Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Södertelje Canal är likväl en Canal just i den genre, som Herr Ribbing anser vara den vigligasle, då den är ämnad att befordra afsättningen från det inre af landet till hufvudstaden, och att hindra behofvens införande från utrikes orter.
Jag hemställer, om icke just för den inre communicationen det är angeläget att befria fartygen från att om hösten, då varorne bäst kunna afsältas, gå den för de smärre så farliga Landsortsvägen.
Dessutom, har man ej föreslagit något det ringaste åt sjelfva Bolaget, ehuru det haft den beskedligheten alt, i stället för alt stoppa i egna fickor de räntor, som, enligt privilegierne, varit dem lemnade, använda dem lill Canalen? i öfrigt hafva de, é
Den 8 J a n u a r i i f. m. af de utaf Banken lånta t5o,ooo R:dr, återbetalt 5o,ooo R:dr, hvilket lärer vara utan exempel i historien om våra Canal-lån.
Utskotten lia ej föreslagit det minsta till utdelning åt Bolaget, utan endast lill Canalens underhåll, då man ej kan ålägga Bolaget alt göra ytterligare insättningar för de dryga kostnader, hvilka erfordras för att sätta bråddarne uti säkert skick, i den svåraste terräng, som finnes i Sverige.
Att ålägga Bolaget göra större kostnader, kan ej gå för sig.
Då det nu endast är fråga om 3o,ooo R:dr blott till underhållet, anser jag den uppoffringen ganska liten, enär det gäller en Canal, som lättar communicationen emellan hufvudstaden och de södra orterne.
Huruvida Ridderskapet och Adeln skulle, på den af Grefve von Schwerin gjorde anmärkning, anse en återremiss nödig, derom vill jag ej utlåta mig.
Jag tror det vara alldeles likgiltigt, om dessa medel förräntas af Bolaget, eller insättas i RiksgäldsContoiret.
Jag har ganska litet att anföra emot hvad den siste talaren framställt, särdeles som de flere misstag han vid början af sitt yttrande anfört vara af mig begångne, ej ens sedermera äro uppgifne, än mindre bevisade.
Den upppgift jag gjorde, att Götha CanalDirection anfört den välvilja, som blifvit visad Södertelje Den 8 Jan aari i f. m.
Canal, bestyrkte jag genom uppläsande af anförandet, så alt detta lärer stå fast.
Herr Rosenblad har sedan medgifvit, att det ej är fråga om Canalens färdiggörande, hvartill Rikets Ständer vid sista Riksdagen lemnat anslag, och hvilket Directionen yttrat sig hafva fullgjort, utan om Canalens underhåll.
Det är dertill, som mitt anförande inskränker sig egenteligen, såsom varande den grund, hvaruppå jag ytterligare vågar bestrida anslaget; ty sedan en sådan communications-anstalt är anlagd, men den icke så mycket begagnas, att den lönar mödan att underhålla, är derigenom bevist att anläggningen åtminstone varit alltför tidig, och att man bör tänka på att göra den behöflig, derigenom, att man söker befordra de orters näringar, som ligga intill och omkring denna Canallinea, så att de kunna afsätta något, hvarigenom anläggningen kan blifva nyttig.
Eljest göra dessa Canaler, hvad som verkeligen är att frukta, icke annat än sluka upp sjelfva de arma näringar, hvilka de skulle befordra.
Herr Rosenblad har haft den godheten att gilla de åsigter jag i allmänhet hyllar, om nödvändigheten af att något tänka på våra inhemska näringar; och det lärer blifva svårt att vederlägga, att ju det kraftigaste bevis för Canalers gagnelighet måste sökas i deras förmåga, att genom trafiken sig sjelfve underhålla, och att man eljest synes hafva felat deruti, att man icke på samma gång, Den 8 J a n 11 a r i i f. ra. sorn man anlagt Canaler, länkt pS alt valör böra finnas, hvilka derå kunna komma att transporteras, och hvilkas afsättning derigenom kan beredas.
Det skäl Herr Rosenblad anfört, såsom en bevekande omständighet för bifall till ifrågavarande anslag, nemligen Bolagets modesti att blott begära 3o,ooo R:dr, kan jag icke gilla, tj efter den principen skulle man bevilja dessa 3o,ooo R:dr derföre, att Bolaget icke huggit till och begärt i3o,ooo R:dr.
