Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får till den ädle Frih., hvars förslag är i fråga, äfvensom till det Högh Ståndet och Hr Landtm, hemställa, huruvida det går an, att R. o. Ad. besluter, att i nästa plenum företaga detta ämne till slutligt afgörande.
Vi läsa i Riksd.Ordn:s 49 §• s:dra moni.: ”Då saken från Utsk. återkommit, blifve den efter första uppläsandet liggande på bordet.
Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning ägt rum eller ej, på flere ledamöters förenade begäran, åter hvila.” Skulle nu R. o. Ad. besluta, att i nästa plenum till slutligt afgörande företaga frågan; kunde dock hända, att dervid flere ledamöter anmälde sig och yrkade, att frågan skulle hvila lill ett tredje plenum, och efter mili tanke kunde Hr Landtm, ej annat än bifalla denna begäran. R. o. Ad:s beslut kunde sålunda blifva oformligt.
För öfrigt, oell då Hr Landtm, redan förkunnat oss, attingen öfverläggning i denna fråga uti Talmans-conclaven ägt rum, lärer med Frih.
Hamiltons åsigt, att denna fråga bör samtidigt i alla RiksSttn företagas, öfverensstämma, att vi icke i detta afseende lätta något beslut, innan Ur Landtm, kan meddela oss den underrättelse, att alla Talmännen öfverenskommit 0111 en viss dag för frågans föredragning i samtliga Stånden.
Såvida jag riktigt fattat Frih.
Hamiltons framställning, åsyftar den ieke, att målet skall till slutligt afgörande i nästa plenum företagas, hvarom ett beslut, såsom Hr Bråkenhjelm anfört, vore grundlagsvidrigt.
Mig förekom, såsom begärde Frih.
Hamilton blott, att målet skulle i nästa plenum företagas förr än alla andra.
Det kan ske; oell om dä några ledamöter begära frågans ytterligare hvilanda, kan det icke förvägras.
Deremot skulle jag, för min del, anse det lika olämpligt att utsätta ett visst klockslag, midt under öfverläggningsli - Den i5
Fe kr tiar i f. ra. 7 ilen, hvilket mahanda icke kunde iakttagas, emedan föregående mål kunna draga längre på tiden, som det vore, alt R o. Ad. skulle anmoda de öfriga Stånden skynda sig.
Sådant har vid föregående riksdagar, såvida milt minne ej felar, aldrig handt.
Det högsta vi kunde göra, vore att meddela de öfriga Stånden, att vi beslutat företaga frågan främst af alla; men som hon ändå kunde göras hvilande, så skulle det ej tjena till annai, än att gifva MedSt:n anleda, lill samma anmärkning, som Hr Bråkenhjelm redan gjort, hvilket ej skulle lända R. och Ad. till någon fromma.
Gr. Spens, Carl Gustaf:
Här har blifvit yttradi, alt hvar och en troligen vore beredd att gifva svar i afseende på det ifrågavar. sedan förra riksdagen hvilande grundlagsförändrings-förslaget.
Hvad mig angår, är jag det visserligen; oell jag vet, att jag i den delen kommer alt blifva af olika tanke med kanske största delen af R. o. Ad., och med män, för hvilka jag hyser mycken aktning, samt i hvilkas omdöme jag i öfrigt instämmer.
Men derföre skall jag icke bestrida målets företagande nu eller på utsatt timme; tyden, som dervid komme att yttra sigin promptu, skulle måhända lägga orden annorlunda, men meningen blefve dock densamma.
Men anledningen , hvarföre jag begärt ordet, är, att jag anser allt annat förfarande i detta mål, än det som är föreskrifvet i 49 §:n Riksd.Ordn., vara stridande emot grundlagen.
Hr von Hartmansdorff har redan uttryckt detta, och jag får således blott förena mig med honom.
— Här har vidare blifvit yttrad t, att då delta mål till afgörande förekommer, skall deröfver ej få debatteras, utan endast röstas med ja och nej.
