Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna <i«t af Utskottet föreslagne Rättegångssätt då Den 21 Maji. 63 tjuf uppgifver isig hafva enahanda brott antiagen å ett eiler flera ställen på andra orter begått, eller Rahsakningen dertill gifver anledning* Ropades Ja och Nej. Friherre Cederström: jagtrop att genoni Uiscussionen tillräckeligen blifvit upplyst, att den vid denna Riksdag antagne fångforslings. och bevaknings-anstalt skall fullkomligen förebygga den hittills varande osäkerhet
Vid fångars tränsporterånde, hvilken ensam synes hafva gifvit anledning till det af Utskottet föreslagna nya Rättegångssätt; och som detta i min tanka icke har något företräde framför det nu gällande j så inser jag ej något skäl att detsamma antaga.
Då Ridderskäpef och Adeln, genom de tvänhe sista besluten, blifvit dervid, att BrottmålsLagärne skola tills vidare orubbade fortfara; så Vet jag ej hvar* före en förändring i Rättegångssätt skulle bifallas, innart ett fullständigt förslag af Lag^ Comitén, rörande Rättegångs-ordning i Brottmål , blifvit utarbetadt.
Författningarne äro tydlige i frågan, huru förhållas bör, då en tjuf bekänner på sig flera brott å särskilta Or. ter begångrte.
Och jag tillstyrker således, att Utskottets Förslag, rörande detta ämne, äfven må förfalla; hvarom jag utbeder mig Eders Excellence, Herr Grefvens och Landt* Marskalkens Proposition - 6 o
Den 2 r Maji. allenast Utskottets Betänkande.
Lika litet tror jag, att visitationer, genom antagandet af den utaf Utskottet föreslagne method, skulle blifva flere, jin de, som nu anställas för att urskdja märkena efter spörappen.
Och då tjufven redan bär märket pä sig, kan jag ej inse någon fara för sedligheten eller moraliteten af den projecterade anstalten uppstår, utan förmodar jag tvärtom, att det är ganska väl, att en bol blir känd som en bof. Herr Stråle: Utskottets Betänkande grundar sig derpå, att endast 1'olicemagten äger rättighet aff: anställa undersökning, och ej å an-' dra än sådane, hvilka kunna anses misstänkta och icke äro försedde med betyg om sin fräjd, och då kan ej någon blifva förnärmad.
Då jag erinrar mig de tänkesätt, sorn förmärktes, när denna fråga på detta rum förra gängen var under öfverläggning, förefaller det mig ganska underligt, att man nu så mycket ifrar för införandet af detta här förut okända bestraffningssätt, af den svåra egenskapen, som brännmärkning.
Då dessutom en ny Strafflag skall utarbetas, Ocu förändrade straffgrunder troligen i flera fall antagas, så bör man icke utan största nödvändighet nu införa partiela förändringar i straffen , utan hellre vänta till dess att LagVerket kan fullständigt biffva till Riksens Ständers ompröfvande framlagdt.
Jag förnyar således min anhållan om afslag å Betänkandet.
Den 21 Maji. 61 Herr Cederskjöld:
Såsom ytterligare bevis för tjuf-stämplingens olämplighet, får jag anmärka, att då alla straff oemotsägebgen böra, så länge brottslingen tillätes att behålla lifvet, åtminstone lemna rum för förbättring, och följagtligen äfven för hoppet att ostörd kunna njuta frugten af den samma; skulle det vara i högsta grad orimligt, att genom ett outplånligt märke på kroppen försätta den olyckliga i den oupphörliga oro och frugtan, att det markta stället af hans kropp kunde under sjukdom eller eljest tillfälligtvis blottas, och han derigenom komma 8tt med föragt och afsky utstötas ur ett Samhälle, hvars agtning han genom den ärbaraste vandel rer dan hade lyckats att förvärfva sig.
Om en sådan människa skulle förbättra sig och sjukna, så hemställer jag, huru mycken barmhertighet det vora hos den Läkaren, som upptäckte och omtalte hans förra vandel.
Jag tror vådan af det föreslagna märket vara ganska liten, men deremot den allmänna säkerheten ostridigt vinna.
Den hufvudsakliga verkan är den, att förbrytaren tar sig till v?ra, då han bär ett märke på sig, som sätter honom i nödvändighet att vara försigtig, och betager honom hoppet att kunna ljuga sig fram.
