Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare säger Utsk.: »För det frihets sinne, som utgör en vä sendtlig del af den Svenska national-karakteren, skall det utan tvifvel förefalla i hög grad motbjudande för massan af folket, att under den största delen af vnglinga- och manna-åldern underkasta sig i fredstid militär-upsigt och lydnad; och ensamt af detta skäl skulle införandet af ett allmänt nationalbeväpnings-system, om det eljest vore lämpligt, röna motvilja och motstånd.»
Härtill får jag svara, att det
Svenska frihetssinnet fordrar sjelft upoffring af det krämare-sinne, som, oaktadt det leder till vår undergång nu tyckes vilja hos oss donerande innästla sig.
Utsk. säger vidare: »Att genom detta system kostnaderna för försvarsverket skulle minskas, är icke i någon mån sannolikt.
Utan att ingå i någon speciel granskning af de inkomster och utgifter, som i de väckta förslagen äro beräknade, torde likväl med ledning af den granskning, som deraf vid föreg:de Riksdag egt rum, utan fara för misstag kunna antagas, att utgifterna skola komma att i betydlig mån öfverstiga den af Hrr Stjernsvärd beräknade sum - 40Ö I>e» 26 Februari. ma, äfvensom inkomsterna icke upgå på långt när till det påräknade beloppet.»
Dertill får jag svara, att det tyckes vara något lättsinnigt handladt att förkasta ett förslag, utan att medgifva en närmare granskning af detsamma.
Att för öfrigt kostnaderna skulle komma att betydligt understiga de nuv;de, är naturligt, synnerligast om de anslag, som visserligen blott provisionelt, nu äro beviljade, tagas i beräkning.
Utsk. fortfar oell säger att ingen beräkning förefinnes, äfven kostnaderna för ölvergången från det nuvule till det nya systemet.
Härpå lår jag svara, att ölvergången till mitt system tj medförer några kostnader alls.
Vidare säger Utsk.:
»Härtill komma andra oell än större kostnader, hvilka ens icke kunna till beloppet beräknas, nemi. värdet af de milliontals dagsverken, hvilka skulle förspillas, och tagas från jordbruket och naringarné, som, i saknad af nödvändigt erforderlig och påräknad arbetskraft, skulle förfalla och gå med stora steg sin undergång till mötes.»
Detta är ett ganska vackert yttrande, men om deri ligger någon sanning, det blir en annan sak.
Jag tror nemi. att de i förslaget N:o 2 framställda skjutöfningarna ej på långt när skulle taga bort så många dagsverken som den nu beslutade utsträckta beväringsexercisen.
Utsk. säger ytterligare: »I betraktande af allt detta, och hvartill kommer att Rikets nu församlade Ständer redan beviijat betydligt ökade anslag till både landt- och sjö-försvaret samt dymedelst godkänt den nuv:de organisationen deraf.»
Mot detta påstående, som svnes vara helt och hållet sanningsvidrigt, nedlägger jag härmed min högtidliga protest.
St:r hafva långtifrån att godkänna det nuv:de systemet endast provisionelt beviljat anslagen på 4:de Hufvudtiteln.
Derefter sager Utsk.: »att bevärings-manskapets vapenöfningar blifvit utsträckta samt ökade anslag för en ändamålsenligare , organisation deraf anvisade; att de förbättringar i försvars-väsendets ordnande i allmänhet, som af förändrade tidsförhållanden och den under sednare tider vunna erfarenhet möjligtvis kunna anses behöfliga, tvifvelsutan bäst kunna bedömas och till genomförande föreslås af landets Regering, som har att förfoga öfver den högsta militäriska insigt och erfarenhet i Riket; att den komité, som af K.
M. nyligen blifvit tillsatt för ordnandet af åtskilliga till försvarsviisendet hörande vigtiga frågor, icke lärer underlåta att taga i öfvervägande, hvad för landet kan i detta hänseende vara bäst och nyttigast.» Jag får med anledn. häraf fråga, hvar Utsk. hemtat definitionen på den nu sammansatta komitéens verksamhet.
