Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr af Brinckman, GitftafDen utväg till lindring i B. vinningen , som Herr Grefve Spens trott vara nödig då större olyckshändelser träffa ett helt Län, är redan i den reglementariska delen föreslagen i afseende på hvarje ens-kilt Hemman, och måste ä’ven vara tillräcklig, då Aera komma i samma belägenhet.
Om åter en allmän olycka skulle inträffa till den grad att ett helt Län icke kunde utgöra dess Bevillning, så är detta en särskilt händelse, sorn fordrar särskilta mesurer af Regeringen, hvilka icke kunna i BevillningsStadgau bestämmas, utan måste efter olika omständigheter vidtagas
Deraf kan således icke något hinder möta för minimitabellens antagande; hvilken vbst icke kan vara fullkomlig eller blifva gällande vid naturens ovanliga verk Ridd. 0, Ad.
Prot, VII. B. II.
Afd. 24. 370
Den 22 Junii f, uti ningar, men ofelbart tjenar till correctiv emot den olika beskattning i det ena Länet emot det andra, som redan visat sig; och om Högl.
Ridderskapet och Adeln icke skulle finna för godt att den antaga, då blir det af Herr Rosensköld föreslagne crediiiv alldeles oumgäng ligt för Statsbristens fyllande; helst i motsatt fall, på sätt Friherre Cederström rätteligen anmärkt, ofelbart skall inträffa, ait de öfrige
Länen efter hand nedsätta deras Hemmansvärden i lika förhållande som för Östergöthland ägt rum.
Grefve Spens, Carl Gu/inf-, Den upplyst ning Herr af Brinkman gifvit är ganska rigtig, jnen om frågan angår en olycka för en hel Province, om till exempel i Småland blir en 'total boskapspest, om sillen, efter några års rikt sillfiske, ännu en gång lemnar Svenska kusterne; för ett sådant fall anhåller jag få veta, hvad Correctiv Bevillningsutskottet beredt , eller hvilken Auctoritet som blifvit uppdraget, att för tillfället nedsätta Länets hemmansvarde?
Jag föreslår, att RiksgäldsContoirets Fullmägtige i sådant fall må erhålla detta uppdrag.
Af alla afgifter som åligga Jordbruket, är den för hemmansvärdet onekligen den minsta.
Vid påkommande olyckor erhålla Jordägarne afskrifning icke allenast af denna, utan ock af andra utlagor; och sådant har förhållandet alltid varit, då bestyrkt anmälan af den öfvcrgångne förlusten blifvit gjord hos veder3 Den 22 Jttnii f, m. 371 börande.
Inträffar någon större olycka öfver en hel Province, så är det gifvit, alt Kongl. Maj:t vidtager nödige mått och steg, lör att lindra den, antingen genom meddelande af understöd, eller Bevillningens alskrifvande.
Sådant har förut bandt håde i Bohus Län och Westerbotten.
Men detta hör nu ej till frågan, hvilken är den, om man vill och bör, genom förkastande af Minimi-tabellen, bereda den påföljd, att hemmansvärdet öfver hela Riket skall nedsättas, på samma sätt som i Östergöthland; ty då det der kunnat minskas med en tredjedel, ser jag ej något hinder för andra Län, att följa samma efterdöme.
Afgiften är egentligen obetydlig, men bristen eller en tredjedel i hela detta Bevillningsbelopp blir icke ober tydlig.
Herr Munck af Rosensköld t
Den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggningen, är af ett märkligt och eget slag, just för det att samma skäl anföras med och emot.
Farhågan nemligen för ett i framtiden minskadt hem.; mansvärde har föranledt BevillningsUtskottet, att föreslå en minimiafgift, och samma farhåga har förmått mig, att afstyrka införandet deraf.
Till hvad jag förut i detta afseende yttrat, uther jag mig få tillägga, att det föreslagne minsta hemmansvärde dock är större än det, som 1816 åsattes, och ännu mycket större än det, hvar4 till Hemmanen förledit år 1817 uppskattades.
Om nu fastigheterne fortfara att falla i verkligt pris, och Bevillningsvärdet det oaktadt likväl skall ökas, så blir följden, att fastighetsägarne inom nästa Riksdag få betala för dubbla värdst 37* Den 2 2 Junii f. m. af deras Egendomar.