I anledning af hvad den sista värde Ledamo»en behagade yttra, får jag förklara, att oagtadt jag för min del gerna skall vilja tro, och vågar till och med hop^ Dtn 21 ]\äafi% den förefallneDiscussionen ansåg sig böra föresll, jttt endast de tjulvar, hvilka dels undergått straff för tredje resan stöld
Och dels blifvit till lifstids arbete dömde, matte på det af Utskottet föreslagne gärt markas.
Ja och Nej. Herr Mannie af Rosenschöld :
Jag tror, att en bestämd pluralitet är emot brännmärkningen af sådana förbrytarej som 2 elfer 3 gånger begått stöld, men att åter meningarne äro mera d^de i frågan om lifstidsfångars märkande j j.g får således anhålla om
Proposition å denna sednare del af förslaget , ehu* ju jag är för min del alldeles enrot det samma >» Grefve Spens; Jag tror, att RioMerskapets, och Adelns tankar skulle blifva mera förena-* de, om Proposition gjordes derom, att endast de, hvilka äro till Jilstidsfä.ngelse dömde, mätte med ett outplånligt marke förses.
I anled-. ning af hvad Friherre Cederström yttrat, anhåller jag att få i så måtto förändra och förklara meningen af hvad jag sist hade äran anföra, att jag alldeles medger, det ett vidtagande af den anstalt , att märka de redan till fängelse dömde fångar skulle för dem innefatta en ny tillökning i det dem redan ådömde straff j pien att framdeles alla de, hvilka dömas till lifstidsfängelse, äfven dömas att blifva märkte, deremot inser jag icke något hinder.
Hans Excellence hemställde, om Ridderskap JJfen 21 Maji. 19 et och Adeln skulle finna lämpeligt att endast ifstidsfångar borde på det af Utskotte): upp. gifne sätt märkas.
Friherre Anckarsvärd9 Cyri Hinric:
Mycket ogerna ingår jag på ett område, som ensamt tyckes vara de Lagkunnige förbehållit; men jag kan ej dela deras tanka, att det vöre enligt med vårt Tidehvarfs upplysning, me4 dess lynne och esprit att införa bräpnmärkning.
Qm, såsom en Ledamot åberopat, brännmärket sättes å ett doldt ställe, skulle det ej tjena till annat än att åstadkomma en Lag, sorn ålägger hvar och en skyldighet, att undergå en, sedlighet pch moralitet kränkande, visita* tion.
Dessutom, då yi äga Fästningar med Garnisoner, mäste felet ligga i bevakningen , otn täta rymningar inträfFa, och skall någon rättelse äga rum, torde den hellre böra bestå i förbättrade bevakningsanstalter, än införandet af grymma Lagar.
Jag har för liten kännedom om Lagarne j andra Länder i allmänhet, för att kunna uppställa någon jemförelse emellan dem och våra.
Dock yet jag väl att brännmärkning brukas i Ryssland, men jag kan ej ingå derpå, att exempel derifrån af oss {ill efterföljd må hämtas.
Åtskilige yttrade härtill deras, bifall.
Jag tror ej, att någon Ledamot åberopat något doldt ställe, utan 64 Ven 21 Maji.
Herr Stråle: Utskottets Betänkande tö 3 nefattar icke någon ändring, utan endast en utveckling af förut gällande Författningar, hvilka stadga, att om tjuf bekänner brott å annan Ort föröfvade, skall uppgiuens sannfärdighet genom brefväxling med Domaren i den uppgitne Orten utrönas-
Detta har likväl icke alltid med tillbörlig noggrannhet iagttagits, och det är derföre
Utskottet ansett nöJ digt, att meddela en ytterligare föreskrift i detta afseende.
Förslag innefattar ingenting, som kan föranleda till förnärmande af någons lagliga rätt, utan går endast derpå ut, att Ransakning öfver ett brott, sora en redan förvunnen brottsling å sig bekant, kan ske utan hans personliga inställande i de fall, der ingen omständighet sådant fordrar.
Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, att det af Utskottet föreslagne ifrågavarande Rättegångssätt äfven måtte at Ridderskapet och Adeln affilås} hvilken Proposition med
Ja obesvarades.
Då nu ånyo föredrogs LagUtskoftets, dera 28 sistlidne April afgifne, samt den j6 dennes på bordet lagde Utlåtande , i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjerde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Martii meddelte Betänkande i frågan Den 21 Myt. 65 frågan, att de publique Auctoriteter, som å Kong!.
Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contracter eller Afhandling»? med Enskilte, aj må äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf 6j'elfve deröfver dömma; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt.
Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. half till 5 i eftermiddag att fortsättas.
Allmänna Besvärsoch Oeconomias - Utskottets, den 23 sistledne April afgifne, samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner om en friare handel med Svenska Skogs, producter.
Om de skäl stl fast, som föranledt Utskottet att anse en be. stämd önskan i detta Mål vara öfverflödig; så håfve vi, vid de föregående Riksdagarne, äfvensom vid denna, oförsvarligen användt vår tid, då vi sysselsatt våra Utskott och oss med öfverläggningar i de så kallade önskningsmålen ; ty i alla önskningsmål inträffa alldeles samma skäl, som i detta.
I alla äger Kongl. Maj:t afgörande rätten; i alla 6tår Kongl. Majtt på Ridd. 0. Ad.
Afd 9,10. 66
Dill 21 Maji. samma höga punkt, hvarifrån ämnets vidsträcktare omfattning bedömmes bättre än at oss^ Och i alla, både kunna och böra vi förlita oss på Kongl. Majtts vishet och Nådiga omsorg, att, oss ohördan, göra det bästa:
Och böre vi för dessa considerationer, nu ingen önskan ' yttra i detta ärende, så bör äfven förfaras på samma sätt i alla andra.
Med agtning för Constitutionen och vår deri förvarade rätt, anser jag mig berättigad att icke antaga dessa skäi, och då Kongl. Majrt låtit i en del af ämnet höra Allmänheten på Sockenstämmor; så kan jag ej tro annat, än att ju Kongl. Maj.t också hellre hör Nationen formligare representerad genom Ständerne.
Ämnet är ibland de vigtigaste vid denna Riksdag, och jag vågar alltså hoppas, att Riksens Ständer icke vilja visa sig så liknöjda, så kallsinniga för dess utgång, att de skulle vägra ett bestämdt förklarande af deras önskan deri.
Jag anhåller ödmjukast, att Högloflige Ridderskapet och Adeln behagade lemna sin uppmärksamhet åt denna sak, och täcktes deri stadga ett omdöme, att till Thronen frambäras.
I Utskottet har Fri. herre Edelcrantz så fullständigt, så upplyst och så nitiskt framställt det rätta i saken, att jag för min del gerna antager dess tillstyrkan.
Om den bifalles af Konungen, så synes mig obestridligt, att Svenska Export-handeln skall snart få en ny och så ansenlig tillväxt, att verkan deraf på Handelsvågen skall blifva, kan hända till flera millioner, förmånligare, än man nu vill tro.
Aldrig skall jag begripa något patriotiskt skäl för det Monopolium, sorn, för att gynna Den 21 Maji. 67 Köpmansinteresset, nekar Skogsägaren att sälja sin egendom till hvem han behagar, och och neka Staten den oändligt större fördel, som skulle tillflyta om Utiändningen finge här sjelf köpa sitt behof.
Med arithmetiska skäl har Friherre Edelcrantz bevisat, att frakten kostar Svenska Redaren mycket mera än den utländska, hvaraf följer, att den sednare kan betala mer för våra Producter, än den förre.
Tidepunktens penningeställning har lörsatt vare Köpmän och Skeppsredare i en särskild svår belägenhet, så att de icke heller kunna utsträcka sig till nya företag, och då nu således Skogsägarne icke få sälja till dem, så frågar jag: är det billigt, är det patriotiskt, att producterne skola liggä oförsålde, att Skogen skall ruttna , för det att våra Köpmän icke kunna, eller icke vilja köpa, och för det man på dubbelt sätt , dels genom ProductPlacat , dels genom öfverdrifven Tull, hindrar Utiändningen att sjelf infinna sig i våra hamnar, för att göra sin handel?
Jag tillstyrker ödmjukast, att Ridderskapet och Adeln täcktes antaga Friherre Ede!crantz’s mening, och den, såsom sin önskan, till Kongl.
Maj;t i underdånighet anmäla; och må det förlåtas mig, att jag tror, det Ståndet då först fullgör sin pligt till Nationen i denna fråga.
Herr Munck af"Rosenschöld, Eberhard:
Den sist talande värde Ledamoten har till en 68 Ben 21 Maji. del förekommit mig; Jag instämmer således med honom, och anhåller om Proposition till gillande af Herr Friherre Edelcrantzs, Utskottets Beänkande följagtiga, särskilta Förslag.
Alla Finance-operationer äro otillräcklige elier blotta palliativer, om de ej grundas pä ceconomiska anstalter, som lifva Näringarne.
