Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är öfvertygad, att denne talare har den renaste fosterlandskärlek, att lian äger en sann känsla för frihet och sjelfständighet; men just derföre bar det varit för mig förvånande att erfara, att lian afslår alla anslag till fästningar, under citerande af män, hvilka han ansett äga ett Europeiskt rykte, och som ansett länders befästande vara öfverflödigt.
Jag tror mig hafva sett mig omkring i detta afseende; men jag känner ingen författare, som afstyrker fästningar för landets försvar.
Hvad beträffar den gjorda uppgiften, att det vid Carlberg påbörjade befästningsarbetet skulle blifvit förändradt eller raseradt, får jag, som känner planen för Stockholms befästande och från början med min uppmärksamhet följt arbetet, på samvete förklara, att ingenting blifvit ändradt uti den uppgjorda befästningsplanen.
Att för öfrigt ingå Uti en discussion om det stora politiska och militära ändamålet med Stockholms befästande till lands anser jag icke lämpligt på detta ställe.
Jag vill blott påminna derom, att Stockholm ligger på östra gränsen och att Stockholm är hufvudstad.
Jag vilt påminna om 1809, och jag frågar, om man vill hafva stadsportarna öppna åt en kommande fiende.
Jag får påminna om, alt Stockholm icke är något Sparta och Stockholmsboerna inga Spartaner. H. Ex. Hr Gr.
Jag skall icke vidare anföra rörande sjelfva frågan, utan blott inskränka mig till besvarande af några här framställda anmärkningar.
Man har åter i dag, likasom flera gånger förut, såsom skäl till afslag framställt samma anmärkningar emot Styrelsen och mot dess' organer, nemi. att vid förra riksdagen medgifvits, alt om hvad då begärdes, erhölles, vore det fullt motsvarande behofvet.
De Hrr, som yttrat detta, torde tillåta mig påminna sig derom, att något sådant uttryck från Styrelsens sida aldrig förekommit. K. M. har nu ej begärt något ytterligare anslag för den del af materiellen, som vid förra riksdagen var i fråga.
Hvad söra nu äskås är för ett helt annat behof och består uti reservbatterier och kustpiecer, hvilket allt ej var inbegripet uti hvad som af R.
St. vid förliden riksdag beviljades lill artillerivapnets ordnande.
Det torde äfven tiliåtas mig påminna derom, att StatsUtsk. jemväl vid förra riksdagen nedsatte den summa, som K. M, uti sin propos. äskade för armeen» beklädnad.
Det är tydligt, att brist skulle uppkomma i samma mån som summan' minskades.
Jag har flera gånger förut haft äran upplysa om detta förhållande; men man tyckes mera vilja hålla sig vid att klandra Styrelsen och kasta skulden på dess organer, än att bry sig om de facta, som till vederläggning anföras.
Man har äfven uppgifvit såsom skäl till afslag af Den 28 Augusti. begärda medel, att Utsk. icke erhållit tillräckligt delaillerade upplysningar, ang:de planen för försvarsverket.
Denna brist på kännedom medgifver jag i så måtto, att Utsk. icke erhållit del af planen för befästningarna; men jag har ock icke hört omtalas något land, der man är nog öppen för att till allmän granskning meddela dylika upplysningar.
Sådant mäste vara öfverlemnadt åt den, sorn ensamt äger att deruti afgöra samt på hvilken ansvaret för försvaret hvilar; och det är Konungen.
För Öfrigt har Utsk. erhållit alla »nöjliga upplysningar, såväl vid den nåd. proposms aflemnande som äfven sedermera genom discussionerna inom detta hus och genom åtskilliga personer, hvilka erhållit uppdrag att infinna sig hos StatsUtsk. för att tillhandagå detsamma med alla de upplysningar, som kunde äskås.
Af en värd talare har redan besvarats Hr Dalmans an»närkoing, ang:de den förmenta planlösheten af det vid Carlberg påoörjade befästningsarbetet, Jag får blott förklara, att, mig veterligen, ingen ändring af planen eller rasering af der påbörjade arbeten ägt rum, ulan att från första spadtaget, sorn der togs, arbetet fortgått efter samma plan, utan ringaste förändring.
Om denna plan är ändamålsenlig eller ej, är något, hvaröfver jag icke anser det vara til
Ist än— digt att här ingå i yttranden, emedan det ej lärer utgöra ämne för våra discussioner.
Äfvenledes är såsom bevis på bristande ordning uti Krigsadmjnistrationen anfördt, att de anslag., sorn vid förra riksdagen beviljades för beväringens beklädnad, ännu ligga oanvända.
