Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs- och Ekon.Utskms den 23 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 128, i anledn. af återremiss å Ulsktns betänk.
N:o 5, rörtde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, alt 1 §:n af förslaget på förmiddagen blifvit föredragen, och att det vore discussionen derom, som nu lomme alt fortsättas.
Or Tersmeden, Gust. Reinh.:
Jag har begärt ordet blott för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad jag finner vara ett fel i redactionen af denna §, och som jag funnit förbisedl af de talare, som härlörinnan yttrat sig. 2:a mom. innehåller, "att minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat och ställas under inseende af kyrkoherden 168 Den io F e b r u » r i e. ro. och skoldireclionen.'’
I en § längre fram i belänk. är skolstyrelsens sammansättning bestämd, och der har kyrkoherden ansetts böra vara sjelfskrifven ledamot och ordförande, i anseende hvartill jag anser alldeles öfverflödigt alt kyrkoherdens inseende öfver skolan här särskildt näuines, och velat fasta uppmärksamhet derpå, innan propos. till §:ns godkännande framställes.
Jag har anmält mig egentli gen för att förklara, att jag är af deras mening, som understödja Utsk:ns förslag, att en fast skola inom hvarje pastorat bör finnas, och anse att man icke bör återgå till hvad Konungens nåd. propos. i detta hänseende har framställt till Ständerna, nemi. att en skollärare borde finnas, som kunde lemna undervisning antingen i fast skola eller ambulatorisk.
Den bestämda skilnaden emellan detta nåd. förslag och Ulsk:ns betänk, ligger verkligen deruti, huruvida man bör antaga såsom allmän princip, att skolan måste vara fast inom församlingen, eller, såsom K. M. föreslagit, afven kan vara ambulatorisk.
De ambulatoriska skolorna hafva det onda med sig, att skolläraren måste föra likasom ett kringvandrande lif.
Om man endast åsyftar att undervisningen skall blifva mycken eller allmänt lemnnd, så blir det måhända tjenligt att ingå på ideen att hafva ambulatoriska skolor; men är man företrädesvis angelägen om att undervisningen skall blifva god och väl meddelad, väl ordnad och under ständig tillsyn, såsom förslaget innehåller, af pastor och skoldirectm, så måste man lika med Utsk:n antaga såsom hufvudprincip, att en fast skola inom hvarje församling bör och måste finnas.
Då första punkten af denna § tillåter icke allenast tvänne församlingar, utan ock flera att förena sig om en lärare, så inser jag icke huru roan kan anse att Utsk:ns förslag leder till en större kostnad än Konungens propos., då t. ex. inom ett pastorat, der flera församlingar finnas, de alla kunna förena sig om en fast skola.
De svårigheter, som uppstå för de aflägse boende, att kunna begagna en fast skola, skulle jag hellre önska att man vill lindra och afhjelpa på det sätt, att man, såsom Biskop Agardh föreslagit, tillät mera hemläsning och att barnen endast en eller tvänne gånger i veckan behöfde inställa sig i skolan.
Jag anser mycket lämpligare att lindringen på detta sätt kom dem till godo.
Jag tror att man då, jemte hemläsningens bibehållande, undvek de faror, som möjligen det ambulatoriska undervisningssätt^ kan medföra.
Jag vill icke vara vidlyftigare, utan ber att få förena mig med Hr von Troil och de flera talare, som understödt Utsk:ns förslag i fråga om de fasta skolornas oumbärlighet.
Uti t §:n och i mom. synes mig i redactionen ligga ett slags motsägelse.
Den 10 Februari e. m. i Gg nemi.: ”nit minst en lärare bör anställas i hvarje socken; ilock må (vänne eiler flera socknar om en lärare sig förena.”
Det är möjligt att jag misstager mig, men sorn sagflt är synes mig en contradielion varu i denna redaction.
