Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De 11 io Octo b er f. ra. före föreslå följande redaction: ”Dessa uppgifter, som tväfullt författas, skola icke allenast noga upptaga alla de personer, hvilka lill hvars och ens hushåll höra, med utsättande af namn, ålder, mer eller mindre arbetsförmåga, bräcklighet, o. s. v.; utan äfven bestämdt innehålla personens embete, tjenst eller befattning, den rörelse, näring eller handtering han idkar, hans fastigheter, verk och inrättningar, jemte de honom tillhöriga fartyg om fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt ändlligen de hos hvar och en boende hyresmän, eller andra,” etc.
Då får verbum ”innehålla” hafva afseende på alla de uppgifter, som skola aflemnas, och då är språket riktigt samt meningen tydlig och klar. 4 >:dra §:n blef af R. o. Ad. antagen med de redactionsförändringar, som Hr Printzensköld deruti föreslagit. 43:dje §:n.
Hr Printzensköld: Ehuru Utsk. i sitt sednare betänk. i så måtto frånträdt det förslag, som i betänk.
N:o 12 förekommer, att det tillerkänt åklagaren -fidei af bötesbeloppet, kan jag likväl icke underlåta, alt äfven vid detta förslag göra anmärkning.
Alla de äldre bevilln.förordn:r, lill och med den nu gällande, innehålla, att dessa böter skola till hälften tillfalla åklagaren och till hälften socknens fattiga.
Jag vet i sanning icke, hvarföre man beständigt skall söka fråntaga tjenstemännen deras tillsländiga inkomster, äfvensom den uppmuntran de böra skäligen erhålla för det de upptäcka olagligheterna.
Det är visserligen sannt, att embetsmannens pligt bör vara en tillräcklig driffjäder för uppfyllandet af hans skyldigheter; men då må man å andra sidan icke förbise, att embelsmannen, så väl som andra, behöfver inkomster för att kunna lefva; och när han får dessa inkomster på lagliga vägar, så förekommer man att han skaffar sig dem på olagligt sätt.
Det är en ganska billig fördelning, som i nuvar. bevilln.stadga finnes, och Utsk. har icke anfört ett enda skäl för billigheten deraf, alt en förändring i denna fördelning skulle äga rum.
Jag yrkar sades att, med afslag å Bevilln.Utsk:s utlåt, i så väl betänk.
N:o 12, som betänk.
N:o 27, det stadgande härom, som i nu gällande bevilln.förordn. förefinnes, må äfven i den näst blifvande oförandradt bibehållas.
För mindel får jng förklara, att jag icke, i likhet med den siste värde talaren, kan yrka någon förändring i den nu föredragna punkten af Bevilln.Utsk:s memorial.
Jag finner det nemi. vara billigt , alt om åklagaren tillägges en del af böterna , så böia åtminstone de fattige inom communen få de öfriga fidelarna.
Böter, som uttagas vid skattskrifningarna, utgå isynnerhet af den fattigaste folkclassen , och då tyckes det mig icke vara obilligt , alt större delen af dessa böter användas till socknens fattiges bästa.
Jag finner äfven en an - Den 10 Octo ber f. m. '97 ledn., alt nu bifalla detta BevilIn.Utsk:s förslag, just af det beslut B., o. Ad. nyss fattat.
Enär böterna nu komma att mångdubblas, derigenom att de skattskyldige icke få någon tid att inställa sig, så torde den allmänna åklagaren vara tillräckligt belåten med en tredjedel af böterna.
Jag yrkar således bifall till Utsk:s förslag.
Jag nödgas anmärka ett annat förhållande vid denna §.
Här står; ’’böle till socknens fattige ”1 r:dr.” Jag vet icke af hvad skäl Utsk. aflägsnat sig från 18,2 års författning, som jag menar upptager 2 r:dr.
Här lärer icke vara fråga om att utsätta några böter , ty efter det beslut, som R. o. Ad. redan fattat, torde de på en annan väg blifva bestämda.
Jag anmäiker således här endast oriktigheten af förändringen , på det att saken i den blifvande proposm må observeras och icke undfalla Utsk.
Här står äfven: ”och vare samma bot för den, som underlåter ”alt anmäla de på ägorna inhysesboende personer.”
Således 1 r;dr, efter hvad Utsk. här bestämt.
Denna bot är alltför liten.
Jag får således anmärka att, så vidt man önskar det härvid åsyftade ändamålet, äfven böterna böra bestämmas i förhållande dertill.
