Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. icke handlat rätt, då de gjort bevis af Konungens nåd och välvilja till föremål för beskattning.
Dessa R.
St. hafva dervid förfarit på ett sätt, som jag icke vill beteckna med det epithet, som egentlligen skulle motsvara föremålet.
Det är en opinionsyttring ronde olämpligheten deraf, som jag önskade att R. o. Ad:s beslut nu skulle uttrycka.
Huru det må gå uti det förstärkta Utsk. kan vara mindre maktpåliggande.
Jag inser likväl icke hvarföre vid de voteringar, som i della Utsk. skola förekomma, contrapropositionerna icke skulle kunna blifva så ställde, att icke äfven Gr.
Cronhjelms reservation kommer till omröstning, och att dä ändamålet möjligen äfven skulle kunna vinnas.
Jag fortfar att yrka afslag på denna § uti den föreslagne bevilln.förordn.
Uti sak har jag intet att tillägga till hvad jag sista gången anförde; men det synes mig obilligt att få uppbära förebråelser att genom min reservation hafva tillstyrkt II. o. Ad. en åtgärd, som icke skulle vara med dess värdighet förenlig.
Om det icke skulle vara med Konungamaktens värdighet förenligt att tillåta införande af denna §, så torde det vara förenligt med R. o. Ad:s värdighet att bringa den uti ett billigare skick, än den för närvar, sig befinner.
I sjelfva saken instämmer jag med Frih. Palmstjerna, Nils.
Jag kan icke eller påminna mig annat än alt R. o.
Ad. vid föreg:de riksdag afslagit all bevillning på karaktersfullmakter, på den grund som Frih.
Palmstjerna nu har uppgifvit; men jag har icke protocollet till hands och kan derföre icke bestämdt upplysa förhållandet.
Jag trodde icke eller, att någon medlem af Ståndet skulle försvara denna oriktiga afgift och var sålunda oförberedd på det motstånd, som nu göres emot afslag på denna §.
Jag får lika med Frih. Palmstjerna fästa Ståndets upppmärksamhet derpå, att äfven om man ser sig slutligen få orätt, så bör man likväl, när man är öfvertygad om alt man har rätt, uttala denna mening inför alla dem som kunna fälla ett riktigt omdöme i fäderneslandets angelägenheter, de må vara större eller mindre.
Denna fråga är egentligen vigtig derföre, att den är ett bemödande af R.
St. att tillintetgöra Konun Sa - Den 4 December e. m. 97 gamaklens utöfning i ett visst hänseende.
Vid denna riksdag har Ståndet redan afslagit den inskränkning i Konungamakten, sorn man i delta hänseende åsyftat.
När nu detta är gjort i grundlagsenlig väg, så försöker man en utväg att vid beskattningen vinna samma ändamål, som man förut icke kunnat vinna genom grundlagsstiftning.
När R. o. Ad. liar salt sig emot detta in trång på Konungamakten på ett sätt, så anser jag öfverensstämmande med enligheten af Ståndets handlingssätt, att Ståndet gör likaledes i beskattningsväg.
Derföre tillstyrker jag, att, på sätt Frih.
Palmstjerna yttrat, 11. o. Ad. mätte afslå hela den §, sorn stadgar bevillning på karaklersfullmakler, det må sedermera gå med den saken uti förstärkt Utsk. huru det kan.
Orsaken hvarföre jag röstar för Gr.
Cronhjelms förslag, deruti PreslcSt. sig förenat, är den, att jag tror frågan böra betraktas ur den synpunkten, att här är fråga om två slags karaklersfullmakler, den ena utan och den andra med tjenst.
Då R. o. Ad. ofelbart är det Stånd, inom hvilket de flesta karaktersfullmakter utdelas, så tror jag, alt det vid detta tillfälle vore en vacker handling, alt icke helt och hållet afslå förevar. 37 §, utan i stället besluta, att någon så beskaffad bevillning, som nu blifvit af Utsk. föreslagen, icke måtte komma i fråga vid de tillfällen, dä minst en månads tjenst om året äger rum.
Det är just detta, som PresleSt. beslutit.
Dessutom tager jag mig friheten fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på vådan i afseende på utgången i förstärkt Utsk., i händelse vi fatta ett annat beslut än PresteSt.; ty då votering först skall förekomma om contrapropos., så är det ganska naturligt, att medlemmarne af Borgare- och BondeStm, hvilka äro emot alla slags jemkningar uti denna §, komma att förena sig antingen om ett rakt afslag eller antagande af § sådan som den hittills varit, i hvilket fall det vore högst troligt, att det nuvar. förhållandet skulle komma att fortfara.
