Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken hvarföre jag flyktigt kastat dessa tankar på papperet är egentligen, att RiddarhusSecreteraren må medhinna att uppsätta och utskrifva expeditionen så hastigt, att återremissen kan afgå och blifva af Utskottet besvarad innan Riksdagens slut.
Jag finner likväl af Herr Bruncronas vidlyftiga anförande, att den uppgjorda planen lärer utgå derpå, att, genom en vidlyftig discussion och en lika vidlyftig protocollsuppsättning, så förhala liden, att förstärkta ConstilutionsUtskottet ej hinner sammanträda; och jag får derföre, innan jag lemnar ordet, vördsamt uppmana dem af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som jemte mig önska få frågan afgjord, att icke genom ett altför vidlyftigt upptagande och besvarande af de många nya ideer, som innefattas i Herr Bruncronas Memorial, förlänga en dis— cussion, hvars förkortande, så mycket sorn möjligt, af omständigheterna påkallas.
För mindel inskränker jag mig, på denna grund, till anhållan om proposition på återremiss, utan att inlåta mig i vidare discussion.
Den ii Mars f. m. a47 Herr Cederschjöld> Pehr Gustaf:
Jag sliall efterkomma den siste värde talarens önskan alt vidlyftighetet måtte undvikas, och blott inskränka mig till att upplysa ett misstag, som blifvit begånget af en annan värd talare, hvilken velat låta påskina, att jag i denna fråga skulle hafva handlat i motsägelse mot hvad jag sjelf förut påstått uti en från trycket utgifven skrift.
Jag får derföre i afseende härpå erinra, att det gifves flere stadier i behandlingen af frågor om grundlagsförändringar.
Det ena stadium innefattar sättet, huru anmärkningar emot ett ConstilutionsUtskotts tillstyrkande kunna inom RiksStånden göras: och i den delen har Herr Bruncrona ur den tryckta boken riktigt citerat min mening.
Ty det har alltid stridt emot mitt begrepp om grundlagens bokstaf, att RiksStånden skulle äga rättighet att återremittera ett af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt förslag med sådana anmärkningar, som innefattade ett fullkomligt ogillande af förslaget eller tillsats af någonting alldeles nytt.
Jag har icke eller i förevarande fråga någonsin vågat begära, att det af Utskottets pluralitet tillstyrkta förslag skulle ogillas; utan jag har redan i min första reservation tagit för afgjordt, att förslaget skulle blifva livilande till nästa Riksdag.
Men sedan tre Stånd gjort anmärkningar, som innefatta ett dylikt ogillande, och deras Talmän tillåtit proposition till återremiss på grund af des - *48 Ben ii Mars f. ra. sa anmärkningar, inträder det andra sta^ dium för frågans behandling, nemligen rörande sättet huru Utskottet bör förhålla sig.
Och för alt visa, det min i denna del nu yttrade åsigt ingalunda står i strid med mina förut offentliggjorda principer, utbeder jag mig blott att få uppläsa början af samma stycke i den tryckta skriften, hvars fortsättning Herr Bruncrona citerat.
Delta stycke börjar sålunda: ”Med återförvisning ”till ConstitutionsUtskottet af ett g rund la gs'förslag, för får es således helt annorlunda ”cin med alla andra återförvisningar till ”Utskotts ytterligare behandling.
I alla ”andra mål får Utskottet del af de sär"skilta StåndsLedamöternas samtliga an”märkningar: här deremot skall
Ståndet ”förena sig om en gemensam tanke, hvilken ”ensam upptages i återremissen.
Hvarje an”nät Utskott, och äfven ConstitutionsUtskot”tet i andra måll, kan bestrida de i Stån”den gjorde anmärka ingarne, och förblifva ”vid sin förut yttrade mening: men vid en ”återförvisad Grundlagsfråga får Consti”tutionsUtskottet ej annat göra, än blott ”söka sammanjemka Ståndens gemensamma ”tankar till ett helt, eller, der det ej är ”möjligt, öfverlemna åt Stånden att göra ”det antingen sjelf ve eller genom Nämnd.”
Jag hemställer nu, om någon motsägelse ined min reservation här äger rum, och om icke tvärtom den största consequens af mig blifvit iakttagen.
Det är blott denna Den 11 Mars f. rn.
24g erinran, som jag trott mig böra göra; men hvad samme talares öfrige anmärkningar beträffar, tror jag ej, att de behöfva vederläggas.