Jag anser mig böra uppläsa hvad Riksdagsmannen Strinnlund i sin reservation anfört.
Då Canalarbetet är fullfärdigtdet Bolaget äfven i den underdåniga skrifvelsen erkänt _, och af de derföre till fullbordande sista Riksdagen ansiagne i5,ooo R:dr Banco årligen _, ännu finnas besparde och oanvände ej mindre än 12,114 R-dr 28 sk. 6 r. B.cOj så torde desse , jemte Canal-afgifterne hvilka , i den mohn Canalen är till något nyttig , böra vara betydliga , kunna helt och hållit, åtminstone tills vidare, betäcka de för underhållet nödige omkostnader.
Med Strinnlund instämmer jag till alla delar, att något anslag är alldeles obehöfligt.
Af Herr Tliams yttrande blir man förd derhän, att ju sämre, plan- och ändamålslösare man anlägger, eller inrättar någon ting, ju snarare är man berättigad att af ’92 Den 8 J a n 11 a r i i f. m.
Staten erhålla understöd att vidmakthålla detsamma.
Jag skulle bestrida detta, om ej den sattsen bestred sig sjelf. — Hvad Herr Grefve von Schwerin anfört för återreraiss, är af den beskaffenhet att jag ej vill bestrida en sådan, öfvertygad att Utskotten, i anledning af de gjorde anmärkningarne, skall frånträda sitt tillstyrkande af detta obehöfliga anslag.
Det är icke i sjelfva saken jag vill tillägga några ord, blott i anledning af en teori, som en Ledamot framställt, att man först skall producera varor, innan man tänker på, huru de skola transporteras.
Denna teori är ej använd i Amelica, hvilket är det land, som äger de flesta Canaler, och snabbt fortgått i varors production.
Der är början gjord med att öppna communicationer, och det har haft den verkan, att folkmängd och production tilltagit, samt nya Städer uppkommit med en otrolig hastighet, der förut endast funnos ödemarker och skogar.
Denna erfarenhet vederlägger åtminstone den teori, som Herr Ribbing framställt.
Genom antagande af denna teori kunde möjligen hända, att de producerade v3rorne blefve liggande, och att productionen genast afstadnade genom brist på afsättning.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridder ska - Den S Janna r i i f. m. 19? skåpet oell Adeln ansåg de vid Stals- och BancoUtskottens förevarande
Företogs till pröfning Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens den 1 sistlidne December under N:o 26 raeddeldte, och den 21 i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande anslag till strömrensningar och lättade vatten-communicationers befrämjande, jemte åtskiliige med detta ämne gemenskap ägande inom RiksStånden afgifne Memorial.
Jag vill ej bestrida det föreslagne anslaget, vid betraktande af den förmån, som derigenom kan tillskyndas Hufvudstaden, omen rättvis delning sker och de norra provinserne erhålla minst en tredjedel af hvad som till strömrensningar anslås;— trädvaror och victualiepersedlar, hvaraf Stockholm är i behof, blifva genom öppnade communicationer i de norra proviuserne med säkerhet att påräkna för Hufvudstaden, och det är således hvarje god medborgares skyldighet att understödja ett sådant godt än 56 H. i3 *94 Den 8 Januari i f. ra. danial.
— Jag anser mig böra fästa uppmärksamheten pä Herr Grefve von Schwerins, med flera Ledamöters, reservationer och de vådor som uppkomma, örn ej något bestämdt finnes att använda åt de norra provinserne.
Min farhåga, att de norra provinserne blifva i annat fall styfmoderligt behandlade, ökas annu mera vid betraktande deraf, att en §. i Götha CanalBolags
Reglor ställer denna fond under ett slags öfverinseende af Götha CanalDirection.
Då, efter hvad man med säkerhet hitintills inhämtat, strömrensningsmedlen för mycket sparsamt tilldelts de norra provinserne, anser jag såsom ett vilkor sine qua non, alt de norra provinserne tillslås en tredjedel af den nu föreslagne summan.
— På det Utskotten må komma i tillfälle att föreslå denna fördelning, anhåller jag om återremiss af Utlåtandet.
Jag anhåller alt närmare få utveckla den reservation jag låtit åtfölja Utlåtandet.
Föremålet för anslaget år 1818 var synbarligen alt sätta de norra provinserne i en närmare förening med kärnan af landet, och med de södra.