Af alla dessa skäl får jag förnya min anhållan om propos. på instämmande uti PresteSt:s i ämnet fattade beslut.
När denna § var under handläggning, såväl på afdelningen som sedermera inom Bevilln.Utsk., sökte jag att efter yttersta förmåga göra för Utsk:s ledamöter begripligt, att den beskattning, som här är i fråga, icke blott är orättvis, utan äfven innefattar ett försök att förhindra utöfningen för K. M. af de Honom i grundlagen tillerkändg prerogativer.
Man sökte der vederlägga min framställning, men jag kunde ingalunda af de skäl, som der framställdes, finna mig öfvertygad.
Jemkningar äro vid alla tillfällen ganska olämpliga; men vid detta tillfälle anser jag dera vara det mera än eljest, emedan den jemkning, som här är i fråga, skulle innefatta ett slags underkännande af sjelfva principen för beskattningen.
Jag tillstyrker derföre, att, hellre än att antaga sådana jemkningar, rent af afslå § och blottställa sig att derigenom ingenting vinna.
Man har då åtminstone vunnit så mycket, att man vidhållit principen. 5 II. 13 9S Den 4 December e. m.
Det är verkligen hardt för Utsk:s ledamöter alt här blifva offentligen reprocherade för det att de vidhållit de principer, som R.
St. i förra bevilln.förordn. stadgat, lag har ännu icke hört någon af Ulsk:s ledamöter, sorn talat för den förändring jag påyrkat, ogilla den princip för bevillningen, sorn förut varit gällande, och påstå att den är olaglig eller oriktig.
Jag utber mig att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att ingen motion blifvit vackt om borttagande af 37 § i bevilln.förordn.
Det var af rent nit, sorn ålskillige ledamöter pä allt sätt sökte alt få bort hela §.
Delta lyckades nu icke; men hade kanske lyckats om man genast sökt framlägga de skäl, som sedermera genom reservationerna blefvo tydligare utvecklade.
Nu har Utsk:s ledamöter endast galt in på den här föreslagne förändringen, och om man hade yrkat hela §:s utgående, sä hade det måhända blifvit ett fullkomligt afslag.
Om vi nu afslå licia denna §, hvad gör R. o.
Ad. dä?
Jo, Ståndet förelager sig att beskatta de mindre bemedlade, eller dem som göra tjenst utan lön, hvaremot meningen med det föreslagna stadgandet är, att de, som kunna kommenderas i tjenst, skola vara befriade från bevillning, och de, som icke äro i tjenst, skola erlägga bevillning för fullmakter, öppna bref och resolutioner på karakter eller namn, heder och värdighet af embete eller tjenst.
Jag finner det i högsta grad obilligt, om R. o. Ad. för sin del helt och hållet afslår ifrågavar. 37 §, hvarigenom man alldeles går miste om det ändamål, för hvilket PresteSt. redan sökt att gå R. o. Ad:s önskningar till mötes.
Jag tillstyrker bifall lill PresteSt:s beslut i detta afseende och har anledn. anhålla, att detta beslut må blifva uppläst, emedan jag tror, att det finnes någon skiljaktighet emellan detsamma och hvad Gr.
Cronhjelm nyligen uppläste.
Till följd häraf upplästes ur PresteSt-.s prot.utdr. ronde pröfningen af Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 11, följande: ”37 §.
Ståndet beslöt, att i 1 mom. af denna § näst efter ordet ”arfvode” skall tilläggas: eller tjenst görings sky Idig het, i 3 mom. orden ”ett år” utbytas mot en månad, samt orden ”samma tid” i nyssbesagde mom. förändras till: löpande uret.
1''
FIr von Hohenhausen, Mich.
