Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Directionen för egen del yttrat, att, då han dels såsom Extra Ordinarius, samt derunder förrättad Ordinarie tjenstgöring, dels såsom Riddarhusets Ordinarie Tjensteman på Stat, tillsammans tjent öfver 20 år, ansåge RiddarhusDirectioneu honom å ena sidan väl vara berättigad, att i grund af RiddarhusDirecfionens instruction erhålla pension, ehuru då redan så mångå pensionairer blifvit på Stat till pensions åtnjutande uppförde, som instructionen högst tillåter; men ock å andra sidan, i anseende till det särskildta förhållande, som härvid inträffat, att något ledigt pensionsrum vid Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg* afgång icke gifvits, denna fråga vara af den beskaffenhet, att densamma borde underkastas Ridderskapets och Adelns pröfning vid denna Riksdag, samt att Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg emel - i3B Ven II Augustii t, m. lertid icke kunde få någon pension uppbära, äfven om ledighet bland pensionairerne dessförinnan skulle uppkomma.
I afseende på pensions tilldelande åt Kammarherren Falkenberg, anser Utskottet Directionen hafva rätteligen förfarit; men beträffande Häradshöfdingen Marks, von Wurtenberg; så emedan i5 §. i Artikeln i förra RiddarhusUtskottets förslag till Instruction för RiddarhusDirectionen innehåller; ”att om någon af Tjenstemannen inom Riddarhuset efter en tjenstetid af 20 a 5o ar ifrån sysslan begär afsked eller genom döden afgår __ Directio nen äger, att bevilja honom pension, i hvilken omständighet den. gamla Instruclionen är af ena-, handa lydelse , och någon annan mening deraf ej skäligen kan dragas, än att med uttrycken; ven tjenstetid af 20 d 3o dr, förstås sådan, hvarunder den person, som är i fråga, varit på Verkets ordinarie
Stat uppförd, hvilket ock instämmer med beräkningsgrunden för tjensteår i afseende på de personer, hvilka till pension a Kronans Stat anses berättigade; samt en annan tydning af nämnde föreskrift skulle ovedersägeligen leda till oordning och missbruk, enär det lätt kan inträffa, att personer under mångfalldiga år blifva vid ett Verk qvarstående såsom Extraordinarier, utan att derföre göra någon eller åtminstone betydlig tjenst; ty och då i afseende på Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg, det förekommer, att han forst år 1810 blifvit ordinarie Tjensteman vid Riddarhuset, från hvilken tid till den, dä han begärde afsked, Den II .Augusti e. 7n, 139 endast nio år förflutit, finnar RiddarhusUtskotfet, det Rid da rhusDirecti oneus beslut, i denna del, icke ar på författningarne grundadt, hvadan Utskottet tillstyrker, att Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg må förklaras icke vara berättigad, att någon pension från Riddarhuset erhålla.
Vidare liar Directionpn i, denna hemställt, att äldste sönerpe af dc sedan 1809 adlade Ätter, måtte få rättighet, att såsom Tjenstemän ■yid Riddarhuset varda antagnej och som Utskottet uti sitt Betänkande, angående den nya Instruetionen, rörande denne omständighet redan sig utlåtit; torde Utskottet endast få samma yttrande här åberopa.
Sedan RiddarhusDirectionen uti 10 §. anpiält de särskildta Donationer, som efter siste.
