Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta yttrande utmärker dock icke bestämdt de orsaker, af hvilka Utskottet ansett sig hindradt att ingå i pröfning af denna fråga, antingen Utskottet, efter hvad den af Herr Lagerheim i Utskottet yttrade särskildta
Den 31 Mars. 345- mening synes utvisa, trott sig hindradt deraf, att frågan icke annorledes blifvit väckt, än genom JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, eller om
Utskottet funnit frågan vara uti det outredda skick, att någon åtgärd dervid icke kunde fogas, eller om andra omständigheter härvid förekommo, som fordrade frågans nedläggande.
Jag tror likväl för min del, att förr än Höglofl.
Ridderskapet och Adeln kan komma i tillfälle att pröfva rigtigheten af Utskottets yttrande, bör Utskottet uppgifva de skäl, hvarpå detsamma kan vara grundadt, och hemställer således, om icke ärendet bör till Lagutskottet åter-remitteras, för att med bestämdt yttrande härutinnan inkomma.
Grefve Hamilton, Gustaf Wathier:
I an ledning af hvad Herr Stråle anfört, torde det tillåtas mig erinra, att Lagutskottet, förmodligen af 33. <S. i Riksdagsordningen, ansett sig hindradt att meddela utlåtande öfver andra ämnen i JustititeOmbudsmannens Berättelse, än de som i Utskottets Betänkande innehållas.
' Slutet af berörde §. stadgar, att JustitiseOmbudsmannens vid hvarje Riksdag afgifvande Berättelse, rörande de från Konungen genom Högsta Domstolen, sedan nästföregående Riksdag, utgångne förklaringar af Lagens rätta mening höra til!
LagUtskottets befattning, dit denna Berättelse förvises.
Inom de gränsor, som denna §. föreskrifver, har .Lagutskottet ansett sig böra inskränka sitt yttrande, och då det är uppenbart, att detta är skälet för Utskottets Betänkande, ehuru detsamma icke deruti finnes bestämdt uttryckt, torde någon återremiss , i anledning af Herr Stråles yttrande, icke vara af nöden.
Grefve Lilliencrantz , yohan Wilhelm , förklarade sig instämma uti Herr Stråks gjorda hemställan, uppå de skäl, som af Herr Lagerheim, Olof johan, blifvit anförda uti dess vid LagUtskottets Betänkande bilagda särskildta yttrande.
Herr Lagerheim, Olof yohan:
Då en af Höglofl.
Ridderskapets och Adelns aktningsvärde Ledamöter, Herr Grefve Lilliencrantz, behagat omfatta den särskildta mening jag uti förevarande ämne i Lagutskottet vågat hysa, täcktes Höglofl.
Ridderskapet och Adeln tillåta, att jag närmare får detailera frågans beskaffenhet, samt de grunder, hvilka stadgat min öl vert y geise derom.
Frågan angår formen för upptagande af ett i JustitiaeOmbuflmannens till Riksens Ständer aflåtna EmletsBerättelse törel-ömmande ämne, hvilket icke utgjort någon egentlig sä kallad Lagfråga, men likväl funnits med Lagskipningen i allmänhet äga sammanhang.
Lagutskottet har trott, att icke några andra i JustiticeOmbudsmannens Berättelse förekommande ämnen, än egentliga Lagfrågor, innefattande antingen förändring eller förklaring af Lagens allmänna stadganden, tillhörde Utskottets upptagande och pröfning.
Den 31 Mars. 351 Jag deremot har förmodat , att äfven sådana i ofvannämnda Berättelse upptagna ämnen, hvilka, ehuru icke innefattande bestämda Lagfrågor, likväl med Lagverket eller Lagskipningen i allmänhet i något afseende ägde sammanhang, kunde och borde af Lagutskottet pröfvas, utan att för upptagande af ett så beskaffadt juridiskt ämne erfordrades en remiss till Utskottet af någon enskildt motion derom i Ståndens Plena.
