Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 detta affeende kommer borj an att gåras med Jkiljemynt i Silfver af två och fyra jkillingsjtycken , hvilka utmyntas till ett fådant intrinfekt värdei Banken hågfl betalar får det Silfver, forn den, efter fajijiallde grunder t kan komma att upphandla.
Då, till följe af Ridderskapets och AdelHS beslut, Banken ej blir i tillfälle att uppköpa Silfver, sy-; nes den under öfverläggning nu varande pune-' ten nödvändigt äfven böra förfalla.
Jag skul^ le för min del i alla fall hafva ansett det högst Den 9 Junii f. ni. 48?
olämpligt att utgifva underhaltigt, eller som Utskotten heldre vilja att det skall kallas, ”mindre haltigt” Specie-mynt.
Om det hade blifvit utgifvit innan Coursen hunnit falla till 96, hade detta mynt skolat blifva en handelsvara, och röna samma öde, som det småmynt Banken nu i flere år alla Thorsdagar utvexlat, och hvaraf aldrig något kunnat synas i rörelsen ; och hade Coursen fallit under denna punct, så hade ingen skolat vilja emottaga detta underhaltig» mynt.
Dessutom skulle, om vi en gång blifva så lyckliga att åter få Speciemynt i rörelsen, förvillelser och oredor nödvändigt uppstå genom de 2:ne slags Specie-mynten.
_ Jemt samma ändamål, som Utskotten åsyftat, skulle för öfrigt kunnat vinnas, utan att behöfva utgifva half-haltigt mynt, nemligen derigenom att man gåfve det gamla en fördubblad förbättring på Caractereu, så att 2-skillingsstycket finge tour, heder och värdighet af 4>ra.
Herr Silfverflolpe, Guftaf Abraham:
Jag vill ej ingå hvarken i afstyrkande eller tillstyrkande af förevarande punkt, utan blottan-* hålla att den må sättas i sammanhang med det beslut, som nyss blifvit fattadt, samt att den, I följd deraf, i händelse af bifall, må så redigeras, att näst efter orden: intrinfekt värdet införes: forn det fil/ver äger, hvilket af KongL Maj:t kan varda i liqvid till Banken aflemnadt.
Herr CederJchjold:
Den siste värde Ta' larens förslag, nemligen ”att Silfver skulle ut~ "myntas efter samma värde och Cours-bsräkning 488 Den g Junii f. m. ”sorn det blefve af Kongl. Maj:t till Banken af. ”lemnadt,” anser jag för min del så mycket oantagligare, sorn det derigenom skulle kunna hända, att myntets skrot och korn hvart halfår blefve förändradt.
Hans Excellens Herr Grefven och LandtMar/kalken gjorde proposition till bifall af ifrågavarande punkt.
Hvarefter Hans Excellence föreslog, att frågan om det i samma punkt omförmälte skiljemynt i Silfver af 2 och 4 skillingsstycken, måtte hvila intill nästa Riksdag; hvilket bifölls.
Uti u:te puncten hade Utskotten hemställt att:
KopparJkiljemynt borde präglas och utgifvas till fddant intrinsekt värde, att af 1 Skeppund koppar präglas 166 R-.dr 5a sk.
Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. i2:te Punkten lydde sålunda; BancoStyrelfen Jkall, efter desfa Allmän', na grunder, använda Jina bemödanden, att motverka Sedelmyntets vidare förfämring, och fålanda äfven hafva öppet, att, när Silfver icke kan inköpas, Kexel Fonden i förenämnde ändamål åter utgifva.
Den 9 Junii /. m. 4Bg Friherre TVirfén'.
Jag hemställer, om icke denna punkt må, i följd af det beslut Ridderskapet och Adeln nyss fattat, förfalla.
Marjkalken föreslog att i2:te punkten måtte förfalla; hvilket bifölls. i3:de Punkten lydde sålunda: StatsVerkets Financevåfende Jhall icke i någon måtto med Bankens vidare farnmanblandas, men liqviderne till Stats-Jhuldens af~ bördande, orubbligen fortgå.