— Utsk. slutar sedan med den förklaring, att på grund af allt detta anser sig Utsk., som icke kan biträda de åsigter, hvilka af motionärerneblifvit uttalade och lagda till grund för en förändrad organisation af försvars-väsendet, icke böra å deras framställningar fästa det afs:de, att föreslå nedsättandet af en särskild komité, som skulle komma att arbeta i en riktning, hvilken af R.
St:r vid 2:ne föreg:de Riksdagar blifvit ogillad: utan hemställer Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk., att ifrågav:de motioner icke måtte föranleda till någon R.
Stms åtgärd.
Den 26 Februari. 407 Du Utsk. sålunda i det föreg:de erkänt att en komité finnes, synes det mig vara besynnerligt, att Ulsk. icke åt denna komité npdragit att granska de af mig framlagda förslag.
Men icke nog härmed, Utsk. säger tillika, att R.
St:r vid föreg:de tillfällen ogillat detsamma.
Med hvad rätt tillåter sig Utsk. att från lt.
St:r utstryka tvenne RiksStånd?
— Man vet, att Borgare- och Bondesen vid 2 Riksdagar beslutit och aflåtit underd. skrifvelser till K.
M. om nedsättande af en sådan komité som jag begärt, på det att R.
St:r skulle vid blifvande Riksdag få motse en fullständig plan till landtlörsvarets ordnande.
Men oberäknadt lösligheten af den behandling Utsk. lemnat' min motion, har Utsk. gått tillväga på ett sätt som väl förtjenar anmärkas.
Jag skulle kunna säga, att Utsk. begått ett falsarium, men detta ord är fult och utländskt; jag vill derföre icke begagna detsamma.
Men jag påstår och vill bevisa, att Utsk. gatt oärligt till väga, och att man låtit ändamålet helga medlen.
Sedan Utsk. talat otn den behandling, som vid föregtde Riksdag vederfarits förslaget N:o 1, så yttrar Utsk. om förslaget N:o 2, som var framställdt för att bereda öfvergången och som var stödt på indelta Arméer, s af behofvet så väl påkallade och till så stor besparing ledande, föländrade korps-indelning m. m., följande: »att på grund af dessa förhållanden, och då härtill komme att förslaget förutsatte en centralisation af den högre krigsförvaltningen, som vore stridande mot de åsigter derom, hvilka R.
St:r förut uttalat, att det minskade förhoppuingarne på befordran för det lägre befälet och nedsatte löneinkomsterna för en stor del af det högre, samt att det rubbade gruuderne för bevärings manskapets utgående, och allt detta utan att medföra någon minskning i de allmänna utgifterna för landtförsvaret eller någon öfvervägande fördel för rikets försvarsverk i allmänhet, ansågo Ut.sk:n sig icke böra, i anledn. af förslaget N:o 2, tillstyrka någon R.
St:rs åtgärd, utan hemställde att detsamma måtte få förfalla » Utsk. har härvid förbisett, och jag måste säga med afsigt, att det yttrande, som innehölls i Sammansatta Stats- och Ekon.- Utsk:s Betänk.
N:o 18 vid 1850 års Riksdag, blef återremitteradt, och att Utsk. då frångick detta sitt första yttrande.
Utsk. har således nu åberopat ett yttrande, som samma Utsk. frångått och som således borde anses hafva förfallit, under det nuv:de Utsk. helt och hållet låtsat ignorera Betänk.
N:o 49 vid 1850 års Riksdag, genom hvilket, det återremitterade Betänk.
N:o 18 blef annuleradt.
Jag borde kanske nu sluta, men ber dock att få tillägga ännu några ord.
