kan ganska väl nu bifalla Hr Nordenfalks förslag, med förklarande, att Utsk:t eger i författn. vidtaga de redaktionsförändringar, som deraf kunna blifva en följd.
Den 6 Maj f. ni. 11 fril).
För min del är jag icke öfvertygad, att plu* ra liten af Ståndet önskar en utsträckning af tiden; och om äfven så skulle vara, tror jag ej Utsk:t skulle vilja uttala sig för en sådan.
Svårigheten med kontrollen till följe af de halfva månaderna består blott deri. att öfverkontrollören lår hvar fjor tonde dag inställa sig i länets residensstad; och för öfrigt är det äfven enl. gamla lörfattn. tillåtet att erlägga skatten halfinånadsvis.
Jag tror man ganska väl kan på stående fot antaga Hr Nordenfalks förslag; de ändringar, som till följd deraf böra vidtagas längre fram i lörfattn., äro särdeles enkla och bestå blott i att ändra en ziffra.
Naturligtvis är Utsk:t pligtigt att fästa afseende vid hvad som inom Ståndet yttras, men jag tror det dock vara omöjligt att genomdrifva en Utsträckning af tiden.
Bet blefve också för kontrollen den största svårighet, om hvar och en finge rätt att börja bränningen hulken dag och hvilken timmasom helst.
Hr von Koch har önskat sådant, på det rörelsen måtte kunna bedrifvas med största besparing och nytta för landet; men jag tror knappt detta mål vinnes, om liela handtenngen förlägges i en eller annan större fabrikants händer.
— Bå Hr Nordenfalks förslag icke är så på stående löt uppgjordt, utan redan finnes intaget i Hr Lemchens reservation, anser jag detsamma kunna utan fara antagas, och yrkar således bifall dertill.
Hr Stedt:
Om verkligen icke någon utsträckning af tiden står att vinna, skulle jag vara böjd att instämma med den siste talaren och yrka bifall till Hr Nordenfalks förslag, emedan derigenom dock något är vunnet, nemi. terminernas fördelning i halfva månader.
Jag tror dock fortfarande det bästa vara att återremittera §:n. Gr. af Ugglas:
Hr Reutersvärd har sagt, att örn man finge börja bränningen hvilken dag och hvilken timma som helst, stora svårigheter skulle uppstå för kontrollen, och att det skulle erfordras en massa kontrollanter.
Men så är icke förhållandet, ty handteringen komme då utan tvifvel att utöfvas blott i några få större fabriker, och staten finge då i sin makt att reglera rörelsen genom skatten.
Jag kan lör öfrigt ej finna annat än att det bör för Utsk:t vara angenämare att få en fråga återremitterad i sitt sammanhang, än att Ståndet fattar beslut i vissa punkter och återremitterar andra, som stå med dessa i närmaste samband.
Jag yrkar fortfarande återremiss.
Be som yrkat en utsträckning af bränningstiden, måtte frukta att icke tillräckligt qvantum bränvin skall komma att tillverkas, men dermed har det ingen fara; och så länge våra författningar stå på den fot som nu, att allt bränvin, som tillverkas, skall ovilkorligen supas upp inom landet, vore det bättre att minska än öka produktionen.
Kunde 75 Den 6
Maj f. m. bränvin med fördel härifrån föras till utlandet, sä vore det en annan sak, men som det nu är, tror jag både tiden oell qvantiteten vara tillräckliga, och anhåller derföre, att § 2 måtte bibehållas, sådan den är i 18G0 års författning.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Gr. o.
