Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Det är i följd häraf, sorn systemer, uppgjorda under en tid, då planers uppgörande
Den i December. i57 räknades ibland administrativa åligganden, fallit i förgätenhet under en efterföljande tid, då folket icke mer egde någon röst i rådslagen, hvadan följderna, i anseende till försvaret, vid behofvels timma visat sig i brister af alla slag och i villrådig hufvudlös» het, hvaraf uppkommit fruktlöst förspillda kostnader för Försvaret, samt förlusten af de länder, som så länge utgjort ett betydligt villkor för Sveriges politiska anseende och styrka.
Jag föreställer mig, på grund häraf, att planen för försvaret af Scandinaviens sjelfständighet hör vara så öppet behandlad, att hvarje sitt land och egen frihet älskande tänkare måtte ega tillfälle, att till det stora ändamålet lemna sitt bidrag, särdeles som planers uppgörande egentligen tillhör forskningens och tankans område, då verkställigheten deremot mer fordrar biträde af vetenskapen.
— Jag inbillar mig, ätt försvarsplanen för Scandinaviens sjelfständighet långt före detta borde hunnit till stadga i beslut, och det är således besynnerligt nog, att man ännu kan tankevexla i detta ämne, sedan 19 år förflutit efter ett ej allenast nytt statsskick, men efter ett alldeles förändradt geographiskt och politiskt förhållande till andra stater.
— Comiteer hafva visserligen icke felats; men skråbegreppen hafva härvid äfven vi - 158
Den i December. sat, hvilka djupa rötter af vanan kunna alstras, då dessa comiteer för försvarets angelägenheter allid varit delade för landtoch sjöförsvaret, hvadan frågan veterligen icke heller varit uppfattad ifrån synpunkten af något helt.
Man har hittills måhända alltför mycket förbisett, att ett lands försvar förnämligast stödjer sig på en allmän anda för försvaret, och en sådan uppkommer säkrast, om ej endast, genom ett allmänt deltagande i frågan om grunderna för försvarets uppgörande.
— Då statsborgaren i förväg känner den plats, han vid farans ögonblick bör intaga, så öfverraskas ej dess mod, då han, redan uti vissheten om sättet för dess användande, känner sig eli beräknadt medel för räddningen af sin och landets sjelfständighet.
— De tider äro lyckligtvis ej mer, då man medgaf, att statsangelägenheterna ej kunde eller borde behandlas af andra, än sådana medborgare, hvilkas yrke och erfarenhet gjort för dein till pligt, att derom kunna döma; man är nu kommen så långt, att det temligen allmänt lärer medgifvas, det tankeförmågan, mer än yrket, bestämmer rättigheten för omdömet; och blotta känslan för det godås sak torde, i grund häraf, åtminstone ega hopp om något öfverseende, i fall af allt för stora misstag.—.
Ändamålet med denna uppsats kan, som livar man finnér, icke vara alt ingå uti några detail-forliållanden, utan endast att framkasta ideer, hvilka hufvudsakligasl innefattas i följande satser:
Ätt sjöförsvaret nu mer för Sverige är olämpligt, i anseende till bristande förmåga att åstadkomma något verkligt.
Ätt anslagen för sjöförsvaret, i följd häraf, böra minskas, tili hvad sorn erfordras för underhållet af ett inskränktare marinctablissement, mer i afseende på handelns befrämjande, än på rikets försvar, men hvarifrån ett skärgårdsförsvar snart kunde utgå, vid tillfälle af behof, om planen i sådant afseende nppgjordes.
— Att Sverige påkallar ett med mogen öfverläggning uppfattadt befästnings-systcm, såsom enda utvägen att jemna de underlägsna krafterna, till någon lofvande förmåga, att kunna tillvägabringa ett kraftfullt försvar för sjelfständigheten, om den hotades.—
Att en gränsfästning emot Åland, till något skydd för hufvudstad en, varit mer i system, än anläggningen afVanäs fästning.—
Att denna fästningsbyggnad måtte inställas, så länge medel för angelägnare punkters befästande icke äro för handen.