Riksdag blifvit af framlidne Hof-Junkaren Johan Otto Bergenstjerna, KrjgsRådet och KarnmarJunkaren Wilhelm Adolph de Silentz och allidna Fröken Ulrica Carolina von Hauswolff gjorde till förmon för behöfvande Adelige personer serdeles af qvinno-könet, och ställde under RiddarhusDirectionens förvaltning; har
Directionen i sammanhang härmed förmält, att enär HofJunkaren Bergenstjerna uti sitt Testamente förutsatt, att de Gäldenärer, hvilka erhålla lån utaf dess fond voro berättigade till afdrag af Bevillningsprocenten, Riddarhus-Directionen, vid sådant förhållande, väl ansett dem böra en sådan förmån jt .i A .4 143 Den il Augusti e. ml tills vidare tillgodo njuta; men då dervid förekommit, att ett slikt afdrag skulle leda till en icke obetydlig minskning af den årliga behållningen utaf en fond , sorn är af den beskaffenhet, att den , enligt 1S1B års Bevillniugs.Förordnings föreskrift, borde från Bevillningens erläggande vara fri, har RiddarhusDirectionen funnit frågan derom vara af den vigt, att den borde underställas Ridderskapets och Adelns eget afgörande; men då RiddarhusUtskottet har sig bekant, att Riksens Höglofl.
Ständer vid denna Riksdag, i afseende på grunderne för den blifvande Bevillningen, stadgat, att någon befrielse från Bevillnings erläggande för utlånte medel, hädanefter ej må för Publiqve Cassör äga rum; torde all vidare pröfning af förevarande amne böra förfalla. % §• 9- Jemte tillkännagifvande af den tillökning i Stipendiernes och FriCadettplatsernes vid Carlberg antal, som sedan sista Riksdag , i grund af Adelige Cadett-skolse- fondens vunna förkofran , blifvit , i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns derom meddeldte föreskrifter, af RiddarhusDirectionen beslutad och till verkställighet befordrad; har RiddarhusDirectionen uti 11 §. tillika förmält, att då det ej kunnat undfalla RiddarhusDirectionens uppmärksamhet i hvilka medel, lösa omständigheter de ynglingar, som antagas till FriCadetter vanligen sig befinna, såsom utgörande just en af de hufvudsaklige grunderne för erhållande af en sådan plåt?, samt huruledes 'Deri II Augusti e. m, 141 den hjelp af y5 Rtdr B:co en Fri-Cadett, vid dess utexaminerade , för närvarande får åtnjuta i ändamål, att derföre uppköpa Uniform och andra nödige klädespersedlar, följagteligen vöre för honom högst ofullkomlig och ringa; hvaremot en summa af omkring SSa R:dr 16 sk.
B:co, som nu utgör kostnaden för en FriCadetts underhåll vid KrigsAcademien skulle, för en utgående FriCadett, vara i berörde afseende mera förenligt med hans verkliga behof och i betydligare mån lätta hans ofta nog tryckande omsorger vid inträdet på den kostsamma militära tjenstemannabanan,har
Directionen ansett sig här.’ afhämta anledning, atthosRidderskapet och Adeln hemställa, om icke enär något af de å Adeliga CadetSkolans fond nu mera befindtlige 3;ne FriCadett rum, hädanefter blifver ledigt, återbesättandet deraf måtte, på ett år uppskjutas, och den summa, som eljest under en sådan tid skulle användas till en FriCadetts underhåll , i stället * finge anslås, såsom eqviperings-penningar åt den utgående Fr i Cad etten.
Och som RiddarhusUtskottet fullkomligen instämmer i de åsigter
Directionen i detta ämne yttrat; får Utskottet tillstyrka bifall å RiduarhusDirectionens i denna del gjorda hemställan.
I sammanhang med nu förevarande ämne, och som RiddarhusUtskottet under läsning af RiddarhusDirfectionéns Protocoll inhämtat, att olika behandlingssätt vid stipendierä bortgifvande understundom blifvit inom Directionen följdf, Den II sfugust i t, m• i det, att sådant vanligen skeft efter det ledigheten någon tid fÖrtit varit till sökanders un. derråttelse i allmänna Tidningarne kungjord ; men ock, ehuru mera sällan, att stipéndierne blifvit disponerade genast efter det ledigheten år vorden hos Directionen anmäld; alltså ocli då någon bestämd föreskrift härom, så vidt Utskottet kunnat utröra, icke finnes; men sådant icke destomindre synes
Vara af behofvet påkalladt; får Utskottet till Lidderskapet och Ädeln hemställa, bni icke 6tadgas måtte, att hädanefter hvarken stipendium eller fri Cadettrum må af RiddarhusDireclionen bortgifvas förr, åri detsamma varit tvenne månader såsom ledigt 1 Tidningarne kungjordt, räknadt från den dag, då ledigheten i Stockholms Post- och InrikesTidningar första gången införes, och hvilket kungörande bör irenne gånger förnyas; i tö.
