Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bör ej låta afskräcka sig från Allmänna val, af några oordningar vid Prestval, förorsakade merendels af de högre Folkklassernes skiljaktigheter, vållade genom fåfängan, att vilja synas gynnare och patron åt Själasörjaren , eller någon gång af egennyttan, Men jag har förra gången vågat fästa uppmärksamheten på det förändrade skick, hvaruti vi nu äro emot då Nämnden först bildades.
Jag har visat, att Nämnden blott var en Jury , och att den ännu är det, hvilket synes deraf att den , enig , kan öfverrösta Domaren.
Jag tror att jag hade skäl uti hvad jag då föreslog , att alla, som ägde jord i Socknen , borde få deltaga i valet, samt sjelfve kunna väljas.
Utskottet har ej fästat afseende derå , utan blott på Herr Ehrenborgs tillägg , hvilket jag tror vara af ganska godt inflytande, om man ej vill gå längre; hvarföre jag äfven tillstyrker Betänkandets antagande , sedan det numera icke lärer blifva möjligt , att få 3 Stånds beslut på den förändring jag föreslagit. ♦ *74 Den 2 September e, m. Herr Munck af Rosensköld:
Hr Von Hsrtmans5 dorff har yttrat den farhåga , att de trätgirigaste
Bönder blifva valde , och säger sig äfven hafva sett sådana väljas bland Menigheten till vida vigtigare befattningar , än Nämndemän.
Men som Han ej nämnt, om han erfarit detta i Sverige eller i Norrige, sorn han så ofta åberopar, har jag ej något dervid att erinra.
Herr Ehrenborg, Casperi Äfven jag örlskar bifall å betäokandet, och antagande af det alternatif, som tillstyrker valrätt för så väl dem, som innehafva hemman under nyttjande tätt, sorn dem hvilka innehafva dem nied ägandö rätt.
Jag tror , att når
Nämnden emot Domaren blott har en collectif rösträttighet
, Domaren ej bör befara, att
Nämnden sksll blifva honom besvärlig.
Man bör ihågkomma , fett Nämnden ej äf Domarens betjening, och tott det ej är fråga om ftågon ny rättighet, litati ert rätt, som man ägt af gammalt efter lagert) der det står, att 12 Runder skola domna, Herr Gr repen och Landt- Mar [hålken tillkänna gaf, att Utskottets Utlåtande innefattande: tvenne aiternativer, hvaraf det första innehöll, att de Bönder , hvilka innehafva hemman , så väl under nyttjande, som ägande rätt, skulla vara behörige, att deltaga i valet, och kunna till Nämndemän väljas.
Äfvensom att hvarje Bonde skulls äga lika röst, ehvad han har större eller mindre hemman, hvilket alternatif blifvit af BorgareStåndet antaget; hvaremot eoligt sednare alternativet, endast de Böndei jyen 5 September e, m'.
175 hvilka innehafva hemman under ägande raft, borde vara behörige, att deltaga i valet, och kunna till Nämndemän väljas j hvilket alfernatif åter Preste- och BondeStånden bifallit.
Herr Grefven och Landt-Marskalken gjor-' de derefter proposition å förstnämnde alternatif i Utskottets Utlåtande.
Ja och Nej. Friherre Cederflråm:
Då det af Herr Gref ven och LandtMarskalken blifvit upplyst, att två Stånd förenat sig uti det sista alternatifvet att endast sjelfägande bönder få väljas, hemställer jag, om det icke vöre iämpeligt, att deruti ingå, på det att någon åtgärd må vidttagas, ty om n,u Ridderskspet och Adeln lika med BorgareStåndet antager första alternatifvet, stanna två Stånd mot två.
Det är bättre, att åtminstone de sjelfägande må.få välja, än attintet härom nu föreskrifves.
Jag vill blott upplysa, att om endast sjelfägande Bönder skulle få välja , så skulle det hända , att de församlingar, som ej hafva några Bönder, hvilka sjelfve äga sina hemman, blefvo helt och hållit uteslutne från rätt att välja Nämndemän.