— Att nationalbeväringen borde till beklädnaden forinus, medelst en allmän an - i6o Den i December. tagen national-beväringsdrägt, utan statens betungande. —■
Att bildningen till militairisk tjenstbarhet borde ingå uti folkundervisningen i allmänhet, till och med i6:de året, och derifrån till och med det 2o:de året åstadkommas genom söndagsexerciser, utan statsverkets betungande, och derefter genom ra dagars exercismöten, i mån af statsverkets tillgångar att bestrida dem.
— Att målskjutningar borde, här som i andra länder, införas såsom folklek, och premieutdelningar för de bästa skotten ega rum.
— Att landets
Forsvarsplan bör vara allmänt känd, för att kunna vara allmänt hyllad, och att detta är enda villkoret för styrka och fasthet uti en sådan plan.
Dessa åsigter äro framlaggde utan ali slags förhoppning om någon framgång: de äro i strid med alltför många och alltför mägtiga interessen, för att kunna vinna något afseende; men den enskilda tankeyttringen verkar, i alla fall, sällan så ofördelaktigt, som den ministeriella missräkningen i förening med den icke sällsynta ihärdigheten, att med styrkans biträde försvara den.
Jag har derföre icke tvekat att allmängöra åsigter, hvilka, om de också för ögon - Den i December. ögonblicket icke anses antagliga, likväl haft till afsigt att medverka till ett stort och nyttigt ändamål.
— Jag anhåller, att StatsUtskottet, vid statsförslagets uppgörande, måtte denna gång ingå uti försvars-systemets granskning till alla dess detailler; att en, för försvaret af Scandinaviens sjelfständighet, säkerligen uppgjord och det hela omfattande defensionsplan måtte af StatsUtskottet granskas, så i anseende till uppfattningen af det hela, som till detaillernas sammanhang dermed.
— Jag anhåller, att StatsUtskottet, vid denna Riksdag, måtte beledsaga förslaget till hvarje utgift, särdeles för försvarsverket, med motiver för behofvet, emedan jag icke föreställer mig, att någon rättskaffens representant längre lärer kunna, på blott god tro, lemna sitt bifall till skattebidrag, om hvilkas nödvändighet lian ej genom en öppen och fullständig bevisning är öfvertygad.
— Man synes, äfven hos oss, nu vilja öppna dörren till statslånesystemets olycksbådande afgrund för ett land, så beskaffadt som vårt, der ett sådant system icke kan hemta något stöd från en redan tillvarande industriel kraft och inneboende förmåga till en hastigt tilltagande utveckling af en sådan. — a H. »> i6i Den I December.
Man är äfven, i anseende härtill, nu iner än förr, i behof af en grundlig vägledning för sitt omdöme, och det är en sådan, jag hoppas och anhåller om, då Rikets Ständers Statsutskott en gång kommer att afgifva sina betänkanden, rörande dessa maktpåliggande ämnen. ■— Om remiss till StatsUtskottet, äfven så om meddelande till de öfriga RiksStånden af detta yttrande, anhåller jag vördsamt.
— Friherre Toll, Gustaf Philip:
Instämmande fullkomligt i Friherre Anckarswärds yttrade åsigt om nödvändigheten af en förbättrad Nationalbildning, icke allenast såsom sjelfva hufvudgrunden för ett kraftigt försvar, utan äfven såsom enda rätta medlet för tillämpningen af alla fria Statsförfattningar, får jag dock anhålla, att frågan, så vidt den angår dessa vigtiga angelägenheter, förmodligen bland de vigtigaste, sorn kunna blifva föremål för denna Riksdagens begrundande, mätte, så länge möjligt vöre, hvila; den påkallar säkert nyttiga upp'lysningar.
— Lades på bordet.
Högloflige Ridderskapét och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till fyra eftermiddagen.
In fidem Protocoili, O. J.
Den 4 December f. m. 163 Thorsdagen den 4 December.
Öppnades Herrar Bänkmäns lista, till Val af tvänne Electorer, efter: N:o no Friherre Taube, Carl; samt N:o 2002 Herr Hisinger, Vilhelm; Och befunnos följande Herrar hafva blifvit till Electorer utsedde: N:o 46 Grefve Piper3 Carl Claes ; samt N:o 2297 Herr Tamm, Pehr Adolph. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar Electorer , att innan nästa Plenum utvälja En Ledamot i BankoUtskottet, efter N:o iq36 Herr von Stockenström, Eric; samt En Ledamot i ExpeditionsUtskottet efter N:o 446 Herr Netherwood, Wilhelm.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den i December 1828. S. D.