Friherre TVirfén:
Som en rubbning i li qviderne till Stats-skuldens afbördande redan blifvit helt nyligen af Riksens Ständer beslutad; hemställer jag, om icke vid slutet af ifrågavarande punkt, följande mening må tilläggas: efter de bejlut llikfens Stander vid denna Riksdag fatta.
Då jag blifvit före kommen af Friherre Wirsén, återstår för mig blott att förena mig med honom.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarjkalken föreslog att i3:de
Puncten måtte gillas, med tillägg vid slutet af följande ord: ”ejter de bejlut Rikjéns Stander vid denna Riksdag fatta.
Ropodes Ja. 490 Den 9 Junit /. m. i4:de Puncten var af följande innehåll:
Begagnandet af RiksgåldsContoirets Credit pd Banken blir beroende af RiksgäldsSedlarnes indragning, få att den famfåldta Sedelftocken balancerar, under förbehåll tillika, att RiksgäldsSedlarne icke md Ökas utöfver det vid fednafte Riksdag JaJiJlälldte Maximi-belopp.
Harr Cederfchjöld:
I händelse Riksens Ständer, såsom anledning är att förmoda, skulle finna för godt besluta, att utredningen af FilialDisconterne bör, förmedelst RiksgäldsSed» lar, af RiksgäldsContoiret verkställas, torde det blifva nödigt att redactionen af förevarande punkt, i öfverensstämmelse dermed, något förändras, emedan beslutet annars icke kan verkställas. Friherre
Jag tror, att det af Herr Cederschjöld åsyftade ändamål fullkomligen vinnes, om vid slutet af puncten göres följ jande tillägg:
Dock under åberopande för öfrigt af Ridderjkavets och Adelns bejlut, rörande FilialDifconterries utredning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af 14;de Puncten, med Sillägg vid slutet af följande ord: dock under åberopande för öfrigt af Ridderfkapets oeh Adelns bejlut rörande FilialDifconternes utredning.
Deli 9 Junii }. m. 491 Herr Strusfenfelt, Michael:
I anledning af den del utaf Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition sorn angår inväxling af BancoSedlar, hvilka äro 10 år gamle , och hvarom något i de förenade Utskottens Betänkande ej finnes nämdt, får j#g föreslå, att en dylik inväxling må påbjudas, och inom 2 års förlopp varda verkställd , vid äfventyr att de efter denna prasscriptionstid utelöpande 10 år gamla Bancogedlar skola blifva annulerade.
Grefve Spenss Carl Gujiafi Jag begärde ordet, för att föreslå ett annat tillägg till Betänkandet, men då nödigt är, att hvar sak särskilt företages, får jag nu instämma i Herr Strussenfelt» motion, samt anhålla, att blifva uppropad, »edan den är ventilerade.
Herr Cederfch'öld:
Jag har visserligen ingen ting deremot att BancoSedlarne blifva hvart io:de ar förnyade, så vida detta blott ej skall blifva ett vilkor för deras giltighet, i hvilket fall jag deremot måste på det högsta protestera.
Derigenom skulle nemligen många olägenheter och förluster för enskilta kunna uppkomma, utan att ens någon egentlig nytta vunnes* helst man ej en gång derigenom kunne utröna, huru stor den i Sverige circulerande Sedelstocken verkligen vöre.
På Sedelstockens öfverflödiga storlek synes mig sjelfva myntets vanvärde vara det säkraste beviset.
Herr Strusfenfelt:
Jemte det jag anser det vara värdigt att instämma j Kongl. Maj:ts fram* 492 Den g Junii /, in. ställning, är jag fullkomligt
Öfvertygad att 2 års praescriptionstid är ganska tillräcklig för innehafvarne sf ifrågavarande BancoSedlar, att desamma till inväxling förete; ty om ock innehafvaren vistas i främmande land, är ock väl ej att supponera , Ett h*n icke kan hinna innom 2 år bevaka sin rätt, så vida han icke dväljes till exempel på Americas aflägsnaste kuster och dit lärer man ej gerns föra våra BancoSedlar.
