Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom nådig remiss.' har Eders Kongl. Maj:t behagat anbefalla Kommerse-kollegium att inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående sistlidet år verkställd granskning af de under Kollegium ställda fonders och medels förvaltning åren 1853 och 1854; och får, till åtlydnad häraf, Kollegium i underdånighet afgifva det yttrande, som Kollegium ansett nämnde berättelse påkalla. l:o Revisorerne hafva, med anledning deraf, att, bland Manufaktur-diskontens tillgångar, i räkenskapen upptagas och balanseras dels fondens fasta egendom, til! dess brandförsäkringsvärde, 60,000 R:dr b:ko, dels inventarier till värde af 1,524 R:dr 29 sk. 4 rst., anfort: att, genom nådigt bref till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor af den 15 februari sistlidet år, angående fastställda nya formulärer för rikshufvudboken m. m., Eders Kongl. Majit, vidkommande den af Rikets vid 1847 och 1848 års riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 8 September sistnämnde år, väckta fråga om uteslutande ur allmänna verks penninge-redovisningar af värden å fastigheter, samt å vissa inventarier och materialier, som icke kunna till rörliga tillgångar räknas, eller i allmänhet till liqvider för det allmännas räkning begagnas, i nåder förklarat, att, sedan nya formulärer för de förvaltande verkens räkenskaper blifvit genom Stats-kontoret uppgjorda samt af Eders Kongl. Maj:t i nåder pröfvade och fastställda, förenämnde fastighets- och inventarievärden icke vidare böra uti ifrågavarande räkenskaper ingå; och då något hinder i afseende på Manufaktur-diskontens räkenskaper icke syntes möta för oförtöfvadt vidtagande af en så beskaffad förändring, samt otvifvelaktig! en riktigare öfversigt af sjelfva diskont-fondens ställning derigenom vunnes, hafva Revisorerne hemställt, att ifrågavarande nya boklöringssätt, hvarigenom värdet af diskont-fondens fasta egendom och inventarier komme att utur dess redovisningar uteslutas och i särskild räkenskap uppföras, måtte, så snart ske kan, bringas till verkställighet.
Enahanda hemställan bar af Revisorerne jemväl blifvit gjord, i afseende på värdet af den gamla ulldiskont-fonden tillhöriga fasta egendom, ullmagasins-huset i Norrköping, jemte bokförda inventarier.
Kollegium får, i afseende härå, i underdånighet anmäla, att sedan förstnämnde fasta egendom, hvilken, jemlikt Kongl, brefvet till Kollegium af den 23 Januari 1830. är att betrakta såsom en manufaktur-diskont-fondens tillhörighet, blifvit på fondens bekostnad brandförsäkrad för en summa af 60,000 R:dr b:ko, samt Rikets Ständers år 1835 församlade Revisorer hemställt, att egendomen måtte, till berörde brandförsäkringsvärde, bland fondens tillgångar upptagas och bokföras, har Kollegium förordnat, att nämnde försäkrings - värde borde uti Manufaktur-diskontens hufvudbok uppdebiteras och framgent bland fondens tillgångar upptagas, hvilket äfven uti gamla ulldiskont-fondens räkenskap iakttagits i afseende på värdet af dess fasta egendom, ullmagasins-huset i Norrköping, med inventarier.
Det af Revisorerne åberopade Eders Kongl. Maj-.ts nådiga bref den 15 Februari sistlidet år afser uttryckligen endast sådana förvaltande verk, hvilkas räkenskaper ingå uti riksbokslutet och i afseende på hvilka det ansetts försvåra öfversigten af förvaltningen i det bela, om deri upptoges sådana värden, som icke kunde till rörliga tillgångar räknas; men då detta förhållande icke, i Kollegii tanke, kan anses äga rum i afseende på manufaktur- och gamla ull-diskont-fondernas räkenskaper, der värdena å fondernas ifrågavarande tvänne fastigheter och inventarier i hufvudboken hafva sina särskilda konti och jemväl i kapital-sluten särskilt upptagas, hvadan någon otydlighet eller ovisshet om hvad till de rörliga tillgångarne rätteligen bör hänföras icke synes kunna uppstå, anser Kollegium, för sin del, någon grundad anledning icke förekomma till vidtagande af den utaf Revisorerne i omförmälde afseende föreslagna förändrade bokföring af manufaktur- och ull-diskont-fondernas fastighetsvärden jemte inventarier. 2:0
Vid granskning af räkenskaperna öfver den s. k. gamla ull-diskont-fonden, hafva Revisorerne, som inhemtat, att denna fonds utgifter jemväl under de sednare åren öfverskjutit inkomsterna, och en brist sålunda uppstått, hvilken hufvudsakligen haft sin grund deruti, att å fonden varit anvisade det Direktören Hofman Rang, för meddelande af biträde, råd och upplysningar i fårskötsel, tillkommande årliga arfvode, jemte rese- oell traktaments-pénningar, anmält, att, på sätt uti förut afgifna revisions-berättelser blifvit omförmäldt, det alltsedan år 1850 ansetts nödigt att, till betäckande af nämnde brist, årligen af andra allmänna medel anslå ett deremot svarande belopp, och att för de båda revisionsåren samma brist uppgått till 3,819 R:dr 32 sk. 11 rst., under det att de utbetalningar til!