Derföre hemställes , om icke första alternatifvet kunde bifall las.
Det har redan af Herr Ribbing blifvit anmärkt, att flere försam - 176
Den 1 September e. rn. lingar gifvas , der ej någre sjelfägande hemtnansbönder finnas.
Jag bor uti en församling af 80 hemman , der blott en skattebonde finnes med i-4:dels hemman.
Jag äger der ett hem' man , hvars Åbo i 30 år varit Nämndeman och anses för en af de bäste.
Herr Grefven och Landt-Marsialken förnyade derefter dess förut gjorde proposition om bifall till första alternativet i Utskottets Utlåtande.
Hvarjemte samma Utlåtande äfven i öfrigt, uppå gjord proposition , af Ridderskapet och Adeln gillades.
Föredrogs å nyo Lagutskottets den 15 sistledne Augusti under N:o 154 afgifne. samt den 30 derpåfäljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående föreslagen ändring uti Kongl. Brefvet den 17 October 1778 rörande Barnamord.
Herr von Hartmansdorff, AuguH, anhöll, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare få hvila på bordet till nästa Plenum.
Herr Cederfchjnld, Pehr Gnjlaf, förenade sig med Herr von Hartmansdorff.
Herr Ben 2 September e, m. Herr Grefven och Landt Mar [hålken förklarande, att den af flere Ledamöter sålunda framställde begäran om Betänkandets ytterligare hvilande på bordet, icke kunde, enligt 49 $, Riksdagsordningen, förvägras.
Företogs till pröfning LagUtskottets den 16 sistledne Augusti under N.'0 158 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen p& bordet lagde, Betänkande, rörande utmätning och förH säljning af fast egendom m. m.
Herr Cederfchjöld, Pehr Gnjlafi En af de orsaker, som mest försvagat landtmannens credit, är svårigheten för fordringsägare att utfå sine penningar.
Jag tror derföre, att ju mera man med nödigt skydd för jordägarne, kan skärpa utmätniDgslagarne, dess mera skall man upphjelpa crediten.
Jag kan derföre icke gilla den genom flera Auctioners utlysande vållade tidsutdrägten, utan anser den utmätta egendomen ovilkorligen böra på den första försäljas åtminstone om mer än tvenne bjudare finnas, helst jag är öfvertygad, att speculanter skulle infinna sig vid den första Auctionen äfven så väl som vid den 3:dje, oni man visste att egendomen genast skulle ovilkorligen bortgå.
Deremot tror jag att mai; efter att sålunda hafva betryggat fordringsägaren mot onödig tidsutdrägt, med sjelfva auctionen, äfven bör lemna Ridd, 0.
Prof. VIII Band. la *78 Den 12 September e, tn. jordägaren hopp att få egendomen tillräckeligen betald genom utsättande af ett längTe an - stånd med köpeskillingens erläggande.
Det är nemligen fä Landtboer som kunna disponera större summor inom 14 dagar, hvarigenom således speculanternas antal bort blifva ganska inskränkt.
När man således på ena sidan skyddar fordringsägarens rätt genom egendomens snara försäljning, bör man och skydda gäldenärens, genom utsättande af t. ex. 2:ne månaders betalningstid.
Af dessa anledningar anhåller jag om åteiremiss af Betänkandet.
Mig synes soia Lagutskottet i detta Betänkande följt en skäligen billig medelväg.
Den princip Herr Cederschjöld framställt är obestridlig, att nemligen credifen stärkes genom alfvarsamma ExecutionsFörfattningar, men att tiden nu är inne, till en sådan förändring, då Få köpare till egendomar i allmänhet finnas, måste jag betvifla.
Det synes väl sannolikt, att köpare skulle infinna sig lika väl vidden första auetionen, derest det blef stadgadt att fastigheten då alltid borde försäljas, som vid den sista; men det händer att ej den första kungörelsen vinner nog uppmärksamhet.
