Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag således har rättighet att med bifall till inbjudn. helt och hållet upphäfva R. o. Ad:s beslut, kan jag icke finna annat, än att vi kunna bifalla samma inbjudn. med de vilkor, som modifiera dess verkan och innefatta en rättvisa, som bör vara föremål för allas vårt bemödande.
När jag då kommit till deri öfvertygelsen hos mig, att jag vill antaga Hr af BiIIberghs förslag, d. v. s. inbjudn. med det amendement, alt tiden för markegångssättningen framflyttas till d. i5 Jan., så uppställas deremot flera svårigheter.
Cederström har just derigenom, att lian ingått uti detailfrågor, hvilka kunnat få en annan åsigt, än han gifvit deråt, kommit till en svårighet, som jag tror icke är så stor, som han framställer den.
Men antagom också, att svårigheter möta!
Hafva vi icke gjort mycket, om vi vid denna riksdag antagit principerna och åt K.
M. öfverlemna verkställigheten?
Hafva vi icke redan då gått in på förbättringarnas bana?
Jag har icke mycket tänkt mig in i kameralväsendet; roen efter den framställning af saken jag hört af Presidenten för Kammarrätten, må den siste värde talaren förlåta mig, om jag mera tror Presidenten af Billbergh än honom, ehuru jag visserligen skulle vara böjd för att förena mig med Gr.
Horn uti motsägandet af Frih. Cederströms framställning, emedan den mycket väl förtjenar motsägelse.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hemställa till motionären H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, huruvida H. Ex. yrkar, att frågan om remiss skall afgöras eller ej, på det vi, i fall detta hinder ligger i vägen för hufvudsakens afgörande, snart måtte få detsamma undanröjdt.
Uti formfrågan vill jag icke vidare yttra mig, förrän vi fått svar på hemställningen till H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, huruvida H.
Ex. återkallar sin ao H. 3o 234 Den n} Mars. motion eller icke.
Till min tillfredsställelse har jag hört, att H. Ex. begärt ordet; och det är först sedan H. Ex. haft tillfälle att yttra sig, som jag tror, att vi med bestämdhet kunna komma till något afgörande.
Det är egentligen i anleda. af Hr v. Hartmansdorffs yttrande, som jag nu uppstigit.
Hartmansdorff uppträdde efter Hr Gunther, föreställde jag mig, att han skulle hafva sökt föreslå R. o. Ad. något sätt att komma ifrån den uppenbara motsägelsen emellan besluten vid a:dra och 5:te punkterna af utlåt.
N:o 393.
I det stället har Hr v.
Hartmansdorff apostropherat mitt förslag, såsom innebärande afsigten att åt K.
M. öfverlemna utöfningen af beskättnrsrätten.
Jag känner för väl den värde ledamotens skarpsynthet för att tro, att han uti mitt förslag funnit någon verklig anledn. till den öfvertygelse och det syftemål hos mig att åt K.
M. vilja öfverlemna en sådan rättighet.
Jag hemställer till R. o. Ad., om det är ett öfverlemnande af beskättnrsrätten, då mitt förslag innehåller, att R.
St. borde bestämma tiden för markegångssättningen till d. i5 Jan., i förhållande hvartill uppsägningsoch levereringstiderna, uppbördsstämmorna samt redogörelsetiderna borde förflyttas, men öfverlemna åt K.
M. att bestämma dessa tider samt att förordna om tiden, då denna förändring skall träda i verkställighet, dels derföre att det ligger öfver R.
Strs förmåga att befatta sig med en sak, så ingripande uti hela uppbördssystemet som denna, och dels emedan tiden icke medgifver det för R.
Det måste ligga klart för en hvar, att ett så bestämdt beslut, som mitt förslag afser, icke kan innehålla något öfverlåtande af beskattnrsratten; ty det är ingenting annat, som verkar på beskattningen, än tiden för markegångssättningen och uppbördstiderna, och då dessa tider af R.