Den dryga del af Sverige, som nu beklagligen är gränsland i flere afseenden, både till sin kust och lill sin landtgräns i norr, slår till folkmängd, till industri, och således lill försvarskraft i ett oförmånligt förhållande lill de öfriga de - Den S
Ja n u a r i i f. m. i95 larne af Staten.
Dess relationer med lijertat af Riket äro högst ofullkomliga; man vet likväl, att handelsrelationerne och industrien också bidraga tillden gemensamma försvarskraften.
Sjelfva anslaget hade till föremål, att utgöra förberedande biträden.
Det man kallar fria och öppna vattencommunicationer är en senare åtgärd.
Strörnmarnes första tyglande är ett grofarbete, som bör föregå, och först senare uppstår fråga om än mera lättade vattencommunicationer.
Det nu ifrågavarande arbetet är af samma natur,' som afvittringen, hvars ändamål är de stora utmarkernes delning, och bostäders inrättande i ödelrakler.
Sådant måste föregå, innan dessa provinser kunna bringas till samma lif, som de provinser, hvilka omgifva insjöarne.
Allt della synes mig mer och mer aflägsnadt derigenom, att man bestämt valtencommunicationer såsom egentliga föremålet för anslaget, och derigenom att man nästan uteslutande tänkt på den vattenlinie, som går från Götheborg till Söderköping.
Jag har derföre önskat, att åtminstone en del af anslaget malte reserveras till användande enligt med den riktning man gaf åt hela anslaget år 1818.
Man har sagt, att medlen ej räcka lill, och derföre bestämt hela summan lill 5o,ooo R:dr.
Ej ett ögonblick skall jag tveka att tillstyrka upplåning af 5o,ooo R:dr årligen, om jag vore försäkrad, att dessa 50 H. i3* Den 8 Januari) f. m. 5o,ooo R:dr skola uteslutande komma de norra provinserne lill godo.
Val har man lemnat dem apparencer att efter 5 år åter komma i åtanka, men sådant går sällan i fullbordan.
Jag får tillika namna, att Utlåtandet, enligt hvad man sagt mig, hufvudsakligen på grund af min reservation, blifvit af Preste- och BorgareStånden återremitteradt, och anhåller jag att Ridderskapet och Adeln ville häruti instämma.
Då första gången strömrensningsfrågor uppstodo, var det i följd af den yttrade önskan, att man måtte uttänka några medel, hvarigenom de förluster, som Sverige gjorde på Finska handeln, kunde minskas.
Man ville finna, att de norra provinserne ej allenast kunde förse hufvudstaden med ved, utan äfven med victualier.
Man anslog således för strömrensningar en årlig summa, och uttryckte detta syfte för anslaget.
Styrelsen vidtog åtgärder, alla ledande derhän att den afsigt, som Rikets Ständer framställt, skulle vinnas, men Styrelsen hade den oturen, som vanligen äger rum i Sverige, att kommande Ständer yttrade andra önskningar.
Anmärkningar uteblefvo ej heller Öfver åtgärderne, till den grad korsande hvarandra och osammanhängande, att de personer, som med delta anslags förvaltning hade omsorg, voro kastade från den ena sidan till den andra mellan de särskilta önskningarne.
Om D e ii 8 J a n u a r i i f. m. '97 under ett sådant förhållande föga, eller blott eu liten del af ändamålet, vunnits, är det icke underligt.
Det vore snarare ett mirakel, om Statsmedel, använde under ett sådant förhållande, kunde åstadkomma något godt.
Vilja Rikets Ständer göra något för näringarne, så mäste de afsäga sig alt, då de anslå medlen, vara speciella förvaltare, det vill säga, alt bestämma, hvar medlen skola användas.
När man har en Styrelse, till hvilken man öfverlåter anslag för näringarnes upphjelpande, så måste man tillåta, alt den får följa en plan, och icke oroa planerne, hvarigenom frugterne förstöras.
Detta är Strömrensningsfondens historia.
Vilja Rikets Ständer nu gifva föreskrifter i det speciella, så fruktar jag, att anslaget föga eller intet gagnar.
Jag har sjelf en tid haft det förtroendet, att sitta i SlrömrensningsCommitteen.
Den har beklagligen ständigt baft att strida emot Revisionsförrätlningars och Ständers särskilta åsigter.
Somliga hafva klandrat, andra hafva berömt åtgärderne.
Min tanka är, alt man antingen alldeles må indraga ett sådant anslag, eller ock hafva fullt förtroende till Styrelsens bemödanden, att använda det efter bästa förstånd.