Jag hem stället' derföre, om icke R. o. Ad. ville hellre antaga denuf K. M. i Dess nåd. propus. begagnade redaction i 5 morn.: ”1 hvarje socken skall vara minst en skollärare, som antingen i tast skola eller ambuiatoriskt meddelar undervisning; smärre socknar dock obetaget alt om en folkskola sig förena.
Der står således att de må förena sig, icke om en lärare, utan om en folkskola. livad 2 mom. vidkommer, så förenar jag mig i Contractsprosten Björkmans reservation och önskar alt Ståndet ville antaga den redaction han deruti föreslagit, i stället för orden: ”minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat.”
I parenthes sagd t önskar jag alt de fasta skolorna måtte framför de ambulatoriska komma till stånd; men jag vill icke att de skola vara bestämdt föreskrifna.
Jag får således tillstyrka hvad Prosten Björkman föreslagit, nemi alt ”uti hvarje pastorat skall finnas en mot pastoratets locala behof och nedan stadgade ändamål svarande, af stiftets domcapitel fastställd, skolinrättning.” Hans skäl, som uppgifves i hans reservation vid betänk.
N:o 5, är, att han förmodar att kanske till och ined -J:del af Sveriges församlingar skall åtminstone till en början finna svårighet vid att bilda fasta skolor; och då jag hyser samma öfvertygelse, kan jag ej annat än önska, ali denna redactionsförändiing måtte antagas.
Om pröfningen af behofvet och församlingens förmåga öfverlemnas åt domcapitlet, så bör man väl förmoda att ingenting skall försummas, som kan leda till ändamålet, men communen bör icke belastas med alltför mycket betungande och kanske just derigenom ändamålet motverkande skyldigheter.
Hvad 4 moni. angår, nemi. stadgandet att de fasta skolorna böra hållas öppna, lill meddelande af undervisning, minst 8 månader af året, så önskar jag att denna punkt måtte uteslutas och tiden för skolans verksamhet öfverlemnas äfven till domcapitlets bestämmande efter församlingens hörande.
Ett allmänt stadgande bör efter min tanke sällan fordra undantag, och härvid befarar jag att undantagen skulle blifva alltför många.
Olägenheterna af 8 månaders skolgång äro af Hr Ribbing uppgifna i hans reservation emot betänk.
N:o 5, pagina 2.
Det är visserligen yttradt här, att Utsk:n hafva i sina motiver nämnt att detta stadgande, att skolau skall vara öppen 8 månader af året, icke derföre innebär en ovillkorlig pligt för skolbarnen att under dessa 8 månader sig i skolan infinna; men jag skulle tro att en förordning bör icke hänvisa eller tvinga någon att ens göra sig den mödan att uppsöka motiverna, ulan att det rättaste är att förordningen sjelf bestämmer hvad som bör efterlefvas 20 H. 22 1 JO Den io Februari e. u:. oell ovillkorligen måste efie lie fras, sedan förordningen är gifven.
I § 12 moni. 2 pag. 09 af, betänk. j\:o 128 synas IJtsk:n fordra daglig skolgång.
De säga nemi. der: ’’Deu här uiedgifna inskränkning i skyldighelen lör föräldrar och målsmän att hålla barnen lill duglig skolgång må äfven äga runi i afseende på de barn, hvilka unlingeu genom för långt afstånd” etc.
Det synes alt Utsktn således der tänkt sig alt skolgången skall vara daglig.
Hr Ribbing har i sin nyss af mig åberopade reservation anfört, elter min lanke, ganska grundliga skal emot en sådan daglig skolgång, och det må tillåtas mig att uppläsa dem : ”Barnen orka icke alt gå hvarje dag i skolan, då vägen ar lång."
Ilan har önskat att skolgången må äga rum hvarannan dag och sagt:
"Då de hvarannan dag fä torka sina kläder och skodon, bevara de bättre helsa och bibehålla munterhet.
