Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bättre hade då varit, om Regeringen i stället för att bestämma en fast inkomst af 3,500 Rdr för Revisions-Kommissarien, hade fastställt den fixa lönen till så stort belopp, att den tillsammans med sportlerna hade utgjort 3,500 Rdr, hvarigenom Kommissarien alltid haft en sporre på sig att upmärksamt följa revisions göromålen.
Onekligen befriar man pä delta sätt KammarRins ledamöter från ett ej ringa besvär med att granska befogenheten af gjorde anmärkmr; ty så måste förhållandet blifva, då man vill öfverflytta denna skyldighet på Kommissarierna; men mig synes att skyldigheten ej är af svårare art, än att den både kan och bör stadna qvar hos ledamöterna sjelfve, emedan deras göromål ej äro flera, än att de väl förmå bära denna börda.
Det försvar, som Hr Gripenstedt för detta förslag sökthemta ifrån den hädangåtigne Presidenten von Hartmausdorffs yttranden och tillstyrkanden, förbjuder mig grannlagenheten att uptaga till vederläggning.
Jag hade för min bortgångne
Chef för mycken både vänskap och högaktning, att jag här skulle vilja tillåta mig att upIX II. 12 178 Den 21 Oktober f. m. träda med en dylik vederläggning, emedan jag då måste ingå i en granskning af den aflidne höge embetsmannens både skarpsinne och förmåga att sköta sin Chefspost.
Jag vill om honom företrädesvis begagna det latinska ordspråket »de mortuis nihil nisi bene», och jag inskränker mig derföre blott till det förklarande, att om Presidenten Hartmansdorff hade haft den åsigt, som i förev:de förslag finnes uttalad, så hade dock KammarRättens ledamöter bort ega så mycken sjelfständighet, att, derest de funnit den stridande emot Embetsverkets och det allmännas sannskyldiga gagn, det då varit deras pligt att motverka, men icke biträda densamma.
Hr Gripenstedt har vidare sökt försvara den nedsättning, som skett i AdvokatEiskalens aktorats-arfvode.
Jag lemnar derhän hvad värde detta försvar innebär.
Icke torde det vara särdeles stort; och jag vill om den saken icke vidare tvista, men då Hr Gripenstedt slutligen funnit det besynnerligt att AdvokatEiskalen, som ändå får behålla sina 10 proc., upliäft sig till klander deremot, att Revisorerne få 5 proc. af medel som inflyta i mål hvilka upkommit i anmärkn:sväg, så kan jag icke underlåta att i anledn. häraf nämna några ord.
Genom den ifrågav:de procrns anslående åt Revisorerne, förvandlar man balancer till anmärkmsmål, och derföre tillskyndar man Staten en utgift utöfver hvad som förut egt rum.
Jag har för mycket sökt att häfda kronans rätt för att icke äfven, när fråga är om lönevilkor, se till, att den icke med oskälig utgift betungas; och som denna utgift är obehöflig, emedan det är Kommissariernas skyldighet att tillse att icke balancer finnas i räkenskaperna, så synes det mig att Staten icke behöfver utbetala mer än det vanliga aktorats-arfvodet.
Med frånträdande af hvad jag yttrat då jag förra gången hade ordet, anhåller jag nu om återremiss af förev:de punkt, ehuru jag visserligen förutser att min begäran icke kommer att leda till någon påföljd.
Då härefter propos. till bifall å Utskrs förev:de hemställan framställdes, ropades starka
Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Ordhden förklarade att han funnit
Vidare förekommo följande till denna punkt hörande mormr:
Mom. a, ang-.de aflöningen för Presidenten.
På grund af förut anförda skäl får jag an hålla det It. o. Ad. måtte bifalla, att lönen för Presidenten i Kammarrätten fastställes till 9,000 Rdr Rmt.
Efter först till bifall å detta mom. framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt R. o. Ad. att aflöningen för Presidenten i KammarRätten skulle bestämmas till 9,000 Rdr Rmt.
Hr Gr. o. Ordbden tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Mom. b, ang-.de Kammarhälls-Rådens antal och aflöning.
Den 210 k t o b er f. ra - 179 Morn c, ahg-.de sältet för Aktuarie och Regislrators-göromålens bestridande.
Det kan icke annat än förvåna mig, att man snart sagdt icke fästat det ringaste afede på den motion, som i denna fråga af mig blifvit väckt.
