Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad som nu beslntes, verkar allt fram jent, emedan om arbetet skall komma att inställas och vattnet en gång får intaga nuvarande arbetsrum, återgå hastigt, icke allenast Stenkols-Verket, som nu uppehåller en mängd trefna och nyttiga med. borgare, utan oell hela trakten deromkring, hvilken nu består af rika och vidsträckta åkerfält, till hvad den förut- var, ett sumpigt och onyttigt kärr.
Alla de hittills nedlagda omkostnader blifva då utan all nytta och man skall snart men för sent inse följderne af ett så olyckligt beslut.
Enligt officiella uppgifter grundade på nog* granna undersökningar , utgjorde kol tillgången 181S ett belopp af 10,000,000 tunnor.
De sednare gjorde undersökningar anvisa ännu betjdli* 12 Den 3 Ntvembar f. m. gare tillgång, ehuru äfven desse i saknad af nödige medel, icke på vederbörligt sått kunnat fullföljas, hvarken på djup eller i fällt; och det år icke utan anledning, att, örn borrningsförsöken fortsattes på större djup ån hittills skedt, torde ännu en Stenkols-flöts kunna anträffas, mäktigare ån den man redan känner.
Så år åtminstone förhållandet vid de Engelska Kolgrufvorne, med hvilka denna i öfrigt åger mycken likhet
Men hvartill tjena desse dyrbare tillgångar, om de ej kunna begagnas; följden deraf blir otvifvelagtigt, att en vid sä många Nåringsföretag oumbärlig artikel, kommer att betunga handelsvågen, och ännu mera i det fall, då all inrikes tillgång ej mera år aft påräkna.
Förestållom oss endast i krigstillstånd med England, hvarifrån skola då Stenkol erhållas, för våra Fyrbåkar och andra inrättningen, hvartill de samma nödvändigt måste användas?
Skall uppfyllandet af det inhämska behofvet bero af Utlänningen och fiendens godtycko? hvilken inflytelse på priset skall detta förhållande medföra?
och bör man tveka i valet deremellan och emellan den national-vinst sorn sig erbjuder, då man efter fyllda egna behof, tillägger en ny exportartikel , till de få som detta land alsträr och i saknad hvaraf man ofta måste klaga, öfver en olycklig handelsställning och en återhållen Nåriugsförkofran.
Så handlade man icke fordom, då man vilie bereda sitt Fäderneslands välstånd; man såg detsamma i stort och man underkastade icke detsamma stundom ensidiga ziffer-be - Den 3 Novembej f. m. räkningar för dagen.
Jag har ej kunnat underlåta vånda uppmärksamheten på ett Verk, hvilket i så betydlig mohn kan bidraga till landets förkofran och det skall derföre smärta mig om Riksens Ständers Beslut skulle orsaka dess undergång.
Jag bör ock härvid tillägga, att det år icke endast Stenkolen som hår förtjena afseende.
Det lager af eldfast lera till en famns måktighet, hvarpå undre koiflötsen hvilar, år af ett stort och oberäkneligt värde, så i afseende på dess ymnoga tillgång som lerans förträffliga egenskaper, hvilken på stället och med ringa kostnad borde kunna användas till tegel och flerfalldiga andra nyttiga tillverkningar och utgöra en förmonlig afsättning både utom och inom Riket, hvaraf betydliga q vaniiteter nu måste införskrifvas: en omständighet af desto större vigt, som behofvet af denna material, med en stigande industri, årligen tilltager.
Af Herr BergsRådet Broling® officiella betyg vitsordas, att denna lera år lika god och användbar som de båsta utländska^ men hvilken skillnad företer sig uti prisen och hvilket fällt för hittills okända fabricationer erbjuder icke Höganäs, äfven i detta afseende.
Det torde böra anmärkas, att en Engelsk tegelsten af vanliga dimensioner, hår på stället betalas med io å 12 sk.