Då RiddarhusUtskottet uti ett särskildt afgifvet Betänkande, anmält den af Utskottet verkställde granskning af det vid sista Riksdag uppgjorde förslag till en ny instruction för RiddarhusDirectionen och Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän, jemte resultaten af en sådan granskning, samt tillika upplyst orsaken, hvarföre Utskottet ansett sig böra tills vidare uppskjuta med pröfningen af förslaget till ett nytt Lånreglemente; torde Utskottet, i afseende på hvad 12 § af Directionens Berättelse, rörande dessa ämnen, innehåller, nu icke behöfva atf ingå i något vidare yttrande.
Ilen ir jin gusti t. ro. H3 § i*- Då de skål RiddarhusDirectionen uti i3 §. änfört emot fortfarandet af det AdvocatFiscalen i Kongl. Götha HofRått, Lagmannen O. Hedenstjerna vid sista Riksdag, af Ridderskapet och Adeln beviljade årliga arfvode från RiddarhusCaSsati af 25 R:dr Banco föir bevakande inom HofRåtten af Riddarhusets angelägenheter; att nemligen bemålte AdvocatFiscal under de sednare åren för Riddarhuset icke haft någon befattning; att dess biträde äfven framdeles sällan torde behöfva påkallas, och att* sedan Kongl.
HofRåtten öfver Skåne och Blekinge blifvit inrättad, Riddarhuset äfven derstädes kunde få mål anhångige, hvarigenom AdvocatFiscalen vid samma HofRått af det förhållande, som i afseende på Lagttianneri Hedenstjerna nu ägde rum, tilläfventyrs kunde hämta anledning , att jemtrål fordra något årligt arfvode, hvilka utgifter hvarje år, utan motsvarande gagn, skulle i längden blifva för RiddarliusCassan i märklig mön betungande, synts Utskottet vara vål grundade; tillstyrker Utskottet, att det AdvocatFascalen, Lagmannen Hedenstjerna anslagna arfvode må med detta års slut upphöra, samt att Directionen i stället må äga att lemna vederbörande AdvocatFiscaler en lämplig vedergällning vid hvarje af de tili. fållen då deras biträde påkallas. §* I 2.
Uti i4 §. har RiddarhusDirectionen på an - 144 Den II Augusti e. mt förde skål hemställt, att Ridderskapet och Adeln skulle hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att Rikets HofRåtter måtte i Nåder anbefallas, att vid de tillfällen, då någon under Förmyndarevård ställd Frälseman varder af HofRåtterne från Förmyndares biträde befriad, derom lemna Riddarhus-Direcfion underrättelse; men då Kongl. Maj:t till följd af Ridderskapets och Adelns gjorde underdåniga anhållan under den 6 September 1818 i Nåder förordnat, att HofRåtterne böra hos RiddarhusDirectionen tillkännagifva, då någon Frälseman gör Cession, eller sedan han enligt lag till myndiga år kommen är, blifver under förmyndare ställd; och efter det ett sådant förhållande blifvit i officiel våg hos
Directionen kändt, det så mycket hellre synes tillhöra en så beskaffad persons egen omtanka, då han återfått rättigheten att sig och gods sitt sjelf råda och, med anledning deraf, vill sin Riksdagsmannarätt utöfva, att sjelf inför Directionen visa, det orvanberörde hinder upphört, sorn han, genom ett sådant tillkännagifvunde, endast bereder sig sjelf en fördel, hvars erhållande icke lämpligen bör vora förenad med ökadt besvär för ett allmänt Embetsverk och dess Tjenstemän; alltså finner RiddarhusUtskottet, på dessa skål sig icke äga någon anledning, ätt å RiddarhusDirectionens berörde hemställan tillstyrka bifall. §■ i3.