Deremot tror jag, att ett ställe uti Utskottets förslag, att egendomen vid andra auetionen bör bortgå, är alltför obestämdt- Utskottet hänviser till Lagens stadgande, att om blott få speculanter äro närvarande, egendomen ej får säljas.
Detta är K •trid med Utskottets yttrande, att egendomen bör försäljas, om få eller flere bjudare vid au - Den 2 September e, m, ^tionen finnas.
Jag tror, att egtndomea
Vid andra auctionen bör säljas å tout prix, utan afseende på speculanternes antal.
Det an-; dra lemnar för mycket rum åt auctionsförrättarens godtycke.
Det är väl sannt, att Lagen säger i 5:te Cap. 4 §.
UtsökningsBalken: ”Ej ”ml ock något föryttras, andro»/ till viljes och ”gäldenär till floda , eller ‘då fä är o tillflödes?
* men jag hemställer till en hvar, huru arbitrairt detta kunde tillämpas. Försäljningen
Skulle derigenom kunna evärdeligen uppskjutas.
I fall Betänkandet återremitteras, tror jag således Utskottet hellre böra föreslå undanrödjande af detta stadgande, ån hänvisa dertill.
Uppå derefter af Herr Grefven och Landtb iMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet <och Adeln för godt, att LagUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde aa
Föredrogs å nyo ExpeditionstTtsköttetB un<p der N:o 170 insände, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, i anledning af Dess Nådiga bref, angående granskning af TullVerkets Räkenskaper m. ro. Herr von Hartmansdorfft Augiifl’. jag får hörja med att ^tillkännagifva, att denna expe - Ben s September e t ms dition är aldeles öfverensstämmande med Stats; Utskottets Betänkande om Cassornas revision, men deruti förekommer dels en olikhet i de åberopade ordalagen af Riksens Ständers beslut vid förra Riksdagen, och dels ett uttryck, vid hvilket jag anhåller få göra anmärkning.
På grund af StafsUtskottets Betänkande står nemligen i Expeditionen, di fråga är om granskning af Hospitals och Lazaretts samt PassevolanceCassaemedlsns räkenskaper "så och på ”de flere enahanda skäl, som för beslutet om ”PassevolanceCassans granskning här ofvan ”upptagne finnas, anhöllo Riksens Ständer i un”derdånighet om Eders Kongl- Maj:ts Nådiga ”sotiction deruppå, att räkenskaperne och förvaltningen öfver så väl desse, sorn öfrige till ”Hospitalslnrättningen hörande medel, måtte "öfverses och granskas af Riksens Ständer el”ler Deras Revisorer &c.” CJfi Riksens Ständers Skrifvelse till Kongl. Majit förleden Rikdag, hvilken finnes införd uti 10 Delen af Bihanget till RiksStåndens Protocoller pag. 438 står: ”att, i följd häraf Eders Kongl. Maj:t må ”i Nåder täckas meddela bekräftelse å det Beslut, att Räkenskaperne och Förvaltningen öf”ver så väl dessa som öfriga till Hospitalsln”rättningarne hörande medel öfverses och granskas af Riksens Ständer eller deras Revisorer.”
Man har såledeles insatt fuiiction , i stället för bekräjielfe.
Jag anser det oriktigt, och att man bör bibehålla det Svenska ordalaget, som i Expeditionen varit nytfjadt.
I nu förevarande expedition står vidare, då Riksens Ständer anmäla det ytterligare beslut, de fattat om Pas - Ben 2 September c. m. IS i sevolanceCassse- samt Hospitals- och LazarettsRäkensksperne, att ”Riksens Ständer hysa den ”underdåniga förhoppning, att Eders Kongl. ”Maj:t som redan i nåder medgifvit revision af ”TullRäkenskaperne och redogörelsen för de ”under KrigsCollegium ställde MilitimBoställs”och KrigsmanshusCassorne samt derigenom, ”enligt Dess Nådiga tiilkännagifvande, i fördand instämt uti Riksens Ständers uppfattade ”åsigt »f de uti 30 och 08 $§. af RiksdagsOrd”ningea åberopade allmänna stadganden, äfven ”lärer täckas, af samma anledning, lemna Dess ”Nådiga fanctiou åt ifrågavarande underdåniga ”anmälan.”