Jjg instämmer med Herr Strussenfelt deruti , att alla nu utelöpande BancoSedlar böra inom a år i Banken till utväxling mot nya företes, och hemställer tillika så väl att denna prreacriptionstid må räknas från den 1 Januarii 1819, som ock att ifrån samma dag den hittills å Bankens Sedlar brukliga Finska inscription må uteslutas såsom öfverflödig, då Finland ej mern tillhör Sverige.
Friherre Wirfén:
Ifrågavarande motion har till föremål att vinna visshet och controll i afseende på det belopp af äldre Sedlar som verkeligen finnes qvar i circulation, för att sålunda kunna reda begreppet om hvad som under loppet af tiden kan hafva gått förloradt
En bestämd upplysning i denne del kunde visserligen icke vara utan värde; men jag tror att man kan vinsa densamma ungefärligen, utan en sådan mesftr som den värde Ledamoten nu ytterligare framställt.
> Den 9 Junti f, m. 493 Det Sr ganska säkert, att Utskotten både af pligt och böjelse gjort högsta afseende på hvad i denne del blifvit i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition föreslagit, och det är må hända icke rätt af mig att anticipera på Utskottens anförande, som ansett denna fråga tillhöra de reglementäiiska ämnen, hvarom ännu återstår att utlåtande afgifva; men jag vill nu blott i korthet nämna, att betänkligheterne äro större än man föreställer sig.
Att i en stund, då Banken inställt alla sina växel-functioner, och hela penningerörelsen skall genom dess Sedlar bestridas, genom förtroendet till desse sedlar lifvas, tillika taga en mesure, sorn väcker oro i afseende på sjelfva desse Sedlar sins emellan: som föranleder till granskning, hvilka Sedlar sorn duga eller icke duga; är ganska vådligt.
Den enfaldig® förstår ej att bedömma meningen; han fattar ej förhållandet, utan misstror det hela.
Serdeles från Finland skulle sedlarne på en gång störta in; och motsatsen af den fördel man deraf väntade skulle inträffa.
Hvilken omgång skulle det icke göra i all trafik och penninge-räkningar.
Nu behöfver man blott tillse Sedelans numeraire; man skulle då också undersöka dess ålder, för att ej emottaga en förfallen Sedel.
BancoUtskottet har låtit göra utdrag ur Böckerne, och de sorn föreställa sig, att så stora suramor gått förlorade, skola förvånas öfver deras misstag, då förhållandet blir fraralagdt. 494 Den 9 Junii f, m. Hvad Herr Cederschjöld åter fföreslagit, tror jag skulle blifva utan all påföljd; emedan ingen inskickade Sedlame till ombyte: man verkade derigenom blott bekymmer, utan att något ändamål blefve vunnet.
' I följd af allt detta, hemställer jag vördsamt, om man ej kunde inskränka sig att nu remittera Herr Strussenfelts motion till Utskotten, för att blifva besvarad i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i samma ämne.
Jag kan alldeles icke vara ense med den siste värde Ledamoten derom, att remiss till Utskott af min framställning skulle vara af nöden.
Då Betänkandet för andra gången är under pröfning, lärer det ej vara Ståndet förment, att med tillägg eller ändringar detsamma antaga, I öfrigt tror jag för min del, att ifrågavarande anstallt hvarken skall medföra våda eller besvär för Banken.
Det är en måttlig pretention, att vilja veta, huru mycket penningar finnas i landet.
Jag högaktar
Motionär rernes välmening, men anhåller, att få framställa följderne; och de torde, kan hända, sjelf— ve återtaga Motionen.
