Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt kronan skulle begagna en sådan omständighet, alt Elf-styrelsen varit nödgad bekosta upmuddring och uplägga sin mudder der, hvarigenom kronan fått denna mark tillskapad, och söka att på denna omständighet vinna penningar af kanske 3,000 eller 4,000 r:dr, det skulle jag för min del anse vara föga öfverensstämmande med det sätt, hvarpå Staten bör behandla sådana angelägenheter, som denna, som egentligen afser att befordra handelsrörelsen i Götheborgs stad.
Om man derjemte tager i betraktande att Götheborg genom sitt läge är den enda hamn vid Westerhafvet, som vi hafva, och derföre eger en med hvarje dag stigande vigt för hela riket, och är för framtiden af stor angelägenhet, så kan den lilla upoffring, som nu är i fråga, icke anses annorlunda än väl använd, i synnerhet då man tager i betraktande att kronan utan svårighet på den mark, som till kronan skulle uplåtas, får den plats, som för Artilleriet är behöflig.
Hvad angår den tredje punktens innehåll, så vill jag fästa upmärksamheten dervid att dess ordalydelse, i min tanka, icke kan medgifva, alt staden försäljer på den ifrågavar. platsen några tomtplatser för enskildta boningshus.
Hr Fåhraeus har äfven uplyst, hurusom det är fråga att på denna plats anlägga nederlagstomter, en omständighet, som torde böra tagas i betraktande, i anseende till de lättade kontroller, som derigenom skulle vinnas på de å nederlag uplagda varorna i st. f. de nu befintliga.
Jag tillstyrker bifall till Ulsk:s förslag. i 512 Den 17 April.
Dä härefter
Hr Printzensköld åter upropades, hördes förnyade starka rop på propos., hvarefter Ilr Printzensköld yttrade:
Enär hvar och en äger rätt, alt från sin bänk fritt yttra sig öfver hvarje förekommande ämne, så torde det Högloll.
Ståndet icke böra med missnöje uptaga, att jag ännu en gång besvärar med några ord.
Jag tillåter mig då förklara, det jag skulle skatta mig lycklig att innehafva en gård, om äganderätten hvartill, jag kom uti tvist med Frih. Palmstjerna, derest han vid biläggande! af denna tvist ville följa samma grundsats, som han nu för Staten söker göra gällande.
Jag skulle då, i utbyte mot den omtvistade gården, hvilken efter all sannolikhet ägdes, icke af mig utan af Frih:n, fä en annan honom oslridigl tillhörig egendom, som vore ännu bättre än den omtvistade.
Jag blefve åtminstone icke den, som förlorade på förlikningen.
Men jag betvillar, att Frih.-n skulle kunna förmås, att antaga en så beskaffad grund för tvistens biläggande.
Ändamålet, hvarom man talar, nemi. att befordra stadens handelsrörelse, är jag långt ifrån att vilja motverka.
Jag vill blott motverka sättet, eller att Slaten skulle nära nog för ingenting afstå den jord, som staden anser sig behöfva.
Må staden betala den efter dess skäliga värde ; då är ingenting emot uplålelsen alt anmärka; men på de af StatsUtsk. föreslagna grunder, finner jag uplålelsen helt och hållet strida emot billighet och rättvisa.
Den jord, som för de allmänna byggnaders upförande, kan vara behöflig, må skänkas till staden, men derutöfver bör ingen uplåtelse äga rum.
Om det vore en tvistig jord emellan Hr Printzensköld och mig, och Hr Printzensköld genom upmuddring af ett farvatten, som skulle fördjupas, skänkte mig motsvarande jord, så skulle jag icke förlora på bytet, utan gerna gå in derpå utan vidare tvist.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framsiälde propos. till bifall å StatsUtsk:s förevaride utlåt., samt efter denna propos:s besvarande med starka ja, blandade med nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Hr Printzensköld begärde votering.
