Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bar trott, det den i fråga om kanal-anläggning i Sverige, så högtförtjente Gr. von Platen, hyste obenägenhet för detta företag; men långt sannolikare är, att han ville bedrifva del endast i förening med den ofvan omförmälda omfattande kommunikations-planen, och ej isoleradt från densamma.
I alla händelser, och om äfven förelaget nödgas sakna stödet af Gr. von Plåtens serskilda benägenhet, har sedermera en man, hvars utmärkta _ insigter och omdömesförmåga lika litel lärer kunne jäfvas, Hr Öfverste Eriksson yttrat, på 572 Den 29 Juni e. 111. salt äfven i Ulsk:s Betänk, åberopas, att det ifrågavande förslaget skulle ”utgöra en af de vigtigäste förbättringar, sorn för de inre kommunikationerna kunde lillvägabringas.”
I det af Ofverste Ericsson afgifne Utlåt. utvecklas vidare, huruledes, genom sluss-anläggningar vid Forsshaga och Dejeforss, den å.
Wenern idkade, sjöfart skulle kunna utsträckas till många mils längd upföre Clar-elfven, och södra Sveriges produktion dymedelst, till stor fördel för afnämare och säljare, blifva med lätthet tillgänglig, äfven för norra Wermlands innevånare.
Mot behofvet af dessa kanal-ledningar invändes väl nu, att en enskild man, bruksegare vid Forsshaga och Dejeforss, derstädes anlagt 2:ne jernvägs-sträckningar.
Dessa har han helt och hållet på egen bekostnad utfört.
Men följaktligen är han också i tillfälle att beskatta den derstädes trafikerande allmänheten huru högt han behagar, för de produkter, som å hans jernvägar föras.
Staten gifva understöd för en sluss- och kanal-anläggning, så böra deraf härflyta 2:ne fördelar, den ena, att
Staten kunde bestämma taxan så, att den blefve för trafiken billig och icke, såsom den nu är å jernvägen betungande, och den andra, att varorna kunde föras från Wenerns strand på Clar-elfven ända upp till det vid Elfdals-gränsen belägna Munkforss, i st. f. att såsom nu först fraktas på pråmar lill Forsshaga, der omlastas och föras på jernväg, derefter en half mil åter på pråmar, derefter vid Dejeforss ånyo omlastas och fortskaffas å jernväg, samt slutligen efter en fjerde omlastning föras i pråmar den återstående segelbara sträckan upföre elfven, hvilket allt en hvar torde finna, mäste vara ganska tidsödande och hindersamt för trafiken.
Dessa omlastningar, och afgifternas godtyckliga bestämmande, undveke man genom kanal-ledningar med bidrag af allmänna medel; och då dessa nu i form af lån begäras, bör den för kommunikationernes befrämjande nyttigt använda summan, hvarå endast ränte-fördelar beviljas utförandet, väl kunna utan betungelse för Stats-verket af R.
St. dertill i låne-väg disponeras.
Hr Fåhraeus har såsom anledn., att ingenting bevilja för dessa arbeten, omnämnt de årliga upgrundningar, som i Clar-elfven äga rum.
Della förhållande äger till en viss grad sin vigt: likväl hafva dessa upgrundningar aldrig sträckt sig så fullkomligen öfver elfvens hela bredd, att icke, om man också ena gången fått gå närmare den östra, och andra gången närmare den vestra sidan, pråmarne likväl alltid funnit sin väg efter den sträckning vattnet tagit.
Skulle en inträffande starkare upgrundning något år äga rum, så må den med muddring öfvervinnas, heldre än att såsom ofarbar öfvergifva en segelled, som, oija den vårdas, är af oberäkneligt och synnerligt värde för provinsens medlersta och norra delar.