Emot en sådan tolkning af 56 §:n Reg.Formen får jag, för min del, reservera mig.
Der står:— ”hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas.”
Deraf kan jag ej draga annan slutsats, än att beslutet skall blifva med ja eller nej; men emot en inskränkning i riksdagsmannens rätt att öfverlägga och meddela sina kamrater i Ståndet sina tankar samt reservera sig, måste jag protestera.
Jag anmälte mig, innan Hr Bråkenhjelm yttrade sig, och är af honom förekommen, hvarföre jag nu afstår från den anmärkning jag ämnat göra.
Jag måtte hafva uttryckt mig, alltför otydligt, då min mening kunnat blifva så uppfattad, som Iir Bråkenhjelms anmärkning visar.
Mig liar det aldrig kunnat falla in att begära ett beslut, som skulle verka till åsidosättande af någon § i grundlagen, och således trodde jag, att någon närmare utveckling af frågan ej erfordrades.
Jag är nu förekommen af Hr von Hartmansdorff, och det länder mig till någon tröst, att åtminstone han förstått hvad min mening var, ehuru han i ett annat afseende missfötstålt mig, Den i5 Februari f. m. då Iian trolt mig hafva begärt, det R. o. Ad. skulle uppdraga sin Landtm, att påskynda de öfriga Ståndens beslut.
Äfven i detta afseende mäste jag uttryckt mig otydligt, eller också ligger misstaget bos Hr von Hartmansdorff; ty jag har blott velat begära, alt R o. Ad. skulle förena sig i en anhållan hos Hr Frih. o. Landtm., att han måtte tillkännagifva Talmännen i de öfriga Stånden, att frågan här i nästa plenum skall förekomma, med anhållan, att den hos MedSttn måtte företagas på samma dag.
Delta innehåller icke något påskyndande, utan endast ett meddelande, som afser målets företagande på samma tid hos alla RiksSttn.
Jag kan således ej annat än vidblifva min anhållan om den propos., jag tagit mig friheten begära.
Cederström, Jacob: Den af Ur Bråkenhjelm åberopade § i Riksd.Ordn. är icke egentligen hit tillämplig.
Det ifrågaställda grundlagsförslaget har redan fem runda år hvilat på bordet, hvarföre
Ståndet är oförhindradt att besluta, hvilken dag detsamma skall till afgörande företagas.
Derom kan icke tvistas; men deremot lärer det vara i sin ordning, att, i en fråga af så stor vigt som denna, något beslut om dag, då den skall afgöras, ej må förekomma, innan Hr Landtm, med Talmännen i de öfriga Stånden derom öfverenskommit, emedan i vigtiga frågor, framför andra, samtliga RiksSt;n på samma gång böra fatta sina beslut.
Jag får, af sådan anledn., hos Frih.
Hamilton anhålla om den förändring i den begärda propos., att Hr Landtm, anmodas med de öfriga Ståndens Talmän så bedrifva saken, att, om de kunna derom öfverenskomma, frågorna må i nästa plenum föredragas och då främst på listan uppföras.
Spens, får jag mot Gr. von Platen göra den anmärkning, att här icke kan sättas i fråga, att icke samtlige Ståndets ledamöter skulle äga att motivera sina vota och af- eller tillstyrka förslagen.
Någon ändring eller jemkning af förslag kan icke äga rum, utande hvilande förslagen skola oförändrade komma under omröstning med ja och nej; men discussion är tillåten och måste vara det.
Till den värde talaren, som sist yttrade sig, hembär jag enskildt en skyldig gärd af tacksamhet för den upplysning, han lemnat, i afseende på stadgandet i 49 Riksd.Ordn., samt det sätt, hvarpå han utredt den anhållan, jag föreslagit att R. o. Ad. skulle framställa till Hr Landtm.; ty min mening har icke varit, att denna fråga skulle på olika tider hos RiksSttn förekomma.