Riksgäldssedlar och skulle efter all anledning tillverkad i Skåne med fördel kunna säljas till £ elier ^:del af förenämnde pris.
Både
Uti dess råa och förädlade tillstånd skall denria sort lera finna begärlig afsättning på främmande platser, under det en mängd fabricationer I* JStn J Ntrtmitr fm mt deraf, till både inhåmsk- och utländsk förbrukning pä sjellva stället bör kunna sysselsätta ett stort antal arbetare, om endast medel kunna sani. las, för så vål Grufve-driften, sorn de flere inrättningar, hvilka dermed böra äga gemenskap, och äfven i detta afseende förtjenar Skånska Stenkolsverket, såsom det enda ställe i Riket , der denna rudimateria år att tillgå, Riksens Ständers synnerliga omvårdnad.
Så hafva äfven många af de förenade Utskottens egna Ledsrnöter betraktat denna fråga, hvilkas reservationer jag nu får åran åberopa , under ödmjuk anhållan, att deras deruti yttrade mening och tillstyrkan, får blifva grunden för det beslut Ridderskapet och Adeln nu går att fatta , i denna för Riket vigtiga angelägenhet; ett beslut sorn kommer att afgöra, om Skånska Stenkolsverket ännu i sin linda och outbildada skick, skall upphöra derföre, att närvarande Bolag icke förmår att drifva detsamma, och om snan med någon uppoffring, bör finna det värdt, att ännu kunna uppsöka, de der tillgängliga, skatter, eller om de skola lemnäs ouppsökta och således ufan eli nytta för Fäderneslandet.
Bifall es Utskottens Betänkande, så är i och med detsamma denna dom afkunnad.
Det återstår då icke annat, ån att plundra de kol sorn ännu finnas qvar i den öfra delen af Grufvan, hvarefter liela trakten återgår, till ett för all »•altur onyttigt kärr, sådant det var innan Ver-j kets anläggning. 85#f; j V» vern ier f i m.
ESCslle»
Sier minoritetens i detta Sinne gjörke freosstålining och förslag, så beredes derige»«»a en möjlighet för andra medborgare, at t med cu för ändamålet afsatt tillräcklig Fond, fortsätta sibetet och draga nytta af de hittills nedlagde kostnader och sätta Verket i det skick, att det anert skall anses såsom ett Riksgegneligt företeg, till verklig förkofran för dess ågare och ett ▼årdigt minne af i8a3 års Ständers visa öfver-' läggningar.
På alla dessa skål vågar jag anhålla om Herrr Grefvens och Landtmarskaikens proposition till afslag å Betänkandet samt i den förhoppning, att Höglofl» Piidderskapet och Adeln dertill lemnar sitt bifall, Herr Grefven och Landt-» Marskalken derefter till antagande behagade göra proposition å följande af Herr Lagman Norens uti dess reservation föreslagne puncter; Att Statens fordran, utgörande 199,560 R:dr Banco med derå löpande ränta, raå afskrifva och öfverlåta» på interessentei ne uti Skånska Stenkolsverket, under följande vilkor : 1:0 Att Bolaget ombesörjer teckning och uppbörd af en Fond, stor *200,000 R:dr Banco, hvilken Fond ovillkorligen måste användas, för fullbordandet af Ryds Schakt, för arbetets bedrifvande på nedre flötsen, ock inrättandet af sådan® fabricationer, hvartill i synnerhet den ymniga tillgången af eldfast lere, erbjuder rudimaterie* - Ben 5 November f, m. 2:0
Det sålanda formerade nya Bolag, soffi inom 2:ne år efter kungörandet af Riksens Ständers derom fattade beslut, bör vara uppgjordt, skall genom ordentliga räkenskaper, hvilka af Riksens Stånders Revisorer granskas, redovisa på hvad sått och till hvad belopp den tecknade summan blifvit anvåndt 5:o Till säkerhet för Staten, att denna summa till förenämnde ändamål användes, bör afbetalningen å framledne Hans Excellence Hr Grefve Ruuths skuld till Staten, tills vidare och på vanligt sått erläggas till RiksgåldsContoiretj men något deraf icke af Bolaget lyftas, förrän genom räkenskäperne blifvit styrkt, att hela den teknade summan, för ändamålet blifvit använd.