Hofman Bang, som samma tid ägt rum, utgjort 3,553 R:dr 20 sk. 6 rst.; vid hvilket förhållande och då sålunda den för Hofman Rangs verksamhet af statsverket utgående kostnad numera i sjelfva verket bestrides af andra medel, ehuru densamma är å gamla ulldiskont-fonden anvisad, det synts Revisorerne mera ändamålsenligt och ledande till större enkelhet i räkenskaperna, om för framtiden och derest det uppdrag, Hofman Bang nu innehar, att med råd och upplysningar biträda schäferi-ägare, skulle, sedan det med honom i sådant afseende ingångna kontrakt på tre år, räknadt från sistlidet års början, tilländalupit, fortfarande anses behöfligt, den härför erforderliga kostnad kunde, i stället för å gamla ulldiskont-fonden, hvars inkomster dertill icke lemna tillgång, å andra allmänna medel anvisas, och då en utgift af ifrågavarande beskaffenhet, i Revisorernes tanke, vore val förenlig med bestämmelsen af det å sjette hufvudtiteln uppförda anslag till »jordbruk, handel och näringar,» af hvars besparingar äfven flera utaf de gamla ull-diskont-fonden tillagda årliga ersättningar utgått, hafva Revisorerne funnit sig böra hemställa, att, för den händelse nytt kontrakt uti ifrågavarande hänseende kommer att, från början af år 1858, med Hofman Bang eller annan person uppgöras, så väl det arfvode, som då kan komma att bestämmas, som rese- och traktaments-kostnads-ersättningen, må å sjette hufvudtitelns anslag till »jordbruk, handel och näringar», anvisas.
Kollegium, som, i anledning af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers gjorda framställning om anvisande af särskilda allmänna medel till bestridande af den del af gamla ull-diskont-fondens utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvarades, uti underdånigt utlåtande af den 7 Februari 1850 yttrat: att Kollegium, under förutsättning, att de anstalter till får-afvelns och ull-produktionens befrämjande, som då ägde rum, komme att tills vidare fortsättas, och således någon minskning af de å ull-diskont-fonden anvisade utgifter icke kunde förväntas, instämde uti Revisorernes berörde framställning, på det att gamla 38 - uli-diskont-fofiden måtte komma i tillfälle att, utan fortfarande skuldsättning hos manufakturdiskont-fonden, bestrida de för ofvannämnde ändamål nödiga utgifter, i följd hvaraf Kollegium i underdånighet hemställde, att Eders Kongl. Maj:t måtte af allmänna medel, som kunde dertill disponeras, anvisa, eller hos Rikets
Ständer göra framställning om ett årligt anslag till gamla ull-diskont-fondens förstärkning, anser det af Revisorerne nu framställda förslag om särskilda statsmedels anvisande till bestridande af de utgifter, sorn i och för den åt Direktör Hofman Bang uppdragna ofvannämnde befattning kunna, efter det med honom sednast ingångna kontrakts utgång, erfordras, otvifvelaktigt komma att medföra mindre omgång och mera enkelhet i räkenskaperna; och får Kollegium derföre till Eders Kongl. Majjt i underdånighet öfverlemna, huruvida icke Eders Kongl.
