Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hos Högste Domstolen samt StarsRädet i detta ämne hällne Protocoller bifogas.
Och förblifwer Kongs. Maj:t samtelige Rikets Stander med all Kongl. Näd och Annest walbewägen. ' c L L. I. 6. lurFM.
Utdrag af Protocollet öfwer JustitiaÄrender, hållet uti StatsRäder den n Januari! inför Hans Maj:t Konungen i narwaro af StatsRäderne Friherre LofendlLck Friherre von klaren Friherre ^äleidetk JustitiäRaderne von Ltrokstrck och Liom JustitiäCancelleren Grefwe k/scktmeister HofCancelleren Friherre ^Vettertteät.
Astesioren luräkjäll föredrog L underdänighet; Ri - Den Z Zcbrugrii. ?g Rikets Ständers underdåniga hemställan, dek Allmänheten mätte erindras, att wid Bouppteckning i Sterbhus eller eljest för Boskillnad och nar Aftradesförmän sökes, icke allenast all
Stads och lös egendom jemte utestående gemensamma eller enffildte fordringar och hwad under agkenjkapet förwarft ar, ehivad det såsom fördel eller efter testamente och förord skulle kunna wara utmärkt såsom endera Makans enskildt» tillgäng, eller ej, uran ock det fasta gods ä landet, som den ena eller andra Makan ärft eller före ägtenskapet förwarft bör noga uppgifmas, upptecknas och wörderås, äswensom andras egendom mä kill Ort, beskaffenhet och warde uppföras med de titlar, hwarunder densamma i boet finnes, om det ar länt, legt, pantsatt eller förtrodr gods, ehuru wardet af sädan andras tillhörighet ej uri InvemarjiSumman beräknas.
Domstolen har l underdånighet ansett Sterbhusdelagares eller Boskillnads och Astradesförmäns sökandes skyldighet, att lata uppteckna allt hwad till Boet gemensamt eller någondera Makan tillhörer, wara genom Lagens föreskrift i 9 Cap. 1 tz.
ÄrfdaBalken samt 16 Cav. 1 §.
HandelsBalken och Kongl. Stadgan om Concurser den 28 Junit 1798, owilkorligen bestämd, saint att en erin. dran derom, ester hwad Rikets
Ständer i underdånighet föreslagit icke skulle wara utan nytta; Men warderingsskpldighcten har deremot Högste Domsto. len, i anledning af förstnämnde Lagens rum, samt flere anförde skäl, i underdånighet ansett i Sterbhus, der Man eller Hustru efierlefwer, endast sträcka sig lill den Boets egendom, svin efter den aflid' ne , Den Z Zebruaru. ne gär till laga delning och arf, eller genom
Testamente annan Man tillfaller, pä hwilken grund den eflerlefwande Makans FideiCommistegendom, Arfvejord ä Landet eller före ägieNjrapet ä Landet för. warfva fasta egendom, wäl borde i Bouppteckningen upptagas, men ej till warde utföras, hiva,emot all den öfriga egendomen i Boet, sä löst som fast, ei allenast stulle upptecknas utan ock wörderås och i Sterbhus, der ej Man eller Hustru efterlefwer, ett lika förhållande iagttagas med all den aflidnas egendom, af hwad natur och beskaffenhet den wara mä; Hworjemte Högste
Domstolen i underdånighet ansett ec mdoin, som annan tillhör, såsom länc, legdt, pantsatt eller förtrodt gods, wäl böra för ordning och redighet i uppteckningen upptagas, men ej warde» ras, samt i underdänighet hemstält, att införandet i Bouppteckningen af sadan egendom ej mä hindra ägaren, att den återfordra elle> Sterbhusdelägarne alt den utlemna, när anmaning derom ster, oansett Bouppteckningen hwarken were börjad eller afslutad.
Uppä de af Höaste Domstolen i underdänighet anförde stal, ansäg SratsRädet betankeligt, i underdänighet tillstyrka bifall lill en sadan erindran för Allmänheten, som blifvit förestagen; och hemstäldte i underdänighet, om icke Kongl. Mastt stulle täckas Rikets Stander derom ä Rikssalen förständiga; samt i en serskild Proposition framställa till Rikets Stan» der, om icke i desi ställe Allmänheten kunde genom Kungörelser erindras, att wid Bouppteckningar i Sterbhus eller för Boskillnad och när Afwädesförmän söleS, iagttaga Lagens föreskrift i 9 Cap. 1 §.
