Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill visserligen icke fördölja, att jag i allmänhet anser det mindre principenligt, att Representationen ingår lill K.
M. med förklaring af den ena eller andra försvarsplanens företräde; men det finnes dock ingen regel utan undantag, och jag tror, att den här föreslagna skrifvelsen hör till ett sådant undantag.
Jag måste äfven öppet erkänna, att jag lifligt omfattar den af Utsk. föreslagna skrifvelsen.
Det är en obestridd sanning, mina Hrr, att ett försvar är i samma mån godt och starkt, som det är nätionelt, d.
V. s. i samma mån, soln det äger nationens hela hängifvenhet och som nationen är öfvertygad om dess riktighet och ofelbarhet; då deremot ett försvar, som har nationens opinion emot sig, om än aldrig så Väl ordnadt, är svägt till följd af saknaden utaf denna moraliska kraft.
Med en annan talare är jag fullt öfvertygad, att det inom nationen är blott eh tanka om företrädet af vårt skärgårdsförsvar framför ett försvar, grundadt på en linieskeppsflotta, allt under förutsättning, att våra tillgångar icke tillåta oss att underhålla båda 3a8 Den 28 Al a j f. m. dessa försvar, utan att ett sådant försök endast skulle leda derhän, att intetdera blefve fullständigt.
Man har här vidrört frågan, huruvida det är för oss möjligt att med våra tillgångar kunna äga begge dessa försvar; och då jag tror mig äga i dessa fall några tillförlitliga upplysningar, anhåller jag att i denna fråga få, som man säger, något titta mina motståndare i korten.
Äfven jag anhåller att från en förfluten tid få i detta fall taga några jemnförelser.
I förbigående vill jag blott såsom en curiositet nämna, att jag från tillförlitligt håll fått uppgifvet, att vårt Jinieskeppsförsvar från 1790 och intill närvar, tid kostat Riket 70 millioner r:dr b:co.
Om man då tager i betraktande, i hvad myntsort dessa 70 millioner till en stor del i de flesta åren utgått och i hvad tillstånd vår linieskeppsflotta nu är, samt hvad nytta den under tiden gjort, så förmodar jag, att något särdeles fördelaktigt omdöme om systemet och dess oeconomiska inflytande på staten deraf icke »kall uppkomma.
Lagerbjelke har sagt, att vår flotta under de sednare decennierna aldrig varit i ett så nytt och godt tillstånd sorn nu.
Frihtn har sagt, att våra tillgångar tillräckligen förslå för begge vapnen.
Låtom oss då jemnföra vår linieskeppsflotta 1813 och »8i4 med den vi nu äga, och låtom oss dervid ihågkomma, att många af de tillgångar, som beredt tillståndet af vår nuvar. flotta, äro hem tade från subsidier och behållningar i förråden från äldre tider, tillgångar, som vi hädanefter icke torde få antaga att vidare påräkna. i8i3 och 1814 agde vi utrustade i complett skick och under segling, d. v. s. icke, såsom förhållandet med vår flotta nu är, på papperet, 8 linieskepp; vi ägde dessutom 4 brukbara i hamnen, summa 12, utom, som jag vill minnas, ett eder annat mindre dugligt.
Lagerbjelke har nyss sagt, att vår flotta aldrig under detta sekel varit i sådant godt tillstånd som nu.
Jag skall då jemnföra tillståndet x814- med tillståndet nu.
De upplysningar, som jag dervid skall taga mig friheten meddela, hoppas jag skola äfven af min motståndare anses för tillförlitliga, då de äro hemtade från befälhafvande Amiralens officiella rapport till K.
M. om flottans tillstånd vid början af denna riksdag.
Jag bör likväl till min egen säkerhet tillägga, att denna afskrift af befälhafvande Amiralens förslag blifvit mig anonymt tillskickad; men jag är i alia fall, af serskilda anledningar, öfvertygad om dess riktighet.
Lagerbjelke har sagt, att vi nu hafva flera och bättre fartyg i vår stora flotta än för 8 år sedan, då H. K. H.
Kronprinsen emottog befälet deröfver.
Ingen kan högre än jag erkänna och värdera H. K.
H:s nit för vårt sjöförsvar; men detta fosterländska nit kan likväl icke frambringa resultater utöfver möjlighetens gräns, ehuru Hans omsorger för vårt sjöförsvar visserligen kunna jemnföras med alla Hans Furstliga företrädares nit för samma sak.