I händelse Konungens sanction be-, höfdes till beslutet om redogörelsernas granskning, så skulle det ej vara en sak, som redan genom Grundlagens föreskrifter blifvit sanctio* nerad och bestämd.
Men detta är ej ett nytt mål, utan det är ett beslut af Riksens Ständer att Grundlagens redan befinteliga stadganden måtte gå i fullbordan, hvartill ingen sanction kan tarfvas.
Det var på samma skäl, som Riksens Ständer vid förra Riksdagen fattade sitt beslut i enahanda ämne, och jag anhåller att få uppläsa de ordalag, som då begagnades:
I 10 Delen af Bihanget pag. 587 står det: ”haf”va Riksens Ständer beslutit att berörde Cas”sors tillgångar 6kola hädanefter undergå en ”sådan Revision, samt få följakteligen, med ”anmälan häraf, hos Eders Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla om Nådig befallning ”till KrigsCollegium , att vid inträffande Revisioner öfver StatsVerkets öfrige Räkenskaper ”och förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen Den 3- September «•, m». ”för Krigsmanshus-, Militiae-, Boställs- och “MötesPassevolanceCässomas tillgångar, påsatt ”och i dien. ordning Riksdagsordningen, samt ”Instructionen för Revisorerne af den 10 Ju”nii iS.i 2 stadga och förmå."
Som här är fråga om tvenne Cassör, ej blott om PassevolanceCassan, utaf äfven Lazaretts- och Hospitals-^ Fonden,, så tillstyrker jag att i stället lör orden ”lemna
Dess nådiga sanctioo , åt i fråga— ”varande underdåniga anmälan,” måtte införas t ”anbefalla vederbörande Embetsverk , att vid ”inträffande revisioner af StatsVerkets tillstånd, ”styrelse och förvaltning, jemväl framlägga Pas”sevolänceCässans, samt fiospitals- och Laza”rettsFöndernas redogörelser till granskning af ”Riksens Ständers Revisorer.”
Om denna anmärkning vinner afseende, anhåller jag, att expeditionen matte, åtföljd af densamma , varda återremitterad..
Herr Hjerta,, Johan Guftaf:
Då jag i går anhöll, att Expeditionen måtte få hvila, värdet derföre att äfven jag fann ,. att orden ej voro, så rätt använde af ExpeditionsUtskottet, sorn, jag hade önskat.
Jag inser vät vigten,, att på Svenska framställa våra önskningar, och derföre anser jag, att bekräftelse heldre bör nyttjas. än sanction^ men jag trodde att intetdera skulle komma i fråga, emedan Grundlagen är tydlig, att Cassorne skola granskas, så att ingen fråga derom kan uppstå., Jäg anhåller dock att i så måtto få ändra Herr von Hartmansdorff» förslag, ett expeditionen må inne-; fatta ej blott de af ghonom uppräknade c*a Den * September e. nu 183 sor , utan nila af Stats-anjlag beroende Casfor% och att det således må stå, att Riksens Stan» der, jemte anmälan af sitt beslut , tillika inhålla, det Kongl.
Maj:t måtte anbefalla veder-- börande Embetsverk, hvilka hafva öfverstyret öfver Cassör, sorn begagna Stats-ansia g» att för Riksens Ständer eller deras Revisorer uppvisa sine Protocollec och Räkenskaper, när så fordras* Hans Excetlence Herr Grefve Mimer, Adolph Goran:
Då det är fråga om redacticmen ifett af ExpeditionsUtskottet afgifvet förslag till underdånig skrifvelse till Kongl* Majrt, så lärer frågan endast vara att undersöka, om Expeditionen är öfverensstämmande sned Riksens Ständers förut fattade beslut, emedan ExpeditionsUtskottets åtgärder endast skola innefatta resultatet af hvad Riksens Ständer af* gjort.