Hr von Hartmansdorff frågade, om det vore den 42:dra eller 43:dje §:n, som vore under öfverläggning.
Hr Frih. o. Landtm, svarade, att det vore den 43:dje.
Hr von Hartman sd or ff; I det fallet får jag, lika med en föreg:de talare, yrka, att den gamla föreskriften om böternes fördelning tveskiftes emellan åklagaren och socknens fattiga må bibehållas.
Befattningen alt göra anmärkn:r är så obehaglig, att hon just derföre ofta underlätes.
Kommer dertill, såsom stundom händer, att dessa anmärkn:r förfalla, när de underställas landshöfdingens pröfning, så underlåtas de desto mera.
Det har händt mig , att just af en häradsskrifvare få det svaret, att anmärkn:n är obehaglig att göra, och om lion icke af landshöfdingen godkännes, så ådrager man sig blott ovänner för besväret.
Jag tror således, att vill man ordning, så måste man låta den gamla föreskriften qvarstå.
Min mening och öfvertygelse är icke att böterna skola blifva flera, derföre att väntningstiden af 3 timmar är borttagen; ty der folket märker, alt allvar är i fråga, der infinner det sig också i rättan tid cch der kommer allt att gå i sin ordning.
Således anhåller jag att R. o. Ad. mätte i detta fall godkänna författningen sådan, hon hittills varit.
Till svar på den anmärkn., som Frih. Nauckhoff behagat göra derom, att bölerne för underlåten inställelse vid mantals- och skattskrifning nu äro lägre, än i K. förorda, den 3o Sept. 1812 blifvit faststäldt, får jag äran upplysa, hvad jag förmodat alt Hr Frih:n och Lands - xg8 Den 10 Octobcr f. m. liöfdingen skulle kanna i följd af sitt embete, att dessa böter fortforo att oförändrade gälla till 1823 års riksdag, emedan samma böter ännu i 1818 års bevilln.förordn. finnas utförde lill 2 r:dr b:co.
Men vid 1823 års riksdag beslöto Sländerne, alt dessa böter skulle nedsättas till 1 r:dr, hvilket också ganska riktigt i den då utfärdade bevilln.stadgan står att inhemta.
Men som dessa böter voro fastställda i en af K.
M. utfärdad författning , så ingingo Ständerne till K.
M. med und. anmälan om detta deras beslut, under anhållan att K.
M. täcktes dertill sitt nåd. bifall lemna, hvarpå K. M. i nåd. bref till Kammar-coll:m biföll R.
St:s förslag och anbefalte Kammar-colhm, att så väl derom, som äfven om besvärstiden i dessa frågor utfärda en allmän kungörelse.
En sådan kungörelse är äfven, om jag ej misstager mig, utfärdad den 19 Dec. 1823, och detta är orsaken hvarföre endast 1 r:drs böter äro upptagna i sednare bevilln.förordningar.
Jag begagnar detta tillfälle, för att äfven svara några ord på hvad Frih.
Frih:n trodde det vara tillfyllest, att åklagaren erhölle ytdel af bötesbeloppet, och att, då böterne till större delen utgå af de fattigare bland församlingens innevånare, det också vore billigt att desamma till större delen till fö 11 o församlingens fattige.
Skulle denna princip göras gällande, så skulle det vara obilligt, om någon åklagare i något enda fall skulle få ens den ringaste an-. del af böter, som utgå i andra mål; ty vi kunna väl ickeneka, att böter som ådömmas vid häradsrätt eller vid andra tillfällen, träffa personer, som äro mantalsskrifne i någon församling, och böterne borde då af samma skäl hemfalla till församlingens fattiga.
Detta är icke någon rättsgrund, som jag för min del kan godkänna.
Tvertom är det en rättvisa deruti, att den som anmärker att olaglighet föröfvats, också får åtnjuta någon belöning derföre, att han icke underlåtit att densamma åtala.
Denna belöning har lagstiftningen funnit kunna lämpligen tilldelas, derigenom att hon tillagt åklagaren en viss andel af de böter, hvartill den försumlige eller felaktige gjor t sig förfallen , och jag kan ej inse orättvisan deraf, att en mantals- och skatlskrifvare, sorn här är åklagare eller fiscal , får likaväl sin andel i dessa böter, som i de åtal, hvari han eljest är dertill enl. författningarna berättigad.
Jag tycker' det kan vara mest likgiltigt örn häradsskrifvaren får hälften eller tredjedelen af böterna.
Hans lön och inkomster äro egentligen icke beräknade på böter.
Han har en ordinarie-lön.