Landtm., att i afseende å Utsk:ts förevarande hemställan, hvartill bifall ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels återremiss, dels af Hr Nordenfalk, att R. o. Ad., med alslag å samma hemställan, måtte besluta, att det nuvarande stadgandet skulle bibehållas endast med den förändring, att 2:dra mom:t komme att lyda sålunda: »Bränvinstillverkare ege att under en, en och en half, två, två och en half, eller tre af ofvannämnde terminer handteringen utöfva; dock icke under kortare tid än en termin; och må bränvinstillverkning jemväl börjas den 1 November kl. 12 på dagen samt fortsättas till den 1 eller 15 December vid samma timma;»och dels slutligen, att Utsk:ts hemställan skulle afslås och det nu gällande stadgandet oförändradt bibehållas.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej, vidare propos. på antagande af Hr Nordenfalks förslag, hvartill svarades ja och nej i blandning, och slutligen propos. på afslag å Utskrts hemställan samt bibehållande af det nu gällande stadgandet oförändradt, hvilken propos. med nej besvarades; hvarefter förnyad propos. på återremiss af merberörde hemställan gjordes samt besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Texten till § 2. Gr. af Ugglas: Då R. o. Ad. nyss återremitterat Utsk:ts hemställan rörande 2:dia §:u, torde det falla af sig sjelft, att äfven det nu föredragna förslaget till text för samma § återremitteras.
Uppå härefter framställd propos., blef förev:de § till Utsk:t återremitterad.
Landtm, tillkännagaf, att i afseende å § 3 någon förändring ej föreslagits. § 4.
Under den föreg:de diskussionen yttrades flera gånger, att brännerierna icke borde vara så många, utan i stället ganska stora.
Lagen innehåller dock i denna § förbud att drifva tillverkningen utöfver ett visst maximum.
Det är för att få bort detta orimliga stadgande, som jag vågar anhålla om återremiss af den nu föredragna punkten.
Den 6 Maj f. m. 79 Gr. Hamilton, Malkolm Walter: 1 yrkandet om återremiss i den nyss angifna syltning får jag instämma med dun siste värde talaren.
Hr von Ehrenheim: 1 likhet med de håda föregå ende talarena, anser äfven jag detta stadgande om maximum böra ur författmn utgå, och instämmer med dem i begäran om återremiss.
Visserligen förvånar det mig icke, att de, som vilja göra handteringen så fri som möjligt, yrka att intet maximum må sättas.
Men då man stadgat ett minimum, så bör man val också hafva ett maximum, isynnerhet då detta går ända till 1,000 kannor.
Man bör val lagstifta så, att man icke beröfvar hela samhällsklasser sådana rättigheter, som man förut medgifvit dem.
I strid mot den siste talaren, anbåller äfven jag om återremiss.
Ett minimum miste finnas derföre, att man icke kan skicka en kontrollör till en alltför liten fabrik.
Maximum behöfver deremot alls icke vara stadgadt, och det vore för landet en vinst, om här kunde anläggas sådana större fabriker som i Holland, då det Svenska bränvinet kunde blifva en export-artikel, och vi icke behöfde supa upp allt det bränvin, som vi tillverka.
Jag anhåller således om återremiss, för att få maximum borttaget.
Hamilton, Malkolm Walter:
Likasom den siste värde talaren får jag svara Hr Reutersvärd, att maximum och minimum icke alls hänga tillsammans.
Minimum finnes, emedan man måste kunna utöfva den nödiga kontrollen, hvaremot ett maximum är alldeles onödigt och olämpligt.
Någon återremiss af denna § tror jag icke behöfves, alldenstund maximum är så högt tilltaget, att ganska få upphinna detsamma.
Jag tror derföre att §:n kan oförändrad bifallas.
Om förslaget att bestämma en obegränsad tillverkningsrätt vore förenadt med förslag om restitution af skatten, så skulle jag vilja gå in derpå; men då så icke är förhållandet, kan jag icke gå in derpå.
Jag tror dessutom att en viss stabilitet i närings-lagstiftningen är nödvändig, och yrkar derföre, att man icke måtte vidtaga en så genomgripande förändring i författnm, hvadan jag också anhåller om bifall till §:n.
Jag får upplysa, att till Utsk:t ingen motion inkommit om borttagande af maximum.