Detta klander är åtminstone stridande mot den anmärkning, sorn gjordes för några dagar sedan, att man låtit munderingarna ligga och förderfyas af mott och mai.
Just för att förekomma denna olägenhet är det, som man icke låtit förfärdiga munderingarna, hvartill man nu har klädet och hvad som i öfrigt behöfves, äfvensom summan, sorn erfordras till arbetslön m. m.; och jag finnér således häruti snarare ett omtänksamt och berömvärdt förutseende af KrigsColhra, än något grundadt skäl till klander.
Här ltar äfven blifvit sagdt, såsom ett ytterligare bevis på osammanhanget uti vår Krigsadministration, att stridiga åsigter öfver ändamålet med Carlsborgs fästning yttrats af 2;ne ledamöter inom sagda administration.
Om olikhet i ordalagen här i detta afseende uppstått, kan jag åtminstone försäkra, att några stridiga åsigter icke finnas emellan dessa ledamöter om nyttan och ändamålsenligheten af Carlsr borgs fästning.
Vi inse båda, hvartill den är ämnad och huru oumbärlig den är för landets sjplfförsvar, Sedermera bär man talat om, att den stående armeen är för stor.
Detta är en åsigt, som flera gånger, ja, nästan ständigt varit ämne för discussion.
Det kommer an på, huru man vill betrakta armeen.
Om man har den oöfvad, Sr den för stor, emedan den icke motsvarar sitt ändamål,— detta medgifver 348 Den aS Augusti. jag gerna; men sådant är icke armeens fel, utan en följd af bristande tillgångar att kunna öfva den.
Jernnför man uter numerären ät' densamma roed all den oöfvade beväring, som i farans stund skall med de ständiga trupperna in för lifva s , och på hvilken man med så mycket skäl bygger så stora förhoppningar, är annesen visserligen icke för stor.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja återyemissen till Utsk.
StatsUtskrs utlåt, N:o 2o3 återremitterades, Iir Rosenblad, Bernh., uppläste följande?
St:s Bank har förlorat en af sina utmärktaste, skickligaste, samvetsgrannaste och förtjentäste tjenstemän genom .Kamererare» och Banco-ombudet vid Låneeont. i Götheborg, Joli. Walmos derstädes af nu gångbara sjukdom timade död, Författare af det enkla, klara och förtjenstfulla räkenskapsoch redogörelsesystem, som blifvit först antaget vid låneContoren och ensamt gjort det möjligt att bestrida dervar, göromål med deras ringa tjenstemannapersonal, och som, sedermera med nödiga modilicationer infördt vid Bancodisconten, der gjort slut på möjligheten att, såsom förut, dölja oovdningar och underslef, har han ensamt härigenom förvärfvat de största anspråk på Bankens tacksamhet.
Bankens ombud vid ett verk, der tid efter annan bankrörelse af flerfaldig art — discontlån, jernbelåning, vidlyftig cassarörelse — hopat sig, utgjorde han ensam ett commissariat och ett controllcontor; och huru han bestred dessa uppdrag, kan bäst bedömas af den säkerhet i uppfyllandet af deras ansvarsfulla förtroende, RiKsStms ombud i Lånecontors-directionen kände af hans ägande, och af den tillfredsställelse, granskningen af verkets räkenskaper gaf hvarje någorlunda sakkunnig granskare.
Olyckligtvis för hans eflerletnnade talrika familj hindrade sjelfva hans oumbärlighet hans befordran inom sjelfva Bancoverket, hvarföre den densamma tillkommande pension blir mycket mindre, än efter de värf, honom varit uppdragna.
Af dessa skäl får jag vördsamt tillstyrka en årlig pension för afl.
Katnereraren J.
Walmos efterlemnade omyndiga barn på Bancofullmägtiges dispositionsräkning
N:o 2 af 5oo R:dr b:co årligen , att uppbäras qvartalsvis, intilldess yngsta barnet uppnått en ålder af 21 år; och får jag på det ömmaste recommendera denna min motion till H.
BancoUtsk., under hopp, att benäget afseende måtte inom Bancostaten framkalla bemödanden att likna Walmo i upplyst och verksamt nit för det verks interesse, de tjena.
