Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När Konungen sedermera förklarat, att bränvinsbränning i höst ej skulle fä ega rum under längre tid än 2:ue veckor, så hade det väl varit i sin ordning, alt [Ilsk. lillstrykt, det bräjivinstillverkning finge ega rum under ö veckor i början af nästa är, pä det att landtmannen dock måtte kunna under 2:ne månader bränna bränvin af 1854 års skörd.
Detta har jag förordat inom Utsk.
Men dä det inskränkt sig till att blott föreslå cn månad, så synes mig sjelfmotsägelsen ligga deri, att Utsk. tillstyrkt för kort tid, men icke deri, att Utsk. föreslagit en månad i stället för alls ingen ytterligare tid, såsom Frih. von Kramer påstått.
Vid detta tillfälle inträffar det besynnerliga förhållande, att en mängd nykterhetsvänner, om hvilkas tillvaro man förut icke ens drömt, upträda mot Betänk., samt att BondeSt:s ledamöter varit så ifriga nykterhetsvänner, att, på sätt Frih. af Ugglas omförmält, knappt en enda röst höjt sig för Utsk:s Betänk.
Ehuru stor älskare af nykterheten jag än är, och ehuru gerna jag ser, alf denna goda sak vinner anhängare, tillåter jag mig dock mönstra hennes nya vänner; och utbeder mig få inför Ståndet uppgifva, hvarföre jag tror dem nu hafva i en hast blifvit så talrika.
l:sla slaget af dem torde vara sådana som hafva stor tillgång på bränvin — och hvilka lära vara ganska många, enl.
Frih von Kramers upgift.
De önska naturligtvis att få till möjligaste högsta pris afsätta varan.
För dem skulle det följaktligen falla sig ganska olägligt, om bränvin finge tillverkas under 1855 års vinter, ty med detsamma folie bränvinet i pris och deras vinst förminskades.
Det 2:dra slaget af nya nykterhetsvänner består, såsom jag tror, af de små pannornas egare.
När de få bränna nästan skattefritt i höst, så är under de tillåtna 14 dagarne mycket penningar att förtjena, hvilken förtjenst skulle gå förloYad, i fall bränvinstillverkning finge ega rum under en månad nästa vinter och således fällde varans pris.
Det 3:dje slaget af de nya nyklerhetsvännerna är förmodligen de stora nya bränneriernas anläggare.
Det förmäles nu frän alla håll, att rikets kopparslagare äro så sysselsatta med bränvinsredskaps förfärdigande för bränvinstillverkning i höst, att de, som dröjt med beställningen, icke kunna få några sådana färdiggjorda i rättan lid.
Jag har hört berättas att i en bondby inom Christianstads län tillrusta hemmansegarne icke mindre än 5 stora ångbrännerier.
När sådant förehalves äfven i åtskilliga andra landskap: så är det klart, att alla dessa anläggare af nya brännerier skola förlora en del af den påräknade vinsten, ifall näringen finge bedrifvas jemväl under nästkommande vinter.
Annu ett 4:de slag af nykterhetsvänner torde finnas, nemi. de som äro högeligen förbittrade öfver bränningstidens inskränkning i höst.
Dä del inora Utsk. valfråga om tillstyrkandet af 6 veckors bränningslid under vintren, hörde jag en ledamot yttra, att man icke hurde medgifva någon 396
Den 21 Juli. enda dag, ty då vederbörande ställt så illa till, att bränningsliden blifvit alltför kort: borde de sjelfve få, bäst de gitte, draga sig ur de stora svårigheter, som deraf skulle härröra, utan atlR.St:r vore dertill behjelpliga.
Således består det 4:de slaget nykterhetsvänner utaf sådana, hvilka, i sin förbittring, önska, att det måtte gå så illa som möjligt.
Jag har lika liten förkärlek för dessa nya nykterhetsvänner som för sjelfva bränvinet.
