Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta allika angeläget för vår frihet och för vår sjelfständighet. 2:0
Hvad slående armeens ställande på fredsfot vidkommer, så, när frågan är om en sådan indelt aimée, som vålör, sker detta förnämligast, icke genom minsknmg i ntimelären, utan derigenom att den, åtminstone hvad gemenskapen vidkommer, i fredstid får tjena för half lön eller sold, hvilket är billigt, då denna gemenskap merendels blott tjenstgör en månad af året och således har tillfälle att förtjena genom arbete elfva månader, och blir möjligt, om bevärts-inanskapets öfning blir utsträckt till ungefär lika läng tid med den indelta aromens.
Deremot, hvad den värfvade delen af vår stående aimee rör, så kan ej annan inskränkning göras, än till dess numerär, ifall den skulle befinnas för stor.
En del af våra värfvade regtten hafva snarare för knapp än lör stor sold.
Hvad officers-corpsen åter vid den stående och värfvade arméen vidkommer, så, ehuru man ej kan neka den sats, alt det är bättre att i en annee hafva för många än för få officerare, om man skulle vilja göra någon inskränkning i officers-corpsens numerär, borde det väl vara för att till en del använda de indragna lönerna för att förbättra den återstående delens lönevillkor.
Man skulle annars pä en gång begå tvänne orättvisor mot den, åtminstone hvad de lägre graderna angår, näst oflicerarne vid vissa Rysska cossackregtten, hvilka ingen lön få, sämst lönta officers-corps i Europa.
Den skulle få besvärligare tjenstgöring och trögare befordran.
I ekonomiskt hänseende torde det vara bättre med få officersplatser med försvarlig lön, än med många med knapp; i förra fallet gå ej andra in vid corpsen än de, hvilkas förmögenhet tillåter dem en längre tid tjena såsom surnumerärer.
Hvad nationnl-arméen eller bevärtn angår, sade jag, denna ej skulle vara att anse såsom ett supplement till den stående arméen; det skulle vara en från denna alldeles skiljd corps, indelad i egna regtten och med eget befäl, icke af krigare ex professo, utan, med undantag af vissa instructions-officerare, liksom gemenskapen, ej oftare soldater, än de skulle öfva truppen eller försvara fäderneslandet, de måtte annars hafva hvad befattning i samhället som helst.
De af befälet, som genom derför erforderliga examina vunnit officersgrad, borde hafva half lön af Staten mot dem i den värfvade arméen, men lika från lägsta graden till Regttschef, då det borde vara hälften af hvad en officer af andra 48S Den 9 Maj c. m. graden har på stat i den slående armeen.
Underofficeraren borde hafva lika med den i den stående armeen.
Exempel på en sa organiserad corps hafva vi i Danska Li fjiiga re—i-eg: le t, i Köpenhamns borgerskaps artilleri och infanteri, i Köpenhamns student-corps m. fl.
Att denna national-armee, 0111 den kraftigt skulle kunna bidraga till landels försvar, borde, i motsats mot hvad hitintills varit fallet, bestå af mer än ett vapen, är gifvet; alt indela någon del deraf till cavallen, vore kanske ogörligt, både för dyrt och mindre behöfligt; den borde bestå af artilleri, linietrupper och jägare.
O111 en sådan organisation af vårt nationalförsvar skulle medföra någon nytta, fordrades: 1:0 att hvarje conscriptionsskyldig skulle öfvas en månad, under hvarje af de fem år han är underkastad conscription, vid den hvarje reg:le tillhörande öfningsplats, som borde vara förlagd vid någon inom reg:tets stånd belägen stad, och att hvart femte år hölls ett allmänt mönstrings- och öfningsläger; 2:0 att, utom de tjenstgörande officerarne, hvarje reg:te vore försedt med särskilda instructions-officerare med full lön af Staten; och 3:o framför allt, att denna corps beviljades nödiga gevär oell ammunition.