Upläsles lill justering samt godkändes följande voler:s-propos.
Den, som bifaller StatsUtsk:s utlåt. n:o 103, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., angide uplåtande emot vederlag åt Götheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen mark, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Den 17 April. 513 vinner nej, anser R. o. Ad. de emot förenämnde utlåt, gjorde an - märkn:r föranleda till detsammas återremitterande.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, sorn följer Ja — 52.
Nej — 14. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m.
In fidem piotocolli, silbert Munck.
Lördag-en den 19 April 1851.
Justerades 2:ne prot.-uldr. för d. 17 dennes samt plcni-prot. för d. 29 sisll.
Med tillkännagifvande att Hr af Geyerstam, Carl, såsom ledamot i BankoUtsk., i anseende till enskilda angelägenheter, begärt oell erhållit 14 dagars ledighet från d. 24 dennes, anmodade II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm.
Hrr Elektorer att välja annan ledamot i BankoUtsk. under Hr af Geyerstams frånvaro.
Föredrogs och lades på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, Gr.
Taube, Henning Edvard, m. II. ledamöter ånyo på bordet SiatsUisk:s d. 10 dennnes e. ra. första gången bordlagdo utlåt:n n:ris 82, till och med 90, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlatens 9 hufvudlillar.
Föredrogs ånyo StatsUtsk. d. 9 och 10 dennes på bordet lagda utlåt. n:o 105, angrde lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande.
Då härvid icke någon ledamot hördes begära ordet, hem5 II. 33 514 Den 19 April. slålde H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle förevar. utlåt.
Denna propos. besvarades med ja, hvarjemte Hr Printzensköld, Carl, anmälde sig, samt sedan han blifvit upropad yttrade:
Jag har någon anledn. att förmoda, det StatsUtsk. tilläfventyrs, hvad Förvaltningen af Sjöärenderna beträffar, kommit till ett annat resultat än det, som detta dess utlåt, utvisar, i fall SlalsUtsk. , förr än frågan der till slutlig handläggning förekom, från Förvaltningen förskaffat sig närmare underrättelser om förhållandet.
Jag tror mig veta, att, af del anslag, till hvars lyftning
Förvaltningen var berättigad, men hvilket anslag för tillfället icke för det afsedda ändamålet behöfdes, en del blifvit reqvirerad af ren nödvändighet, men ingalunda af något sorts begär att komma i besittning af penningarne för att undandraga dem Riksg:s-konl:s förvaltning och förräntning.
Jag tror mig veta, alt Förvaltningen hade af K.
M. erhållit befallning att anskaffa den Båtsmansbeklädnad, som Staten borde tillhandahålla Båtsmännen, i utbyte mot dea kontanta ersättning, som i följd af ingångna kontrakter med Båtsmans-rotehållet skulle Staten tillflyta.
Jag tror mig vidare veta, att den ersättning, som skulle komma Förvaltningen tillgodo, icke inflöt annorlunda än i sammanhang med det löpande årets ordinarie kronoupbörd, och följaktligen icke kttnde erhållas förr än under året näst efter det, då Båtsraans-beklädnaden borde vara färdig och till sitt ändamål aflemnad.
Förvaltningen hade då, för liqviderande af den ifrågavande beklädnaden, ingen annan tillgång, än den, som kunde beredas genom ett tillfälligt användande af sådana anslagssummor, som hade blifvit ställde till dess disposition, men icke genast voro för deras afsedda ändamål behöfliga.
Hvad Förvaltningen tillgjort i della hänseende har således haft till syfte, att gagna Konung och Riket, hvilket gagn ej heller ulehlifvil; och då det icke kunnat visas att Förvaltningen i någon annan afsigt begagnat sin lyftningsrätt af de medel, hvarom fråga är, så vill det synas mig, som man går nog långt, då man tillstyrker Ständerna att hos K.
M. begära, alt embetsverket skall erhålla, så till sägandes, en skrapa derföre att det icke ställt sig K.
M:s beslut till efterrättelse.