Vid förnyad föredragning af Riddarhus-Utskottets den 24 sisth November afgifne, och följande dagen på bordet lag - 164 Den 4 December f. n. de, Memorial, innefattande Utlåtande öfver BevillningsUtskottets anhållan, att till Sessions- och Arbetsrum få under innevarande Riksdag begagna den såkallade SecretaUtskottsSalen å Riddarhuset; blef samma Memorial, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till RiddarhusUtskottet återremitteradt.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 25 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande anmälan, att GeneralMajoren, Landshöfdingen öfver Södermanlands Län, m. m., Gustaf Abraham Peyron, fullgjort alla de för Introductions erhållande föreskrifne praestanda, hvilka efter behörig granskning äro vordne af Riddarhus-Directionen godkände; fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att Introduction å Riddarhuset under N:o 23o3 bland Ridders- och Adelsmän Landshöfdingen Peyron meddela.
Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos RiddarhusUtskottets den 25 sistlidne November aflåtne, samt den 28 derpåföljde November e. m. på bordet lagde, aine Memorial: ilo Om tillstånd för Tidnings-utgifvare eller andra personer utom Ståndet, att af Ridderskapet och Adelns justerade Protocoller erhålla del; Den 4 December f. tu. i65 T.o Angående förslag huru tryckningen af Ridderskapets och Adelns protocoller må lämpligast och med största skyndsamhet under innevarande Riksdag kunna verkställas.
Remitterades till Stats- Ut skottet: 1:0 Kongl. Maj:ts den ip sistlidue November aflåtne, samt den 28 i samma månad f. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad Liqvidations-Convention, influtne medel. 2:0 Kongl. Majrts den rp sistlidne November afgifne, samt den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om upplåtande af tvenne tunnland jord på lotten N:o 8 af Eskilstuna KungsLadugårds ägor, till inrättande afen ny begrafningsplats för Eskilstuna Stads- och Landsförsamlingar. 3:o Kongl.
Majrts den 26 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Yattencommunicationers befrämjande.
Deu 4 December f. m. Bevillnings-Utskottet : 1:0 Kongl. Maj:ts den 19 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande; jemte de af Friherre Ridderstolpe, F., och Herr Hjerta, G., i anledning deraf afgifne yttranden. 2:0 Kongl. Maj:ts den 26 sistlidne November aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om upphörande af Certepartiers chartering för Fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart.
Stats- och Banco-Ut skotten r 1:0 Kongl Maj;ts,den26 sislledne November aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Myntvärdets upprätthållande. 2:0 Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde motion, innefattande förslag till förordning om Myntfoten; jemte de af Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, och Herr Hjerta, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttranden.
Banco-Utskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts, den 19 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma må - Den 4 December f. m. nåd e. m. pä bordet lagde, Nådiga Proposition, om rättighet för SparBankerne i Riket, att, emot ränta, i Banko-Disconten insätta en del af deras fond, för att, i mån af behofvet, kunna åter derifrån uttagas och disponeras m. m.. 2:0 Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde motion, innefattande förslag till ny Banco-Ordning. , 3:o Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde motion, med förslag till ny Banco-Ordning, i händelse Rikets Ständer Bank skulle fortfara att vara LåneBank; jemte de afåtskillige Ledamöter, i anledning af Herr Hjertås nyssnämnde tvenne motioner, denna dag afgifne yttranden.
Constitutions- och Lag-Utskotten : Kongl. Maj:ts, den 26 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till ny Prestvals-förordning; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden:
Banco- och Lag-Utskotten: Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. tn. på bordet lagde motion, i68 Den 4 December f. m. innefattande förslag till ny Lag för Privata Banker.
Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande BnncoUtskottets den 26 och 27 sistlidne November under N:o 1 och 2 afgifne, samt den 28 derpåföljde November e. m. på bordet lagde, Memorial: 1:0
I fråga om formulaire för den Ed, som Rikets Ständers Ledamöter af samma Utskott och de vid dess Canzli anställde Tjenstemän vid nuvarande Riksmöte böra aflägga; 2:0
Om tillåtelse, att antaga Notarier till besörjande af Protocollsföringen vid Utskottets fördelningar, samt om aflöningens för Utskottets Canzli och Vaktbetjening anordnande af de för Riksdagskostnaderne anslagne Allmänna Medel. Ut Supra.