Vid bedömmande af denna fråga torde jag få nämna, att 33. §. i Riksdagsordningen stadgar icke allenast , att de från Konungen genom Högsta
Domstolen sedan nästföregående-"Riksdag utgångne förklaringar af Lagens rätta mening tillhöra LagUtskottets befattning, utan äfven i allmänhet, att JustitimOmbudsmannens EmbetsBerättelse bör till Utskottet förvisas.
Något annat ändamål af denna i Grundlagen anbefallta Remiss af JustitioeOmbudmannens Berättelse har jag icke trott mig kunna finna, än att
Utskottet borde äga att meddela utlåtande öfver alla sådana i Berätfelsen förekommande ämnen, hvilka, i anseende till deras juridiska egenskap, kunde anses tillhöra Utskottets befattning.
Då alla i JustitimOmbudsmannens
Berättelser upptagna ämnen vanligen af Riksens Ständer remitteras till de Utskott, till hvilkas handläggning hvarje ämne hörer, så att, t. ex. financiella frågor öfverlemnas till StatsUtskottet, ceconomiska till Oeconomie- och BesvärsUtskottet, samt juridiska till Lagutskottet, 352 Den 31 Mars. skulle, i fall den princip följdes, att af de juridiska ämnen endast bestämda Lagfrågor tillhörde Lagutskottet, andra i Berättelsen förekommande och äfven möjligen vigtiga juridi* ska ämnen, enär de, i anseende till deras e* genskap, ej heller tillkomma något annat Utskott, dessa således sakna all åtgärd och handläggning, hvilket oblida öde jag ej tror att Grundlagen bestämt ät något enda af Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmantilloffentlig granskning och uppmärksamhet framställdt ämne.
Jag kan dessutom icke neka, att det skulle förefalla mig ganska besynnerligt, om icke ett af Riksens Ständers JustitiasOmbudsman , uti dess Berättelse till Riksens Ständer framställdt och af alla fyra Stånden sedermera till Lagutskottet remitteradt ämne skulle förtjena enahanda behandling och uppmärksamhet, som hvarje enskildt Riksdagsmans i ett Stånd väckte och derefter till Utskottet remitterade motion.
Herr Stråks anmärkning, att Utskottet icke fullständigt uppgifvit grunderna för sitt beslut, torde, på sätt Herr Grefve Hamilton redan behagat upplysa, icke böra föranleda till någon återremiss af Utskottets Betänkande} men skulle Höglofl.
Ridderskapet och Adeln täckas finna, att de af mig föreslagne grunder förtjena någon uppmärksamhet, lärer återremiss af Utskottets Betänkande komma att äga rum.
I Den 31 Mars. 353 I anledning af de nu gjorda anmärkningar blef LagUtskottets Memorial till detsammas handläggning återremitteradt.
Undertecknad Riddarhus .
Secreterare utbad sig få, i anledning af stadgandet i 3 5.'te §. af RiddarhusOrdningen, erinra cle Herrar Ledadamöter af Ridderskapet och Adeln , hvilka mundtligen yttrat sådana anmärkningar, som åstadkommit återremisser, att desamma till undertecknad Protocollist skriftligen författade aflemna.
Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Vällofl.
BorgareStåndet, af den 20 Mars, innehållande underrättelse, att Ståndet till ett, af Irenne Ledamöter af hvarje RiksStånd bestående, tillsättande särskildt Utskott remitterat tvänne Memorial, af Herr Handelsmannen Stabeck och Herr Handelsmannen Lindström, nied förslag till ett nytt reglemente för alla medlemmar af Judiska Nationen, som redan i Sverige äro vistande, samt angående förbud emot flera Judars inkommande i Riket, inbjudandes BorgareStåndet sina respectiva MedStänder att uti berörde remiss sig förena. * O ProtocollsUtdraget, jemte de åtföljande Memorialen , lades på bordet.
