Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om exportvärdet härifrån afdrages, så återstår ett consumtionsvärde för England af 110 Millioner Thaler Om nu England , i stället att gynna Manufacturer, exporterade sin råa produet som är värd 4o
Miilioner och ej importerade till förarbetning circa 1 o
Herrar Theorister tanke annorledes och jag hekla gar hjerteligen det Land, som skulle bli ett oller för dessas experimenter. 5)
Man fäger att Handeln dri/ves icke med penningar utan med värden och att man erhåller ett, motJvar ande värde för hvart och ett värde forn utfkickas, Pd hvad fått deffa värden frambringar , genom Handels eller Martu fadur-induftrie Soa Den 14 Augusti /, m. är för Staten likgilltigt, allena/l de frambringas i JtörJta ttiångd m. rrt.
Läran om likgilltigheten af hvad slags vara, nyttig eller onyttig, nian erhåller för den vara inan bortbyter, är fullkomligen cosmopolitisk.
Om vi till exempel skulle årligen införskrifva öfverllödsvaror Caffe, Socker, Thée, Tobak, Vin, Coefurer, Chocolade , Blommor, m. m. jag till och med Pappillotspapper för hela Värdet af vår export; vore sådant klokt? tänkte man då på framtiden?
Erkänner man då ej det lefvande slägtets ovillkorliga skyldighet, att i lugna tider spara ihop capitaler för att dermed lifva inhemsk production och framkalla inhemsk kraft? skola vi återgå till det förhatliga systeme ur hvilket vi rycktes genom samma hand, jag inenar Gustaf Wasa, som störtade tyrannen från den verldsliga och tyrannerne från den andeliga Thronen?
Hafva vi glömt eller vill man komma oss att glömma , att Sveriges hufvndnäringar Åkerbruk och Bergsbruk i skygd af Prohibitiva lagar hunnit till den puukt, der de nu stå ? hafva vi glömt, eller vill man man till fördel för grundlöse Theorier komma oss att glömma att Sverige före (fustaf I;s tid, då handelsföi bud och reglor för Svensk Statshushållning voro okände, exporterade Malm och 'Osmundsjern och importerade Stångjern och att ännu i början af 17;Je
Deri 14 alugust 1 ft mé Seklet vid i6o4 års Riksdag klagades att illa hugget Osmundsjern ur Riket fördes: tänk om det ändå varit väl huggit?
Glömma vi att den store Gustaf Adolf förbjöd att utföra Tack- och Osmundsjern , samt befallte att allt jern skulle till stångjern utsmidas; att en fortsatt omvårdnad å Regeringens sida bragt denne handtering derhän: att då jernförsäljningen i Gustaf I:s tid var circa 12000 Skep;d , ensamt Wermland år 1666 lernnade 25 ä 26000 på Götheborgs våg; att Rikets Jerntillverkning 1683 steg till i5o,oeo Skep., 1696 till 228,000 Skep:d 1763 till circa 33o,000 Skep;d , t 774 till 55o,ooo Skep:d och i våra tider omkring 4oo,ooo Skep:d ?
Hafva vi glömt att Svenska Spannemåls produetionen, sedan den någon tid sjunkit i anseende till krigen och till täflan med de sädesrika Provincerne, Sverige ägde på andra sidan hafvet, jag menar Liffland , stigit till sin närvarande höjd i skygd af Prohibitif-systemet, hvilket Herrar Landtmän ej lära vilja afskaffa: hafva vi glömt att Sverige, före Gustaf Wasas tid importerade Öhl Skor Kläder ja till och med svafvelstickor ?