Maj:t må i nåder finna skäl, att, rörande detta ämne, till Rikets nästsammanträdande
Ständer aflåta nådig proposition i den syftning
Revisorernes hemställan innefattar. 3:0 Jemte förmälan, hurusom Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorer, uti angifven berättelse, angående förrättad granskning af de under Kollegium ställda fonder och medel, bland annat yttrat: att då gamla och nya ull-diskont-fonderna egentligen afsåge enahanda ändamål, den inhemska ullproduktionens uppmuntran och befrämjande, samt det s. k. ulikreditivet å Riksgälds-kontoret, då detsamma vid 1828—4830 års riksdag för första gången af Rikets Ständer beviljades, uttryckligen anvisades till förstärkning af den dåvarande eller gamla ull-diskont-fonden, det synts Revisorerne mindre lämpligt och ledande till onödig vidlyftighet, att, på sätt ägde rum, omförmälda begge ull-diskont-fonder särskilt bokfördes och redovisades, i följd hvaraf och enär den skiljaktighet mellan dessa fonder, — att egentligen endast den ena utgjorde en verklig fond, men den andra deremot bestode af kreditivmedel, •—desto mindre kunde, i Revisorernes tanke, utgöra hinder mot begge fondernas förening, som manufaktur-diskont-fonden ägde samma räkenskap för sin besparingsfond och för hvad å kreditivet uttoges, samt jemväl nya ull-diskont-fonden bildat en egen behållning, hvilken i sammanhang med kreditiv-medlen redovisades, förbemälte Revisorer hemställt, att de begge ull-diskont-fonderna måtte, under benämning af ull-diskont-fond, sammanslås och redovisas i en gemensam hufvudbok, med iakttagande, att, uti den första hufvudboken, som öfver den sammansatta fonden upprättades, borde inflyta en fullständig redogörelse angående beskaffenheten och tillkomsten af de särskilda fonder, hvaraf den förstnämnde bildats, men hvilken hemställan icke blef af Rikets Ständer bifallen, — hafva sistlidet års Revisorer, rörande detta ämne, anfört: att derest det af Revisorerne nu framställda förslag, angående framtida befrielse för gamla ull-diskont-fonden från utbetalning af den för Direktören Hofman
Bångs anställning utgående kostnad varder bifallet, af de å denna fond anvisade utgifter endast återstå allönings- och andra förvaltnings-kostnader för det i Norrköping befintliga Ullkontor samt ullmagasinerings-inrättningen, likasom inkomsterna, utom det särskilda, genom Kongl, brefvet af den 9 November 1836, bestämda årliga bidrag af 1,200 R:dr utaf manufaktur-medlen, endast utgöras af de från sistnämnde egendom inflytande medel; och då det förefallit Revisorerne mindre nödigt och ändamålsenligt, att fortfarande för dessa räkenskaper bibehålla en särskild bokföring och redovisning under den oegentliga benämningen diskont, särdeles om, såsom af Revisorerne blifvit ifrågastäldt, fondens fasta egendom, ull-magasinet, jemte inventarier, komme att den allmänna räkenskapen frånskiljas; ansåge Revisorerne ifrågavarande räkenskap desto hellre böra med nya ull-diskont-fondens räkenskaper sammanföras, som den sistnämnde fonden, hvars ändamål, likasom gamla ulldiskont-fondens, är den inhemska ull-kulturens befrämjande, för sin verksamhet härvid täger i anspråk så väl ull-magasins-inrättningen, som Ull-kontorets tjenstemäns biträde, hvadan äfven för den händelse de inkomster, hvilka af gamla ull-diskont-fonden nu innebafvas, skulle tili något mindre betydligt belopp af utgifterna öfverskjutas, det för betäckande af en sådan brist erforderliga belopp lämpligen syntes, utan att andra allmänna mede! derför be - — 39 - hofde anvisas, kunna af nya ull-diskont-fondens vinstmedel ersäitas.
Revisorerne hafva derföre, med åberopande i öfrigt af hvad 1847 års Revisorer i ämnet anfört, och enär något hinder, enligt hvad Kommerse-kollegium upplyst, icke mötte för de båda fondernas vid nämnde tid föreslagna sammanföring samt sålunda icke heller nu torde' förekomma, hemställt, att gamla och nya ull-diskont-fonderna måtte, under benämning: ull-diskont-fond, sammanslås och i gemensam räkenskap bokföras och redovisas, samt att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, hvilket, enligt Kongl, brefvet af den 9 November 1836, är till gamla ull-diskontfonden af manufaktur-medlen anvisadt, måtte till den nya fonden öfverflyttas, äfvensom ullmagasins-huset i Norrköping till samma fond öfverlåtas med besittningsrätt så länge magasinets nuvarande bestämmelse fortfar, I sammanhang härmed hafva Revisorerne, för den händelse den ifrågaställda sammanföringen af de båda ull-diskonterna komme att äga rum, hemställt, att den i gamla ulldiskont-fondens räkenskaper balanserade skuld till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott, till gäldande hvaraf någon annan tillgång än förenämnde fasta egendom, ullmagasinshuset i Norrköping, icke förefinnes, må till det belopp, hvartill samma skuld, då gamla ulldiskont-fondens särskilda räkenskaper upphöra, finnes balanserad, i så väl Ull- som Manufaktur-diskontens räkenskaper afskrifvas.