Den Z Februari! 15 ÄrfdaBalken, att rigkigt uppgrswa och lata noga uppteckna alltsammans i Boet, sä löst sorn fast, af hwad natur och beskaffenhet det wara mä, med alla strister och handlingar, fordringar och gäld, ehwad det Boet gemensamt eller andra Malan enskildt till, hörer, samt att i den ordning samma §. föreffrifrver, täta i Sterbhus wärdera all berörde egendom, dock akt när Man eller Hustru efterlefwer, den efterlemnade Makans FideiCommiffegendom, Arfwejord pä Landet, samt före ägtenskapet förwärfda sasia egendom pä Landet, endast i Bouppwckningen upptagas, men ej till warde utföres; Äfwensom hwad i Boet finnes och hörer annan till, såsom lant , legdt, pantsatt eller förtrott gods, jemwäl mä wid Bouppteckningsförrattningen man »värdering antecknas; Ägaren af sädant gods obetagit, att det äterfordra och Sterbhusdelägarne att det till honom ut<s lemna, utan afbidande af Bouppteckningens > början eller flatz Hwilket Kongl. Maj:t täcktes i Räder bifalla. ' Lx krotocolllo
. kebr ak kortslles.
Utdrag af Prvtocollet öfwer JustitiäÄrender hällel uti Kongl. Maj.-ts JustiiiäRevision eller Högste Domstol Mändagen den-2-, November 1809- NLrwarande:
JustitiäRäderne I^aAerboim Grefwe L^UenborA Ju - Den 5 Februari!.
Juste, ckNäderne von 8trokircb Grefwe Amilton Kibe1iu8
Diljevalob Ziervogel koppius - Asjesior
Duräkjäil anmälte i underdäighet, akk Kongl Maj:!, med anledning af 87 L. i Regering-Formen den 6 sistlidne Juni! i Nadec befalls de!
Höaste
Domstolen skulle inkomina med underdä - Ztander hos Kongl.
Maj.-k, i hemställan, att Allmänheten ..jM malte erindras, att.
Ivid Bouppteckning l Sterbr -.Hus e/^r eljest för Boskillnad och nar Aftradesför"Män soles, icke allenast all
S'ads och lös egendom, jemte uttstäende gemensamma eller enskifte fordringar och'hn ao under ägtenskapct förwärfwadk ar, ehwad 'det sajom fö roel eller efter Testamente och förord » skulle kunna wara utmärkt såsom endera Makans enskildta tillgäng eller ej, utan ock det fasta gods ä Landet, som ren ena eller andra Makan ärft eller -" före ägtenstKek förmärs?
, bör noga uppgifwas, upptecknas och warderas; Ä five ristin andras ögendom ftulle '>!l art, beskastenlet och warde uppföras med de >ular -hwuunder densamma i Boet finnes, om det more kärn. legdc, pantsatt eller förteodc gods, ehmu wH-del af sa'an andras tillhörighet ej uti I"a ^ntarilSumma'.! l räknades.
Da lagell i 9 Cc.p. I §.
ÄrfdaBalken uttryckkigen föreskrifwer, att enär dödsfall timat, bör ehwad ätande öfwer: fö?»
Den 5 Zebruani. förord gjorde aro, alltsammans i boet sa löst som fast, sädant som der wid dödskiman »var, med alla Skiller och Handlingar, fordringar och gäld uppk Alfwas och noga upptecknas, med förbindelse atedeligcn fästa rigrigheten deraf, samt en lika Upp» teckningSstyldighct är, genom 16 Cap.
HandelsBalkcn, sam: Kongl.