För det första blir vår kännedom om Bankens Sedtlstock och öfriga tillstånd, icke en smula större; ty så länge publiciteten nekas oss, förblifver Allmänheten lika okunnig.
För det andra skulle naturligtvis alla Sedlar 8 till *o millioner åferströmma Den 9 Juni i f, m. 495 från Finland, men då de icke kunde af oss lösas med varor, sä skulle Finnarnes Commissionairer söka deras realisering derigenom, att växlar uppköptes, och vår Cours skulle då raka förfärligt opp, till skada för vårt handals-förhållsnde och vårt myntväsende.
Men deremot instämmer jag alldeles i den mening, att Fin-< ska inscriptionen på våra sedlar, nu mera bör afskaffas.
Herr von Hausswolff, Carl Gujtaf Reinhold:
Den sista värde Talaren har förekom mit mig.
Jag finner äfven för min del ganska vådligt för Bankens credit, att vidtaga den, £ afseende på äldre BancoSedlara utbyte mot nya, föreslagne åtgärden.
Då Bankens credit redan synes vara satt i fråga, skulle misstroendet mot densamma derigenom ännu mera ökas, och följa derne af ett sådant beslut, kunna icke en gång med visshet beräknis.
Jag tror således det vara bäst, att låta vara vid hvad som nu är, samt afstyrker för min del förslaget, såsom ganska skadeligt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtz Marjkalken föreslog, att de af Herr Strussenfelt och Friherre Wrangel nu väckte motioner, dels om utvexling af de BancoSedlar, hvilka äro io år gamla, och dels om uteslutande af den å Bankens Sedlar hittills brukelige Finska påskrift, måtte till Stats- och BancoUtskotten återremitteras; hvilket bifölls.
Den g Junii f. m. Grefve Spens, Carl Gujiaf uppläste följande; Sedan Stats- och BancoUtskottens
Betänkande nu blifvit genomgånget, och således endast återstår att öfverlägga, om Ridderskapet och Adeln önskar göra några tillägg, anhåller jag, att till Ridderskapets och Adelns Protocoll få besvara Utskottens anmärkningar emot ett af Herr Grefve voo Schwerin och mig inlemnadt förslag, angående Provincial CreditVerk.
Man har deruti trott sig förena en method att bringa ända till 70 millioner nytt pappersmynt i rörelse, utan fixeradt förhållande till BancoSedlarne, och derigenom öppna ett vidsträckt fält för agiotage*
Må det tillåtas mig att fråga; räknar man enskildas obligationer, till viss man eller ordres, till RörelseCapitalet?
Har någonsin erfarenheten, i någon Stat, visat någon förminskad valeur på Riksrayntet, för det att enskilda emellan förtroendet bildat sig till liflig transactions-rörelse af aila slag?
Är icke Englands mångfaldiga Bankar på motsatsen ett ögonskenligt bevis, och var det icke Utskottens egna syftemål, att genom stadfästandet af låne-crediten, enskild man och man emellan, göra de med så mycket skäl öfverklagade allmänna låneinrättningarne onödiga?
och hvad stadfäster låne-crediten enskilda eroellan, om ej en sä nära som möjligt är absolut säkerhet för räntan och för de öfriga vilkorens uppfyllande? och om än härtill tusende andra methoder finnas, månne det finns någon Den 9 Junti f. m. 497 någon säkrare, än att lätt inbetalningen uttagas med KronoUppbörden? och månna icke» i en så vigtig sak sora denna, den säkraste methoden är deo bästa.
Så vål Grefve von Schwerin, som jag; kunna hafva misstagit oss i de Reglementariska detailler vi bifogat, och som jag isynnerhet sökt utveckla.
Jig för min del är på detaillerne af mina sattser icke envis, på hufvud principerne deremot alltid, till dess jag känner mig öfvertygad-
Må det derföre tillåtas mig att, innan jag öfverlemnar förslaget om Provincial Creditcassors inrättande till hvila, för att antingen af mig eller någon annan vid en framtida Riksdag åter uppväckas, må det tillåtas mig^ att nu till Protocollet yttra mig, angående en hithörande del af Högstsalig Hans Maj:t Konungens Proposition af den 10
December sistlidne.