Ehuru jag visserligen måste erkänna, att i förstärkt StatsUtsk. skulle kunna så gå, som af en ledamot här blifvit antydt, att en del af de voterande skulle kunna votera emot hvad som vore närmast öfverensstämmande med deras sak, blott för att kunna fullkomligt omstjelpa hvad som icke kunde helt och hållet stå tillsammans med hvad de önskade; så får jag likväl af sådan orsak icke frångå hvad jag anser vara rätt, och när alla ledamöterna, så vidt mitt minne medgifver, inom Bevilln.Utsk. afslogo detta, ehuru jag hörde på det högsta stridas deremot, så anser jag mig skyldig att nu yrka afslag på §, icke allenast på de skäl, som här blifvit anförde, att den innebär ett inträng på Konungamakten, utan äfven derföre att den öppnar ett vådligt fält för tyrannen att missbruka en sådan beskattning.
Under partitider kan hvem som helst Den 4 Deccmlier e m. 9!) drifvas i landsflykt, derigenom att man tager ifrån honom allt hvad lian har, om lian blifver qvar, i fall lagar stiftas med speciell afseende på den man vill förfölja.
Jag vore verkligen skyldig en värd talare på andra sidan, Gr.
Cronhjelm, en ursäkt för dé uttryck jag begagnat, om jag trott, att en tillämpning deraf på Hr Grefven skolat kunna ifrågasättas.
Dä jag talat om Ståndets värdighet och de föreslagna beslutens öfverensstämmelse, mer eller mindre, med denna, så har jag dermed endast afsett saken, om hvilken vi nn öfverlägga, och alldeles icke något särskildt tillstyrkande, vare sig det ena eller andra, af de flere Hrr ledamöter, som hos R. o. Ad. eller inom Ulsk. sig i frågan yttrat eller lill betänk, medverkat.
Min tanka härom är följaktligen rent objectiv och åsyftar intet omdöme om personliga åsigter.
Cederström, Jaeol):
Jag har begärt ordet i tvåafseenden.
Först i anledn. deraf, att en ledamot i Bevilln.Utsk. har förklarat, att frågan icke blifvit genom någon motion väckt, utan att Utsk. hade af egen drift gjort förändring uti den §, som nu är föredragen.
Det behöfves alldeles icke någon motion till grund för Utsk:s handläggning af bevillningsgrundernes fördelning, emedan grundlagen ålägger Ulsk. att opåmint med betänk, derom till R.
St. inkomma, och R.
St. äga sedan rättighet att pröfva detta betänk, och förkasta hvad de icke finna tjenfigt, af det som blifvit föreslaget, eller hvad de önska skall qvarstå oförändradt såsom i gamla bevilln.förordn.
I fråga om antagandet af PresleSt:s beslut i detta ämne, så måste jag erkänna, att jag anser nämnde
Stånd hafva gjort så obetydliga jemkningar i Ulsk:s förslag, att de helt och hållet lemnal å sido sjelfva grundsatsen, som är den att aldrig beskatta hvad som icke verkligen är inkomst; ty der ingen inkomst finnes, der må icke eller någon skatt åläggas.
Jag kan således icke tinna någon fara vid, att ställa i bredd med PresteSt-. s förslag ett rent afslag af §; öfvertygad derom alt delta upplysta Stånd skall, när frågan förekommer i förstärkt StatsUtsk., med nöje finna grundsatsen rent tillämpad af R. o. Ad. och förena sig med oss, samt att jemväl i de tvenne öfrige Stånden finnas tillräckligt många ledamöter, hvilka äga nog rättskänsla, för att inse orättvisan af alt beskatta en sak, som icke medför något gagn för innehafvaren.
Förenande mig med Frih.
Palmstjerna, förnyar jag min begäran om afslag på denna §.
I öfverensstämmelse med den åsigt, som den siste värde talaren yttrat, att det vore Bévilln.Otsk:s rättighet alt, utan någon väckt motion, upptaga såväl den i fråga var. § sorn alla andra till discussion inom Utsk. och deruti föreslå ändringar, hade jag inom Utsk. väckt en särskild motion om den ifrågavar. §:s uteslutande.
Denna motion disenterades på afdelningen, och resultatet, deraf var det beslut, att § skulle så förändras, ali öppna bref skulle bibehålla den i § stadgade bevillning, men att deremot fullmakter, som medförde tjensleskyldighet borde va - 100 Den 4 December e. rn. ra ifrån bevillning befriade.
Della på afdelningen fallade beslut blef af Ulsk. underkänd t oell § erhöll dess ntivar. skick.
Jag erkänner visserligen, att det vore mest principcnligl att, pä salt jag äfven yrkade, upphäfva § på de skäl, som Frih.
Palmstjerna och flera andra talare för denna mening hafva anfört.
