Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att om man vill saken, bör man finna medel att icke fördröja den; ty, snart sagdt, hvilken lärare som helst kunde åläggas att föreläsa dem; det skulle ej för honom borttaga mycken tid.
Det vore i högsta grad öfverensstämmande med det eonstitutionella samhällsskicket, att man skulle känna den statsförfattning, under hvilken man är danad och hvilken man skall upprätthålla.
Jag anhåller om tillstyrkande af min motion, hvilken ej är min egen, utan tvenne gånger är af R.
St. hos Konungen anmäld.
Jag skall ej misskänna tendensen af motionen; men jag tror den äga just uti constitutionen en motsägelse, som blir svår att vederlägga.
Våra grundlagar gifva oss den vackra rättigheten att omskapa dem vid hvarannan Riksdag, och jag förutser, att snart återstår ingenting af det gamla.
Ändamålet måste väl vara att hos den unga mannen fasta begreppet vid lagar, som bestå och som han under sin lefnad skall följa; men då läraren läser Öfver grundlagen måste han börja med: hvad jag nu säger är blott för i år, nästa år kan det vara annorlunda.
Så länge denna ovaraktighet står qvar, så lange man om några år finner murket och föråldradt, hvad nu existerar, vet jag ej hvarföre några föreläsningar skola hållas.
Hvad angar, att saken redan tvenne gånger af Ständerna blifvit framställd, så skrämmes jag ej deraf, eller bryr mig om opinionsyttringar; är min opinion riktig, begär jag att den må gillas; är den oriktig, må den förfalla.
Jag är ej af den me ning, att man bör eller kan förbigå grundlagarna vid föreläsningen af våra lagar och vår statsförfattning i allmänhet.
Men då vid Universiteten finnas lärare i lagfarenhet, statshushållning och statistik, tillhör det dem att följa med sin tid, och att åt hvarje ny författning', som tillkommer, gifva sin bestämda plats i föredraget, utan att Regeringen behöfver, jemte författningens utfärdande, föreskrifva, att'den skall förelasas.
Endast i sammanhang med en allmän reglering, eller i händelse af uraktlåtenhet, skulle det möjligen kunna behöfvas alt gifva någon särskild föreskrift i detta ämne; eljest bör det förstås af sig sjelft.
Hvad LäroverksCommittccns arbeten beträffar, om hvilkas fortgång till deras slut en värd ledamot förmält sig vara i okunnighet, lar jag upplysa, att Committcen 1828 fulländade och samma år 32 Den 4 Mars f. m. d. 20 Dec. afgaf sitt slutliga utlåtande, hvilket år 1829 trycktes och tilldelades RiksSt:s ledamöter, åtminstone så många, sora då voro Utskotls-ledamöter.
Först vill jag med några ord besvara den talare, som yttrat sig näst före den sista.
Om den princip, från hvilken han utgått, skulle tillämpas äfven på allmänna lagen, hvartill skulle det vät då gagna honom, såsom jurist, att hafva läst lagarna, om det vore ett motskäl, att de kunna förändras; ty det kan ske vid hvarje Riksdag, och genom lagförklaringar af Konungen hvarje månad.
Ihvarje vetenskap, som går fram med tidehvarfvet, måste ju läraren börja med att säga: hvad jag lärer i dag, kan förändras i morgon.
Just detta skall lifva den unga mannen till forskningar.
Jag har redan uttryckt min. öfvertygelse om olämpligheten deraf, att ej tjenstemän känna grundlagen, och är säker, att inom detta hus de fleste ej Kände den, då de inträdde på embetsmannabana!!.
Jag har sjelf som helt ung besvurit grundlagen, innan jag läst den, och så är säkert fallet med nästan alla mina kamrater inom krigsmagten.
Jag vill sålunda, att desse unge män må lära sig grundlagen och att de må gilla denna princip åtminstone tills den ålderdom kommer, då de frukta för förändringar och önska, att de och andra ej må känna den.