Inom Ulsk:t yrkade» BO Den 6
Maj f. ni. det icke heller annat än i sammanhang med borttagande af minimum.
Önskar således 11. o. Ad. det ena, så måste väl äfven det andra ske.
Jag anhåller emedlertid om bifall till Utsk:ts förslag oförändradt.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten pä hvarom frågan nu egentligen rör sig.
Åtskilliga ledamöter af Bonde-St. hafva önskat att minimum måtte nedsättas till 100 kannor, och det är ett afstvrkande af dessa motioner som Utsk:t i denna punkt gjort.
Att Utsk:t tillfölje af en återremiss af denna punkt skulle kunna föreslå borttagande af maximum, kan jag för min del icke fatta, och anhåller derföre nu om bifall till Utsk:ts framställning.
Då flere talare här yrkat återremiss, vill jag fästa Utsk:ts uppmärksamhet derpå att minimum borde nedsättas till 100 kannor* i st. f. 300.
Jag yrkade detta redan för 10 år sedan* då denna författ:n först tillkom, och om R.
St:r då vidtagit en sådan åtgärd, hade vi säkerligen ej haft mera bränvin i landet än nu, men deremot långt mindre ryssmjöl.
Bränvins-bränningen hade då blifvit närmare fästad vid jorden, hvilket jag för min del anser statsekonomiskt nyttigt.
Jag förenar mig om återremiss i denna syftning.
Jag tror visserligen Gr.
Mörner hafva rätt deruti att den uu föredragna punkten icke handlar om maximum.
Hvad minimum beträffar, kunde det hafva varit skäl att bestämma det till 100 kannor under den period, då man öfvergick från husbehofsbränningen till fabriksbränning; men sedan nu handteringen blifvit vederbörligen ordnad, är sådant ej längre af nöden.
1 större fabriker torde man deremot lätteligen kunna komma utöfver 1,000 kannor; och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts nu föredragna hemställan, men om återremiss af 4:de §:n.
Gr. Hamilton, Malkolm Walter:
Jag medgifver att jag egentligen afsåg återremisss af §:n, i ändamål att få bort maximum, men jag tror äfven att ett minimum af 100 kannor om dagen vöre alldeles tillräckligt, och jag önskar derföre äfven denna punkt återremitterad.
Att ingen inom Utsk:t skulle hafva yrkat borttagande af maximum, synes mig underligt, då detta dock förekommer i Hr Hensehens reservation.
Jag anser således R. o. Ad. hafva fria händer i detta afseende, och anhåller om återremiss af såväl punkten som § 4.
Lika med en föregide talare* anser jag sta bilitet i den ekonomiska lagstiftningen vara af stor vigt, och skulle derföre önska, att hvarken maximum eller minimum nu rubbades.
Det är visserligen sannt, att Utsk:t har i detta fall motions - Den 6
Maj f. m. SJ 'motionsrätt, men det bör vä! åtminstone vara Utsk:ts majoritet, och icke enskilda reservanter.
Jag anhåller således fortfarande om bifall.
IIr von Troil: Gr.
Mörner tiar redan fästat uppmärk samheten derpå, alt en återremiss af denna punkt skulle innebära en önskan att minimum matte nedsättas.
Jag tror dock icke, att majoriteten inom detta Stånd skulle önska en sådan återgång, och anser det derföre vara af största vigt att denna punkt bifalles.
Ett maximum är visserligen mindre nödvändigt, men då vi veta, att ganska få brännerier uppnå detsamma, så torde olägenheten deraf icke vara så stor.
Jag får derföre anhålla om bifall till såväl den föredragna punkten som å:de §:n. Hr I)e
Maré:
För min del förstår jag icke hvarföre maximum skulle höjas, om icke för att man skulle få alla bränneri^ erna flyttade till städerna.
Hvad minimum åter beträffar, anser jag det vara för högt och instämmer derföre gerna med dem, som yrkat att det måtte nedsättas till 100 kannor.