Jag tjenar sjelf inom ett embetsverk der del inträffat, alt. på ett annat embetsverks framställning, den förra fick en skrapa, för att det icke skulle hafva fullgjort sina skyldigheter.
Framställningen härom grundade sig på okunnighet om verkliga förhållandet, och följden blef den, att skrapan djupt föll tillbaka på det embetsverk, som hade föranledi densamma.
Nu kan väl icke så blifva förhållandet hvad Sialsölsk. beträffar, men mig synes som Ständerna skulle i sådana frågor, som denna, iakttaga den yttersta varsamhet, ty medgifvas måste, att det är förödmjukande för Rikets styrelseverk, att från Sländerne allåtas framställningar till Konungen, hvilka åsyfta tillrättavisningar till dessa Styrelseverk för det de visat nit Den 19 April. 515 i Statens tjenst, men ingalunda vidtagit någon sådan åtgärd, som i ringaste måtto varit skadlig för det allmänna.
Jag kan således icke annat än anhålla om återrcmiss af detta betänk., på det att Statsllisk. må sättas i tillfälle att närmare underrätta sig om förhållandet, och, efter derom tagen kännedom, i saken vidare yttranden meddela.
Då jag har äran vara Chef för det ena af de embetsverk, mot hvilka anmärkn.-ne blifvit ställda, torde R. o. Ad. finna att jag är jäfvig all deltaga i beslutet.
Jag anser mig äfven jäfvig att yitra mig i saken till afstyrkande utaf hvad Utsk. här föreslagit, ty jag skulle då framställa yttranden i en sak, som rörer mig sjelf och mina embetsbroder, men jag anser mig icke förhindrad af jäf, att nplysa om verkliga förhållandet, och att säga några ord till mill och det embetsverks försvar, som jag har den äran alt styra.
K. M:s nåd. bref, som anbefaller embetsverken i allmänhet alt icke reqvirera dessa anslag, annat än i mån af behof, har af Krigs-colhm blifvit efterföljdt sä noga, som colhm trott del vara förenligt med verkets drift och med förhållanderna, sedda i sammanhang.
Delta verk har att årligen använda och redovisa, i ordinarie medel, något öfver 2,700,000 r:dr, och i extraordinarie medel, 980,000 r:dr; summa i rundt tal, omkring 3,700,000.
Dessa anslag äro delade på flera afdelningar, men colhm har en gemensam kassa i Banken, på hvilken colhm, efter behof anordnar, och just denna gemensamhet för samtliga afdelningarne i kassan, gör att det blir möjligt för colhm att efterkomma den nåd. befallning, som nyss är nämnd.
Låtom oss tillse, huru colhm lyckats att efterkomma densamma.
Colhm har af det extra anslag, som nu är i fråga för åren 1848, 1849 och 1850, icke reqvirerat något under året 1848, icke heller under 1849, och först ingått med reqvisition i September år 1850, således mot slutet af det tredje anslagsåret.
Colhm bade då förskotterat, naturligtvis genom under händer hafvande medel från de öfriga afdelningarnes anslag, till åtskilliga behofs fyllande, ty under 2f år kunde colhm icke besörja Artill, afdelningens utgifter ulan erforderliga medel, hvarigenom inträffat, att vid den tid då den nu klandrade reqvisitionen ägde rum, var colhm så till sågandes skuldsatt inom sig sjelf, väl förståendes till del belopp, som behöfdes för fyllande af de afdelningars behofver, hvilka under den föregående tiden, just för att undvika förtidiga reqvisitioner, å extra-anslaget hade förskotterats.
Då visar det sig visserligen, om man betraktar detta artilleri-anslag isoleradt, att colhm kunnat undvika att reqvirera 70,000, måhända, 80,000 r:dr, af hvilka jag icke kan visa, alt vi för dagen hade behof.