Åtminstone hade man bort visa motionären så mycken aktning att man i utlåtandet intagit någon del af hans framställning, så mycket heldre som den haft till syftemål att söka rätta det misstag som Regeringen begått, genom att ogilla KammarRms förslag i förev:de fråga.
Man får nemi. blott, sedan KammarR.-ns aflöningsstat blifvit helt och hållet genomgången, veta, att en motion af mig varit väckt, men om de orsaker som föranledt densamma, yttras icke ett enda ord, och jag har således samma fog till klagan som Hr Cederschiöld.
För att nu ådagalägga, att den motion jag framställt icke varit så obefogad som Utsk. synes vilja låta påskina, derigenom att det helt och hållet lemnat den åsido, anhåller jag om 11. o. Ad:s öfverseende för det jag tager mig friheten upläsa de strofer i samma motion, som särskildt röra Aktuarie- och Kegistrators-tjensternas sammanslående.
Jag har visserligen hört Hr Gripenstedt åberopa KammarR:ns egen tillstyrkan såsom stöd för de förslag jag förut klandrat, men i detta läll har dock motsatsen egt rum, ithy att KammarR:n begärt att dessa tjenster skulle åtskiljas och göras oberoende af hvarandra.
Jag skulle önska att Chefen för FinansDepart:tet kunde vederlägga de skäl på hvilka min motion är grundad; men jag betviflar det, ty han har icke den sakkännedom, icke ens den bekantskap med lokalen, som erfordras, för att med visshet kunna bedöma huruvida en sådan sammanslagning börega rum eller icke.
Jag lägger emellertid äfven KammarRm det nuv:de förhållandet till last; ty hade detta embetsverk framlagt alla de uplysningar som bort ligga till grund för förslaget, tror jag icke att Depart:sChefen skulle hafva underkänt detsamma.
Min motion är -af följande lydelse: Utaf K. M:s Nåd.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof inhemtas bland annat, i afs:de på den deri föreslagna lönereglering för Kongl.
KammarRätten, huruledes inom detta verks AdvokatFiskalsKont. uptagits allenast et» AdvokatFiskal, som skulle erhålla en lön af 3,000 Rdr
Rint med fortsatt åtnjutande af det honom hittills anslagna actoratsarfvode, hvilket man dock nedsatt från 12 till 10 proc., jemte en Kanslist, som, mot en lön af 1,000 Rdr Rmt samt 300 Rdrs renskrifningspenningar skulle vara AdvpkatFiskalens biträde, och derjemte förrätta alla de göromål, som hittills, enl. Instrukt:ns föreskrift, ålegat vice AdvokatFiskalen, hvars tjenst således skulle komma att indragas.
Att detta förslag utgått från Kongl. KammarRättens President och ledamöter, finner man af det StatsRådsprot., som uti den Kong).
Propos. blifvit åberopadt; och då jag, å ena sidan, nogsamt iuser det konseljen bordt ega allt skäl att sätta förtroende till en framställning, som kommit från ett sådant håll, och att således anse den föreslagna indragningen vara både nyttig och ändamålsenlig, måste det å andra sidan så mycket mer väcka min förundran, huru Kongl. is# Dun 21 Oktober. f. m.
KaisimarTJ:ti kunnat framställa förslaget, samt dervid, såsom det vill synas, beropa sig på förvärfvad erfarenhet om vidden och beskaffenheten af de till Adv.FiskalsKont. hörande göromål, som hvarken Presidenten eller någon enda af Kongl. KammarR:ns ledamöter någonsin tjenstgjort inom nämnde Kont., så att ingen af dem eger med der varande göromål den närmare bekantskap, som erfordras, för att kunna fälla ett på sakkännedom grundadt omdöme derom, huruvida den tjenstemannapersonal, som nu uti Adv.- FiskalsKont. är anstäld, må böra bibehållas eller kunna, utan men för ärendernas gång, förminskas.
Om .jag af Kongl. KammarRm blifvit hedrad med det förtroendet, att höras i denna fråga, hvartill måhända icke bordt saknas giltig anledn., eftersom den tid af några och trettio år, hvarunder jag inom Adv.FiskalsKont. tjenstgjort, dels såsom Kanslist, dels såsom vice Adv.Fiskal och dels slutligen såsom Kont:ts föreståndare, satt mig i tillfälle att förvärfva mig -en temmelig vidsträckt erfarenhet om allt hvad som ligger och måste ligga inom Adv.FiskalsEmbrts verkningskrets, så föreställer jag mig, att, i afs:de på vice Adv.Fiskalen och dess umbärlighet såsom biträde åt Adv.Fiskalen, ett helt annat omdöme än nu skolat hos Kongl. KammarRm göra sig gällande.