Derefter skall Bolaget vara berättigadt, att uttaga hvad sorn till RiksgåJdsContoiret influtit ; äfvensom att i mohn, som länet enligt de afgifne skuldebrefven utgår, det samma till hela det reverserade beloppet, så i hufvudstol sorn ränta uppbära, och ifrån den tiden frikallas Bolaget från någon speciel granskning ef Verkets råkenskaper. 4;o Eänr den nya Åctieteckningen skedtj bör Bolaget afgifva sin förbindelse, att enar detta Verk lemnar en vinst af & procent, erlägga till Staten en procent och således behålla 7 procent; då denna vinst uppgår till 10 procent, likaledes utgifva 2 procent; vid 12 procent betala till Staten 3 procent, hvarutöfver Statens inkomst, af detta Verk, icke får beräknas. />.« 3 November f. rn. (f 5:o
Den vid 1820 års slut af Bolaget ännu återstående enskildt» skuld till Statsverket, bör, efter qvittning al premiemedlen, afskrifvas, utan att falla Bolaget till last, men ifrån samma stundi upphör åfven all vidare utbetalning af de hittills beviljade premier.
Herrar Fullmågtige uti RiksgåldsContoiret kunde anmodas, att om verkställigheten af ett sådant beslut draga försorg.
Friherre Toll, Gujtaf Philip‘ Då nu frågan rörande StatsVerkets Öfvertag°nde af Höganäs StenkolsVerk blifvit af de sammansatte Stats- och OeconomieUtskotten afgjord, och på öfverläggning inom RiksStånden ytterligare ankommer bestämmande af detta stora patriotiska företags bestånd eller undergång, vågar jag till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln enkelt framställa de grunder, hvarpå min öfvertygelse fästat sig i denna sak och underkastar den med vördnadsfull tillförsigt dess upplystare ompröfvande.
Icke utan ensidig känsla af enskildte fördelar, skulle man från Provinsen Skåne kunna anses bedöma förmonen af den härigenom blifna lätthet, att ined så kalladt brå sina behof.
Dessa årn inom denna P ovince af allmänna röden och verkligheten, så vitsordade, att jag härvid icke upprepar annat än en itereBil. till Ridd. o. Ad Pr. X- Band. 2 »i 9*n j Ntifrtmiw f. m„ råd önskan om förbättrad skogshushållning, fös ett i framtiden bereda tillräcklig» tillgångar.
Ni väl; det antal hushåli, sorn redan i denna angelägna bergningsgren åiitar Stenkols Verkets såmro kohltillgångar, åro redan flere tusende, en mängd fattige rörer den hjelp, att af den såkallade flisen få upphämta för intet; månne denna sort ensidighet är klandervärd; månne denna Province, i nion af sin folkmängd, af de mest skattdragande, och uti denna stigande progression, genom beiydliga odlingar, icke kan äga anspråk att genom Staten i dessa sino behof underlättas, ty i min tanke blir vinsten af landets uppkomst, genom nyttiga och allmänt gagneliga företag, »äkrare att bygga på, än den säkerhet, som inom väre Stats Oeconomiske beredningar, nästan alltid och uteslutande blott fästas vid räntebärande penni nge-capital er.
Staten år i min tanka icke ett dödt ting, för hvars uppehälle individuerne ensamt böra contribuera, det är en lefvande kraft i ett samhälle, som till dess förkofran skall visa sin fullhet, der det allmännas nytta icke kati på enskilt bekostnad framsträfva till /igtig fullkomlighet.
Jag menar härvid icke understöd för Fabrikater af utländske råämnen, hvilket jag med Utskotten anser hörande till den helt enskilt® industrien och styrelsens omvårdnad m. m. samt alldeles icke någon misshushållning' med Statens medel.