Hr Fåhraeus har i sin reservation och jemväl nu yrkat, att man icke borde bevilja anslaget, emedan det vore till befarandes, att ett bolag, som begärt direkt anslag af 100,000 R:dr b:ko, skulle neka att företaga anläggningen, om understödet endast beviljades i form af lån; i följd af hvilken vägran lånet ej komme att utgå, och beloppet, emedlertid ej användbart för andra nyttiga ändamål, skulle förfela allt gagn.
Lyckligtvis är jag i tillfälle att kunna undanrödja Den 29 Juni e. m. srs denna farhåga.
En aktad landsman, som äfven skriftligen tillåtit mig upgifva hans nafnn, adlige godsägaren Hr Carl Hammarhjelm har skriftligen underrättat mig, att bolagsstämma nyligen blifvit hållen, och att bolaget dervid, med afseende ä företagets synnerliga vigt och nytta för orten, beslutat, med desto större egna upoffringar utföra arbetet, äfven om det icke skulle få något understöd, annorlunda än i form af lån, dock till samma belopp, som förut ifrågavarit såsom anslag; och har han åt mig öfverlemna!, att offentligen anföra detta beslut, för den händelse, att Ulsk:s Betänk, skulle förekomma inom RiksSt:n, innan han personligen kunde infinna sig i hufvudstaden med prot:s-utdr. å bolagsstämmans resultat.
Således synes den yttrade, i sig sjelf visserligen aktningsvärda farhågan, om summans onyttiga fastlåsande för det allmänna, på ett nöjaktigt sätt böra anses aflägsnad, och utur vägen röjd.
Obenägenheten mot ifrågavar:de arbetes understödjande i hvad form det vara må, har, efter hvad jag erfarit, hos en och annan sin rot i den föreställning, att egentligen ensamt ett i Elfdalen beläget större bruk, Uddeholm nemi., med sina underlydande verk, skulle draga nytta af anläggningen.
Som dess ägare är ett talrikt och kapitalstarkt bolag, har man tyckt detsamma sjelft kunna och böra bekosta en till dess egen fördel syftande anläggning.
Men ulan all vilja förneka det gagn, Uddeholms-verken i sin mån skola fä af kanalerne, anser jag, helst när man ganska säkert i alla fall kan vara öfvertygad, att nämnde bolag får ikläda sig den drygaste andelen af kostnaden, alt den hufvudsakligaste anlcdn. för R.
St. att befrämja företaget, grundar sig uppå vigten af denna farled för hela det nordliga Wermland, denna vidsträckta landsända, hvars talrika, arbetssamma och fattiga befolkning icke har någon annan lämplig utväg för afsättandet af sin produktion, och införskaffandet af sina förnödenheter, än på Clarelfven.
Det torde vidare böra tagas i betraktande hvad Hr Ofverste Ericsson nämnt i sitt Utlåt., att nemi.
Clar-elfvens belägenhet är sådan, alt dess för öfrigt långa sträckor segelbara vatten sammantränges till fall, just vid de, ej långt från hvarandra belägna ställen, som man genom kanal-anläggningen skulle kringgå; hvadan sålunda, genom understödjande af detta företag, skulle åvägabringas, att segelfarten kunde ifrån Wenern utsträckas i oafbruten längd af flere mil in i ett så bergigt land som Wermland är; ett i sanning ganska vackert resultat.
Då härtill kommer, att Staten till beredande deraf ej skulle göra någon annan upoffring, än att lemna det ifrågavar:de låne-understödet emot låg ränta; då bolaget derjemte underkastar sig de vilkor, som föreskrifva?, och hvilka bland annat innefatta, att sjelfva arbetsplanen skulle af K. M. godkännas, samt taxa af Högstdensamme fastställas; så synes mig ända till sista skymten af betänklighet mot det föreslagna lånets beviljande böra försvinna hos en hvar, som icke tilläfventyrs från början insupit den fördelaktiga föreställning om de Dicksonska jernvägsbitarnes värde för allmänna trafiken, och i följd deraf trott sig böra hvarje för dessa jernvägar möjligen skadlig täflan afvärja, och af sådan eller annan anledn. föresatt sig, att det till kanal-arbetet begärda låne-understödets beviljande förhindra. 574 Den 29 Juni e. m.