Tro vi oss vara klokare än alla de Nationer, som i skygd af det här så illa utskrikna Prohibitifsystemet stigit och stiga i välstånd, eller vilja vi ej se omkring oss för att förnimma hvad som sker , och föregår hos andra , utan sjelfklokt försöka att ensamme realisera ett ideal, som finns i böcker, och som aldrig i någon Europeisk
Man lär ej få glömma, att man ej är en - 204 Ven 14 Augusti f, m. suni i verlden, och man gör sannerligen bättre' oni man med alfvare fortgår i ett erkand! godt systeme', än att blottställa sig för halsbrytande experimenter; oell hvilken har väl nog förtroende till£sin|egen allvishet att vilja blottställa det dyrbaraste man äger sitt Fädernesland, för oberäkneliga vådor, emot en högst problematisk vinst.
Jag lider åf blotta tankan. att ioo,ooo:tals Svenskar äro på förslag att blifva det närmaste offret, och hela landet det slutliga offret för ett efter min öfvertygelse förfärligt systeme; men jag skall åtminstone hafva den trösten att icke allenast hafva voterat Nej, utan äfven att efter yttersta förmåga hafva sökt motverka detsamma.
Frih orre Wrangel, Henning]:
Det ifrågavarande Betänkandet rörande TullTaxan, är af den ytterst stora vigt, att dess mer eller mindre fullkomlighet inverkar betydligen på Näringsfrihetens trefnad, och är det endast genom en sammanstämmande enighet vid behandlingen af detta ämne, som man kan ledas till den välmåga ooh sjelfständighet vi eftersträfva.
Förslaget till Tullafgifternas bestämmande har efter min tanka, två sidor som noga böra ätakiljas, och hvar för sig särskilt bedömmas.
•». Den 14 Augusti f. m. to5 Den ena utgöres af de grunder hvarpå den livilar, och den andra består af de missbruk, dessa i erfarenheten äro underkastade.
Icke allenast erkänner jag rigtigheten af de principer hvarpå Förslaget utgår, utan äfven beundrar jag den consequence och enstämmighet, som så vidt jag förstår, äfven råder i detaillerne af detta Förslag, och har således emot dess theoretiska sida icke något att anmärka, men vid tillämpningen åter, eller i anseende till missbruk hvartill det gifver tillfälle , anser jag de påtagligen undergräfva vår industrie; och att efter min tanka, ämnet för vår öfverläggning nu icke bör blifva att undersöka huruvida Utskottet., efter ett så långt och mödosamt arbete, väl utarbetat en TullTaxa, till dess detailler, utan fastmer huruvida detta Förslag kan bestå med den öfvertygelse många ibland oss (icke Köpmännen) ännu hysa, att Sverige kan och bör äga Näringar.
Hela naturen lemnar ojåfoktiga bevis, det den ådla friheten uivecklar förmågan och bidrager kraftigt till Folkens lycka; meri må det tillåtas mig att framstålla tvenne
Sverige kan anses utgöra denna sednare Stat, hvilken i saknad af de kunskaper, som utgöra grunderna för all industrie, ännu icke hunnit till den höjd af konstflit, att den med andra länder kan täfla.
Den stora frågan år således: behöfva våra nä - *o6 Ben 14 Augusti /'■ ringar en ökad förkofran, och i »Sdan bånde!- se, huru bör den tillvägabringa®?
1 en stund då liberala theorier, hvilka ufgjordt hos mig en fixe idée, åro i strid med deras tillåmpning i practiskt hänseende, kan jag icke neka, det min ställning synes mig högst besynnerlig, ja till och med svår, oin jag ej ägde den öfvertygelsen att Sveriges uppkomst endast bvilar på de läror, som seklers erfarenhet nog dyrt lärt Folken att begagna.
I ett land der industriens mångfald ännu icke gifver lif åt det inre af landet, huru kan det utsträcka handelsfriheten utöfver detta lands grånsor, i likhet med andra, der egna producters tillräcklighet förskaffa främmande länders öfverflöd och öka egna medborgares njutningar.
Vid all öfvergång bör man taga hela och icke halfva mesurer, hvilka sednare åtgärder endast påkalla täta förändringar i Författningar, och en deraf följande lika omväxlande välmåga hos en och samma individ.