Denna organisation af våra national-trupper skulle väl medföra kostnader; men jag tror att dessa, om ock- stora, skulle vara bättre använda, då dermed ändamålet för deras användande, ett säkert national-försvar, vinnes, än de mindre summor, hvilka, på det sätt vår beväring nu är organiserad, användas, utan att ändamålet någonsin kan vinnas.
Orsakerna härtill äro följande: 1:0 så länge bevärln skall anses såsom ett supplement till den stående armeen och exerceras af denna arme'es officerare, anses detta alltid såsom en bisak och kan icke annat ; skola de anföra den i fält, har hvarken officeraren tillit till soldaterna, hvilka han såsom oöfvadt landtfolk föraktar, ej heller soldaten förtro - ende till en officer, hvilken är honom främmande; 2:0 på det sätt vår beväring nu är organiserad, skall man aldrig göra sig angelägen om, att vapen finnas till för mer än den class, som för året skall exercera.
Det jernrika Sverige måtte väl ej hafva svårare vid att förskaffa sina söner de vapen, med hvilka de skola försvara sitt fädernesland, än Danmark, som ej jerngrufvor äger; det constitutionelt styrda Sverige måtte väl ej mera frukta för att låta medborgaren till öfning begagna de vapen, med hvilka han är kallad att försvara sitt fädernesland, än det suveränt styrda Danmark, hvarest ej blott 10,000 borgare, utom studenter, i Köpenhamn äro försedde med gevär, utan hvar bondson är soldat från 20 till 28 år.
Någon särskild krigarekast, med undantag af offieerscorpsen vid conscriptionen från landet och ett garde af nå gra - D e ri 9 M n j e. in. 4S9 gra hundra man, finnes der icke, hvad landtarmeen vidkommer.
Flottan har sin egen särskilda corps på stat.
Blir åtei national-armcen organiserad, såsom ett helt för sig, med egna officerare, skola båda dessa vara angelägna 0111 att uppi ätthålla corpsens anseende, hvad den militära öfningen i fred vidkommer; och derigenom alt en längre tjenstetid för gemenskapen uppkommer, skall förtroendet befästas mellan soldat och officerare ; genom från den slående armeen tagna instructions-officerare skall national-armeens befäl få del af de förbättringar, som tiden verkat i krigsväsendet, utan att desse officerare sjelfve behöfva ex professo egna sig åt krigsvetlenskaperna.
Genom inrättandet af rang-reg:ten inom denna annee, skall för Staten kunna besparas utgifter, då med dessa bör fästas det villkor, alt gemenskapen skall hålla sig sjelf allt utom vapen.
Sådana äro alla borgare-regtten i Danmark.
Deras organisation tror jag i många hänseenden är ilen bästa att taga till föresyn vid frågan om utbildandet af vårt national-försvar; det Preussiska conseriptions-systemet kan ej passa för andra länder än de, hvilka styras af despoter.
Från denna liufvudplan tror jag man bör utgå, om vi skola få en national-beväring, som skall kunna trygga vår sjelfständighet.
Så länge den deremot skall betraktas som en fyllnad till vår stående eller besoldade annee, skall man, vid händelse af ett nationalkrig, alltid hafva att vänta att se de scener förnyade, som 1808 års krig gaf; den skall blott blifva en sammanrafsad corps, utan krigsöfning, utan officerare, som kunna exercera truppen, som kunna förstå alt yrka dess rätt, — ty om än den stående armeen har surnumerärer, skola de blifva nödvändiga att ersätta afgången vid densamma, — utan beklädnad och, värst af allt, utan vapen.
Den kan väl, likt detta krigs-landtvärn, få dö för sitt fädernesland; men då, såsom den, ej med ära på slagfältet, utan af en, af brist på lifvets nödvändigaste be hof, af misshandling och vanvårdnad uppkommen fältsjuka.