Sedan RiddarhusDirectionen uppå gjord för frå - jDtin ii Augusti e. m% frågan hos ÖfverPostDirecteursEmhetet inhämtat, att till följd ar de^ angående PostVerket i Riket gällande Författningar, nemligen Kongl. Brefven till CanceliiCollegium af den 21 Julli j 752 orh den 27 November 1772, RiddarhusD ireciipnen icke kunde undgå, att utbetala lösen för de till Directionen ankommande fribref; har RiddarhusDireclionen; på den grund; .att berörde fribref endast innesluta antingen Genealogiska förteckningar från Rikets Consistoriel elier räkenskaper Öfver RiddarhusCapitationsafgiften från Kongl.
Majds Befallningsh afvan der; samt att lösen för sådana bref årligen uppgå till ett ganska betydligt och RiddarhusCassan betungande belopp, iiti i5 §. anmält, detta förhållande till den åtgärd» sorn Ridderskapet bell Adelil kunde finna lämplig, I anledning häraf bör Utskottet upplysa, att vid efterseende i råkenskaperne^ det funnits, att den sålunda af Riddar! usCassan ut betalte lösen för ankommande. fribref lill Riddarhus-Uirectlönén, årligen uppgått till omkring 80 R:dr Banco; och får Utskottet för egen del yttrrij att en ändring i Författ»ingarnes_ föreskrift, angående ifrågavarande lösens erläggande, synes, så mycket mera vara af rättvisa och billighet påkallad, sorn, efter hvad dagliga erfarenheten visat, en slik de. bitering af Postporto icke drabbar enskildta personer, som med Publika Verk, hvilka tillgodonjuta .fribrefsfåttigliet, hafva något att göra oell derföre måste med deni brefvexla; äfvensom det tnå hända i denna del olika förfares, i afseende Bil. till Ridd. o. sid, Pr. VII.
Hand. jé. 143 Ven II åugust i e. mi med andra Directioner, som med Rrddarhusets kunna jemföras; men då denna fråga i och för sig sjelf år af Bevillnings egenskap, såsom ledande, ehuru obetydligt, till minskning af PostVerkets inkomster och RiddarhusUtskottet dessutom har sig bekant, att en dess Ledamot vid denna Riksdag särskildt våckt motion om anskaffande i allmänhet af en slik betalning för ankommande fribref; hvilken motion blifvit till BevillningsUtskottet remitterad; anser RiddarhusUtskottet vid ett sådant förhållande, 6ig nu endast böra inför Höglofl.
Riderskapet och Adeln tillkännagifva sin tanka i detta ämne, utan att likväl deri meddela något särskildt tillstyrkande. §. 14.
Jemte anmälan, det RiddarhusDirectionen i anledning af f. d.
ExpeditionsSecreteraren Rothliebs gjorde afsägelse af det honom utaf Ridderskapet och Adeln lemnade uppdrag , angående tryckningen af Ståndets Prototocoll för sista Riksdag, gått i författning om samma trycknings fullbordande; och att den vid Riksdagens början vore i det närmaste fulländad, har RiddarhusDirectionen, rörande tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoller så väl vid denna som framdeles blifvande Riksdagar, hemställt, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att åt RiddarhusUtskottet uppdraga, att under påstående Riksdag besörja en sådan Protocolls-tryckning,samt att fortsättningen deraf, i händelse den vid Riksdagens slut icke skulle Ven il Augusti e. m. 149 vara fulländad, kunde sedermera af Riddarhus-; Directionen öfvertagas och fullbordas.