Stadgan om Eon-mrser den 28 Junii 1798 aland den, som afträoesförmän eller boskillnad söker, fann Högste Domstolen Stetbhusdelägares eller bostillnads och afträdesförmons
Sökandes förbindelse, att läta uppteckna allt hwad till boet gemensamt eller någondera Makan tillhörer, wara ovilkorligen bestämd, och när afwikelse derifrån förmärtks, föranledd antingen af okunnighet hos Bouppteckningsman eller ensidiga afsigker hos den, som uppgifwit egendomen, ansäg Högste
Domstolen i - underdånighet en erindran härom pä salt Rikets Ständer i underdånighet föreslagit, icke wara ulan nycka.
Men som omsörmälte Z. as 9 Cap.
Ärfva, Balken, jemte berörde stadgande om Bouppteckningar, äfwen innehåller, att om Egendomen är ä Landet eller sadan som arfwes efter landsrätt, skola gode
Man kallas att den marvera, och arr, om arfrvet aker lyder under Stadsrätt, Borgmästare och
Råd bör namna twenne eller flere redlige
Man, som det förrätta, hwaraf synes följa, att ehuru Uppteckningsstyldigheten är owilkorlig och sträcker sig till alltsammans i boet, ehwad det och mä endera Makan enskildt tillhöra, »värdering dock i Sterbhus endast äger rum, för den bocks egendom, som efter den aflidne gar kill laga delning och arf, eller genom testamente annan
Man tillfaller; sä ansäg Högste Domstolen med Lagens föreskrift instämma, art Z:te Band, Lidra Af-. 2^ när
Den 5 Zebruarii. när dödsfall timar och Man eller Hustru efierlef* wer, den efkerlefwande Makans FideicommiAEgendom, arfwejord ä landet, sä ock före äg'enskapet förwärfda fasta egendom ä landel wäl alltid bör i Bouppteckningen upptagas, dock ej till warde ulfö* ras; Men att deremot all den öfrige Egendomen i boet, sä löst som fast, ej allenast upptecknas, Utan «ck wörderås; hwilken mening Högste
Domstolen i underdänighet ansäg winna styrka deraf, att wid ett annat förhällande Sterbhusdelägare skulle, i anseen» de till de afgifter,som enligt allmänna Lagen, samt serskildle Författningar höra af Jnventarii-summan betalas, stanna i ett betydligt lidande, om deruti beräknades äfwen den Egendom, hwari de, genom det timade dödsfallet ej erhållit någon rärt och om Enka eller Enkling, hwilken innehade sä beskaffad Egendom, som berördt är, skulle hwarje gäng ägtenskapet genom dödsfall upplöste, belastas med de
Bouppteckningen ätföljande afgister för en sädan desi enskildte, utan förändring innehafde Egendom.
Men för Sterbhus, där ej
Man eller Hustru, efter* lefwa, fann Högste
Domstolen i underdånighet det wara owilkorligen och tydeligen uri 9 Cap. Ärfda.
Balken föreskrifwit, att all den aflidnas egendom, af hwad natur och beskaffenhet den wara mä, bör bäde upptecknas och wärderas.
Widkommande äter sadan i Sterbhus befinte* lig egendom, som annan Man tillhör, såsom länt, legdt, pantsatt eller förtrodt gods, eller morgongäf. wa, som Enka i jord innehaft, samt lifstidsförläningar, sä ansäg Högste Domstolen i underdänighet, sä beskaffad Egendom wäl böra för ordning och redig.
Den s Zebrukrii. -- Lighet uki Upteckningen upptagas, men ej wörderås, sä mycket haldre som gods, hivilket enligt ra Cap. z §.