För min del anhåller jag vördsamt om bifall lill denna punkt i Betänk.
Efter de grundsatser, som på f. m. af åtskilliga talare blifvit framställda och försvarade, och hvilka jag i allo delar, anser jag, att anslag till hvilket företag som helst af sådan beskaffenhet sorn detta, icke böra ega rum, innan behörig undersökning om företagets verkställbarhet, och alla dervid inlöpande omständigheter försiggått, samt vederbör:de embetsmyndigheter blifvit hörde, och K. JM., ang:de saken i hela dess vidd meddelat R.
Således utgör saknaden af allt delta för mig ett giltigt skäl att afstyrka StatsUtsk:s förslag i förevande fall.
Man bar här till försvar för detsamma åberopat, alt uppå tillstyrkan af en myndighet, som fanns till före den nuvar:de Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen, K.
M. för ifrågavande ändamål hade beviljat ett anslag utan återbetalniugs-skyldighet, således vida förmånligare än del, hvarom nu är fråga.
Jag känner detta förhållande, och anser mig äfven derom böra meddela R. o.
Ad. några uplysningar.
Det valden fordna Strömrensnings-komitéen, som yttrade sig om nyttan af sluss-anläggningarne vid Dejeforss och Forsshaga.
Denna komitée tillstyrkte det begärda aoslaget af 100,000
R:dr b:ko, emot vilkor, att ett bolag skulle bildas för arbetets utförande.
Så skedde väl också, men när bolaget skulle börja sin verksamhet, så var det icke bättre ställdt med de förberedande undersökningarne än att detta samma bolag genast måste anmoda en sakkunnig person, dåvande Majoren Ekström, att vara sig behjelplig vid upgörande af icke allenast kostnadsförslag, utan äfven planer för sluss-anläggningen, och sättet, huru de skulle byggas.
Innan ännu Majoren Ekström hade fullgjort detta bolagets updrag, så uphörde Strömrensnings-komitéen, och det då inrättade Stor-Amirals-Embetels 3:dje Afdeln. öfvertog alla frågor, ronde Hamn- och Vatten-kommunikationernas förbättrande inom landet.
Chefen för denna afdeln., StalsRådel
Hr Gr. von Platen, hvars sak-kännedom i dylika frågor som denna, ingen lärer vilja jäfva, fick då hand om saken.
Denne utomordentligt skarpsinnige man undersökte förhållandet, tog sjelf lokalen i ögonsigte, och gjorde sig på stället underrättad om alla de omständigheter, sorn kunde inverka på företaget och dess framgång.
Han fann då, att sluss-byggnaderna, sådana som de voro föreslagna, ingalunda kunde verkställas, hvarken med det anslag K. M. beviljat, eller med det bidrag, som bolaget utfäst sig att lemna.
Han förklarade att, så väl af dessa anledn:r, som i anseende till åtskilliga naturhinder och andra omständigheter, det beviljade anslaget icke borde utgå, hvarföre K.
M. inställde all vidare utbetalning af detsamma.
Emellertid hade bolaget redan af anslaget lyftat 5,000
R:dr b:ko, hvilka största delen blefvo använde till inköp, dels af jord från ett hemman vid namn Skifed för sluss-anläggningen vid Forsshaga, dels af den jordrymd, som Dejeforss sågverks-egare afstodo till sluss-anläggningen derstädes.
När bolaget icke fick vidare anslag, så måste det naturligtvis upböra.
Sedermera inrättades Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen, som, efter Stor-Amirals-Embetets tredje Den 29 Juni e. m. Afdeln., öfvertog de der handlagd eärenden och då väcktes af bolaget fråga om afskrifning af 5,000 R:dr b:ko, som det hade lyftat.