Att han bör hafva något vid detta tillfälle såsom åklagare, finnei' jagskäligt derföre, att det kan öka hans besvär, och hufvudsakligen derföre att försummelserna må åtalas , på det författningarna må hållas i helgd.
Jag säger icke, om böter bö - Den 10 Oetober f. m. >99 ra finnas eller ej, men då författningen stadgar att de skola finnas, så böra de också viddensammes öfverträdande utgå.
Jag tror att det kan vara likgiltigt, om hälften eller tredjedelen af bötesbeloppet tillägges häradsskrifvaren, ty 16 sk. b:co kunna vara motsvarande det besvär som honom tillfaller.
Men deremot finner jag en obillighet, om jag så skall kalla det, deruti, att om någon vill undandraga sig eller gifva anledn. dertill, att någon annan skattskyldig kan undandraga sig skatt, skola alla böterne tillfalla fattigcassan i församlingen.
Detta förhållande gör häradsskrifvaren och etnbetsmännen i sanning mera besvär, än orri man kommer en timme sednare till mantalsskrifningen.
Jag ser att äfven i835 års författning stadgat, att alla dessa böter skola gå till fattigcassan.
Jag skulle tro, att äfven här åtalaren bör hafva sin vissa andel, när åtal skett, ty här blefve det en förlust för Staten, om icke åtalaren fästade uppmärksamhet vid och anmärkte förhållandet.
Jag anser åtalet här vara mera vigtigt, och dock tillägges hela bötesbeloppet åt fattigcassan, hvars föreståndare jag icke tror hafva mycket tillfälle att controllera förhållandet.
Jag skulle derföre önska, att åtalaren äfven här finge sin lott.
Sedermera är här i sista momentet utsatt, att 0111 den för uteblifvande från mantalsskrifningen botfalde icke inom 14 dagar går till häradsskrifvaren för att aflemna bristande uppgifter, skall han vara skyldig lill dubbel bot, men dervid är icke sagdt hvem som skall få böterna, eller huru de skola fördelas.
Jag liar blifvit uppkallad i anledn. af Hr Printzenskölds svar på mitt förra anförande.
Jag får dervid först förklara , att jag med Hr von Rosen finner , att denna fråga verkligen icke är af särdeles vigt, men jag kan icke undertrycka min enskilda öfvertygelse derutinnan, att jag i allmänhet anser att ingen person bör egentligen hafva någon fördel deraf, om han väl eller bättre än andia sköter sin tjenst.
Jag anser att hvar och en, blott i följd af sitt tjensteåliggande , bör uppfylla sina skyldigheter, men att icke det bör vara någon särskild fördel, som uppmanar honom alt väl utöfva sin tjenst.
Men jag får tillägga, att då här blifvit yrkadt , att det vore behöfligt att åklagaren, på det åtal måtte ske, finge någon andel i böterna, så kan jag icke frångå mitt yttrande, att han med -J:del bör vara belåten, hvilket jag äfven tycker vara billigt.
Hvad rättsgrunden beträffar, så måtte det vara lika billigt att tillägga socknens fattige -§:delar, som att tillägga dem hälften.
Det är i flera författningar, såsom i fråga om fylleri och flera andra mål, redan förut stadgadt, att socknens fattige böra få -§:delar af böterna.
Hvad ifrågavar. förhållande beträffar, så är i allmänhet här icke samma förhållande, som med böter vid häradsrätten för uteblifvande eller andra orsaker, enär det, såsom Hr von Rosen rätteli - 200 Den io 0 c to be r f. ra. gen anmärkt, är för sin egen skull, sorn den skattskyldige är tillstädes vid mantalsskrifningen; ty om han uteblir eller icke, så antecknas han i alla fall efter husförhörslängden.
Jag yrkar således bifall till Utsk:s förslag i denna §.
Till svar å hvad en värd talare nyss yttrat i afseende på mitt anförande, får jag nämna, att då jag gjorde anmärka, vid bötesbeloppet i r:dr, så var det temmeligen tydligt, att jag ansåg r r:dr vara för litet eller för mycket, med ett ord att vara oriktigt.
Delta matte således varit ett tillräckligt motiv för den anmärkn. som jag gjort.
Då den emedlertid framkallat en historik öfver uppkomsten af detta stadgande, så matte detta hafva varit fördelaktigt för dem, som deraf haft behof.
Jag erkänner gerna, att jag verkligen hört lill deras antal , och tackar således för upplysningen.