Då det långsamma fortskridandet af tryckningen utaf Ridderskapets och Adelns Protocoller vid 1817 oc^ 1818 årens Riksdag fästat flere personers uppmärksamhet, och fråga derom varit väckt jemväl inom Ståndet vid denna Riksdag; har RiddarhusUtskottet ansett sin pligt fordra, att förskaffa sig en fullständig kännedom om Directionens åtgärder och beslut i denna frågan, samt. huru mycket af Protocolls tryckningen som ännu återstår att verkställa innan den kan såsom fullbordad anses.
Rörande den förra omständigheten har Utskottet låtit utur Directioi nens Protoeoller sammanfatta en Berättelse, som omständeligen visar hvad
Direction i ämnet tillgjort, och hvilken för korrtheten skull härjemte åberopas, hvarjemte Utskottet får, efter ett noggrant öfvervägande af förhållandet, och de skäl Directionen i sitt Protocoll anfört, för dess undandragande , att förr, an Rothlieb godvilligt afsagdt sig trycknings-bestyret, dermed taga befattning , för egen del yttra, det Directionen efter Utskottets omdöme, uti sitt handlingssätt i denna sak, sökt å ena sidan, att till det yttersta förvara en enskild mans rätt honom gifven, utan förbehåll, af Riderskapet och Adeln, och på den andra, att icke ingå i sådane åtgärder, dertill
Directionen genom särskildta föreskrifter icke varit uttryckeligen uppmanad, men hvilka deremot i flera afseenden ålegat andre Autlioriteter att vidtaga; hvadan någon anmärkning emot
Directionen i denna del, skHli - 5<n I I Augusti c, 7/i. gen icke synes kunna göras; men då Utskottet* af hvad i detta mål förekommit, tillika erfarit, att ej mindre Boktryckaren Grahn, än numera aflidne Boktryckaren Gadelii Sterbhus äga fordringar för verkställd Protocöllstryckning till ett sammänlagdt belopp af 881 Rull. »2 sk.
Banco, sohl vid detta års början ännu voro obetalte; och att vederbörande, intill dess sådant skett, vägrat att de tryckta Exemplaren utlemna ; oell detta förhållande, om det finge längre fortfara, skulle genom det, ifrån en sådan qvarstad uppstådda hindret för Protocollernes utdelande, vara till sine följder af alldeles enahanda beskaffenhet med den händelse, att Protocollerne alldeles icke Varit tryckta, men hvilket likväl finnes i Grundlagarne ovillkorligen påbjudit; ailser Utskottet äf sådan anledning, och till beredande af verkställighet utaf ett, för spridandet af kännedomen olli Fäderneslandets angelägenheter, så vigtigt bud i våra Grundlagar, sig böra till Ridderskapet och Adelil hemställa, om icke , genom särskild skrifvelse till Kongl. Maj.t, underdånig anhållan kunde göras derom, att Kongl.
Maj;t täcktes i Nåder anbefalla vederbörande, att infordra en specifiqve redogörelse för de allmänna medel, som blifvit använda till tryckning af Ridderskapets och Adelns Profocoller för 1817 och 1818 åretts Riksdag, och densamma derefter till noggrann granskning företaga, samt att, derest det skulle finnas antingen, att en sådan granskning fordrade en längre lid eller ock att dervid anledning tilläfventyrs förekom emot redogöraren, att haia vid penningarnes utbetalande för' berörde ändamål och beloppets verificerande, icke Den II Augusti e4 mé 151 så förfarit, som Riksens Ständers beslut, i afseende på tryckningen af Ståndens Protocoller innehåller, Kongl. Majit i dessa fall, täcktes af andra medel förskottsvis till RiddarhusDirectionens disposition anordna så mycket, sorn erfodras för att godtgöra ofvannämnda Boktryckare deras rättmätige och i 5 år förhållne fordringar, så att berörde exemplar omsider må varda för Ridderskapets och Adelns Ledamöter och det allmänna tillgängelige.