Man må icke förgäta, att gångstigarna olla, äfven under torka, leda genom sumpiga trakter och väd.
Barnen skiljas icke alldeles från hemmet, då de under iVra dagar i veckan aro bland föräldrar och syskon och få blanda uppläsning med husliga göromål.
Det är mindre våda för osedlighet, då ungdom af olika kön ej sammanföras vid skolan, under vandringarna dit och på liv Boställen.” Ytterligare:
"skolbarnens antal blir troligen större och de flyttbara skolornas behöflighet mindre, när barnen icke så ofta behöfva att gå en läng skolväg.
Samma skolhus och skolmaterialier blifva ock tillräckliga för ett dubbelt antal barn, när könen åtskiljas.” Slutligen har Hr Ribbing i siw reservation anfört, att "erfarenheten har ådagalagt användbarheten af bvarannandags läsning i den förträffliga folkskolan å Gr.
Hamiltons egendom Lyckås i Jönköpings län.”
Jag känner icke den, men jag är öfvertygad att den är bra efter den blifvit uppgifven.
Af hvad jag anfört synes mig som det vore tillräckliga skäl att icke bestämma några och minst 8 månaders skoltid. Utsk:n hafva dessutom i 9 §:n stadgat, att uti hvar och en ambulatorisk skola, der sådana behöfvas, hvilket på de flesta orter lärer blifva fället, undervisning tillsammans minst 3 månader för året skall meddelas.
Om nu i en församling skulle finnas en fast skola med 8 månaders läselid samt a:ne ambulatoriska, (och jag kunde åberopa exempel på munga äfven mindre men folkrika församlingar, der, efter min öfvertygelse, jemte en fast skola 2:ne ambulatoriska äro nödvändiga, 0111 alla barnen skola få del af undervisning), så uppkomme, genom 3 månaders iäsetid i hvardera af de ambulatoriska skolorna, 6 månaders läsning derstädes och 8 månaders läsning i den fasta skolan, summa 14 månaders Iäsetid, och följaktligen blefve det en absolut omöjlighet för en lärare att bestrida undervisningen.
Församlingen skulle betungas med en lärare lill, hvaraf minsta olägenheten vore en ytterligare afgift till färarnes aflöning, och deremot nödgas jag åtminstone för min del protestera.
I det nu förevar, betänk., pag. 8, synas D’e n 10 Februari c. m. tri Utsk:n"!iafva ancell dessa ambulatorisk» skolor kunna komma att förses med lärare valde bland unsdomen i de fasta skolorna.
Utsktn säga nemi. om de flyttande skolorna: ”dessa måste nemi. efter hand kunna förses med skickligare lärare, än de nu vanliga, när den fasta skolan binner efter den antagna planen utbilda ett större antal lärjungar, bland hvilka man har tillfälle att välja.” Utsk:n hafva således förmodligen trott, att desse derföre kunna erhållas för så ringa aflöning att något särskildt stadgande derom ej behöfdes, men, utom att en sådan mindre aflöning skulle stå i strid med föreskriften i \ §:n, sorn bestämmer att hvarje skollärare bör nflönns med minst i(> tunnor spanmål, utan alt säga om lian skall tillhöra den fasta eller den ambulatoriska skollin, så skulle detta vara stridande emot stadgandet i 3 §:n om de insigter en skollärare bör äga, samt skulle de från fasta skolan mera aflägset boende, fastän dragande lika lunga som öfriga församlingsboer, komma alt sakna lika fullkomlig undervisningsförmåga hos läraren.
På sådan grund önskar jag att delta stadgande i 4 morn. måtte förändras sålunda, alt de fasta skolorna böra hållas öppna på sätt domcapillet, efter församligens hörande, bestämmer.
Hr von Finsen, Georg:
Jag anser mig skyldig alt inför R. o. Ad. i någon mån göra reda för de grundsatser, sorn ledt Utsktn att afgifva detta betänk.