Hamilton, Gustaf: Då Frih.
Rappe ånyo påstått, att man inom Utsk:t ej yrkat borttagande af maximum, får jag nämna, att jag der framställde ett sådant förslag.
Jag anhåller också fortfarande orri återremiss i denna syftning.
Gr. von Mentzer:
Jag vill blott nämna att jag före nar mig med dem, som yrka att §:n måtte bibehållas sådan den är.
Man klagar så ofta öfver den föränderlighet, som gör sig gäliande i näringslagstiftningen, och man lofvar för hvarje gång att det skall blifva bättre.
Dertill synas dock ringa utsigter vara för handen.
Då den nuv:de lagen, med hvilken man i allmänhet varit ganska belåten, tillkom, bröt man b. o. h. med det gamla systemet och ingick på en ny bana.
Ar det nu skäl att åter gå in på en annan?
Eller är det någon som icke tror att sådant skulle blifva följden af denna återremiss?
Att nedsätta minimum skulle jag anse ytterst olyckligt; att åter höja maximum tror jag ej vara så särdeles behöfligt, då det redan är satt ända till 1,000 kannor.
Jag önskar således att det nuv:de stadgandet måtte bibehållas.
En återgång till husbehofs-bränningen skulle äfven för mig synas som den största olycka.
Det var just för att göra denna näring till en fabriksbandtering, som man satte minimum till 300 kannor, och jag kan ej linna något
Skäl, hvarföre man nu skulle frångå detta stadgande. H. IV. 6 82 Den 6 Maj f. m.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts ‘frågav:de hemställan, framställde Ilr Hr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många ja jemte åtskilliga nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter förnyad propos. på bifall till Utsk:ts hemställan gjordes samt besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 4:de §:ns text.
Jag får härmed i minnet återkalla, att jag visserligen anhöll om bifall till den nyss afgjorda punkten, men deremot om återremiss af §:n.
För min del får jag anhålla om bifall till denna §.
I enlighet med hvad jag förut yttrat, anger jag det vara af största vigt, att denna § bifalles.
Om en återremiss blefve besluten, skulle den kanske leda till borttagande af maximum, men kanske ock till borttagande af minimum, och detta sednare skulle jag för min del anse särdeles olyckligt.
Då jag tillhörde deras antal, hvilka i 2:dra punkten yrkade utsträckning i tiden, måste jag äfven nu förena mig med dem, som önska borttagande af maximum.
Jag anhåller således om återremiss af denna §.
Jag kan icke instämma med den siste värde talaren.
Jag anser det visserligen icke så orätt att borttaga maximum, men så länge man bibehåller ett minimum, torde väl också ett maximum böra finnas.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de r~ under gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den örev:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. p“ densammas godkännande och då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten. § 5.
I denna § har Utsk:t vidtagit en förändring, som jag anser vara en försämring, Utsk:t har nemi. borttagit några ord ur stadgandet, och derigenom gjort Dsn 6
Maj f. m. 83 det nästan omöjligt att bedöma, hvad som skall med en egendom förstås.
Om t. ex. en person har en egendom fördelad i 3 gårdar, så har han enligt nu gällande lag rättighet att anlägga bränneri på dem alla tre^ såvida han på dem alla har ladugårdar; enligt den föreslagna lydelsen af denna § är deremot mycken otydlighet härutinnan.
Jag anhåller således att § 5 i nuvarande lorfattn. måtte antagas i stället för Utsk:ts förslag.
Happe:
Man gjorde denna förändring just för att befordra handteringens bedrifvande i fabriker och för att frigöra den från jorden.
Om liera gårdar äro under ett bruk, så är det naturligtvis en egendom, och det behöfver väl icke särskildt utsättas i författmn.
Nu kringgår man densamma på så sätt, att man lägger en ladugård på en liten jordrymd, och derigenom får rättighet att der anlägga bränneri.