Hvad den siste talarens anförande angår, får jag förklara, att jag äger och har läst UppfostringsCömmittdens betänkande (mitt exemplar är just ett af dem, som här utdelades); men ännu har man ej fått veta hvad afseende som blifvit fästadt vid de anmärkningar, hvilka af allmänheten lingö göras vid nämnde betänkande.
Man ser ännu intet resultat.
Intilldess böra vi ej vänta; vi böra låta inflyta i föreskrifterna om den allmänna bildningen ett stadgande, som bort vara sanitjdigt med vårt statsskick.
Jag ber, att Utskottet måtte fästa alseeude häruppå, och druger alldeles icke i tvifvel, att ju, då Konungen ser Ständerna inkomma med en förnyad önskan derom, resultat skyndsammare kommer att följa.
Till de skäl, jag vågat framställa mot motionen och hvilka jag hemtat från de grundlagsenliga förändringarna, begär jag få lägga ett annat, mycket Yigtigare.
Grundlagen fördrar, att den efter sin ordalydelse skall tillämpas.
Jag frågar då, om den tanken är fullkomligen orimlig, att det ligger en viss våda i dess förklarande.
Vår constitution är, till heder för densamma, liberal; men huru förstår man detta ord?
Jo, utur 2 synpunkter; den ena, fördragsamhetens med all möjlig fri utöfning af menniskorätt; menar den andra, har icke liberaliteten gått till Jacobinism, S:t Simonism?
Jag säger ej, att detta är att befara, ty våra Universitet äro för sansade; men omöjligt är det icke, och hvartill tjena föreläsningar öfver lagar, som skola efter sin or - Den 4 Mars f. m. 33 ordalydelse tydas.
Det enda vore att sätta dem i catechetisk form, i frågor oell svar; föreläsningar öfver dem kunna vara lika vådliga som nyttiga.
Om oek saken vore tio gånger begärd, hvilar mitt förtroende på Konungens urskillning, alt han afslår den.
Hr Höökenberg, Carl Åke: Då Frih.
Boye förra gången yttrade sig, ansåg han det vara otjenligt att föredraga föreläsningar öfver ämnen, hvilka äro underkastade förändringar.
Med samma skäl skulle det vara otjenligt att hålla föreläsningar öfver vetenskaper, som framskrida.
Borde man vänta med föreläsningar öfver grundlagarna, tili dess de blifvit oföränderliga, borde man ej eller hålla föreläsningar öfver vetenskaperna, förrän de kommit till den fullkomlighet, att ingen vidare utveckling är möjlig.
Jag skulle tro det vara möjligt att hålla föreläsningar öfver dem, ehuru de äro föränderliga; och de, som blifva tjenstemän, skola nog sedan taga kännedom om förändringarna, likasom hvar och en vetenskapsman, ehuru han blifvit examinerad, måste underrätta sig om vetenskapernas framsteg.
I hufvudsaken förenar jag mig med Gr. Cronhjelm.
Jag anhåller att få med några ord besvara den näst före den siste talande ledamotens yttrande.
Först har han sagt, att det vore förunderligt att föreläsa lagar, som undergå ständiga förändringar; sedan har han ansett sådana föreläsningar kunna missbrukas.
Han har äfven anfört ett annat skäl, att nemligen grundlagarna skola ordagrannt tolkas.
Jag hemställer likväl, om, när man sätter dessa lagar i handen på en ung man, han, äfven i fall han läst dem från perm till perm, skulle förstå dem.
Har ingen förklaring öfver dem föregått, fordras, för att förstå dem, en kännedom af det practiska samhällsskicket, äfvensom undersökande jemnförelser olika §§. emellan.
Det är denna utläggning af ämnet, som skal,' göras, oell hvilken jag tror vara nyttig.