HandelsBalken uti tillflurne eller förseglade ki« stor, stäp eller packor blifwit annan
Man förtrodt, ofta ej ar till beskaffenheten kändt och de derä satte läs eller Sigill icke mä rubbas af den som godset innehafwer, och följaktligen ej annorledes än till ki« stornes eller packornes antal och yttre beskaffenhet kan uppgiftvas eller upptecknas; Och dä för öfrigt Bouppteckningsförrättningar, wid timade dödsfall, ej allenast efter Lag fä ansta pä z:ne mänadcrs tid, utan ock när boetS tillständ sä fordrar, efter erhällen tillätelse, pä längre tid uppskjutas, hwarigenom den som hade uti Sterbhuset antingen anförtrodt gods eller län af lösörcpersedlar, hwilket ofta Gran, nar emellan inträffar, eller ock panter skulle sättas i känbart lidande om han twingadeS, att för äterbekommandet af sädan sin egendom afwakta Boupp. teckningens företagande och flut, hemstälde Högste
Domstolen i underdänighet, att införandet i Bouppteckningen af Egendom, som hörer annan till, ej ma hindra ägaren att den äterfordra, eller Sterbhusdclägarne, att den utlemna när anmaning derom ster, oaktadt Bouppteckningen hwarken wore börjad eller afflutad! hälst i annat fall all wälwilja och tjenst, färdighet skulle blifwa betänkelig, om man befarade att
Löntagarens oförmodeligt timade död skulle sätta Langifwaren i förlägenhet, att längre tid sakna hivad stundom hörde till hans dagliga behof.
Irr lläem krotocoili, Lamuoj ilenius.
" Kongl.
Den Z Zcbruarii.
Maj:ts Nälnga Proposition lill Riksens Ständer, angående stadgande af någon Lag i afseende pä tiden innom hwilken häcktade Personer böra ställas för Rätta. Giswen Stockholms Slolt den n Januarii 1810.
Sedan Kongs. Majit ansett betänkligt, att till alla delar bifalla hwatz Riksens Sländer uti underdånig strifwelse af den 24 sisilidne November i underdånighet hemstälk, angående stadgande af någon Lag i afseende pä wist bestämd kitz, innom hwilken häcktade Personer, sa wäl i Städerne som ä Landet oivilkorligen borde ställas för Rätta, will Kongl. Maj:t, efter det Högste
Domstolen häröfwer dest underdäniga utlåtande afgifwit samt StadsRädet blifivit hördt, till Riksens Sländers öfwer, laggning framställa, det stadgas mätte, icke allenast: att ransakning öfwer häktad Person, som inför Stads Domstol ställes för Rälta, borde företagas sist innom ärta dagar frän den, dä arresteringen, med orsaken dertill, blifwit hos Domaren behörigen anmäld, sä fram: den häcktade genom weoerbörandes föranstaltande lill Staden ankommit; utan ock: att ordinaire Domare ä Landet, dä han fär underrättelse vin ert till hans åtgärd hörande brottmål, hwaruti någon Person är häcktad, och han i anseende till laga hinder sinner sig icke kunna innom trenne (g) weckor undersökningen företaga, genast wid berörde underrättelses undfående, bör sädant anmäla hos Of. werDomstolen, som efter föregången pröfning af de uppgifne hindren, derest de godkännas, äger förordna en sticklig och pålitlig exlra Domare innom Dom - Den 5
Domsagan eller brunnlid, om tillgäng derrill finnes, eller i annor händelse någon annan, och hwilken dä komme, att under förrättningen, af allmänna medel åtnjuta stjuls för tiva hästar sann En Riksdaler r dagkractamenle, men som pa Gottl-md och i de Nor. ra Domsagorne uti Westerbotten, Ångermanland och Jemtland, hörande under Swea HofRätt, samt dea af Lagmannen Lanäslin innehafmande Domsaga uti Wermeland under Götha HofRatt, dels communicationen emellan NnderDomaren och HofRätten gär längsanmare, dels Domsagorne aro synnerligen wid. sträckte, hwilket ej inträffar med de öfriga, will Kongl. Majit söresiä, det HofRatten mätte tillätas, att derest Personer af förenämde egenstap uti berörde Domsagor finnas, eller ock moro hugade, att begifwa sig dik, samt äkaga sig akt derstädes qwarblifwa, förse dem med förordnande, au nar Ordinaire» Domaren är hindrad , dä hälla Urtima Ting i brottmål, om den anklagade är häcktad, emot ätnjurande af stjuts och traclamente, pä sätt förberörd! är, dock borde OrdinaireDomaren wid hwarje sädan händelse gifwa det, jenne de hinder som för honom uppstått, tillkänna hos HofRatten, som ägde tillse, att missbruk derwid icke fledde.