Vidkommande Revisorernes ofvannämnde hemställan om gamla och nya ull-diskontfondernas sammanslagning och redovisning i gemensam räkenskap, under benämning:
Ulldiskont, får Kollegium i underdånighet anmäla, att, på sätt revisions-berättelsen jemväl upplyser, Kollegium, uti underdånigt utlåtande af den 31 Januari 1848 i anledning af 1847 års Revisorers förslag i detta ämne, redogjort för tillkomsten och beskaffenheten af de båda ull-diskont-fonderna och deras ställning vid slutet af år 1846 samt rörande de skäl, som föranledt, att då utlåningen från de medel, som bildar den äldre Ull-diskonten, med år 1831 upphörde och lånerörelsen efter denna tid öfvertogs af kreditiv-fonden, tvänne särskilda räkenskaper öfver Ull-diskonternas medel uppgjordes, samt derjemte yttrat, att, i Kollegii tanke, det dittills följda bokförings- och redovisnings-sättet icke med skäl kunde sägas vara behäftadt med någon anmärkningsvärd vidlyftighet, och att
Kollegium ansåge någon synnerlig lättnad hvarken för redogöraren eller den granskande vara att vinna genom fondernas sammanförande till en; men att, då Revisorerne trott sig finna en sådan gemensam redogörelse för begge fonderna vara mera ändamålsenlig och något egentligt hinder deremot icke mötte, Kollegium öfverlemnade till Eders Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, huruvida den föreslagna förändringen borde för framtiden iakttagas, Revisorernes omförmälda hemställan vann likväl icke Rikets åren 1847-—1848 församlade Ständers bifall och frågan kom sålunda att förfalla.
Med åberopande af hvad Kollegium, uti ofvan omförmälda underdåniga utlåtande, i detta ämne upplyst och anfört, får Kollegium i underdånighet anmäla, att Kollegium icke heller för närvarande anser någon betänklighet förekomma mot bifall till det nu förnyade förslaget om de begge ull-diskont-fondernas sammanföring, hvilken åtgärd äfven i någon mån underlättas genom den förenkling i räkenskapen, som, i händelse af särskilda medels anvisande tili utgifternas bestridande i och för den Direktören Hofman Rang uppdragna befattning, deraf bör uppkomma.
Kollegium får derföre äfven nu till Eders Kongl. Maj:ts nådiga afgörande i underdånighet öfverlemna, om och när ifrågavarande förändrade bokföring för ulldiskontfonderna må vidtaga; och torde, i läll Revisorernes härom gjorda hemställan i nåder bifalles, den af Revisorerne i sammanhang dermed föreslagna öfverllyttning till den nya fonden af det genom Kongl, brefvet den 9 November 1836 beviljade årliga - 40 — bidraget från manufaktur-medlen af 1,200 R:dr, äfvensom öfverlåtelse till samma fond af ull-magasins-byggnaden i Norrköping, deraf böra blifva en följd.