Det Lan visserligen vara försiktigt att så nära Riksdagens slut öfverlemna målen till så knapphändig handläggning, som möjligt; men då man hyser en sann värme för Grundlagens helgd, låter man icke förvilla sig af dylika framställningar.
För min del anser jag det vara angelägnare, att de i denna fråga yppade villomeningar i lid blifva vederlagde, än att målet innan Riksdagens slut hinner afgöras.
Jag nitälskar sannt och ärligt för sjelfva målet, men ännu mera för dess Grundlagsenliga behandling; och jag skall derföre försöka att utreda frågan, så vidt jag förmår.
Det gifves Grundlagsenlig! blott två sätt att väcka frågor om ändring af Grundlagarne: det ena, genom Kongl. Propositioner, det andra, genom enskilde Riksdagsmäns motioner hos ConstitutionsUtskottet.
Det synes väl, som äfven ett tredje sätt skulle finnas, nemligen genom en af Utskottet sjelfmant gjord framställning; men de tvänne senare sätten sammanfalla i sjelfva verket till ett, emedan en framställning af Utskottet likaledes härrör från enskild Riksdagsman, då den härrör från någon individ af Utskottets Ledamöter.
53 § Regel ingsFonnen säger väl, al Constitutions-* a5o Den ii Mars f. in.
Utskoltet äger att väcka och upptaga frågor, rörande förändringar i Grundlagarne; men detta ordet väcka liar endast blifvit ditsatt derföre, alt nian i annat fall skulle kunna tro, att en Ledamot i ConstitutionsUtskottet icke ägde samma rättighet att väcka dylika frågor, som hvarje annan Riksdagsman.
Det är således samma sak, om frågan blifvit vackt af någon Riksdagsman inom eller utom Utskottet.
Men när det sålunda enkelt blifvit bevisadt, att det icke gifves mer än två sätt att väcka frågor om Grundlagsförändringar, måste man derifrån komma till den slutsatsen, att det icke heller gifves mer än två sätt att behandla dylika frågor: det ena, för Kongl, propositioner, hvarom stadgas i 56 §:ns senare moment, äfvensom i 81 §; och ehuru man äfven i dessa stadganden sökt anledning till beskyllningen att maktbegäret velat göra sig gällande, förbigår jag likväl att vidare yttra mig i denna del, såsom icke föremål för närvarande discussion.
Nu är endast fråga om behandlingen af enskilda Riksdagsmäns motioner.
Af 56 § finner man, att ConstitutionsUtskottet har en otvifvelaktig rättighet alt i sin födsel qväfva alla dylika förslag, men icke dem, som komma från Konungen; och häruti består den första hufvudsakliga skiljaktigheten uti de tvänne serskildta behandlingssätten.
När deremot Utskottet ej finner anledning att qväfva förslaget i sin födsel, har det ej annat \
Pen 11 Mars f. m, 251 val, än att tillstyrka förslaget, och 56 § säger bestämdt, att detta tillstyrkande skall öfverlemnas till.
Rikets Ständer; men samma §, äfvensom den 8i, säger lika bestämdt, alt då församlade Ständer ej få öfver frågan besluta.
Jag hemställer nu till hvar och en, som har förmåga att tolka Svenska ord, om icke ordet besluta innefattar så väl afslag, som bifall; och detta må först tjena till vederläggning af reservanternes tanke inom Utskottet, hvilka velat lemna RiksSlånden rättighet att nu afslå Utskottets förslag.
Dernäst kan jag ej finna Grundlagsstridigt, att frenne Talmän tillåtit återremiss på grund af de gjorde anmärkningarne; men jag skulle deremot finna det Grundlagsstridig!, om nu en proposition tilläts, hvarigenom närvarande
Ständer kunde afslå förslaget; ty annat är, att medgifva rättighet lill anmärkningar, hvilka måhända kunde leda till jemkning i detaljerna, och annat, alt tillåta en proposition, som möjligtvis skulle leda till afslag på hufvudfrågan vid denna Riksdag.
Jag tillstyrker altså bifall till de voteringspropositioner Utskottet framställt, och långt ifrån alt, med en viss talare, finna en grof tilltagsenhet i Utskottets bemödande att (örena Grundlagens bud med tre Stånds föregående beslut, anser jag detta bemödande såsom en skyldig gärd afaktning för Grundlagens helgd, för hvilket jag enskildt hembär ConslilutionsUlskollet min högaktning
Den ii Mars f. m. och erkänsla, och detta med större tillfredsställelse, ju större den stränghet är, med hvilken Utskottet anfalles.