Men dä man med säkerhet kan beräkna, alt della icke skall lyckas, enär två Stånd redan lära hafva beslut it alt bibehålla § ulan förändring, och det tredje Ståndet, PresleSt., liar anlagit den förändring i §, som pä afdelningen föreslogs; så tror jag att mangér rättare lili att åsidosätta hvad som vore mest önskvärd! och med Ståndets värdighet mest förenligt, för alt åtminstone vinna något ändamål.
Man kan ifrån det steg, som Ståndet nu tager, sedan vid en annan riksdag komma till det mest radikala, nemi. att upphäfva hela denna §.
Jag anser fullkomligt talande skäl vara anförde för antagande af den redaction, hvilken PresleSt. genom sitt beslut har gillat, och deruti får äfven jag för min del instämma.
Då jag förra gängen hade ordet glömde jag bemöta en invändning, som förut var gjord, nemi. den alt K.
M. flere gånger tillåtit detta stadgandes inföiande i bevilln. förordn., och alt följaktligen ingenting deremot 1111 vidare vore att erinra, ulan att man borde lala förblifva vid hvad förut stadgadt varit, endast med den jemkning, som nu är föreslagen.
Deremot får jag anmärka, att K.
M. ingalunda lemnat någon tillåtelse, ty bevilln.författn. utfärdas, såsom hvar man vet, af 11.
Om något fel blifvit begånget, så beslår del deri, alt Konungens rådgifvare icke hafva på della rum best ridt en inskränkning i hans makt.
St. en gäng fattat beslut i saken, då var det ej mera lätt för Konungen att hjelpa den.
Här är sagdt, att R. 0. Ad., för att vinna något, borde gå in på den jemkning, som Gr.
Cronhjelm och andra talare förordat.
Jag vill för min del på intet sätt underkänna deras goda afsigter och vet ganska väl med hvilka svårigheter de haft alt strida inom Utsk.; men nu är ställningen den, att här finnes blott två utvägar att välja på.
Den ena är att förklara 2 gånger 2 vara 4^ och der på vinna något; den andra att förklara 12 gånger 2 vara 4 och derpå förlora.
Jag finner det sednare vara lika öfverensstämmande med Ståndets rättskänsla, som med dess sjelfförsakelse, och hoppas derföre att R. 0. Ad. ogillar denna §.
Då nu öfverläggningen ansetts slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm., örn R. o. Ad. ansäge, att de förändringar, som PresteSl:s nyss uppläste beslut åsyftade, böra i 37 § äga rum.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde härefter, om R. 0. Ad. ansåge att 3 artikeln, ang:de afgift för karaktersfullmakter, borde ur bevilln.stadgan uteslutas, samt att till följd deraf nummerordningen för efterföljande artiklar och §§ borde rättas.
Ex. tillkän - Den 4 December e. m. 101 nagaf, alt lian trott sig finna denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. 8:0 Åtskilliga i 3g § intagne redactionsförändringar och 9:0 de vid slutet aj 44 § intagne orden ”Academiens rector eller ett af honom utsedt ombud,'''', i st. f. ”ett af Academiens rector utsedt ombud”
Dessa förändringar blefvo af R. o.
Ad. bifallne. 10 o Det i So §:s 2 morn. i st. f. ordet ”rälta" införde ordet ”rättmätiga.”
I afseende pä denna redactionsförändring bade R. o. Ad. förut fattat sitt beslut, hvadan nu någon åtgärd härvid icke erfordrades. ll:o De i i mom. af S2 § tillagde orden"pastor oberäknad
;” 12:o
De i 54 § tilla gde orden ”vederbörande pastorer oberäknade" och 13:0
Den förändrade redaetionen uf förs ta meningen i 5~j §. R. o. Ad. biföll dessa redactionsförändringar. 14:0
Det i ii2 § i st. f. ordet "rätta” införde ordet ”rättmätiga”.
För alt sätta denna §i öfverensstämmelse med de föregående förändringarne i samma syftning, kunde visserligen ordet ”rättmätiga” bär utbytas emot något annat, och jag får i sådant afseende föreslå, att det må komma alt heta: "tillbörliga belopp.”
Lika litet som jag kan understödja det förslag, som Gr.
Cronhjelm här har framställt om utbyte af ordet ”rättmätiga”, som Bevillu.Utsk. i denna § har infört, emot ordet ”tillbörliga,” lika litet kan jag godkänna det förstnämnda ordet.