Näringen och den riktning hon fått, gillas icke af mig.
Men när hon olyckligtvis finnes, utan att kunna genast afskaffas, måste hon väl ordnas efter billighet och icke efter godtycke.
Jag finner det således vara orätt att motsätta sig en åtgärd, genom hvars uteblifvande en del bränvinsbrännare skulle riktas på de öfrigas bekostnad och anser, lika med Gr.
Mörner, det vara billigt att landtmannen till bränvinsbränning under nästa vinter får använda öfverskottet af delta årets skörd.
Jag befarar likväl, att nykterhetsvännerna på detta rum äro så talrika, att de få öfvervigten och fruktar, att detta äfven blifver händelsen i de öfriga Stånden.
Jag lemnar allt detta derhän, men tror rättvisan kräfva, att man ser saken icke allenast från den vackra ytan, utan snarare från den sanna insidan.
Jag kommer således att med min röst understödja Utsk:s hemställan.
Det är med anledn. af den siste värde talarens yttrande som jag begärt ordet.
Jag har i mitt första anförande icke sagt, att Hr von Hartmansdorff i sin reservation begått någon inkonseqvens, från hvilken jag tager honom fullkomligt fri, enär han, vid behandlingen af det Betänk., hvarå jäg hänsyftat, yrkat 6 månaders bränningstid, ehuru SerskildtaUtsk., 1 strid mot hans mening, inskränkt tiden till 2 månader.
Det är således ganska konseqvent af Hr von Hartmansdorff att nu yrka en iitskräckning af tiden för år 1855, så att bränningstiden blefve månad i stället för 2.
Men deremot är det inkonseqvent af Serskildta Utsk:s majoritet, som genomdrifvit det första Betänk, om bränvinstillverkningen, hvari föreslås, att bränningstiden skulle inskränkas till endast 2:ne månader af året, att nu tillstyrka en utsträckning af denna tid för är 1855.
Hvad äter beträffar Utsk:s Betänk.
N:o 9, så var förhållandet vid dess afgifvande helt olika.
Då tillstyrkte Utsk., att de 2 bränningsmånaderna å hösten skulle indragas och ersättning lemnäs under nästa års vinter; men sedan K.
M. medgifvit bränningsbränning i höst emot erläggande af den låga skatten samt dertill kommer, att man redan nu ganska väl känner, att stora tillrustningar öfverallt i landet göras för att rätt begagna den medgifna liden, så förfaller det skäl, som föranledt Utsk. att afgifva ofvannämnde Betänk.
Jag kan icke inse något skäl hvarföre man nu skulle antaga Ulsk:s tillstyrkande, enär priset å bränvin icke är öfverdrifvet högt utan snarare visar benägenhet att falla, samt dertill kommer det skäl, jag förut anfört, nemi. svårigheten att, i händelse det blefve en mängd stora brännerier pä denna vårmånad, finna tillräckligt antal kontrollörer, som med Den 21 Juli. 397 sakkännedom och nit förvaltade sitt ansvarsfulla kall.
Jag yrkar således fortfarande afslag å Betänk.
Emot mitt förra yttrande, att det hufvudsakligen skulle blifva de små pannorna, som komme att begagnas till bränvinstillverkning under vintern, har blifvit anmärkt, att det tvertom vore anledn. att förmoda, det egentligen stora brännerietskulle komma att begagnas.
Detta är väl.möjligt, men jag anser det förra äfvenledes vara möjligt, hvarföre det ej torde löna mödan att härom vidare tvista.
Jag vill blott nämna, att om bränvinstillverkning medgifves under vintren nästkommande år, så torde bränvinsbränningen i höst åtminstone i någon mån förminskas.
Men tillåtes ingen bränvinstillverkning under nästa vinter, så kommer, enl. min öfvertygelse, hränvinstillverkningen i höst att bedrifvas i vida större skala än eljest.