Beträffande åter den sednare omständigheten, eller huru mycket sorn af Protocollerne ännu finnes otryckt, har RiddarhusSecreteraren inför Utskottet hörd, förmält, att Protocollerne för den 8 för- och eftermiddagen, 9, 10 och 1 t för- och efteriniddagarne samt den 12 och i3 Juni 1818, ännu återstå att trycka, hvilka Protocoller förmodas upptaga omkring i5 tryckta ark; samt att orsaken hvarföre utgifvandet af dessa Protocoller, hvilka vid Riksdagens början voro otryckta, sedermera icke kunnat ske, lage deri, att RiddarhusSecreterarep varit, genom tätt infallande Plena' och en vid denna Riks lag mer än tillförene vidlyftig Protocollsföring, alldeles yirståndsatt, att medhinna något vidare, ån det som för årendernas oafbruten gång dagligen erfordrades, och att Riddarbo-Secreterare!! derföre ej kunnat, i afseende å dessa Protocoller, verkställa det slutliga genomseende till vinnande af ett städadt språk, sam alltid tillförene iakttagits, samt följaktligen ej eller föranstalta om utskrifning af manuscript för Boktryckarens sysselsättande. »5* Ven II Augusti e, m.
RiddarhusUtskottet, sorn ej kunnat undgå att inse det grundade i dessa omständigheter, har ansett sig böra låta dervid bero, under förhoppning, att RiddarhusSecreteraren efter slutadt
Riksmöte icke har någon möda ospard, att så skyndsamt som möjligt, låta de än otryckta Protocollerne från Pressen utkomma, hvaröfver RiddarhusDirectionen jemväl torde anmodas att hafva tillsyn; och finner RiddarhusUtskottet i öfrigt icke någon betänklighet dervid att tillstyrka bifall å RiddarhusDirectionens särskildt gjorde hemställan, huru med tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoller för framtiden må förhållas; hålst Utskottet i förslaget till den nya instructionen för RiddarhusDirectionen uppställt föreskrifter, som härmed åro fullkomligen instämmande, §. i5.
Sedan RiddarhusUtskottet sålunda granskat och meddelat utlåtande öfver RiddarhusDirectionens vidtagne åtgärder och gjorda hemstålianden, uppfyller RiddarhusUtskottet en lika angenäm, som af Directionen rättvist "fordrad pligt, då Utskottet till Ridderskapet och Adeln hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, förklara RiddarhusDirectionen Ridderskapets och Adelns tillfredsställelse och välbehag öfver det sått, hvarpå Riddarhusårenderne blifvit, sedan sista Riksdag af Directionen förvaltade; hvilket dock allt till Högloflige Ridderskapets oeh Adelns vidare ornpröfvande Den II Augusti c. m. *53 vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 18 Juli 182.3.
På RiddarhusUtskoltets vägnar*. C. G.
Spens. N. Snoilsky.
Berättelse angående Riddarhusets Råttegångar emot Majoren Printzenjkölds Concursmassa och Majoren J. A. von Matern.
A. von Matern försålde till Majoren och Riddaren Axel Printzenskjöld och dess Fru i lifstiden, den 4 Febr. 1814, Aspebergs Säteri 2 mantal med derunder lydande Torestorp, ett tredjedels mantal Rå och Rör, Rudda med öfrige Torp och Lägenheter, samt
Frälsehemmanet
Rud ett mantal, och lilla Abortan en tredjedels mantal med hvad derunder hörer, allt beläget i Carlstads Län.
KöpeContractet innehåller huru och när köpeskillingen skulle liqvideras och, i enlighet dermed, borde utom de förut intecknade skulder, som köparne sig, till belopp af 17,000 R:dr Banco iklädde betalas den 18 Julii i8i4, 4ia5 R:dr Banco.
Två dagar efter denna betalningstid, eller den 20 Julii nämnde år, utfärdade Herr Majoren J. A. von Matern, hvilken samma dag
KöpeContractet är dateradt, utgaf särskilt salubref på Hemmanet Rud, bevis derom, att fulla Sen II .Augusti t, ni,. köpeskillingen, enligt det af honom utfärdade Köpebref på Hemmanet lind, blifvit tili honom betald, som dermed qvitteradrg.