Må Capiialisten söka sin fördel blott uti en tillökning af Silf•verfonden i Banquen, eller uti en indragning af Sedelmassan; Rikets fördel består i en ökad Production.
Men sjelfva penninge interesset lider genom Exportens försvårande och inskränkning-, ty behofvet af Växlar blir större, hvarigenom Cours och Agio stiga.
Till upplifvande af Productionen fordras, jemte ett tillräckligt RörelseCapital, den högsta möjliga afsättning j den minskas genom onödiga onera på Exporter.
Genom sina monopoliska rättigheter nedtrycka våra Skeppsredare våra egna Exporters afsättning, men befrämja andra Länders, genom att föra dem från ett Land till ett annat.
Sedan 1809 års HandelsTractat, i afseende på Finland, hafva förändrade Handels-förhållanden uppstått, som fordra motsvarande förändringar i våra HandelsFörfattningar, Den fria Importen af Trädvaror, på Utländska Skepp, som, enligt denna Tractat, är tillåten å den ena sidan, hade å den andra påltallat fri Export af dylika varor,.för att göra en nödig Contrebalance, men detta Correctiv har dock uteblifvit.
Utskottet hade bordt föreslå de anstalter, som äro af nöden, och ej inskränkt sig till att endast tillstyrka Ständer» na3 att hos Konungen i underdånighet öfver - Den 2 l Maji. 69 lemna vidtagandet af dem, Hans Maj:t sjelf kan finna nyttiga, utan att derjemte föreslå någon önskan om bestämda stadganden i detta ämne.
I alla andra Länder är Exporten mindre onererad än Importen ; i vårt Land är förhållandet alldeles motsatt, ehuru det var det ännu mera innan sistledne Riksdag.
Det är ej underiigt då, att Näringame här aftyna.
Hvad serskilt trädvarors Export angår, sä bör man ej betragta den blott i och för sig sjelf, utan i sitt förhållande till deras Import.
Sedan genom Handels-tractaten 1809 Finska, det viii säga Utländska trädvaror fått fritt på Utländska fartyg införas, kan väl ingen med något skäl påstå, att de icke likaså fritt böra få på Utländska fartyg utföras, som införas.
Frakthandeln beröfvar oss dessutom årligen mycket Folk, som gå i Utländsk tjenst.
Den inländska Productionen lider så väl häraf, som genom en försvårad afsättning till Utlänningen, och sjelfva Skeppsredaren lider åtminstone likaså mycket deraf, att färre Producter' blifva att utlöra, som att han får för sin handtering äfven Utlänningen att coneurrera med.
Skogarne förstöras ej, som man vill befara, genom en fri Export, utan genom svedjande, bränning till a ka, med mera , hvartill man föranledes af Trädvarornes försvårade Export.
Men blott temporaira tillåtelser till utförsel skada, och gifva anledning till skogens \ 70 Den 21 Maji. förstöring, för en blott momentel vinst!
Vore Exporten fri, skulle det mera löna mödan för Enskifte, att, göra strömmar flottbara, och de från kusterna långt aflägsna skogar skulle derigenom blifva användbara till Export.
OeconomiseUtskottet vill, att Målet skall öfverlemnas till Kongl. Maj:ts pröfning.
Jag tror, att Ständerne göra rättast, om de taga denna utväg, men jag yrkar då, att deras önskan må förklaras vara innefattad idet förslag Herr Friherre Edelcrantz afgifvit.
Jag instämmer uti den anmärkning, som redan blifvit framställd emot ifrågavarande betänkande j att nemligen Utskottet icke bestämdt yttrat sitt eget omdöme öfver de dit remitterade Motioner, angående ProductPlacatets upphäfvande och om fri Export af Trädvaror.
Jag delar med Utskottet den öfvertygelsen, att Kongl. Maj:t, som äger öfversigt af Rikets hela allmänna hushållning och af dess handelsförhållanden till andra Riken, 6amt är skild från de ensidiga interessen och åsigter, som någon gång kunna verka på Enskilta, bäst kan i detta, som andra fall, urskilja och besluta hvad som leder till Rikets gagnj men jag anser Utskottet hafva bordt i detta, lika som i andra Oeconomiska frågor, som dit re^ mitteras, afgifva bestämdt Utlåtande.
Betänkandet innefattar trenne frågor, vid hvilka jag utber mig få göra några erinringar.
Uti den första om Productplacatet af den Den 21 Maji. 71 10 November 1724 synes af Utskottets yttrana de böra slutas, att Utskottet anser dess hvilande för det närvarande nyttigt, och således till en del tillstyrkt bifall af min derom väckta Motion.