Jag vill, då Hr Frih. o. Landtm, redan på förmiddagen framställt propos. om att punktvis föredraga detta betänk., inskränka mig endast till de anmärkmr, som på förmiddagen blifvit gjorda emot första §:n, och ber att få vänta med besvarande af anmärkningarna vid öfriga §§, till dess att dessa §§ särskildt framställas.
Den i §:n grundlägger otvifvelaktig! den öfriga delen af betänkandet.
Der står i i och 9. momenterna bestämdt föreskrifvet, att en lärare skall finnas inom hvarje församling- och en fast skola inom hvarje pastorat.
Äfven inom Utsk:n voro tankarne visserligen olika eller delade i afseende på den fasta skolans nödvändighet inom hvarje pastorat, eller om man skulle inskränka sig blott till de ambulatoriska.
Har är på förmiddagen sagdt, att lagstiftaren bör med varsamhet framgå och icke för bestämdt föreskrifva villkor, som möjligen kunde göra hela förslaget motbjudande för meni g helema, hvilket skulle lätt inträffa, om dessa villkor slodo i strid med folklynnet, med dess begrepp om skolan.
Äfven jag är af den tanken, att mati med varsamhet bör framgå i en så vigtig sak, som rörer hvar oell en sorn skall undervisas; men efter mitt förmenande äger Staten ovillkorligen vissa rättigheter eller vissa anspråk på hvar och en enskild medborgare i samhället.
Såvida man antager denna grundsats såsom sann, måste man äfven antaga att lagstiftaren icke endast har rätt, utan äfven lika stor pligt att föreskrifva en lag, hvarigenom dessa anspråk
Den io Februari c. m. kunna göra sig gällande.
Jag håller mig nu < ndast lill denna föreskrift om lärares tillsättande och fasta skolor, uppskjutande till framdeles med de anmärkt::!', som älven jag kan göra i fråga 0111 huruvida tillämpningen sedan i de efterföljande §§:ua blifvit rätt iakttagen.
Såvida vi äga någon fordran på vissa förbindelser, sorn alla skola uppfylla emot samhället, så mäste vi äfven äga rättigheten ali föreskrifva de villkor, sorn liro oundvikliga derför.
Härtill tror jag skolan är nödvändig.
Man kan visserligen sätta i fråga hvilka slags skolor må var t nyfigast eller mes! användbara i vårt land, den fasta skolan eller den ambulatorisk».
Men den öfvertygelse, som yttrades al praktiskt sakkunniga man inom Ulsktn, isynnerhet af Preste- och äfven af BondeSt:s ledamöter, har bestämt beslutet, grundad! på deras egen erfarenhet, alt den ambulatorisk» skolan sällan varit annat än en nödhjelp, grundad! derpå, att man sällan, för att icke saga aldrig, kunde få skickliga skollärare under en sådan lorm , som de ambulatoriska skolorna i allmänhet hafva.
För mig synes det också tydligen, genom den lilia erfarenhet jag äger, att det blir icke möjligt alt få någon skicklig lärare, som åtager sig det odiösa bestyret, om jag så ina kalla det, att fara omkring ulan något särskildt hemvist, såsom de ambulatoi iska skollärarne nödgas göra.
Om en lärare äger den bildning, han bör äga för att vara skollärare, så måste jag också förutsätta alt han kan använda sig till nugot annat, och då tror jag att det sista han väljer för sin utkomst och för sin trefnad är att vara ambulatorisk skollärare.
Längre fram i betänk, synes likväl att Utsktn äfven fä-dat afseende på behofvet af ambulatoi iska skolor i följd af local-förhållanden.
Utsk:n hafva således icke afslyrkt, icke en gång afböjt dem, tvertom just lillkännagifvit, att församlingarna skola äga rättighet att bilda sådana auibulatoriska skolor, på samma grund som
Uiskm föreslagit för den fasta skolan, nemi. att den ambulatoriska skolan bekostas gemensamt af socknen såsom den fasta skolan.