Under tiden sökte Herr Majoren Å Printzenskjöld lins RiddarhusDirectionen ett lån af booo R;dr Bapco emot förskrifning enligt förmu! iirpt, och törsta inteckningen i Hemmanet Rud, inom dess halfva värde, efter derå af Domaren i orten skedd uppskattning: och då vid åtkornstkandiinganie till samma Hemman varatt, anmärka, det Hemmanet i lånesökändens hand pj var lagståndet, så företeddes ofvannämnda, bevis, på det att någon förmonsrätt för obetald köpeskilling icke skulie kunna lånda RiddgrhusCassan till förfång.
Enår således de föreskrifter sorn Reglementet för låns erhållande of RiddarhusCassan bestämmer, syntes iakttagne, och då intet svek kunde förmodas med beviset ätt köpeskillingen, verkligen var betald, hälst hvarken KöptContractet elfer S,aluhrefvet innefattade elier utmärkte förebehåll af inteckning för återstående köpeskilling; så beviljade Riddarhusöirectionen Herr Majoren Axel Printzenskjöld förberörde, af honom sökte lån.
Sedermera då Herr Majoren Axel Printzenskjölds Concurs yppades, bevakade icke allenast CorrnnerceRådet
Norström utan ock Majoren J.
A. von Matern sjelf, oaktadt det utgifna betyget, iptecknade fordringar såsum resterande köpeskilling*, och vid gjordt påstående.
Dan I r Augustt <% m.t *51 lander skriftväxlingen, å RiddarhusCassans vägnar, osn förmonsrått framför dessa resterande köpeskillings fordringar i anledning af omförmålde bevis, har Herr Majoren J.
Å. von Matern invändf, att samma bevis icke innefattade mer eller mindre, ån ett åberopande af köpebrefvet» innehåll, hvartill qvittencef sig hänför de, och således skulle hvarken bevisa att köpeskillingen annorlunda ån genom Köpeskillingsreverser blifvit betald, eller upphäfva och förringa den Herr Majoren såsom säljare tillkommande förmonsrått lör hans inom laga ståndstidens sint intecknade fordrap.
I anledning häraf, förklarade Kongl. Svea IIofRått uti ConrursDomen, att, då Majoren i.
A. von Materns betyg af den 20 Juli 18 >4 endast innehölle, att köpeskillingen för Hemmanet
Rud vore enligt köpebrefyet betald, men dess innehåll i thy fall emot ix Gap, 2 §.
JordaBalken något vitsord ej medförde, kunde RiddarhusCassan icke erhålla betalning utur de intecknade faptigheterne, innan berörde resterande KÖpeskiilingsreverser blifvit betalde.
RiddarhusGassan dock obetagit, att dä ort och ställe som vederborde, bäst den förmådde söka ersättning af Majoren von Matern för den förlust eller brist i Concursen, som RiddarhusCassan förmenade honom böra vidkännas, Vid underdånigt ändringssökande i denna HofRättens
Dom androgs , att örn i allmänhet är antagit, det intygande som vanligen i köpebref lemnäs, öfyer betald köpeskilling t icke in - Den II jfagusti e. m. nefattade Bevis, att contant betalning blifvit erlagd; så oell enär säljaren såsom i förevarande fall lemnar i ett qvitto , (som icke är något utdrag af köpebrefvet utan en särskild handling) det intygande, att fulla köpeskillingen blifvit betald, så måtte ett sådant intygande innefatta någon ting, och detta kan aldrig vara annat, än att betalning blifvit lemnad med contant eller annan valuta, men icke medelst köparens skuldsedlar , sorn i dylikt fall, på en gång skulle utgöra både betalning och förbindelse till betalning och att dessutom köpecontractet utvisar, det första afbetalningen å köpeskillingen var betingad att verkställas den i8:dc Julii j8i4 med 4,125 R:dr Banco; och då Herr Majoren J.