Friherren har äfven sagt, att dessa grundlagsföreläsningar kunde missbrukas, föranleda till Jacobinism och S:t Simonisrn.
Om denna tanke är framkommen derföre, att han sett hos den yngre generationen något mera böjelse för frihetens utveckling och mera lugn hos de äldre, som på gamla dagar vilja blifva stationära eller hålla sig vid det gamla, så lärer det ligga i meuskliga lynnet.
De som läst grundlagarna såsom unga, skola måhända, då de blifva gamla, äfven i sin tur se farhågor och önska, att lagarna ej mera må läsas; men då tillhör det åter den dåvarande yngre och kraftfullare generationen, att ej låta samhället blifva stationärt.
Uppå derom framställd proposition beslöt R. o. Ad., att Hr v.
Hartmansdorffs nu afgifna anförande, tillika med hvad 4 H. 5 I 34 Den 4 Mar* f. m. i anledning deraf blifvit yttradt, skulle till Oecon.-UtsL åtfölja remissen af Gr. Cronhjelms nyss till samma Utskott remitterade motion, att vid Rikets Academier föreläsningar må hållas öfver grundlagarna.
Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. i dennes e. m. på bordet lagda motioner fann R. o. Ad. för godt att remittera till StatsUtskottet: 1:0 Gr.
Cronhjelms, Otto Aug., motion om löneersätttaing för Capitainerne Sjöbohm och Tilosius; 2:0 Gr. Cronhjelms, Otto Attg., motion om förändrad organisation af Tullverket; 3:o Hr Dahlfelts, Carl Ludv., motion om anslag till stipendier för skickliga lönlösa lärare vid Rikets Academier; BevillningsUtskottel: 1:0 Hr Hjertås, Lars, motion om ändringar i nu gällande Tulltaxa; 2:0 Hr af Robsahms, Carl Reinh., motion om upphörande af stämpelafgiften på tidningar; Lagutskottet: Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion om ändring i nu gällande författningar, rörande bysättning; Allm.
Besv.- och O e c o n.-U t s k o t te t: 1:0 Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion om underd. anhållan hos K. M., att vederbörande Embetsverk må anbefallas att skyndsamligen handlägga de af R.
St. vid sista Riksdag väckta önskningsmål; 2:0 Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion, att Prestman, som är antagen till lärare vid Lancasterskola, må fortfarande tillgodonjuta enkel tjenstårsberäkning; 3:o Hr af Robsahms, Carl Reinh., motion om ändringar i 1782 Ars Jude-reglemente.
Saknande några önskade upplysningar, var jag urståndsatt att vid föredragningen och remissen af Hr Landsh. von Kraemers motion, om uppmuntran afrÖk-rior, vidfoga några ord, hvartill någon erfarenhet och närmare kännedom af det ämnet torde göra mig befogad.
Jag har varit landthushållare i Finland många år och är det i Sverige.
1 det förstnämnde landet använde jag, lika med alla andra jordbrukare, rökrior, och händelsen har gjort, att på den fastighet, jag förvärfvat på Svensk botten, äfven Finsk ria var anlagd.
Jag är således i stånd att intyga verkligheten af alla de fördelar, man yttrat tillhöra sädestorkning i sådan ria.
Också finnes i Finland icke den Den 4 Mars f. m. 35 minsta jordtorpare, som ej är försedd dermed och som'ej inser dessa fördelar.
Jag har sjelf låtit liad råg på fyra alnars djup omkring 3:ne år ligga orörd och dess fröbarhet har likväl ej förgått.
Man har citerat exempel, att ritorr råg, funnen under ruiner i något hvalf, der den sedan långliga tider varit undangömd, bibehållit samma egenskap.
Visserligen intorka 3 å j kappar på tunnan; uppförandet af lie-byggnaden, lie-eldarens lön, veden och risken i afseende å eld och för hård torkning, hvarigenom fröbarheten förloras, äi'0 omständigheter, hvilka ej böra förbises,.