Jag kan således icke annat, än förena mig med de Herrar, som yrkat afslag af Utskottets Betänkande uti ifrå^ gavarande hänseende Grefve Spent:
I anledning af Friherre Cederströms yttrande anhåller jag åtmindstone om det tillägg, att ifrån PröfningsCommittéerne directe må få göras anhållan hos Kongl.
Maj;t om nedsättning för hela Länet.
I annat fall har man ingen annan säkerhet för en bri-- Stande billighet i Skattläggningen, än det allmänna förlitandet på Hans Maj:ts visa omtanka, som visserligen ingen kan hysa uppriktigare än jag, men som jag tror vara princip-stridigt att ensamt grunda sig på, emedan det då vöre så godt, att Riksens Ständer icke voro de skattläggande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenitåg-dde, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad?
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla de af Bevillningsutskottets i 5 Art. 2 §, 22 Momentet föreslagne Minimitabeller för hvarje Län, Ropades fa och Nej.
Friherre Boije, Ludvig, begärde votering.
Den 22 Jnnii f. m. 373 I anledning hvaraf Hans Excellence framställde följande Voterings-proposition :
Den som bifaller de uti 5 Art. 2 §. 22 Morn. af Bevillningsutskottet föreslagne Minimitabeller för hvarje Län, skrifver Ja, Den det ej vill, skrifver Nej-, Vinner Nej kommer Utskottets förslag i denna del att förkastas.
Hvilken Voteringsproposition af Ridder-* 6kapet och Adeln gillades.
Det är i anledning af den upplysning Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nu enskilt behagat lemna mig, som jag får till de Herrar, hvilka bifallit Betänkandet, hemställa, om icke, sedan BondeStåndet afslagit Betänkandet, och frågan alltså i alla fall måste öfverlemnas till Nämn-; dens afgörande, de ville tillåta att, utan votering, frågan äfven af vårt Stånd finge, genom afslag å Betänkandet, förvisas till Nämndens afgörande.
Boije sjelf vill afstå från sin begäran om votering, och tillåta, att Betänkandet må af Ridderska - 374 Den 22 Junii f. m. pet och Adeln bifallas, så kan votering undvikas } men jag finner icke något skäl, att vi, som gilla Betänkandet, skulle, för att gå Friherre Boijes önskan till mötes, eller derföre att BondeStåndet afslagit detsamma, frånträda vår öfvertygelse.
I sådant fall skulle jag vara den förste, som yrkade på votering.
Grefve Spent-.
Jag har ej tagit liflig del i denna sak, emedan jag verkligen ser skäl både för och emot förslaget.
Men : anledning af den nu uppkomne fråga, att afstå från votering , begär jag få veta, huru Preste- och BorgareStånden utlåtit sig i ämnet j hafva desse afslagit minimi-tabellerne likasom Bon^e* Ståndet, så kan en votering härleda till att saken icke kommer till Nämnd; i alla händelser synes det orimligt, att afstå från att bestämma sin tanka som Stånd, blott för att slippa en votering.
Hant Exceltence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Bevillningsutskottets Utlåtande ännu icke blifvit af BorgareStåndet afgjordt, men att de ifrågavarande minimi-tabellerne blifvit af PresteStåndet godr kände.
Anmältes och emottogs Hans Exceltence, HofCancelleren Herr Friherre af Wetterstedt, hvilken, å Kongl. Maj:ts höga vägnar, aflemnade Dess Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer af den 18 dennes, angående Dess Nådiga propo-. sition den 21 sistlidoe Maj om en Lag, i af - Den 22 Junti f. m. 375 seende på vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sve-i rige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Hons Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken anmodade Hans Excellence Herr IlofCancelleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Högstberörde
Nådiga skrifvelse skulle med första tili handläggning företagas.
Sedan Hans Excellence Herr HofCancelle. ren blifvit pä vanligt vis utbeledsagad, anslogs ofvannämnde Voteringsproposition, samt upplästes 5 3 §- i Riksdagsordningen och 43 §. i Riddarhusordningen; hvarefter voteringen börjades klockan ett qvart till 1 eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 70.
Nej 50.
I följd hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att de a£ Bevillningsutskottet föreslagne minimi-tabeller hade blifvit af Ridderskapet och Adeln bir fallne, ^76 Den 22 Junii e. m, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen.