I händelse af återremiss, anhåller jag bestämdt, att
Utskottet behagade något närmare derom yttra sin tanka.
Uti den andra frågan om Export af Trädvaror åberopar jag Friherre Edelcrantz’s vid Betänkandet bifogade särskilta yttrande, hvilket så fullständigt utreder och på ett så öfvertygande sätt framstäl-: ler det rätta och för Riket nyttiga i detta afseende, att den minsta tvekan icke bör, efter min tanka, derom äga rum, och jag har dervid icke något att tillägga, utom det, att jag anser äfven en fullkomligt fri export af Trädvaror med främmande fartyg för Riket medföra nytta, utan våda för någon deraf följande olägenhet eller förlust.
Uti den tredje Artikeln eller om upphäfj vande af Kongl.
Förklaringen öfver Product-pia» catet af den 28 Februarii 1726, har,Utskottet afstyrkt bifall till min derom väckta fråga, på den grunden, att den inrikes sjöfarten, sorn af denna Författning anses skyddad, skulle genom dess upphäfvande kunna skadas.
Ehuru händelser kunna inträffa, då det vore nyttigt att utländska fartyg biträdde vid transporter emel. lan inrikes orter, såsom till exempel om Spannmål ifrån Skåne blifvit äfven med främmande fartyg förledne höst hitförd; har det likväl icke varit min afsigt, att på något sätt hämma eller minska den inrikes 6jöfarten, hvilken 72 Den 21 Maji. jag tvärtom anser böra uppmuntras, särdeles genom upphätvande af de hinder, som deremot uti några ännu gällande Författningar äro lagde.
Då jag derföre, i sammanhang med frågan om Productplacatets uppbäfvande, äfven yrkat ändring uti Förklaringen deröfver, har jag egenteligen åsyftat det sista momentet deruti, som lyder sålunda: ”Varandes Kongl Maj:ts egna trafiquerande Undersåtare icke heller tillåtet att med främmande fartyg hitföra andra jProducter, än de, som uti det Landet falla eller växa, hvarest det befraktade fartyget är hemma, och det allt vid ofvannämde vite och confiscation.”
Det torde häraf finnas, att nämde förklaring icke blott angår den inrikes kustfarten och att detta moment, utan mehn för de^ samma, kan upphäfvas.
Jag har, efter den ordning, som Utskottet följt| vid behandlingen af detta ämne, gjort några få erinringar vid Betänkandet.
För att öfver ämnet fälla ett bestämdt omdöme, fordras likväl rätteligen att betragta det i hela sin vidd och att undersöka, om de grund-' satser, på hvilka våra nu gällande Författningar om den utländska handeln hvila , äro de för Riket mäst nyttiga, eller om hela Sy-' stemet, och sålunda icke blott en eller annan föreskrift, bör åtminstone efter hand förändras.
Detta ämne är så vidlyftigt, att en mundtelig DiscUssion icke bör med dess utveckling förlängas.
Den 2i Maji* 73
För det allmänna omdömet finnes också redan så upplysande underrättelser och ibland dessa särdeles de af Friherre Edelcrantz meddelade, att jag endast kan ofullständigt uttrycka hvad som förut blifvit bättre sagdt.
Men då jag både vid denna och föregående Riksdagar väckt fråga dels om ProductPlacatels upphäfvande, dels om ändring uti flere andra prohibitiva Författningar, och under denna Riksdagen deltagit i de brydsamma öfverläggningarne för uppfinnande af utvägar att förbättra Rikets financiella ställning 5 så anser jag mig skyldig att förklara min enskilta fasta öfvertygelse, att alla så kallade
Financeplaner eller operationer endast skola blifva palliativer och ofullkomligt leda till ändamålet att bereda Rikets välstånd, om icke de Oeconomiska Författningar, hvilka hindra utvecklingen af Rikets Pro« ductions-krafter, upphäfvas.
Det är en länge omtvistad fråga, huruvida den activa handeln är för Sverige nyttig eller icke j jag tror den vara nyttig så vidt den kan utan monopoliska fördelar, hvilka alltid äro på Lan. dets bekostnad upprätthållne, men erfarenheten har lärt oss att den uppmuntran, man genom monopoliska Författningar sökt gifva den, icke gagnat Riket Vi äga val icke nog full - 74 Den 21 Maji. ständiga Statistiska upplysningar om våra Nä-, ringars och Productioners tillstånd vid olika aflägsne perioder; men vår närvarande ställning synes styrka de slutföljder, som upplyste män lemnat af deras under förflutne tider gjorde anteckningar, att Riket i den lifligaste af alla, nemligen Jordbruket, med undantag af de sista 20 åren , obetydligt framskridit i för. kofran.