Upplästes och lades till Handlingarna ett ProtocollsUtdrag från det Hedervärda BondeRidd. 0. Ad, Prat, N:o 4$, 46. 354 Den 31 Mars:
Ståndet, af den 2o:de Mars, innehållande Remiss till BancoUtskottet, samt communication med de öfriga Respectiva Stånden af ett af Riksdagsmannen Anders Sandsten från Jönköpings Län inlemnadt Memorial, angående Lån i Banken på Fastigheter.
Grefve Mörner, Adolph Göran, uppläste följande :
Med en uppmärksamhet och ett deltagande, som är både böjelse och pligt, har jag afhört de åtskilliga anföranden, som under de föregående Plena ägt rum, i anledning af Rikets inre hushålls-ställning och medlen att hjelpa den.
Jag har så mycket mindre kunnat misskänna afsigten dermed, som jag uti detta sätt att fästa allmänna uppmärksamheten på de allmänna behofven funnit en med ändamålet alldeles öfverensstämmande utöfning af Riksdagsmanna-rätten.
Då jag derföre aldrig skall underlåta att gifva en skyldig gärd af aktning åt hvarje patriotiskt yttrande, sorn har till afsigt att afhjelpa oredor, eller förbättra Medborgares enskildta belägenhet, tror jag mig likväl vid detta tillfälle böra erinra om skillnaden emellan hvad man kan önska och kan göra, samt anhåller derföre att få underställa Eders Exellences samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns pröfning några allmänna anmärkningar, som icke äro annat än min enskildta tanka, och som derföre äro lika underkastade misstag, sorn alla andras, men som åtmindstone till Den 31 Mars. 355 en del äro följder af den erfarenhet jag under sednare tider haft tillfälle inhämta.
De ämnen, hvilka förekommit mig såsom hufvudföremålen för allmänna uppmärksamheten, hafva varit, dels penningebrist, dels bristande spannmåls afsättning.
Båda dessa olägenheter stå onekligen uti ett visst sammanhangj men då man föreslagit, i det förra afseendet, blott utvidgade låne-tillgångar, i det sednare, förbud emot spannmåls införsel, har man må hända ådagalaggt, att det är lättare upptäcka olägenheterna, än botemedlen.
För att kunna fälla ett omdöme i dessa ämnen, fordras i alla fall att närmare undersöka hvardera utaf dem, och försöka utveckla dem, till sina orsaker och sitt närvarande förhållande.
Hvad först angår den, oaktadt en stor Sedelstock, nog allmänt öfverklagade penningebristen, lärer man icke kunna göra sig reda derföre, utan att tillika iakttaga alla tillstötande omständigheter.
Det skall då visa sig, att dessa äro af flera slag, som alla bidraga att göra verkan så mycket känbarare.
Men det lärer kunna antagas, att hufvudorsakerna igenfinnas uti en missbrukad lätthet att få låna, uti en utöfver productionens behof ökad Sedelstock, uti de sednare årens dels alldeles felslagna, dels mindre goda skörd, samt uti ett af dessa orsaker , äfvensom utaf den tvungna handelsställningen, föranledt uppehåll uti circulation.
Ända ifrån den tid, då Riksgälds-'
Disconten inrättades, torde tidepunkjen kua-? 356
Den 31 Mars, na räknas, då lättheten att få låna ökade mängden af Låntagare.
Denna ökade luxen, och behofvet tilltog i samma mon.
Det blef ej blott den nyttiga dass Låntagare, sorn med de lanta penningarna söka att förtjena , och således skapa en behållning, utan äfven de, sorn låna lör att lefva bättre och hastigare förtära sitt capital, hvilka således erhölio Lån.
Nödvändigheten gjorde, att samma slags Låntagare måste uti Riks-Disconten inlåtas, och riär sedermera-, vid 1809 års Riksdag, Sedelstocken hastigt ökades, blefvo derigenom nya möjligheter till Lån öppnade, och antalet at Låntagare och Speculanter utvidgades.