Styrelsen anmälte förhållandet hos K. M., som i det skick, hvari saken då befanns, icke ansåg skäl att bifalla afskrifningen, utan öfverlemnade i stället målet till Kammar-R:n, hvars Advokat-Fiskal borde tillse, huruvida något skäl till återfordrande af det utlemnade anslaget vore för handen.
Advokat-Fiskals-Embetet fann verkligen sådana skäl, ilhy att detta anslag hade blifvit beviljadt, endast till arbetets utförande, men icke till inköp af den för sluss-anläggningarna nödiga mark, hvilken deremot bolaget förbundit sig att anskaffa, så att medlen blifvit af bolaget oriktigt använde.
Rättegång anställdes alltså af AdvokatFiskals-Embetet emot bolagets Direktrn inför Kammar-R:n, men denna
Domstol fann ej skäl, att bifalla Advokat-Fiskals-Embetets påstående om
Direktrns förpligtande att medlen åter bära; och målet beror nu på Högsta Domstolens pröfning.
Emellertid har genom utbetalning af ifrågavande 5,000 R:dr b:ko, hufvudsakligen använda till inköp af jord för sluss-anläggningarne, följden blifvit den, att det i närvar:de ögonblick finnes en, genom ordentligt köpekontrakt till vidd och beskaffenhet bestämd jordrymd- för slussanläggningen vid Forsshaga, hvilken jordrymd tillhör antingen Kronan eller det ifrågavande bolaget (jag skulle dock tro det vara Kronans egendom, efter de medel, för hvilka jorden blifvit inköpt, äro tagna af Kronans anslag), äfvensom att för sluss-anläggningen vid Dejeforss, likaledes jord blifvit inköpt, och afbetalning å köpeskillingen med stats-anslaget verkställd till då varande ägaren af Dejeforss, numera aflidne Commerce-Rådet Norström; men genom föga noggrannhet hos
Direktm vid handlingarnes förvarande är det salubref förkommet, och kan numera icke tillrättaskaffas, hvilket ådagalägger köpets verklighet, samt vidden af den jord, som till slussbyggnads-företaget blifvit öfverlåten.
Huruvida man kan tvinga Grossh.
Dicksson, som nu är egare till Dejeforss, alt afstå denna jord, det lemnar jag derhän.
Försök hafva af mig med tillhjelp af Kammar-Colhm blifvit gjorda, ått förmå Hr
Dickson, i hvars värjo det är de mest säkra anledningar, att ett exemplar af köpe-afhandlingen finnes, till att framlemna densamma, men alla dessa försök hafva varit fruktlösa.
Jag hemställer likväl om, vid det förhållande, att en sådan utbetalning egt rum af Kronans medel, afseende härå icke borde fästas vid låne-anslagets beviljande, ty om slussbyggnaderne skola komma till stånd, så är det naturligt, att jord dertill erfordras, och då upstår fråga, huruvida icke det blifvande bolaget må vara skyldigt att återgälda den köpeskilling, som Kronan utbetalt för denna jord, hvilken alltså icke annorlunda än såsom Kronans lägliga tillhörighet lärer kunna betraktas.
För min del anser jag detta förhållande böra föranleda till återremiss, på det att StatsUtsk. må taga närmare kännedom af saken, och tillse om icke i någon mån förändring bör ske i de vilkor, som StatsUtsk. tillstyrkt, i fall Utsk. skulle komma i tillfälle att vidhålla sin åsigt, att låne-anslaget bör beviljas.
Den 29 Juni e. m Hr Montgommerie: l motsats till den föregtde talaren, tror jag, att få frågor finnas, som blifvit mer utredda än den förevande.
Redan för så lång tid tillbaka, sorn år 1827, befanns den här ifrågasatta kommunikationen vara af den vigt, att K.