Vid de förändringar och indragningar Utsk. framställt vid vår stående annee, vill jag icke fästa mig, ulan öfverlemnar det åt dem att skärskåda, som uppgjort planen för utförandet af ett krig inom Sveriges egna gränser; men vilja vi bringa vår national-arme'e till den ståndpunkt, att den kan vara att påräkna till landets försvar, är det nödvändigt, att den blir ett helt för sig, en oberoende corps, ett national-garde, hvars både officerare och gemenskap endast äro medborgare; vilja vi ej det, så, om vi ock anslå summor, stora nog för att öfva den en månad eller mer om året, skall den, utan officerare och vapen af alla slag, aldrig kunna trygga vår sjelfständighet, helst den förutsattes ej komma att användas, förrän den stående armeen lidit så stora förluster, att den ej är i stånd att ensam möta fien6 H. 6a D <> ii 9 Maj c. ra. den.
Fört' än vi
Få en sådan för sig sjelf bestående och öfvad nationa I-annee, lärer det ej vara råd
I ig t att göra några hufvudsak liga inskränkningar uti den nuvar., fastän den öfverlefva! sin tid; denna aimee var skapad för de tider, då för Sverige och dess Konung gällde Ludvig XIV:s ord; vi böra hafva en annee, sora kan säga — ”jag är folket.”
Vilja vi ej pä detta siitt med allvar organisera vårt national-försvar, så tror jag det är bättre, alt vi bibehålla vår besoldade eller stående aimee, sådan den nu är, med ökad lön för officerare och minskad prygel för soldalen, och låta vår conscription fara.
Ty, jag vågar tro det, erfarenheten af 1808 års krig och de sorgliga minnena deraf skola vålla, att denna conscription aldrig utgår i corps: den enda möjlighet blir att insticka den i den stående armeen; men då synes mig bättre att upptaga allmän conscriptious-afgift, så låg, att äfven den fattigare kan betala den; och då det är hvars och ens pligt och skyldighet att mera bidraga lill fäderneslandets försvar och bibehållandet af den bestående ordningen, ju större förmåner dessa lemna honom , att vi upptaga krigsgärd efter hvars och ens förmögenhet och värfva trupper.
Na 11 c k h o ff, Joh. Otto:
Då jag redan för mer än 8 år sedan emanciperade mig från gemenskap med 3:dje hufvudtiteln, torde jag, utan att kunna förebrås skråanda, våga yttra mig i det allmännna militär-inlresset.
Jag inskränker mig likväl till blott 2 af de corpser, hvilkas indragning StatsUtsk. tillstyrkt, nemi.
Lifbevär:s-reg:tet och Hallands bataljon.
Hallands bataljon började att organiseras i medlet af Juli månad i8t3.
Vid inspectionen af Generalbefälet i början af derpåföljde
September tillvann sig densamma ett så välförtjent loford, att den, i medlet af samma månad, således blott 2:ne månader efter detta vapens uppkomst, kunde anförtros den vigtiga strandbevakningen emellan Höganäs och Helsingborg.
På våren återvände bataljonen hem, roen hade derefter icke länge varit skingrad, när den ånyo kallades under vapen och erhöll order att afgå till Norrige.
Den embarquerade på kanonslupar och hade, under uppgången till Fredrikstad, tillfälle att blifva tillförlitligen pröfvad, och stod profvet.
Den debarquerade sedermera och användes till fält-tjenstgöring.
För båda dessa falt erhöll den af befälhafvaren, Amiral af Wirsen, de mest smickrande loford.
Man påminne sig, alt Wirsén var sparsam i loford, så väl som i ord.
Detta bevisar, att en bevär:s-trupp, med eget godt befäl likväl, kan, efter en kort ändamålsenlig exercis, med fördel användas, oberoende af gammal stam.