Muntligen får jag tillägga, att sällan har Banken ägt en så utmärkt tjensteman, som Walmo var, att Banken säkerligen har att tacka hans enskilda nit för flera 100,000 r:drs tillgångar; och jag får dessutom förklara, att om jag kunnat vara nyttig såsom discontdirectör, har jag lärt mera ge - Den 28 Augusti. 34<J) nom en månads läsning af lians arbeten, än genom flera års tjenstemanna-befattning.
Remitterades till BancoUtsk, Ånyo föredrogs StatsUtskis d. 18 sistl.
Aug. på bordet lagda betänk, och förslag N:o 204 i afseende på Riksg.contts behof fr. o. m. år i835 t. o. m. år i83g.
Då detta utlåt, grundar sig på StatsUtsk:s nyss återremitterade utlåt.
]N:o 2o3, lärer deraf blifva en följd, att äfven detta måste återremitteras.
De i detta betänk, uppställda beräkningar öfver Riksg.contJs behof bero hufvudsakligen af de beslut, som R.
St. fatta i anledn, af StatsUtskrs betänkto N:o ig3, ang:de sättet att betala Riksg.cont:s redan ägande skuld, och N:o 2o3, angående extra statsanslagen.
Vid betänk, anmärkes för öfrigt: i:o att till ränta och amortissement å Riksg.contjs skuld 2 millioner r:dr är i beräkningen upptagen en årlig summa af 200,000 r:dr, hvaremot, om denna skuld funderas, dertill å 6 proc. ej erfordras mer än 120,000 r:dr om året; 2:0 att, i följd af väckt fråga om ny liqvid emellan Banken och Riksg.cont., för bancovinsten under de sistförflutna åren tillgång bör kunna beredas till betäckande af de uppgifna utgifterna för en gång, nemi. i5o,8a8: 18. 5. tilt Banken, såsom återstod å dess förskott till liqviden med f. d. Kongl, familjen, och 6,326: 1. ersättning till Friherrinnan Enesköld; 3:o att aflönings- och förvaltningskostnaden synes vara för högt beräknad, då den upptages till 60,000 rtdr, emedan en minskning bör äga rum genom beslutet om upphörande med tillverkning af riksg.-sedlar.
På dessa skäl anhåller jag om återremiss å betänk.
N:o ao4, på det att detsamma må kunna behandlas i sammanhang med betänkrna Ntris ig3 och 2o3.
Cederström, Jac,:
Jeniväl jag begär återremiss lika med den siste talaren, R. o.
Ad, har återremitterat StatsUtsk;s betänk.
W:o ig3, hvilket är bifallet af Borgareoch Bonde-St:n.
PresteSt. har äfven återremitterat detsamma.
Det lärer således ej vara tänkbart, att R. o. Ad. kan bifalla dett a utlåt., hvilket grundar sig på bifall till betänk, N:o ig3.
Utan att ingå i de beräkningar, som > utlåt.
N:o 204 pro gjorda och vid hvilka Hr Skogman framställt anmärkningar, får jag altså begära återremiss, på det att R, Q.
Adis återremiss af betänk, N:o ig3 ej må blifva tillintetgjord) StatsUtsk:s utlåt.
N:o 204 återremitterades, 35o Den 38 Augustt.
Föredrogs ånyo Hr Dalmans, Wilh. Fredr., d.
?.5 dennes f. m. på bordet lagda motion, att de af R.
St. till beväringens beklädnad nu beviljade anslag mätte utgå af de till försvarsverkets iståndsättande yid sista riksdag anvisade extra anslag.
Brahe, Magn., uppläste följande:
I anleda, af Hr Dalmans väckta motion, ”atf R.
St, må lios K. M. i und, anhålla, att den till beväringens beklädnad bestämda summa af 54,000 r:dr mätte utgå från de uti Riksg.cont. för Utrednings-departementets behof innestående medel af det vid sista riksdag till försvarsverkets iståndsättaijde beviljade extra anslag,” får jag den äran tillkännagifva, att då i och för förrådens completterande en fullständig plan uppgjordes, för att meddelas R.
St. under sjstföYflutna riksdag, ingick uti denna plan bildandet af en fullständig beklädnad till bruk under krig för en class beväring, beräknad till j5,ooo man.
Till denna plans utförande beviljades det ifrågayar.
extra anslaget med det dervid fästade vilkor, att hvarken medlen eller persedlarna finge för andra ändamål anyändas.
I det klander, Hr Dalman emot Krigsadministrationen framkastar, för det den icke på annat sätt användt dessa medel eller persedlar, torde, då speciel redovisning för hvarje den allraminsta del är densamma genom våra former anbefalld, snarare innebära ett beröm, då dessa j alla afseendep blifvit iakttagna, gn missbelåtenhet med administrationen för det den, så vidt omständigheterna sådant medgifyit, uppfyllt, hyad densamma ålegat.