In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Måndagen den 22 Junii, Plenum klockan 5 eftermiddagen^ Upplästes och remitterades till Lagutskottet Kongl. Maj;ts i förmiddag ankomne Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer af den 18 den. nes, angående Dess Nådiga proposition den 21 sistlidne Maji om en Lag, i afseende på vid»“ tagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser j ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Fortsattes den i förmiddag började pröfning af Bevillningsutskottets den 17 dennes afgifi ne Utlåtande öfver en del af de emot Utskottets Den 22 Junii e. ni. 377 författade förslag till en blifvande RevillningsFörordning gjorde anmärkningar; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LcmdtMarslalken framställde särskilta propositioner, bifalla berörde Utlåtande, i hvad det samma angick de emot s:te Art. 2 §. 23, 24 och 30 montenterne, 3 §. 21 och 22 momenterne, 4 §. 2 och 3 momenterne, samt 6:te Artikeln 1 § 3 och 4 momenterne, 4 §. 4 momentet gjorde anmärkningar, äfvensom hvad Utskottet i öfrigt uti berörde Utlåtande yttrat och hemställt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt-» Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeiigt anmoda Bevillningsutskottet, att, i händelse någre skilja aktigheter emellan RiksStåndens rörande Allmänna Beviliningen fattade beslut skulle föres finnas, berörde skiljaktigheter sammanjemka 4 för att derefter kunna författa en ny redaction af den blifvande BevillningsFörordningen, Bifölls.
Vid förnyad föredragning af Stats-Ut4 skottets den 17 dennes afgifne, samt den 20 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 dennes meddelte Betänkande öfver Riksens Ständers Revisorers anmärkningar vid StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning åren 1812 378 Den 22 Junti e. tu. till och med 1815 j fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne Respective RiksStånden gilladt, äfven för sin del dervid låta bero. Företogs tili pröfning
StatsUtskottets den 17 dennes afgifne, och den 20 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 26 sistlidne
Maj aflåtne hemställan om Revision af de under Kongl. RrigsCollegii disposition stående Cassors Förvaltning och Räkenskaper.
Herr Lorichs, Nils, uppläste följande:
Utan att synas falla Eders Excellence och Högloflige Ridderskapet och Adeln besvärlig med en ihärdig envishet, som ty värr ofta förspörjes, nödgas jag nu åter i denna sak säga några ord, för att förklara, att jag genom detta nya yttrande från StatsUtskottet ej funnit min välmenta erinran vid dess förra Betänkande i ämnet vederlagd, men fast mera, att de nu lemnade uppgifter tjena till styrko för densamma, såsom alldeles öfverensstämmande med dem jag redan meddelt, och hvilka oemotsägeligen ådagalägga, att des a ifrågakomne Cassör tillkommit, fortsättas och bestå utan allt tillskott från Staten, eder hvad Staten tillhörer.
Jag beder likväl än en gång, och för allting, att jag måtte rätteligen varda förstådd, Den 3 2 Junii e. m. 379 ty då kan jag ej misstänkas, att vilja afvärja den föreslagne Revisionen af någon slags fruktan, och huru skulle den i öfrigt äga rum ?
Hos mig enskilt, som under en mångårig handläggning vid dessa Cassör sa haft tillfälle i märklig mon bidraga till deras förkofran och tillväxt, alt jag derföre vid mitt afskedstagande undfick både belöning och nådebevisning?
Hos dem, af hvilka de nu förvaltas, och icke kunna öfverskrida gifna föreskrifter, efter de på Ed och samvete böra iakttagas?
Min åsigt härvid har endast varit och är, att Riksens Högloflige Ständers Revisorer måtte med sina åtgärder stadna vid den gräns, som är i Constitutionen bokstafligen utsatt, och således endast befatta sig med Statens medel; men icke öfvergå till annorledes sammansatte Cassör.
Af de i Utskottets Betänkande intagne och nu uppläste punkter är bekräftadt, att KrigsmanshusCassan hvarken åtnjutit eller åtnjuter något från Statsverket, och jag må ej dölja, att berörde Cassa tvärtom äger derstädes en upptäckt gammal fordran på mer än 12000
Riksdalerj hvarom i min tjenstetid börjades och fortsattes en alfvarlig skriftväxling, med vederbörande Auctoriteter, och hvaröfver något resultat ej lärer falla, förr än Statsverket* tillgångar flöda öfver, som sent torde sig till*; r38o Dm 22 Jimii e. m. draga.