Men låtom se hvad 70 a 80,000 r:dr utgöra för en del af hela colkii förvaltning.
Jag nämnde nyss att anslaget i rundt tal upgår lill omkring 3,700,000 r:dr.
Delar jag denna summa med veckornas antal i året, så belöper sig omkring 70,000 r:dr på hvarje vecka.
Colhm klandras nu derföre, att colhm förtidigt reqvirerat en snm 33* - 516
Den 19 April. ma svarande emot en veckas förskott af hvad som åtgår inom dess förvaltning.
Kan man påräkna att inom en vecka, om collini skulle dröja lill sista ögonblicket, då penningar kunna behöfvas, få beslut falladt i colkm, afsändt till Stals-kont., föredraget der, bref afgånget till Riksg:s-kont. föredraget i Riksg:s-kont., anordning utfärdad till Stats-kont., coll. få avertissement från delta verk, att der få lyfta penningar, är det en affär af 8 dagar?
Jag tror icke att någon kan säga det.
Detta går icke så fort som att spänna för en bäst och åka till Blå-porten.
Sedan jag nu lemnat denna uplysuing, anser jag mig jäfvig alt begära någon ändring i Ulsk:s förslag, men jag anser mig icke af jäf hindrad ifrån att tillstyrka bifall till detsamma, ty då får jag och mina embetsbroder tillfälle att inför Konungen framdraga de skäl, som jag hoppas der skola blifva gällande, men som jag har föga hopp om skola blifva gällande vid en återremiss.
Till en början anhåller jag få framställa den förfrågan, huruvida det ifrågävar. bcläuk. icke redan är af Ståndet bifallet.
Om jag icke misshörde mig så bekräftades propos. derom med klubbslag, och i sådant fall torde all diskussion vara öfverflödig.
Jag måste beklaga att Gr.
Mörner icke egual tillräcklig upmärksamhet ål förhållandet i förevar, hänseende.
Jag begärde ordet långt innan Laudtmarskalken lät klubban tälla, ehuru med så låg röst att Hr Frih. o.
Landtm, möjligen icke hörde detsamma, men sedan Hr Laudtmarskalken utaf en af de kansliets tjenstemän, som biträder honom vid sådana tillfällen, blifvit upmärksam gjord deruppå, att jag begärde ordet just i det ögonblick dä Hr Frih. o. Landtm, skulle låta klubban falla, så erhöll jag ordet, och något beslut var således icke fattadt, innan jag anmälde mig.
Jag får således protestera mot hvarje försök att anse denna fråga såsom afgjord.
H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, yttrade det han, i anledn. af Gr.
M'öiners förfrågan, linge förklara att förhållandet var sådant, sorn Hr Printzensköld upgifvit. fl. Ex. hade efler proposms besvarande fällt klubban, utan att höra Hr Prinlzenskölds begäran att erhålla ordet, hvartill orsaken varit att H. Ex. f. n. genom en tillfällig åkomma nästan helt och hållet var beröfvad hörseln på ena örat; men en af R. o. Adis kanslister hade sedermera gjort H. Ex. upmärksam på Hr Prinlzenskölds före klubbslaget gjorda begäran, och förevarande fråga vore således ännu öppen till diskussion.
Då frågan således är öppen, skall jag laga mig friheten att besvara de framställningar, som isynnerhet af Hr Printzensköld blifvit gjorda.
Han har nemi. sagt, att om Ulsk. hade först från Förvaltningen af Sjöärenderna begärt uplysniugar, så skulle ifrågavar. betänk, icke hafva framkommit.
Hade Hr Printzensköld genomläst Ulsk:s betänk., så hade han pä dess första sida funnit, alt Ulsk. i vederbörlig ordning begärt och erhållit up - Den 1 D April. 517 lysningar.