M. för densamma afsatle de 100,000 R:dr, som nu åro i fråga.
Då dessa penningar icke kommo bolaget till godo, så gjordes frågan till föremål för en K.
Propos. vid 1840 års Riksdag, men föll då i Förstärkt StatsUtsk.
Ganska noggranna undersökningar hafva skett vid flera tillfällen, och jag skulle tro, att i det fallet torde icke mera vara att göra.
I afseende på ett yttrande af den föreg:de talaren, att Gr. von Platen yttrat sig emot ifrågavar:de anläggning, på grund af de svårigheter som dervid möta, så förekommer visserligen ett sådant anförande af Gr. von Platen år 1828, men en ny undersökning är gjord af Hr Ofverste Ericsson, hvilken torde förtjena något afseende, och hvarigenom jag tror Gr. von Plåtens anmärknrr vara vederlagda.
Hr Ericsson har i berättelsen om denna undersökning visat, alt de befarade svårigheterna kunde undanrödjas.
Ett yttrande af en sådan man, som närmast befattat sig med undersökningar för sluss-anläggningar och kanalers byggande, torde väl böra hafva vitsord härvid.
Hvad sedermera beträffar sjelfva frågan, så torde det vara få punkter inom riket, der en så stor trafik finnes, som på Clarelfven.
Det skulle icke vara svårt, att genom tabeller öfver de varor, som omlastas vid Dejeforss och Forsshaga, visa huru högst betydlig denna rörelse är.
Det torde vara få föremål, som förtjena understöd i så hög grad som denna anläggning, om man tager i betraktande den trafik, som deraf skall begagna sig; men del är icke allenast detta, som bör tagas i betraktande, utan äfven i huru väsendtlig mån detta skulle lätta rörelsen i norra Wermland, der, såsom man vet, det finnes ganska mycket folk, som har svårt att finna sin bergning, och dit en ganska stor qvantitet spanmål årligen måste föras.
Enl. tillförlitliga upgifler skulle genom denna kanalanläggning priset för en T:a säd, och sill och salt minskas med 18 sk., och detta torde böra tagas i betraktande.
Jag skulle alltså tro, att få företag äro förtjenta af ett sådant upmärksammande, som detta, och att det åtminstone icke borde vara af brist på utredning af förhållandet, som detsamma kunde komma att afslås.
Jag tillstyrker bifall till det ifrågavar:de anslaget.
Denna frågan om anslag af Dejeforss och Forsshaga kanal är en af dem, uti hvilken afdelningens tillstyrkande var olika, emot hvad sedan i Utsk. blef heslutadt.
Inom afdelnm gjorde sig gällaode den tanka, som här af flere Ledamöter i dag blifvit yttrad, att afdelningen icke skulle tillstyrka ulan serdeles vigtiga skäl andra anslag, än sådana, som hade varit vederbörligen granskade af Väg- och Valtenbyggnads-Slyrelsen, och af densamma klassificerade.
Sådant var ej förhållandet med detta företag
Den 29 Juni e. m. 577 företag och så icke heller med Köpings och Arboga å.
Jag har i (råga om dessa båda sistnämnde icke yttrat mig, derföre att Utsk:s tillstyrkanden i de båda frågorna inom StatsUtsk. blefvo förändrade med en så stor pluralitet, alt jag ansåg del icke löna mödan, att med min röst bidraga till en återremiss af dem.
Denna fråga deremot anser jag, i öfverensstämmelse med hvad Hr Fåhraeus m. fl. yrkal, böra återremitteras, enär den sorn sjelf npgjort förslagen, på hvilka beräkningarne grunda sig, sagt att de icke äro tillförlitliga, och att ämnet icke kan anses äga den fullständiga utredning, som man i allmänhet kan fordra, ali ett ämne skall hafva, då det underkastas R.