Jag fäster mig vid Sveriges natur-alsters frambringande till allmänt gagn , och tror att då (som hår år falleij resultatet är gifvet samt älven vitsordadt af sjelfve Utskotten i dess prsemiaser.
Statens kraft bör under - håll» den dignande emia!ta. Jag förbigåt be-1 räkningen af de tusendet&ls tunnor Stenkol, som af båsta sorten elier N:o i nied begärlighet afsåttes och hvarföre nu värdet inom landet förb lifv er; Herr af Uhrs grundeliga afhandling i ämnet gör tillfyllest, nog år veta, detsamma antal, omkring 60,000 tunnor, skulle säkerligen arli. gen utifrån införskrifva®, i händelse af detta Verks nedläggning j och i hvilken afgrundslik belägenhet voro alla de fattiga hushållen försänkte, hvilkas uppehälle vid sina Fiskerien och arbetsyrken, endast härigenom lätias och göras möjliga.
Jag vilje upprigtigt Önska, det snart vore tid, att man uti SfatsOeconomiskt afseende, förändrade det onda som brådstörta)’ alla näringar och industrier; att man liknade England mera uti principer, ån tal och modeller; att nian ånteligen kom ifrån den collisgion sorn synes rådande i begreppen, den nemligen:
Att Statens Vinst eller förlust, blott beräknas efter högre eller lägre ränta af penningar; ty Engelska Staten lånar sjelf, för att lemna underslös åt sådane patriotiske verk och företag, hvarmed det allmännas vinst berndes, till och 'med vid äfventyr att uppoffra ränta.
Om vi till exempel genom Bankens tillgångar, ej äga medel, hvar vore vål Rikets credit-verk lämpligare ålita, ån der hypotlieket af allmänt vål och nytta redan vöre gifvet ?
Det måtte förlåtas hvar och eri, som Upprigtigt behjertar sitt Fäderneslands vål, att rysa för fortgåendet af allt som leder till dess vanmagt; det måtte således icke räknat min foster. *0
Ven 5 yfovtmbtr f. m landskånsla till last, att jag högt ifrar emot en StatsOeconomisk tbeori, hvilken ligger till grund för den penninge aristocratiska andan, 6om qväfvande den sanna industrien, förderfvande nationens krafter, uttröttar dess mod och förvekligar dess mandom, i en tid, då den stående liksom för sig sjelf, behöfver allt för att så förblifva och som slutar med, att under friheten» allmänna hyllning, visa menniskan uti friheten» träldom för att frukta den.
Jag har haft tillfälle med stor tillfredsställelse höra på detta rum, de utmårktaste bland våra talare, med värdighet och värma höja sin röst för den sanna patriotismens belönande och uppmuntran af nationen; jag behöfver ej mer lÖr att ledas på en jemförelse häraf, ån nu blott erhindra, det framledne Hans Excellence Grefve Ruth gick, att, med uppoffring af sin betydligaste egendom, bereda åt Sverige den Statsvinst, som jag för min del redan inser tydelig, af Skånska Stenkolsverket.
Hans stora patriotiska företag skulle då falla såsom prof af Nationens erkånsla emot sådana, och det lärer af sig sjelf göras tydligt, att
Nationen icke inom sig gillar så stora kraftyttringar af den enskihita patriotismen, för att för kommande tider förvisa dem.
Med känsla af allt detta tvekar jag icke gifva min röst för StatsVerkets öfvertagande af Skånska Stenkolsverket i enlighet med hvad af Herr af Uhr blifvit föreslagit; saint att
Nationens tacksamhet derigenom på vederbörligt sålt högtidligen tolkas emot denna störe mans minne sorn grundat och befordrat företaget.
Anhållande» om efsiag å Utskottens Betänkande, Xi £(iKsemb*r /, m* II N:o 3.