Hade i detta fallet något bidrag frän Statsverket kunnat påräknas; hade jag icke behöft, att vid 1809 års Riksdag, på sätt härvarande Protocoller vittna, göra framställningar om utvidgandet af enskilt» tillskott, som Riksens Ständer då gillade, för att öppna utväg till Cassans ersättning för dess dryga förluster vid Finlands afträdande, och hvarmedelst tillgång annars uteblifvit för fortsättningen af en redan påbörjad rundeligare utdelning af underhåll för afskedade Krigsmän; Riksens Höglofl.
Ständer skola ock i närvarande stund känna tillfredsställelsen af sitt beslut i detta falk då jag räknar mig till en skyldighet, att här yppa, huruledes, enligt Kongl.
KrigsCollegii ge» nom trycket utfärdade kungörelse, sista underhållsutdelningen bestriddes med öfver 67,000 Riksdaler för mera än 6,000 personer, sedan Arméens PensionsCassa derjemte fått sin till— Blagne andel, som då uppgick till omkring 45,000 Riksdaler, hvarföre och då man härvid erinrar sig, att år 1788 utgåfvos 2,600 Riksdaler endast för 630 man, och år 1790 en surna ma af snart 4000 Riksdaler för 1,090 afskedade Krigsmän, inser man nogsamt skillnaden, påkallad af behofvet och nödvändigheten.
Ett lika förhållande är ock med Boställe Cassan, som endast fått löften om tunnor Guld af StatsVerket, men, långt ifrån att erhålla något, i stället blifvit vid en Statsreglering för längre tid tillbakars ålagd bestrida en hop anqvatteringsafgifter till vissa indeldta Rege - Den 20 Junit e. m. menter, som förr tagit dem från Kongl. Stats-5 Contoiret.
Med PassevolanceCassan, ehvad man må anse den röra Möten, eller CavalleriCorpsernes tross, är den skiljaktighet, att den grundar sig på tillfälliga och frivilligt till bestämd tid in-i gångna Contracter emellan Kronan, och någon del, ej alla, Rust- och Rotehållare, hvadan den lika litet kan höra till den ifrågavarande Revision, som alla andra här i Riket befintlige och inrättade Cassör, hvilka jag sist omnämnde, och till hvilka jag nu skulle kuuna lägga ännu flera, såsom egentligen Amiralitetets KrigsmansCassan som fick sin andel af de här ofvan omnämnde afgifter, hvilka proponerades och fastställdes är 1S09.
Slutligen må det mig tillstädjas, att anse den utlåtelsen i Utskottets sednare Memorial ej nog penetrerad, som innehåller, att Revisionen i Kongl. KammarRätten öfver thit ingående redogörelser, för dessa Cassör ej gör tillfyllest, emedan den blott sträcker sig till ziffran.
Men jag har under 49 års oafbruten tjenstetid hämtat en hel annan erfarenhet, och med lugn måst gå till mötes granskningen äfven af medlens disposition.
Jag hoppas väl, att äfven i denna delen blifva trodd på mina ord.
Men jag. vill dock härom anföra blott ett enda exempel.
Då af dea sista olyckliga eldsvådan på Riddareholmen, man fick en varning, att ej längre fördröja en ofta påskyndad, men af brist på medel uppskjuten, repa - 383 Den 22 Junii e. m. tion af det Kronans Hus, som blifvit Kongl. KrigsCollegiuin upplåtit} blef af f. d. Konungen anbefallt, att Krigsmanshus och BoställsCassorne borde kostnaden dertill förskjuta, och med detsamma sådane hvalf inrättas, att alla de under KrigsCollegium lydande Cassors Järnkistor kunde ställas deri.
När derefter bokslutet för året inkom till Kongl KammarRätten, utfärdades genast anmärkning öfver denna handling.
Saken upplystes., och den redogörelse, som efter fulländad reparation var författad, och underställd Öfver - Intendents - Embetets granskning, men varit ämnad att ingå till Kongl.
StatsContoret, för att vinna en lofvad, men ej än utfallen ersättning, måste till KarnmarRätten med nödig förklaring insändas.