Jan anhåller om bifall till Utsk:ts förslag, Hr Reutersvärd:
Hå jag icke är benägen att göra mindre nödiga förändringar i författmn, yrkade jag inom Utsk:t bibehållande af §:n i dess förra skick, och får derföre, ehuru jag ej reserverat mig, anhålla om afslag å Utsk:ts förslag.
Jag kan för min del icke finna någon, vinst vid att bibehålla de omtvistade orden.
Man kan ju anmäla sig till bränvinsbränning för hvarje särskild hemmansdel, och för öfrigt kan man ju äfven anmäla sig såsom drifvare af fabriksnäring.
Lika med Frih. af Ugglas, finner jag den gamla redaktionen hafva företräde.
Genom den är nemi. någorlunda bestämdt hvad man menar med egendom på landet, och jag anhåller derföre om afslag.
Ehuru jag för min del anser de bestämmelser, som innefattas i denna §, alldeles onödiga och otjenliga, instämmer jag dock med Frih. af Ugglas deruti, att Utsk:t ingalunda förbättrat dem.
Då man säger att på en och samma egendom på landet bränvin får tillverkas blott på ett ställe, så måste man väl också säga hvad med en egendom menas.
Jag instämmer med den siste talaren och tror att §:n kunnat h. o. h. strykas ut.
Men skall den stå qvar, så är det också nödvändigt att göra en difinition på egendom.
Jag anhåller således att den gamla §:n måtte bibehållas.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels afslag derå samt bibehållande af 84 Den 6
Maj f. m. det na gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af det nuv:de stadgandet, då svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 5:te §:ns text.
I öfverensstämmelse med det bestut, som nyss fattades, får jag anhålla, att R. o. Ad. ville förklara, att den §, som finnes i den förra förlattnm, skall fortfarande vara gällande.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslog R. o. Ad.
Utsk:st förslag och bibehöll § 5 i na gällande förordning.
Ben vidare pröfningen af förev:de Betänk, uppskjöts till e. m:s plenum.
Anmältes och bordlädes nedannämnde från Utskin inkomna Mera. och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 97, ang:de anvisande af arfvode för befattningen med tryckta riksdagshandlingarnes mottagning, vårdande och utdelning; Sammansatta Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- o. Ekonomiutskottet:
N:o 29, i ani. af väckta motioner om ändring eller omarbetande dels af Landtmäteri-instruktionen, dels af Skiftes-stadgan, och dels af Arfvodes-taxan för landtmäteri-förrättningar; Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- ochJEkonomi-Utskottet:
N:o 7, i ani. af väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande m. m.; N:o 8, i anledning af väckt motion ang:de upphäfvande af itadgandena om byggande och underhållande af badstufvor eller mälthus och rior å kronohemman och boställen; samt N:o 9, i ani. af väckt motion ang:de upphäfvande af 12:te kap. 3:dje §:n Kvrko-lagen om klämtning. R. o. Ad. åtakiljdea kl. 3 e. m.
D-en 6 Maj e. m. 85 fhisdagcii den 6
Maj 1863- Plenum kl. 6 e. m.
Upplästes och godkändes nedannämnde, frän Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R.
St;rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 85, i fråga om upplåtelse till Wenersborgs stad af en kronan tillhörig tomt derstädes; N:o 86, ang:de sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgifterna derstädes komma att bestridas gnnom anvisningar å K. Räntekammaren; N:o 87, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af en författn. ang:de allmänt kyrkomöte; samt N:o 88, ang:de ändring, i afseende på anställande af Medicinse Kandidat- och Licentiat-examina, af 1861 års Stadgar för Karolinska Medico-Kirurgiska Institutet.
Likaledes justerades följande af Exped.-Utsk:t ingifna förslag till ingress och paragrafer i riksdagsbeslutet, nemi.: N:o 1, Ingressen; N:o 2, ang:de de af R.
Skr vid innev:de riksdag beslutade och af K.