Jag tror nu tiden vara inne för R. o. Ad. att vidtaga en åtgärd, som åtminstone skyddar emot de vådliga följdei, hvilka säkerligen skulle uppkomma, derigenom att man icke på något ställe i förordningen uttrycker någon allmän grundsats, som bör följas vid beskattningen.
Detta tillfälle är nu för handen.
När pröfningscomiteens äliganden börja att omtalas och bestämmas i denna §, och derefter utvecklas i den näst påföljande, så synes det mig vara ganska lämpligt att här bibehålla det ord, som i den gamla bevilln.förorda, varit brukadt, nemi. ordet "rätta belopp”.
Derigenom hindras man att ingå på den väg, dit den nu föreslagna redaetionen skulle leda.
Jag tillstyrker således, att den gamla bevilln. förfaltms § må blifva i oförändradt skick bibehållen.
Utan alt yttra något om skiljaktigheten emellan de ordalag, som Hr Printzenskjöld tillstyrkt, och de, som nu här skulle införas, anhåller jag alt R. o. Ad., med minne af hvad som beslöts i ett föreg:de plenum ronde utbytet af ordet ”rätta värde” emot ”jemförliga värde,” nu ville förvandla ordet ”rättmätiga” till ”jemförliga,” och delta så mycket hellre, som § lyder: ”För alt granska laxeringscomileens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomile' hällas, 102 Den 4 Decmber e. m. sorn åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemtad noga kännedom, tillse, att fastighetsvärdet pä landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan laxeringsdistricten sig förete, alltid sättes lill sitt rättmätiga belopp, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upplagen”.
Det är de olikheter, som förefinnas emellan taxeringarne inom de särskilda dislricten, som af pröfningscomite'en skola jemkas och rättas.
Jag anser derföre den term, som Frih.
Palmstjerna föreslagit, såsom den enda rätta och tillämpliga i detta falt, bör tagas; till måttstock för denna cumites tillgörande.
Cederström har förekommit mig uti del förslag jag velat göra, och jag vill nu endast erinra derom, att den af Frih.
Palmstjerna’ föreslagne ordställningen lydde: ”med hvarandra jemförliga värde”, hvilken ordställning jag anser här vara den rälta.
Hr Printzenskjöld::
Jag bade sannerligen icke föreställt mig, att man i en författning skulle vilja införa osvenska i. st. f. rena språket.
Jag hemställer till de värde ledamöternas egen ompröfning hvad det betyder, alt sätta fastighetsvärdet till dess jemförliga belopp.
Den ena Friherren såväl som den andra måste väl medgifva, att derigenom icke något det ringaste begrepp b 1 ifver uttryckt.
Hvad skall fastighetsvärdet jemföras med?
Skall det jemföras medsig sjelf?
Jag hade trott, alt en storhet, för att kunna jemföras, nödvändigt mäste hafva en annan att jemföras med.
Här är nu fråga om pröfningscomitéens tillsyn deröfver, ali laxeringscomiteen vid fullgörande af deras uppdrag rätteligen gatt tillväga, och denna tillsyn beslår deruti, att pröfuingscomiléen skall noga hålla hand deröfver, att hemmanen icke värderas under deras rätta belopp, hvilken norm taxeringscomiteen således äfven måste iakttaga.
Enär det är af yttersta vigt att bibehålla en grund för pröfningscomitéens åtgärder, afstyrker jag bifall till såväl Utsk:s förslag, som den af Friluue Raab och Cederström nu föreslagna ordställning.
Raab: Pä Hr Prinlzenskjölds fråga, hvarmed fastighetsvärdet skulle jemföras, får jag svara med den frågan, om icke pröfuingscomiléen har tillfälle att uppställa jetnförelser emellan hemmanens värde, då pröfningscomiteen kan jemföra alla hemmanen inom ett län med hvarandra.
Det är mig visserligen icke obekant, att en mängd fastigheter uti taxeringslängderne finnas upptagna, hvilka kunna blifva föremål för jetnförelser; men jag hade trott, alt man hort förändra ordställningen så, alt denna mening blifvit uttryckt, och icke göra den sådan som Friherrarne Raal) och Cederström föreslagit, emedan jag icke begriper meningen med den af Friherrarne föreslagna ordställningen ”jemförliga belopp”.