I anledning af allt detta återkommer jag till min lörra ödmjuka hemställan om proposition, att det må förblifva vid hvad hitintills med dessa Cassör förfarits, och StatsUtskottets förslag i denna delen förfalla, hvilket ock i ett eller annat af de Respective Medstånden redan lärer vunnit bifall} kunnandes Riksens Högloflige
Ständer ändå ej vara förment, att vid Riksdagarne taga hvad underrättelse som helst om dessa Cassör, hvarigenom alla scrup. ler härutinnan säkert försvinna.
Jag anser för min enskilta tillfredsställelse nödigt förklara, »tt jag i allt instämmer med den sista värde Talarens yttrande.
De flesta af ifrågavarande Cassör äro enskilta sammanskott, och Passe - Den 28 Junii e. m.
383 volanceCassan deribland hel och hållen beroende af Kongl. Maj:ts egen höga disposition, i militairiskt afseende.
På samma grund som Högloflige StatsUtskottet antagit, skulle äfven alla andra Cassör, af hvad natur sorn hälst, kunna dragas under pröfning af Riksens Ständers Revisorer, hvilkas göromål derigenom blefvo så vidlyftige, att ds på den för dem be« stämda tid omöjligen kunde medhinnas, och jag kan till styrko för denna mening tryggt åberopa, hvad Htrr Friherre Stael von Holstein, vid ett tillfälle under denna Riksdag, yttrat, att Revisorernes tid ingalunda är tillräcklig för alla dem uppdragne granskningar, utan måste de i många delar rätta sig efter de Verks uppgifter, som skola revideras.
Och då ett sådant förhållande redan inträffat, huru ofullständig, och jag vågar säga, opålitelig skulle då Revisionen blifva äfven af de mäst magtpåliggande förvaltningar, om den utsträckes till alla de Inrättningar, sorn nu äro i fråga» Herr Lagerhjelm, Pehr:
Det synes mig i sanning svårt att begripa, huruledes Revision af Allmänna medels förvaltning kan afstyrkas, så vida ej omsorgen för Revisorernes tid dertill skulle föranleda.
I detta afseende, och sedan jag blifvit hedrad med förtroendet att deltaga i Revision af Stats- Banco- och RiksgäldsVerken, vore det väl min enskilta förmon, att detta ifrågavarande förslag ogillas; ty jag har lärt att värdera tiden.
Men den princip, 60in ledt StatsUtskottet i detta ämne, är väl 334 Den 22 Junii e. itu så oemotståndelig, att inga små betragtelser kunna hindra dess framgång.
Svenska Folkets urgamla rätt att sig beskatta, säger Grundlagen, utöfvas af Riksens Ständer allena; hvad vore denna rätt, utan granskning af förvaltningen ?
Icke kan denna rätt ensamt bestå i förmågan att neka Bevillningssummans belopp!
RegeringsFormens rigtning i detta afseende är så klar, att jag ej kan uppehålla det bifall till Utskottets förslag, som jag värnar, utan anhåller vördsamt om proposition.
Herr Berghman, Ambrosius Magnust
Då jig för min del icke finner de af Herrar Lorichs och af Brinkman anförde skäl böra kunna för» anleda till ändring i StatsUtskotets mogna Betänkande, får jag anhålla om Proposition till bifall derå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StatsJ Utskottets Betänkande.
Ja, jemte några Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som Ja öfverrösta!
Nej, StatsUtskottets Betänkande vore af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Statsutskottets den i?
dennes afgifne, samt den 20 derpå följ» Den g 2 Junti e. m. följde på bordet lagde , Utlåtande, i anledning af Deputerades af RiksStånden B rättelse, rörande Revisionen af KrigsRäkenskaperne för lis lo och följande åren.
Företogs till pröfning Serskilt» Utskottets så väl den 0 sistiidne Maji aflatne Betänkande, angående grunderne för en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, som ock den 17 dennes afgifne, samt den 20 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande i anledning af de vid Utskottets nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkningar.
Friherre Boije, Ludvig, uppläste följande:
Jag har bestridt den nya Ministeriallnrätt* ningen egentligen pä den grund, att den saknade all Controb, och i så måtto var stridig emot begreppet om Svenska Folkets frihet.
Nu har Utskottet besvarat detta på ett sätt, sorn ger tvenne frågor att upplösa
Dea ena, har vår nuvarande CoUegialStyrelse någon, eller ingen laglig, comroll? och den an-*, dra: finge väl den nya Ministeriallnrättningen en bättre, eller finge den ens någon con* Holl?