Jag tror således icke, att någon återremiss är nödvändig, utan tillstyrker bifall å Utlåtandet, samt hoppas, att den dag en gång skall komma, då man, klarare än nu vanligen äger rum, skiljer emellan Styrelseåtgärder och Lagstiftningsåtgärder.
Den 8 J a n ua r i i f. lii.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner_, Adolph Göran:
Efter hvad Herr Lefren nu yttrat, har jag mycket litet alt tillägga.
Jag tror mig likväl böra upplysa, alt då man så nitiskt ifrar för anslagets beviljande för de norra provinserne, borde man först hafva tagit en närmare kännedom om hvad sora verkligen kan i de norra orterne uträttas.
I följe af de arbeten, som redan äro gjorde, är LjungaElfven upprensad ända mot gränsen af Jemtland, och flottning kanske så långt som skogstillgångarne det erfordrat.
Man trodde, att delta närmast skulle befordra Rikets Ständers afsigt, att bereda vedtillgång för Hufvudstaden, emedan omkring LjungaElfven voro stora skogar angränsande; men följden har hittills blifvit, att den öppnade communicationen väl begagnats till flottning af bräder och bjälkar, och är förmånlig för träd varuhandeln , men ej för ved, emedan transportkostnaden gör veden så dyr, när den kommer hit, alt den ej kunnat, utom vid särskilta tillfällen , med fördel afsättas.
StrömrensningsGommilteen försökte att låta hämta ved från de norra provinserne; den har haft den upplagd, och ändtligen fått den försåld, men utan vinst.
Således har den saken ej visat sig så fördelaktig, som man trott att den skulle blifva.
Sedan har ÅngermannaElfven blifvit rensad.
Umeå- och Yindels-elfvarne äro rensade så mycket som localen kan medgifva, och flottning är obehindrad ganska
Den 8 J a n u a r i i f. m. '99 långt upp i Lindet ifrån Saltsjön.
Äfvenså Kalix-elf, så att flottning både af tjärtunnor och andra trädvaror kan verkställas.
Vid de fleste af de andra elfvarne i de norra provinserne äro undersökningar gjorde, hvilka ådagalagt, att på manga ställen vidlyftig rensning i desse provinser skulle vara mera kostsam än lönande, och följderne icke svara emot det åsyftade äudamålet.
Jag skulle i detta afseende kunna hänvisa till flere ganska utförliga Betänkanden, som finnas i Strömrensnings-Commilteens handlingar.
Måhända är ännu åtskilligt att göra, det nekar jag icke, så väl i IndalsElfven som LjungaElfven längre upp, och kanhända något uti Piteå-och ÅngermannaElfven; men derföre är icke sagdt, att ju icke andra nyttigare eller mera gagneliga företag finnas.
Dessa gifvas säkerligen i Wermland, i upprensning af Clara- och Byelfvarna.
De äro vida vigti gare för det allmänna, och skulle göra större nytta, än någon upprensning af de ifrågavarande elfvarne i de norra orterne.
Jag har velat anföra dessa exempel, icke för alt bestrida att det ju kan vara nyttigt att befordra industrien i de norra orterne, och lätta communicationerne med deni, men. för att visa vigten deraf, att man icke gör bestämmelser, som motverka det ändamål, sorn måtte vara det hufvudsakligaste, nemligen att medlen användas, der de göra den största nyttan för landet och näringarnr.
Det är derföre jag för min del, äfven på 3»Q Den 8 Ja n 11 är ii f. m. de grunder Herr Lefren anfort, anhåller att Utlåtandet måtte blifva bifallit, och att bilsets Ständer icke ingå i sådana särskilta stadgande» om detaljer, som motverka ändamålet.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag alt fortsättas.
Herr Munck af Rosenschöldj Eberhardj, uppläste följande: Sedan Rikets Ständer beslutat icke blott myntbestämning, utan äfven en innan nästa Lagtima Riksdag förestående utvexling af silfver, torde vi böra vara betänkte på medel till beredande af fördelaktigare handelsförhållanden, i synnerhet med de länder, som pläga påföra oss mycket mera varor, än vi dem, på det att icke lill 1 i q vide i- a nde af deras öfverskott en del af Bankens silfver må utvandra, hvilket visserligen icke så lätt återkommer, om icke i stället för nämnda ofördelaktiga, ett fördelaktigt handelsförhållande inträder.