St. sjelfva bestämmas, kan jag icke under något vilkor medgifva, att ett öfverlemnande åt K. M., att i öfriga afseenden efter omständigheterna förordna, innefattar någon rättighet att utöfva beskattningen.
Vidare vill jag nu icke yttra mig i ämnet.
Då jag var en bland dem, som i sista plenum förnämligast yrkade, att H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion icke måtte remitteras, anser jag mig skvldig att lemna Gr.
Horn en upplysning i anledn. af hans sista yttrande.
Jag kan icke fordra, att Hr Gr. lemnar någon uppmärksamhet till hvad jag här yttrar; men protocollisten är skyldig att göra det, och prot. skall upplysa, att jag icke yttrade mig mot den sak, Hr Gr. af Wetterstedts motion afhandlade, eller mot motionens innehåll, utan stödde mitt bestridande af remiss dels derpå, att motionens remitterande vore stridande emot grundlagen, och dels på det skälet, att remissen endast skulle föranleda till ett oundvikligt uppehåll med sakens afgörande..
När Hr Gr. således finner, att han oriktigt uppfattat mitt yttrande, torde det Ben 14 Mars. a35 ursägtas mig, om äfven jag tilläfventyrs ofullständigt uppfattat Hr Gr:s.
Likväl kan jag icke påminna mig annat, än alt Hr Gr. uti sista plenum afgaf ett hufvudsakligt yttrande i det då omtvistade ämnet, emedan hufvudsäte n då var formfrågan, eller den om remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, d. v. s. huruvida man genom en ny motions remitterande skulle än ytterligare uppskjuta beslutet öfver en inbjudn., som flera månader hvilat på R. o. Ad:s bord.
Discussionen angick, mig veterligen, ingen annan hufvudsak, hvilket den icke heller gör nu, emedan den afser samma ämne, huruvida nemi. remiss af oftaberörde motion bör äga rum eller icke. IL Ex.
Af flera värda ledamöter hafva frågor till mig blifvit ställda, huruvida jag vore hågad att återtaga min motion, om hvars remitterande eller icke remitterande R. o. Ad:s öfverläggning nu hvälfver sig, till följd af det inom R. o. Ad. uti sista plenum genom votering fattade beslut.
Om icke stora betänkligheter äfven hos mig skulle uppstå och hafva uppstått efter närmare eftersinnande, huruvida det af Hr af Billbergh väckta förslag, som vid antagandet af inbjudn. förbinder ett vilkor, hvilket icke varit af något TJtsk. utredt och bearbetadt, möjligen kunde leda till det resultat, som Hr af Billbergh åsyftar och som äfven jag med min motion afsett, skulle jag icke vara så obenägen att göra det, som flera ledamöter af mig begärt; men då jag betviflar, att Hr af Bi 11 berghs förslag vinner framgång, och fruktar, att detsamma skulle inleda oss uti mycket större formstridigheter, än hvarom här är fråga, så kan jag icke annat än vidblifva min motion, hemställande till R. o. Ad., huruvida, om jag återtoge min motion och Hr af Billberghs förslag afsloges, det vore någon möjlighet för R. o. Ad. att på något vilkor ingå på BondeSt:s inbjudn.
Att således återtaga motionen, innan frågan om dess remitterande är afgjord, vore att helt och hållet frånträda den rättighet, som jag hittills trott mig äga, men som visserligen beror på R. o. Ad:s afgörande.
Nekar R. o.
Ad. remiss af motionen, står saken i samma skick, så att R. o. Ad., utan alt hafva bortgifvit något, skrider till pröfningen af BondeSt:s inbjudn.; men återtager jag min motion, och Hr af Billberghs förslag icke går igenom, så har R. o. Ad. tvenne gånger afslagit StatsTJtskrs utlåt.; hvarföre jag icke kan annat än vidblifva motionen samt yrkande af remiss deraf.