Ingen Statskunskapens verkliga anhängare kan förneka den sanningen, att hvarje näringsgren, som icke upphunnit lika färdighet med andra länder, behÖfver Statens uppmärksamhet, och i samma mon den aflägsnar sig från barndomstillståndet, år den mogen att emotstå concurrencen af en friare importhandel; men intilldess år ju en vara, hvilken såsom förhuden, icke utan största risque, nalkas våra landamåren, mindre ska llig för våra egna näringar, ån den, som får förtulla».
Jag är ingen Ben 14 Augusti f. m. 207 ting mindre ån vån af prohibitiva Författningar och ingalunda obekant med det ljus, vår tid sprider öfver deras skadlighet, ty jag talar icke för SidenFabriker och andra för vårt land onaturliga näringsgrenar, men jag önskar blott att våra oeconomiska anstalter måtte allvarligen inråttas efter deras ändamål, antingen, att till någon del skydda nåringarne, eller att helt och hållet gifva dem till pris åt utländska concurrencen.
Alla dessa skål torde vara tillräckliga för att styrka nedanstående principer: 1) Att tillskapa näringar, der inga finnas, till befrämjande af lif i inre handeln. 2) Motarbeta importen af sådana producter, hvilka med egna rudiinaterier inom landet kunna tillverkas, i och med detsamma som man uppmuntrar inrikes industriens mångfalld och således concurrence sins emellan. 3) Att alla de Producter, hvilka enligt sakens natur icke kunna tillverkas inom landet, böra tillåtas till införsel.
Med så mycket större tillförsigt, har jag vågat föreslå ofvanstående trenne resultater af en lämpelig Tulltaxa, sorn man blott behöfver eftersinna, om det år möjligt för ett land att bestå blott med åkerbruk, och dervid framskrida i cultur?
Då det af erfarenhet kan bestyrkas, att hvarje arbetare vid Landtbruket framj 2o8 *
Ven 14 Augusti f% m. bringar trenne gånger mer än han sjelf behöfver till förtäring 3 för hvem skall han vål producera detta öfverskott, når han, omgifven af åkerbrukande nationer, icke kan emot detta öfverskott tillbyta sig lifvets ädlare producter, sorn för menniskan i den mon hon odlar, utgör ett moraliskt behof, om icke till utländska industriens förmån, under det, att vår egen dignar i fattigdom.
Ett sådant medgifvande förutsätter en minskning i Statsbidragen, som på annat sätt genom en directe bevillning nödvändigt får utgå, så vida icke Staten skall erfara brist uti påräknade inkomster; jag tror således fullt och fast, det ingen förändring bör eller kan göras, utan genom Stånderne sjelfve.
Utskottet tyckes äga ett förtroende till det medborgerliga sinnet, som jag icke kan dela, så långe Nationen genom en förfelad uppfostran åger företrädesvis större insigter i Latinska glosor, ån uti de ämnen, som för det allmänna lifvet kan vara^ nyttigt; också anser jag,’ helt an - T>en Augmii f. ». annorlunda än Utskottet, orsakerna till den inom Spanien flyktade arbets- och närings-fliten; då enligt min tanka den hårrör af den okun. nighet, som blifvit en följd af Utlänningens concurrenee med Spaniorernes arbetskraft, hvilken icke lönat sig att utveckla.
Då Credit-upplag inråttas, är nödigt, att
Tullbetjeningen ålågges vara uppasselig vid de tillfällen, som ägaren finner erforderligt att öfverse sina varor; ty i annat fall kan tillskyndas stora förluster.
Allt hvad jag haft åran anföra, medgifver jag, mera kan anses som strödda tankar, ån framläggandet af ett systematiskt förslag, men dock likvist vågar jag hoppas, det .såsom en slutföljd, man bör kunna anse min öfvertygelse vara den, att vi icke må glömma det slöjderna åro civilisationens källa, och att det råtta förhållandet emellan Landtbruk och Slöjder och det stöd de ömsesidigt lemna hvarandra, år sanna grundvalen för Nationen* oeconomiska styrka.