Då naturhinder icke kunna anses hafva hämmat denna förkofran, måste orsakerne igenfinnas uti de administrativaåtgärder; hvarigenom man, på jordbrukets bekostnad, sökt att genom monopoliska fördelar gynna binäringar, hvilka det oagtadt här Icke funnit trefnad
Man åberopar, till stöd för den activa handeln, den tid, då Riketshandel var i Hansestä-" dernes våld; men det är likväl märkligt, att under denna tidepunct, som man anser för så neslig, kunde Sverige utskeppa Spannmål och Victualier till Tyskland.
Ännu oftare har man åberopat de vigtiga fördelar, som vår utrikes sjöfart tillskyndade Riket under kriget otn NordAmericanska FriStaternes sjelfständighet; men man glömmer härvid, att denna för Svenska flaggan ostridigt fördelagtiga conjunctur var tillfällig, och att återkomsten af en dylik icke kan nu förutses eller beräknas; det sedan den tiden ändrade Den 2 t Maji.
75 förhållandet emellan Europas Sjömagter är all* mänt kändt.
Så länge herraväldet öfver håfven kunde anses deladt, åtminstone göras stridigt, var äfven en mindre betydlig
Sjömagt icke likgiltig för de täflande, och den kunde då göra sin flagga ansedd och begagna sin aucforitet till fördel för sin handelj men så langeén Magt finnes, af hvilken det beror att så godt som i ett ögonblick tillintetgöra den Nations sjöfart, som kunde blifva menlig för dess eget interesse; så måste det vara oförsigtigt att i utvidgad activ handel söka en af grundvalarne för Rikets stigande välstånd.
En sådan handel minskar äfven det oberoende af andra, ett förhållande, som hvarje sjelfständig Nation bör eftersträfva.
Det gifves dessutom ett skäl, hvilket särdeles under närvarande conjunctur är vigtigt.
Man klagar i alla Näringar öfver brist på Förlag och RörelseCapital ; denna brist träffar isynnerhet Jordbrukaren , och så länge Sverige ännu till en stor del består af ödefält, som kunde blifva frugtbara, om Folk och penningar icke dertill saknades, är det således icke skäl att genom monopoliska fördelar uppmuntra till användande af dessa för inhemsk Production oumbärliga medel på en rörelse, som af alla fordrar det största förlag, nemligen utrikes sjöfart.
Capitaler bidraga derigenom mera att lifva utländsk än inhemsk Proi duction, och om fragtandet stundom medför en mer än vanlig vinst för dess Idkare, blottställer den honom oftare än andra Näringar för hela Capitalets förlust. 76 Den 21 Maji.
Då man jemför de interessen, hvilka vid denna frågas afgörande äro i en må hända mera synbar än verklig strid, så finner man den stora delens af Nationen, som äger exportabla Producter och behöfver vissa oumbärliga Importartiklar, samt således nästan hela Nationens fördel, endast motvägas icke en gång af hela den handlande Classen, utan endast af det inskränkta antal Skeppsredares interesse, och man förundrar sig då med skäl, att detta sednare så länge ägt öfvervigten.
Utan att ingå i undersökning, huruvida vårt försvar bör grundas på en betydande Sjöraagt, torde jag icke af någon sakkunnig blifva motsagd i det omdöme, att omtankan snarare och längre behöfver rigtas att förskaffa oss Skepp till våra Sjömän, än de sednare till våra Flottor, och ehuru de Sjömän, som egentligen erfordras till ÖrlogsFlottan, dertill särskilt bildas, är det icke tänkbart, att på Sveriges vidsträckta kuster
Sjöfolk skulle saknas till den största Flotta, som vi möjligen kunde bygga och un-; derhålla.
Om Utskottets Betänkande återremitteras, torde dessa Anmärkningar dervid få medföljs* - Den 21 Maji. 77 Herr äf Wingård, Johan, uppläste följande : Anförtrodd Styrelsen af en Province, i hvilken finnas de betydligaste Rikets Skogar, och der
Trädvaruhandeln utgör ett vilkor för tusendetals Familjers bestånd, fordrar min pligt, att jag söker fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på vigten af förevarande ämne.