Det är visserligen en ringa konst, att säga örn en tjenstebefattning hvilken man aldrig förestått, att hon är ganska lätt och kan beqvämligen skötas af en enda person, emedan den produkt, som af arbetet vid tjenstens utöfning framalstras, sällan är af den beskaffenhet, att deraf blir fullt åskådligt, för begreppet huru mycken tid och möda, som för produktens frambringande måst användas.
Men denna lätthet hvilken man understundom tror sig böra begagna, har det med sig, att man då fäller omdömen som innefatta bestämda misstag; och så har i förevide fall händelsen varit med Kongl.
KammarRm.
De af Kongl. KammarRms Adv.FiskalsEmb. genom så väl ordinarie som vice Adv.Fiskalen handlagda mål och ärender, hvilka ingått uti Erab:ts arbetsberätlelser till K. M:s Just.- Kansler, hafva under de sednast förflutna 15 åren, eller från och med 1841 till och med 1855, i medeltal årligen utgjort 400 st., hvartill kommer ett icke ringa antal ärender ang:de verkställighet å K. M:s samt Kongl. KammarRms domar och utslag, för hvilka Adv.FiskalsEmb. särskildt årligen redovisar inför Just.Kansleren, äfvensom andra frågor, uti hvilka Adv.FiskalsEmb. måste med LänsStyrelserna och andra embetsmyndigheter skriftvexla; så att sammanlagda antalet af de ärender, som årligen handläggas af AdvokatFiskalsEmb. säkerligen upgår till nära 450 st.
Vore nu alla dessa mål af den beskaffenhet, att för deras handläggning man hvarken behöfde genomläsa vidlyftiga handlingar och begrunda dessas innehåll, ej heller hade af nöden att vidtaga andra för beredande åtgärder, så skulle det väl icke ligga utom Adv.Fiskalens förmåga, att så länge han egde mannaåldreus fulla kraft, ensam, utan biträde, förvalta sitt embete; men så är icke förhållandet.
Till Adv.- FiskalsEmbits handläggning komma icke sällan mål af den vidlyf - Den SI Oktober, f. tn.
181 tiga och invecklade beskaffenhet, att blott för att vinna fullständig kännedom om handlingarnas innehåll, Adv.Fiskalen måste flera dagar sysselsätta sig med dessas läsning och återlösning, hvarefter ännu längre tid stundom erfordras för honom att författa det utlåtande han skall afgifva, så framt han önskar att derigenom ådagalägga, hvad man bör vänta af honom, det han besitter de egenskaper, som erfordras för att kunna värdigt upfylla den vigtiga tjenstebefattning han har sig anförtrodd.
En annan gång händer, att Adv.Fiskalen, innan han kan afgifva utlåt, i ett mål, måste uti arkiver samt hos andra embetsverk inom hufvudstaden söka uplysningar, för hvilkas erhållande han nödgas flera dagar efter hvarandra aflägsna sig från embetsrummet; och när han slutligen med icke ringa besvär och tidsupoffring lyckats förskaffa sig alla de underrättelser lian (ör målets handläggning funnit nödiga, så återstår det ännu besvärligare arbetet, att nemi, författa det memorial, hvari han skall på ett åskådligt sätt framställa resultatet af sina forskningar; och af sakens beskaffenhet beror det, om icke en ännu längre tid för detta arbetes fullbordande erfordras.
Vid sådana tillfällen är Adv.Fiskalen ibland flera veckor, ibland också, ty detta är min erfarenhet, hela månaden hindrad att sysselsätta sig med de s. k. löpaude göromåleu inom Adv.FiskalsKont.
För deras ordentliga skötande är då vice Adv.Fiskalen alldeles oumbärlig! och om då till Adv.FiskalsEmb. ankomma mål, som antingen fordra skyndsam handläggning eller också bero på fataliers bevakande, så skall vice Adv.Fiskalen upträda och fullgöra hvad som i dessa hänseenden ankommer på Adv.FiskalsEmb-.s åtgärd, så att detta embetes verksamhet icke må i något fall, då den påkallas af behofvet, blifva hvilande.
— Men detta är blott en sida, hvarifrån vice Adv.
Fiskalens oumbärlighet är betraktad.
Egnar man upmärksamhet åt en annan sida af saken, så skall denna oumbärlighet än mera falla i ögonen.