Dessutom torde principen att för kriget bespara persedlar, sopi under detsamma icke kunna undvaras, befinnas mindre klandervärd, än den att under freden använda dem, och således, i stället att, såsom hittills skett, söka för freds tjenstgör i ng hjelpa sig med äfven mindre brukbara, åtminstone intilldess andra utvägar genom R.
SRs åtgärd kunde beredas, enligt Hr Dalmans förslag begagna dem åt beväringen under 12 å i5 år, då de svårligen kunde, såsom uppgifvits, "yat-a brukbara för händelsen af ett fredsbrott,” Orsaken, hvarföre någon del af de för reservförrådet) anvisade medel ännu ej blifvit använda, förklaras lätt derigenom, dels att medlen varit anslagna för 5 år, och dels alt prisen å de persedlar, hvilka för dessa summor borde Uppköpas, j sednare tider betydligen stigit, och roan således icke ytterligare, genom ep forcerad anskaffning, velat uppdrifva deni-
Att det oaktadt påskynda anskaffningen af dylika persedlar, endast för att genast använda medlen, bade varit pn så mycket större misshushållning, *P*n det anfal persedlar, hvilket bort anskaffas, icke, under sådana proständmbeter, för de anslagna medlen på långt när kunnat prbållas, och i dylikt fall, i stället för att pu för Utfedningsufdglnmgen endast fordrats anslag för de årliga be - Den 28 Augusti. 351 liofven, således äfven måst begäras för det krigsbehof, man minst ansett sig böra hafva fyllt.
Då hade måhända med mera skäl kunnat yttras, att man fordrade, det Representationen ”på god tro borde bevilja alla de runda summor, ”sorn uppföras
Under columnen försvarsverket,” än nu, då de lemnade med omtänksamhet och enligt för älla tillgänglig plan användas.
Hvad åter beträffar de upphandlade persedlarnas förstörande ”af mott och mal,” som Hr
Dalman anfört, är förhållandet så mycket mindre sådant, som de i härvar. utredningsförråd ganska väl förvaras emot dylik skada; och på det att någon sådan* det oaktadt, icke må äga rum, är den åtgärden anbefalld, att, så snart persedel - antalet blifvit fullt, omsättning tillvägabringas genom inläggande i reServförrådet af de qvantiteter yllepersedlar, som förde årliga behofven böra upphandlas, emot det att lika qvantiteter af de äldsta behållningarna uttagas.
Besinnar nian dessutom, att de medel, Hr
Dalman nu vill frånrycka ett bestämdt och gifvet ändamål, ovilkorligen äro afsedda att complettera det antal munderingar, för hvilkas anskaffande medlen blefvo af R.
St. anvisade, synes tydligen, att man med de requisita öch persedlar, som nu i reservupplagen finnas att tillgå, så mycket mindre skulle kunna prestera en enda fullständig mundering, som vissa persedlar, såsom tschacots, knappar, läderränslar m. m. ännu återstå att anskaffa, och de för förarbetandet nödiga medel äfven finnas inberäknade i de summor, RrigsGollim anim har innestående.
Att således, sedan man beredt medel för bildandet af étt för krig beräknadt oundgängligen nödigt antal persedlar, använda dem för andra ändamål än dem, till hvilka de äro afsedda, vore så mycket mindre lämpligt, som man vid krigets utbrott icke allenast skulle hafva ganska svårt att få persedlar, utan äfven nödgas betala dem oändligen mycket dyrare, än då de under freden med omtanka anskaffas; och då sådant skulle visa Cn verklig planlöshet samt vacklande i principer, hvilket framför allt annat måste leda till oreda och till skada för Riket, kan jag ej i något afseende lemna min röst till bifall af den ofvannämnda motionen, sorn innefattar upphäfvandet af ett laga kraftvunnet R.
St:s beslut, utan måste således på det högsta afstyrka deösamtna.
Brahe, tilläde muntligen:
Jag vill icke vidare yttra mig angide olämpligheten af denna motion, utan får blott reservera mig mot densamma på redan anförda grunder, under hemställan till R. o. Ad., såväl om ett beslut någonsin kan anses beståndande, när man, flera plena efter det då beslutet fattades, framkommer med motion till
Ståndet att frångå ett sådant, taget inom såväl detta söm de öfriga Stånden, hvarigenom det ar ett R.