Huruvida priset å bränvin skulle sjunka till följd af tillåtelsen att bränna bränvin nästa vinter, torde vara svårt att nu bestämma.
Det beror på en mängd omständigheter, såsom råämnenas pris o. s. v. Men då i och med nästa år riket skulle få det palladium, som är afsedt att skydda"oss för den öfversvämmande bränvinsfloden, nemi. den förhöjda skatten, så torde väl detta palladium vara en tillräcklig damm emot floden likaväl under tiden för den nya författningens första tillämpning som sedermera.
Ett ytterligare skäl, som talar för Utsk:s förslag, är att enl. det första Betänk, i detta ämne bränvinsbränning var medgifven under April månad.
Detta förslag godkändes af 2:ne
Stånd och det var således all anledn. att förmoda, det bränvinsbränning under nästa års vinter skulle fåegarum.
Hvarföre låter man icke nu till en början få dervid bero, så att en hvar, hvilken ej så hastigt kunnat ordna sin landthushållning utan bränvinsbränning, åtminstone får någon tid på sig.
Att Utsk. begått någon inkonseqvens genom att afgifva ifrågavar:de förslag, torde vara en anmärkn., som vid närmare granskning förfaller.
Utsk. har nemi. ansett, att landtmannen borde få 2:ne månaders bränningstid efter hvarje års skörd.
M. inskränkt hränvinstillverkningen i höst till 14 dagar, får landtmannen, om Utsk:s förslag ej vinner verkställighet, endast j månads bränningstid efter 1S54 års skörd i stället för 2:ne månaders, ty de 2:ne höstmånaderna nästkommande år följa naturligtvis pä 1855 års skörd.
Jag vågar ännu en gäng anhålla om bifall till Betänk.
Då jag, vid behandlingen af Serskildta Utsk:s Betänk.
N:o 9, yrkade afslag derå, anförde jag de hufvudsakliga skäl, som hos mig grundat detta beslut.
Jag har sedermera fått ytterligare erfarenhet och inhemtat, att bränvinsbränningen i vinter blifvit bedrifven i ännu större skala än man kunnat ana.
Jag får dessutom erinra, att sjelfva BondeSt., hvars fördel man genom bifall till förslaget säger sig vilja befrämja, ogillat detta förslag, och har jag enskildt samtalat med ledamöter
Den 21 Juli. af detta Stånd, hvilka ansett det vara en stor orättvisa emot de små pannornas egare, om den ifrågasatta tillåtelsen meddelades.
De befarade äfven, att de ej skulle medhinna att omändra sina pannor efter den nya methoden på så kort tid som till nästa vinter, hvilket deremot kunde med beqvämlighet ske, örn de lingö rådrum till nästa års höst.
Frih. von Kraemer har framhållit svårigheten för vederbörande alt anskaffa tillräckligt antal tjenliga personer för kontrollerande af bränvinstillverkningen vid de många stora ångbrännerier, sora enl. all sannolikhet skulle komma att drifvas i vinter.
Jag instämmer till alla delar deri och anser denna svårighet blifva så stor, att man, lill densammas öfvervinnande, borde i tid vara betänkt uppå att. upprätta seminarier för bildande af bräuneri-kontrollörer.
Frih. af Ugglas har dessutom påtagligen visat den olägenhet, som genom tillåtelsens meddelande skulle uppstå för de små pannornas egare, och får jag derföre, under åberopande af allt hvad till stöd för min åsigt i saken blifvit anfördt, yrka afslag å Betänk.
Meningen med detta Betänk, lärer väl vara alt reglera öfvergångsperioden från den gamla lagstiftningen till den nya och göra denna öfvergång så litet kännbar som möjligt.
Men då, på sätt jag förut sökt visa, detta förslag skulle snarare försvåra än förmildra öfvergåugen, bör detsamma, enl. min åsigt, ej antagas.
Jag har af Hr von Harlmansdorffs anförande hemtat ett ytterligare skäl för denna min mening.