Men sifvén der ambulatoriska skolor öro nödvändiga, hafva Utsk:n funnit att en fast skola bör finnas, af det skäl, som i motiverna är temmeligen tydligt lillahult, att fasta skolan bör vara en medelpunkt för undervisningsanstalterna inom socknen.
Med förutsättning att den ambulatoriska skollärarens bildningsgrad sällan höjer sig till hvad behofvet påkallar, hafva Utsktn trott att den fasta skolan eller egentligen en skollärare på fast fot bör finnas inom socknen, dels för att conlrollera de ambulatoriska skollärarne, dels för att understödja den ambulatoriska skolläraren, då han kan behöfva detta understöd af den fasta skolans lärare.
Jag tror alt om detta bikltages, skull den ambulatoi iska skolan derpå vinna, att de barn, som dagligen gå i den ambulatoriska skolan, kunna någon gång skickas till den fasta skolan för att der pröfvas och examineras samt derjemte haudledas och unden visas.
Man Deli 10 Fabr uar i e. m. liar sagl på förmiddagen, ntl icke något tillfälle hittills yppat sig, så tjenlig! för alt åstadkomma en skolinrättning, sorn vid denna riksdag.
Äfven jag är af denna tanke, men heldagar att jag ej kan gilla den väg man i allmänhet följt för att medverka till skolinrättningen, såsom man vid denna riksdag gjort.
Jag delar deras öfvertygelse, som tro att icke skoltvånget är motbjudande för menigheterna, men kostnaderna deremot göra det mera motbjudande eller föranleda till mindre villighet att bidraga dertill; och hade vid denna liksdag, då vi sett tillgångarna medgifva alt afpruia på de allmänna skattebidragen, vi, i stallet för alt afdraga detta, användt dessa medel till skollärarnes underhåll, så är jag fullkomligen öfverlygad att menigheterna med mera beredvillighet mottagit detta förslag, än de nu göra.
Jag betvifla!' att tacksamheten för denna afpi ritning räcker lange.
Den glöiniues, men ett nytt conto uppkommer i rakningarna till skollärarnes aflöning, sorn alltid skad ihägkornmas med ett slags vedervilja af allmänheten.
Hade vi, i stället för att taga bort en skyddsafgift, sorn icke var opåräknad och ej heller tryckande, bibehållit den och med dessa bevillningsmedel för Statens räkning aflönat skollärarne, så hade missnöjet med skolinrättningen minskats, jag ur fullkomligt ölvertygad derom.
Delta hade icke kostat mera än nu, men vanan att betala skyddsafgiflen gjorde denna utgift mindre tryckande och besvärlig, än att riri erlägga en ny afgift, sorn icke varit beräknad förut.
Den nya beskattningen kännes drygare, än som varit fallet med den gamla, om den fått fortfara.
Detta var mitt yrkande i Utsk:n frän första början.
Jag blef undertryckt der, förmodligen hade jag blifvit detsamma i Ståndet.
Jag nämner detta blott för alt visa från hvilken åsigt jag önskat alt Utsk:n utgått ; ty de fordringar Staten gör på allmänheten bör väl Slaten också i sin mån bekosta.
Nu hafva Utskln i stället föreslagit en särskild utgift för skollärare.
Jag anar att vid nästa riksdag torde man återgå till den gamla skyddsafgiften och använda den lill skollärarnes aflöning.
Jag yttrar detta endast derföre att jag är öfverlygad, alt det egentligen är tvånget att erlägga kostnaden, som är motbjudande, men icke sjelfva skolgången.
I allmänhet tror jag att den embetsmanna-personal, som menigheterna skola löna directe, icke ses så gerna, som de, hvilka de veta sig slippa att kjelfve aflöna.