Jag anhåller örn proposition på bifall till Utskottets Memorial, och får på förhand begära votering i händelse pluraliteten för denna mening icke på annat sätt kan utrönas.
Friherre Adlerbeth, Jokan, anförde skriftligen:
Då jag har äran vara en af ConstitutionsUlskoltets Ledamöter, anser jag mig skyldig att i förevarande ämne här yttra mina tankar, hvilka vördnadsfullt öfverlemnas lill Högloft.
Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande. RegeringsFormens 56 och 81 §§ samt Riksda gsOrd ningens 29 § innehålla det tydligaste stadgande, att Riksens Ständer om ett af deras ConstitutionsUtskott framstäldt Grundlagsändringsförslag må vid samma Riksdag öfverlägga, men ej, förrän vid dea påföljande, besluta. 56 § RegeringsFormen föreskrifver äfven uttryckligen, att då ConstitutionsUtskottet föreslår en Grundlagsförändring, skall af Riksens Ständer ett Utlåtande deröfver afgifvas, för att hvila till nästkommande Ständers afgörande.
Både förslaget och utlåtandet deröfver måste altså blifva föremål för Riksens Ständers slutliga åtgärd vid påföljande Riksdag.
Hvad sista momentet af RegeringFormens 56 § stadgar, i afseende på be - Den n Mars f. m> a53 handlingssättet af ett ConstitutionsUtskotlets yttrande öfver ett förslag till Grundlagsändring, förutsätter a:ne händelser. 1:0 Att i Riksens Ständers plena inga anmärkningar göras mot ConstitutionsUtskottets yttrande; 2:0
Att anmärkningar deremot göras.
I bägge fallen måste, enligt hvad jag redan erinrat, ett utlåtande af Riksens Ständer öfver ConstitutionsUtskottets förslag äga rum.
I förra fallet kommer Utskottets yttrande att hvila, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, emedan bägge då med hvarandra sammanfalla till ett enda belt.
Göras åter anmärkningar, kunna deras ämne antingen vara partiella omständigheter, då en sammanjemkning mellan dessa anmärkningar och Utskottets förslag är verkställbar, utan att förslaget derigenom till sina grunder upphäfves; eller kunna anmärkningarne, såsom nu, vara rigtade mot Utskottets förslag i sjelfva dess principer, och vid delta sednare förhållande måste, så vidt jag kan inse, den föreskrifna sammanjemkningen icke röra Utskottets förslag, ty detta skall först af kommande Ständer afgöras, utan den måste endast angå RiksStåndens serskilda anmärkningar vid förslaget, hvilka anmärkningar böra bringas till ett helt.
Det utlåtande, hvilket, om RiksStåndens skiljaktiga meningar ej förut kunnat förenas, slutligen måste heredas genom votering i förstärkt ConstitutionsUtskott, blir således icke Grundlags-ändringsförslaget, utan slulullryc - 254 Den ii Mars f. m. tet af Riksens Ständers omdöme öfver detta förslag.
Den uppställning af voteringspropositionerne, hvilken ConslitutionsUtskoltet nu föreslagit, synes tnig vara det enda sättet, atl i sitt hela sammanhang uppfylla de ofva nan förd a trenne grundlagsparagraphernes föreskrifter.
* Efter denna åsigt, kunna kommande Ständer i intet fall besluta öfver ett grund lagsändringsförslag, utan att tillika besluta om föregående Ständers öfver detta förslag a fgi foa utlåtande.
Ty utlåtandet måste antingen tillstyrka eller afstyrka förslaget.
I förra fallet bifalles eller afslås utlåtandet i samma stund, som förslaget bifalles eller afslås; i senare fallet är bifall till utlåtandet afslag på förslaget, och afslag på utlåtandet bifall till förslaget.
Med ett ord: beslutet måste alltid på samma gång omfatta både förslaget och utlåtandet.
Högst origtigt bar man således påstått, att ConstitutionsUtskottet velat påtvinga Riksens Ständer ett förslag, som de icke funnit sig böra gilla.
Då, genom de af Utskottet nppgifne Nej-propositioner, både dess egna mening och Rikets nu församlade Ständers i principen deremot stridande öfverlemnas till kommande Ständers afgörande, kan väl något tvång icke sättas i fråga.