De hos Högste Domstolen samt StatsRädek i detta ämne förde Protokoll bifogas; och Kongl. Maj:t förblifwer Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest wälbewägen. e ^ k i.. P 6. björkman»
Ut - sZ Den Z Zebrukrik.
Utdrag af Protokollet, hållet uti SkatsRädet den n Januarii 1810, inför Hans Maj:t Konungen i narwaro af StatsRäderne Friherre Losendlaä Friherre von klaten Friherre ^cllerbetl» JustitiäRäderne von LtrokircL och Liom ZustitiäCancelleren Grefwe ^Vaclitmeiller HofCaneelleren Friherre VVetterlieöt.
S. D, Anmaltes i underdånighet, att sedan rui underdänig skrifwelse af den 24 sistlidne November Rikets Stander i underdänighet hemställt, om icke nägon Lag borde stadgas, som utsane wist bestämd tid, innom hwilken hacktade Personer owilkorligen skulle ställas för Rätta, i hwilket afseende vch dä skillnad harwid wore nödig att iagttaga i förhällandet för Städerne och Landet, De i underdänighet föreslagit, att hwad Städerne beträffade, ransakning derstädes öfwer häcktad Person borde företagas sist innom ätta dagar frän den, dä arresteringen med orsaken dertill blifwit hos Domaren behörigen anmäld; Och ehuru af flere stäk, det wore lika angeläget som rättwist, att ransakning med möjligaste skyndsamhet äfwen ä Landet anställdes, har Rikets Ständer likwäl ansett tiden innom hwilken den anklagades förhör ofelbart skulle taga sin början, ej i allmänhet kunna bestämmas till mindre än trenne wecker, men om innom berörde tid, hwar - Den s Zebruarii» 23 ken infölle laga Ting i det Härad eller Tingslag, dar den häcktade komme att för Ratta stallas, eller Ordinaire Domhafwanden af andra Embetsförrärt. ningar, jäf, eller andra lagliga hinder icke agde tillfälle, att anställa Urtima Ting, borde sädant för» rättas af Extra Domare, hwilken» i enlighet med hwad Konas. Maj:t, genom Nådig skrifwel. se den ro November 1780, i afseende pä skyndsamt afdömande af brott emot Författningarne om Bräuwinsbränning och försäljning, i Näder besallt, kunde af HosRätterna i hwarje Domsaga tillsörord. nas, med rättighet, atr af allmänna medel erhälla stjuts för twä hastar och dagtractamemre, som efter nuwarande tiders förhållande borde Åtminstone till En R:dr bestämmas, säsom ock derutom att i egenskap af ViceHäradshöfding njuta hågkomst till tjenlig be. fordran, i mohn af dest ädagalagde fficklighet, och den tid han fölunda more till Statens och enskild, tas werkeliga förmon utan Ordinaire
Lön tjenstgörande.
Och Kongl. Maju öfwer detta Rikets Ständers underdäniga hemställande täck 6 infordra Desi Högste
Domstols underdäniga ullätande; sä hade Högste
Domstolen ett sädant utlärande i underdånig, het afgifwit af följande innehäll:
Att brottmäl, i synnerhet dä någon är häcktad, böra med all möjelig skyndsamhet undersökas och afslutas, det ansäg Högste
Domstolen bäde för den allmänna och enskildta säkerheten wara af yttersta wigt, och det instämde jemwäl med hwad som är stadgadt i 4 Cap. i §.
RättegängsBalken om Ur, tima Tings hällande, enär Laga ting ej snart infal» hr; i 5 L- af Landshösdinge-Jnstructionenatt 24 De-tt 5 Zobruarrr.
Häradshöfdinge pä Landshöfbinaens anmodan ej bok i crimmeHL mäl undandraaa sig ait genast hälla Urtima Ting; Nti Kongl. Brefwer d. ,8 Ockobce ,750: att ranfakningar o»u häcklade Personer, dä de »vi Ordinarie Ting ej lunna siutqs, böra »vid Urtima Ting fullföljas; och uti Kongl.
Brefwer veu ai December 1766, att den Domare eller annan Embetsman och Betjent, genom hwars »vållande någon Zelinhuent uppehälles i fängelse längre ä:i behof warit, bör utan skonsmål äläggäs sängförlarings ersättning lil!