SlalsUisk. liar genom Ilr Statsrådet Wallensteen begärt och håde från Förvaltningen af Sjöärenderna och från Kongl. Krigs-collmi erhållit uplysning och svar på de frågor, som StatsUtsk. framställt, hvilka svar finnas intagna lill sitt hufvudsakliga innehåll i detta StatsUlskis betänk.
Jag vill endast uplåsa det af Förvaltningen af Sjö-ärenderne afgifne svar, för att lemna R. o. Ad. tillfälle all bedomina, i hvad mån de öro tillfyllestgörande, eller sammanslå med de upgifter, som Ilr Printzensköld har gjort.
A pag. 4 läses följande: ”1 afseende på de vid samma tillfälle utreqvirerade anslagen för byggandet af ångfartyg, äfvensom för gevärs reparerande och anskaffning, hvilka anslags då återstående belopp utgjorde ej mindre än 227,000 r:dr, nemi. återstoden af 1848 jemte hela 1849 och 1850 års anslag för ångfartyg, 299,500 r:dr, samt större delen af gevärsanslaget för år 1849 och samma anslag för år 1850, 17,500 r:dr, är deremot af Förvaltningen endast uplyst: att K. M. under d. 9 Juli 1849, anbefallt
Förvaltningen att skyndsamt inkomma med ritningar och kostnadsförslag för byggnaden af de 3:ne ångfartyg, som skulle utaf härtill vid sednaste riksdag anslagna medel bekostas, och hade Förvaltningen, som till följd af denna befallning, gått i författning om dylika ritningars och förslags erhållande, vid afgifvande af ofvanbcrörde reqvisition, fått emottaga ritning och kostnadsförslag å ett af ångfartygen.
Detta fartyg hade sedermera, under sisth års lopp, blifvit färdigbyggdt med en kostnad af omkring 80,000 r:dr, deraf 13,000 r:dr redan i slutet af Januari månad utbetalades, hvaremot, genom enskild persons förvållande, ett oförmodadt dröjsmål kom alt ega rum med de öfriga rilningarnes aflemnande.
Förvaltningen trodde sig emedlertid hafva all anledn. alt med det snaraste förvänta dessa handlingar, äfvensom den förestående utbetalningen af erforderliga förskott å enlreprenadsumman, och ansåg fördensknld försigtigheten fordra, all de dertill erforderliga medlen så tidigt reqvirerades, alt saknaden af desamma icke lade hinder i vägen för skyndsamt afslutande af kontrakten om rnachinernas förfärdigande och fartygens byggnad, helst ovisst vore, huruvida dessa medel kunde snart erhållas, Den anmärkta lyftningen af återstoden utaf anslaget till förändring och anskaffande af gevär för Flottans behof föranleddes af förväntade reqvisilioncr från stationerna för derstädes under vintermånaderna verkställda gevärsförändringar och reparationer; varande också en sådan reqvisition i början af April månad sisth år från Carlskrona station lill Förvallningarne insänd."
Af det nu upläsla syues, att dä de omnämnde penningarne lyftades, var icke något ångfartyg byggt, samt ritning och kostnadsförslag upgjorde för ett enda ångfartyg, och derföre lyftades det anslag, som till 3:ue sådana fartyg var afsedt, och under återstoden af det öfriga året hann icke ens ritningar inbckominas på de öfriga 2me fartygen.
Det tyckes vara en nog långt drifven försigtighet, att anse sig, innan man har fått ritning ens upgjord, än mindre fastställd, behöfva reqvirera medlen, helst det icke är Förvaltningen obekant, att penningar i Riksg:s-kont. erhållas inom få dagar, vanligen inom 3 dagar, se - 518 Den 1 *J April. dan reqvisilionen dit ankommit.
Den förklaring, som jag nu upläst, är af Förvaltningen afgifven innevarande år såsom svar å de anmärkmr StatsUtsk. framställt.
Uer lalas ieke ett ord om den Bålsmansbeklädnad, hvarom Hr Printzensköld har ordat.