Friherre Rdlamb_, Claes:
De anmärkningar, som blifvit gjorde mot Utskottets förslag till voteringspropositioner, nödga Den ii Mars f. m. a55 mig alt uppträda till försvar för en princip, hvars bibehållande i sin helgd jag, såsom Ledamot af Lagstiftningen, anser mig skyldig att, så vidt i min förmåga står, bevaka, ehuru den för öfrigt visserligen icke kan angå mig närmare, än någon annan af Ridderskapets och Adelns Ledamöter.
De framställde anmärkningarne grunda sig hufvudsakligen derpå, att Utskottet inrättat de föreslagne voteringspropositionerne i enlighet med sitt förslag, men icke i enlighet med de anmärkningar, som emot detsamma af tre Stånd blifvit gjorde.
RegeringsFormens 81 § och 2g § Riksdagsordningen gifva likväl bestämdt tillkänna, att Rikets Ständer ej vid samma Riksdag kunna besluta öfver ett af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt förslag; och ehuru 56 § RegeringsFormen medgifver RiksStånden rättighet att om förslaget öfverlägga, måste jag likväl, om RiksStånden, icke nöjde härmed, vilja utsträcka rättigheten derhän att kunna helt och hållet förkasta förslaget, anse en sådan tolkning oriktig, intill dess man öfvertygat mig, alt ordet besluta innefattar endast bifall, men icke afslag.
ConstitutionsUtskottet har, genom den behandling
RiksStånden gifvit åt förevarande fråga, sett sig nödsakadt, att upprätta de föreslagne voteringspropositionerne, såsom den enda utvägen, hvarigenom den i 81 15 Utskottet förbehållne rättighet, alt icke förrän vid nästa Riksdag se sitt förslag förkastadt, a56 Den n Mars f. m. och den i 56 § RiksStånden medgifne rättigheten att utlåta sig öfver förslaget, kunde på ett Grundlagsenlig! sätt förenas, och Utskottets förslag, tillika med närvarande Ständers yttrade opinion derom, framkomma till dess rätta domare, som äro nästblifvande Ständer.
På dessa skäl anhåller jag äfven om proposition på bifall till Utskottets Memorial.
Vid granskning af de voteringspropositioner, som blifvit uppgjorde till afgörande af de Irenne hufvudpunkterne af ConstilutionsUtskottets förslag till ändringar i TryckfrihetsLagen, förekommer det mig, som det bör vara hvars och ens första pligt att tillse, hvad Grundlagen i afseende på behandlingen af dylika frågor tydligen stadgar.
För min del har jag gjort mig denna fråga, med anledning af 56och8i §§ Reg.Formen samt 29 § Riksdagsordningen; och jag har äfven gjort mig den frågan, om ett på grund af enskild motion af ConstitutionsUtskottet till Riksens Ständer öfverlemnadt förslag till Grundlagsändring, kan under samma Riksdag afgöras, eller om det måste till kommande Ständer öfverlåtas.
Då man med uppmärksamhet genomgår nyssnämnde §§:r, finnér man väl att åtskillige de ta 1 j föreskrifter der förekomma, som kunde vara, och jag äfven önskar vore, mera sammanstämman - Deri ii Mars f> m. 257 hiande; men ingen anledning finnes likväl lill contradiction mellan det peremtoriska stadgande, som i dessa §:r igenfinnes, alt sådane af ConslitutionsUtskottet tillstyrkte förslag» väl kunna undergå jemkningar, men att Rikets Ständer icke vid samma Riksdag deröfver kunna besluta, utan förslagen skola ovilkorligen, utan att undertryckas lill sin princip, öfvergå till nästkommande Ständer, som äga att blott med
Ja eller Nej afgöra hvarje fråga.
Jag tror, att afsigten med denna försigtighet varit, att man velat, det ett förslag till Grundlagsförändring, som prasparatoriskt uppgjordes vid den ena Riksdagen och då undergick alla nödiga jemkningar, samt underkastades uttrycken af då varande Ständers omdöme, skulle förblifva hvilande intill påföljande Riksdagen, för att vinna den mognad, som erfordras, särdeles i fråga om FundamentalLags stiftande.
Jag bar ock trott, att den offentlighet, som med detta hvilande är förenad, öppnar den hästa utsigt för hvarje om fäderneslandet nitälskande man, alt kunna med grundlighet granska förslagens större eller mindre förtjenstfullhet, och sätta honom i tillfälle att, med tillhjelp af publiciteten, utveckla förslagens skada eller nytta inför nationen, innan dess Repesenlanter slutligen gå att derom afgifva sitt votum.