Angeläget torde derföre vara, att, så väl för stadfästande af vår beslutade myntreglering, som för befrämjande af Nationens välstånd, och deraf beroende förmåga att utgöra och uthärda så dryga vid denna Riksdag beslutna skattebördor, vi söka till att uppmuntra vår inhemska production, och afsättningen Den 8 Januarii f. m. 201 af våra egna, till en del öfverflödiga produeter, genom lättad transport, samt i denna tid af penningebrist och deraf uppkomna creditbrist, genom lämpliga anslag, hvilka, så använda, skola framskaffa valuta för det derigenom i rörelse satta penningecapital, och minska införseln af utländska, utan att derföre minska utförseln af egna, varor.
I följe häraf, och i sammanhang med förevarande Stats-, Banco- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 26 November 1828, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade valtencommunicationers befrämjande, samt äfven i sammanhang med det af Ridderskapel och Adeln redan bifallna Utlåtande af StatsUtskottet, angående understöd till beredande afcommunication medelst Äng-och Trampfartygemellan Stockholm och städerne vid Bottniska Viken , och derjemte i anledning af den inträffade händelse, alt tillförsel af ved till Stockholm i betydlig mån aftagit, och att i följe deraf priserne å den ofantligt stigit, ja, att god och torr ved icke för något pris i tillräcklig rnängd för närvarande kan erhållas, men med kännedom deraf, att den för Stockholms behof i en del af de norra provinser tillgängliga ved, numera, sedan tullen på Finsk ved blifvit förhöjd, i synnerhet af blist på vedskutor icke i betydlig och lill - 202 Den 8 J a n u a r i i f. m. räck i ig qvantitet till Stockholm afsändes, får jag denna gång vördsammast föreslå 2:ne alternativer, nemligen: 1:0
Att om anslaget, hvilket förevarande Utlåtande nedsatt till hälften, blir till sitt förra belopp bestämdt, en lämplig del deraf användes
Lill befrämjande af tjenlige vedskutors byggande, på det sjelfva hufvudändamålet med anslaget må vinnas, nemligen att ej blott få veden strömmarne utföre, utan ock till Stockholm. 2:0
Eller ock, om nämnda anslag ej biifver förhöjdt till sitt förra belopp; att ett tillräckligt låneanslag, mot ringa eller ingen ränta, må beviljas till vedskutors byggande, mot vilkor, att de byggas och användas för det utsatta ändamålet, vid äfventyr, alt lånet annars med full laglig ränta från dagen, då det bekommes, återbetalas, hvarföre nöjaktig säkerhet sättes.
Med afseende derpå, att en större säkerhet härigenom äfven beredes för Banken, och att penningarne härtill i längden gå ur utlänningens fickor, vågar jag äfven af sjelfva BancoUtskottet påräkna bifall till denna min motion.
Det är tid, att icke uteslutande fästa sin uppmärksamhet och bevilja anslag åt communicationers och transporters befrämjande genom Canaler och andra konstens dyrbara åtgärder, utan ogk Den 8 Jan uar ii i. m. att befrämja begagnandet af vår kustfart, som naturen utan några kostnader i så vidsträckt mån förunnat oss.
Sådana som det af mig föreslagna anslag, bidraga både tili att öka välståndet inom landet, och att upprätthålla vårt myntvärde, och det ifrågavarande skulle gagna både säljaren och köparen, Sedan Rikets Ständer varit så frikostige med anslag, som lill större delen ej användas till en ökad produetion, böra de ej vara för sparsamma i anslag för dennas befrämjande, äfven genom lättad afsättning medelst lättade transporter.
Jag tillstyrker derföre återremiss af förevarande Utlåtande, samt att denna motion må få densamma åtfölja.
Med Grefve von Schwerin delar jag hans åsigt, att befordra näringsförmågan och folkökningen i de norra provinserne, men jag delar ej hans åsigt, att Rikets Ständer skola föreskrifva Regeringen fördelningen af de anslag, som lemnäs för strömrensning,arne.
Jag delar deremot fullkomligen Herr Lefrens mening i detta afseende, och jag tror att, då Rikets Ständer ingå i detaljerne, skämma de bort det goda de åsyfta.
Jag kan ej eller fästa mig vid de uträkningar, som en Ledamot af RorgareStåndet gjort på de stora lillgångar ne; men deremot tror jag att, om man önskar göra Strömrensningsfonden gagnelig, och vinna något ändamål dermed, är da:; Den b Januari! f. m. föreslagna summan för liten.