Jag tror lika med Frih. Cederström, att kanal-anläggningen möjligen skulle hafva sina fördelar, men jag anser det icke vara rätt, att representationen skall bevilja anslag till föremål, som icke äro utredda, och i det skick, som de böra vara, för att kunna af den stora mängden någorlunda fattas, så väl i afseende på sina detaljer, som sin större eller mindre ändamålsenlighet.
Jag tillstyrker återremiss af denna punkt.
En värd talare, Hr Printzensköld, har yrkal återremiss på den grund, att nuvande ägaren till den lokal, hvilken är i fråga för kanal-anläggningen, icke kunnat förmås till aflemnande af dokumenterna, rör:de expropriationen af jord å det vid Forsshaga belägne näs, som skall genomskäras.
Det kan vara ganska naturligt, att den, som sjelf anlagt jernvägar på stället, och derstädes efter behag taxerar allmänheten, icke på något sätt har intresse i eller kan vilja gynna en anläggning, som skulle försätta andra i -tillfälle att konkurrera med honom, samt derigenom till allmänhetens båtnad nedtvinga taxorna, och alt han således icke vill i utlemna dessa handlingar; men det måtte väl finnas lagliga utvägar, om detta företag genom bifall till det föreslagna understödet kommer å bane, att anskaffa och göra tillgängliga de handlingar, som behöfvas, för att få expropriationsfrågan på redig fot.
Att nu vilja beröfva Wermland förmånen af den nyttiga sluss-byggnaden, i det alt det härtill ifrågasatta låne-understödel skulle för nämnde obetydliga bifrågas skull afslås, det vore efter min tanke, att alltför mycket förbise det hufvudsakliga och vigtiga ändamålet för en ringa formalitet; det skulle påminna om det gamla ordspråket, som varnar för, alt sila mygg och svälja kameler.
En värd talare har åberopat de ”flere” ledamöter, som yrkat återremiss, äfvensom de svårigheter, som för understödjande af arbets-företaget sig yppade, i afseende på bristande utredning.
Jag tror, alt den värde ledamoten har sett litet dubbelt i båda fallen.
Visserligen hafva 2:ne ledamöter yrkat återremiss, men för så vidt blotta antalet af dem, som motsatt sig låne-understödet, bör tagas i betraktande, synes det icke så betydligt, alt deias yrkande kan på denna grund tillerkännas utsigt till någon synnerlig framgång.
Att trafiken är ganska betydlig, det torde en hvar, som känner orten, icke kunna bestrida; de hinder, de kostnader, den tids8 H. 37 578 DeÅ 29 Juni e. ra. utdrägt, den nu är underkastad, har jag redan haft äran inför R. o. Ad. omförmäla; och då dessa svårigheter ej kunnat förnekas, ej heller bättre utväg upgifvits för deras afhjelpande, torde R, o. Ad. finna skäl, att med välvilja omfatta del sätt, som är föreslaget till underlättande af besagde trafik, till obehindradt fraktande af tusentals tolfter plankor och Sk$ jern, som skola föras utföre, de (ill flere tusen T:r, upg:de spanmåls-qvantiteler, som, enl. noggrann beräkning af den hittills årliga fraklningen förbi Dejeforss och Forsshaga, bör kunna, i ökadt mått, genom lättadt, och med lindrigare kostnad förenadt kommunikalionssält för framliden påräknas.
Personligen bosatt i en del af provinsen, som ej har direkt gagn af denna anläggning, känner jag dock förhållanderne, och kan öfver dem yttra mig ojäfvigt, och med rent nii för landels allmänna bäs a
Af hvad redan blifvit anfördi, torde få anses visadt, atl delta företag är i hög grad fört jeni af understöd, och jag vågar sålunda hoppas, att R. o. Ad. icke skall vilja, genom obenägenhet att deråt förunna lånet, upskjuta arbetets företagande till en obestämd framtid.
Hr Ribbing, som nu anmäler sig, har visserligen i en förut i dag behandlad fråga förklarat, att han icke kan understödja företag, som icke'blifvit af K.