Beträffande vidare samma bots tillämpning på de personer, som underlåta att uppgifva dem, som bo på deras ägor och egentligen äro att anse såsom lösdrifvare, så har jag hufvudsakligen fästat mig vid att denna bot af i r:dr är alltför liten, och då någon bestämd siffra nu icke kommer att utsättas , så har jag dermed blott velat säga, alt jag anser den böra vata högre.
Hvad åter författningen mera generell betraktad angår , så får jag nämna, att jag trott bevilln.förordn. vara en sådan stadga som gällde från den ena riksdagen til! den andra , och alt således, då fråga är att utfärda en ny, jag icke ser något hinder hvarföre icke äfven högre böter deruti må kunna inflyta.
Jag anser mig således icke hafva gifvit prof på brist hvarken i omdöme eller minne, då jag gjorde min framställning.
Om den fatalietid af 3 timmar, som Utsk. föreslagit, blifvit af K. o. Ad. antagen, skulle jag icke haft något emot att häradsskrifvaren fått hälften af bötesbeloppet; men då den blifvit borttagen, och detta kommer att blifva ganska lucrativt för häradsskrifvaren, enär han lätteligen kan ställa så till , att en stor del af församlingens innevånare icke kunna på bestämd tid vara tillstädes vid mantalsskrifningen, så skulle jag helst se, att han icke fick någon andel i böterna, utan att allt tillföll, såsom Utsk. först föreslagit, församlingens fattiga.
Jag är visst icke bland dem, som söka motarbeta att en laglig inkomst må kunna erhållas för de personer, som jag en gång förut inom detta rum förklarat mig anse alltför svagt lönade; men jag erkänner, att jag dock är af den tanken, att inkomster , tillkomna isynnerhet genom täta och många anmärkn:r och bötesandelar, icke äro hvad jag gillar eller önskar.
Genom det nyss fattade beslutet har verkligen ett öppet fält i den vägen uppkommit, och det är på den grund att jag tror vida flera sådana bötesbelopp i detta Den 10 October f. ra. aoi detta fall skola komma att utgå, än förut, som jag för min del anser det vara fullkomligen tillräckligt, att en tredjedel tillfaller åklagaren.
Jag instämmer i hvad Frih.
Cederström nyss yttrat och anhåller, att det af Bevilln.Utsk. i betänk.
N:o 27 föreslagna tillägg måtte bifallas.
Om det äfven må vara sannt, såsom Gr.
Posse nyss yttrat, att böter äro en obehaglig inkomstkälla, hvarföre Hr Grefven densamma i allmänhet ogillat, så står den satsen dock fast, att dessa böter för K. M. och Kronan utgöra en icke obetydlig inkomst, äfvensom att de äro af samma natur för de åklagare, som deraf erhålla andel.
Det voro lyckligt, 0111 Hr Grefven skulle kunna bereda så stora ordin.inkomster för alla tjenstemän, att några extra-ordin.inkomster för dem icke vore af nöden.
För det att nu förhållandet är sådant, att Hrr iandshÖfdingar tilläfventyrs hafva så stora inkomster på stat, att de icke behöfva några extra-ordin.inkomster eller s. k. sportlar , för att kunna subsistera deraf, så är dock icke händelsen sådan med pluraliteten af lägre tjenstemän.
Häradsskrifvarne hafva i sanning icke så stor lön, — det torde Hr Grefven likasom alla andra IandshÖfdingar hafva sig bekant.
De hafva deremot ett nästan öfvermåttan stort arbete.
Alt nu vilja betaga dessa med ett stort arbete öfverhopade tjenstemän en förbättring i deras inkomster, derigenom alt de få del i böter, ålagda i följd af angifvelse!-, som af dem blifva gjorda, anser jag icke innebära någon rättvisa, om äfven det vore önskligt, att ett annat förhållande kunde existera.
Jag vidblir således mitt yrkande, att fördelningen af böterna må förblifva sådan den varit.
Nauckholfs anmärkn. derom , att böterne för uteblifven inställelse vid mantalsskrifningen skulle vara för ringa, så har Hr Frihtn måhända rätt; men intilldess K.
M. medger förhöjning af dessa böter, hvilket jag anser oundgängligen nödvändigt innan någon ändring kan ske, mäste de väl till oförändradt belopp i bevilln.förordn. qvarstå, och det var på denna grund jag tog mig friheten upplysa, att dessa böter här äro införda i conformitet med hvad en af K.
M. utfärdad författning innehåller.
Beträffande åter de för oriktiga uppgifter här bestämda böter, så bör jag tillkännagifva, att de, på sätt Frih.