Beträffande Lifbevär:s-reg:tet, har jag inhemtat, att detta reg:te, efter 12 dagars exercis, kunnat, utan särdeles bekymmer hos befälet, ställas i linie och visas; att detsamma, efter 20 ä 24 dagars exercis, med temmelig tillförsigt Den y
Maj c. m. af befälet, kunde till manöver ställas i bredd med gamla truppen.
Det bevisar äfvenledes, alt corpser af denna beskaffenhet, försedda med eget godt befäl, kunna användas, oberoende af gamla truppen; men befälet måste vara sådant, som dessa begge corpser ägde och siga.
Den erfarenhet, jag samlat på deuna bana, bar öfverlygat mig, att en bevär:s trupp bör exercera åtminstone io dagar om året, 3 år ä rad, för att uppfylla sin bestämmelse emot fienden.
Jug uppträder icke för att tala, hvarken för, om, eller emot det utlåt., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Mina skäl derför äro, att jag icke kan tala för en sak, som strider mot mina åsigter; all jag icke vill tala om ett ut låt.
, som jag önskade aldrig blpfve omtaladt; och alt jag icke bör tala emot ett betänk., som så litet talar för sig sjelft, och mot hvilket så många andra ledamöter afgifvit yttranden.
Jag uppträder egentligen i anledn. af en ledamots inom detta Hus på f. m. lemnade uppgift eller anförande, i anledn. af detta utlåtande.
Det var Frih. Fock, som yttrade sig sålunda:
''Ytterligare önskade jag, att man inom armeen, innan några nya modeller och inventioner antagas, först ville göra noggranna försök; på det ej, såsom det skett med våra nya lavetter, hvilka nu, sedan alla batterier dermed aro försedda, befinnas för svaga, till lika stor skada för det allmänna, som för den förtjenstfulla inventorn, hvars förträffliga ideer blifva misskända, då resultaten af våra sednare försök med deu nya materielen komma till allmänhetens vetskap.”
Det är mindre med hänsigt till detta Stånd, än på det allmänheten må erhålla kännedom om huru med denna sak sig rätteligen förhåller, som jag nu begärt ordet.
Fork har, då han i denna fråga för första gången uppträdt inför R. o. Ad., ställt sina ord så, som om verkligen någon stor fara vore å färde eller större misstag begånget, än som i sjelfva verket ägt rum.
Jag vill icke påstå, att lian gjort det med afsigt; men man bör afväga sina ord så, att de icke svnas innefatta en beskyllning, dertill ingen anledn. gifves för den, som ägt tillfälle att göra sig underrättad 0111 sanna förhållandet och förstår alt bedomina detsamma.
Jag skall nu för R. o. Ad. framlägga förhållandet i sin rätta skepnad, dervid jag torde blifva något vidlyftig, hvilket R. o. Ad. behagade ursägta. R. o.
Ad. torde erinra sig, att vid 1828 års riksdag begärdes och beviljades anslag för 16 nya faltbatterier, hvilken tillökning i materielen grundade sig på ett af den förtjenstfulle inventorn, Frih Wrede, uppgjordt systeme till cn på alldeles nya grunder fotad lavett-construetion.
Dessa 16 batterier skulle bestå af 11 st. 6-pundiga, 3 st. 12-pundiga och 1 2,4'pundiga batterier.
Verkliga lavetter gjordes Ddi j
Maj c. m. lill 6 stycken af deri 6-pundiga constructionen, med hvilka anställdes ganska ihållande försök både med marscher och skjutningar, till ett öfverdrifvet antal skott, som dessa lavetter fullkomligen uthöllo.
Sedermera gjordes afven försök med lavetterna för 12-pundiga kanoner, hvilka voro lika med constructionen för dem om pund.
Således finnes ingen anledn. att påstå, att icke försök med dessa lavetter blifvit anställda.
De 1 1 st.