Hvad åter angår Revisorernes förslag om afskrifning i räkenskaperne af gamla ulldiskont-fondens skuld till manufaktur-diskont-fonden för lemnade förskott, utgörande, vid 1854 års slut, i kapital 14,260 R:dr och ränta 423 R:dr 31 sk. 6 r:st., så förekommer visserligen, att förstnämnde fond till gäldande af berörde skuld icke äger arman tillgång än ullmagasins-huset i Norrköping; men då för den af Revisorerne jemväl förutsedda händelse, att denna egendom framdeles komme att upphöra att för dess nuvarande bestämmelse användas, en tillgång verkligen förefinnes, som vid blifvande realisering kan och bör användas till ifrågavarande skulds betalning, hemställer Kollegium i underdånighet, huruvida, under sådana förhållanden, den föreslagne afskrifningen för det närvarande må anses lämplig. 4:0
Af redogörelsen för det, genom Kongl, brefvet af den 14 September 1843, å handels- och sjöfarts-fonden till Kollegii disposition anvisade årliga anslag, stort 1,333 R:dr 16 sk., till ersättning för sådana utgifter till Svenskar och Norrmän, hvartill Konsulerne, antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro, enligt förut gällande föreskrifter, berättigade till godtgörelse af allmänna medel, hafva Revisorerne funnit, att, jemlikt nådigt bref till Kollegium af den 16 November 1853, Eders Kongl. Maj:t, efter gjord anmälan, hurusom ett större antal medellöse Svenskar, hvilka till Danmark öfverrest, för att der söka arbete, men icke lyckats att sådant erhålla, råkat i en nödställd belägenhet genom de af karantäns-föreskrifterna förorsakade svårigheter för dem att till Sverige kunna återvända, i anledning hvaraf såväl Eders Kongl. Maj:ts Minister vid Kongl. Danska hofvet, som Svenske General-konsuln i Helsingör och vice Konsuln i Köpenhamn samt Polisen i samma städer, tid efter annan, blifvit om understöd af bemälte nödlidande anlitade, i nåder tillåtit, att af förenämnde anslag en summa af 300 R:dr finge till Eders Kongl.
Maj:ts förbemälte
Minister emot hans qvitto utbetalas, för att genom hans och General-konsulns i Helsingör försorg användas till underlättande af nämnde arbetares återfärd till fäderneslandet; men att någon föreskrift, angående afgifvande af redovisning för ifrågavarande medels användning, icke i högstberörde nådiga bref blifvit meddelad, och att, efter hvad Revisorerne inhemtat, sådan redovisning icke eller från vederbörande inkommit.
Ehuruväl ofvanberörde, genom Kongl, brefvet af den 14 September 1843 anvisade, anslag vore afsedt till ersättning åt vederbörande för sådana till understöd åt medellöse Svenskar och Norrmän å utrikes ort bestridda utgifter, för hvilka, i anseende till desammas beskaffenhet, verifikationer i vanlig ordning icke kunna utan svårighet anskaffas, och meddelandet af föreskrift om afgifvande af en fullständigt verificerad redovisning öfver användningen af ifrågavarande, för dylikt ändamål förskottsvis utanordnade, belopp icke heller, i Revisorernes tanke, kunde anses hafva varit lämpligt eller behöfligt, likväl och då Revisorerne icke förbisett vigten deraf, att då ett förskott af allmänna medel till större eller mindre belopp för uppgifvet ändamål meddelas, något slags redovisningsskyldighet varder dermed förenad, och i förevarande fall en summarisk redogörelse öfver medlens användning, deraf åtminstone kunnat inhemtas antalet af de personer, som af understödet kommit i åtnjutande, huruvida anslaget till hela sitt belopp åtgått eller om någon del deraf blifvit för framtida likartade behof reserverad, o. s. v., syntes hafva kunnat af vederbörande lätteligen uppgöras och ingifvas, hafva Revisorerne ansett sig böra å det omförmälda förhållandet fästa uppmärksamhet.
Med anledning häraf, får Kollegium i underdånighet upplysa, att, ehuru, på sätt Revisorerne förmält, någon föreskrift icke blifvit meddelad rörande afgifvande af redovisning — 41 för ofvan oniförmälda medels användande, har likväl, efter hvad Kollegium inhemtat, Eders Kongl. Maj:ts Minister i Köpenhamn, redan under den 29 Januari 1854, till Kongl. Kabinettet för utrikes brefvexlingen insändt en specifik redogörelse för det till ifrågavarande understöd anvisade anslag, hvilken redogörelse numera blifvit till Kollegium öfverlemnad.
Ben nådiga remissen återställes i underdånighet och Kollegium framhärdar med djupasta vördnad, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. N. BORELIUS.
A. BRÄNDSTRÖM.
Stockholm den 29 Februari 1856. L, S. Vict.
Melin. 6.
BERÄTTELSE TILL RIKETS IIÖGLOFL.
STÄNDER, ANGÅENDE BANKO-VERKET, AF RIKETS STÄNDERS REVISORER.
År 1855.
STOCKHOLM. TRTCKT HOS ISAAC MARCUS, 1856.