Då, både enligt föredragntslistan och Hr Gr. o. Landtnäs eget yttrande, föremålet för öfverläggningen är: skall H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion remitteras, eller skall den det icke, och H. Ex. förklarat sig icke vilja återtaga sin motion, så vågar jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes anmoda R. o. Ad. att icke i denna frå - a36
Den 14 Mars. ga inblanda så ofantligt många andra ämnen, som leire böra till denna fråga, utan inskränka sig till hvad som utgör föremålet för öfverläggningen, nemi. om remiss af motionen skall eller icke skall äga rum.
Man talar om att bespara tid; men II. o. Ad:s öfverläggning i denna fråga, hvaruti så rnånga andra ämnen blifvit inblandade, tyckes bevisa, att man icke bar sådan afsigt.
På det tiden icke vidare onödigtvis må förspillas genom förlängandet af en discussion, som redan varat ?.:ne timmar, anhåller jag genast om votering öfver de propostr, att örn ja vinner, kommer motionen att remitteras, hvilket deremot icke kommer att äga rum, derest nej blir rådande.
Hr Stuart: Sedan II.
Ex, Hr Gr. af Wetterstedt nu förklarat, att H, Ex. icke är sinnad återtaga sin motion, så hafva vi åtminstone kommit derhän, att vi bestämdt känna, hvad som utgör egentliga föremålet för öfverläggningen, nemi, huruvida motionen bör eller icke bör remitteras.
Jag har förut tillkännagifva, att jag anser densamma icke böra remitteras, emedan det, enligt min öfvertygelse, ^kulle vara stridande emot stadgandet uti 5g och 75 fj§ Riksd.Ordn.
Jag anhåller att i korthet få upprepa skälen för min åsigt härutinnan.
StatsUtsk. föreslog uti sitt första utlåt.
N:o 273, att tiden för markegångssättningen skulle framflyttas till Mars månad.
I anledn. af de vid detta utlåt, gjorda anmärkn.T frånträdde Utsk. uti dess sednare utlåt, denna hemställan såvida, att Utsk. i stället föreslog, att tiden för markegångssättningen måtte bestämmas till början af Dec. månad, hvilket förslag äfven af R. o. Ad. blifvit bifallet. R. o. Ad. har således beslutat, att tiden för markegångssättningen skall flyttas från början af Nov. till början af Dec.
BorgareSt. har bifallit StatsUtskrs utlåt, och således fattat enahanda beslut.
Stånd äro således ense i denna sak.
Nu härinom R. o. Ad. en enskild motionär uppträdt och yrkat, att, med upprifvande af R. o. Ad:s beslut, tiden för markegångssättningen må framflyttas till Jan. månad.
Om detta fästes såsom ett vilkor vid antagandet af BondeStts inbjudn.
, anser jag mig icke hafva något att deremot påminna, emedan jag tror inbjudntr kunna antagas med eller utan vilkor; men då motionen möjligtvis framdeles kunde af R. o. Ad. pntagäs, och R. o. Ad. således upphäfva ett annat beslut, utan att i sammanhang dermed antaga inbjudn» från BondeSt., så skulle möjligen ett med våra grundlagar min-, dre öfverensstämmande och mot antagna former stridande resultat kunna blifva följden af denna motion, hvars remitterande jag på sådan grund bestrider.
Tillika anser jag mig härvid böra förklara, att, enligt min åsigt, förhållandet med Frih. Palmstjerna?
motion ingalunda var enahanda som med den nu ifrågavar.
Frih, Palmstjerna väckte motion om ändring a£_elt beslut, hvars bestånd redan var tvifvel under - Den 14 Mars. kasladt, i anseende tilt den af BondeSt. meddelade inbjuda.
Härtill kom dessutom, att R. o. Ad., genom det meddelade afslaget å StatsUtsk:s förslag i 5:te punkten af utlåt.
N:o 3g3, endast förklarat, att R. o. Ad. icke ansåg uppsägningsrätten böra räntetagarne betagas, men derigenom icke meddelat något positivt förklarande rörtde ändring i hitintills gällande förhållanden i detta hänseende.