Egendomarne hade under tiden alltjemnt stigit i pris.
Det blef då en speculation för flera, att köpa egendom, för att snart åter sälja den, och inom en kort tid biet således antalet af köpare och säljare ökadt, hvaraf likväl större delen af de förra handlade på credit.
Under tiden blef samma omständighet, hvilken i början gynnat denna egendomshandel, nemi. varuprisernas hastiga stigande, en orsak, som motarbetade de sednare Köpares fördel.
Verkan af numerairens förökning röjdes vid alla varubyten, och den blef så mycket otillräckligare, som det fordrades en större summa för att fylla samma behof.
När då tillika flera missväxtår inträffade, när den fattigare Landtmannen, beröfvad all annan produet till utbyte, än sina kreatur, och ägande för sina öfriga utgifter icke annat att använda, än sin arbetsförmåga, måste under tiden Den 31 Mars. 357 köpa myt ket och kunde blott förtjena litet, skulle naturligtvis beholvet af penningar ö* kas, men medlen att erhålla dem förminskas.
När vidare en tvungen handelsställning rubbade den vanliga ärendernas gång, hindrade afsättningen af en stor elei af Landets produeter, men gynnade vidt omfattande speculationer med utländska varor, när krigen ökade behofven och anledningarna till speculationer, men verkade endast till en starkare förbrukning af alla varor, hvarigenom bytesmedlen både minskades och till en del iörsvunno; då skulle nödvändigt, af alla dessa orsaker förenade, uppkomma den brist i circulation, och deraf den penningenöd, som nu öfverklagas.
Alängden af felslagna speculationer har ökat antalet af låntagare, och möjligheten att ockra på andras bekostnad har ännu mera inskränkt tillgångarna.
En stor del har må hända velat vinna , hvad några få vågade försöka, och numerairen har blifvit liggande, i väntan på tillfällen att använda den med större fördel.
Under tiden hafva ansenliga utskylder blifvit erlaggde, och dessutom, i afseende på krigsrustningarna, flere utomordentlige utgifter af Menigheten bestridde.
En del af de således samlade medel har ingått till Banken, utan att åter utgifvas, och en del har tjent att betala en consumtion, som icke lemnade någon ersättning.
Allt detta skulle nödvändigt göra afsaknad.
Likväl hade, om kriget icke mellan* kommit, om Kongl. Maj:t icke igenom växeldragningar och de i RiksgiildsContoiret för hand varande Fonder, varit i tillfälle att bi - 35 S Den 3 i Mars. springa allmänna rörelsen, verkan af den antagna Financeplanen blifvit ännu kännbarare, och man skulle på en och samma gång hafva funnit qvantiteten af numerairen betydligen förminskad, sorn qvaliteten, i anseende till de ökade varuprisen, blifvit försämrad.
Det är icke härmed min tanka, att på mindsta sätt väcka fråga om vår Banks soliditet eller verkliga värdet af vårt Sedelmynt.
Ibland de åtskilliga slag representativ mynt , som gifvas i Europa, är det kanske icke något, som, utan att vid uppvisandet inlösas, har en mera verklig säkerhet.
Men om vi skulle för ett ögonblick föreställa oss, att något slags naturhändelse gjort, att massan af Guld eller Silfver blifvit lika hastigt förökad, som Sedelmyntet, under 1809 års Riksdag; om någon annan omständighet gjort, att det ■öfverflödiga af denna massa icke kunnat gå orlandet, eller till andra behof användas, så skulle nödvändigt utaf denna ställning hafva följt samma verkan, som nu utaf Sedelmyntets förökning, att priserna inom kort tid stigit, och att rörelsecapitalet, om det sedan indragits, blifvit i samma mån otillräckligt.