Jag föreställde mig, att då plena hos Stånden blifvit utsatta alt förekomma endast 2!ne dagar i veckan, och nästa plenum, i följd deraf, först inträffar efter 4 dagar; så skulle det vara möjligt för Hr Landtm, alt med de andra Ståndens Talmän öfverenskomma om det ifrågav. målets företagande i första Deli i5 Februari f. m. 9 första plenum.
Skulle det likväl icke vara möjligt, hänskjuta' jag ärendets behandling till Hr Landtm., och förändrar min framställning sålunda, attsaken måtte genom Hr Landtm, hos de öfrige Ståndens Talmän så framställas, att den må företagas på första möjliga dag, då den i alla Stånden kan förekomma, men med företrädesrätt framför alia andia hvilanda mål.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att på sätt han uppfattat Frih.
Hamiltons framställning, och egentligen med afseende på dess tvänne sednaste anföranden, hade Frih.
Hamiltons afsigt varit, att R. o. Ad. åt Landtm, skulle uppdraga att i nästa Talmans-conference med de öfrige Talmännen öfverenskomma, att de sedan sista riksdag hvilande grundlagsändrings-förslag, hvilka nu inkommit, mätte blifva föredragna vid första möjliga tillfälle, framför andra mål , och således i nästblifvande plenum stå främst på föredragningslistan; och hemställde Hr Frih. o. Landtm, alltså om R. o. Ad. behagade åt Hr Landtm, uppdraga att så med de öfrige Ståndens Talmän öfverenskomma.
Jag får i korthet framföra min reservation mot det sätt, hvarpå Frih. Cederström på ifrågavar. ämne tillämpat 2:dra mom. af 4g §:n i Riksd.Ordn., då han förklarar frågan icke vara ny och, i följd deraf, ej kunna ytterligare läggas på bordet.
Jag tycker, att blotta namnen under det betänk., som nu från Const.Utsk. inkommit, bör öfvertyga hvar och en, att fråga är om ett nytt betänk., fastän ärendet förut blifvit beredt.
Lades på bordet Const.Utskts mern.
N.*o i, med uppgift å det till afgörande beredda grundlags-ändrings-förslag, som angår en ändamålsenligare organisation af Statsrådet, samt blifver en följd af HofCancellers-befaltningens föreslagna upphörande.
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Guslaf:
Jag uppträder för att understödja Gr.
Horns i sista plenum gjorda motion om inrättande af en allmän riksdags-klubb.
På sätt anfördt blifvit, beslöto R.
St. år 182g i Febr. månad inrättandet af en sådan klubb.
I denna fortsatta afsigt sammanträdde vid sista riksdag Ridd.directionen och de öfrige StåndsCancelli-directionerne; men då möttes och anmälte» af dem oöfvervinnerliga hinder.
Jag har anledn. alt förmoda bättre 2 II. 1 10 Den i5 Februari f. m. framgång nu.
Derigenom skulle vinnas mera samrådigliet Stånden emellan.
Saknaden af denna är en stor olägenhet af vårt arbetssätt.
Vi behandla målen liktidigt i alla Stånd.
Alla andra representationer hafva sökt undvika denna enrådighet.
Nu händer, att 3 Stånd i hvarje mål besluta, i full saknad af den speciella, sakkännedom, som i det 4tde
Ståndet är att presumera.
Sålunda fattas i 3 Stånd beslut i frågor rörande försvarsverket, utan hörande af en enda militär; 3 Stånd besluta i frågor om läroverken, utan hörande af en enda lärare; 3 Stånd besluta i frågor om borgerliga yrken och näringar, utan hörande af en borgare; och 3 Stånd besluta i landthushållningsfrågor, ulan hörande af en bonde.
Jag erkänner, för min del, att ganska ofta har mig handt, att om aftonen förnimma ett i ett annat
Stånd afgifvit anförande, hvilket alldeles hade förändrat den åsigt, som jag, stundom med framgång, om morgonen förordat.
Det afhjelpes, säger man, genom vårt utsk:s arbete.