Herr Rosenqvist_, Fredrik Leonhardj hade inlerpnat följande, som upplästes:
Då begäret att processa har i sednare tider så tilltagit, att snart ingen gräns derföre existerar, torde det väl icke vara ur vägen, att något botemedel mot den öfverhandtagande process-sjukan påtänkes.
De i allmänna Lagen utsatte böter för den som saken tappar, hafva nästan endast afseende på sådane saker, som komma under Konungens höga pröfning.
Det torde Den 4 December f. m. likväl kulina antagas , att om Lagens stadgande uti i punkten af 3 §. i 21 Cap. RättegångsBalken, samt den alfvarsamma föreskriften uti Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801 noga, strängt och samvetsgrant blefve af Domstolarne iakttagne, så skulle mycket godt derigenom uträttas, och en hel hop, åtminstone små processer, uteblifva, i det stället att sådane föga bättre än uppmuntras genom den af ganska många både Under- och Öfver-Domare sjelftagne rättighet, * att antingen emellan parterne qvitta Rättegångskostnaderne, eller ock, såsom det gemenligen heter, skäligen jemka deni.
Då likväl en sådan qvittning eller jemkning icke blott är uti lagen aldeles förbjuden, utan ock innefattar en uppenbart orättvis åtgärd, så snart den ena Parten vunnit mera än den andra; så får jag härmed vördsammeligen föreslå, att nyssnämnde 3:dje §• kunde få följande, uti det nya lagförslaget upptagne lydelse:
Nu kunna Parterne ömsom vinna och tappa ; prof vas vinst och förlust i det närmaste jemnlik varUj stånds hvar sin kostnad; vinner den ena betydligt iner j än den andra j gånge ersättning ut till honom , som mest vunnit, dock med minskning efter som skäligt pröfvas, i mån af hvad han i saken förlorat.
Härvid tror jag mig likväl lör mera tydlighet och säkerhet böra begära, alt följande tillägg må göras:
Ä den kostnads ersättning, som sålunda sökes_, bör noga förtekning af Par - J70 Den 4 December f. m. ten ingifva?, och fige Domaren ieke magt,, alt deruti annan ändring, nedsättning eller jemkning göra , än som finnes stel i jemförligt förhållande till vinsten, och förlusten, eller, om ersältnings-beloppet blifvit i någon punkt högre upptaget, än Expeditions-, Markegångs- eller Skjuts-Taxor bestämma, eller eljest oskäligt blifvit utfördt.
Domare,, som åsidosätter detta Lagens stadgande, betale sjelf af egna medel partens kostnad oafkortad, enligt den af honom till samma Domare ingif ne räkning; och vare Högste Äklagare-Magten skyldig, att berörde ersättning domaren affordra'i och hos honom utlaga låta..
Om Remiss till Lagutskottet och communication med de öfrige Stånden anhålles..
Lades på bordet..
Herr af Sille'n, Georg Axel, uppläste följande Sex Memorial:.
Brefvet af den 21 Juli 1752 hafva Ridderskapet och Adeln, Preste- och BorgareStånden, till förökande af Fonden för HofRätternes aflönande, vid samma års Riksdag beviljat |dels ProCent af behållne InventariiSumman i deras Sterbhus.
Då ifrån denna afgifts erläggande icke allenast alla ståndspersoners Sterbhus, hvil - Den 4 December f. m. 171
Isa icke tillhöra något af nämnde Stånd, så på landet, som i städerne, utan äfven Allmogens Sterbhus, äro befriade; men jemnlikhet i allmänna bördor och pålagor bör, så mycket möjligt är, tillvägabringas; så synes berörde afgift desto häldre böra utsträckas till alla medhorgareklassers Sterbhus, af hvad namn de äro, som alla hafva lika väg öppen till rättvisans åtnjutande och till HofRätternes besvärande med Rättegång.
Min vördsamma hemställan är fördenskull, ej mindre att en slik allmän afgift må beviljas och Kongl. Maj:t derom i underdånighet underrättas, med anhållan att desse medel måtte, på sätt i allmänhet sker med allmännaKronoutskylderne, ingå i Statsverkets kassor, af Kongl.