Det år på sådan grund jag å nyo fäster Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att vi må lemna våra Slöjder icke ett artificielt, men ett upplyst beskydd, och det 5r i följd deraf som jag vågar föreslå, att alla de varor, hvartill egna rudimaterier finnas, samt äfven alla de varor, som utaf utländska rudimaterier, med gifven fördel och utan svårighet kunna i Riket till lika godhet naturligen tillverkas, men Bil, till Ridd, 0. Ad, Pr, VII, Band. 1 4, Den 14 Augusti /. mi * inga andra må uti Tull-taxan rent al förbjudas.
Deremot böra alla varor, sorn inom Landet icke kunna tillverkas, tillåtas till införsel, då högsta Tull-afgiften icke bör öfverstiga 10 å i5 procent, och minskas f proportion af godsets mindre voluminité.
Herr Tham, Wollrath: Genom Nådig Skrifvelse af den 5 Junii 1821, har Kongl. Maj:t i Nåder underrättat Kongl. CommerceCollegium, det Konungen funnit för godt förordna, att Svenska Produeter, äfvensom Svenska Manufactur-varor, skola så Den 14 Augusti e. m, 211 land- som sjövågen, kunna tullfritt i Norrige införas, når sådant i sednare fallet sker med Svenska eller Norrska fartyg, samt att Norrska Produeter och Manufactur-varor skola likaledes håde land och sjövägen kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkställes med Svenska eller Norrska Fartyg; samt att Hans Maj;t vöre betänkt, att om de förenade KonungaRikens inbördes handelsförhållanden, särskildt för hvardera Riket utfärda förnyade nådiga författningar, grundade på förenämnde
Dess nådiga beslut, hvarföre Kongl; Collegium blifvit anbefaldt, att efter infordrande af General-Tull-Directionens underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt utlåtande och förslag om de modificationer och controller, som i verkställigheten kunde anses nödvändiga.
Detta Konungens Landsfaderliga förordnande lärer ånnu hvila, antingen hos'Kongl.
Collegium eller annan Auctoritet, som dermed har befattning.
Ändamålet med det nådiga beslutet synes vara att befordra och befästa föreningen emellan Brödrafolken, och att genom sammansmältande af bådas fördelar, afven sammansmälta dem till ett Folk Denna och dylika oeconorniska författningar skola troligen kraftigare befordra detta ändamål ån de vackraste tal och de gladaste förenings gästabud; ett annat icke mindre vigtigt ändamål, sorn genom verkställandet af beslutet skulle befordras, vore Svenska Fabrikers och Näringars tillvext, då troligen Norrska Arméen skulle kuuna ined fördel Ee* 14 Augustt e. », använda Svenska väfnader till sin beklädnad, som den nu lärer hämta från Irland och andra Länder, och i allo en större afsättning på Norrige beredas af Svenska fabricater.
Af dessa skäl föranledes jag vördsammast anhålla, att denna min med våra Tullbevillnings-frågor så noga sammanhängande motion måtte till vederbörande Utskott remitteras, med begäran, att i anledning af bilagde ofliciella afskrift af det anförde Nådiga Brefvet, infordra underrättelser hvad följd Konungens Nådiga Befallning till Kongl, CommerceCollegiurn medfördt, hvaraf anledning för Riksens Höglcflige
Ständer torde blifva, att hos Konungen underdånigst anhålla om Dess Nådiga Befallning, till skyndsamt verkställande af förenämnde dess Nådiga Beslut, såsom varande af för mycken förmon för både Sverige och Norrige, att begrafvas i glömska, eller likasom många andra oeconomiska förslag blifva ett ämne för mångåriga fruktlösa speculationer.