Dertill skulle dä fordras en annan utskts-sättning.
Alla andra representationer tillsätta speciella Utsk., sammansatta af idel män, som känna ämnet; vi deretnot tillsätta endast permanenta TJtsk., och fördela dem emellan målen efter deras rubriker, och förmoda sålunda hos våra Utsk. en allvetenhet, sorn, äfven med det lyckligaste val, icke kan hos dem in corpore påräknas.
Jag tror således, alt den föreslagna inrättningen skulle lända till en nyttig samrådighet och till begagnande af allas sakkunskap.
Jag tror dernäst, att inrättningen skulle lända till en rätt broderlighet
Stånden emellan, och slutligen att, i den mån de enskilde klubbarne då ansågos böra indragas, skulle inrättningen äfven lända tillen icke obetydlig besparing på riksdagskostnaderna.
Man säger också, alt bristen på en sådan allmän klubbinrättning afhjelpes genom Ståndsledamöternas besök på hvarandras klubbar; men dessa besök ske icke, åtminstone har jag ej haft den liugnaden att finna vår klubb besökt af riksdagsbröder, oell annatär dessutom det sökta samtalet, annat det, som tillfälligtvis förekommer vid dagliga umgänget; ty af livad nytta än ett förslag må vara, vill man ogerna synas utgången på värfning för sina åsigter.
I afseende på motionens behandling förenar jag mig med Gr.
Då den ädle Grefven, som nu yttrat sig, upptagit detta ämne, ehuru det först sednare under N:o 6 finnes antecknadt att föredragas; torde Hr Frih. och Landtm, samt R. o. Ad. tillåta mig att fortfara i samma ämne.
Hr Frih. o. Landtm, afbröt talaren, och hemställde, huruvida Ståndet ansåg, att Gr.
Horns under N:o 6 på föredragnrs-listan upptagna motion nu borde föredragas.
Den i5 Februari, f. m.
A nyo föredrogs Frih. Cederströms, Anders, den 8 dennes på bordet lagda motion örn förändrade stadgnnden, med afseende å corrections-inrättningarna och fängelserna i Riket.
Hr Piosenqvist, Fredr.
Le o ali.:
Lika med motionären beklagar jag, att så många grofva stölder och brott under de sednaste decennierna tilldragit sig, äfvensom att fångar fått tillfälle att rymma från corrections-inrättningen och andra fängelser i hufvudstaden.
Jag önskar, lika med honom, att R.
St. ville vidtaga ändamålsenliga åtgärder lill förekommande af detta onda; men jag kan icke, lika med honom , tillstyrka eller lemna min röst dertill, att åt en fångvaktare lemna en fånges lif. R.
St. hafva vid i8a3 års riksdag från Konungen erhållit propos., att patrull, post, vaktkarl eller fångförare skulle få, till förekommande af fånges flykt, nyttja skjutgevär.
LagUtsk. afslyrkte och Ständerne afslogo denna propos. vid samma riksdag.
År 1829 erhöllo Ständerne åter en dylik propos. från Konungen.
LagUtsk. tillstyrkte bifall till densamma; men, ära vare Gud!
Ständerna ogillade Utsk:s stillstyrkande och propostn blef afslagen.
Jag har vid sistnämnde riksdag så tillräckligt motiverat min mening i detta ämne, alt jag finner öfverflödigt att nu annat än blott åberopa mina då afgifna yttranden, och anhåller derföre, att Hr Ridd.Secreteraren ville låta en af Ståndets Cancellister uppläsa mina anförande i 34 baft. pag. 199, 48 haft. pag. i4y, då UtsktS' betänk, återremitterades, samt 60 haft. pag. 181, då saken afgjordes; hvarefter jag anhåller att ytterligare få ordet.