StatsContoiret disponeras samt vederbörligen redovisas, än äfven att detta Memorial till StatsUtskottet remitteras och del deraf lämnas de öfrige RiksStånden.
Då jag nyss föreslagit en tillökning i Statens inkomster; så torde det icke anses obehörigt, att jag uti dem föreslår en minskning på ett annat sätt.
Vi håfve ibland våra Kronoutskylder en afgift, kallad Djeknepenningar eller MatJagspenningar, bestående af 1 sk. 6 rist.
Den 4 December f. m. på hvarje matlag, hvilken Utskyld afKronans Uppbördsman uppbäres och ingår till Consistorierne, för att, enligt 1624 års Riksdags Beslut, användas, antingen till Ringare SkoleBetjentes understöd, eller ock till fattige Skolgossars hjelp i deras studier; men aldenstund denna afgift nu mera blifvit altför obetydlig, för att löna mödanatt debiteras, uppbäras, särskildt redovisas och controlleras, samt SkoleYerken i sednare tider fått en bättre reglering samt äro mera tillgänglige för fattige Gossar; äfvensom afgiften icke heller är grundad på billighet, enär Millionären icke betalar mer än 1 sk. 6 r:st, så väl som Torparen; så anser jag, att densamma bör upphöra, och hemställer altså vördsamt, om icke denna tanka må till StatsUtskottet remitteras samt MedStånden communiceras.
Ibland de grenar af Landthushållningen, som kräfva en synnerlig omtanka, är onekeligen vården af Skogarne i Riket.
De äro alla i ett märkbart aftagande, om man undantager bär och der kanske någon trakt, dit menniskohanden ännu icke hunnit sträcka sin yxa.
Det ringaste som kan bidraga att hejda förstöringen måtte då icke vara olämpligt.
På åtskillige ställen har man företagit sig att borrthugga all skog på ömse si - Den 4 December f. m. dor om allmän väg, till 5, 6, ja flere alnar afstånd.
Om detta sker efter LänsStyrelsens förordnande, efter KronoBetjeningens ordres till de väghållande, eller af dessas egen drift, känner jag icke, och frågan derom är för mitt syftemål likgiltig.
Mig vetterligen gifves ingen allmänt utfärdad Författning, som påbjuder en slik ovilja emot Skogväxten.
Jag vet icke, att någon annan Författning derom handlar, än 1734 års Gästgifvarordning, och den påbjuder endast, att små Buskar skola borrthuggas å ömse sidor om Landsväg, till 3 alnars afstånd, der dike är, och 6 alnar, då icke sådant finnes.
Det är väl temligen gifvet, att om man från början iakttagit denna föreskrift, så skulle intet Träd på berörde afstånd nu finnas, som sedermera uppvuxit, och att man på den räkningen kan nedfälla Träd i stället att bortrödja buskar; men man kunde likväl här, som vid Strafflagars tillämpning, häldre fria än fälla.
Afsigten med ofvannämde Författning måtte vara den, att skog vid väg icke skall hindra dennes upptorrkande så tidigt som möjligt.
Detta kan vinnas , utan att döma 6 alnars mark på ömse sidor om vägen obehörig att bära skog.
Ifrån det trädens telningar uppskjutit till 2 alnar öfver jordbrynet tunna de underqvistas till något 174 Den 4 December f. m. afstånd från toppen, och dermed fortfaras, i den mon de uppväxa, så att de, intilldess jordegai’en finner för godt att dea borrthugga, få qvarstå.
Den directa vinsten häraf är den , att mångå tusende tunnland annars obegagnad mark inom Piiket få vara beväxte med skog, och den indirecta är åter, att allmänheten, som tyckes vara altför litet böjd att tänka på skogshushållningen, vänjes ätt fästa sin uppmärksamhet vid en sak, som länder till enskilt båtnad, nemi. att rensa Skogsmarken genom trädens qvistning och grenars samt qvistars borr t tag ande, hvarigenom ej allenast Skogväxten befordras., utan ock kreaturens bete förbättras.