Krona», utön» det answar hans försummelse eljest kan förtjena, öfwer efkerlefwande hwaraf tillsyn hålles, ej allenast as AdvocalFiscastrne hivar pä sikt ställe, wid genomseende af de till OfwerDomstolarne ink mmande fänglisior, utan ock sluteligen af JustitiäCaneolleren, som, enligt sin Anstruction aligger desse Fänglisior noga gransta.
Om oagtadt hwad salunda är stadgadt det stundom handt, att med ransakninzs anställande öfwer hacktade Personer längre tid kommit alt dröja, har sädaue ej egenkeligen härrört os saknad
Lag, som bestämt rusäller riden dertill, i synnerhet dä enligt Forsa tningarne »vederbörande Embetsman och Domare böra answara för allt uppehåll, som ej af laga hinder sinnes förorsakad!, u'au har orsaken härtill legat uli sjelfum organisalion af Dcmstolarne pä Lrndel, där Haradshöfdingarne sivar för sig äro Ordförande i siere serstildte HäradsRätker, samt antingen genom audre Ordinarie eller ExkrcOrdinarie förrättningar eller gemm asiagsenheten en,ellan Här. rdshöfdingens wistelseort innom Domsagan och det Härad där undersökningen skulle företagas, »varit lagligen hindrade att mäler förr än som stedt till ransakning upptaga.
- Det Den Z Zebruarii- 25 Det underdäniga Försiag Rikets Stander gjörl, att HosRatlen borde, pä sätt förut, i afseende pä skyn» desamt afdömande af brott emot Förfaitniugarne om Bränwinsbranning och försäljning warit förcskrifwit, förordna en Extra Domare i hwarje Domsaga, att, dä den Ordinarie Häradshöfdingen more hindrad, förrätta Urtima Ting i brottmål, anser Högsta
Domstolen wäl mycket skulle bidraga lill häfwande af de hinder hwarföre stundom ä Landet längre uppehåll wid sädanc måls handläggning ske, men deremot förekommer likwal ä andra sidan 1:0
Att af alla de ärender, hwilka tillkomma Domares befattning för» dra brottmål, hwilka ofta äro serdeles inwecklade och alltid i anseende till ursprung och omständigheter af olika beskaffenhet, den mast granlaga undersökning, hwarwid Domaren har behof af mycken erfarenhet och af den kännedom utaf menniskolynnet samt Personerne i den Ort, där brottet sig riildragit. som manligen icke minnes utan en längre lids handläggning, hmadan Högste
Domstolen finner af mera wigt, att desse mäl, sä framt ej alli för mycket uppehåll sker derigenom, handteras af Ordinarie Do, maren, hwars är och anseende ej obelydcligen werka pä förbrytaren, för alt leda honom till upprigtig bekännelse, än att de till minnande af en litell i ds fleste händelser mindre betydande lid öfwerlemnas till en Extra Domare.
Pä sädane grunder är det ock genom serskildt Författningar stadgadt, att HosRätterne icke böra utan högst trängande orsaker tillåta Ordinarie
Domare frihet frän tjenstgöringens bestridande i egna Personer. 2:0
Att swärligen tillgäng kan blifwa i allmänhet pä skicklige Personer som skulle wilja emottaga sädane förordnanden och med dsk - 26 Den A Zebruarii. detsamma förbinda sig, att upphörligt wistas i Or» ten, utan annan förmon, än den akt enar någon gäng de till ett Urtima Tings hällande päkallas, sä för hwarje förrättning sig till godo beräkna skjuts och tractamente, som ej blifwer mera än swarande emot deras kostnader och att, i mohn af deras för» tjenster, warda med befordran ihogkomne, hwilket Nädiga löfte ej lärer wid befordringar kunna lemna dem nägon serskild förmånsrätt eller frän Kongs. Maj:ts Nädiga hugkomst utestänga dem, som inom HofRätten eller i annan wäg genom flit och skicklighet gjort sig berättigade, g.o
Att andamälet icke eller härigenom alltid kan winnås, sä att en häcktad Person owilkorligen innom zme weckor warder hos
Domaren inställd, emedan händelser kunna inträffa, dä flere Personer för brott i serskildt- of» ta frän hwarannan widt aflägse Härader af en och samma Domsaga pä en gäng kunna hafwa blifwit häcktade. 4:0
Att det är enligt med Författningar, ne, att Häradshöfding bör emot hwad honom af det Allmänna bestäs, utan serskild wedergällning, tractamente eller stjuts, Urtima Ting i brottmäl halla och hwilket äfwen sträcker sig till Nämnden; Hvaremot Kronan tilläfwentyrs ofta nog skulle genom hwad nu blifwit föreslagit fä »vidkännas flere förur ej wanlige utgifter, samt tillfällen och anled» ningar lemnäs Ordinarie Domare, att sädane för dem kvstsamme förrättningar sig undandraga.