I en månadtligen utkommande pamflett bar man framställt det påstående, att de af mig framlagda förslagen skulle egentligen vara upgjorda af framlidne Landsh. Georg Rosen, och att jag skulle hafva plöjt med hans kalf. — Jag får dock förklara, att jag, föga ursäktligt för mig, icke förr än nu känt till Hr von Rosens år 1822 utgifna förslag.
Jag har emellertid nu lyckats förskaffa mig detsamma, och beklagar, att jag icke förut haft tillgång dertill emedan der uttalas tankar af stort värde.
Dock är det för enhvar, som derom tager kännedom, tydligt att redan hvad grundsatserna 408 Den 26
Feb rua ri. beträffar stor skiljaktighet råder mellan mitt och Rosens förslager.
Och utber jag mig för att bestyrka detta få upläsa åtskilliga högst bemärkelsefulla yttranden ur sagde förslag.
(Hr Stjernsvärd upläste härefter ur Hr von Rosens förslag pag. 56—68, innehållande anmärkna- emot indelta Arméebefälets aflöning medelst boställen m. m.)
Jag vill emellertid ej längre upehålla E. o. Ad., utan slutar med att anhålla om afslag å Betänk, och bifall till min motion.
Om jag rätt upfattat nu förev:de Betänk., innehåller det utlåtande öfver 3 motioner i samma ämne, nemi. ombildning af vårt krigsväsende.
En af motionärerne har här nu försvarat sin motion.
Jag fattar ganska lätt, att hvarje Svensk man, och i synnerhet en Svensk krigare med nit och värma omfattar dessa frågor, som hafva så stort inflytande i afs:de å Sveriges sjelfbestånd och de Svenska vapnens ära.
Jag nekar visst icke, att i de 3 eller rättare sagdt 4, förslagen finnes mycket, som är värdt att behjerta.
Lika litet som jag vill ingå i någon vederläggning af Hr Stjernsvärds hu afgifna anförde, lika litet ämnar jag inlåta mig i försvar för Utsk. mot det skarpa tadel Hr Sjernsvärd framställt.
Jag vill blott anmärka, att ett bifall till motionen skulle ovilkorligen innebära en R.
St:rs önskan, att K.
M. måtte låta utarbeta ett nytt förslag till krigsväsendets ombildning efter de af Hr Stjernsvärd framställda grunder; och just dessa grunder är det jag anser så menliga.
De innefatta hufvudsakligen nedslåendet af vår stående Armé, en fördel, som Sverige i sin fattigdom eger framför de största makter.
Frankrike, Preussen söka förgäfves efter det element, vi redan ega.
Jag vill dermed ingalunda hafva sagt, att vårt nuv:de krigsväsende är fullkomligt; långt derifrån mine Hrr! men icke tror jag det vara rätt, att Ståndet nu, endast på de här anförda grunder, beslutar en underd. skrifvelse i ämnet.
Vi hafva nyss hört motionären, framdraga en ytterligare motionär, hvars arbete torde vara de fleste militärer bekant, och hvars värde jag ingalunda bestrider; men äfven med afs:de å denna auktoritet synes det mig vara för lösligt handladt, om Ståndet skulle i en underd. skrifvelse upställa motionärens grunder såsom dem, på hvilka planen skulle byggas.
Det kan då invändas, att man skulle kunna anhålla, det K.
M. ville nedsätta en komité för att taga alla de framställda förslagen i betraktande och derefter afgifva utlåtande; men vi hafva icke rätt att tvifla, det ju K. M. och Regeringen med tillräcklig upir.ärksamhet följer och iakttager, hvad tiden och omständigheterna i detta afsule kunna fordra; aldraminst vid denna Riksdag, då Chefen för Landtförsvars
Depart:tet framlagdt ett så genomfördt oell tillfredsställande förslag.
Jag tror mig häruti ega en borgen för att K.