Herr af Robsony Carl Magnu»:
Hvilka mer eller mindre liberala åsigter man än må äga i afseende på inhemska råämnens förädling på stället, eller lättade utvägar för kringspridandet af den utländska konstflitens producter inom landet, skall den öfvertygelsen dock förmodeligen af alla gemensamt delas, att de alster dem en vålviljande natur nedlagt i fosterjordens sköte, företrädesvis förtjena att upptagas framför den ovisa utvägen att för samma vara skatta til! främmande Länders industriel Om Sveriges Södra Landskaper skulle med mindre värma deltaga i allmänt nyttiga åtgärder för befordrande af de Norra Provincernas Bergshandtering, och de sistnämnde deremot med liknöjdhet åhöra de förslag, som till de förres båtnad, i afseende på dem enskilt tilldelta natur-fördelar, kunde göras, skall jag alltid anse dem lika orättvisa, och hela saken af samma ogagneliga beskaffenhet, som all rangtvist mellan vettenskaper och näringar, då alla gemensamt hvar i sin raon bidraga till det helas välstånd och förkofran.
Med tillämpning af dessa grundsattser till Skånska Stenkolsverket kan jag för min del ej annat, ån anse dess upprätthållande af högsta vigt, ej mindre för Vinnande af de till så många nyttiga företag anvåndbaje Stenkolen, ån för åtkomsten af den ypperliga eldfasta lera, hvilken J9en ^ ]Vo remler fm* inom få decennier helt vist hår liksom i England, skall finnas ojemförligt fördelagtig vid våra talrika masugns-byggnader*
Om vi återgå till den period, då för omkring 70 år sedan, blott några små anledningar visade sig till stenkol i traktan af Boserup och Helsingborg, så finna vi, att Staters då redan ined värma understödde dessa svaga förhoppningar; hest visst skall ingen påstå det vara mindre anledning till biträde nu, sedan genom enskilda medborgares uppoffring af flere hundra tusen Riksdaler , den sanning blifvit lagd i dagen, att millioner tunnor kol verkligen finnas-på stället, oberåknadt en nästan outtömlig tillgång af eldfast lera.
Jäg skall icke ingå uti afgörande! af den frågan, huruvida t. ex. en enskild man, som anlagt tvenne kostsamma vägar, på Ömse sidor om en flod, men icke ägt förmåga att med en bro förena dem, vöre berättigad till någon ersättning, sedan Staten ingått i denna sistnämnde kostnad, och såmedelst gjordt vägen allmänt farbar; jag vill endast betrakta den ifrågavarande saken sådan den nu år, nemligen att Staten åger en fordran af omkring 200,000 R:ör hos nuvarande Bolag i Stenkolsverket.
Att man med all sorgfällighet bör vårda Statens medel år en på högsta rättvisa grundad sanning, men Staten åger ju ingen eljer ganska obetydlig direet fördel af Strömrensningar, Mossodlingar, Canalbyggnader m. m. och likväl, åro alla tvifvelsmål redan besegrade, om det Riksnyttiga användandet af medel dertill.
I Jf. w.
Om man med den vägledning som finnes nti Herr C. D. af Uhrs anförande samt Friherre Cederströms oell Herr J.
Norasi med flere* reservationer, skulle föreslå, att det nya Bolag som komme att upprättas, fick sig skulden till Statsverket ålagd på det vilkor, att för hvarje tusende tunnor kol sorn upptoges ur den kolflöts, som genom vatten-schaktet vid Ryd, blefve tillgängelig, en viss summa fick afskrifvas, så vore Bolaget, inom t, ex. ao år, befriadt fråa denna skuld och Staten ägde den tillfredsställelseRen, att hafva bidragit till det allmännas fördel, liksom förr skett och ån sker med nya vågars och Canaiers anläggning.