Jag får fördenskull vördsamt hemställa , om icke Rikets Ständer må hos Kongl. Majt i underdånighet föreslå, att allmän Författning må utfärdas, sorn påbjuder, att
Skog skall 6 alnar på ömse sidor om allmän Lands- och Häradsväg, ifrån det Trädens telningar uppskjutit till två alnars höjd, af de väghållande underqvistas, och dermed fortfaras, i den mon Träden uppväxa, till något afstånd från toppen, men icke nedhuggas utan jordägarens eller dens lof t och samtycke, hvilken med hans rätt jorden begagnar.
Detta Memorial torde få remitteras till Allmänna Besvärs- och OecanomieUtskoltet
Den 4 December f. m. !75 samt med de öfrige RiksStånden communiceras. Vördsamt
Bland de ämnen, som tyckas
Böra tillvinna sig en allmännare omtanka, torde man med skäl kunna räkna Skogshushållningen och en förbättrad vård om Skogarne i Riket.
Den sorn med uppmärksamhet följt sin tid, kan ej likgiltigt se den misshushållning, sorn nästan öfverallt i Sverige röjer sig med enskilt Skog.
Om Regeringen gör allt hvad i dess förmåga står, för att skydda de ännu återstående Kronoskogarne; så borde också hvarje enskild Skogsägare vara omtänkt att klokt hushålla med sin, hvaröfver Styrelsen icke äger makt att sträcka någon vårdande hand.
Ögonskenligen hafva skogarne varit och äro i aftagande i de mäst bebodda Provinser.
Äfven det ringaste medel till hejdande af den förstörande fart yxan fått, bör således icke med förakt anses.
På åtskillige ställen brukar man om vintertiden till vägstakningmyttjaunga träd af Gran och Tall.
När nu en slik utstakning likaväl kan ske med Grenar eller större
Qvistar deraf; så är detta förhållande en uppenbar misshushållning med Skog, och sorn det, efter mitt omdöme, ligger inom Styrande Maktens område att, -efter yttrad önskan från Rikets Ständer, förbjuda sådan misshushållning; så hemställer jag vördsamt, om icke Rikets Ständer må 176 Den 4 December f. ra. hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om tjenligt förbuds utfärdande deremot.
Om Remiss härå till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet samt communication med de öfrige RiksStunden hemställes äfven vördsamt.
I en tid då ljuset skingrat de dimmor, hvari Kyrko-Ärenderne varit insvepte, är det besynnerligt nog, att ännu här och der någre lemningar af dem qvarstå på den Protestantiska rymden.
Men huru hegagnar icke ofta vanans makt tyranniskt sitt välde öfver tankans fria bruk!
Ibland lemningarne af dunkelhet kan man räkna de ännu brukliga klämtningarne vissa stunder af dagen.
Om de fordom voro en väckelse till andakt, så är förhållandet icke så nu för tiden.
Hvem vet nu mera en gång hvad de skola betyda?
Utan betydelse, utan ändamål, skola de fortfara?
Deras ljud stadnar dessutom inom kyrkans närmaste område, på högst en fjerdings vägs afstånd med medvind och på kortare med motväder; och om de då skulle vara en väckelse till andakt, så frågar man med skäl, huru kunna de vara det för de sockneboar, som hafva en, ja stundom flere mil till kyrkan?
Och som klämtning äfven begagnas, för att gif - Den 4 December f. m. »77 gifva tillkänna för hand varande eldsvåda; så händer, att man af klämtning i sednare afseendet är förvillad, när den inträffar de stunder på dagen, då klämtning i förra bemärkelsen hör ske.
Jag hemställer derföre vördsamt, om icke all klämtning må upphöra, utom vid inträffande eldsvådor i Städerne, samt vid Kyrkorna och deras granskap på Landet.
Anhållandesom Remiss häraf till Lagutskottet, hemställer jag vördsamt, om icke detta Memorial må communiceras de öfrige RiksStånden.
"Vördsamt
Det gifvas saker, som i sig sjelfva mindre betydliga till sina följder, likväl för det enkla förnuftet framställa sig såsom kräfvande rättelse.
Så är bruket att ringa 3 gånger till Gudstjenst och klockan 4 om morgnarne och 7 om qvällarne i Städerne samt åtskillige stunder på Landsbyggden.
Det skadar icke synnerligen; men gagnar, såsom mig synes, icke heller.
Det tyckes vara nog af, att en gång för hvarje Gudstjenst tillkännagifves för församlingen när den begynnes.