Jag ber alt endast få tillägga ett enda ord uti den propos. jag begäll, och torde då Hr Prinlzenskjölds anmärkn.
Ben 4 December e. m. 103 förfalla.
Paragrafen skulle da få följande lydelse: ”För att granska laxeringscomiléens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite' hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, alt fastigheterna å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sättes till deras med hvarandra jemförliga värde, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen.”
Jag anhåller vördsamt om propos. till bifall på detta förslag.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge 112 § böra erhålla följande lydelse:
För att granska taxeringscomiteens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite hållas, som åligger vidtaga alla nödiga åtgärder, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, att fastigheterne å landet, äfven med afseende å de skiljaktigheler, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sältas till deras med hvarandra jemförliga värden, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen”.
Hr Printzenskjöld begärde votering, samt att dervid bifall till redactionen i nu gällande hevilla.förordn. måtte blifva contrapropos.
Upplästes till justering och godkändes följande voteringspropos.:
Den som anser 112 § i det af Bevilln.Utsk. vid dess betänk.
N:o 11 fogade förslag lill bevilln.stadga böra erhålla följande lydelse:
För att granska taxeringscomiteens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite' hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, att fastigheterne å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sältas till deras med hvarandra jemförliga värden, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen, votekar ja:
Den det ej vill voterar nej; Vinner nej, anser R. o. A., att 112 § i nu gällande bevilln.- stadga bör oförändrad bibehållas.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer : Ja — 47.
Som jag icke bade tillfälle alt vara närvarande i början af detta plenum, och således icke fick öfvervara öfverläggningen om 37 § bevilln.förordn. ang:de bevilln. på karaktersfullmakter, så tager jag mig friheten anhålla 104 Den 4 December c. m. att få lill prot. nedlägga min reservation emot nämnde beslut.
Jag skulle tro, att denna bevillning i allmänhet icke har så mycket skäl för sig, hvilken åsigt äfven inom R. o. Ad. äfven har gjort sig gällande.
Om Ständels verkliga önskan hade varit att fä någon förändring i nuvar. bevillu.förordn., så troT jag att Ståndet hade gjort klokast och äfven rättast att förena sig i det beslut, som PresteSt. har fattat, och hvilket innefattas i Gr.
Hade jag varit närvar, så hade jag yrkat bifall till nämnde Stånds beslut, och som jag hör, att R. o. Ad. beslutit borttagande helt och hållet af nämnde §, sä får jag anmäla min reservation deremot.
Hr von Ho hen hausen:
Jag får till protocollet anmäla min reservation emot det sednast fattade beslutet, hvarigenom, efter all sannolikhet, uti alla länen endast miuimilariffen kommer att tjena till grund för taxeringen.
Jag gör detta så mycket mera, sorn denna tariff, för hvar och en som granskar den, måste synas obillig länen emellan.
Alltså tror jag, att Bevilln.- Utsk. hade bort gifva ett förslag lill rättelse uti tariffen, ilian Disk. genom de föreslagna ordalagen inledde dertill, alt densamma slricte skulle komma att följas.
Hr Printzenskjöld instämde i denna reservation.
Jag anhåller att få instämma i den reservation, som Hr von Hohenhausen afgifvit, emedan jag icke talade i saken innan linn afgjordes.
Jag ansåg nemi. förgäfves att söka ändra den riktning till beslut, som R. o. Ad. i detta afseende redan tagit och som jag förutsåg skulle fullföljas. 14:o.
De uti usta mom. af 121 § lillagde orden: "och protocollsfärande vid taxeringcomiléerne derstädes.'1''
Palmstjerna, Carl Otto: Då Utsk:s förslag, att kronofogdarne skulle föra prot. vid taxeringscomileerna, icke blifvit af R. o. Ad. gilladt, så torde R. o. Ad. finna delta tillägg: ”och protocollsföranden vid taxeringscomiteerna derstädes”, som tillkommit i denna §, numera icke är så lämpligt som det hade varit om Utsk:s förslag blifvit antaget, och jag hemställer derföre, att detsamma mätte få utgå.
Jag har visserligen icke den nu gällande bevilln.förordu. här på stället; men icke annat än jag kan erinra mig, var äfven kronofogden upptagen.
I afsende pä sjelfva beloppet af arfvodet för protocollsföranden vid taxeringscomite'erna för olika län, har det för Gottland varit i yttersta grad knappt, under det att det varit ytterst öfverflödigt för andra län.