M. har denna vigtiga fråga i godt minne, och att R.
St:r hafva att förvänta — om icke till nästa Riksdag, ty saken fordrar mogen öfverläggning — dock så fort sig göra låter, en framställning och plan för krigsväsendets ordnande.
På de skäl jag nu anfört, anhåller jag således, att R. o. Ad. ville lemna bifall till Utsk:s hemställan.
Den 26 Februari. 409 Hr Montgommerie, Rob.
Hr Stjernsvärd har till en början ogillat det Sammansatta Utsk. derföre, att det först mot Riksdagens slut framkommit med sitt svar på dessa motioner.
I afs:de härå torde jag få anmärka, att StatsUtsk. vid innev:de Riksdag varit öfverhopadt med arbete, och att de Sammansatta Utsk:n måste ordna sina arbeten efter de större Utsk:n. Emedlertid tror jag mig kunna försäkra, att Utsk. kommit till alldeles samma resultat, äfven om frågan blifvit behandlad vid Riks dagens början.
Då ämnet föredrogs i Utsk., höjde sig endast reservantens röst till förmån för Hr Stjernsvnrda motion, oell bland alla de andra ledamöterne rådde en verklig täflan att tala och rösta mot densamma.
Vidare har Hr Stjernsvärd tadlat Utsk. derföre att det icke omnämnt huruledes frågan blef vid 1850 års Riksdag af 2 Stånd återremitterad och slutligen af Utsk. tillstyrkt.
Han har i afside härå fällt ganska hårda ord, men jag vill icke nu tillrättavisa sådana uttryck på det sätt, som de torde förtjena.
Något måste man äfven vara villig att ursäkta hos en författare, som ouphörligt finner sitt arbete underkändt.
Det högsta man emellertid med fog kan mot Utsk. anmärka, är att det låtit komma sig en uraktlåtenhet till last, emedan det icke reserverat alli, som i frågan förut blifvit yttradt; men då Hr Stjernsvärd sjelf dragit försorg om, att densamma vuxit till en hel särskild litteratur, hemställer jag huruvida man af Utsk. kan fordra, att det, för hvarje gång denna vid alla Riksdagar behandlade fråga förekommer, skall låta trycka en tjock lunta, innehållande allt hvad deröfver blifvit yttradt.
Hr Stjernsvärd har äfven noga nagelfarit med motionerna till Utsk:s framställning.
Jag vill icke tvista med honom derom; han har egnat flera år åt utarbetandet af sitt förslag, och jag erkänner villigt, att han har långt större sakkännedom än jag.
Jag vill endast fästa upmärksamheten på hvad Utsk. yttrat i slutet af sina motiver, nemi. »att de förbättringar i försvarsväsendets ordanande i allmänhet, som af förändrade tidsförhållanden och den un»der sednare tider vunna erfarenhet möjligtvis kunna anses behöfli»ga, tvifvelsutan bäst kunna bedömas oell till genomförande föreslås af landets Regering» Denna åsigt gjorde sig gällande inom Utsk., och med hänvisande till densamma, samt med påminnande tillika om de beslut R. o. Ad. vid föregule Riksdagar i samma ämne fattat, anhåller jag om bifall till Utsk. hemställan.
Jag har ansett mig böra med några ord besvara det af Gr. Löwenhjelm afgifna yttrande.
Det förslag, hvarpå jag anhållit om propos., innefattar alls icke, att någon plan för vårt försvarsverk skulle grundas på någondera af mina motioner, utan blott att K.
M. måtte, fullkomligt oberoende af dessa, framlägga att förslag dertill.
Att denna åtgärd är behöflig, synes bäst af de Kongl. Proposma vid föreg:de Riksdagar, der de stora bristerna i vårt försvarsverk blifvit erkända, utan att man dock gjort något för att afhjelpa dem.
Det har äfven blifvit yttradt, att mitt förslag skulle afse nedslående af vår indelta Armé.