Han har nemi. upgifvit, att omkring 10,000 pannor komme att nedläggas, såsom icke öfverensstämmande med den nya författningens stadgauden.
Således skulle man, då alla nuvande pannor få begagnas i höst, men endast de med den nya författningen öfverensstämmande i vinter, med ett penndrag tillintetgöra omkring 10,000 pannor, hvilka omöjligen till nästa års början kunna omändras, ty att förändra 10,000 pannor fordras i sanning längre tid än några veckor.
Jag anhåller således fortfarande om afslag å Betänk.
Afven jag hyser den af en föreg:de talare yttrade åsigt, att en tillåtelse att tillverka bränvin i vinter icke skulle förminska tillverkningen i höst.
De verkliga nyklerhetsvännerna, hvilka sträfva att förminska konsumtionen af denna förderflig.! rusdryck, böra äfven söka medverka till förminskning i produktionen deraf, hvarföre jag förenar mig med de värde Hrr, hvilka yrkat afslag ä Betänk.
Propos. till bifall å förevande Mern. blef härefter framställd och besvarad med blandade
Landtm, hemställde om B. o. Ad. behagade afslå samma Mern., samt, efter denna propos:s besvarande med starka
Mörner begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den 21 Juli. 399
Den sorn bifaller Serskildta Utsk:s Meni.
N:o 12, röstar Ja-, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde Mern. af R. o.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere leda möter, nedannämnde den 19 dennes på bordet lagde Ullåtm, nemi. från Stats-Utskottet: JM 176, i ani. af erhållne återremisser A Betänk.
N:o 64, ang:de beräkningen af Stats-Verkets inkomster och vissa till samma Betänk, hörande bilagor; JM 177, i ani. af väckte frågor om nytt formulär för Rikshufvudboken, samt om serskild hufvudbok för K. Stats-Konloret; JM 178, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. (N:o 68) ang:de inqvarterings-skyldigheten i Stockholm; Bevillnings-Utskotet: JM 17, i ani. af gjorde anmärkn:r vid Betänk.
N:o 10, ang:de stämplade pappers-afgiften.
Föredrogs och lades till handlingarne Bevilln:sUlsk:s d. 19 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 18 i ani. af gjorde anmärkn:r vid Betänk.
N:o 12, ang:de stämpling af spelkort och afgiflen derför.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtrn och Mern., nemi. från Stats-Utskottet: JM 179, i ani. af väckt motion om gratifikation åt förste Landtmätaren Albin för en af honom uprältad karta öfver Jemlland; . JM 180, i ani. af väckt motion om bildande af en pensionsanstalt för Sveriges handelsflottas skeppare, styrmän och sjöfolk; JM 181, i ani. af erhållne återremisser A Betänk.
N:o 67, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudlilel, JM 182, i ani. af erhållne återremisser å Betänk.
N:o 69, ang:de utgifterna under Riksstatens Fjerde Hufvudtitel; 400 Ren 22 Juli. JVS 183, i ani. af äterremisser af Betänk.
N:o 71, ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens Sjette Hufvudtitel; JVS 184, ani. af erhällne äterremisser å Betänk.
N:o 72, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjunde Hufvudtitel; JVS 185, ani. af erhällne äterremisser ä Betänk.
N:o 73, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Åttonde Hufvudtitel ; JVS 186, i ani. af äterremiss ä Betänk.
N:o 74, ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens Nionde Hufvudtitel; JVS 187, i ani. af erhållen äterremiss å Utlåt.
N:o 87, i fråga om aflöningen för Presidenterna i vissa af Rikets Kollegier; Banko-Utskottet: jy.s 44, i ani. af erhållen äterremiss af Mem:let N:o 37; JVS 45, i ani. af erhållen äterremiss af Utsk:s Betänk N:o 41 ; JVS 46, i ani. af Riksståndens beslut öfver Utlåt.