Genom antagandet af Utsk:s tillstyrkande i 3:dje punkten af samma utlåt, bar R. o. Ad. deremot bifallit den uttryckligen bestämda förändring, att markegångssättningen skall ske under Dec. i stället för Nov. månad.
Att nu ytterligare besluta, dettiden för markegångssättningen skall än vidare framflyttas till Jan. månad, strider följaktligen fullkomligt emot ett redan vid denna riksdag fattadt beslut; och jag får altså hemställa, huruvida icke Hr Gr. o.
Landtm, finner skäl att vid detta tillfälle begagna sin grundlagsenliga rättighet att vägra propos. å remissen af Hr Gr. afWetterstedts motion, såsom möjligen ledande till upprifning af ett både fattadt och justeradt beslut, Hr Dalman:
Till alla delar förenande mig med Hr Stuart, vågar jag tillika fästa Hr Gr. o. Landtnäs uppmärksamhet på hvad som passerade för några plenidagar sedan, då Hr Crusenstolpe väckte motion derom, att endast de ledamöter, hvilka bifallit upptagande af statslån för hypotheksföreningarna, skulle vidkännas de statens förluster, som deraf kunde uppkomma.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade nemi. då fullkomligen grundlagsenlig!, att, då motionen åsyftade ett upphäfvande af ett utaf R. o. Ad. redan fattadt beslut, Hr Gr. .o. Landtm, icke kunde meddela propos. till remiss deraf.
Jag förmodar, att detta förhållande i ännu högre grad inträffar med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, och jag tillförsel’ mig således, alt Hr Gr. o. Landtm, vägrar propos. till remiss deraf.
Sedan votering i formfrågan blifvit begärd, vill jag, utan vidare uppehåll, blott framställa den anhållan, att, i händelse remiss af H. Ex'.
Hr Gr. af Wetterstedts motion meddelas, R. o. Ad. täcktes tillåta, att såväl mitt amendement som Frih.
Cederströms mätte få åtfölja remissen jemte de i anledn. deraf meddelade yttranden, på det att, om StatsUtsk. upptager frågan till afgörande, StatsUtsk. jemväl må blifva i tillfälle att yttra sig öfver de särskilda förslagen.
Det sista motiv, som Hr Dalman framställt för vägran af remiss å Hr Gr. af Wetterstedts motion, anser jag vara det enda giltiga, som kaö framställas; men y5 § Riksd.Ordn. är, såsom jag förut yttrat, alldeles otillämplig till närvar, fall, hvilket jag anhåller att ytterligare få bestyrka genom uppläsandet af följande ord i §:n: a38 Den i4 Mars, men slaille i Stånd stadna emot 2, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må vid den riksdagen kunna ånyo väckas eller upptagas.”
Jag ber att få fråga, huru man kan tillämpa denna sats på förevar, ämne.
Här är icke fråga om ett R.
St:s beslut, icke heller att 2:ne Stånd stadnat emot 2, eller om ett definitivt beslut af R. o. Ad.; ty så länge på R. o. Ad:s bord hvilar frågan om antagande af en inbjudn., anser jag R. o. Ad. icke hafva definitivt beslutat.
På denna grund anser jag grundlagsenlig!, att R. o. Ad. behandlar frågan om ett amendement i beslutet; ty R. o. Ad. har icke fattat andra än provisionella eller vilkorliga beslut öfver de särskilda punkterna, och när det ena beslutet står i rak strid med det andra, måste det ena vika för det andra, för att komma lill ett beslut öfver frågan i sin helhet.
Jag får upprepa, att jag icke begärt eller yrkat det amendement, som Hr Gr. af Wetterstedt föreslagit; men jag begifven mig gerna till detsamma, såsom en utväg att lyckas i frågan; Allrahelst sage jag likväl, att R. o. Ad. bifölle
BondeStts inbjudn. utan amendement; men att, sedan Hr Gr. af Wetterstedt förklarat sig icke återtaga sin motion, vilja bestrida remiss deraf, anser jag oformligt.