Der förekommer, pag. 27, ett märkvärdigt bevis på den outtröttliga ifver, hvarmed denne vise Konung alltid omfattade hvart tillfälle, att skänka Åkerbruket, Landets modernäring, det skydd och den uppmuntran, som ensamt kan försätta Landet i välstånd.
Der föreslås nemligen, att till de Gäldenärer, hvars fordringsägare till sådant samtyckte, Staten skulle lemna förbindelser på 6 prosents ränta och 2 prosents afbetalning, med hvilka Gäldenärerne skulle kunna vinna den oskattbara fördelen, att vara trygga för lagsökningar, och Riket den ännu större, att Åkerbrukarens hela omtanka på Egendomens Ridd. o. Ad Prot. VII B, I Afd.
Den 9 Junit f. m. skötsel kunda användas.
Må någon sorn en gång läst denna Riksdags Protocoller, bättre än j*g lyckas i att fatta, huru Utskotten kunnat hänföra, såsom pag* 43 > deras första Betänkande skett, detta Konungens
Nådiga förslag till de anstalter, som kunde till vidtagande vara förbehållna utomordentligare förhållanden,’ och tillstånd af en större våda, men som nu kunna besparas!
Jag för min del kan icke dölj* min tanka, att med denna inrättning icke bör dröjas till dess landet i sin yttersta våda kommit, att den tvärtom ju förr ju helldre bör sättas i verket, just för att förekomma en sådan våda.
Icke för det, att ju jag ganska väl inser, att vådans tidpunkt snart skall inträffa, alla da gerskilta methoder eller försök, på hvilka tidehvarfvet visat sig vara fruktbart, att borttaga all slags lätt rörelse i landet, för att, som man tror, förbättra myntet, att belägga alla enskildas transactioner med bojor så mycket möjligt är, för att förekomma i det längsta den ledsamma händelsen, att nöden sjelf kunde bringa bytesmedlens antal i den förhatfiga jemnvigten med behofvet af deni; alla dessa försök, hvaraf troligen en del lyckas, skola snart nog bringa oss i en högst vådlig financiel belägenhet; men det är icke så säkert då, att detta medel är så hastigt möjligt att begagna.
Man fruktar myntets försämring genom de föres'agna obligadonerna; må man då öfvergifva det af Kongl Majst gjorda tillägg, att de efter vissa år i Banco liqvider skulle emotfagas 6amt ett creditiv Öppnas i Banken eller RiksgaldsContoiret lör att hålla dem i värde.
Samma Deri 9 Junii /, tn, 499 gångbarhet som Sedel-myntet bora de aldrig blifva och såsom hvilande hypotheker böra de kunna sjelfva försvara sin Credit.
Om således anstalten utan förändring med de allmänna penningeverken kan verkställas, hvad fruktar man deraf då?
Dock, det är fåfängt att försvara ett förslag sådant som detta Högstsalig Hans Maj:ts£ det skall försvara sig sjelf, eller kan det icke blifva begripet!
Till Eders Excellence hemstället, jag ödmjukeligen, om icke Eders Excellence täckes föreslå Ridderskapet och Adeln, såsom ett tillägg till nu förevarande Betänkandet, att bifalla Högstsalig HansMaj:ts propositionaf d. 10
December,”i hvad det angår de föreslagna Statsobligationerne, på 6 procents ränta och 2 procents afbetalning, sorn Staten skulle med fordringsägarnes bifall lemna Gäldenärerne till liqvid af sinaskulder, och sedermera sjelf indrifva de bestämda procenten; mea hvilka obligationer dock ej anses böra hållas i värde genom något Creditiv, eller någonsin i liqvid af allmänna Cassör emottagas såsom mynt, utan blott så vida vara nyttig», som de utan allt detta kunna bibehålla 6in Credit; och sluteligen att, såsom Kongl. Maj:t föreslagit, dessa Sedlar till en början ej må utgifvas till ett högre årligt belopp än 500,000 Riksdaler, samt att alla Reglemenfariska detailler af detta förslag till Konungens höga vishet öfverlemna6.” Begärdes på bordet.