Förhållandet emellan skollärarne och församlingarna, på grund af hvad Utsk:n, då inga andra medel finnas, i följd af nödvändigheten föreslagit, blir icke så bra, som jag är öfverlygad om att det blifvit om försainlingarne icke behöft direct aflöna lärarne.
En gång skall man kanske, då detta missförhållande kommer att klarare framstå, finna nödigt att undvika det.
Emedlertid hafva nu Utsk:n föreslagit en lärare, som skall aflönas af församlingen, och en last skola inom hvarje pastorat.
Villkoren äro Oundvik - Dan 10 Fibruiri c. m. liga, om vi vilja liafva skolor; ty det måste finnas lärare, och jag betvifla!', att man inom hvarje pastorat kan få en skicklig lärare, om lian skall skickas omkring för att möta barnen.
Nu må barnen möta honom Jag får på grund deraf tillstyrka, att Utsk:ns betänk, i den delen måtte bifallas, att en lärare inom hvarje församling bör finnas, äfvensom en fast skola i hvarje pastorat.
Den fasta skolan är att anses egentligen såsom en medelpunkt för undervisningsverket i pastoratet.
Jag tror att visserligen kan det vara församlingar, som äro så vidsträckta, att barnen icke dagligen kunna gå i den fasta skolan; men Utsktn hafva följt den grundsats (åtminstone antagit densamma), att hemläsningen och föräldrarnes vård om sina barn är den bästa skolan.
Jag kan så mycket hellre säga det, som på nåsot ställe, bland moliverna till detta betänk., Utsk:n uttryckligen förklarat, att bäst vore om inga skolor hehöfde anläggas; men när man något närmare granskar förhållandet i orterna, så ser man att på många ställen föräldrarnes näringsomsorger, deras tvingande behof att använda sin lid till ekonomiska företag, hindra dem att jemnt sysselsätta sig med sina barn.
Dessutom finner mari beklagligtvis nog ofta att föräldrarnes egen bildningsgrad slår på så låg punkt, alt de ej kunna undervisa sina barn.
Något medel mot dessa brister måste finnas, och kan icke finnas annat än i en skola.
När denna skola finnes, äga föräldrarne tillfälle dels till bemläsning och dels alt skicka sina barn till skolan, hvilket de helst önska, dock med pröfningsrätt bos skoldirectionen för att tillse huru föräldrarne vid hemläsningen uppfylla de villkor, som fordras för barnens undervisning.
Jag föreställer mig dessutom atl den fasta skolan egentligen är en pröfningsinstitution, huruvida föräldrarne uppfylla sina pligter emot sina barn.
När dessa pligler uppfyllas, hafva Utsk:n icke dragit i betänkande att låta föräldrarna sjelfva undervisa sina barn, men derjemte upplåtit åt föräldrarna alt icke dagligen endast, utan äfven kunna då och då skicka sina barn sill skolan för att inhemta hvad som icke i föräldrahuset kunnat läras.
När nu fasta skolan står inom hvarje pastorat, likasom en rxamensinstitution, dels såsom en nndervisningsinstitution, dels såsom en pröfningsinstitution huru föräldrarnes undervisning sker, så har skolan uppfyllt sin bestämmelse.
Det finnes icke något band, som tvingar barnen i skolan, såvida föräldrarne uppfylla sina åligganden.
Äfven hör den fasta skolan, om jag påminner mig rätt, hafva ett slags tillsyn öfver den ambulatoriska skolan.
Jag tror detta vara nödvändigt på <jet skäl jag förut yttrat, att läraren vid den ambulatoriska skolan i allmänhet icke är nog skicklig för att på egen hand kunna ombesörja skolundervisningen.
Hvad 3 mom. beträffar,‘så yttrade jag mig i förmiddags i afseende på hvad Hr von Hohenhausen nämnde om D e ii 10 Februari e. m. eli tillagg deri, i finga om förbindelsen alt hafva skolorna i ordning inom 5 år.