Det skulle binda R. o. Ad. vid sådana former, från hvilka man skulle önska, att Gud ville bevara oss.
Jag skulle önska, att de ledamöter, som så strängt vilja hålla sig till formen i denna fråga, måtte, med aktgifvande på devisen öfver Wasa-vapnet och vår Talmans stol, lägga på hjertat, hvad man i första rummet fordrar af en lagstiftare.
Till försvar för behörigheten af min motions remitterande torde jag blott behöfva åberopa, hvad Gr.
Horn anfört, deruti jag till alla delar instämmer.
Jag kan icke neka till riktigheten af hvad Gr.
Horn anfört, att, så länge en inbjudn. från ett annat Stånd hvilar på R. o. Ad:s bord, ett tillfälle gifves att komma in med amendementer, som leda till afhjeipande af den stridighet, som finnes emellan de af R. o. Ad. fattade besluten.
Palmstjernas motion, som äfven afsåg rubbning af det en gång af R. o. Ad. fattade beslutet, remitterats till StatsUtsk., har en inbjudn. inkommit från BondeSt.
, vid hvars föredragning jag afgaf en motion till förändring af det beslut, R. o. Ad. fattat ang:de tiden för roarkegångssättningen, och om denna motions remitterande är nu fråga.
Jag kunde blott åberopa, att med samma skäl, som man nu vill vägra remiss af min motion, borde äfven remiss af Frih.
Palmstjernas motion förvägrats.
Den värde ledamoten, som egentligen bestrider remiss af min motion, torde likväl påminna sig, att han, vid ett föregående tillfälle, visserligen icke fullkomligen adasquat med detta, men nära nog detsamma, sjelf d. 21 Aug. förlidet år vackte en motion till ändring af ett beslut ang:de beväringens beklädnad, som han sjelf i början af motionen erkänt vara 3:ne Stånds.
Ilr Dalman föreslog uti den motionen, att R.
M. ingå med den und. anhållan, att K.
M. ville med återstoden af de vid sista riksdag beviljade anslagen bestrida beväringens beklädnad och således bespara det vid denna riksdag till beväringens beklädnad beviljade anslag af 54,000 r:dr.
Detta, säger Hr Dalman, innefattade blott en anhållan till K. M.; men i händelse denna anhållan ledt till annan påföljd, än blott ett tillfälle för Hr Dalman att tern ligen lindrigt vidröra krigsadministrationen, och medfört den åsyftade afsigten, hade sådant innefattat ett upphäfvande af 3:ne
Denna motion begärdes på bordet, men blef in pleno d. 28 Aug. remitterad till StatsUtsk., sorn deröfver sedermera yttrat sig; och jag kan således, med åberopande af hvad då ägde rum, sluta mitt anförande med Hr Dalmans egna ord: ”Jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, icke finner något skäl att vägra remiss af min motion.” Hr Dalman: Om II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjort sig den mödan att från början uppläsa mitt yttrande vid det tillfälle, då min motion remitterades, så hade R. o. Ad. deruti funnit utvecklingen, hvarföre jag ansåg Hr Gr. o. Landtm, icke böra vägra remiss af min motion.
Jag hade nemi. deruti utvecklat, att motionen alldeles icke åsyftade något upphäfvande af ett R.
St:s beslut, utan blott en anhållan till K.
M. att använda redan befintliga och för likartade ändamål afsatta medel, för att fylla de behof, R.
St. ansett böra fyllas.
Tiden är för dyrbar för R. o. Ad., att här anställa en närmare collationering emellan formstridigheten af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts och min motion; men att deremellan finnes någon likhet vågar jag enständigt bestrida.
Jag har förut utvecklat den åsigt, på grund hvaraf jag hoppas, alt Hr Gr. o. Landtm, vägrar propos. till remiss affi.
Ex:s motion, men får, i anledn. af Gr.