Då nu uppläsningen börjades af Hr Rosenqvists till R. o. Ad:s protocoll den 24 Juli 1829 e. m. afgifna yttrande, hördes ett allmänt sorl i salen, hvilket Hr Frill-och Landtm, med klubban väl sökte tysta, men det oaktadt fortfor, tills 11r Lagerhjelm, Pehr, under anmälan att det vore till Hr Rosenqvist, han ville göra en hemställan i afseende på det anförande, som nu upplästes, erhöll ordet och yttrade; Det är endast en vördsam hemställan till den värde talaren sjelf, jag ville framföra, nemi. huruvida han ej behagade, till besparande af R. o.
Adis dyrbara lid, tillåta oss, att hvar och en sjelf taga kännedom af de handlingar, hvilkas uppläsande han begärt.
Hr Piosenqvist; Jag är icke så egenkär, alt jag längre skulle vilja påyrka uppläsning af mina yttranden; men jag trodde, att R. o. Ad. skulle vilja inhemta hvad jag åberopat.
Då jag nu hör, att R. o. Ad. ej önskar det, afstår jag gerna från min begäran, och anhåller blott, att mina yttranden må få åtfölja motionen, då den remitteras till Utsk. och meddelas de öfriga Stånden.
Hr Cederschjöld, Robert Theophron, uppläste följande:
Uti R. o.
Ad:s plenum den 8 dennes ber Hr Frih. A11- 12 Den 15 Februari f. m. ders Cederström fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på den allt mer och mer tilltagande brottsligheten inom hufvudstaden.
Hr Frill.,'sorn anser correct.inrättn. å Långholmen vara en plantskola för skälmar af alla möjliga grader och classer, tror, att denna inrättnings belägenhet inom hufvudstadens område är den egentliga orsaken dertill att förbrytelsernas antal under de sednare åren, pä ett så fasansfullt sätt, härstädes tilltagit, samt föreslår derföre sex särskilda st idganden i afseende på fångarnes bestraffning och behandling vid correct.inrättn:na i Riket, under förmodan, att förbrytarnes antal derigenom skall minskas och den öfverhandtagande brottsligheten hämmas.
Då flera af de framställda förslagen äro af den beskaffenhet, att de hos mången skulle
Lunna uppväcka förundran deröfver, att den Öfverstyrelse, under hvars inseende correcl.inrättnme äro ställde, icke redan i afseende derå vidtagit nödiga åtgärder: så anser jag mig, såsom varande tjensteman vid nämnde Styrelse, böra upplysa, att, af de utaf Frih.
Cederström föreslagna åtgärder 2:ne redan för lång lid tillbaka blifvit af Styrelsen föreskrifna och vid correct.- inrättntna tillämpade; att 2:ne åter för flera år sedan blifvit af Styrelsen föreslagna att af K. M. i nåder till efterrättelse fastställas; samt att af de öfriga, den ena redan finnes uti allmänna lagen tillåten, men den andra åter icke synes kunna i lag medgifvas.
Alltifrån correcl.inrättn:nas tillkomst har den rättighet, som, enligt Frih.
Cederströms förslag, nu skulle åt Comtnendanlerne öfverlemnas att extrajudicialiter afstraffa mindre oordningar, varit dem medgifven af Styrelsen, sorn äfvenledes, på sätt Hr Frih. jemväl föreslår, strängt förbjudit allt samspråk emellan tångarne.
— I afseende åter, dels å correct.- och fäslningsfångarnes ställande under krigslagarna, dels ock å deras förbrytelsers afdömmande vid sjelfva fängelset, har Styrelsen redan den 17 Octoher i835 härom i underdånighet afgifvit detaljerad framställning och förslag till K. M. Beträffande förslaget derom, att förbrytare, som sätter sig till motvärn, då han skall häktas, må ansvarslöst nedhuggas eller skjutas, så får jag endast erinia, att vi derom redan äga ett gällande lagstadgande uti 23 cap. 1 § Missgb:n, så lydande: ”Ställer sig dråpare eller annor ogerningsman till värn emot den, sorn honom gripa och fånga vill, ”eller ifrån rymmande hindra, och varder då dräpen; 1 ig— ”ge ogild ” Vidkommande slutligen Frih.