6-pundiga batterierna blefvo först färdiggjorda, och ingen enda af dessa lavetter har sedermera under bruket visat sig icke motsvara ändamålet; men ett mindre lyckligt förhållande har verkligen inträffat med de öfriga 5 batterierna, d. v. s. med den conslruclicnen , som var afsedd för 12- och 24-pundingar.
Med dessa hade försök blifvit anställda, ehuru — jag medgifver det — icke till den stora utsträckning, sorn ägde rum med la vetl-constructionen för 6-pundiga kanonerna, hvilket härledde sig från en hushålls-princip, sorn icke torde böra klandras.
Sådana försök äro nemi. ganska kostsamma, genom den ammunition, som åtgår till skjutningen.
Då man nu ägde ett bestämdt resultat af den 6-pundiga modellen, och constructionen för den 12-pundiga var grundad på samma princip, med den tillagda styrka, som naturligtvis fordrades till begagnande af grofvare pjecer och större laddningar; så hade mari allt skäl förmoda, att äfven dessa lavetter skulle i framtiden visa sig lika uthålliga, som de, hvilka på det strängare sättet blifvit pröfvade.
Resultatet har blifvit annorlunda — det medgifver jag — men den skada, som Frih.
Fock kallar stor, inskränker sig i verkligheten till att vara ganska ringa.
Man har anställt vidare försök med dessa sednare lavetter, och kommer, på grund deraf, att ändra denna lavett-eonslruction.
Denna ändring inskränker sig till att öka dimensionen på sjelfva lavett-plankorna, hvarigenom de blifva tillräckligt uthålliga äfven för det ifrågävar. pundtalet, och kostnaden härför uppgår icke till mer än 10 r:dr b:co för hvarje lavett, hvilket gör för helt batteri 80, låt vara 100 r:dr och följaktligen för de 5 batterierna 5oo rtdr.
Om deremot den ammunition, som erfordrats för att undersöka denna lavetlconstruction, blifvit bortskjuten; så hade kostnaden derför blifvit icke blott 5oo r:dr, utan flera gånger den summan, emedan de större pjecerna erfordrade större laddningar.
Sålunda tror jag icke, att genom det anmärkta förhållandet någon verklig skada uppstått, ej heller att den obetydliga ändringen af de omnämnda lavetterna kan anses härröra från något begånget fel eller klandervärd uraktlåtenhet, helst det iakttagna förhållandet grundade sig på principen att hushålla, och, på sätt jag upplyst, hushållning äfven vunnits genom hvad sorn skeft.
Att ingalunda utgången med lavett-conslructionen kan minska inventorns förtjenster, lärer icke kunna ifrågasättas, emedan förtjensten af hans Den g
Maj e . m. uppfinning icke inåt te bero deraf, att otillräckliga försök blifvit anställda; oell lians förtjenst måtte vara lika stör, när det visar sig, att man, med iinga förändring uti sist— omnämnda constrnctionen, kan vinna lika fullkomlighet uti densamma, som man vunnit med den 6-pundiga, hvaraf vi äga största antalet af denna materiel.
Hr Peyron: Gustaf Abraham:
Jag vill icke nu upptaga Ståndets tid Icke heller är jag beredd att bemöta det af Gr.
Frölich gjorda anförande ang:de K.
Krigs-collegii förvaltning; utan anhåller jag blott, att en annan gång få aflemna de upplysningar, hvarigenom de framställda påståendena skola vederläggas.
Jag vill endast, i anledn. af den siste värde talarens yttrande, nämna, att, i händelse han velat yrka en sådan redogörelse för mitt anförande i sista plenum, skulle jag af revisions-berättelsen för i836 och i837, hvilken jag medtagit, kunna upplysa hvad jag menat.
Jag har uti mitt skriftliga yttrande hänvisat till dessa upplysningar, som den värde talaren sjelf kan inhemta af det exemplar af revisions-berättelsen, hvilket han, såsom riksdagsman, erhåller.
Ehuru det icke torde vara skäl att förmoda, att StatsUtsk. kommer, med anledn. af de uppgifter, som i f. m. blefvo lemnade af Frih. Fock, rör:de den skilnad, som äger rum i kostnaden för underhållet af en artillerist och en lifgardist till häst, att frångå sin åsigt ang:de angelägenheten att icke förminska Stockholms garnison; skulle jag dock tro, att, då R. o. Ad. har sig bekant, att flere personer finnas inom detta Hus, tjenstgörande vid Lif-gardet till häst, man kan vänta, att, ifall Frih.
Focks uppgift är felaktig, densamma bör rättas.
Jag får då förklara, att Friherren, vid afgifvandet af den allmänna upplysningen, förmodligen beräknat gardisten med häst, men artilleristen utan häst, hvilket skall visa sig klart af följande utredning.
Beklädnaden för en häst-gardist utgör för år 85 r:dr.
Aflöningen för i år, som är skottår, 52 r:dr 24 sk.
En skilling för hvar matportion uppgår till 7 r:dr 3o sk.
Vidare 2 skålp. bröd om dagen under 36o dagar (för 5 å 6 dagar bestås honom intet) gör 3o lisp.; värfningspenningar 5 r:dr; med ett ord, summan gör 174 r:dr 6 sk.
Fock har deremot uppgifvit denna kostnad till 270 r:dr; och det är derföre jag trott mig böra ådagalägga, att verkliga kostnaden icke utgör mer än 174 r:dr 6 sk.
Friherren har äfven sagt, att gardes-regtets beklädnad är ställd på 2, men artilleriets på 3 år.
Huru det kan förhålla sig vid artilleriet, är mig obekant, men gardesreg:tets beklädnad är ställd på durchschnilt, så att några persedlar äro beräknade för 6, andra för 3, och åtskilliga Den g Maj e. m. för i år; och sålunda förhåller dist sig i intet afseende så, sorn Friherren påstått, hvilket yttrande derföre icke kati förklaras annorlunda, än såsom jag nämnt, nemi. att lian beräknat gardisten nied häst, men artilleristen utan häst, hvadan ock skilnaden blir lätt begriplig.
Sprengtporten, Jac. Wilh.: Ehuru R. o. Ad. sannolikt icke vantar utaf en ledamot af StatsUtsk., att lian, efter i dagars diseussion, skall uppträda, för att vid dess slut upptaga ens den ringaste del af de anmärkn:r, som förekommit emot Utskts förslag, anser jag mig likväl pligtig, af skyldig högaktning för detta Stånd och för de ledamöter, som yttrat sig, alt upptaga några af anmärkn:na, i den förhoppning, att mitt svar tilläfventyrs skulle kunna, i åtskilliga delar, leda till ett annat bedömmande af StatsUlskts åtgärder. StatsUtsk., mine herrar! har i sanning vid delta riksmöte icke haft ett särdeles lätt uppdrag att fullgöra; och örn någon skulle vid Utskts första tillkomst hafva velat ställa tless lmroseop, skulle det tvifvelsutan icke behöfts mycken skarpsinnighet, för att inse, att det skulle blifva svårt för Utsk. , i betraktande af den stora skiljaktigheten emellan opinionerna och anspråken på ena eller andra sidan , att framställa förslag , med ringaste förhoppning att förlika dessa opinioner eller förvärfva sig bifall.
StatsUtsk. har sålunda, såsom det synes mig, och så vidt jag, såsom dess ledamot, bedömt dess handlingssätt, handlat rätt, då detställt sina förslag på en sjelfständig grund och följt sin instruetion, hvilken bjuder, att, när å ena sidan anspråk finnas för behof, som äro nödiga för landet, — och dessa anspråk jufvas icke till ytterlighet af StatsUtsk., — tillse, huruvida ej på andra sidan möjlighet gifves, att, genom indragn:r, sådana, sorn omtalas uti 3o §:n Riksd.Ordn., finna en väg lill målet.