Nauckhoff anfört, äro äfven efter min öfvertygelse alldeles för ringa. 1 1812 års kungörelse om mantals- och skattskrifningar är den person, som innehar en egendom, der han icke vistas, ålagd att vid 20 r:dr b:co böter tillse att uppgift för denna egendom, på hvilken han icke vistas, varder till mantalsskrifningen aflemnad.
Dessa böter synas mig kanske nog dryga, men jemför man dem med de böter, hvarom här nu är fråga, då oriktiga uppgifter afgifvas, så skulle jag tro, ått de sednare stå «4 H. a6 202
Den ioOctober f. m. i alltför stort missförhållande till de förra.
Det ena ur en uraktlåtenhet, som ganska lätt kan hjelpas, det andra förutsätter nära nog ett uppsåt, eller också en uppenbar vårdslöshet, emedan det måste vara ganska lätt att gifva en riktig uppgift.
Jag skulle således tro, alt Ständerne, jemte det de till bestämdt belopp höjde dessa böter, borde bos K.
M. anhålla om fastställelse på en sådan förhöjning.
Man har här i bevilln.stadgan, likasom i den nästföreg:de, inryckt en mening, som har det felet att icke vara med rätta förhållandet öfverensstämmande.
Här står nemi.: ”skolande dessa "böter, som aro desamma, hvilka uti särskild K. förordning, "angtde mantals- och skattskrifning, äfven finnas utsatta" etc.
Om orden "dessa böter” hafva afseende på ansvaret för den, som beträdes med oriktig uppgift, så får jag förklara , att några sådana böter alldeles icke finnas i 181 2 års kungörelse om skattskrifning bestämda.
Der omtalas endast böter för den skattskyldige, som uteblifver från skattskrifningen ; för den skattskyldige, som underlåter att, inom viss tid efter det han inflyttat i en församling, anmäla sig hos församlingens pastor och aflemna sitt prestbetyg; för den skattskyldige, som, icke boende inom skatlskrifnings-districlet, underlåter att meddela uppgift på den egendom han inom districtet äger; men några böter för oriktiga uppgifter har jag icke i denna kungörelse kunnat upptäcka.
Således är det en oriktighet , att man sagt dessa böter vara desamma, som i K. förordn. om mantals- och skattskrifning finnas utsatta.
Dessa ord hafva ej heller influtit i 1818 års bevilln.förordning.
De hafva först blifvit tillagda i i8a3 års förordning.
Orsaken dertill kan jag i sanning ej inse, och de måste hafva influtit genom något misstag.
Jag skulle således för min del tro, att en redactionsförändring här borde äga rum, hvilken jag likväl nu icke är beredd att uppgifva, hvarigenom det noggrannare uttrycktes, att de böter, som först i punkten omtalas, äro desamma, som i K. förordningen upptagas, men deremot att det sednare slaget af böter icke finnes i någon annan författning utsatt än i sjelfva bevilln.stadgan; och borde en författning, som gemensamt omtalar dessa böter, till allmänhetens efterrättelse utfärdas genom K. M., der R.
St. torde böra förhållandet anmäla.
En talare har trott att häradsskrifvarne skulle kunna så tillställa att vederbör, skattskyldige icke hunne fram till mantalsskrifningen.
Med samma skäl, som han förmodar sådant, borde han ock kunna förmoda att häradsskrifvarne tillställa hvilken annan brottslighet som helst.
Vili man antaga det ena, så är det andra lika antagligt eller lika osannolikt.
Jag förmodar följaktligen att R. o. Ad. icke gör afseende på en sådan anmärkning.
Hvad böternes belopp beträffar, så skulle jag önska, att R. o. Ad. i detta hänseende ville låta bero vid den sisla bevilln.- Den 10 October f. ni. förordn., oell att således de 3 första momenterne af den §, nemi. den /[&: te, som i den gamla bevilln.förorda, motsvarar 4> §-'n i Utskrs förslag, måtte blifva af R. o. Ad. godkända, likväl med den rättelse, som flr Printzensköld sednast omnämnde, att orden om böterna: ’’som äro desamma, hvilka ”uti särskild K. förordning, angide mantals- och skattskrifning, äfven linnas utsatta,” måtte uteslutas
I det fallet komme meningen att lyda så här: ”skötande dessa böter tilI"falla fattigcassan i den stad, socken eller församling, hvar’’ t i 11 den pliktfällde hörer” etc.