Hvad angår de nplysningar, sora Hr Lefren aflemna!, så öfverensstämma de i del närmste med hvad StatsUtsk. i sitt betänk, nplyst, nemi. alt Krigs-colLm lyftade 214,530 r:dr pä en gång, hvaraf, intill sisll. års slut, för utgifter, hvilka med denna summa skulle bestridas, åtgått 108,700 r:dr, hvadan återstoden då utgjorde 106,000 r:dr.
För sedermera påkommande utgifter, hvarför dessa medel voro afsedda, (och för andra torde de icke fä användas), har upgifvils erfordras 6,000 r:dr i månaden, och således lyftades, för en utgift af 6,000 r:dr i månaden, på förhand 106,000 r:dr.
Detta tyckte StatsUtsk. icke fullkomligt öfverensstämma med K. M:s nåd. föreskrift, ali medlen skulle endast i män af behof reqvireras, och detta gaf anledn. till framställningen.
Om jag skulle gå utom betänk, så skulle jag kunna tillägga, att vid sedermera ifrägakorane reqvisitioner, styliseringen skall blifvit pä sådant sätt förändrad, att delta förhållande kunde gifva ytterligare anledn. till alt icke förbise vigten af en sådan skrifvelse som den ifrågavar.
Det af mig nu vidrörda förhållande borde icke för en Fullmäktig j Riksg:s-kont. vara främmande.
Jag får förklara, det jag helt och hållit frilager Hr Frih. o. Landtm, frän den händelse, sorn in trä flät, hvad klubbslaget beträffar; ty felet var milt, emedan jag icke med tillräckligt ljudelig röst begärde ordet, för att sätta Hr Frill. o. Landtm, i tillfälle att upropa mig innan klubban föll.
Hvad sjelfva saken beträffar, så kan jag försäkra Hr Gr.
Mörner, det jag verkligen genomläst ifrågavar. betänk., och känner ganska noga dess innehåll, så alt Hr Gr:n derom icke behöft att meddela mig någon uplysning.
Jag bör vid detta tillfälle erinra att dessa förvaltande embetsverk äro i det hänseendet af enahanda egenskap med Slats-kont., ali till deras disposition äro ställda medel anslagna lill serskildta ändamål och fördelade under llerfaldiga titlar.
När nu förhållanden inträffa, då utgifter å en titel skola bestridas lill del belopp, alt full tillgång å titeln saknas. sä fylles bristen genom förskott från andra titlar intilldess påräknade medel å förstnämnde litel hinna inflyta, alldeles på samma sätt som del tillgår i Stats-kont., ehuru derstädes i ändå större skala, enär detta Embetsverk har under sin disposition så väl öfverskotten som i de flesta fall besparingarna på Statsverkets samtliga ordin, inkomster, hvarigenom Stats-kont. har tillgångar, som icke eller, åtminstone till obetydlig del, finnas hos Krigs-colbm och Förvaltningen af Sjöärenderna.
När nu Förvaltningen hade fått befallning af K. M. att anskaffa ny Båtsmans-beklädnad, som kostade betydligt, ulan ali Förvaltningen egde någon tillgång för denna utgift, när Förvaltningen icke heller ägde andra medel att disponera än dem, hvarom nu är fråga, så må det väl icke med något slags fog kunna läggas Förvaltningen till last, att den högag - Den 19 April. 519 nadc den utväg, som erbjöd sig, för alt kunna fullgöra K.
M;s nåd. befallning om Bålsmansbeklädnadens anskaffning, i visshet derom, att ersättning för förskottet skulle erhållas, sä snart den nästföljande kronoupbörden hunnit in
Hyla och redovisas, hvilket redan skett, så alt förskottsbeloppet allaredan är återbetaldt.