N:o 42; JVS 47, i ani. af Riks-Slåndens beslut öfver Utlåt.
N:o 43. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. J lill 10 e. m.
Lördagen elen 22 Juli 1854.
Justerades 4 prot.-utdrag för d. 21 dennes, samt pleni-prot:n för d. 4 sisth Maj f. och e. m.
Gr. Hamilton, Malcolm: 1 anseende lill förestående afresa från hufvudsladen, får jag vördsamt anhålla att blifva befriad ifrån att vara ledamot i BankoUtsk. och Riddarh.-Utsk., med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt.
Ad. lemnadt bifall anmodade Hr Gr. o.
Hrr Elektorer att efter Gr.
Hamilton utse en ledamot i Banko-Utsk. och en ledamot i Riddarh-Utsk.
Den 22 Juli. 401 Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 176, i ani. af erhållne återremisser å Betänk.
N:o 64, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster och vissa till samma I3etänk. hörande bilagor.
De af Utsk. i detta Utlåt, afgifne yttranden rör:de nedannämnde punkter af Betänk.
N:o 64, förelogos punktvis till afgörande.
4:sla och 'i: dr a punklerne.
Lades till handlingarne. ö:te punkten.
Bifölls. 8:de och 9:de punktcrnc samt förra momentet af 11 :te punkten.
Sednare momentet af t-l:le punkten.
Häraf företogs först den del, som rörer befrielse från man* tals-penningars utgörande för backstugusittare med deras hustrur och barn samt inhyseshjon.
I sitt först afgifna Betänk, hade StatsUtsk. i afseende på de motioner, som blifvit afgifna om mantalspenningarnes uphörande, föreslagit ”att i så måtto bifalla ifrågavande motioner, att R.
St:r måtte för sin del besluta, det befrielse från mantalspenningarnes utgörande må, från och med år 1855, beviljas följande klasser, nemi: arbetsfolk, så å landet som i städerna, hvilka icke äro lagstadda och ej eller njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning eller efter serskild öfverenskommelse och beting, och hvilka redan, enl. nu gällande Bevilln:s-Förordn., åtnjuta befrielse från bevilln. efter 2:dra artikeln, äfvensom vidare husmän och backstugusittare, jemte deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon”.
Detta Utsk:s tillstyrkande föranledde inom de olika RiksStm så många och väsendtliga anmärkn:r, att Utsk. nu har förändrat sitt Utlåt, till att endast tillstyrka ”att R.
St:r ville för deras del besluta, det befrielse från mantalspenningarnes utgörande må från och med år 1855 beviljas backstugusittare med deras hustrur och enkor, samt inhyseshjon”. R. o. Ad. täcktes deraf finna, att det nu framlagda Betänk, från StatsUtsk. visserligen har vida mera skäl för sig än det som först afgafs.
Jag skulle likväl för min del tro, att äfven detta tillstyrkande bör af R. o. Ad. afslås, till en början derföre att ordet ”backstugusittare” är ganska obestämdt, och vidare derföre att derunder kunna inbegripas personer af olika qvalifikation och äfven inhyseshjon, men hufvudsakligen derföre alt de, som äro i behof af afkortning, få den utan att ett sådant stadgande af R.
St:r beslutes, och de, som kunna betala den obetydliga afgiften af 12 sk. för personen, de böra efter mitt förmenande icke derifrån befrias. 9 H. 26 402 Ben 22 Juli.
Då denna fråga förra gången af R. o. Ad. behandlades, yttrade jag mig i samma syftning, som Hr von Troil nu gjort.
Jag förenar mig alltså med honom i anhållan hos R. o. Ad. om afslag på denna punkt.
Efter först till bifall å Utsk:s tillstyrkande framställd, men med Nej besvarad propos., blef detta tillstyrkande af R. o. Ad. afslaget.