Till svar der - 410 Deli 26 Februari. på vill jag endast nämna, att förslaget
N:o 2 tvertom innefattar förökning af denna Armé derigenom att deruti föreslås rekrytering af de nummer vid densamma, som nu för andra ändamål ständigt hållas vakanta.
Hvad behandlingen af 4 Hufvudtitelu angår, har jag icke deri kunnat spåra någon plan till ordnande af försvarsverket.
Det enda som dervid är nytt, eller bevärings-exercicens utsträckande, har icke kommit från K. M., utan från R. St:r.
I alside å Hr Montgommeries anförande vill jag blott hemställa till R. o. Ad., huruvida hvad han här anfört, kan ursäkta Utsk:s förfarande, att på det oriktiga sätt, sorn användt blifvit, behandla min motion och det riksvigtiga ämne den afser.
Jag anhåller fortfarande om afslag å Utsk:s hemställan Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt, att under öfverläggningen blifvit yrkadt dels af Gr. Löwenhjelm och Hr Montgommerie bifall till Utsk:s Utlåt., och dels af Hr Stjernsvärd bifall till den af honom i dess motion gjorda hemställan, så lydande: »att R.
St:r måtte taga under pröfning huruvida de icke finna sig böra till K. M. i underddiet öfverlemna de af motionären afgifna 2:ne förslag till förändrad organisation af landtförsvaret och i underdånighet. anhålla, att K.
M. täcktes låta desamma granskas af sakkunnige män samt vid nästföljande Riksdag till R.
St:r i Nåder öfverlemna ej mindre dessa personers deröfver afgifna underd. utlåt., än ock ett fullständigt förslag till ordnandet af Rikets landtförsvar på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande sätt; anseende sig R.
St:r, att, tills detta inträffar, böra låta anstå med beviljandet af alla nya ordinarie anslag å 4:de HufvudTiteln»; blef propos. till bifall å Sammansatta Utsk:s förev:de Utlåt, framstäld och besvarad med starka
Ja jemte ett eller annat Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Som jag förnummit en viss otålighet hos R. o. Ad. att få öfvergå till behandling af husagan, vill jag icke uptaga tiden med en votering, utan anhåller blott att få till prot. reservera mig mot det fattade beslutet samt att, om jag så för godt finner, framdeles få aflemna denna reservation skriftligen.
Föredrogos ånyo och biföl los BankoUtsk:s nedannämnde d. 24 och 25 dennes på bordet lagde Mern.:
N:o 82, med hemställan om vissa tillägg till Reglementsföreskrifterna, ang:de Bankens metalliska kassa; N:o 83, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i BankoReglementet; och N:o 84, ang:de Instruktion för R.
Stms BankoUtsk. vid nästa Riksdag.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 och 25 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 52, i ani. af återremiss af Utsk:s Be - O en 26 Februari. 411 tänk.
N:o 42, rörande viickte motioner om åtskilliga förändringar i gällande LegoStadga d. 23 Nov. 1833 samt deremot svarande §§:r i Allmänna Lagen.
Irsta punkten, innehållande förslag lill en förfalla., hvarigenom rättigheten alt tilldela vårdslöst och försumligt tjenstehjon husaga insltränkes.
Cederström, lindolf: B. o. Ad. har vanligen plägat vidhålla de beslut sorn 11. o. Ad. efter moget öfvervägande fattat.
Om således de skäl voro giltiga, hvilka verkade till afslag å det Sammansatta L'tsk:s förra hemställan, så torde äfven nu resultatet böra blifva detsamma.
Det förslag man framställt i afsrde å det fall att ett tjenstehjon visar sig gensträfvigt etc., tror jag icke kan till båda partiernas fördel ersätta den utväg som nu'finnes.
Att i sådant fall genast anlita Kronofogden för att få tjenaren vräkt och aflägsnad kan icke väl stå tillsammans med den omvårdnad en husbonde är sitt tjenstefolk skyldig.