Jag har i det föreg:de erinrat, hurusom den ordinarie Adv.Fiskalen, äfven om han med ganska stor arbetsförmåga är utrustad, likväl understundom nödgas icke blott en, utan flera veckor odeladt upoffra sin tid åt handläggningen af blott ett enda mål; och komma nu, såsom jag erfarit, flera dylika mål på en gång, så är det klart, att ännu längre tid måste förflyta innan Adv.Fiskalen kan återtaga de löpande ^bromålen inom Kont.
Finnes nu ingen som har erforderlig skicklighet och förmåga till, samt bestämdt åliggande att skola dessa göromål, så är ju klart att de alla skulle komma att ligga nere, samt att Adv.- Fiskalen således, efter att hafva fullbordat ett besvärligt och tankeansträngande arbete, hvilket val borde berättiga honom till någon hvila, i stället skulle nödsakas att. genast ånyo anstränga hela sin återstående arbetskraft, för att foga behörig åtgärd vid alla de efterliggande ärender som sålunda belastade hans bord; och om nu denna arbetskraft icke vill räcka till, utan ärenderna, som kräfva handläggning, ständigt Ökas till sitt antal, ligger det då icke klart i sakens natur, att med hvarje år arbetsbalansen skall växa inom Adv.FiskalsKont.?
Ligger det dessutom någon billighet eller ens en skymt af rättvisa uti att på detta sätt öfverlasta cn tjenste - 182 Heil 21 Oktober f. m. man med arbete, så att han icke har ett enda ögonblicks ledighet för att vårda enskilta angelägenheter, huru ringa och inskränkta dessa än må vara, eller tor att kunna njuta något af sådana förströelser, hvaraf själen efter trägen och ansträngande sysselsättning, har ett oundvikligt behof?
Kan man dertill antaga, det ordinarie Adv.Fiskalen, om äfven af naturen utrustad med den bästa helsa, skall göra ett sådant undantag från mensklighetens vanliga gång, att lian aldrig blir hemsökt af sjukdom, som beröfvar honom förmågan att under längre eller kortare tid förvalta Adv.FiskalsEmb. ; kan man antaga att denne tjensteman, också emot mensklighetens vanliga gång, ej heller någonsin skall af något annat laga förfall hindras från utöfningen af sin tjenst ?
Kan man icke det, och kan man således icke förekomma, att ju händelser helt oförmodadt inträffa, sorn utgöra lagliga hinder för AdvokatFisknlen att sjelf förrätta sitt embete, så skall man förgäfves förneka den stora vigt, som ligger deruppå, att inom Kont. finnes en vice Adv.- Fiskal, som, jemte det han med Adv.Fiskaleu delar de till Kont. hörande göromål, så att af dem inga blifva efterliggande, kan, i händelse af laga förfall för AdvokatFiskalen, dennes ställe företräda.
— Säkerligen skall man svara mig, att allt hvad vice Adv.- Eiskalen hittills uträttat, det åligger nu den blifvande nye Kanslisten, som derföre i denna sin egenskap erhållit högre lön och således är underkastad en trägnare tjenstgöring.
Men denna högre lön motsvarar icke den af 1,200 Hdr Rmt, som vid Kongl. KammarR:ns sednaste reorganisation år 1831 bestämdes för vice Adv.Fiskalen såsom en lämplig vedergällning för de göromål och den skyldighet att vara ordinarie Adv.Fiskalens suppleant, som med hans tjenstebefattning voro förenade; och huru vill man då att samma göromål med samma ansvar skola öfvertagas af en Kanslist för en mindre aflöning, och det i en tid, då lefnadskostnaden blifvit mer än fördubblad sedan 1831, samt han äfven idet hänseendet är mindre väl lottad än vice Adv.Fiskalen, att han icke, såsom med denne varit händelsen, får innehafva annan tjenst, som kan fylla den brist kanslistbefattningen lemnar uti tillgångarne för hans anständiga bergning.
— Man måste vara temmeligen sanguinisk i sina förhoppningar, för att kunna tro clet möjligt, att för sä godt pris, som Kongl.
Kammarlhn föreslagit, erhålla en person med den duglighet och erfarenhet samt med de insigter uti både juridiska och kamerala värf, som erfordras för att kunna p?i ett för det allmänna gagneligt sätt dels biträda vid, dels ock understundom ensam öfvertaga förvaltningen af Kongl. KammarRms Adv.FiskalsEmb.
— Utan fara att blifva vederlagd, vågar jag påstå motsatsen.