Men å andra sidan förete sig de öfvervägande förmånerna af en vara, som, en gång införd i magasin, ej bchöfver skötas och ej skämmes och som intager relativt ett så litet rum.
Genom lökriors inrättande skulle den strida säd, som nu förrinner, kunna besparas, och säden på marken ej vara blottställd att förderfvas.
Vidare skulle besparing på arbetskraft uppkomma under sädesbergningen, och samma förhållande i än högre grad äga rum vid tröskning med slaga af riad säd, hvilken sednare fordrar endast en tredjedel af det arbetsfolk, sorn användes för tröskning af ett lika qvantum rå säd, hvarutom den riade går bättre ut.
Den i rökrior torkade sädens företräde i flera afseenden såsom utsäde lärer ock vara obestridlig.
Om nödig försigtighet iakttages vid sättning och eldning af vana personer, och om ugnarna, riktigt anlagda och construerade, hvarje höst öfverses samt förbrända stenar utbytas mot nya, så är intet att befara, hvarken i afseende å eldsvåda eller sädens förbränning, och om än måhända något mera af sämre ved än uppgifna tre famnar för ioo t:rs torkning skulle åtgå, synes denna vedconsumtion på den ort, der skog till husbehof linnés, icke,vära af särdeles betydenhet.
Det högre värde, man vid köp tillägger ritorr säd i jemnförelse med elen råa, har jag erfarit, då man på min gård betalt mig i R:dr R;gs. och handlande i Stockholm minst i R:dr 24 sk. pr t:a mera för den riade, än den råa rågen, hvarigenom torkningens kostnad fullkomligen blifvit ersatt.
Att halm, SQm blifvit genomrökt, icke vore begärlig för kreaturen, är en fördom- Jag har trott mig förmärka, att denna halm förtäjes hellre af dem, än den råa halmen, som ofta är unken.
Oaktadt alla de företräden rietorkning således medför, känner jag, att flera ståndspersoner, som äfven äro försedda med rior, likväl föga begagna dem till annat än för utsäde, och lära äfven de finnas, som låtit sina rior alldeles förfalla.
Äfven jag har här i Sverige saknat en del af de fördelar, som riorha tillskyndade mig i Finland.
Jag tror, att de böra stå i förbindelse med sädesbergningssättet, d. v. s. med stackning på fältet, hvarförutan fördelen blir blott partiel; men då jag sökt införa detta bruk, har rie-eldaren icke förstått att afpassa värmen, så att den i rånådt tillstånd insatta rågen antingen blifvit för litet eller för mycket torkad 36 P e 11 4 Mars f. m.
Jag har således nödgats på vanligt sätt förut låta torka sä-, den i skyl, innan den i sädeslada blifvit inkörd, och först derefter låtit insätta den i ria, men hvarigenom flera förmåner gått förlorade.
Måhända äga ock min ria och dess ugn icke fullkomligt riktig construction.
Delta torde vara bland orsaker, hvarföre Finn-rior icke Sverige vunnit det bifall, de förtjena.
För att erhålla allmän credit borde kanske i spridda orter de första uppföras af Finska byggmästare efter sednast godkända modeller, i den scala och med de modifiCationer större eller mindre egendomar kunna fordra; och torde äfven till en början
Finnar böra användas till eldningen, för att tillära andra, huru dervid rätteligen må tillgå, så att fuktig säd må kunna inköras, utan att dess påräknade egenskaper genom torkningen förminskas.
Äfven det enklaste fordrar sin rutin och vana.
Hos mig vågar man ock endast använda ekved till rieeluning, hvaremot i Finland den sämsta vrakved dertill hugges.
Mot stackning är invändt, att densamma betager landtmannen det förträffliga åkerbetet efter bergad skörd, och hvarigenom spilda ax icke komma kreaturen till godo.