Stia beslut, soia om ett sådant handlingssätt han vara 35a De n aS Augusti. enligt med grundlagens föreskrift.
Hvad för öfrigt angår de mot mig ocb den af mig uti ett föregående plenum afgifna reservation, såväl i skrift som tryck, framställda anmärkningar, ämnar jag icke upptåg^ dem till vederläggning.
Jag tror mig hafva handlat i full öfverensstämmelse med min pligt,, är öfvertygad om sanningen af hvad jag anfört, och med denna öfvertygelse skulle jag handla orätt, om jag frånginge ett enda ord af hvad jag här yttrat.
Jag blifver således vid dem alla, och vill blott i förbigående antyda, huru man i allmänhet bedömer förhållandena och huru sakerna behandlas.
Om någon af dem, som tänka lika med mig, framställer en åsigt eller yttrar en mening, som icke öfverensstämma med motståndarnes, framställes han såsom den der ville nedsätta Representationen och förbise
Nationens fördelar samt undergräfva dess välstånd; men om någon af motsidan deremot med de skarpaste och orättvisaste beskyllningar anfaller icke allenast Styrelsen, utan äfven enskilda embetsman, och det ej allenast uti hvad som rörer deras embetsåligganden, utan ock personlighet neli enskilda förhållanden, utropas det såsom bevis på kärlek, till fäderneslandet och mod att öppet uttala sina åsigter.
Jag hemställer till hvarje opartisk, huru rättvist detta handlingssätt är.
Man liar äfven sagt, att Nationens uppmärksamhet icke kunnat undgå att väckas af den reservation, jag gjort; och man har velat visa den ovilja, densamma af nationen skall erfara.
Jag bekänner öppet, att jag tror mig så högt som någon annan värdera Nationens omdöme; men jag erkänner lika öppet, att jag ej förskräckes af den granskning, Nationen skulle företaga af såväl mina omdömen som mitt handlingssätt, ty Nationen är rättvis, då den icke missledes.
Frih. Fji-ane Sparre, Bengt
Erland:
Med de vanliga utfallen mot
Krigsadministrationen har den värde motionären föreslagit, att de medel, som blifvit beviljade till beväringens beklädnad, skulle tagas af det ännu odisponerade beloppet af det vid sista riksdagen till försvarsverkets iståndsättande beviljade extra anslag.
Hvar och en har sitt sätt att se; det är naturligt.
Det hörer väl också till menskligheten, att hvar och en anser sig vara klokast; men af samma skäl torde den värde motionären förlåta mig, att jag auser hans project vara planstridigt och ändamålslöst; ty annorlunda kan jag icke betrakta ett förslag, sorn har för afsigt att från ett bepröfvadt nyttigt ändamål borttaga mede!, sorn dertill vid en föregående riksdag blifvit anslagna och till största delen disponerade, hvilket en hvar med mig mäste finna så mycket mera olämpligt, Som, derest någon del af de ännu odisponerade medlen skulle frånryckas sitt bestämda ändamål, följden blefve ingen annan än den, att dea re - Den 18 Augusti.
355 vedan använda summan vore förgäfves utgifven i brist af den erforderliga fyllnaden för behofvets försättande i complett skick.
Hvad för öfrigt angår anmärkningen öfver långsamheten att fylla förråden, ligger just uti denna anmärkning grunden för nödvändigheten att i fredstid tänka på anskaffandet af hvad som behöfves för ett möjligt fredsbrott; men denna långsamhet härrör ingalunda från bristande verksamhet hos vederbörande administrationer, utan från bristande arbetsförmåga hos våra fabriker, hvilka man ofta mäste lemna anstånd med utfästade leveranser.
Hvad åter beträffar den anmärkning, att det slags persedlar, hvaraf ifrågavar. förråd är formeradt, skulle förstöras i den lyckliga händelse, vi finge länge bibehålla fred, skulle visserligen detta vara förhållandet, om icke sådant fÖrekommes genom en klok administrations omvårdnad att för de couranta behofven successivt använda de äldsta persedlarna i förrådet, som i samma mån fylles med nya.
Då jag således för min del haft äran yttra, att jag icke anser förslaget i sig sjelf vara riktigt, ehuru otvifvelaktig! utgånget från en god afsigt, kan jag ej heller tillstyrka någon underd. skrifvelse till K.