Horns yttrande, till mina förut anförda skäl tillägga, att jag icke stödjer mig blott på y5, utan äfven på 58 § Riksd.Ordn.
HvadHrGr:s yttrande om lagstiftarens första åliggande beträffar, så tror jag detta vara att ställa sig till efterrättelse grundlagen, så länge han äger den.
Om dess former röra någonting ”småaktigt, ” kan det visserligen ursägtas, om de tilläfventyrs vid ett eller annat tillfälle förbises; men då de röra en så vigtig princip som den, huruvida det skall ligga uti enskild motionärs magt att gång efter annan, genom nya motioner, upprifva behörigen fattade beslut, så tror jag det vara högst betänkligt och betviflar ganska mycket, att den store man, till hvilken Hr.
Gr. vädjat, skulle i detta fall delat Hr Gr:s åsigter, om han lefvat pä samma tid som vi. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad.
Den i/j Mars. behagade till StatsUtsk. remittera H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedts motion, tillika med de i anledn. deraf afgifna yttranden.
Piopades starka ja, blandade med nej.
Jag har redan begärt votering, men torde kanske böra förnya min begäran, emedan den förra gängen gjordes för tidigt.
Om Ståndet nödgas votera öfver denna punkt, så hemställes, om icke ja-propos:n må blifva så fullständig, att vi slippa mer än en votering, d. v. s. att, om ja vinner, R. o. Ad. beslutat icke blott remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion med dervid gjorde anmärkn:r, utan äfven att BondeSt:s inbjiidn. och StatsUtsk:s utlåt, öfver Frih.
Palmstjernas motion skola hvila, intilldess StatsUtsk:s utlåt, öfver förstnämnde motion inkommit.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt redan i sista plenum det beslut olifvit fattadt, att, i händelse af remiss utaf Gr. af Wetterstedts motion, inbjudn. skulle hvila, tills utlåt, öfver nyssnämnde motion inkommit. ^ Hr Hjärne:
Då StatsUtsk:s utlåt, öfver Frih.
Palmstjernas motion och BondeSt:s inbjudn. finnas uppförda på dagens föredragn:slista, förutser jag, att, i händelse nej skulle vinna, en ny formfråga kan uppkomma, såvida man icke i nej-propos:n uttrycker, huru förhållandet skall blifva efter voteringen, i händelse nej vinner.
R. o, Ad:s beslut i förra plenum ang:de H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion kunde icke vara annat, än att, i fall motionen icke blefve remitterad i dag, BondeSt:s inbjudn. och StatsUtsk:s utlåt, omedelbart derefter skulle förekomma; men för mera säkerhets skull anhåller jag, att detta måtte intagas i nej-piopos:n. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.:
Då R. o. Ad:s mening, i händelse R. o. Ad. bifaller remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, lärer vara, att Ulsk. skall pröfva och utreda frågan, så anhåller jag, på det Utsk. af det oafgjorda skick, hvaruti utlåt.
N:o sig befinner, icke må taga sig anledn. att lemna motionen utan afseende, att i ja-propos:n må inflyta, att R. o. Ad. ålägger StatsUtsk. alt, utan afseende på det oafgjorda skick, hvaruti utlåt.
N:o 3g3 befinnes, ingå i hufvudsakligt yttrande öfver H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion.
Den, som bifaller, att H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion om förändring i tiden för markegångssättningen m. m. tillika med de i anledn. deraf afgifna yttranden remitteras till StatsUtsk., voterar ju den
Dea i/| Mari, den det ej vili, voterar nej; Vinner nej, kommer frägan om remiss af nämnde motion att förfalla.
Ii. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det hans mening vore, att, i fali nej vinner, tili följd af R. o.
Ad:s redan förut fattade heslut genast till afgörande föredraga BondeSt:s inbjudn.
Uti ja-propos:n saknar jag det tillägg, som Gr.
Gyldenstolpe begärt.