Man har velat åberopa andra länders exempel; men reservanterna hafva tydligen ådagalagt, att förhållandena i vårt land icke äro med dem i andra jemförliga.
Här finnes icke lättheten för en afskedad tjenare att genast inträda i ny tjenst, och icke heller för husbonden att genast få sitt behof fyldt.
Jag inskränker mig emellertid till att anhålla, det E. o. Ad. ville, med afslag å Utskrs hemställan, vidblifva sitt förra beslut.
Då iag redan förut yttrat mig i denna fråga, skall jag icke genom vidlyftigt ordande trötta Ståndets tålamod.
Jag instämmer fullkomligt med den siste talaren, men för att tydliggöra de skäl hvarpå jag grundar detta instämmande, anhåller jag att Hr von Franckens reservation måtte varda upläst, hvarefter jag torde få yttra några ord.
Sedan denna upläsning försiggått, tilläde Gr. Löwenhjelm:
Jag måste bekänna, att jag i den nyss uplästa reservationen finner så mycken humanitet, sans och tillika praktisk klokhet, att jag ej kan annat än underskrifva hvart enda ord af densamma.
Jag anhåller således i likhet med Frih.
Cederström om afslag å Betänk.
Hr Ced erschiöl d , .Gusta f:
Lika med den siste talaren finner jag också, att Hr von Franckens reservation är afgifven i ganska human anda; men just derföre att denna humanitet icke förefinnes hos de personer som begagna sig af sin rätt att gifva husaga, kommer jag till ett motsatt resultat, mot, reservanten.
Det är ju en tydlig sak, att en hyfsad och bildad person icke kan vilja lägga hand på sin tjenare; utan sådant kan endast vara fallet hos en rå och obildad.
Och under hvad förhållanden gör en sådan det?
Jo i hetta och vredesmod!
— En af reservanterne synes anse husagan nödvändig för familjebaudets bestånd.
Jag tror deremot att karbasen både kan och bör aflägsnas både ur familjen och alla andra förhållanden, och yrkar detta, emedan den är en 412 Den 26 Febru&ri. qvarlefva af det gamla slafveriet.
Då jag således begär bifall till Betänk., vill jag dock påpeka ett förbiseende af Utsk., hvilket bland de lagstadganden som komme att genom det nya förslaget uphäfvas eller modifieras, glömt att uptaga 14 Kap. 5 §:n HandelsBalken.
Jag måsle bekänna på mig den synden, att jag kanske mest af alla nu lefvande representanter arbetat och ifrat för husagans borttagande.
Yid de föreg:de ltiksdagarne har jag ständigt derom väckt motioner, som dock blifvit afslagne.
Jag har dock funnit, huru för hvarje Riksdag meningarne mer och mer jeinkat med sig, och det har varit mig en stor tillfredsställelse att se det Utsk. vid denna Riksdag föreslagit husagans uphäfvande.
Jag tror det då vara så mycket mera skäl att i korthet besvara de invändningar som deremot blifvit framstälda, och af hvilka man isynnerhet fästat sig vid Hr von Franckens reservation, som innefattar hvad i praktiskt afs:de kan vara att invända.
Men det förhåller sig med denna förändring på samma sätt som med mångå andra: man inbillar sig att del icke går an, och sedan, när de väl blifvit genomförda, finner man att Het går ganska bra.
Så var det med tryckfriheten.
Trodde man icke, att den skulle vända upp och ner på hela samhället — och nu finnes knapt någon som nekar dess nytta och förträfflighet?
Förespeglade man icke stora vådor af den lika arfsrätten mellan man och qvinna?
Och likväl har deröfver ej ett enda klagomål försports.
Det kan vara ursäktligt om man gerna fäster sig vid det traditionella af gamla vanor, men del rälta måste dock komma fram, äfven om det medför några olägenheter för ögonblicket.