Men då jag nu beskådar de af Utskottets pluralitet föréslagne voterings65 H. 17 a5S Den ii Mars f. m. propositioner, och dermed jemför dem reservanterne uppgjort, finner jag likväl i dessa senare en möjlighet till en sådan utgång af voteringen, att Utskottets förslag till förändrad
Tryckfrihetslag uti de trenlie ifrågavarande hufvudpunkterne skulle helt och hållet omintetgöras.
Ty om Herr Cederschjölds voteringsproposilioner skulle antagas, och det sedermera vid voteringen i förstärkta ConstitutionsUtskottet skulle inträffa, hvad som troligen hände, att Nej vunne i de tvänne första voteringarne, och Ja i den tredje, så skulle något ConstilutionsUtskottets förslag till förändrad TryckfrihetsLag icke vidare existera.
Depositionen af borgen skulle nemligen borttagas i den första voteringen, Indragningsmakten bibehållas i den andra, och Jury-inrättningen förblifva oförändrad i den tredje, hvarefter intet återstår, af Utskottets förslag, till nästa Riksdag, och det utlåtande, som enligt Grundlagen skall till nästa Ständer nflåtas, skulle endast komma att innehålla en berättelse om voteringens utgång på sådant sätt, att närvarande Ständer afslagit Utskottets förslag; hvilket dock är i rak strid mot Grundlagens tydliga föreskrift, i Då altså, vid granskning af de voteringspropositioner, Utskottet föreslagit, jag för min del finner, att Utskottet, ehuru vid uppställningen besväradt af de stridigheter, som, till följd af RiksStåndéns förut fattade beslut, varit omöjlige att undvika, Den ii Mars f. m. 2% likväl bibehållit Grundlagens föreskrift och bevarat principen, att Utskottets förslag icke får vid denna Riksdag undertryckas, men dock ingalunda undandöljt närvarande Ständers tanka derom eller nekat dess mer eller mindre giltighet, får jag, af denna anledning, och då jag redan förut yttrat min opinion i sjelfva saken, för bevarandet af min öfvertygelse, som aldrig vacklat, anhålla om proposition på antagande af Utskottets voteringsproposilioner, hvilka jag anser vara i conformitet med Grundlagen och bevarande dess helgd, ehvad utgång saken får i förstärkta ConstitutionsUtskottet; hvaremot, om Herr Cederschjölds voteringspropositioner antagas och utgången blifver den, som jag förmodar och förut omnämnt, intet förslag vidare skulle återstå, hvilket efter min tanka är alldeles stridande mot Grundlagens både ordalydelse och mening.
Herr Cederschjöld: Om Utskottets ifrågavarande memorial hade varit till Ståndets Ledamöter utdeladt förr än i dag, skulle jag icke besvärat med något vidare yttrande i denna fråga, under förlitande derpå, alt hvar och en, vid närmare granskning af Memörialet, redan skulle hafva stadgat sin öfvertygelse derom; men nn finner jag mig nödsakad alt till besvarande upptaga några anmärkningar.
Den siste värde talaren har sagt, att i händelse mina vote65 H. f)* Den ii Mars f. tn. ringspropositioner antogos och voteringen t förstärkta ConstitulionsUtskottet utföll på ett viss sätt, skulle intet förslag af Constitutionslltskottet till förändrad Tryckfrihetslag återstå, som kunde hvila till nästa Riksdag.
Det skulle likväl åsterstå ganska mycket, såsom hela den nya uppställningen af Tryckfrihetslagen och många vigtiga af Utskottet föreslagne jemkningar och ändringar, hvilka alla ändock skulle förblifva liggande till nästa Riksdag.
De här ifrågavarande punkterne utgöra nemligen blott ei> del af Utskottets förslag.
Dessutom får jag erinra, att, så fulla af motsägelse sinsemellan, som stadganderne i 56 och 81 §§ af RegeringsFormen för öfrigt äro, så är dock föreskriften alldeles enkel och peremtorisk om ConstitutionsUtskottets åliggande att sammanjemka RiksStåndens olika meningar.
Utskottet får icke om dessa meningar ingå i något raisonnement, eller förblifva vid sin egen tanka: utan, så snart en anmärkning blifvit till Utskottet remitterad såsom ett RiksStånds gemensamma tanka, nödgas Utskottet att, med frånträdande af dess egen mening, anmäla skiljaktigheterne i RiksSlåndens meningar och söka sammanjemka dem, samt, i händelse detta misslyckas, upprätta voteringspropositioner till dessa skiljaktigheters slitande i förstärkt ConstitulionsUtskott.