Det är således pluralitetens mening som skall uttryckas.
Det är ej några enskilta personers tankar om rigtigheten eller origtighetetn af de sattser, sorn i Expeditionen innefattas, sorn kunna bestämma, om Expeditionen skall ändras eller icke, utan frågan är helt enkelt, huru hafva Riksens Ständer fattat sitt beslut, och är det uttryckt i likhet med pluralitetens af Ständerne yttranden?
Om således anmärkning vid Utskottets förslag skall göras, tror jag ej att någon annan bör till Utskottets pröfning öfverlemnas, än att Utskottet anmodas att uppgifva de åtskilliga ProtocollsUtdrag från Stara» dee, sorn grundlagt Utskottet» Expedition» 184 Dea i September c, nt* Friherre Ancltarfvård, Carl Henric:
Det skulle i min tanka blifva ett högst besynnerligt förhållande, om den logik Grefve Mörner framställt vore den rätta.
Jag skulle tro, att man vöre långt framom den tid , då man såsom medel till surprise för Adeln nyttjar, att det beslut, som Adeln fattat, kunde göras beroende af de ordalag uti ett Utskotts Betänkande, som blott ådagalägger dess enskildt* mening om formen föv orduppställningen vid Expeditionen.
Hvad saken vidkommer, så har StatsUtskottet tillstyrkt och Riksens Ständer beslutit, att Revisorerne skola revidera Cassorne.
Att vid beslutets fattande fästa sig vid redactionen var icke tiden, då man visste att det skulle gå till Expeditionsutskott, för att vid expedierandet undergå granskning.
Jag kan således icke tro, att hvad Grefve Mörner anfört skulle äga giltighet i afseende på beslutet, då fråga blott är oin ordalagen uti Expeditionen. jag tror, att Riksens
Ständer hafva sig fullkomligen bevarad rättigheten, att jemka uttrycken, derigenom att Expeditionen går genom Expeditionsutskott, så snart blott sjelf» va saken ej derigenom får en annan riktning.
För min del är jag af samma tanka som Herr Hjerta, att hvarken det uti Expeditionen gagnade Fransyska, eller det föreslagna Svenska ordet är lämpeligt, utan tror att man, i stället förde allmänna ordalagen, att alla Verks Cassör» som njuta Stats-anslag, skola granskas, bör bestämdt utsätta de Verk man nu känner, emedan annars samma misstydning kan äga rums som hittills.
Den 2 September e, m. 185 Herr Hjerta, Utan allt tvifvel är det ExpeditionsUtskottets pligt, att följa bokstafvera innehållet af de beslut, som till dess expidierande öfverlemnas
Också har hvarken jag eller Herr von Hartmansdorff frsmstält saken , såsom något fel af ExpeditionsUtskottet.
Vi hafva blott här vid beslutets expedierande sökt tillvägabringa en ändring, som ej kan ske utan att de andra Stånden derom förena sig.
Det är gifvit, att då här föreläses ett så långt betänkande , sorn det om revisio. nen af cassorne , redactionen ej kan af alla fattas och granskas.
Här bifalies saken, men det är naturligt, att möjligen uttryck deruti kunna hafva influtit, som man finner behöfva rättas, Jag har ofta hört, att man varit angelägen att rätta sådane uttryck , då det varit något, som man ej tyckt om.
Jag anser detta vara af den vigt , att det än längre skulle fördröja Riksens Ständers rätt, att komma till Revisionen af Cassorne.
Jag tror ock, att när Riksens Ständer gillat betänkandet, och en punkt deruti, sorn säger att de framtida bidragen bero af beslutet om Cassornes revision, så ger detta saken mera vigt än det tillägg jag föreslagit, men jag anhåller ändå, att detta tillägg måtte blifva gilladt , och de öfrige RiksStånden inbjudne att sig deruti förena, emedan jag tror att vi annars genom en re-v, dactionsbrist skulle stå på en ännu svårare punkt, än vid förra Riksdagen, enär uttrycket är mattaret Friherre Cederflr öm k Jacob s Jag anhåller få Den a September e n*. fästa uppmärksamheten deruppå , att formera bestämmer, huru tillägg eller ändring skall ske * nemligen vid Protocollets justerande eller vid justeringen af ProtocollsUtdraget.
