Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen är en stor del icke närvarande under hela året, men att antalet nedgått till hälften, har inträffat endast under den del af året, då dagarna äro långa, emedan deras tid då är upptagen på verkstaden, hvaremot under öfriga tider skolan är ofantligt talrikt besökt, så att alla eleverna under den tiden icke ega tillträde till alla ämnena, utan blott till en del.
Det är sannt, att gasförbrukningen är stor, men då man besinnar, att undervisningen pågår nästan endast om aftnarna, att det är ett stort trevåningshus sam skall upplysas, samt att för ritning och dylika läroämnen fordras mycket stark upplysning, då torde man finna, att förhållandet icke kan vara annorlunda.
Hvad angår föreståndarens yttrande, att skolan skulle kunna åtnöja sig med det af K.
M:t begärda anslag, så vittnar den af honom utgifna brochyren tillräckligt om hans egentliga åsigt och torde han hafva fällt detta yttrande blott på den grund att, såsom ordspråket säger, »bättre att hafva en fågel i hand än tio i skogen.»
Att uppgöra någon definitiv kostnadsstat, är naturligtvis för närvarande icke möjligt, men deremot kan mycket väl redan nu afgöras, huruvida föreläsningar äro nödiga eller icke, och huruvida timtalet bör ökas för hvarje grupp eller icke.
Jag tager mig friheten i så måtto ändra mitt förra yrkande, att punkten måtte bifallas med den förändring, att siffran 32,000 höjes till 35,000; och anhåller jag att Hr Gr. o.
Landtm, härå behagade framställa propos.
Den 14 April e. m. 239 Hr Skogman:
Det har icke varit min mening att vilja förneka gagnet af sådana undervisningsämnen som lefvande språk och handelslagstiftning, utan jag har blott velat påpeka den särdeles starka utbredning denna skola tagit och den erfarenhet, som för öfrigt ofta ådagalägges, att »ju mera man får, desto mera vill man ha.»
Denna skola har, ifrån att vara en enskild, blivit en allmän, som nu af Staten begär 105,000 rdr i års anslag.
Jag har framhållit, att sedan skolan väl fått dessa me del, kommer hon sannolikt att begära ännu mera, så att, om man släpper efter vid detta tillfälle och medgifver hvad det mycket vackra nitet begär, skulle vi snart få en inrättning, för hvilken den nyuppförda byggnaden, som väl förtjenar benämnas palats, blifver för trång, en läroanstalt, kanske större än någon annan i Sverige.
Jag tror, att det icke är lämpligt, att R.
St:r understödja det allt för stora begäret efter utvidgning, som är allt för bjert uttaladt i det framställda yrkandet.
Jag tror icke heller, att det är slöjdskolans uppgift att meddela undervisning i skönskrifningens elementer, ty några fordringar böra väl uppställas för inträde i skolan, eljest kan ingen lärarepersonal och intet utrymme räcka till.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med anslagsbeloppets förhöjning till 35,000 rdr; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till samma hemställan utan förändring och då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 2:dra mom:t.
Bifölls. 53:dje—59:de punkterna.
Den vidare föredragningen af förev.de Utlåt, blef härefter uppskjuten till nästa plenum. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 11 e. m, In fidem, O. Brakel. 240 Den 18 April f. m.
Onsdagen den 18 April 1866.
Justerades ett prot:s-utdrag för den 14 dennes samt prot:n för den 14 och 15 sisth Mars. Gr. Posse, Arvid:
Jag tillåter mig vördsamt hemställa, att R. o. Ad. ville besluta en inbjudning till Borgare-St:t att deltaga i det beslut, som R. o. Ad. fattat vid föredragningen af 22 §:n af Stats-Utsk:ts Betänk.
N:o 60, äng. beviljande af 50,000 rdr till Alnarps landtbruks-institut.
N:o 60, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvudtitel. 60:de punkten.
Hr Nordenfalk, Carl: Stats-Utsk;ts Utlåt, i denna fråga är egnadt att hos alla vänner af den svenska jernhandteringen väcka en liflig förvåning blandad med verklig ledsnad, dels med anledning af det slut, hvari Utsk:t stannat, dels i afseende å de motiver Utsk:t anfört, dels ock slutligen emedan ingen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk:t ansett frågan vara af den vigt, att de nedlagt sin reservation mot Utsk:ts behandling af densamma.
Vid närmare genomläsande af Betänkt har jag verkligen tvekat, om Utsk:t handlat på fullt allvar.