Det skulle derföre väl löna mödan att genom lån öka fonden till samma belopp, som de förra åren.
Om återremiss beslutas, vore delta den enda anmärkning jag ville bifoga.
I afseende på hvad den siste Talaren anfört om vedhandeln, och dertill börande förhållanden, så tror jag, att just det höga vedpriset i år torde framskaffa tillgångar på ved lil! nästa år.
Derigenom befordras ändamålet i naturlig väg, och jag tror ej, att det vinnes genom anslag till byggande af vedskutor.
Sättet att bygga skulor, lär icke vara okändt i de norra provinserne, och lönar det sig att föra ned ved, blir det ej brist på skutor; i annat fall hjelper det ej att bygga skutor, om man ej får ved att föra på deni.
För att icke upptaga tiden, skall jag endast anhålla att få förena mig mig med Herr Lefren och Hans Excellence Herr Grefve Mörner, angående det ändamålslösa af att representationen utminuterar tillgångarne, då den mindre än Regeringen är i tillfälle att bedöma deras rätta användande.
Skall man det, så ser jag ej, hvarföre icke den mängd af ansökningar, som inkommit, skulle hafva lika anspråk.
Jag tror, att om den principen varit följd, alt åt Regeringen öfverlemna tillgångarnes användande hvar som helst det lämpligast vore, hade anslaget haft bättre följder.
Om t. ex. hvad Ljunga-elfven ko - Den 8 Januari i f. m. 20 5 stat, hade varit användt vid Götha Eif, hade det varit mera fruktbärande.
Jag skulle tillstyrka återremiss, om det vore någon utsigt att få större tillgångar till ändamålet, men då det i alla fall betyder så litet, om företagen hvila några år, och anslaget kan blifva så mycket större vid nästa Riksdag, då äfven tillräckligare upplysningar kunna vara inhämtade, tillstyrker jag bifall å Utlåtandet.
Jag förmodar, att flere af Ridderskapets och Adelns Ledamöter inhämtat kunskap om StatsUtskoltets Utlåtande öfver förrättad revision af strömrensningsmedlen för de förra åren.
De, som det gjort, torde finna, att StatsUlskottets Ledamöter icke underlåtit taga kännedom om strömrensningsarbetet under de g förflutna åren.
Jag får tillägga, hvad mig enskilt beträffar, att jag berest de norra orterne, i uppsåt att lära känna dem.
Resultatet af mina resor är, att det vore orättvist att glömma dem, och ett fel emot sund politik att glömma deras rättmätiga anspråk, såsom man hittills gjort.
Jag är långt ifrån att vilja bestämma vilkor för gjorde anslag till Regeringens disposition, och hatar ingenting högre, än detta handlingssätt inom en representatif Stat, öfvertygad att det är genom dylika stipulationer, som det constitutionella sinnet förstöres.
Till bevis för denna min åsigt får jag åberopa min reserva - ao6 D en 8 Januari i 3'. m. iion vid Betänkandet om anslag alt användas, i händelse af missväxt.
Jag har blott velat bäfva den stipulation, som Utskotten gjort, då de säga: att de an slagne medlen icke inå användas till annat än communicatianers förbättrande, öppnande eller lättande å de ställen, der de prof vas vara af behof vet synnerligen påkallade, och för elen allmänna rörelsen medföra största nytta.
Genom denna stipulation är bela norra delen af Sverige skiljd ifrån alt få ett öre af anslaget.
Det förslår hvar och en, att, på handelsvågen, väga de fördelar mera, sorn kunna härflyta af lättade communicationer med Wermland, än de som kunna påräknas af åtgärder lill befordrande af större lif i de norra provinserne, men man bör ej inskränka sig allenast till det, som verkar på handelsvågen, och kommer framtill tellen samt ger inkomst.
Om man ville raisonnera så, borde inga medel anslås till afvittringar i de norra provinserne; det vore då bättre, att använda anslaget i Skaraborgs Län tili enskiften.
Men hvad blir det för kropp af Sverige, om den ena delen tillväxer i styrka deli frodighet, under det den andra delen förblifver i vanmakt?
Det tillhör en Styrelse att tillse, det delarne harmoniskt utveckla sig.
Då allenast blir en gemensam anda, och ett gemensamt forsvar möjligt.