M. uti förevar, fråga, emedan jag är förvissad, att K.
M. derpå icke kan fästa något afseende; till följd hvaraf jag äfven tror, att remiss af motionen borde vägras.
Hr Dalman, Wilh. Fredr.; Att min motion icke skulle vinna understöd från det häll, som nu motsätter sig densamma, kunde jag naturligtvis förutse.
Jag skall icke heller uppehålla mig vid någon längre vederläggning af hvad H. Ex. Hr Gr. Brahe och Frih. Franc Sparre behagat anmärka mot mitt förslag.
Men i afseende på H.
Ex:s yttrande, att det ifrågavar. vid sista riksdag beviljade extra anslaget till förrådens fyllande utgick med det vilkor, att hvarken medlen eller persedlarna finge för andra ändamål användas, torde II.
Ex. behaga inhemta sitt misstag i denna del utaf B.
St:s vid sista riksdag aflåtna underd. skrifvelse till K. M. N:o 255, deruti R.
St. öfverlemna medlen till K.
M:s disposition endast under det vilkor, alt desamma skulle användas till försvarsverkets iståndsättande; och då, i händelse förhållandet är sådant, som det här uppgifvits, att nemi. beväringen saknar beklädnad, ett af de första behofven för försvarsverkets iståndsättande är att anskaffa en dylik beklädnad, så vågar jag påstå, att detta angelägna behof hade bort föregå uppläggandet af beklädnader uti förråden, och jag vågar ytterligare dertill lägga, att, innan Administrationen fyllt det sednare behofvet, den icke haft anledning att bilda reservupplag för kommande tider, emedan det måste vara angelägnare att hafva beväringen under freden så klädd, att den kan öfvas till tjenstgöring för händelsen af ett krig, än att ägamaga ia H. 4» 334 Den aS Augusti.
Sinerna uppfyllda af materialier, som täras bort af mott och mal.
För öfrigt torde hvad jag nu yttrat tydligen ådagalägga, att min motion icke innefattar något upphäfvande af R.
Den åsyftar icke ens, att R.
St. skulle uti denna fråga besluta något (sådant skulle tilläfventyrs Strida mot grannlagenheten, sedan R.
St. vid förra riksdagen till K.
M:s disposition öfverlemnat ifrågavar. medel); men då en del af dessa medel ännu finnas obegagnade, har jag icke ansett olämpligt, utan öfverensstämmande med K.
M:s yttrade afsigt att icke genom ökade skatter vilja betunga folket, att R.
M:s uppmärksamhet derpå, att det af R.
St. för beväringens beklädnad beviljade anslag kunde utgå från de i Riksg.cont. reserverade medlen.
— Hvad slutligen angår den jemnförelse, Hr Gen.adjutanten för Armeen behagat framställa öfver sättet, hvarpå den ena och andra sidans åsigter bedömas, och de skarpa beskyllningar, som emot Styrelsen och dess embetsman skola äga rum från den sida af opinionen, jag tillhör, så vill jag för egen del icke bestrida, att ju icke mina framställningar, såväl i skrift sorn tal, någon gång kunnat sträcka sig längre, än jag önskat, och att jag stundom nyttjat ord, som icke varit så milda, som de tilläfventyrs bort vara; men då jag här yttrar mig, yttrar jäg min enskilda opinion såsom Svensk medborgare.
Jag representerar under våra närvar, former ingen annan än mig sjelf.
Jag begagnar således endast min enskilda yttrande-rätt, då jag här säger mina tankar; men då Gen.adjutanten för Armeen yttrar sig, åtminstone i sådana frågor som denna, gör han det icke såsom blott medborgare och ledamot af Riddarhuset; han gör det i dessa mål oskiljaktigt afven såsom Konungens rådgifvare.
Hvad H. Ex. Hr Gr.
Brahe enskildt te.iker om Svenska folket kan visserligen vara detsamma fka likgiltigt, som det kan yara Styrelsen likgiltigt, hvad jag om henne tänker; men hvad H. Ex. såsom Konungens rådgifvare tänker om Svenska folkets vilja och förmåga att försvara fosterlandet hvarken bör eller, såsom jag hoppas, någonsin kan för detsamma blifva utan värde och betydelse.
Jag förmodar, att II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, icke finner något skäl att vägra remiss af motionen.
Det är endast för att besvara Hr Dalmans yttrande om olikheten såsom representanter emellan honom och mig, som jag begärt ordet.
Jag kan icke ingå pä
Dalmans princip, eller lika litet erkänna honom någon rättighet såsom representant, hvilken jag ej äger, som jag anser mig i denna egenskap hafva någon skyldighet att uppfylla, som ej Hr Dalman har.