I förra afseendet jäfvar
Utskottet lamp-, ligheten al det prejudicat jag åberopat, och fortfar att påstå, det Collegierne stå under in» Ridd, 0, Ad, Brot.
VII. B, II, Afd. 35. 386
Ven 22 Junit e. nn tet enda lagligt ansvar.
Då likväl det nämnde prejudicatet innebaren Kongl. Majrts Remiss till JustitiaeCantzleren, till lagligt åtal af en Collegii Ledamots förfarande; hvilket icke kurmat ske, derest Kong!. Maj.t ansett Collegiala göromålen befriade från all ansvarighet; och då Utskottet medger, att Högsta
Domstolen upptogHActionen, samt afgaf ett underdånigt tillstyrkande i målet; hvilket åter icke eller kunnat ske, om Högste
Domstolen ansett sig icke vara competent Domstol; så synes mig temmeligen klart, att prejudicatet dock ägde en bevisande lämplighet.
Ridderskapets och Adelns här närvarande Ledamöter finnas flere Presidenter och Ledamöter af Rikets Collegier; men jag är fullkomligen öfvertygad, att ibland dem alla gifves ingen enda, som anser sig kunna i Embetet göra hvad han vill, utan ansvar, eller förnekar sin ansvarspligt inför Kongl. Maj:t och Lagen. klen antagom, att vår nuvarande CollegialStyrelse åtföljdes af en sådan brist; så frågar jag: föijer väl deraf något skäl för oss, att nu skapa Ministrar af större myndighet, än CollegialStyrelsen någonsin ägt, också utan ali controlli’ eller vore det något annat, än ett öfverändagående ifrån en mindre orimlighet, till eh större?
Saknar våra Collegier lag-i lig controll, hvilket jag för ingen del kan medgifva, 65 synes mig både klokare och lättare, att förordna en sådan, än att derföre antaga en ny StyreltcOrdning, lika eller mera bristfällig - Den 22 Junti t. m. 38?
I det andra hänseendet, eller frågan hu4 rudan controll den föreslagne MinisterialSryreisen väl finge, synes mig att Utskottet sjelf, utan att marka det, upplysertämmeligen naift, att denna controll biefve platt ingen, jag viii ej särdeles fästa mig vid den osammanhängande phrase Betänkandet framställer, lydande ord ifrån ord som följer: ’5Utskottet har, vid ett sådant förevetande, icke kunnat annat, åa tillstyrka all administrations öfverlemnande åt särskilta Embetsmän, såsom Ministrar.
Det enda slags controll , sora för administrativ» Auctoriteter kan finnas, och hvilken, enligt sakens natur, är en helt annan, än den, som på Domstolarne måste äga rum, vinnes derigenom fullkomligen;” en phrase sorn säger oss, att genom Ministrars tillskapande är också controllen på Ministrarne fullkomligen vunnen ; hvilket åter svårligen lärer ens kunna förklaras, derest man icke på förhand vill antaga, att som till Ministrar infaillibla personer endast komma att utväljas, så beböfvas icke någre mensklig» försigtighetens fordringar på controll.
I påföljande rader framställer
Betänkandet den upplysning, att Ministern skall äga sin controll hos Konungen; och några räder derefter finner man dessa märkvärdiga ord: ”Vill Konungen ej begagna denna honom alltid öppna utväg (jcontrollen), så är sådant visser*» ligen illa; men deremot finnes naturligtvis in-t gen bot.”
Må man då åtminstone eftersinna beskaffenheten och säkerheten af denna controll, som skulle blifva den föreslagne MinisterialXnrättningens, Konungens personliga förmåga, 3 SS Dea 22 Junti e. in. att sjelf controllera sin Minister, är elen ens tänkbar såsom alltid möjlig?
Är clet tänkbart, att Konungen skulle personligen känna alla de Författningar, som för utöfningen af en sådan controll borde kännas?
Och när Betänkandet antager, såsom en möjlighet, det fall, att Ko» nungen ej ville controllen utöfva, så är ju sjelfva osäkerheten också derigenom medgifven?
Jag har förut halt den äran förklara, att jag med frihet förstår säkerheten att, i alla för^ hållanden, efter lagarne behandlas.