Sedan undertecknade, som, på det sätt och till det antal, Riksdags-Ordningen uti 68 och 70 §§ stadgar, blifvit utsedde och lorordnade att granska Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, å den i förstberörde § bestämda tid, i Rikets Ständers Bank sammanträdt och styrkt sin behörighet att i revisions-förrätlningen deltaga samt lifligen aflagt och undertecknat den i 1 § af Instruktionen för Revisorernc öfver Banko-Verket intagna tysthetsed; så hafva vi af Fullmäktige i Rikets Ständers Bank emottagit de berättelser, hvilka, jemlikt 20 § i Banko-Reglementet under den 4 December 1854, skola till Revisorerne öfverlemnas, nemligen: l:o af Banko-Fullmäktige, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna hufvudsakliga ärenden, jemte öfversigter af Bankens ställning vid Revisionens början, dels ock angående förvaltningen af Tumba Bruk; 2:o af Banko-Diskont-Direktionen, angående Banko-Diskont-Verkets i Stockholm rörelse och förvaltning; 3:o af Direktionerne öfver Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och IVisby, om dessa Låne-Kontors rörelse och förvaltning; 4:o af Bankens Under-Styrelse om den samma Styrelse äfvensom Departemental-Styrelserna åliggande förvaltning, och 5:o af Bankens Fiskals-Embele, om de till samma embetes befattning hörande ämnen.
Under granskningen af Banko-Verkets förvaltning hafva Revisorerne läst såväl ofvanberörda, som de berättelser särskildt utsedde Revisorer afgifvit, angående verkställd granskning af dels Banko-Diskont-Verkets i Stockholm räkenskaper för år 1854 och dels Låne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper för åren 1853 och 1854, hvarförutan Revisorerne granskat Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för sistberörda två år samt, .vid det förhållande, att Rikets sednast församlade Höglofl.
Ständer meddelat Fullmäktige decharge för de af dem till och med den 15 November 1853 vidtagna beslut och 4 Öfver-Styrel senspersonal.
Inspektionen öfver BankoFerket.
Inventeringar af BankoFullmäktige.
Besigtning af Bankens hus m. m. åtgärder, genomgått Fullmäktiges allmänna och särskilda samt Under-Styrelsens och Kommissariernes i Låne-Kansliet protokoll från nämnde dag till den 15 nästlidne September; och få Revisorerne, angående Bankens befunna tillstånd, afgifva följande berättelse, upptagande ärendena i den ordning, hvartill Banko-Reglementets uppställning föranleder: § «• I Öfver-Styrelsens ordinarie personal, sådan densamma vid sednaste Riksdag bestämdes, har någon förändring icke inträffat, men i anseende till förfall för ordinarie Ledamöter, hafva, af de vid samma Riksdag utsedde Suppleanter, följande under kortare tider i Öfver-Styrelsen deltagit, nemligen: af Suppleanterne för Höglofl.
Ridderskapet och Adelns Ledamöter: Kapitenen vid Kongl.
Maj:ts Flotta, R. S. 0. m. m. Carl Berthil Lilliehöök; af Suppleanterne för Högv. Preste-Ståndets Ledamöter:
Kyrkoherden i Ulric® Eleonor® Församling, Fältprosten, L. N. 0., Magister C. O. Gravallius; och samtlige Suppleanterne för Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöter, nemligen Pehr Erik Andersson från Westerås Län, Jöns Erik Eriksson från Örebro Län och Erik Carlsson från Stockholms Län. § 2.
För fullgörande af det, enligt 5 § i Banko-Reglementet, Fullmäktige åliggande bestyr att hafva noga tillsyn öfver ordningens vidmakthållande inom Verkets Afdelningar, hafva Fullmäktige fördelat sig i särskilda afdelningar, hvilka inspekterat samtlige Departementer och Kontor, på sätt de derom till Fullmäktiges Protokoll afgifna berättelser upplysa. § 3- I Bankens alla Kassor och öfriga förvaringsrum äro, jemlikt föreskriften i 6 § af Banko-Reglementet, inventeringar af Fullmäktige förrättade, den 21 Augusti 1854 och den 27 Augusti innevarande år, hvarvid behållningarne, enligt Fullmäktiges Protokoll, befunnits öfverensstämma med vederbörandes inventarie-förteckningar.
I enlighet med stadgandet i nyssnämnda §, är ock af Fullmäktige besigtning årligen anställd å Bankens hus och inventarier, såväl i Stockholm, som vid Tumba Bruk.
På sätt Protokollen utvisa, hafva Revisorerne, enligt dertill af vederbörande uppgjorda fullständiga och verificerade inventarie-förteckningar, verkställt inventering af Bankens alla kassor och öfriga förvaringsrum, hvarvid behållningarne i guld, silfver och kopparmynt visat sig, som följer: Guld.