Frågan är visserligen ingalunda att skämta med, men jag tror mig för ett sådant tvifvel hafva fullgiltiga skäl, då Utsk:t begär ytterligare utredning, nu, efter den behandling frågan förut undergått, och för hvilken jag nu tillåter mig meddela R. o. Ad. en kort redogörelse.
Ar 1859 vid Bruks-societetens allmänna sammankomst, beslöt Societeten ingå till K.
M:t med framställning rörande Fahlu bergskolas förflyttning till Stockholm och erbjöd sig Societeten att, i händelse detta bifölls, bestrida kostnaderna för de praktiska öfningarne.
Ofver detta förslag hördes Kammar-Coll. och Teknologiska Den 18 April f. m. 241 Teknologiska Institutet, hvarjemte föreståndaren för Fahlu bergsskola algal yttrande.
Samtliga tillstyrkte flyttningen.
K. M:t pröfvade derefter ärendet och äskade vid 1860 års riksdag anslag till de i följd af flyttningen erforderliga byggnader i Stockholm. R.
St:r förklarade att »det svårligen kunde bestridas att flyttningen medförde väsendtliga fördelar för så väl undervisningen som det allmänna», men anhöllo likväl att efter verkställd utredning få till nästföljande riksdag motse förnyad Propos. i ämnet.
Skälen till uppskofvet voro bland andra det, att då föreståndaren ansett ett jernbruk nödigt för de praktiska öfningarne, men Bruks-societeten ej bifallit anskaffandet af ett sådant, borde föreståndaren ännu en gång horas, huruvida han det oaktadt förordade skolans flyttning, äfvensom det att Brukssocieteten borde höras, om den vidhöll sitt beslut att endast i det fall att skolan flyttades till Stockholm, bestå medel till praktiska öfningar.
När Ständernas afslag inkom till K. M:t, hördes ånyo 1) Kommers-Coll., 2) Fahlu bergsskolas föreståndare, 3) Brukssocieteten, 4) Teknologiska Institutet och 5) Fulimägtige i Jernkontoret.
Alla dessa tillstyrkte skolans flyttning.
Föreståndaren för skolan förklarade att han vidhöll sitt förslag, äfven om ej ett jernverk inköptes. K.
M:t företog nu ärendet till förnyad pröfning och beslöt på alla de skäl, som blifvit andragna, att åter till 1862 års Ständer framställa begäran om anslag till skolans förläggande i Stockholm, hvilken Propos. var åtföljd af fullständiga kostnadsförslag.
Ånyo sköto Ständerna frågan från sig. lie förklarade, i sväfvande ordalag, att undersökningen föranledt den åsigt, att om också förflyttningen i framtiden kunde befinnas nödvändig och böra företagas, den f. n. ej vore särdeles af behofvet påkallad, utan kunde utan olägenhet uppskjutas; att de antoge att Bruks-societeten ej skulle undandraga sig anslaget till bergsskolan, äfven om den qvarblefve i Fahlun (tvärtemot hvad Societeten förklarat), samt föreställde sig att byggnaderna i Fahlun ännu.någon tid kunde bestå.
Annu en gång hördes 1) Kommers-Goil., 2) Bergsskolans föreståndare samt 3) Bruks-societeten.
Alla tillstyrkte flyttningen.
Bruks-societeten vidhöll beslutet att endast i händelse af flyttning bevilja anslag till den praktiska undervisningen, enär i annat fall Societeten måste söka på annat sätt bereda dem, som egnade sig åt jernhandteringen, tillfälle att på främmande ort skaffa sig den undervisning, som enständigt vägrades dem i Sverige. K. M:t har nu lör tredje gången pröfvat ärendet och äonu en gång afgifvit Propos. till R.
St:r med begäran om anslag till skolans förflyttning.
Hvad tror man väl att Stats-Utsk:t svarar på allt detta?
Jo, det begär en förnyad utredning af frågan.
I sju år hafva H. IV. 16 242 Den 18 April f. m. likväl alla de myndigheter, som förstå hvad vår bergshandtering för sin lyftning fordrar, öfvervägt denna fråga; de hafva derunder i ej mindre än 15, säger femton, utlåt:n enhälligt tillstyrkt flyttningen.
K. M:t nemi. 3 gånger, Kommers-Coll. 3 gånger.
Fahlu bergsskolas föreståndare 3 gånger, Bruks-societeten 3 gånger, Teknologiska Institutet 2 gånger och Jernkontorets fullmägtige 1 gång.