Man kan visserligen, kanske lött nog, finna en person, som mottar denna kanslisttjenst på de vilkor, som blifvit föreslagna, ty till hvilken befattning, om än aldrig så ringa och mager, sakrias väl sökande?
Men eger han viii derföre de egenskaper, som äro nödiga för att kunna fylla vice Adv Fiskalens ställe?
Jag tror mig af egen erfarenhet veta, att det fordras tid i il! förvärfvande af så beskaffade egenskaper; att de således icke följa med den kanslistfullmakt man erhåller, utan att nykomlingen Den 21 Oktober, f, m. 189 väl behöfver icke blott ett utan flera års tid för att inhemta de kunskaper och den praktiska skicklighet, som göra honom till en duglig tjensteman, så att det icke blott för honom sjelf, utan Ufven för Staten är angeläget, att han i första gradens tjenst får uttrampa sina läroår för att sedermera i den andra graden kunna på ett värdigt sätt framlägga frukterna af hvad han lärt, och slutligen såsom Kont:s föreståndare fullt motsvara de anspråk det allmänna då har rätt att göra på honom.
Man hade egt rätt att förvänta så pass omtänksamhet af Kongl. KammarRm så väl för sitt eget anseende som för det allmännas rätt och sannskyldiga bästa, att Kongl. KammarRm icke skolat föreslå en indragning, som lätteligen kan hafva till följd, att en så vigtig och ansvarsfull tjenstebefattning sorn'
'Kongl. KammarR:ns Adv.FiskalsEmb. måste understundom l^^Talldeles nere eller också falla i händerna på nybörjare inom tjenstebanan, hvilka äro ingenting mindre än vuxna de göromål, sonn tillböra Adv.- FiskalsEmb:ts handläggning.
— Sedan genom Kongl. Förordmn d. 10 April 18.28 ett icke obetydligt antal ärender frångått Kongl.
KammarColh, ansåg sig detta Embetsverk kunna undvara den der då anställde vice Adv.Fiskal, hvilken befattfiing derföre, uppå Kongl. Colini egen framställning, blef indragen.
Det dröjde likväl icke mer än några få år förr än Kongl. KammarColh mäste hos K. M, utverka ett årligt arfvode åt en särskild person, som biträde vid handläggningen af Adv.FiskalsEmb:ts göromål, hvilka den ordinarie Adv.Fiskalen icke ensam kunde medhinna.
Hvad var detta annat än ett återställande af den fordna vice Adv.Fiskalssysslan, ehuru dess förvaltare icke fick samma namn, samt i och dermed ett erkännande, att man begått ett misstag genom sysslans indragning.
Den är jemväl nu föreslagen att återställas på stat, örn man också undvikit att återgå till dess fordna benämning, enär af K. M:s Nåd.
Propos. inhemtas huruledes Kongl. KammarColhii Adv.FiskalsKont. skulle komma att bestå af en Adv.Fiskal samt 2:ne Kanslister, af hvilka sednare den ene vore inom Kont. fullkomligt öfverflödig, så vida han icke skulle till gagnet, om också icke till namnet, föreställa den fordne vice Adv.Fiskalen inom verket.
— Jag har tjenstgjort inom K.
KammarColhii Adv.Fi-* skalsKont. och kan således af erfarenhet förklara, det göromålen derstädes hvarken till antal eller beskaffenhet stå framför dem, som tillhöra Adv.FiskalsKont. inom Kongl. KammarRm, der tvertom fiskaliska åtal understundom förekomma af så vidlyftig och in-* vecklad beskaffenhet, att något enda dermed jemförligt mål knap-* past någonsin förekommer till handläggning af Kongl. KammarColhii Adv.FiskalsEmb.
— Det hade icke varit olämpligt om Kongl.
KammarRm, för hvilken det förhållande jag nu upgifvit inom Kongl. KammarColh ej bordt vara obekant, derifrån hemtat en varning att icke. genom den nu föreslagna indragningen, blotställa sig för nödvändigheten att örn några få år vandra samma cirkelgång, som Kongl. KammarColh
Detta sednare verk hade åtminstone till sin ursäkt, att en mängd ärender, hvaraf nästan alla skulle handläggas af verkets Adv.FiskalsEmb. öfverflyttades till andra em - 181 Den 21 Oktober. 1. m. betsmyndigheter och deribland till Kongl.
KammarRm, soffi efhöll den drygaste anparten, hvarefter detta sistnämnde verks Adv.- Fiskal fick på sin lott den handläggning af dessa ärender, som förut tillhört samme tjensteman inom Kongl.
KammarColl.