Då härefter förekom Utsk:s hemställan om det belopp, hvartill inkomsten af mantalspenningarne borde utföras, yttrade Hr von Troil:
På grund af Utsk:s, af R. o. Ad. nyss afslagna, hemställan, hade Utsk. föreslagit, att minska det beräknade beloppet af mantalspenningarne med 17,000 R:dr, och jag får derföre hemställa att dessa mantalspenningar, som af Utsk. blifvit föreslagna att upptagas med endast 343,000 R:dr, måtte af R. o. Ad. bestämmas till 360,000 R:dr.
Propos. till bifall å Utsk:s hemställan blef härefter framställd, men besvarad med Nej, hvarefter R. o. Ad. beslöt, att, såsom Rivon Troil föreslagit, inkomsten af mantalspenningarne må utföras med 360,000 R:dr.
13:de och 19:de punklerne.
Härefter förekom och bifölls Utsk:s i sammanhang med sistnämnde punkt afgifna yttrande öfver Riksdags-Fnllmäktigen Dahlgrens, i fråga om Trosspassevolans-afgiften, väckta motion. 31: sia och alla de öfrige icke förut om för malde punkter ne.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 177, i ani. af väckte frågor om nytt formulär för Rikshufvudboken samt om serskild hufvudbok för K. StatsKontoret.
t:sta, 2:dra och 3:dje punklerne, ang:de frågor, hvilka Utsk. ansett icke böra till någon R.
A:de punkten, ang:de af Utsk. tillstyrkte f örändringar och tillägg i Rikshufvudbok$-förslaget.
Jag har visserligen såsom President i KammarR:n deltagit i detta måls beredande, och är i hufvudsaken ense med det förslag, som nu blifvit gjordt.
Men sjelfva utlåtandet afgafs under det jag var frånvar:de på en utrikes resa.
Jag har emellertid en betänklighet, som jag nu vill framställa, nemi. den, att om
Rikshufvudboken uprättas såsom föreslaget är och jag äfven hufvudsakligen tillstyrkt: så är dock ej Den 22 Juli. 403 yttradt hura förhållas shall med tvenne slags medel, hvilka i upbördstnännens specialräkningar ingå.
Rikshufvudhoken skulle efter detta förslag omfatta 4 serskildta slags medel, nemi. l:o Statsverkets grundfond, 2:o medel för ordinarie statsregleringen, 3:o medel för extra statsregleringen och 4:o riksgäldsmedel.
Nu upbäras dock jemväl af Kronans upbördsmän, under namn af diverse Verks medel, vissa allmänna kassors inkomster, samt vissa korporationers och menigheters intägter.
De förra äro en blandning af Statens och vissa korporationers medel, men de andra utgöras blott af korporationers penningar.
Man kan säga att de sistnämnde icke höra till Statens upbörd.
Men om en hufvudbok är rigtigt inrättad, så bör hon vara så beskaffad, att hon svarar fullt emot special-räkningarne; hvilket icke kan ega rum, då från hufvudräkningen uteslutas en del medel, som i special-räkningarne uptagas.
Man kan väl säga att det vore förvillande, om man uptoge i en hufvudräkning, som rörer statsmedel, äfven sådana medel, som icke tillhöra Staten, ehuru de ingå i npbörden.
Men detta vore hulpet om man i en underafdelning af räkenskapen afsöndrade båda dessa slags medel, och sålunda visade hvad som är Statens tillhörighet allena för sig.
Hade man då i den första gemensamma räkningen uptagit allt hvad, som ingår i den allmänna upbörden: så kunde man deraf tillika se huru mycket arbete, som belastade Kronans upbördsmän och derjemte huru många proc. af upbördens hela belopp, som upbördskostnaden utgjorde.
Detta kan man väl sedermera räkna sig till, men rikligare hade efter mitt förmenande varit om man upställt räkenskapen så, att han thy förutan sjelf visade förhållandet.