Jag mcdgifver detta, om stackningen, såsom i allmänhet i Finland äger rum, skulle fortfara, till dess ali tröskning hunnit afslutas.
Men torkning i ria hindrar ej, att den under skörden stackade sädeshalmen, som emedlertid skyddas för regn, då tid och väderlek det medgifva, kan inköras i sädeslada, utan äfventyr, i dess icke fullkomligt torra skick, att rinna, hvarifrån seden sedan, efterhand och när det bäst passar sig, kan i ria insättas.
Fråga är likväl, om icke torkning af tröskad säd borde äga företräde på egendomar, der tillgång på bränsle icke ar stor, elier der sädesproduetionen är betydlig.
Denna öfvertygelse, hvilken icke torde sakna grund, synes gällande i K.
LandtbruksAcademien, och det programm, K.
M. enligt bemälde Aeademies förslag utgifvit i afseende å utsatta pris i den vägen, öfverensstämmer med en sådan åsigt.
Jag ti or ock, att, om 2:ne de största nu bruklige rior anlädes på hvarje sida om en loge, skulle der inom 6 dagar, torkningstiden inberäknad, icke hinna aftröskas mera än högst 40 å 5o t:r, hvilket kanske vöre för litet på sädesrika gods.
Tröskrnachiner torde äfven göra torkning af skuren säd öfverflödig, så framt torkning af den tröskade sädén sedermera fullkomligt kan åstadkommas.
Men för mindre jordägare, hvilka nyttja slagan — och desse utgöra mängden — vore utan tvifvel af obestridlig nytta med inflytelse på hela Rikets spannmålstillgengar och spannmålshandel, att, derest de äga någon skog.
Finska torkningssättet kunde blifva inhemskt och allmänt.
För öfrigt anser jag tillfället lämpligt att omnämna , det, enligt den upplysning jag erhållit af ett utlåtande, sora af Secreterare!! vid fv> LandtbruksAcademien blifvit afgifvet, Dch 4 Mars f. in. 37 K, M. år 1821 redan anslagit 10,000 R:dr, för att till uppmuntran af sädestorkningsinrättningar utgå i 60 enkla premier om ipo R:dr och 20 dubbla om 200
R:dr för dem, som inom slutet af år 1822 inrättat på deras egendomar sädestorkningsanstalter, af livad slag det vara må, ria, torkmachin eller torkhus.
De mindre premierna skulle tilldelas dem, som kunde torka minst 6 t:r säd om dagen, och de större tillfalla dem, som kunde torka dubbelt.
Inom den utsatta tiden bade ock anmälts icke mindre än g5 till erhållande af de enkla premierna och 132 till de dubbla, ehurn ingen täflan ägt rum från Skåne, Halland och Blekinge.
Sammanlagda beloppet af hvad till dessa premiers gäldande hade fordrats, uppgick till icke mindre än 35,goo R:dr, eller öfversteg tre gånger det bestämda anslaget, och som g:de Hufvudtiteln icke medgaf bristens fyllande, nödgades Regeringen inskränka belöningarna till J:del af hela den premiesumma, hvartill anmälningar skett, utgörande den utbetalda summan 11,966 R:dr 32 sk.
Med dessa till belöning anmälda inrättningar hade således dagligen bort kunna torkas lifver 2000 t:r säd, ett qvantum, som säkerligen skulle motsvara allt hvad Sverige till magasinering och export kan behöfva, och likväl har det befunnits, att alla dessa anlägg-, ningar icke fört vår spannmålshandel ett steg framåt.
Kronan lider ännu årliga förluster på sina förråd; magasiuskostnaderna äro alltid lika stora, och säden förderfvas under regniga bergningstider icke mindre nu än fordom, Detta allt innehåller omnämnde utlåtande, hvaruti vidare, jemte berättelse om uppfunna enskilda torkningsanstalter för tröskad säd och betänklighets anförande emot eldrior, till— styrkes för den mindre jordägaren att torka tröskad säd i vanliga kölnor eller i bakugnar efter brödets gräddning, med begagnande af den värme, som eljest fruktlöst förspilles.