Genom detta liqvidafionssått försvunne skulden i samma förhållande sorn arbetet närmade sig till uppfyllandet af det åsyftade Riksgagneliga ändamålet, hvilket, en gång vunnit, skulle försäkra en stor del af vårt land att alltid åga bränsle, våra Fyrbåkar lysämne och för våra Ångmachiner öppna en sådan mångfaldighet uti tillämpningen vid transportinrättningar, Fabriker och Bergverk, att gränsen för beräkningen af landets fördelar ingalunda kan bestämmas.
Före»tåiler man sig ock den outtömliga och rika, i dagen liggande Lappska Jernmalmen, en gång, genom verkställare transporter nedkomma till hafvet, samt vidare öfver detsamma för-’ flyttad, äfvensom att, genom den i andra länder antagne och vid en del ställen på en ofantlig stor scala utförde pudlingsprocessen, en ny jérabertdning hår kunde uppkomma, örn hvars i>m 3 1Kovembtr f. m. framgång, då man har stenbol och eldfast lera att använda, intet tvifvel återstår; så inser man genast huru opatriotiskt det skulle vara, att genom StenkoUVerkets ödeläggande, eller sådan© half mesurers vidtagande som endast dertill leda, hafva släkt allt hopp för framtida förening ef de skatter Norden och Södern hår bjuda till Fäderneslandets rikedom genom inhemsk production.
Menåfven utan ntt uppställa någon gissning om natur-håndelser och snillets medverkan, i en aflägsen framtid, år i afseende på Bergshandteringen, den fördelen oss helt nära, som följer af utbytet, »f all dm inre beklädnaden i våra masugnar från den oftast bråeklige och vansklig© stållstrnen, till så eldfast tegel, sorn uthärdade den starkaste eldgrad och heji dr, så att , tackjernsblåsningar derigenom kunna underhållas i långa tider och kol-ödande mellanskiften, af ugnarnes oftare reparerande och uppvärmning, undvikas.
Vissheten om goda Stenkols och eldfast leras tillvarelse, uppmanar oss till det stora och afgörande steg, hvilket de vid Utskottens Betänkande fogade reservationer afse; och utom hvilket, Svenska Stenkolsverket, ej vidare skall våckas utur sitt Jkendöda tillstånd, ’
Vm 6 Hotftmber f. m, jg Bilaga till Pleni-Protocollet för d 6 November, förmiddagen.
N.o i.
Friherre aj Nordin, Carl Johan: Rikets Ständer hafva genom deras underdåniga skrifvelse till Kongl
M af den i4 sist— ledne Augusti rörande Saltpeter-fonden , dels betydeligen nedsatt denna fonds blifvande inkomster, dels och år, å fondens varande behållning på en gång an vist en större summa, hvadan StatsUtskottet i dess den 27 Junii afgifne Betänkande, rörande Saltpeter-gårdens nedsättning yttrat: ”att ehuru för Saltpeter-fonden vid ifrågavarande förändring och nedsättning af dess tillgångar, icke skulle blifva att påräkna vidare inkomst ån råntemedlen å de summor deraf, som åro utlånade, eller ytterligare kunna blifva förräntade, synes likväl ofvannämnda återstående behållning vid detta års slut 470,102 R;dr 10 sk., lemna vida mer ån tillräcklig disponibel fond för sistnämnde årlige utgifter intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer blifva i tillfälle att efter sig företeende omständigheter, härom ytterligare förordna.”
Detta StatsUtskottet* Betänkande år ock af Rikets Höglofl, Stån - der bifallit och således grunden för den lif?
Majit den i4 påföljande Augusti afgångne underdåniga skrifvelse , men dä derutinnan den af Utskotlet löreslagpe åtgärd till lörökande af S-dtpeterFondrns inkomster icke finnes upptagen, lydande den underdåniga skrifvelseri sålunda: ”Hvarjemte Riksens Ständer få till Eder Kongl.