Cederströms 6;te förslag, eller att hvarje dömd fånge ulan undantag, skulle, vid minsta försök alt rymma, saklöst kunna skjutas eller nedhuggas; så synes detta förslag, som redan vid flera föregående riksdagar utgjort föremål för R.
Sus pröfning, men blifvit förkastadt, isig sjelf vara så rättsvidrigt, alt någon vidare vederläggning deraf; ej torde erfordras.
Den i5 Februari f. m. i3 Sedan jag nu visat, att af de sex åtgärder, som Hr Frih. föreslagit, endast 2:ne återstå alt vidtaga, nemi. dels att låta correctionisters och fästningsfångars förbrytelser dömmas efter krigslagarna, samt dels att låta brotten undersökas och afdömmas vid sjelfva fängelset, hvilka åtgärder, på sätt jag förut nämnt, redan år i835 blifvit af K.
Styrelsen öfver Piikels fängelser cch arbetsinrättn. i rind. föreslagna ; så får jag, som anser dessa förändrade stadganden vara oundgängligen nödiga, dels för att upprätthålla den ordning och lydnad, som inom dessa fängelser böra råda, och dels för att lemna der anställde tjenstemän och vaktbetjente nödig säkerhet att icke, såsom nu ej sällan varit fallet, blifva skadade till lif och lemmar, tillstyrka, ! att desamma må blifva till efterrättelse fastställda.
Dock anser jag mig tillika böra förklara, att jag alldeles ej, lika med Hr Frih. Cederström, tror, att dessa förändrade stadganden skola verksamt bidraga att minska förbrytarnes antal.
Oeftergifliga villkor för detta önskansvärda ändamåls vinnande äro, efter min öfvertygelse, dels att samtliga Rikets fängelser erhålla en ändamålsenlig, och af behofvet i högsta måtto påkallad, omskapning, hvarom jag ämnar till R.
St. göra särskild framställning, samt dels att lagstiftningen, i afseende på s. k. försvarslöse personers behandling, blifver i väsendtlig mån förändrad.
Ty, om än R.
St. skulle bevilja och anslå fullt tillräckliga medel, för att sätta K.
Fångstyrelsen i tillfälle att organisera de nuvar. correct.- fängelserna på det sätt, som de borde vara inrättade för att uppfylla sin bestämmelse; så skulle likväl det med dem afsedda välgörande ändamål aldrig kunna uppnås, så langeén författning finnes, genom hvars tillämpning persöner, icke till följd af begångna lagbrott, utan endast i brist af s. k. laga försvar, kunna blifva för hela lifstiden uti dessa fängelser inspärrade.
Jag anhåller vördsamt, att dessa mina anmärkningar må komma att åtfölja Hr Frih.
Cederströms motion till vederbörligt Utsk.
Frih. Cederström, Anders; Jag har före uppläsandet af Hr Cederschjölds anförande begärt ordet, för att till Hr Landtm, och R. o. Ad. inlemna en motion, sorn med det nu förevar, ämnet har sammanhang, och som jag önskade tillika med detsamma behandladt af Utsk.
Jag torde först, innan jag inlåter mig i svaromål på Hr Cederschjölds framställning, få uppläsa den.
Cederström härefter började uppläsa en ny motion ang:de förändringar i Tjenstehjons-stadgan, afbröts han af Hr Frih. o. Landtm., som yttrade, att då han fann det, som Frih.
Cederström börjat uppläsa, vara en ny motion, sora icke med det redan föredragna hade ett ovillkor - Den i5 Februari f. m.
Jigt sammanhang, ansåg han sig böra anmoda Frih.
Gederström att uppskjuta med den nya motionens uppläsning, tills det föredragna målet blifvit afslutadt, helst det icke vore med en riktig ordning öfverensstämmande, att en ny motion om ett annat ämne väcktes under discussionen om en föregående, så vidt det kunde undvikas.