Jag vågar vördsamt anhålla om Hr Landlm:s propos. till denna framställning.
Till bevis derpå alt häradsskrifvaren, utan alt begå någon olaglighet, kan så tillställa, att de skattskyldige ej komma att vara tillstädes vid mantalsskrifningen, får jag nämna, att han kan utsätta limmen dertill så tidigt, att ganska många helhe betala dessa böter, än de underkasta sig alt vid denna tid infinna sig.
Full. von Kraemer:
Jag vill blott lill besvarande af den siste talarens anmärkn. erinra , att det icke är häradsskrifvaren, som utsätter tiden för mantalsskrifnings-förrättningen, utan Konungens Bef:h:de.
Ändamålet att uppställa bevilln.- förordn. så alt den varder laglig, tror jag kunna vinnas genom det förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt, nemi. att den mellanmening, som man vid i8a3 års riksdag i berville. förordn. inflickade och der sedermera fått qvarstå, uttages; så att meningen blir följande: ”skolande dessa böter ”tillfalla fattigcassan i den stad, socken eller församling” etc.
I)å har man icke omtalat huruvida de äro desamma , som i någon K. förordn. om mantals- och skattskrifning finnas utstakade, utan endast att de finnas, och då tror jag ändamålet är uppfyldt.
I öfrigt bör jag, i anledn. af hvad som här är anmärkt af Frill. Anders Cederström, ang:de böterna, tillkännagifva, att detta icke rörer böterna för underlåten inställelse eller för underlåtenhet att vara tillstädes vid uppropet, ty det är icke häradsskrifvaren , som bestämmer tiden eller timmen då mantalsskrifningen skall taga sin början, och att det således är för honom omöjligt alt ställa så till att de skattskyldige varda betungade, utan att det är hans ovillkorliga skyldighet att ställa sig till efterrättelse hvad Konungens Bef:h;des kungörelse innehåller, och om de skattsky Idige icke göra detsamma, då först tillkommer det honom att göra anmärkn.; i följd hvaraf han icke kan genom enskilda tillställningar skaffa sig denna inkomst, hvarken till större eller mindre belopp.
Jag vet ganska väl alt det är Konungens Bef:h:de sorn utsätter timmen, men jag vet också, alt det vanligen sker till följe at den framställ - Den 10 0 c l o li e r f. ro. ning, som häradsskrifvaren gör, och att det således i sjelfva verket ändock för det mesta lärer blifva häradsskrifvaren, som bestämmer tiden.
På den anmärkn., som af den siste talaren framställdes, bör jag endast svara, alt jag förmodar Konungens Bef:b:de böra hafva så mycket omdömesförmåga, att de kunna pröfva, huruvida liäradsski ifvarens förslag är antagligt eller icke.
Det förundrar mig att man så länge skall hålla på att tala om en sak, sorn en af härvarande landshÖfdingar har förklarat vara fullkomligen likgiltig, då här endast tvistas om huruvida åklagaren skall få hälften eller tredjedelen af böterna.
Jag var en af dem, som tidigast ropade ja dertill, att uppskofvet under tre timmar med böters åläggande skulle upphöra, på den grund alt jag trodde ordningen derigenom skulle befrämjas, men om det blott skulle lända till att öka inkomsterna för tjensteraännen, skulle jag högligen ångra detta ja.
Jag tror att den tjensteman, som är närvar, för alt hålla ordning, enligt den honom åliggande tjenstepligt, bör tillse att böter vid efterlåtenhet äga rum; men böterna böra finnas för ordningens bibehållande, och icke för att bereda inkomster för tjenstemännen.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 4Rdje §:n.
Hr Landtm, yttrade, alt han, till förekommande af missförstånd, ville framställa propos. särskildt å bötesbeloppets fördelning, och särskilt pä §:ns innehåll i öfrigt, hemställande nu först, om R. o. Ad. ansåg i fråga var. bötesbelopp böra fördelas på sätt Bevilln.Utsk. föreslagit.
Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg att bötesbeloppet borde fördelas på sätt förut gällande bevilln. förordning föreskrifter.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade i öfrigt gilla Bevilln.Utsk:s förslag i denna 4^ §•
Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Hrr Printzensköld och von Hartmansdorff föreslagit, Den 10 Octo ber f. ra. so5 orden: ”sorn uro desamma, hvilka uti särskild K. förordning, ang:de mantals- och skattskrifning, ufven finnas utsatte, ” borde utgå.
Hr Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade i öfi igt gilla den föreskrift i afseende på denna §, som i nu gällande författning är intagen.