När nu tillägget icke är hegardt eller bifallit vid ProtocoUsLJtdragets justering , kan icke ytterligare tillägg äga rum.
Det vore en bestämd olaglighet, om ordalagen ändrades, och ExpeditionsUtskottet äger ej rätt att gå ifrån en bokstaf af ProtocollsLltdragens lydelse , ty i annan händelse hade Riksens Ständer ingen säkerhet, att ej besluten vanstäldes, och jag tror , att deruti ligger den hufvudsakligaste* garanti för Ständers Cönstitutionella rättigheter förvarad.
Herr von Hartmansdorff* I afseende på hvad de förre talarne omnämnt, rörande uteslutande af ordet befträjtelse , tror jag ock att det varit öfverflödigt.
Men för närvarande är det blott ett åberopande af hvad Riksens Ständer vid förra Riksdagen sagt och det kan så-' ledes stå qvar utan skada för saken.
I afseende på Friherre Cederströms anmärkning har jag redan yttrat, att ExpeditionsUtskottet i båda händelserne rigtigt följt StatsUtskottest Betänkande men att detta är origtigt i citatioBen.
Således är här icke fråga om någon anmärkning emot ExpeditionsUtskottet, emedan det fullgjort sin pligt, men om rättelse af fel— agtiga uttryck, som StatsUtskottet föranleda jag vet ej s huru det annorlunda skall kunna ske än derigenom, att saken på detta vis Rom: mes till alla fyra Ståndens ompröfvande» Den a.
September e. m, 157 Herr Hjerta i jag anhåller alt Friherre* Cederström ville uppläsa den §. sorn hindrar* då en fråga är före > att föreslå ett tillägg* oeh att, om det bifalles af Riksens Ständer* få det insatt i ett betänkande eller en skrifvelse.
Så länge Expeditionen icke afgått * måtte det vara tillåtit att göra Motioner om tilllägg , och jag anser mig böra yrka att få proposition om ett sådant tillägg, äfvensom att de öfrige Stånden inbjudas att deruti instämmat Hans ExcelUnce Herr Grejvs- MörnerV jag tror, att i. denna sak ej någon fråga är om logik, utan om bibehållande af heigden af Riksens Ständers beslut.
När de stannat uti en* mening hvilken blifvit uttryckt genom deras ProtocollsUtdrag, så tror jag att Riksens Ssänders rätt och säkerhet hvilar deruppå, att saken ej vidare kan genom nya motioner eller tillägg ändras; annars visste man icke hvad sorn vore beslutadt, förr än Riksdagsbeslutet blifvit undertecknadt; ty af samma skäl: som man vid en skrifvelses justerande kan proponera ett tillägg, så kunde man äfven göra det nät §•. i Riksdagsbeslutet justeras; men då det för äsendernes afgörande är nödigt, att man en gång skall med hvarje sak komma till ett slut, så tror jag det ej vara möjligt annat äa att hvad sorn genom RiksStåndens ProtocollsUtdrag är bestämdt uttryckt, måtte vara det. sorn skall tjena ExpeditionsUtskottet till rättelse, och vara den enda norm, hvarefter lltskor* tet skall författa sina Expeditioner, 188 Ven 2 September e. m.
Friherre Cederftröm :
Jag trodde det ej vara nödvändigt , att uppläsa en i Riksdagsordningen så känd §.
, men efter det är begärdt , skall jag visserligen icke undandraga mig det.
Det är den 58 §.
Den lyder sålunda: ”Vid ”Justering af Protocoll elier ProtocollsLJtdrag , ”kan ett beslut ingalunda ändras , men väl så”dana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring ”i beslutet uppkommer.