Afskrift af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets CommerceCollegium, angående handels-förliål— landerne emellan Sverige och Norrige. CARL JOHAN & c. Vår Ynnest &c. 8ccl Vi hafva i Nåder Funnit godt förordna, att Svenska producter äfvensom Svenska Manufactur-varor skola, så land- som sjövägen kunna tullfritt i Norrige införas , når sådant i 9en 14 Augusti t, m, SIS sednare fallet sker med Svenska eller Norrska Fartyg, samt att Norrska Producter och Manufactur-varor skola likaledes både land- och sjövägen, kunna tullfritt i Sverige inkomma, når i sista händelsen införseln verkstålles med Svenska eller Norrska Fartyg.
Som Vi i följd häraf åro betänkte, att om de förenade KonungaRikenas inbördes handels-förhållanden, särskilt för hvardera Riket utfärda förnyade Nådiga Författningar, grundade på detta Vårt Nådiga Beslut, så vilje Vi härmed hafva i Nåder eder anbefallt, att, efter infordrande af Vår General-TullDirections underdåniga yttrande, inkomma med underdånigt Utlåtande och Förslag om de modiGcationer och controller, som i verkställigheten kunna anses nödvändiga.
Vi befalle &c. Sic.
Stockholms Slott den 5 Junii 1821, CARL JOHAN.
C. D, Skogman; Enligheten med Höga Originalet intygar J. H, v. Sydow. 214 Den 1$ Augustii f. m% Bilago r till Pleni-Proocollet för elen j8 Augusti, förmiddagen.
Grefve Frölich , David'.
Det liar ända hittills'varit en allmänt antagen gr un dsalts, att förbjuda export af sådane rudematerier, med hvilkas förädlande den inhemska industrien sysselsattes, på det förädlingsvinsten måtte stadna inom Landet.
Om likväl denna grundsats i vissa fall kan tåla modification och om det än af Konung och Ständer virf denna Riksdag beslutes, det alla valiror af hvad namn de vara må, få utföras emot Tull , så torde dock varsamhet dervid böra iakttagas, så att man icke af loflig böjelse att vara consequent i princip, gör misstag i tillämpningen till oersättelig skada för Riket i allmänhet och vissa Näringar och samhällsklasser i synnerhet.
Sådan skulle likväl följden bli om sågblockar och gröfre byggnadstimmer blefvo exporterade.
Innan jag går att utveckla detta, torde jag få erindra, att timmer egenteligen icke är någon produet af arbete lika med fyrkantade bjelkar och sparrar :
En timmerskog kan till egenskap och värdes natur närmast jemföras med matjorden; blir den en gång bortförd eller förstörd sä fordras mansåldrar, innan den Den 18 Augusti f. m, 315 återställes och efter den ögonblickliga vinsten uppstår ödesmål för Sekel.
Jag föreställer mig väl att
Bevillningsutskottet delat desse åsigter och att åtminstone en Ledamot deribland, af Ridderskapet och Adeln, nemligen Landshöfdingen af Wingård ihogkommit tillvarelsen af ej allenast en mängd Sågverk inom Wermland^, Dahls - och Elfsborgs
Län, som äro privilegierade och skattlagde endast med beräkning på köperätt till sågblockar och hvilka Verk, utan knapt ett tunneland tillhörande timmerskog, likväl af ålder ansetts äga betydligt grundvärde1, genom den säkra tillgången på köpe-sågblockar, utan äfven erinrat om den vidsträckta handsågningsrörelse, allmogen på vissa ställen sjelfve idka, samt på Westergylns* och Dahlslandets behof af timmer till nödigt byggnadsvirke och förmodeligen har Utskottet ansett sig hafva förekommit en för vidsträckt export derigenom , att de föreslagit 5o procent
Tull på sågblockar och i o procent på hustimmersvärde; men häruti ligger ett stort misstag, som jäg är i tillfälle ådagalägga och utbeder mig få närmare utveckla.
Regeringen derstädes, som vill skydda importen från sina Colonier i Norra America och anser de bättre trädvarorne från Norra Europas länder såsom öfverflödsvahror, har alltid belagt Plank och Bräder från desse sednare med hög Tull.