Hvad sjelfva saken beträffar, så bör först uppmärksammas, att Fahlu bergskola f. n. befinner sig i ett skick, i hvilket den omöjligen kan förblifva.
Redan år 1853, eller för 13 år sedan, voro bergsskolans byggnader i så förfallet skick, att de utdömdes, och man kan då lätt tänka sig hurudatia de nu skola vara, Skolan kan icke mottaga ens halfva antalet af de elever, som anmäla sig.
Dess försättande i drägligt skick skulle, enligt officiella förslag, kosta dubbelt mot hvad dess förening med Teknologiska Institutet kostar.
Under sådana förhållanden synes det mig klart, att frågan om den lämpligaste platsen för en bergsskola bör afgöras oberoende deraf att en tillstymmelse till en sådan redan finnes i Fahlun, och hvad är då naturligare än att förena denna skola med Teknologiska Institutet, hvarigenom vi kunna fä en i möjligaste måtto fullständig polyteknisk anstalt, der eleverna kunna erhålla så väl den förberedande allmänt-tekniska bildningen, som den speciella, för hvarje särskild branche, der lärarne kunna utbyta sina erfarenhetsrön och der de för undervisningen så ytterst vigtiga samlingarne kunna hållas i fullständigt skick.
Jag tror för min del, att den princip man vid ordnandet af undervisningsanstalter aldrig får lemna ur sigte, är den största möjliga centralisation af insigter, för att de, att jag så må säga, utbredande sig från centern, må verka med desto större kraft.
Här tyckes man vilja följa en motsatt regel.
Vi ha våra universiteter i småstäder, vi ha skolor i olika grenar i landsorten, under det vi ha spridda delar af hvarjehanda vetenskapliga och praktiska institutioner i Stockholm.
Det hufvudskål, hvarpå man stödjer sig emot flyttningen till Stockholm, tyckes vara en föreställning om förträffligheten af bergverksluft lör dem, som egna sig åt jernhandteringen.
Det är dock förhållandet med denna som med alla blotta föreställningar, att dess betydelse försvinner vid närmare skärskådande.
1 Fahlun finnes visserligen en grufva och det är således denna, som skulle tynga i vågskålen för valet af denna stad.
Nu är genom föreståndarens för skolan utlåtande utredt, att de, som egna sig åt ett närmare studium af grufvevetenskapen, äro högst två af de 20 eleverna vid hvarje kurs, och att de öfrige under 2 å 3 dagar samla stuffer, med hvilkas undersökning de sysselsätta sig under liden för kursen.
Jag minnes väl att under universitetstiden det hände såväl mig sorn kamrater, att fliten någon gång ej syntes lika angenäm, synnerligen vid denna tid på året, som att vara ute och hvad man kallar slå dank, och då pligtkänslan stundom uppreste sig mot ett dylikt sätt att idka studier, sökte man trösta sig Den 18 April f. m. 243 dermed att sjelfva universitetsluften hade något bildande i sig, som smög sig in antingen man ansträngde sig med läsning eller ej.
Möjligen har den blå röken från Fahlu kopparhyttor stundom gjort bergseleverna samma tjenst, men jag anser den ej böra fördunkla blicken på dem, som äro kallade att rådslå om bästa sättet att höja undervisningen i bergshandteringen.
Men, säger man.
Fahlun är ju beläget i en bergslagsort, och i en sådan bör skolans ändamål lättare kunna vinnas än annorstädes.
Härmed förhåller sig likväl sä, att vissa för undervisningen nödiga materialier ej förefinnas mera i Fahlun, än i Stockholm, ty eleverna måste nu under resor på ganska stort afstånd uppsöka dem, och det är för öfrigt betecknande att de under dessa resor alltid besöka Stockholm för att studera dess mekaniska verkstäder.
Dessutom har Bruks-Societeten förklarat sig vilja bekosta den praktiska undervisningen, förutsatt att skolan flyttas till hufvudstaden, och ljuru litet man än i allmänhet må vara böjd för auktoritetstro, måste man väl fästa något afseende vid de personers åsigter, hvilka hafva största intresse af att undervisningen blir väl ordnad.
I motiverna till det nu föredragna Betänk:t yttrar Utsk:t, bland annat, att, man icke bör lägga alltför stor vigt på frågans ekonomiska sida.