Utur ett Protocoll må ”vid justeringen, med Ståndets bifall och på ”den talandes eget begifvande, uteslutas dess ”egne uttryck och äfven deliberationer , som ”deraf följt; dock kunna ej sidane uttryck u”teslutas , på hvilka beslutet tydligen sig grundar.
” Af denna §. synes klart , att det var vid justeringen af ProtocollsUtdraget, som frågan om tillägget hade bordt väckas.
Så snart det ej då skedde, är det nu mera olagligt, sedan det justerade ProtocollsUtdraget afgått.
Denna fråga visar sig för mig af en högst besynnerlig egenskap.
Jag tror knappt, att det finnes någon Ledamot af Riksens Ständer, som ej är öfvertygad oin meningen af StatsUtskottets Betänkande och om beslutet.
Jag har sjelf ej varit af annan öfvertygelse , än att StatsUtskottets betänkande framställt Revisionen såsom en Riksens Ständers rättighet , och jag tror att StatsUtskottet ej afsett, att med sitt betänkande göra saken till ett önskningsinål , och ställa oss på den punkt, der vi förut varit, helst
Grundlagen är så tydlig att den ej kan motsägas.
Jag tror säkerligen, att om ej fråga är om bristaude Den 2 September r, nt. *89 logik , så är det fråga om att begagna tillfället af Riksens Ständers bristande uppmärksamhet för att rida på ett ord , då man hade att förvänta Expeditionen.
Jag kan ej finna , att ringaste ändring är i fråga , ty det är heslm tadt, att Cassorne skola revideras.
Af Grund lagen är detta beslut en följd , och jag vet ej hvaruppå StatsUtskottet grundat 6itt betänkande då det framställt ett annat ord, sorn icke är enligt med Grundlagens tydliga föreskrift, hvaraf StatsUtsRottet har kunnat finna, att det endast bordt tillstyrka Riksens Ständer att anmäla sin önskan om utfärdande af befall ning angående räkenskapernes öfverlemnande till Revisorer, t Feist ligger således hos StatsUtskottet , och jag ser ej att Riksens Ständer skulle vara bundne, att nu icke kunna göra en rättelse i uttrycket , då någon ändring i beslutet ej derigenom äger rum , utan skrifvelsen blott blifver Grundlagsenlig.
Jag yrkar derföre , att Expeditionen måtte återremitteras, och anmärkningen meddelas de öfrige Stånden.
Ifrågavarande ändring af redactionen i Skrifvelsen åsyftar icke något tillägg, eller någon nyhet, utan blott borttagande af ord som äro öfverfiödiga i stöd af Grundlagens föreskrifter; och som följakteligen utgöra en pleonasme i Utskottets Betänkande.
Det är för mycket begärdt att man, då sakerna i Stånden afgöras , tillika skall kunna nagelfara hvarje ord i redactionen.
Vid de afgående expeditionernas justering är åter föremålet att tillse det inga origtiga eller onö - igo Den 3 September -e. m, digt ordformer inflyta; och jag skulle trö, att alla sådane , som ej angå beslutet kunna saklöst uteslutas, emedan de icke gagna,men möjligen kunna s ada.
Af de följande orden i expeditionen synes andan och meningen af Utskottets framställning så tydligt, att man icke kan misstaga sig derom ; det heter: ''helst ”genom ett sådant Nådigt erkännande af Rik”sens Ständers och Deras Revisorers oinskränkta granskningsrätt öfver Statens alla tillgångar, det förtroende ytterligare skall stadgas, ”sorn utgör hufvudsakliga vilkoret för de Skatt, ”dragandes fortfarande beredvillighet, att anstränga sin förmåga till medels anvisande för ”Statens behof.” Tydligare lärer man ej kunna uttrycka, att Riksens Ständer anse sig till Revisionen berättigade , och således äro de förevarande orden olämplige.
Något annat har jag ej velat anmärka ; följagtligen icke göra något tillägg i beslutet.