Att SiatsUtsk., såsom nu skett, med fästad upmärksamhel endast på sjelfva det föremål hvarföre anslaget beviljats, ansett Förvaltningen hafva orätt förfarit deruti, alt den reqvirerat della anslag, vittnar om en misstanka mot embelsverket alt det, så till sågandes, för biafsigter, reqvirerat medlen, hvilken misstänka är desto mera oförtjent, som en hvar känner, ali embetsverken omöjligen kunna begagna medlen annorlunda än i den ordning, som deras instruktioner i förening med K.
M:s föreskrifter utstaka.
Det mätte vara ursäktligt och till och med rätt åfelt embetsverk, om, för all fullgöra en Kongl, befallning, det begagnar de medel, som kunna disponeras, för alt dermed för tillfället fylla eli annat behof, oaktadt sådant i formell hänseende icke må anses fullt riktigt.
Statens bestyr skulle möjligen eljest komma att på ett högst ofullkomligt sätt vårdas, hvilket åter skulle föranleda till än svårare anmärkmr.
Jag förblifver således vid min åsigt att frågan icke är så fullständigt utredd, som den bordt vara, innan SiatsUtsk. afgaf sitt utlåt, i ämnet.
Jag känner icke orsaken, hvarföre ej Förvaltningen omförmält förhållandet med Båtsmansbeklädnaden, men jag har fäll denna upgift utaf en Ledamot af Förvaltningen, hvars pålitlighet och redbarhet är alltför stor, för all jag icke skulle lill denna upgift sälta förtroende.
Den fråga, som nu är under öfverläggning, är icke af en så obetydlig vigt för en räll hushållning med Statens medel.
Vi vela all om flera förvaltande verk hvar på sitt håll i onödan hafva en stor kontant kassa, sä blifva dessa penningar der de ligga utan nytta, på samma gång, som Riksg:s- kot-.s kontanta kassa i betydlig män minskas, hvarigenom äfven del blir för detta verk nödvändigt alt hålla en större massa af sina tillgångar än eljest behöfdes i form af kontant kassa, lill mehn både för den allmänna rörelsen och för Riksg:s-konl.
Emedlertid, och för ali förekomma alla dessa olägenheter, hafva Ständerna begärt och K.
M. fastställt del stadgande, ali de medel, hvilka de förvaltande verken och Riksg:s-konl. skola utbekomma, icke få reqvireras och lyftas förr än de behöfva användas för de ändamål hvartill de åro anslagne.
Nu är del genom StalsUlsk:s betänk, uplyst och bevisadt att de reqvirerade medlen icke behöfls för de föremål hvartill de blifvit anslagne, men man har likväl försökt försvara dessa för tidiga rrqvisilioner dermed, ali dessa medel varit behöflig», för alt för tillfället kunna göia face mot andra utgifter, än dem hvartill de reqvirerade medlen blifvit anslagne.
Delta försvar sätter frågan för de förvaltande verken i sämre ställning, än den hvari StatsUtsk:s betänk, försatt den, ty derigenom är bestämdt erkändt, alt dessa medel hade användts 520 Den 19 April. för främmande ändamål, och det är just detta som K.
M. förbjudit.
Jag kan således icke annat finna än att den skrifvelse StatsUtsk. föreslagit är på sitt ställe, och anhåller derföre om bifall lill densamma.
Naturligtvis kunde StatsUlsk. icke fästa afse ende på de uplysningar, som Hr Printzensköld afgifvit, enär desamma icke innefattades i Förvaltningens af Sjöärenderne officiella utlåt.
Detta officiella utlåt, är underskrifvet af samtliga ledamöterna i Förvaltningen af Sjöärenderna, och är under embetsmanna-ansvarighet afgifvet, samt, såsom jag tror, dateradt i Mars månad, och bör, enl. min tanka, hafva mera vitsord, än hvad som, efter berättelse af en enskild Ledamot, upgifves.
Säkert är, att StatsUtsk. åtminstone, som alldeles saknade kännedom om de förhållanden, hvilka här blifvit omförmälda, icke på dem kunnat fästa afseende.