Af hwad salunda är anfördt anser Högste
Dom» fiolen för sin del, att någon bestämd tid för under» sökningars anställande i brottmäl icke tarfwas, dä behörig tillsyn hålles öfwer hwad om skyndsamhet ar re»
Den 5 Zebruarit. r? redan stadgadt, och wedsrbörande ä hwilkas omsorg dek ankommer, att genast lemna Domaren underrät» telse nar någon för brott blifwer häcktad, ytterligare warda antydde, att utan uppehåll sin skyldighet i denne del fullgöra: att om likwäl det är bade möjeligt och utan all olägenhet, samt bidragande till någon nytta, att för
Domstolarne i Städerne den tid af ätta dagar utsättes, Rikets Ständer föreslagit, med »vilkor likwäl att den häcktade Personen genom Wederbörandes föranstaltande till Staden ankommit, synes likwäl wist tid, äfwen om Extra Domare i hwarje Domsaga sörordnas, icke kunna ovilkorligen föreskrifwaS, och att ändteligen swärigheter möta att i allmänhet sadane Extra Doinare förordna; Uran hemställer Högste
Domstolen i underdånighet, att utom hwad förut är förordnat, den Författningen mä »vidtagas, att deräst Ordinarie Domaren ä Landet, dä han får underrättelse om ett till hans ätgärd hörande brottmål, hwaruti någon Person är häcktad, och han i anseende till laga hinder ej finner fig kunna innom z:ne weckor undersökningen företaga, dä genast wid berörde underrättelses undfäende, hos Of, werDomstolen sädant anmäla, dä samma äfwerDomstol efter föregängen pröfning af de uppgifne hindren, deräst de godkännas, äger förordna en skicklig och pälikliz Extra Domare innom Domsagan eller derinwid, om tillgäng finnes, eller i annan händelse nägon annan, och hwilken da skulle komina att ämjuta den stjuts och trackamente, som Rikets Ständer föreslagit; men som pä Gottland och i norra Domsagorne uti Westerbotten, Änaermanland och Jemtland, hörande under Swea HofRätt, samt den af Lagman LsnäeUn innehaswande
Domsaga uti Werme - 28 Den 5 Zebruaril - meland, under Götha HofRärt, dels communicalionen emellan UnderDomaren och HofNätien gär längsammare, dels Domsagorne äro synnerligen widsiräckte, hwilket ej intrraffar med de öfrige Domsagorne, stulle Högste
Domstolen i underdånighet öfwerlemna till Kongl. Maj.ns Nådiga godtfinnande, om icke HosRättcrne kunde ullataS, att deräst sä qualifice» rade Personer uti berörde Domsagor finnas, eller ock moro hugade begifiva sig dit, samt ätaga sig alt derstädes qwarblifwa, förse dem med förordnande, när Ordinarie
Domaren är hindrad, da hälla Urtima Ting i brottmål, der den anklagade häcktad är, mot åtnjutande af den utsatte ffjuiS och tractamente; Dock att Ordinarie Domaren wid hwarje sadan händelse borde gifiva der, jenne de hinder för honom uppstått, tillkänna ät HosRätten, som ägde tillse att mistbruk dermed icke stedde.
Med Högste
Domstolens förberörde underdåniga yttrande förenade sig SlalsRädet; Och täcktes Kongl.