En värd talare från Läktaren har antydt, att han vill protestera mot proposi - Den ij Mars f. m.
261 tions framställande till återremiss, på flen grund, att antagande af det i min reservation uppgifne förslag, skulle vara Grundlagsvidrigt.
Men jag får påminna, att sedan de i RiksStånden gjorde anmärkningar blifvit till Utskottet remitterade, och Utskottet, enligt sin pligt, öfverlemnat åt RiksStånden att jemka sig efter hvarandra: men detta först numera misslyckats och hvarje Stånd vidblifvit sin tanka, så vore det i sanning en himmelskriande inconsequens att vägra förstärkta ConslitutionsUtskottet att göra, hvad man nyss förut tillåtit RiksStånden.
För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att
ConstilutionsUtskottels åliggande att söka sammanjemka RiksStåndens olika meningar eller öfverlemna dem till förstärkt
ConstilutionsUtskott förr ansetts så ovilkorligt, att 1817 och 1818 årens ConslilutionsUtskoLt icke ens tilltrodde sig att neka afseende för gjorda anmärkningar root en af Utskottet tillstyrkt Kongl, proposition om ändring af 7 § RegeringsForrnen.
Utskottets förslag godkändes af de öfrige tre Stånden, men återremitterades af Ridderskapet och Adeln, och Utskottet hemställde i anledning deraf, om icke Ridderskapet och Adeln ville foga sig efter de öfrige Stånden, med förklaring, att Utskottet i annat fall vore beredvilligt alt upprätta voteringspropositioner till frågans afgörani förstärkt ConstitutionsUtskott.
Ridderskapet och Adeln fogade sig den gången efter Den ii Mars f. m. de öfrige Stånden, men man kan härafse, att dåvarande
ConstitutionsUlskott icke ansåg sig berättigadt att vidhålla sin mening eller undertrycka en mot dess förslag gjord anmärkning, äfven då fråga var örn en Kongl, proposition.
Nu deremot synes man vilja tilldela ConstitutionsUlskottet en vida större myndighet, nemligen den, att lemna tre RiksStånds uttryckta mening ulan afseende i fråga om ett förslag, som är kommet från Utskottet sjelf, eller åtminstone icke kan anses härstamma från Regeringen annorlunda, än på sidolinien.
Jag skulle icke för min del förlänga discussionen, om jag icke af den siste värde talarens yttrande fått en anledning dertill af sådan beskaffenhet, att jag anser mig sk-yldig att icke under tystnad låta den förbigå.
Herr Cederschjöld har nemligen sagt, att mycket skulle återstå af Utskottets förslag, oansedt det genom antagande af bans voteringspropositioner skulle lyckas att få de trenne af Utskottet framställde bufvudprinciperne uteslutne.
Detta måste j3g helt och hållet bestrida, emedan nu endast är fråga om det förslag, som innefattar berörde tre principer.
Utskottet yttrar sig i första Betänkandet under N:o 5i, pag. ii med följande korta ord: / öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit anför dt, och såsom ett helt af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag.
Den ii Mars f. m. a63 hvilket följaktligen mäste i ett sammanhang antagas eller förkastas, får, till Grundlagsenlig åtgärd, ConstitutionsUiskottet vördsam/igen öfverlemna nedan omförmälde ändringar och tillägg i Tryckfrihetslagens stadganden; och derefter följer sjelfva förslaget med dess trenne delar, nemligen Borgens ställande för rättigheten att utgifva periodisk skrift, Indragningsinaktens uppliäfvande och Tryckfrihetsmålens öfverflyttande från Jury till vanliga domstolar.
Jag nödgas vidare begära, att få uppläsa några ord ur 56 § RegeringsFormen, såsom d<$n enda ledsljernan för min öfvertygelse.
Tillstyrker ConstitutionsUtskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende (det vill säga i frågor om förändringar af Grundlagarne} föreslagit, eller utlåter sig
Utskottet med tilleller af styrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord proposition; varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta.
Göras i Riksens Ständers plena icke några anmärkjiingar emot ConstitutionsUtskoltets yttrande; hvite detsamma såsom ett Riksens Ständers utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller
Nej skall kunna beslutas &c.
Om nu delta stadgande confereras med 81 § RegeringsFormen och 29 § Riksdagsordningen, så 2 64 Den i!