Jag kan icke förmoda annat, än att hvar och en, sorn ämnar rösta ja, äfven önskar , att ett hufvudsakligt resultat må blifva följden af remissen; och jag finner således, äfven med anledn. af det yttrande StatsUtsk. uti utlåt.
Klo 4>6 meddelat, ganska nödvändigt, att tillägget äger rum, emedan en remiss med föreläggande eller utan föreläggande har olika verkan på opinionerna inom StatsUtsk.
Sedan jag hört Hr af Billbergh understödja Gr.
Gyldenstolpes tillägg till ja-propos:n, hvarpå jag förmodade, alt Hr Gr. o. Landtm, skulle anse sig icke kun-' na göra afseende, så får jag för min del förklara, alt, om jag sute i StatsUtsk., jag icke skulle anse mig bunden af ett sådant ”åläggande,” enär detsamma icke kan meddelas af ett Ständ ensamt; och att inbjuda de öfriga Stånden att derom förena sig med R. o. Ad. vore en orimlighet, sedan de öfriga Stånden fattat olika beslut med R. o. Ad.
Men då jag, i hvad händelse som helst, icke kan gilla ett sådant försök att inverka på StatsUtsk:s ledamöters enskilda öfvertygelse, bestrider jag det äskade tillägget uti japropos:n. Gr.
Jag hade icke trott, att det kunde sättas i fråga, att ju icke ett Stånd kan ålägga ett TJtsk. att inkomma med utlåt, i ett ämne.
Sådant mätte icke kunna benämnas såsom ett försök att inverka på Utsk:s Öfvertygelse, emedan Utsk., en sådan föreskrift oaktadt, måtte kunna uttala sin öfvertygelse, oberoende af den opinion, som inom ett Stånd kunnat göra sig gällande; men det måste vara ett Utsk:s skyldighet att motivera den öfvertygelse, Utsk. framställer, hvartill fordras frågans utredning, och det är denna, på frågans utredning grundade motiverade öfvertygelse jag velat framkalla genom det föreslagna åläggandet, emedan Utsk. uti utlåt.
N:o 4alldeles icke velat tillkännagifva sin öfvertygelse öfver det ämne, som till dess handläggning blifvit remitterad t, eller hvad afseende derpå borde fästas, utan blott förklarat, att då Utskts utlåt.
JX:o 3g3 icke blifvit definitivt afgjordt i BondeSt., Utsk. finner den dit remitterade motionen icke kunna föranleda till annan åtgärd, än den hemställan tili R. o. Åd. att öf30 H. 31 Den i4 Mars. ver BondeSt:s inbjuda, meddela bestämdt utlåt, samt förklara, huruvida 2:dra punkten uti utlåt.
N:o 3g3, efter R. o. Ad:s tanka, kan och bör qvarstå utan all tillämpning uti 5:te punkten.
Det är ett enahanda utlåt, öfver Fl. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, jag velat förekomma genom mitt förslag, hvaraf R. o. Ad. således torde med mig finna nyttan och behofvet, emedan motionen, thy förutan, endast lärer föranleda till tidsutdrägt.
Hjärnes anförda skäl kunna vara tillfyllestgörande för honom sjelf, men hafva icke kunnat öfvertyga mig om oriktigheten af Gr.
Gyldenstolpes förslag, hvaruti jag så mycket hellre förenar mig, som jag tror, att R. o. Ad., det förutan, icke kan förvänta annat svar på den ifrågavar. motionen, än R. o. Ad. redan erhållit på Frih. Palmstjerna?, Olika med Hr Hjärne tror jag, att R. o. Ad. kan ålägga ett Utsk. att utreda en sak, utan att det kan betraktas såsom en afsigt att inverka på Utsk:s bedömande af saken, såvida man icke vill komma derhän, att Utsk. skall upphäfva sig lill domare öfver Stånden, hvaraf det blott är en delegation.
Dessutom gifves det exempel, att motioner inkommit till StatsUtsk., beledsagade af dylika ålägganden.