Förhöjningen i sednvre tider har likväl till stor Veu I§ Auguila f. mi del skett för att uppmuntra Sågverks-anläggningar inom landet, hvilka ock nu i synnerhet i Skottland äro ganska talrika och på flera ställen drifvas med ångmachiner.
Sågblockar hafva fått inPöras utan Tull, men knappt något af de Nordiska Rikena hafva hittills varit dåragtiga nog att tillåta export af sågblockar och hustimmer , hvarföre ock Engelska Sågverken hittills måst drifvas med bjelkar , som oansedt de kosta mer och äro med Tull i England belagde, likväl lemna mindre begärlige dimensioner, hälst 6, 7 högst 10 alnars längder med 9 tums bredd, äro de som mest efterfrågas och användas, då bjelksågning lemnar 12 å 15 alnars längder med 12 tums bredd; alltför dyra, och dessutom till öjvall'te ten ansedde sämre än de som sågas af mindre stor växtskog.
Det var således icke utan med afsigt att söka tvinga oss till export af 6:
å 10 alnars sågblockar i stället för plank af desse längder, som Parlamentet år 18,21 förändrade sin TullTaxa derhän, att på de korta dimensionerne bl ef en relatir höjning i tullen emot de längre, så att för exempel nu för 120 st. 6 alnars, 5 tums, g tums plank, hvars värde i Götheborg är 66
R;dr 32 sk.
B:co, i Engelska hamnarne, utom andre afgifter, till nära 3J
Punds belopp erlägges i tull ig
Pund 19 sk. eller tillsammans öfver 2 3 Pund Sterling, hvilka eval— verade i Svenskt B:co efter blott 11 § R.ds cours göra öfver 264 R:dr B:co och således 4oo proc. af hvad vabran är värd i Sverige och hvad deuger sin ägare i behållning.
En hvar torde finna, att om sågblockar hädanefter lingö utföras mot 5o procent Ven IS Augusti f. m.
SI7 Tull och hustimmer mot 10 proc. j »kulle de ! i Götheborg ofta blott för en' tid stationerade Engelske Köpmän och Agenter, med hvilka ingen Svensk handlande och ännu mindre Svensk Näringsidkare, kan täfla i capitaler , inom kort tid, medelst lifgifvande förlager till allmogen i Norra Wermland och Dahlarne som gerna, utan förhöjning i timmerpriset, skulle vara färdig bortsluta 5 å 10 års försäljning, blott den erliölle förskotter, slå under sig och inom några år utföra allt nu fullvuxit timmer ifrån 16 tums sågblockar till 10 tums hustimmer, derå endast dessa utlänningar hade att skörda en ofantlig vinst genom 'besparingen af hela Engelska Tullen på plankor, under det att export af plank och följakteligen förädlingsvins ten för sågningen inom Sverige skulle upphöra och komma Engelsmännen tillgodo.
Det skulle ej heller vara svårt, fastän vidlyftigt, att med en calcnl öfver värdet af vanligen utskeppade qvantiteten plank i förhållande till värdet af det antal sågblockar, af hvilka planken blifvit sågade, visa det export tullen af 5 procent på plank, renderar mera tili StatsCassan, än 5o proc. af sågblockarne.
Norrland, kunde modifieras efter förhållande? derstädes , som jag ej känner.
213 Den 18 Augustii f. m.
Hvad bjelkar betiäffar har råi Utskottet föreslagit en låmpelig Tull nf5 Procent al deras värde, men i likhet med gamla TnllTaxan icke nog tydligt och rigtigt bestämdt, hvad soin bör förstås med en bjelke , hvarigenom tillfälle till eludering af TullT <xan år lemnadt.
Såsom bjelke anses åtminstone på vestra kusten icke gerna någon stock, som ej håller minst ii alnars längd och i i tums fyrkant Endast bjelkar af denna och större dimension betalas vål och gifva skogägarm ersättning för uppfredandet och tillhuggningen.