Jag får då anhålla att, sedan detta ämne blifvit afhandladt, få uppläsa motionen och inlåter mig omedelbart i svaromål på hvad Hr Cederschjöld yttrat.
Han har anfört, att det blott är 2tne af de principer, hvilkas tillämpning jag i min motion yrkat, som icke förut äro stadgade, och att en tredje är olämplig.
Jag har mig visserligen icke fullkomligen bekant, hvilka sladganden inom correct.inrättn. finnas; men hvad jag vet, är, att om tångarne äro förbjudne att samspråka, jag likväl sjelf hört dem göra det.
Jag har tagit så mycken notice om förhållandet derstädes, som en främmande på stället kunnat förvärfva, och har visserligen, å ena sidan, sett, att arbetsanstalterna äro ändamålsenliga och äfven andra inrättningar på ordentlig fot; men, å andra sidan, har jag funnit, att, der en mängd personer i åtskilliga rum, ända till 4° & 5o, äro sammanpackade och bevakade endast af en eller två soldater, är det alldeles omöjligt, att öfver dem hafva sådan uppsigt, att något samspråkande emellan dem ej skulle kunna existera, och om således ett förbud i detta afseende är af Styrelsen faststäldt, kan det dock icke med sådana tnesurer sättas i verkställighet.
Hvad Hr Cederschjöld nämnde, att cap. i § Missg.btn innehåller, eller alt dråpare eller annan ogerningsman, som ställer sig till motvärn, då lian skall gripas, får nedhuggas, tror jag icke kunna här tillämpas; ty i hufvudstaden ser man, att då polisbetjeningen inställer sig, för alt gripa större eller mindre förbrytare, hafva desse, genom sin erfarenhet vid Långholmen och andra fängelseinrättningar, lärt sig, att de nästan ostraffadt kunna sätta sig till motvärn, hvarföre det nu också gått derhän, att nästan ingen låter godvilligt fasttaga sig, utan använda knifvar och andra vapen, för att skada de personer, hvilka af laga auctoriteter blifvit anbefallde att fängsla dem; och det hör nu till ordningen för dagen, att här i staden höra, huru än den ene, än den andre polisbetjenten blifvit svårt sårad vid en våldsverkares gripande.
Detta förhållande bör icke längre få äga rum, ty den allmänna säkerheten måste vara den första principen för hvarje styrelse och väl ordnad stat.
Jag tror, att i sådant ändamål inga mesurer kunna vara för stränga, utan att af all menniskokärlek är den störst, som afser de fredliga medborgarnes säkerhet, och att, om man ej kan vinna den annorlunda, än genom stränga åtgärder, blir det nödvändigt att vidtaga dem.
Sedan min uppmärksamhet blifvit fästad derpå, alt mitt Den 15 Februari f. m. förslag, det vid vissa tillfällen post- eller vaktkarl må äga rätt att skjuta eller hugga ned fånge eller rymd förbrytare, redan vid i8a3 och 1828 årens riksdagar förevarit, samt jag således förskaffat mig kännedom af, så väl nämnde riksdagars protocoll, som de då afgifna Utsk;s-betänk:n i ämnet; vill jag nu i korthet upptaga och besvara de hufvudsakliga anmärkningar, som af Hr Rosenqvist med flere deremot blifvit gjorda.
Det har såsom skäl för den motsatta åsigten blifvit yttradt: att hvarje menniska har ett medfödt begär efter friheten; att det således ej kan räknas någon till last alt söka ernå densamma; samt att det vore grymt att derföre straffa med lifvets fö rius t.
Häremot får jag anmärka, att den som vill ändamålet, måste ock vilja medlen, örn desamma äro lofliga och nödvändiga, — och jag vill nu söka att bevisa denna åtgärds så väl loflighet som nödvändighet.
Den är loflig, emedan samhället äger ostridig rätt att för den allmänna säkerheten stifta och låta utöfva sådana lagar, som äro nödvändiga för dess säkerhet och bestånd.