Jag medgifver gerna, att då man vill ett stort mål, bör man ej för mycket fästa sig vid de penningemedel, som erfordras för dess uppnående (det förefaller mig emellertid ovåntadt att höra det nuvarande Stats-Utsk:t anse anslagsfrågor såsom bifrågor), men man får dock ej frånkänna den ekonomiska sidan dess stora betydelse, i synnerhet då, såsom här är visadt, Bergsskolans förläggande till Stockholm skulle för Statsverket medföra en besparing af 100,000 rdr.
Härtill kommer att
Brnkssocieteten förklarat sig ovilkorligen komma att indraga dess n. v. anslag till Bergsskolan af 15,000 rdr, i fall skolan ej flyttas till hufvudstaden, emedan Societeten då anser sig skyldig att bereda dem, som egna sig åt jernhandteringen, tillfälle att å utländsk ort förskaffa sig den undervisning, de ej kunna erhålla hemma.
Såsom ett skäl för Bergsskolans qvarblifvande i Fahlun har anförts, att våra förfäder, hvilka väl måste antagits hafva varit lika visa, som vi, förlagt den derstädes.
Detta skäl har dock Kommers-koll. enl. mitt förmenande på ett slående sätt bemött, i det Koll. visat, att förhållandena vid skolans anläggande voro helt olika mot nu.
Då var skolan alsedd att vara endast en praktisk undervisningsanstalt för dem, hvilka aflagt bergsexamen; nu utgöra sådane personer, som undergått nämnde examen* endast ett ringa låta] af eleverna, det stora flertalet består af sådane, hvilka, med utsigt att hela sitt lif få tillfälle till praktisk erfarenhet i sitt yrke, önska att vid bergsskolan inhemta ali den theoretiska underbyggnad, hvilken är nödig för idkande af jernhandtering.
Jag hoppas att B. o. Ad. måtte inse vigten af att icke längre uppskjuta denna frågas afgörande, så att undervisningen vid Bergsskolan ej måtte få förblifva i dess närvarande skick.
Man har 244 Den 18 April f. m. på senare tider ofta tecknat våra näringars och deribland äfven jernhandteringens framtid i mörka färger, och skola öfriga näringarne angående frågor af H.
St:r röna samma behandling som den beträffande Fahlu Rergsskolas flyttning hittills fått erfara, fruktar jag att denna teckning kan blifva sann.
Jag yrkar afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K.
M:ts Propos. Frih. von Schulzenheim, David: 1 det slut, hvari StatsUtsk:t stannat i den nu föredragna punkten, hvilken innehåller ett afstyrkaride af K. M:ts Propos. angående den i Fahlun inrättade Bergsskolas förflyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet, kan jag f. m. d. icke instämma, utan får, i likhet med en föregående värd talare, anhålla om afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos.
Som min öfvertygelse i denna fråga efter 6 års betänketid är väl rotfä stad, ber jag att få göra några tillägg till de hufvudskäl, Kr Nordenfalk förut framställt, till hvilka jag för öfrigt endast vill hänvisa för att bespara R. o. Ad. att åhöra upprepande af samma skäl.
Innan Utsk:t kommit till det slut, hvari Utsk:t stadnat, har det naturligtvis måst upptaga de utlåtanden, som afgifvits af såväl Kongl. Kommers-Coll. som Brukssocieteten och Föreståndaren för Fahlu Bergsskola.
Oaktadt alla dessa utlåtanden varit tillstyrkande, har dock Utskits hemställan blifvit afstyrkande.
Om vi då sammanfatta hvad nämnde myndigheter anfört, så finna vi, att i medeltal 20 lärjungar årligen bevistat Fahlu Bergsskola, att många flera sökt inträde derstädes, ulan att kunna erhålla plats, samt att af dessa 20 lärjungar endast en egnat sig åt kopparhandteringen och de öfriga åt jernbandteringen.
Nu finnes i Fahlun endast kopparhytlor och en koppargrufva, som är till stor del instörtad, det finnes inga större samlingar, inga vetenskapsmän, och, det värsta af allt, studierna vid denna praktiska skola äro fria.
Huru det går med fri läsning det känner man väl, den som har lust går framåt, och den, som icke har lust, får icke mycken nytta af undervisningen, och för öfrigt torde det vara en känd sak, att de nöjen, som nu erbjudas bergseleverna i Fahlun, äro fullt ut lika tidsödande som de skulle blifva, om Bergsskolan blefve förflyttad till hufvudstaden.
Utslet har, bland annat, inneslutande alla Tysklands eller kontinentens länder i den enda vackra benämningen af Tyskland, das Grosse Vaterland, såsom skäl för Bergsskolans bibehållande i Fahlun anfört, att Tyskland förlagt sitt förnämsta bergsläroverk i den lilla staden Freiberg.