Mer än alla directa uppmuntringar anses slutligen tilI ändamålet verkande, om bergningssättet kunde förbättras och om landtmannen kunde påräkna fördelar, som ersatte torknings-, besvär och kostnad, samt om ett bestämdt förhållande emellan spannmålens vigt och rymd stadgades.
Dessa upplysningar sakna icke interesse och tillämpning vid förevarande frågas bedömande och behandling.
Jag lemnar derhän, huruvida författaren till ofvanberördeanförande i allt har rätt; i afseende å eldrior torde han något misstagit sig; roen med den föga påföljd, han visat premier för torkningsanstalter, ehuru verkställda, hafva medfört, hvar>l)land bå-, de rök- och väderrior skola förekommit, torde, om den föreslagna förmånens beviljande för eldriors anläggande medgifves, någon säker controll böra utfinnas i afseende å det åsyftade ändamålet, i hvilken händelse jag samma förmån högligen tillstyrker.
En jordägare torde således icke böra förunnas en sådan förmån, så framt han icke hvarje år med behörigt in-, tyg styrker för vederbörande, att han oafbrutet till sädes-r 3S Den 4 Mars f. m. tolkning begagnat den ria, lian uppfört och för hvilken honom blifvit tillagd den föreslagna afskrifningen.
Jag anhåller, att detta mitt anförande må åtfölja Hr v. Kraemer* motion.
Hr Bruncrona anfört om det förr gjorda anslaget, får jag lägga, att jag så mycket mera vill fästa uppmärksamheten på olämpligheten af premier, som man ej äger någon säkerhet, att icke husen sedermera användas till andra ändamål.
Det andra alternativet, om lindring i bevillningen, Ur verksammare, och man följer det med afundsamma ögon vid TaxeringsCommitteerna.
Derföre har jag tillstyrkt det sednare.
Hvad Hr Bruncrona anfört om stackningen tror jag böra tagas i betraktande, äfvensom att upplysning om sättet att ritorka sädén med dervid fogad ritning måste allmängöra* och, åtföljd af beskrifning derå, afsandas till Länen i lika många exemplar som författningarna.
Skulle något författas, som ytterligare förklarar sättet att stacka säden, så tror jag det vore fördelaktigt, om det meddelades allmänheten.
Jag anhåller, att detta yttrande måtte åtfölja remissen af Hr Bruncronas anförande. IJ.
Mörner, Adolph Göran:
I anledning af hvad här blifvit yttradt om rior och torkningsinrättningar för spannmål samt deras nytta, utbeder jag mig få er-? inra, att K. M., som flera gånger varit betänkt på vigten af sädens torkning och nyttan af ett allmännare bruk af torkad säd, ännu sisth år, uti ett genom tidningarna kungjordt programm, utfäst ansenliga belöningar för uppfinning af de tjenligaste torkinrättningar, såväl för att på en gång torka både säd och halm, som för att förvara den uttröskade säden medelst torkning, och att K.
LandtbruksAcademien för närvarande är sysselsatt med försök för att utröna, hvilka torkinrättningar kunna vara tjenligast och minst kostsamma.
Jag tror således, att hvad i den delen kan göras, är redan till störredelen verksteldt eliev förberedt; och återstår mig blott att tillägga, att genom längesedan gällanr. de författningar är en viss förmånligare beräkning i mått redan dem förbehållen, sorn vid räntespannmålens erläggande, ejler vid andra lefveranser till Kronan, lemna behörigen torkad spannmål.
St. dessutom göra något afdrag på allmänna bevillnjngen för sädesriors inrättande, har jag visst ingenting deremot; men jag skulle tro, att den enskilda fördelen, när för ändamålet fullkomligt tjenliga inrättningar blifvit uppfunna, bör vara en nära tillfyllestgövande väckelse.