Jag kan ej dölja min öfvertygelse, att en realisation län - 500 Den 9 Junit /. m'. ge skall komma att höra till våra fromma önskningar.
Att genom silfverköp, på sätt ry<
Snarare tror jag, att, till realisationens befrämjande, skulle bidraga hvad Grefve Spens föreslagit.
Jag delar väl med Utskotten den tanka, att ingenting är svårare, än att minska RörelseCapitalet; men jag kan ej med Utskotten instämma deri, att myntet ej, genom något annat medel, förbättras.
Skall man antaga en amorterings-princip, anser jag dea böra på det sätt verkställas, att i samma mott sedeln amorteras, bör den substitueras genom ett creditmynt, hvarigenom alla näringar och skuldsätta subjecter, blifva bragte i tvång att anstränga sina krafter.
Nyttan för det allmänna deraf, att produetionen förökes, och att, i sammanhang dermed, myntet consolideras, är grundad på facta.
Jag underställer, om ej ett sådant förslag förtjent® eftersinnande.
Herr Munck af Rofenjkiold, Eberhard: Sedan Stats- och JBancoUtskottens Betänkande nu blifvit afgjordt, må det tillåtas mig, att fästa uppmärksamheten på Kongl. Maj:ts den io December 1817 aflåtne Nådiga Proposition, rörande Financeme.
Det har förundrat mig, att Utskotten ej gjort mera afseende på nämnde Proposition, i de flere delar, der nyttan för Riket varit omisskännelig, och hvilka delar ostridigt förtjent både att med uppmärksamhet granskas och att antagas.
Utskotten hafva deremot tagit så liten notice af hela för - Den 9 Juni i /, m, 531 slaget, stt större delen deraf ej ens blifvit af Utskotten besvarad.
För det första har Kongl. Majit föreslagit, att
Banken hädanefter ej borde lå utgifva någon sedel på större summa än ett tusende Riksdaler, och att de, som redan funnos i omlopp, borde inom en tid af fyra månader vara invexlade.
Detta förslag har af Utskotten blifvit uppskjutit tills en framtida reglering.
Dernäst har Kongl.
Maj:t föreslagit, att alla FilialDisconternes utelöpande assignationer genast borde af Banken emottagas och inlösas.
Den, som i Landsorterne sett, huru mångå DiscontAssignationer derstädes finnas, hvilka nu icke kunna i financiella transactio-* oer användas, måste erkänna, att denna anstalt långt för detta borde hafva varit vidtagen.
Utskotten hafva äfven, lika med allmänheten, ansett, att desse assignationer borde inlösas; men hvarföre har icke detta redan blifvit verkställdt?
Majit har vidar» framställt det förslag, ett öfverflyttningen till BancoDisconten »f lån ifrån FiliftlDisconterna, borde underlättas.
Något sJdast hafva likväl Utskotten ej tillstyrkt.
Kongl- Majit har äfven, för att gynna jordbruket och de inrättningar, som dermed hafva gemenskap, ansett den ränta af 3 procent, hvilken MagazinsDirectionen hittills erlagt för Bankens till densamma görande försträckningar, kunna hädanefter försvinna, och MagaziesDirectioneD endast förbindas, att dessa försträckningar ordentligen återbetala.
Detta ämne har icke alls blifvit af Utskotten vidrördt.
Majit har fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den fråga, om 5°® Ven g Junit f. m. icke lån-rättigheten uti Manufactur-Disconten, hvilken hittills varit inskränkt egenteligen till stämpelbara varor, äfvenledes må till andra lika gagneliga fabriks-handteringsr, och deribland äfven till glastillverkningar kunna utsträckas, så att denna, jemte flere nyttige förädlingar af rå-ämnen, som finnas inom Riket, måtte njuta ett lämpeligt understöd.