M. föreslagna; men flere andre ledamöter, som till en början uttalat enahanda åsigt, hafva dock, på ett såsom mig synes beröinvärdt sått sedermera underordnat dessa sina åsigter den princip, sorn af R. o. Ad. blifvit följd, nemi. att pröfva de ifrågasatta anslagens behöflighet utur inre grunder, och oafsedt från hvad håll de blifvit äskade; allt nog, alt de i grundlagsenlig ordning blifvit föreslagna, och af Ståndet opartiskt pröfvade. jag hoppas således, att ehvad invändning numera i detta afseende än må komma att anföras, sådant icke skall förhindra R. o. Ad. från att bifalla Betänk., så vida dess innehåll, såsom jag hoppas, pröfvas vara af vigt och gagnelighet för det allmänna.
Jag (ror ej att någon af de R. o. Ad:s ledamöter, som yttrat sig i frågan, har beshidt den möjliga nyttan för orten af ifrägavar:de anslag, men de som ansett anslaget icke böra beviljas, hafva gjort det på den grund, att frågan icke varit så utredd, att R.
St. nu borde, för att uprepa ett ord, som förut år begagnadt i denna fråga, fastlåsa 100,000 R:dr b:ko, innan man ännu vet om företaget verkligen kan komma till stånd.
Cederström här upgifvit, att en i Wermland boende person skulle hafva tillskrifvit honom med begäran, det han måtte förorda detta företag, under försäkran, att bolaget ämnar fullborda detsamma, äfven om icke något anslag bevMjas; men hvad detta beträffar, så torde väl många omständigheter böra af bolaget tagas i'betraktande, och blifva föremål för dess beslut, innan sjelfva företaget kommer till verkställighet, så att hvad Frih:n i detta fall anfört lill stöd för sitt yrkande, icke torde af R. o. Ad. tilläggas något afseende.
Frih:n har vidare åberopat
Hr Ofverste Erikssons yttrande.
Denne mans skarpsinnighet och förmåga att bedöma verkstållbarheten af ett företag, så beskaffadt, som det ifrågavar:de, lärer ingen hvarken kunua eller vilja betvifla, och om hans yttrande i detta fall Den 29 Juni e. m. 579 vöre grundad! å en på stället verkställd undersökning, samt med anledn. deraf nprättad plan, jemte kostnadsförslag, skulle jag visserligen icke tveka, att till detta yttrande sälta fullt förtroende, men så vidt liär blifvit upgifvel, har Öfverste Eriksson blott rest utefter Clarelfven, och derunder beskådat densamma, samt efter den öfvertygelse han vid det tillfället förvärfval, afgifvit sin förklaring öfver lämpligheten af sluss-anläggningarne vid Forsshaga och Dejeforss.
Detta förefaller mig vara ungefär detsamma, som om en IngeniörGeneral skulle resa omkring i Riket för ali utse försvars-ställen, och sedan yttrade, att, efter det omdöme han vid en hastig öfverblick af en orts beskaffenhet fattat, del eller det stället vore lämpligast för en fästnings-anläggning.
Han har dermed icke sagt, hvarken hvad kostnaden skulle utgöra eller inlåtit sig i detaljer, aug:de sjelfva fäslnings-anläggningen.
Skulle man härom till honom framställa frågor, så blefve tvifvelsutan hans svar, att, fastän han ansett företaget både lämpligt och nyttigt, så kunde han likväl icke förr än, efter noggrann undersökning på stället, hvarken beräkna kostnaden eller närmare bestämma huru anläggningen borde utföras.
Nu säger Öfverste Eriksson, att det ifrågavar:de företaget är nyttigt, hvilket är alltsammans; och man må väl icke förtänka, del en man, kunnig i sin sak, fällt ett sådant yttrande, utan att man derföre äger rätt, att af detsamma draga sådana slutsatser, hvartill det icke gifver någon anledn.