Emellertid, om denna omständighet befinnes vara af någon vigt, så lärer nog Konungen, när frågan afgöres, derå fästa
Sin upmärksamhet och vidtaga den rättelse, som möjligen kan vara behöflig.
Jag begär icke propos. på den anmärka, jag gjort, ej heller vill jag tillägga några andra, hvartill anledn. kunde förefinnas, ty det är godt att åtminstone få fram något och atl få så mycket i min tanka riktigt, som här är föreslaget; ulan jag gör mina anmärkn:r derföre att ingen må tro, det jag nu förbisett hvad jag tillförene i detta hänseende yrkat eller hvad jag möjligen kan komma framdeles att i samma ämne anföra.
Då detta Betänk, förekom på inkomstafdelningen, hvaraf jag har äran vara ledamot, borde det visserligen tillkomma mig att med full sakkännedom besvara alla de anmärkmr, som blifvit gjorda.
Jag erkänner likväl att för frågans noggrannare utredning beslöt afdelningen alt öfverlemna granskningen af Rikshufvudhoken åt 3:ne dess kommitterade, som voro med ämnet bekanta, nemi.
Hrr Fåhreeus, Waern och Berger, de båda sednare såsom skicklige bokförare och den förre såsom egande noggrann kännedom om Statens räkenskaper.
Dessa Herrar använde mycken tid och sorgfällig granskning åt 404 Ben 22 Juli. förslagen i sin helhet och alla med detta mål sammanhang egande omständigheter.
Produkten af deras arbete är det Betänk., som nu är förelagdt R.
Uti det afseende, som Hr von Hartmansdorffs anmärkn. rörde, hafva vi alla varit ense.
Afven hafva vi alla varit ense ronde de anmärkn:r, som af Revisorerne blifvit gjorda.
Jag tror således att det tillstyrkande, som är afgifvet, bör af R. o. Ad. kunna antagas.
Hr von Hartmansdorff har, utan begäran om återremiss, likväl såsom en ofullständighet i förslaget anmärkt, att de särskilda verks och inrättningars samt menigheters medel, sora af Kronans Upbördsmän upbäras, borde i Rikshufvudboken ingå, derföre att de äro intagna i de specieia räkningar, som Kronofogdarne upgöra.
Jag bör i detta afseende förlita mig på hvad Hr von Hartmandorff med sin stora sakkännedom i detta fall yttrat.
Så vidt jag kan påminna mig finnes visserligen ett särskildt conto uplagdt för ifrågavaride medel, men det måtte då vara en irring å min sida.
Härmed må nu vara huru som hälst, så lärer det likväl endast behöfvas att anbefalla tilläggande eller borttagande af något conto för att fullständiga hvad som brister eller borttaga hvad som kan anses öfverflödigt.
Det är nemi. så upgjordt, att hvarje särskild inkomst- eller utgiftstitel har sitt särskildta conto, i st. f. att de förut voro sammanförda i Rikshufvudboken.
Skulle nu i det nya förslaget den ofullständighet förefinnas, som Hr von Hartmansdorff anmärkt, så är en sådan ofullständighet lätteligen afhjelpt genom befallning från Regeringens sida att tillägga ett dylikt conto.
Jag tror icke att den af Hr von Hartmansdorff framställda anmärkning, hvilken enligt dess förmenande icke blifvit så tydligt af KammarRätten påpekad, som Hr von Hartmansdorff önskat, bör föranleda dertill, att Betänk:ts antagande af R.
St. upskjutes, enär ostridigt är att mycken redighet och stor tydlighet i Statens räkenskapsverk skulle genom förslagets antagande kunna vinnas.
Palmstjerna, Carl Otto: Då Hr von Hartmansdorff icke begärt någon återremiss af Utsk:s Utlåt., så vore det egentligen öfverflödigt att vidare nämna om de punkter, som Hr von Hartmansdorff har vidrört; men måhända likväl är det skäl att tillägga några ord i afseende derpå.