Majit öfverlemna att med den ofvan calculerade behållningen af Saltpeter-fonden, låta besörja de erforderlig© utgifterne i och för gårdens uppbörd och transport samt
Saltpetertillverkningens bibehållande och befordran, medelst inlösen för Statens räkning af hvad å denna vahra utöfver skattskyldigheten kan producera*.
Och då det synes mig af synnerlig vigt, att i denna fond, hvars ändamål har ett så väsendtligt inflytande uppå hela Rikets Saltpeter näring, förvaltas på ett sått som mest instämmer med Statens interesse, anhåller jag vördsamt om remiss till StatsUtskotfet, med anmodan det Utskottet måtte få »ig ålagdt, till Rikets Ständer inkomma med förklaring huruvida icke Utskottets mening, i dess den 27 Junii afgifne Betänkande, varit, det Saltpetermedlen »kulle på, för fondens framtida bestånd, ändamålsenligt satt, genom utlåning, af de öfver brhofvet disponible medlen, göras frugtbar, och hvarförutan, genom de fonden åliggande utgifter, capital-behållningen intill nästa Riksdag, alltför mycket kommer att medtagas. t>»n j Ii"sternber f. wS.
Bilaga till FleniProtocollet för d. 7 November» förmiddagen.
Herr Hjerta, Guftaf; Jag anser den beslutna inbjudningen till d® irenne RiksStanden, att förena sig i ett afHögloflige Ridderskapet och Adeln fattadt beslut, som är rakt stridande emot det, som de trenne RiksStanden redan fattadt och som, i den sak hvarom nu är fråga, redan har naturen af ett Riksens Ständers beslut, vara lika olaglig och ändamålslös, sopi sjelfva det i ämnet fattade beslutet för Svenska handeln och naringarne är skadligt.
Inbjudningen, förutsätter att trenne Riksstånd, Sveriges valde Representanter, i en af de vigtigaste Statsoeconomiska angelägenheter, som vid denna Riksdag förevarit, skulle hafva på så lösliga grunder fattat deras beslut, att de kunde förändra dem, i följd af blotta tron, att Ridderskapet och Adeln hade på ett upplystare sätt beslutat; ty, de motiver som här under diaeussionen blifvit framställde för beslutet, kunna lika litet de öfrige Stånden nu meddelas, som de, i min öfvertygelse, skulle hafva öfvertygat dera 9*n 7 W*s'ernber f, «■, Inbjudningen af ser i en rubbning i ett Rikets Ständers beslut som Grundlagen ej tillåter, och skulle om den vann häfd, bland de 4 Standen göra Riksdagarnes gång osäker, samt leda till oberäkneliga faror för samhällsordningen.
Inbjudningen medför: att om ett enda Stånd ändrar sig, skall enligt 87 § RegeringsFormen frågan förfalla, och då qvarstår 1818 års RiksdagsReslut, som vållat ett så allmänt öfverklagadt ondt, för vår inrikes rörelse.
Beslutet, grundadt på det som förra Riksdag fattades, till inskränkning i Svenska medborgares rätt, att lika som andra hyfsade folk, begagna sig af en fri invisningsrörelse, är en fortsättning af ett financesystem, hvars svåra följder redan i flera år nedtryckt landet; som, olyckligtvis tillkommit under en tid, då Statens sjelfbestånd hotades, deri finner en ursägt för sin första tillvarelse; men sorn sedan, hvad dess tillväxt angår, endast i enskildta och locala interessen, haft sitt skydd; och som måste upphöra, om Svenska Folket skall framgå i näringskraft och välmåga, samt begagnande den bildning och upplysning andra Europeiska folk äga, sedligt och lyckligt lefva på en jord, som kan belöna dess mödor, under en samhällsförfattning, som kan trygga dess framtida sjelfständighet.
Jag anhåller, med anledning af 57 §.
Riksdagsordningen, att denna min särskildta tanke må de öfrige Stånden communiceras. t>*H K) tfa vernar *. m» Bilagor till PleniProlocollet för d. 10 November, eftermiddagen.
Herr Liljejiråle, Guftaf: