Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Linde « r . rars Gabriel Berger - - Lars Nohrstedt - - - ^ Magnus Fahlström - - Magnus Hellsen - - - Magnus Schenström s ^ Mans Erlandson - 5 - A s Philip Engström - - Alls Philip Engström - - Nilo Philip Moberg - - - rs r8 r 2§ . 5 18 - 7Z i ? 10 - 87 7 — - ro 2 22 I?
11 57 i -5 2-, !-9 242 14 2 81 12 - -28 -9 16 r -58 7 -7 2 4 55 12 7 12 11 6 69 1 1 6 44 7 i 2 55 5 5 64 9 1 2 105 11 16 55 5 6 i? -4 81 18 -4 2; 14 5 r 68 1 ; -5 1 4 Z09 16 6 129 -8 r 66 -4 10 - 4Z Z -9 28 6 5 - 45 12 19 49 1 19 58 -7 6 2Y -5 9 5! 6 19 Z2 -7 8 11 - 26 16 2 r 67 -5 14 r 4! -9. 6 » 7° 6 9 98 12 r; ;r -5 9 Z9 r i 16 i Reute - Den 9 Mars. e. m. 5i5 Lieutenant Majorn Felldrick Konung Nils Eustaf Halldin ; - - 84>H r Olof fundin - - - « - i? 11 t Olof Janson Weslen - r - Zi r; 17 Pehr Eggertz - - - - - l;y I 8 Per Hindric Hedenblad r r^o 9 Pehr filljenmark - - s - t) IZ 19 25 7 4 Pehr Moreus ; - r - - ;6 1; i?
Samuel Carlborg - - - - r? -9 9 Gustaf Ill:s Silfwerwerk bUMML j 4-74 ; 11 Stora Kopparbergs Krono-Wag den 2 Februari 18IO. a^nt.
Lranclberg.
Lika lydande med viiZmalet intyga ^.ucl. kolbeimer.
I. ^s. b/lunclrtell.
I anledning af detta lviemol-ial, beslöts, at t ;:te !>ckom. efter orden Bronan betalas, stulle tilläggas: jemte alla öfriga af Regeringen alag, de afgifter, at in nuturu aftilwerkningen utgå.
Herr däorclen8tolpe, ^.nelers, fragade, huru förhallas stulle i fall en person, fom wore i tjenst bodde annorstädes, an der hans egendoni wore belägen, och hwarest han dä ffulle betala sin statt?
Grefwe O? la Qarelie swarade, at Bewillningen altiv ffulle erläggas pa det ställe en person wore statcstrifwen.
I anledning af denna anmärkning, ftreffog ZlS Den 9 Mars. e. m.
Friherre ^lannerbeim, at l sammaöcko. i stället för biifwer skattskrrfwen ssulle sattas är skattstrrfwen.
Ytterligare i anledning af det stadgande, at Husbonde borde wara answarig för Torpares och underhafwandes statt, yttrade Friherre 8tjernsteät sin önstan, at (?on, triKutionernL mätte af Köpmannen hos Torpare m. m. clireöts fa upbäras.
Grefwe 6^llenborA, polian IgsnninZ, förklarade sig icke kunna bifalla et sadant förslag, font alagger en emot all xrincipe af rättwisa stridande förbindelse.
Grefwe O? la. 6ar clio framställde det satt, hwarpa denna upbörd förut blifwir förrättad, och förklarade, at Urstottet nu ansett billigast, at en Husbonde anfwarade för sine underhafwandes ulstylder, emot det at han agde rätt, at hos dem söka sin ersättning.
Grefwe l-lamilton, /ixol. Sedan Frälsemans pantnings-ratt under denna Riksdag blifwit afsagd, tror jag det wore bättre, om Konungens Befallningshafwande äireÄs finge göra upbörden.
Grefwe ve la 6aräie erindrade, at denna pantnings-ratt ej wore afsagd, utan endast billigt instrankt.
Herr Den 9 Mars. e. m. 517 Herr östenborg, kellr, önskade, atnoga mätte bestämmas, hwad som med uttrycker Tjenstehjon egemeligen menades?
Grefwe Lilienborg tilstyrkre, ar, i afseende pä förewarande staga, der mätte förblifwa wid förut gällande Författningar.
Grefwe De 1^ Laräie trodde, at Utskottets förslag wore sa billigt, at det uran swärighet kunde antagas.
Grefwe Lilienborg yttrade, det wälwara utan alt ändamål at nu åberopa detz i denna och siera omständigheter anförde särskildta yttrande i Bewillnings-Utskottet, som til Riksens Ständers pröfning betänkandet åtföljt, sedan detz och andre» enjkildte yttranden ifrån Urskottet, aldrig blifwit hos Ridderskapet och Adeln upläste och Bewillningsmakt behandlas med den skyndsamhet, at de enstildte yttranden icke komma lil behörig granskning, men ansag sig böra förklara sit mitznöje öfwer et sadant behandlingssätt af förewarande wigtiga ärende.
Herr käblman yttrade, at med betänkandet följt ätskillige Ledamöters i Utskottet särskildta tankar, hwilka ej blifwit uplästa.
När man med afgörande: sä skyndade, at desse ej nu finge föredragas, wore det swart at dömma om, hwad som i denna staga wore rätt.
Loclsrgtröm, sacob, yrkade, at Husbonde borde älaggas at betala för sina under - 5i8 Den 9 Maro. e. m. derhafwande.
— Der kunde troligen ej komma i fraga, ar Frälse-Bonden blefwe sä betungad, at någon wada för ägaren kunde upkomma, men om agaren sa illa behandlade honom, matte det ock bliswa hans sak at fastna för den utarmades utffylder.
Ridderffapet och Adeln gillade härefter detta klomem af Utffotters förflag, äfwen som det 6:te Momentet rörande 'ckaxerinZS-liderne, likwäl med åberopande af Ridderffapets och Adelns förut fattade bestut, hwarigenom til Kongl. Maj:t i underdånighet blifwit öfwerlemnadt, at för innewarande ar jemka liderne för ckaxerinZ och Upbörd. Wid 2 §. af denna ^rticel, och i anledning af fragan omLompromiss-Rätternessammansättning, yttrade sig Friherre Mannerheim.
Jag finner af Förstaget, at Lompromis8-Rätten är ärnad at bestå af ; Ledamöter, 2uie som wäljas af^axerinKsclommitteen, 2:ne Utsedde af den klagande och en som wäljes af de fyra.
Deraf följer, at 2 alrid hafwa (.'ommitteens interesse, och 2 et deremot stridande, sa at en förening dem emellan, om walet af den ;:te Ledamoten sällan är ac förmoda.
De böra således merendels stadna i paria vota.
Pl förekommande af denna olägenhet, torde jag fa föra Ridderffapet och Adeln pa det af Präste-Skändet upgifna förflag; at nemligen af Landshöfdingen matte förordnas 2:„e inom lgistMet boende Oompromis^aric-r, 2:nr Utnämnas af den klagande och den z:ke tilfättas af haxerinZs-Lommitteen.
I denna Metliocle torde kanffe wara mera warfamhet än i den Den 9 Mars. e. m. 519 den som Utffottet föreflagit.
En Ledamot af laxermzs Lommicreen synes mig wara tilracklig.
Och litXeriiiFS-Lommittecns förut nästan öfwerwägande interesse blifwer derigenom förminffadt.
Grefwe vs la 6Är6ie.
Jag anhaller at fa swara den warda Ledamoten, at Utffottet i sit förstag förutsett möjligheten af votL och afhulpit olägenheten deraf genom Lottning emellan ve bägge nämnde personerne.
Delta ffäl bör således icke wäcka någon förändring i förstaget.
Utfforret har detzutom här följt den princip som i Riksens Ständers flästa författningar under denna Riksdag warit radande, at '.vid angelägenheter af denna beskaffenhet sä litet möjligt kunde wara, anlita och nyttja Kronans Embetsmän, i synnerhet da de ofta kunna wara åklagare.
Grefwe körner, Häolk 6örsn.
Jag kan ej föreställa mig denna kompromiss-Rätt, annorlunda än fason: en Imimlicm af Det synes mig da wara rigtiqt, at en klagande waljer rwä och Lommitteen twa Ledamöter; häldre än at d n femte af detza utwaldes, ffulle jag tilstyrka ac han af Landshöfdingen wore förordnad.
Om Landshöfdingen säsom Ordförande i vErin^s-Oommme-> fful> le finna at jag blifwir för lägr taxell, hanffjurer han maler til Lompromiss-Rätt.
Likafä om jag ffulle finna mig för högt taxerall.
I detta fall ffulle efter Friherre ^simmli-ims förstag
Landshöfdingen såsom klagande nämna 2 ^ompromisslli-mr och såsom innehafware af Kronans Ratt afwen twa. Z2o Den 9 Mars. e. m.
Jag hade dä alla fyra emot mig, och den femte, som af LvmmittLsn ffulle utnämnas, more ock troligen altid i Landshöfdingens interesse för at understödja committeens åtgärd, och den jemnwigt som bör wara' grunden för sammansättningen af all compromiss-Nätt, wore til den klagandes förlust, förlorad.
Friherre klannsrkeim förklarade sig ej kunna inse, hwarföre just den af HennZs-^ommitteen tilsatle Lompromissarien, ffulle wara den enffildte Medborgarens motståndare wid detta tilfälle. Grefwe Os la 6ar6ie yttrade, at detta endast kunde aga rum när Landshöfdingen ansäge någon person för lågt tsxergck Friherre l^snnerlieim inwände, at afwen wid delta tilfälle Parten ägde Lomxrolnissarjer som bewakade haus rätt.
Grefwe von läanri n§sliau86n förenade sig med Friherre ^lannerkeiln, och tilstyrkte hans förflag.
Friherre Onäerström, ^Lcod.
Troligen mätte afsigten med Compromiss-Räller wara, at fa ^xLrinZen ytterligare och owäldigt granstad.
Min öfwertygelfe är i följe häraf, at den tgxers^e mä wäija 2:ne, Landshöfdingen pä Konungens wägnar 2:ne, och en af Bestattnings-Oommitteen utgöra den ;:te af Oompioinissarierne.
Jag kan aldrig föreställa mig at någon laxeiinZskan blifwa sä illa wald, at del; Ledamöter skulle emot bättre Den 9 Mars. e. m. 521 bättre wett och wilja för högt taxera någon, och kan således ej instämma i den af Herr Grefwe ve la 6 arli i 6 yttrade farhaga för wald hos den af Lommittesn tiljam Lommissarien.
Grefwe ve la 6ar6ie anmärkte at i sädant fall denna Rätts sammansättning blefwe alt för mycket til den enskilde klagandens fördel.
Herr lvlannerstam, polian, yttrade i likhet med Grefwe körner, det han ej kunde anse Lompromiss-Rätten annorlunda, än såsom en ^u och da han fann det af Friherre iVlrmnerbeim upgifna förslag til desi .samrnansättning närmast ledande til andamalet, wille han för sin del rilstyrka desi antagande.
Grefwe ve la Laräie ansäg detsamma wara stridande emot rättwisan.
Grefwe körner, ^Lclolk 6öran.
Wid den sammansättning af kompromiss - Rätt som Utstottet föresiagit, synes man hafwa antagit, at LeDamöterne af vsxerinZs-Lommitteen kunde anses såsom Parker emot den taxerare; för min del kan jag ej finna denna syn-pmE rigrig eller inse hwad interesse någon laxermos - Man i allmänhet kan aga at taxera nägon för högt.
De egenteliga Parterna aro den som ffall betala och den som skall upbära Bewillningen.
Ester samma principer för sammanställningen af en , bör således dm klagande nämna rwa Ledamöter, Landshöfdingen pä Kronans wägnar twä, och om man sä wil detza fyra den femte.
Gref - 522 Den 9 Mars. e. m. Grefwe ve Is 6arclis.
Det matte något mistförstand har ligga til grund för wara olika tankar, och jag tror at Friherre I^snnert^im saltat saken orätt.
Föreställom ost ar någon klagar öfwer at hafwa blifwit för högt tsxerscl.
Ac afhjelpa denna händelse, ar ju den Lompromi88 Rätt Utskottet föreflagit, och hwarest den klagande utnämner ?:ne Ledamöter, der säkraste medlet.
Föreställom ost ater, ar Landshöfdingen finner någon wara för tägt tsxersä, da nämner han såsom klagande twä
Ledamöter och derigenom upkommer lika rättwifa pa bägge sidor.
Jag kan ej finna annat, an at Utskottets förslag ur denna fyn-punck ar rigtigt, och ar det altitz mätte wara isxsrin^seomrnNtSen8 och dest Ledamöters imere^e at emot Parten förswara den gjorda ^sxerm^en Denna Part ma wara en enskild man eller ock Kronans Embetsman.
Friherre Lscler8tröm, ^gcol>.
Jag kan ej infe hwad Intere88s 1axsring8-Lommittesn och desi Ledamöter skulle kunna hafwa, at uci en <^omxromi88-Rätt handla såsom Parter, om icke en vfwerdrifwen egenkärlek och begärelse ar fa ratt.
Om de äro redlige män, wilja de ej belasta den ena mer än den andra; men af samma stal som Grefwe vs Is 6sr6ie kan misttanka dem för et sadank förfarande, kan vcksä jag rro, ar om rwenne af dem blefwe Lompromisssrier och twenne nämndes af den klagande, Veste wid walet af den 5:te skulle stadna i paris vots.
Ester Utskottets förslag, skulle dä den femte genom lottning tilfättas.
Det wil säga at stumpen skulle afgöra, antingen fördelen skulle wagg at lsxerinZ8 - LommittLLN8 eller den klagans Den 9 Mars. e. m. 52Z klagandes sida.
En sa osäker grund förrättwisans tildelande, kan jag för min del icke gilla.
Grefwe Oe Ig 6-l räie.
Det skulle wara mig ganska ökärr, om Högloft.
Ridderskaper och Adeln delade med Friherre Leäersuöm den lankan, at jag skulle misstänka någon Ledamot af Lommmeen at tilkräkca sig andras egendom.
Jag har allenast trott och kan ännu icke annat finna, än at derhos ck3xering8-Lommitteen8 Ledamöter bör wara lika mycket böjelse som pligt, ar sörswara den taxering de en gang efter bästa wett och samwere fastställt.
Friherre klan lier kelm.
Hufwudfrägan här lärer wara, hwilka egenteligen äro at anse säsom Parter.
Det lärer ej kunna nekas, at detze aro ä ena sidan den Skartlagde, och a den andra Kronan.
(.'ommittLen är ej Part.
Den är det lika litet som en Under-Domstol, hwars Utslag kan undergå pröfning och rättelse.
Men Lompiomi88-Rätten kan behöfwa uplysning och förklaring af skälen til 1axering8-Lomm>tteen8 förfarande, och til detta ändamål synes mig wara tilräckligr, at en Ledamot af laxerin^-LommittLen j Lomxromi88- Räccen deltager.
Friherre lilliencrantz.
Jag instämmer fullkomligt i hwad flere wärda Ledamöter anfört, at.Parrerne aro den klagande och Kronan.
Jag medger äfwen,at dessa Parter böra wälja hwar sina (lompromi88arier, men at 1axermF8 - (lommitteen ffulle wäija den femte, finner jag ej billigt.
Det skall altid wara denna Ledamots sak at för swara - 524 Den 9 Mgrs. e. m. smara commltteenz förfarande, och den som blifivir för högt taxorsä, sälunda altid hafwa flasta röfterne emot sig.
Jag tror derföre det more rättast, at de fyra sjelfwe walde den femte.
Grefwe körner, ^ 6 oIs 6 ör 3 n, pä detta satt wore saken latt salunda afgjord, at Landshöfdingen nämnde twanne Lompromissarier och den klagande twanne, at dessa malja den femte, och at om xsria votL inträffar, frägan flikes genom Lottning.
Grefwe ve IL 6sr6ie medgaf at detta wore rigtigr, dä någon wore för högttaxeraä, men om den casus inträffade, at man ansäge någon wara för läqt tsxei-Lci, trodde han at denna <-omxromiss-Rätt ej wore rättwis.
Friherre d^äerström.
Ehuru ledsamt
Let ar at i samma sak tala ofta, nödgas jag likwäl uprepa, at jag för ingen del kan anse "laxsrings-Lommitten säsom Part. Grefweve la Oaräie.
För at förena de stridiga tänkesätten, får lag föreflä, at om någon trodde sig wara för högt taxell, vetta Förslag följdes, men i widrigt fall Utskottets.
Friherre villjencrants.
Nej! domxrorniss-Nätter bör i begge fallen lika sammansättas.
Grefwe lVlörner, ^äolk (-öran.
Jag skulle anse laxerings-Lommitteen säsom Part, om densamma för en felaktig taxering wore answarig eller Den 9 ^Nars. e. m. 525 eller kunde pliktfällas; men derom är och kan icke wara fräga.
Icke har nägon.Underdomare, nägon Ledamot närwarande i en Öfwer-Rätt, för at ver bewaka sin sak.
Jag instämmer derföre med Friherre Liljencrants, at den femte Ledamoten ej af
Lom mitteen behöfwer wäljas.
Herr lelannerstam.
För at i denna twist kunna komma til ett kesultst, torde jag fä förestå hwad Friherre Liljencrantz: upgifwic,at twäntte Lompromissarier matte wäljas af Landshöfdingen, twänne af den tLxeiaäe och den femte af desse fyra, hwarjemte kunde förordnas, ac en Ledamot af'L-rxsrinZsLommitteen, borde wid Lompromiss-Rätten wara närwarande utan röst, men för at lemna uplysningar.
Det förundrar mig högeligen at nu höra en annan piincipe följas än förur wid detta Riksmöte, och at man will öst werlemna ät Landshöfdingarne, at i Bewillningsmäl dömma i sidsta Instanrien, da man trott förut rädligt at ar Lolle^ier anförtro denna pröfning och domsrätt.
Härefter upstod emellan ätffilliga Ledamöter nagra korrta samtal, hwarunder fiera hördes begära proposition, dä Herr Landrmarskalken ässade ljud och yttrade sig:
Da alla som i detta ämne talar, förenar sig om enahanda tanka, undantagandes Grefwe Ve la Larclie, fär jag i anledning af äiscmserne framställa följande proposition:
At sammansättningen af Lompiomiss-Rätten sä mätte förandras, at twänne Ledamöter deraf nämnas ä Kongl. 526 Den 9 Mars. e. m. Kongl. Majus och Kronans magnar af Landshöfdingen, twänne af den tgxeraös Parken, hwilka fyra Ledamöter utwalja den femte.
Skulle wid detta nämnande rösterne pa twanne personer utfalla, lika lottas dem emelian.
Af vaxennAs-Lommitteeli bör en Ledamot wara tilstädes, för at meddela uplysningar, men utan röst.
Ropades allmänt ja, men Grefwe ve la 6ar<v'e förklarade, at da han ej wille lägga hinder i wägen för et beflut, som han säg wara Ridderstapets och Adelns allmänna tanka, wille han allenast til?rotoco!!er reservera sig, at han detsamma bifallit endast för de fall, da Kronan funne någon för lågt mxenä, men at han för motsätta fall, ansett detsamma för origtigt.
F therre Ltiernsteät önskade ak Friherre l^llinnerbejms
Förslag mätte blifwa antagit; men Herr Land t marskalken och Högloft.
Ridderstapet och Adeln förklarade fragan för afgjord, hwarester bestöts at alla de i Förslaget infordrade /.rui^r och uttryck, som af det nu förändrade Stadgandet berodde, skulle andras, och efter det nya Förstagec rättas derefter, och pa af Grefwe Ve I» 6gr6is gifwen anledning, bestörs, ar alla Handlingar rörande vLxerin^sr, hwilka fran en ort til en annan stola fortstaffas, genom Krono-Betjeningens försorg med fribrefsbok böra försändas.
Fortsattes uplysningen af Utskottets Förstag til slutet, hwilket gillades.
Herr Den 9 Mars. e. m. 527 Herr Grefwe» och Landtmarskalken anmälte, at i det betänkande, som arföljde Utskottets Förflag til en Bewillnings-Förordning, more satt i fraga, huru förfaras borde, i fall emot förmodan, efter de nya nu fastställde Bewillningsgrunderna, Summan lil stt rätta belopp ej stulle mga.
Herr Landtmarskalken lat uplasa ur Betänkandet der stycke, som rörde detta amne, hwarefter Herr Landtmarskalken tilkännagaf, at PrästeSkandet updragir at Fullmägtige i Languen och Riksgälds-at sedan fullständiga underrättelser blifwit inhamcade om beloppet af den inflmue Bewillningen, efter den nu fastställda kroxyition, densamma höja eller sänka, til den af Riksens Ständer fastställda Bewillnings-Summa.
Grefwe lVIö rne x, Aäolk 6öran.
Ridderskapet och Adeln sa wäl som de öfrige Riks-Standen hafwa bestämt Bewillningen til en Summa af 2,500,200 R:d.
De grunder, hwaresrer Bewillningen stall utgöras, aro wisterligen goda och billiga, men de äro obepröfwade och af natur , at ej kunna wara fullt bestämda.
Del ar en möjlighet ar vfwerstott kan upkomma, en möjlighet at ej hela Summan upfylles.
I det ena fallet skulle Regeringen sakna medel til nödwändiga utgifters bestridande, i det andra faller de skattdragande betala öfwer sin skyldighet.
Jag stulle derföre hafwa tron, at Bewillninas-Urskottet gjort wäl, om det förblifwir wid sit första förslag, ar ät Fullmägtige i öangucn och Riksgälds-ttomoiret updraga den rätt Praste-Ständer vem nu tillagt.
En sadan 528 Den 9 Mars. e. m. ratt inskränker alsintet Riksens Ständers Dm förutsätter, at
Fullmägtige förskaffat sig en fullständig upgift öfwer den influrna Bewillningen, och at derom för Allmänhelen tydeligen redowisas; hwaraf sedan följer en blott meLbaniff, operatinn, at höja eller sänka Bewillnings-procenten efter de grunder Riksens Stander sjelfwe fastställt.
Da detta star under kublicitetens Lontloii, är det ej underkastat missbruk.
Jag sär således hemställa Nidderffapet och Adeln, om den icke wille förena sig i Praste-Ständets i detta ämne redan fattade beslut, under de wilkor som i Bewillningsckltffottets första förslag innefattas.
Friherre kckannerbeim instämde til alla delar med Grefwe bäörner.
Awa af ec kunde inträffa, antingen erhölls Staten för mycket det wore stridande emot Undersatarnes rätt: eller erhölle Staten för litet da upkomme brist för Regeringen.
Grefwe ve la 6 ar llie.
Jag kan för min del ej framställa annar, an hwad Utffottet redan sagt.
Jag inser nogsamt wigren af den förestagne försattmngen, men man har ej welat tilstyrka den, af fruktan för misstroende bos Allmänheten, at oförmärkt kunna blifwa för högt taxeraä.
Herr Grefwe» och Landtmarskalken gjorde derefter följande proposition:
At ät Fullmägtige i Riksens Sranders vängne och RiksgaldsLomoir ffulle updragas, ar efter inhämtade underrättelser om den influtne Bewillningens belopp, och med de wilkor som i Bewillnings-Utskottets första Berän - Den A Mars. e. w. Z29 Petänkande blifwit förestagne, i fall i den bestutne Bewillnings-8umm2n brist skulle upkomma, pä» bjuda en emot den första daxerinZen xroportionsl förhöjning.
Bifölls, Widare företogs til granskning de af Bewilh Mgs-Utstottet öfwerlemnade bormulairer til an? gifnings- sedlar» Grefwe ds iL 6aräis.
Dl BewillningsUtskottet inlemnades twenne ^orrNlliaiw-- ril angisnings-sedlar, det ena författat af Herr 8au^§8on, Det andra af Häradsskrifware» Mrif.
Meningarne derom wörö innom Utskottet stridiga.
Del ansäg jag Herr Hanr^ous Förslag nog gsnsreit, och såsom mera Lpeoistkr, läiupetignre och redigare» Jag får derföre nu tilstyrka ar det mätte gillas.
Herr 2en Zeris ili förenade sig i detta ytt?
xande.
" Herr Grefwe» och LandtMarskalken gjorde proposition i likhet med Grefwe De la (larcUes rilstyrkan, hwilken ' , Bifölls, Widare proj-onsracis r r 8. a ndtma r. ska! ken ^ ät Dä bägge sa wäl maximi som minimi dariKsrnö, blifwit uträknade efter en Bewillnings-Lumw^ af s.OOO/000 N:d», mätte dessa laritler fastställas meh Sjette Bandet.
N:o Z4» zzv
Den 9 Mars. e. m. den förändring, at sedan Riksens Stander nu bewiljat 2,5OO,OOo N:d., desamme, i mon af denna tilökning, macke komma at xro^ortionelt förhöjas.
Ropades Ja; men Friherre LsäerLtröm, wille at i anledning af kl-rximi-I^KeHen, och innan den ftadfastades, upmärksamher mäste fästas pä den af Assessor Qglln, j detz ifrän Borgare-Ständer comlnuincm-iäe Memorial, gjorda anmärkning rörande Kopparens taxeckiiF, han frägade derföre, om i U.stottets iLböil någon skillnad wore gjord i vrrxerinZeu för smidd eller gäcad Koppar.
Grefwe ve Ig.
6Äräieuplyste,atfragaderom i Bewilinings-Utskottet warit wäckt, men at Lerwarande Ledamöter, som känt saken, ansett en sadan stillnad onödig.
Ester nägvn stunds wästing af inwändningar, Kedgaf Friherre L^Usrgtrölu, at lUgeHen mätte gillas, men önstade, ar för sin del i protokollet fä re5ervLrg sig, at Stander ej ester erhallna blott enssilda uplysningar om Utskottets tankar, utan ymrsigare derifrän inhämtadt yttrande, bordt öfwer denna fräga fatta sir beslut. fusteraäss följande:
Utdrag af protocollet, hällit i .Högloft.
Ridderstapets och Adelns plenum före och eftermiddagen den 9 Mars 1810. S. D. Företog Högloft.
Ridderstaper och Adeln til Den 9 Mars. e. m. zzr til afgörande Bewillnings-Utskottets den 5 Jan. och a nyo den 8 Mars pä bordet lagda Förslag lil en Bewillnings-Förordning, och blef detta Förflag af Högloft.
Nidderstapet och Adeln gillavr i alla de delar, som ej genom nedanstående Bestut funnos böra undergå förändringar eller erhålla tillagg, neml. 1:0.
At i i:sta §:s 1 kckoment skulle framför orden Byggnader och andra tilläggas ordet nodiga. 2:0.
At i 2:dra §:s 1 l^loment efter orden dyrbara eller betydcliga Åbyggnader-; tilläggas och Anläggnmgar. z:o. At i 2-.dra §:s 5:te lVloment bifölls det slternativ, at afgift för Hus i Scäderne stall komma ar erläggas. , 4'».
At i andra §:s 8'-de ^loment bifölls der glteruLtiv, at, för L-rraÄere erlägges ej någon serstild Bewilining, Utan böra c^rE-riser-ML personer, som ej hafwa någon inkomst, tjenst elier näring, taxei'38 lika med »bemedlade Ständspersvner.
At Z.dje §:s 2:dra stalie sä för ändras:
Alla Lassor, hwilka ej genom särskilda Kongl.
Författningar eller Stadgande» äro ifrän Lontlibmion undantagne, eller til fromma Stiftelser äro inrättade, betala af behållen ärlig inkomst Bewillning efter tliriNön N:o 1.
Lane 6Luco-Lc-pit!ck fritagas äfwen ifrän Bewillning, enligt Luuco' Förfaltningarne, äfwen som Sockne-'lcksZaLineii. 6.0 5Z2 Den 9 Mars. e. m. 6:0.
At framför ordet, fångar i 4 §:s2:dra Moment ffulle tilsättas ordet medellösa, samt framför orden wanföre och bräcklige ordet de, för ar pä bäda dessa stallen utmarka sadane fångar, wanföre och bräcklige, som ärv mur standar förtjena sit uppehälle. 7:0.
At i 4:de §:s 8 Romont, efter orden bsrgelig näring och rörelfe ffulle införas och derstädes bosatte äro. 8:0.
At i 2:dra ^rticeln8 6:te kunQ, utgå orden fasom innefattande egenskap eller likhet med grundskatt. 9:0.
At i samma ^rckcels n:te kunQ, ffulle Afgiften för Testamenter nedsattas ifrån de föresiagne 10 procent til 6 procent pä caxitalet. 10:0.
At i samma ^rt.
I2'.te kunQ ffulle den Afgift, som tvid tiltradet af^iclei Lommi88er, som hädanefter stiftas, blifwit föreslagen, nedsättas ifrån io til 6 procent. n:o.
At i z.dje ^rt.
I §:s 2 Xloment, ffulle tvid stadgandet af sättet at wäija laxöring-comncktteerns tilläggas, at därest Ledamöter af nägot Ständ til 1sxerinA8 - Lommitteen ffulle saknas, komme dermed at förhällas lika, som rörande Berednings-Lomrnittcerne är förordnadt. 12:0.
At i samma Moment, ffulle rörande OistriÄernes storlek tilläggas, äliggandes dock Aandshöfdingarne, at fä indela OiLtriH-rns, ar Den' 9 Mars. e. m. 5ZZ at wederbörande ej med för länga refor blist, wa befwärade iz:o.
At i z:dje ^rt. i §:s 5:te ^lomsnt, ef, ter orven Rronan betalas, skulle tilläggas, jemre alla öfrige af Regeringen alagda afgifter at in natura af tilwerkningen utgå. 14:0.
At i samma kckomem i stället för: blistwer ftattskrifwen stulle sättas är skattstrifwen. 15:0.