Nu lärer det likväl finnas, att de indragningar Banken årligen gjort, föga verkat i det hela, emedan Sedelstocken blifvit på annat håll ökad , och att den, då Riksgälds- och BancoSedlar sammanräknas, är blott obetydligt förminskad.
De calculer, hvarmed man i detta afseende förskräckt Allmänheten, äro säkerligen origtiga, och hade kunnat undvikas, om Den 31 Mars. 359 de, som besvärat sig dermed, litet mera rådfrågat allmänt kända handlingar, sådana som Riksens Ständers tryckta Beslut och Betänkanden.
Emedlertid har sjelfva det förhållandet, att Sedelstocken snarare blifvit minskad än ökad , icke kunnat undgå att vara kännbart i samma mån, som den, i anseende till varors värden, förlorade af sin verkan, och som en mindre ordentlig circulation gjorde omloppet deraf trögare.
Då DiscontLånen, i stället att bibehålla sin ursprungliga form och vara endast på halft år gilna försträckningar, blifvit igenom omsättningar snart sagdt stående Lån, hvaruppå blott en viss procent hvarje gång afbetaltes, har också deraf handt, att sedan den summa, som utgjorde gränsen för
Disconternas rörelsecapital, en gång var utlånad, kunde tillgången ej blifva större, än hvad som igenom interesse och afbetalningar erhölls.
Då emedlertid det berodde af DiscontDirectionerna att bestämma afbetalningsprocenten, var någon säkerhet i detta fall ej gifven, och det blef således mindre möjligt att med de erhållna lånen understödja sådana företag, som, ehuru nyttiga, lofvade endast en långsamma, re ersättning.
När behofvet af
Lån ökades , har åter utaf denna ställning blifvit en följd , att äfven personer med god credit och verklig förmögenhet icke kunnat erhålla de Lån de sökte, emedan antalet af ansökningar öfverstigit tillgångarna.
Sådan är, efter min föreställning, den kedja af verkningar och orsaker, som vållat 36o Den 31 Mars. närvarande crisis.
Mycket utaf densamma är en följd af tvingande omstägdighetér; och 1809 års Ständer, som. för att frälsa Riket, nödgades öka Sedelstocken, böra i detta afseende lika litet klandras, som derföre , att de, genom inbetalningarna till Banken, beredde en utväg att efter hand återföra det rätta förhållandet emellan Sedelmyntet och den reela Fonden.
Det vore i sanning för mycket hegardt, att Sverige ifrån det ögonblick , då det var vid branten af sin undergång, och under en tidrymd, då hela Europa erfor de mest våldsamma skakningar, skulle ensamt , oaktadt öfvergången ifrån en osäker tillvarelse till stadga och anseende, hafva undgått att erfara några af följderna af den allmänna ställningens oredor, och icke till någon grad delat de uppoffringar, hvilka i så ymnigt mått träffat nästan alla de mägtigare folkslag, som bebo fasta landet af Europa.
Tvärtom böre vi med vördnad och tacksamhet erkänna, att vi varit, att vi ännu äre mera lyckliga, än de flesta öfriga; men jag skall derföre ej heller neka, att olägenheterna blifva mera tryckande, allt som tillgångtrne äro mera inskränkte, och att således, utan att klandra det framfarna, det likväl är så mycket angelägnare att. söka afhjelpa de närvarande svårigheterna.
Vid valet af botmedlen är det likväl af yttersta vigt, för att icke göra nya misstag , att noga urskilja, hvad sorn i detta fall kan tillkomma Styrelsen, eller Rikets Ständer, att verkställa , och hvad som endast genom tiden och sakernas vanliga gäng kan ruttas, En klok Läkare vet, att Den 31 Mars. 361 konsten förmår aldrig mera än underhjelpa naturen, och att läkmedlen, som kunna lyckas att häfva sjukdomen, icke kunna förr än med tiden återgifva krafterna.