Jag anhåller, att dessa upplysningar få medfölja de öfriga utlåtandena i detta ämne till behörigt Utskott.
Dessa trenne yttranden remitterades till StatsUtskottet i sammanhang med Hr von Kraemers förlidne gårdag till sam - Den S Mars f. m. 39 ma Utsk. remitterade motion om medel till befordrande af sädesriors anläggning och begagnande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Lördagen den 8 Mars 1834- Plenum kl. 10 f. m.
Justerades pleni-protocollen för d. 27 sisth Febr. samt d. i dennes f. och e. m. Gr. Cronhjelm, Otto Äng., uppläste följande:
Då jag i min motion d. 1 sisth Mars vördsamt yrkade en und. skrifvelse till K. M , med anhållan från R.
St. om utfärdandet af en nåd. påminnelse till de för tillfället nedsatta Committeer eller till de Embetsverk och Auctoriteter, hvilka till sitt utlåtande eller undersökning fått remitterade åtskilliga R.
Sirs vid sista Riksdag till K.
M. ingifna und. önskningar, att skyndsammast målen handlägga och, inom viss i Kåd. bestämd tid, med sina yttranden i ämnet inkomma, på det R.
St. må innan denna Riksdags slut erfara, hvad afseende blifvit å deras önskningar fästadt, anser jag nu min pligt vara att här nedan, så vidt jag har mig bekant, uppgifva alla de und. önsknidgsmål, som till Committeer och Auctoriteter blifvit remitterade, utan att ännu derifrån hafva återkommit: 1:0
Ang:de regleringen af Städernas inqvarteringsbesvär, hvilken år 1809 ifrågasattes och år 1823 af R.
St. ytterligare yrkades.
Embetsverken (Krigs- och KamrnarColkne samt StatsCont.) hafva icke ännu besvarat remissen. 2:0
I anledning af granskningen af JustitieOmbudsmannens berättelse begärde R. St.: aj att K.
M. måtte nådigst förordna, att vederbörandes förteckningar öfver alla, för hvilken orsak och på hvilket sätt samt å hvad ställe som helst, häktade personer skola öfverlemnas i 3 exemplar från ÖfverStåthållaren och Konungens Bef:h:de till de Öfverdomstol.!!', under hvilka de lyda, inom den tid och vid det äfventyr K.
Brefvet af 1788 innehåller, samt att de två exemplaren, försedda med Öfverdomstolens anteckningar, derifrån insändas, det ena till JustitiseCancelleren och det andra till JustitiEeOmbudsmannen; bj att K.
M. täcktes låta tillse, huruvida de nu gällande krigslagarnas föreskrifter, i afseende på rättigheten till klagomåls anförande, äga fullkomlig öfverensstämmelse Dea 8 Mars f. m. med grundlagarna, samt att, i den händelse en sådan öfverensstämmelse skulle saknas, krigslagarna då måtte bringas till enlighet med grundlagarna; Cj att K.
M. täcktes låta undersöka, hvilka påbud och stadgar böra i kyrkorna och vid häradstingen till menighetens underrättelse årligen uppläsas, samt anbefalla utgifvandet af en förteckning derå till vederbörandes und. efterrättelse.
St:s und. skrifvelse har först för någon tid sedan (d. 8 sisth Febr.) varit föredragen i Högste Domstolen, som dervid remitterat den till JustitiseCancellerens utlåtande. 3:o Redan vid 1823 års Riksdag bade R.
St. begärt rättelse och lindring i besväret med tågande truppers inqvartering och underhåll, men ingen annan åtgärd bade blifvit vidtagen, än att ett förslag till ny tågordning hade blifvit till trycket befordrad år 1827.
Vid sisth Riksdag anhöllo derföre R.
St., att anskalfningen af proviant och fourrage för tågande trupper måtte verkställas för Kronans räkning; att, på sätt R.