Utskotten hafva i detta afseende icke afgifvit något yttrande.
Maj:t har ytterligare före slagit, att öfverräntan å Discont-lån, som ej på dag inbetalas, borde nedsättas ifrån 12 till 8 procent.
Något tillstyrkande häraf torde vi icke hafva af Utskotten att förvänta.
Slutligen har Kongl. M*j:t, i afseende på de ägare af jord och fastigheter, som för närvarande stå i skuld hos enskiite, gjort det förslag, att Staten,, med fordringsägarnes samtycke, »kulle lemna gåldenärerne förbindelser, löpande med 6 procents ränta och 2 procents årlig afbetal-' ning på Capitalet, hvarigenom Creditorerae ägde en gifven säkerhet, och gäldenärerne för »ig och sina barn den oskattbara fördel, att vara trygga för framtiden, och kunna använda ali sin omsorg på sina egendomars skötsel och förbättring.
Detta förslag, sora öfverensstämmer med både Statens och enskiltes fördel, hade icke bordt af Utskotten uppskjuta* till en lid af större vådor, utan hade visserligen nu genast förtjent Utskottens uppmärksamhet och antagande.
För mig återstår nu endast, att till Protocollet anmäla min reservation emot de flere beslut, sora af Högloflige Ridderskapet Ben 9 Junii /. m, 503 och Adeln, rörande Financerne, blifvit fattade.
Friherre brangel, Henning, anmälte äfven sin reservation emot Ridderskapets och Adeln», rörande allmänna Finance-regleringen, fattade beslut.
Friherre Wirsen'.
Det är nu redan andra gången i dag jag hör framställas, huru följderna af de nu fattad» beslut skola för Fäderneslandet utveckla vådor af alla slag, och snart åter påfordra Riksens Ständers sammanträde: någre hafva förmodat det: någre hafva 8*gt det mera bestämdt: ungefärligen såsom skillnaden är emellan om och som.
Må vara , att händelserne påkalla Riksdag, det vet ej jag, men det är ganska möjligt.
Erfarenheten har utvisat att dessa sammanträden ej länge uteblifvit, då fin»Bcidla beslut blifvit tagne, understödde af de värda Ledamöter,som ogilla de nu faställde, och *om om desse spå så ondt.
Välan, det blir då att qvitta, och dermed går den räkningen jemt upp.
Men detta är för slfvarligt att handteras i en sådan summarisk åsigt, det gäller Nationens välfärd, och det vore oförsvarligt att med köld handteraden, sägande:
Detta bär sig ej långe, utan att ge upp något annat i stället, som bär sig bättre.
Jag är af samma tanka, att Fäderneslandets ställning är critisk: att då de andre Nationern» äro i convalescencen, står må hända, en del af feberparoxysmen ännu åter för oss.
Jag gör mig ingen illusion om de kommande dagarne, jag säger ganska öppet. 504 Dea 9 Junii /. m. att flera vådor stå åter, under det jag innerligen önskar att bedraga mig i mitt begrepp: men jag förklarar tillika, att lika litet som dessa vådor af de r.u fattade besluten undanrödja^ eller till intet göras, ännu mindre skulle de blifva det genom de motsatte åtgärder, som andre yrkat.
Man behöfver blott kasta sin blick närmast utom sig, för att i åker fältens befientlige skick, finna vissheten att en väsentlig våda förestår, som verkar på hela Finance-byggnaden ; men jag frågar, om denna bekymmersamma vådas afvärjande blir en följd af motsatta beslut.
Denna spådomsanda om följderne lemnar jag sålunda i sitt värde: jag skall för min del motse den kommande tiden med samma känslor för Fädermeslandet som den förflutne, och deråt egna mina ringa krafter.