Den allmänna crediten utgör ej mindre, än den verkliga förmögenheten, grunden till en Stats inre styrka.
Den beror på allmänna förtroendet, och detta på de säkerheter, som gifvas, att ingångna förbindelser blifva redligt uppfyllde.
Det är, efter min tanka, ur denna synpunkt, som man mäste utgå vid beredandet af möjligheterna tili betalning af de enskildtas inbördes skulder.
Om man, utan att iakttaga sådant, endast har till syftemål att afhjelpa ögonblickets behof genom ökade låntillgångar, blir detta ett palliatif, som i längden förvärrar det onda, i stället att bota det, och om man utan behörig försigtighet ökar Sedelirassan, blir Coursens och alla varuvärdens stegring, samt kort derpå ny penningebrist, följderna deraf, och närvarande Ständer skulle med skäl tadlas för ett steg, för hvilket de ej skulle kunna förebära ursäkten af nödvändighetens lag.
Då för öfrigt Rikets Ständer hafva sig förbehållen Förvaltningen både af Banken och RiksgäldsContoiret, samt det egentligen är igenom ett väl beräknadt användande af dessa Verkens tillgångar, som hjelpmedlen kunna erhållas, tror jag mig icke böra uppehålla Eders Excellence och Högloft.
Ridderskapet och Adeln med vidare detalj af detta ämne.
Jag skall i detta afseende .inskränka mig vid den önskan, att då man noga urskiljer hvad som bör väntas af tiden, af en med den återkommande all - 362 Den 31 Ahrs. manna freden blifvande lyckligare hanaelsställr. ing, samt af verkan af de varningar närvarande trångmål måste gifva de enskildta , och då man söker att återföra den anda af sparsamhet och försigtig hushållning, söm skall göra att mängden lefver af sin inkomst, icke af sitt capital, man tillika måtte gifva akt uppå, hund uti det antagna Systemet kan vara JeL akt ig t, samt på hvad sätt hördan kan blifva lättave, eller en lindring åtmindstone beredas.
Det torde då finnas, att om det är vådligt att öka Sedelstocken, är det deremot välgörande att endast långsamt indraga den»
Det torde finnas, att då Statens förbindelser blifva desamma, blir också Bankens säkerhet ej mindre derföre, att afbetalningarne skulle verkställas mindre hastigt, och man torde erkänna, att sjelfva nödvändigheten gör en jemkning härutinnan oundgänglig.
Om på detta sätt Bevillningsbeloppet kan till någon del minskas, skola också de skattskyldiges vilkor i samma mån förbättras, och de vinna förmåga att uppfylla sina förbindelser emot andra.
Jag skall nu, ifrån den allmänna klagan öfver penningebristen , återkomma till den om bristande afsättning för spannmålen.
Ingen kan dölja för sig, att ju den sednare omständigheten till en stor del härrör af den förra.
När tillgångar saknas att köpa, måste hvar och en inskränka sina behof så mycket som möjligt , och åtgången minskas således, snart sagdt, på samma sätt, som då missväxt inträffat.
Detta är en naturlig följd af sakernas ställning, och Den 31 Jllars. 363 Järer hvarken böra eller kunna hindras.
Men, säger man, främmande Spannmåls införsel bör förbjudas och MagazinsDirectionen organiseras på annat sätt, för att uppehålla Sädespriserna och sätta Jordbruket i åtnjutande af alla sina rättigheter och förmone-r som modernäring.
Det är onekligt, att de föreslagne utvägarne kunna möjligtvis verkställas, men det torde ej vara det, att de i alla fall biefve lika nyttige.
Det gifves föga något mera grannlaga och mera vigtigt ämne, än det angående Spannmålshandel.