Under den långa tid af 17 år som förflutit sedan jag först väckte motion om husagans borttagande, har jag ej haft anledn. att förändra min öfvertygelse.
Jag har ej kunnat finna någon större säkerhet för att få dugligt och villigt tjenstefolk deruti, att, sedan husagan till följd af sin inneboende orimlighet uphört att af alla bildade husbönder utöfvas, rätten dertill dock qvarstår för att kunna begagnas af den råare.
Man synes förutsätta att intet annat medel finnes att korrigera en försumlig tjenare, än att drifva honom ur tjensten, och att han i annat fall skulle blifva lemnad alldeles strafflös; jag tror dock att en förnuftig husbonde kan finna grader mellan dessa båda fall.
Det lästes nyligen i en tidning, huruledes en amerikanare inför Drottning Victoria förevisat prof på sin nya method att på helt kort tid tämja de vildaste hästar, och fastän han ännu ej uptäckt sin hemlighet, vet man dock att den består hufvudsakligen i en utomordentligt mild behandling af hästen.
Jag för min del vill icke tro, att menniskan i detta afs:de skulle vara sämre än djuret; jag vågar hoppas, att om tjenarne i allmänhet behandlas väl och med godhet, de fall skola blifva ytterst sällsynta då kronobetjeningen skall behöfva anlitas för deras fördrifvande ur tjensten.
— Man har sagt, att af husagans borttagande skulle följa en svårighet för husbönder att få arbete verksteldt; men vid landtgårdar brukas ju äfven nu legdt folk, som äro fria arbetare, och hvilka man ej Den 26 Februari.
413 har rätt att gifva stryk.
Hvad hemlig makt tillhåller då dem att fullgöra sina skyldigheter, om ej helt enkelt den omständigheten, att den ene behöfver lika väl att få arbete som den andre att få det verl:stäldl.
— Utan att nu vidare orda i ämnet förenar jag mig med Hr Cederschiöld i hans anhållan om bifall till Betänk, med den rättelse som han påpekat.
Det är mig i högsta grad påkostande, att i en fråga som denna nödgas upträda mot personer, för hvilka jag hyser den största högaktning och på hvilkas humanitet jag aldrig tviflat.
Jag kan dock hvarken af hvad som nu blifvit anfördt eller af Hr von Dranckens reservation kunnat öfvertygas om behofvet eller nyttan af att bibehålla det nuv:de förhållandet mellan hosbonde och tjenare.
Jag tror, mine Hrr! att ej något annat land, med undantag af Ryssland, den rättigheten förefinnes att piska sina likar; och om jag ej hade något enda annat skäl, skulle detta för mig vara nog att förmå mig lemna min röst till afhvsande af detta förhållande:
Jag har sjelf i nära 50 år varit husbonde för ett betydligt antal tjenare, och ehuru jag måste erkänna att jag i början af denna tid någon gång låtit utöfvandet af den ifrågav:de rättigheten komma mig till last, har jag efteråt verkligen ryst deröfver.
Man talar här om måttlig husaga; men huru bestämma gränsen?
Likasom aptiten kommer medan man äter, så kommer ock vreden medan man slår.
Man har äfven talat om humanitet och brutalitet; men just emedan den humane husbonden icke kan tänka på att begagna sig af rättigheten att utdela husaga, hvilket endast kan inträffa med en brutal person, bör denna afskaffas.
Vi måste också ihågkomma att denna rätt kan utöfvas icke allenast af husbonden sjelf utan äfven af den som är satt i hans ställe, af en rå fogde.
Ur våra straff-lagar hafva vi borttagit spö- och ris-straffet; skola vi då för det enskilda lifvet bibehålla husagan?
Skola vi låta Sverige vara det enda land, som i nittonde seklet nekar att beträda civilisationens bana?
Jag anhåller, mine Hrr! att J villen förena Eder med mig om att bifalla Utsk:s Betänk.
Frih. Creutz, Stephan: Sedan Gr.