En sådan ursäkt har Kongl, KammarRm icke att åberopa, då ingen minskning, men väl betydlig tillökning skett uti detta Embetsverks göromål, hvaraf också blir en naturlig följd att hädanefter snarare en ökning än en minskning är att emotse uti göromålen inom verkets Adv.FiskalsKont.; och då ligger uti Kongl.
KammarRms åtgärd, att det oaktadt föreslå vice AdvokatFiskaltjenstens indragning, ett misstag af ännu svårare beskaffenhetä» det af enahanda art, som Kongl. KammarColl. hade begått.
Deremot- har Kongl. KammarR:n uti sitt lönereglerings-förslag sökt rätraferf misstag, som vid verkets reorganisation år 1831 blef begånget.
Då, såsom nu, utgjorde Embetsverkens omskapning samt förminskning uti tjenstemännens antal dagens lösen; och för att hafva ellejr åtminstone synas hafva gjort något i sistnämnde hänseende, föreslog man, hvad som också bifölls, att Aktuarie- och Registratorstjensterna skulle sammanslås till en tjenst, hvars innehafvare skulle med bifräde af en Kanslist sköta begge befattningarne.
Men som det för ingen menniska är möjligt att vara på 2:ne olika ställen på en och samma gång, samt Aktuarie- och Registratorstjensterna inom Kongl. KammarRm. i följd af deras olika beskaffenhet, fordra olika embetsrum för deras utöfning, så hade sammanslagningen ingen annan påföljd, än att den såsom biträde åt Aktuarien på stat upförde Kanslisten, måste, ehuru med försämrade lönevilkor, utan något slags beroende af Aktuarien, på eget ansvar förrätta Registratorstjensten samt således i sjelfva verket vara Registrator, hvilken, såsom rätteligen vederbör, har sig plats anvisad i Kongl. KammarRms sessionsrum, under det att Aktuarien fortfarit att allenast ombesörja de till denna tjenst förut hörande göromål, och det uti ett särskildt rum, som för detta ändamål åt honom uplåtits, så att, tjensternas sammanslagning oaktadt, vid deras utöfning allt förblef oförändradt på gamla foten.
Nu kan väl ingen bestrida, att det är ett abnormt förhållande, niir man uti en persons hand förenar tvenne eller flera befattningar, som ovilkorligen måste samtidigt skötas, under det att just för denna orsaks skull det är en ren omöjlighet för den, som innehar befattningarne, att ett sådant åliggande fullgöra.
I betraktande häraf har Kongl. KammarRm föreslagit återgående till det gamla, så att Aktuarie- och Kegistratorstjensterne skulle ånyo. såsom från hvarandra skiljda befattningar, upföras å stat samt innebafvas af särskilte personer mot åtnjutande af löneförmåner, som voro lämpade efter hvardera tjenstens beskaffenhet.
Men å detta förslag har K.
Sig böra fästa afs:de, utan i Sin Nåd.
Propos. föreslagit de ifrågasatta tjensternas fortfarande sammanslagning, på de grunder, hvilka man igenfinner i StatsRådspröt., att nemi. förening af Aktuarie- och Registratorstjensterne icke allenast varit inom Kongl. KammarRm, enl.
Instrukt., antagen, utan äfven föreslagen att hädanefter ega rum i Kongl. KammarColl., samt att någon betydligare svårighet vid förrättandet
Dén 21 Oktober, f. in. 185 af begge tjensternas göromål på samma sätt som hittills, af en Aktuarie och Registrator med biträde af en Kanslist icke torde möta.
Om det är ett misstag af mig, så önskar jag att blifva vederderlagd.
Men intilldess så sker, kan jag icke frånträda den öfvertygelsen, att omregleringen af ett
Embetsverk måste hafva till sitt förnämsta syfte, att så ordna göromålen och fördela dem tjenstemannapersonalen emellan, att en hvar må kunna oafbrutet röra sig inom den honom anvisade verkningskrets, utan att dervid stöta pä rent af fysiska hinder, hvilka det omöjligen står i hans makt att, äfven med bästa vilja, kunna undanrödja.
Sker ej omregleringen så, utan låter man de mest uppenbara missförhållanden qvarstå blott derföre, att de för sig hafva några års häfd och under antagande att några betydliga svårigheter genom detta qvarstående ej skola upkomma, så vill det synas mig, som skulle derigenom omregleringens förnämsta ändamål vara lemnadt åsido, till föga båtnad såväl för verket sjelft, som för göromålens gång inom detsamma.