Å ena sidan förekommer producentens skäliga fordran, att genom priset å sin tillverkning njuta nödig uppmuntran, å den andra consumentens ej mindre billiga väntan, att kunna lefva för det bästa möjliga köp. __ Emellan dessa båda ytterligheter är Regena, gen satt att bevaka det allmänna interesset, som säger, att menniskans första behof bör också vara det första föremålet för Dess omtanka, och att möjligheten att förekomma brist, livilar hufvudsakligen på den, att i goda år hafva beredt öfverflöd.
På detta sätt träffas åter en föreningspunkt för de stridiga interessena, och man har trott kunna bilägga de ömsesidiga fordringarna, när man förenade sig i den gemensamma önskan för jemna Spann, tuålspris.
Det är likväl i detta, äfvensom i alla andra, fall nödigt att veta, hvad nian menar med denna jemnhet i Spannmålens värde.
Om den kunde, med obetydliga afvikelser, bibehållas vid ungefär samma pris under en längd af 364 Dm 31 Mars. år, fruktar jag, att en sådan anstalt, ehuru välmenande, skulle blifva ett af de betydligaste hi;*;der för jordbrukets framsteg, så vi* da den ej under sammå tid vore i öfverensstämmelse med sakernas naturliga ordning.
I missväxtår är sädesprisernas stigande en ersättning åt jordbrukaren förden minskade tillgången, i goda år gör åter varans mängd möjligheten att lemna den för bättre pris.
I det förra fallet föranlåtes consumenten att så vidt möjligt är inskränka sina behof, i det sednare lemnäs honom tillfälle att samla förråder för framtiden.
I båda tjena hans bemödanden att till någon del återföra den jemnvigt, som omständigheterna i ett eller annat fall rubbat.
Att derutöfver inbjuda en tredje man, att med öfvervägande tillgångar och medel ömsom köpa eller sälja, alltid till ett visst pris, vore må hända att både hos jordbrukaren och afnämaren af dess production betaga uträkningarna på möjliga fördelar och qväfva den omtanka, hvilken, i folie af alla menskliga sakers föränderlighet, är en af de förnämsta driffjädrar för all industri.
Jag förmodar derföre, att med den så mycket beprisade jemnheten i sädespriserna man icke åsyftat annat, än en viss billig proportion uti deras höjning eller sänkning, i förhållande till tillgångarna och andra varors värden.
Detta kan då medgifva ganska betydliga omväxlingar ifrån det ena året till det andra, och föremålet blir då egentligen, att kunna förekomma total brist i missväxtår, och i allmänhet prejerier på de fattigares bekostnad.
Sa - Den 31 Mars. 365 dant torde också vara mera öfverensstämmande med allmänna Styrelsens ändamål och tillgångar.
Om man vill gå derutöfver, om man vill bringa sädespriserna till en viss oföränderlighet, skulle Staten näsian förvandlas till den enda Spannmåls-handlaren, och kännedomen af dess öfvervägande inflytande afskräcka nästan hvarje annan att sysselsätta sig med denna handelsgren.
Ett stort ansvar och ofantliga kostnader skulle blifva följden deraf, och må hända skulle brist ändock icke vid alla tilllällen kunna undvikas
Då allt skulle väntas ifrån ett enda håll, är den mindsta missräkning eller förseelse af vigt, och det är nästan omöjligt, att en förvaltning, sysselsatt med en rörelse af så vidsträckta detaljer, skulle kunna med lika insigt och uppmärksamhet bedomina hvad som för behofvet på hvarje ort erfordras, som det enskildta interesset, hvars företag, rättade efter en inskränktare omkrets, kunna med local kännedom afmätas efter förhållandet på hvarje ställe, och endast genom mångfalldigheren af bidrag verka till fyllande af de allmänna behofven.
Efter de upplysningar, som utaf Tabellverket erhållas, har i sednare tider Sveriges jordbruk, flera år tillsammantagna, vunnit en tillväxt af omkring 12 å 15000 tunnor årligen förökadt utsäde, men afkastningen har icke dess mindre varit underkastad stora omväxlingar.