Detta förstår jag sannerligen icke, men, om Utsk:t sagt, att Sachsen förlagt sin bergsskola i Freiberg, hade jag möjligen kunnat förklara detta Utsk:ts skäl.
Utsk:t tyckes icke hafva haft sig bekant, att Frankrike har bergsskolor i Paris, Lyon och St.
Etienne, England i London och Glasgow, Preussen i Berlin, och Ryssland i Petersburg.
Andamålet med en bergsskola är väl icke, såsom Utsk:t synes antaga, att den endast skall vara en rent praktisk läroanstalt; vore Den 18 April f. in. 245 det meningen, så borde egentligen endast arbetare-verkstäder inrättas, i hvilka bergseleverna höllos till kroppsarbete.
Hvarföre förlädes
Bergsskolan till Fahlun?
Jo, derföre att der förut funnos af Bergslagerna och Jernkontoret aflönade tjenstemän, som tagit hofrätts- och bergsexamina och voro lämpliga till lärare, och vid sådant förhållande undervisningen kunde åstadkommas tor godt pris, men ingalunda derföre att Fahlun genom sitt läge var så fördelaktigt för undervisning i bergshandteringen.
Som i Fahlun icke finnes något annat bergverk än den till stor del raserade koppargrufvan, hafva också eleverna nödgats göra sina praktiska studier på andra orter.
Så hafva de under de sednaste 10 åren allt som oftast rest omkring och dervid merendels besökt Dahlforss, Avesta, Finspong, Dalkarlshyttan m. fl. bruk, och bergsskolan har på detta sätt blifvit ambulatorisk.
Att bibehålla bergsskolan i Fahlun, då man, såsom Utsk:t, vill göra den till en hufvudsakligen praktisk läroanstalt, är ju en orimlighet, ty det låter sig icke göra att studera de kemiska processerna, utan att i jemnbredd dermed egna sig åt theoretiska studier.
Det är alldeles nödvändigt, att studierna vid en bergsskola hufvudsakligen äro theoretiska (eljest skulle man ju lämpligen kunna förlägga läroverket till Motala och låta eleverna hamra på monitorerna) och sådana kunskaper kunna, väl icke inhemtas bättre i Fahlun än annorstädes; och härvid förekommer det märkvärdiga faktum, att större delen af de elever, som begagna Fahlu Bergsskola, det må nu vara unga bruksegare eller bruksbetjente, som samlat sig nödige medel för sin vidare utbildning, just i samma skola söka hufvudsakligast theoretisk .kunskap, emedan de hafva den praktiska förut.
De kunna förut göra en smälta, puddla, garfva och otta nog äfven räcka jern, men de vilja inhemta de theoretiska bevisen och förklaringen öfver de för dem kända fenomenerna.
De vilja veta hvarföre man skall göra så och ej så, för att lyckas.
Begreppen om theoriens och praktikens förhållande till hvarandra ligger här ganska nära.
Jag erinrar mig en snillrik framställning, som jag för några år sedan hörde af en bland Riddarhusets mest framstående ledamöter.
Han erinrade om den gamla sagan, att inför Minos framträdde en frisk och stark karl, klädd såsom arbetare, saint en skön qvinna, på hvars änne snillet tryckt sin prägel.
Båda beklagade sig öfver hvarandra, han deröfver att hon icke ville arbeta, hon deröfver att han icke ville följa hennes snilles flykt, och de önskade skilsmessa; men Minos dömde dem deremot alt i förening genomvandra lifvet, emedan de, endast såsom förenade, skulle kunna verka med framgång och blifva lyckliga.
Ja, M.
Hrr, det finnes i vår tid tusentals afkomlingar af detta par och vi se dem omkring oss, dessa intelligensens och arbetets barn.
Det är just, för att detta sköna slägte måtte fortlefva, som jag önskar, alt vår förnämsta bergsskola icke måtte göras till en simpel praktisk skola, utan att äfven theoretiska studier företrädesvis inom den måtte blifva gällande.
Det är väl då också gifvet, att en undervisningsanstalt 246 Den 18 April f. rn. för blifvande bergsmän bör lörläggas på det ställe, der de rikaste samlingar, de störste vetenskapsmän finnas, der, om jag så må säga, Statens hjerta lilligare pulserar, såvida Staten verkligen skall hafva något gagn af ett sådant läroverk.