StatsUtsk. har i allmänhet lagt till grund för sin behandling af 3:dje hufvudtiteln K.
M:s egen nåd. propos., i hvad den har afseende på utsträckta öfuingar för arméen och bevärtn.
Uti den nåd. propostn yrkar K. M. , — jag erkänner det, — icke så särdeles betydliga tillökningar lili ordinarie statsanslaget; men saminanlagdt med hvad sorn är äskadt för extra-statsreglertn , hvilken tilläfventyrs omfattar föremål af jemförlig vigt med det, att bibehålla ett par 1000 rotar mer inom armeen, utgjorde summan omkring 600,000 r:dr årligen.
Å andra sidan yrkades från alla Stånd på de aldra strängaste besparingar i Statens utgifter.
Särdeles genomgripande förslag framställdes.
De angingo ingenting mindre än halfva armeens indragning; inställande af bevärtns vapenöfningar; Stockholms garnisons reduetion till ett alltför litet antal, för alt kunna bestrida tjenstgöringen , hvilket jag nu endast nämner, på det R. o. Ad. deraf må kunna bedömma hvad jag redan sagt om de svårigheter, mot hvilka Utsk.
Den 9 M aj e. m. 4<J?
haft alt kämpa vid fullgörandet af sitt uppdrag, och på det R. o. Ad. må finna, att om Utsk. ådragit sig någon missbelåtenhet inom detta rum för dess behandlingssätt af 3:dje titeln, orsaken dertill torde, till någon del, igenfinnas i sjelfva uppdragets beskaffenhet.
SlatsUtsk. har icke inkräktat på något annat Utsk:s gebit eller trädt grundlagen en hårsmån för nära.
StatsTJtsk. har icke handlagt andra mål och ärenden, än dem, som angå statsreglerrn , dem, sorn blifvit till Utsk. remitterade, och dem, som till sin natur ovillkorligen tillhöra StatsUlsk:s befattning.
Alla förändringar i värfvade armeen äro beroende af Ständernes anslag.
Frågor ronde reduetioner af den indelta böra, enl.
So §:n Reg.Ftn, afgöras af Konung oell Ständer gemensamt.
Den beslutande formen är å Ständernes sida således i denna del den rätta, hvaraf äfven följer, att dessa frågor falla inom StalsUtskts gebit.
På samma sätt förhåller det sig med bevänns vapenöfning!)!', hvilka bero af anslagets storlek, och enahanda är förhållandet med armeens materiel.
Att några af dessa frågor vid föregå!e riksdagar blifvit behandlade af Ekon.Utsk., bevisar, i min tanke, ingenting i sjelfva saken, utan endast alt man vid dessa riksdagar önskat att se dem så behandlade.
Man synes till någon del hafva missförstått Utsk:s mening , och man har fästat en synnerlig vigt vid de tabeller, som åtfölja Ulskrs förslag.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att dessa tabeller, utom att de innehålla upplysningar i åtskilliga tilläfventyrs mindre kända omständigheter, hufvudsakligen äro att betrakta endast såsom en förklaring öfver Utsk:s moliver.
Utsk. har, efter sina antagna grundsatser, funnit sig icke böra tillstyrka R.
St. att bifalla de ordinarie-anslag, som af K.
M. blifvit begärda, innan en allmän plan för försvarsverkets organisation blifvit Ständerna meddelad.
Och då Utsk. ansett sig pligtigt alt redovisa för sina åtgärder, har Utsk. också trott sig böra framlägga sina skäl fullständigt.
Man har yttrat, att StatsUlsk. skall hafva trädt 36 §:n Reg.Ftn för nära, eller att Utsk. skall hafva framställt förslag, i följd hvaraf möjligtvis embetsmän eller officerare kunde blifva afskedade mot deras vilja.
Jag föreställer mig, alt ingen kunnat uppfatta meningen så , utan att missförstå Utsk:s afsigt.