Stockar under nämnde dimension, åro egenteligen ej annat än sågblockar, med hvilkas utförande, sedan de genom en liten kantning fått utseende af bjelkar, ett stort missbruk redan ägt rum, mot hvilket några enskilde vål gjort föreställningar hos Regeringen, men icke vunnit gehör, på den grund, att TullTaxan redan var färdig
Rättelse härutinnan borde likväl ske, och jag får i anledning af desse ofvan anförde skål vördsammast föreslå, att Tull-Tariff n rörande träd-virke, får förändrad redaetion på följande sått j w Sparrar af Furu eller Gran, längre eller kortare, ijrän 5 till 8 turn i fyrkant 6 Proc• Mindre Timmer af Furu eller Gran, forn icke kart anfon får Bjelkar, Sparrar, Spiror, Sågblockar eller Hustimmer ro Proc. Sågblockar af alla Jlag och Bjelkar under 1 1 tums fyrkant och 11 alnars långd __ — — 200 Proc, A Den Ig Augusti f. m. 2lf> N:o 2.
Friherre Toll, Gu/taf Philip :
Med kännedom af Skåne, kan man aldrig befara olågenheten, det behörig afsättning och dymedelst befrämjande skadeligt fållande af skog, skall lör en framtid betaga denna Provins utsigter för fyllande af sine behofver i denna angelägna omständighet.
Skogarne i Skåne åro betydligast in uti landet; vedens specifica tyngd o< h Allmogens besvär af forslandet deraf, åro jemte lång våg till hamn för dess exporterande , de orsaker som föranleda, det'prisen derå åro redan så höga , att afsättning å ved- och skogseffecter är för närvarande alldeles ingen , och flera skogar känner jag, der man med vinst kan tillåta öfverflödig
Eok- ochj Ekskog ruttna på roten.
Af dessa skål och då Skåne dessutom åger tillräcklig bråntorf, måssar, så och då man ännu hoppas Stenkolsverkets kraftiga bedrifvande, hvarigenom bristen i denna del för dm fattigare och mest behöfvande delen af folket kan anses förekommen för en framtid, kan jag icke annat än önska, det Skåne i afseende å export af ved- och skogseffecter, må vara lika ansedt med Rikets öfrige Provincer.
Dtn IS -Augusti t. m.
Bilagor till PleniProtocollet för den 18 Augusti, eftermiddagen.
Sorn jag icke var tillstädes i Plenum då återremiss beslöts på Betänkandet rörande anslag af Staten till Södertelje Canal, får jag vördsamt anhålla att några anmärkningar dervid, hvilka jag skall hafva äran framställa, måtte få åtfölja nämnde Remiss.
StatsUtskottets Betänkande har man icke kunnat inhämta upplysning i hvad delar Södertelje Canal , sorn s^dan 3:ne år hegagnats, år ofärdig och omkostnads förslag på det felande arbetet blifvit ingifvit till StarsUtskottet.
Att Bolaget för Södertelje Canal gjort sig vål förtjent att af Staten understödjas , lärer allmänt erkännas.
Jag hade likvist trott detta understöd af Staten bordt bestå uti en efterskånkning af den skuld stor j 00,000 R:dr B:co hvaruti Bolaget står till Staten, om nemligen ändamålet dermed står att vinna, hvilket StatsUtskottet måtte vara i tillfälle att pröfva, ty skulle den olyckliga händelsen inträffa , att, att sedan Staten utgifvit 75,000 Ridr B:co, CanalBoIaget år 1828 skull® befinna sig i #am - ttcn iS Augusti t, m. 2?! ma ställning som nu, skulle fortfarande af detta bidrag behöfvas,' och ingen säkerhet uti det försträckta Capitalet finnas, utom uti en inteckning i den Canal, som icke mägtade underhålla sig sjelf.
Hörsammaste Memorial\