I Fahlun kunna icke eleverna förvärfva några praktiska insigter, utan de måste derföre, såsom jag förut nämnt, ut och resa och, sedan de efter stora svårigheter erhållit tillstånd att besöka en enskild persons bruk eller hytta, få de der gå och »se meri icke röra», ty ingen hyttegare vågar åt dem för experimenters anställande öfverlemna en masugns skötsel, emedan de dertill icke ega tillräckliga insigter.
I Stockholm uppstå allt flera och flera mekaniska verkstäder, vid hvilka ånghamrar, puddelugnar, gjuterier och andra med bruksrörelse gemenskap egande machinerier finnas, då deremot i Fahlun endast finnes den af mig förut omnämnda koppargrufvan.
Jag vill visst icke säga något ondt om våra småstäder, men jag vågar dock påstå, att de icke innehålla den största bildningen, och jag skulle icke tro, att den, som »gräfver ner» sig i en småstad, der kan hemta någon särdeles hög grad af bildning.
Om man önskar, att ynglingar skola samtidigt med inhemtaude af de för deras yrke nödiga kunskaper förska tfa sig hvad man kallar allmän bildning, sä är det väl icke skäl att förlägga läroanstalter i småstäderna.
Den föregående talaren har mycket rigtigt anmärkt, att It.
St:r flera gånger anhållit hos K.
M. om frågans utredning och att alla erforderliga upplysningar blifvit meddelade.
Jag kan derföre icke förstå, hvad Utsk;t menar dermed, att R.
St:r böra hos K.
M. begära ytterligare utredning af frågan; jag skulle tro, att häruti ligger en oegentlighet och att ett sådant beslut, endast skulle utgöra en rubrik för frågans undanskjutande.
Men, M. Hrr! vi måste besinna, att bakom denna fråga står en annan magt, visserligen en enskild magt, men som dock i detta fäll är ganska bestämmande, emedan den håller hand orri pungen.
Denna magt fordrar, att något skall göras nu; bergshandteringens idkare fordra detta och säga: vi hafva skattat till akademier och skolor för landtbruket, tullarne hafva blifvit borttagna, allt öppnadt för fri täflan, då är det icke för mycket begärdt, att staten, som hittills icke lemnat några anslag för befrämjande af bergshandteringen, hvilken ändock är en af landets modernäringar, gifver medel för utbredande af bildning och upplysning bland denna närings idkare.
Härvid framställer sig den frågan, om Staten har råd att gifva några anslag.
Ja, om Staten har rätt att taga, så har den skyldighet att gifva; tager Staten tiondetackjern, skall den gifva undervisning.
Staten kan denna gång gifva, utan att behöfva gifva mycket.
Allt hvad som kunde komma att byggas i Fahlun blefve öfverflödigt och för 200,000 rdr tarfligt bygdt, under det att 106,000 rör vore en fullt tillräcklig summa för bergsskolans förläggande i liufvudstaden, och af denna summa endast 60,000 rdr skulle erfordras för byggnader under 1867.
Enligt min tanke tala således äfven Den 18 April f. ra. 247 alla siffror för Regeringens förslag, men — ändock har detsamma blifvit afstyrkt.
Jag vill icke längre trötta Hrr:ne.
Jag har ansett mig hafva haft rätt att yttra mig i denna fråga, emedan jag varit ntresseräd för densamma, och trott mig till en del förstå den.
Alla, sorn varit i Fahlun, kunna intyga, att skolan derstädes är mycket, mycket tarflig, mycket dålig, och, under det jag ännu på mina händer bär märke af undervisningen i Avesta, måste jag erkänna, att det var en ganska tarflig undervisning jag der erhöll.
Jag önskar att R. o. Ad:n måtte behjerta hvad bergshandteringen fordrar, hvad K.
M:t hemställt, hvad billigheten kräfver.
Jag instämmer med den föregående talaren, och anhåller, att Stats-Utsk:ts hemställan i 60:de punkten icke måtte föranleda till någon åtgärd, utan K. Mits Propos. bifallas.
För öfrigt får jag begagna tillfället att för min del yrka på införande af en jordbruksministér.
Råde af intresse och pligt har jag under mera än 30 år egnat min uppmärksamhet åt den nu föreliggande frågan, angående Falu bergsskola, först såsom fullmägtig i Jernkontoret samt sedermera under de sista 20 åren såsom chef för bergsstaten inom riket, och anser mig derföre ej böra underlåta att yttra mig i ämnet.