Mig skall del vara likgiltigt om detta t i I lugg kommer all införas; ty förr än lärare linnas, kunna ieke skolorna komma i gång.
Emot 4 inom. är anmärkt, att det icke borde i författningen utsättas huru lange skolorna böra stå öppna, oell man bär velat förkorta tiden till 3, 4> b månader.
Mig synes det vara billigt att läraren är tillgänglig under 8 månader för skolundervisningen.
Mera hafva Utsktn icke yttrat i detta 4 moment.
När skolan står öppen i 8 månader, och dessa 8 månader äro indelade i vissa terminer efter skolordningen, som får uppgöras inom hvarje församling för alt pröfvas af domcapitlet, så synes mig ändamålet vara ganska val uppfyldt utan band för någon att hålla sina harn dagligen i skolan under 8 månader.
Det heror -på föräldrarna sjelfva ali ditskicka sina barn under en, två eller tre månader af hvarje termin, allt efter som de linna tjenligast vara.
Såvida man icke antager att det vore alltför besvärligt för läraren att hålla föreläsningar under 8 månader, så ser jag intet sorn hindrar alt antaga momentet sådant det är.
Jag har sålunda trott mig höia göra reda för de åsigter, sorn i Utsk:n gjort sig gällande, och på de skäl jag anfört, får jag vördsamt tillstyrka bifall å Utsktns förslag.
Jag behöfver icke vara särdeles vidlyftig i hvad jag nu har alt anföra, sedan jag af den sista välda talaren blifvit till stor del förekommen på ett utförligare sätt än jag kanske kunnat åstadkomma i hvad jag ämnat framställa.
Jag får blott i alseende på hvad Hr von Rosen nämnde om hans tanke derom, att den del af skyddsafgiften, som blifvit eftergifven vid denna riksdag, hade lämpligen kunnat användas till skollärarnes underhåll, tillkännagifva, att jag fullkomligen delar hans tanke i detta afseende och är viss derpå, att denna afkortning hade i de flesta församlingar fullt ut motsvarat allt hvad som behöfts till lärarens aflöning och underhåll af skolmaterialierna ; men då Stats- och Ekon.Ulsk:n icke begärt sammanträde med Bevilln.Utsk. och på så sätt heredt detta mål, så kan numera ingenting dervid åtgöras.
För min del skulle jag visst icke fästa ett sa stort afseende derpå, att här blifvit bestämdt om en fast skola, utan mycket gerna kunna instämma i den K. propos:n i ämnet, hvilken (man mäste afse och betänka, att den med stor varsamhet mäst framgå med sina förslag,) öfverallt uttalar nitälskan för folkundervisningens tillvägabringande, men öfverlemna! förslagen dertill lill R.
St. för alt med deras yttrande inkomma.
Nu är det R.
St., som skola taga saken i öfvervä gande, och då pluraliteten af alla Stånds ledamöter, som deltagit i Utsk:n, BondeSt:s likasom de öfriga, instämt i hvad förslaget innehåller; så synes det alt den varsamhet, 176 Den 10 Februari e. m. sorn i K.
M:s propos. blifvit iakttagen, gått längre ån R.
St:s Ulsk. ansett behöflig! och nyttigt vara.
Det år af ofantlig vigt när en skollag nu första gången utgifves, hurudan ilen är beskaffad, att den talar rent ut hvad sorn bör vara och hvad sorn åsyftas.
Lemnäs den i lösa ordalag och öfverlemnas det åt godtycket att göra huru som lie Ist, så kan med den inträffa och troligen skall på de flesta ställen inträffa, såsom man ser i Odmans välbekanta beskrifning om sin ungdom vid Wexiö skola, der lian omtalar den skollagen, som kom oell någon tid derefter syntes sorn den icke kommit eller ingen frukt hade verkat, emedan ingen controll var utsatt.