Dc 11 28 M a j f. m. 3ag Frih. Lagerbjelke har sagt, alt då vi 182.7 endast hade 7 linieskepp och 3 fregatter, hafva vi likväl nu 9 linieskepp, 5 fregatter och 246 mindre eller skärgårdsfartyg.
Jag anhåller hos den värde talaren om tillgift för det jag vågar bestrida denna uppgift så till vida, att vi väl hafva dem i våra förslag och vid brobänkarna i hamn, men ej så, att de kunna upptagas i räkningen för Sveriges försvar.
För det närvar, finnas endast sex tjeristhara linieskepp, och äfven på dessa fattas en mängd inventarier, så att jag fruktar, att endast tre, högst fyra skulle med completta inventarier kunna genast utrustas; ty för hvardera af de nämnda sex linieskeppen fattas 2, 3å4ankartåg, en del flaggor, kablar, en del af taklingen, skeppareuppbörder och små persedlar in. m.
Det finnes visserligen g linieskepp vid brobänken, men tre äro icke i tjenstbar! skick: för Gustaf den Store fattas hela inredningen , halfva bestyekningen och hela artilleriuppbörden; Carl XIII, ett af våra nyare skepp, är redan så ruttet, att det fordrar svår reparation, och för detsamma brister dessutom ankartåg och en del af skeppareuppbörden; linieskeppet Äran fordrar svår reparation, och för detsamma brister äfven en del ankartåg och små persedlar.
Våra skepp äro dessutom mycket för svårt bestyckade, hvarigenom de blifvit trånga inom bords, och således osundare för besättningen.
Våra nya skepp, byggda för 86 kanoner, äro af lika storlek med de Chapmanska 74-kanonskeppen och med de Engelska för 64 kanoner.
Följden häraf är naturligtvis, att de tryckas vida mera, hafva ej den form i vattuet, som är beräknad för en constructiön, ämnad att bära ett mindre antal kanoner.
Häraf måste uppstå den följd, att fartygen med den större bestyckningen segla och manövrera sämre, än med den ringare bestyekningen.
Vi hafva vårt ringa antal linieskepp byggda efter fyra olika storlekar, så att inventarier och täkling för ett fartyg af den ena storleken icke passar till fartyg af andra storleken, hvilket är en stor olägenhet för ett fattigt land, der man borde så söka ställa till, att om ett skepp måste slopas, man dock skulle kunna nyttja den del af täkling och inventarier, som är duglig, till ett annat eller andra fartyg.
Hvad de fem fregatterna beträffar, är förhållandet med dem ännu värre.
Af dessa fem äro Fröja oell Galathée alldeles ruttna och ur tjenstbart stånd; Eurydice mycket rutten och de begga öfriga Camilla och Chapman af Carlskronas skickligaste officerare mig uppgifna såsom högst dåliga.
Fråga lärer vara om att hugga ner några af dessa fregatter, d. v. s. borttaga öfra däcket och förändra dem från 48-kanons fregatter till 26-kanons corvetter; men härtill fordras äfven så svår reparation på fartyget, att det i ceconomiskt afseende icke lärer löna mödan.
Af briggarna finnas 3:ne:
Delphine, la Badine och la Coquette.
Af dessa äro de tvenne sednare alldeles ruttna och den förstnämnda, ehuru 7 H. 42 33* Den 2b M a j f. m. möjlig att utrusta, likväl mycket gammal och något rutten'; ytterligare en brigg, Vänta Litet, dåligt fartyg, men dock bättre än de föregående.
Alla dessa bfiggar hafva äfven det felet att vara för svårt bestyckade emot sitt utrymme och emot hvad andra nationer bruka.
Tvenne cörvetter finnas äfven, Jaramas och Svalan.
Den sednare, sorn blott förer io kanoner, kan icke räknas Såsöm ett krigsfartyg, utan är endast utrustadt och för det mesta begaghadt till de årliga cadettsexércisernå; den förra deremot är ett någorlunda bra fartyg, mett äfven för svårt bestyckadt, hvilket bevisas deraf, att det har två kanoner mera, ehuru det är 3 fot kortare än deh nya Under byggnad Varande corvetten Najaden.
Nio däekade kanonslupar finnas äfven i Carlskrona, hvaraf en är oduglig.
Dessa fartyg äro egentligen hvarken roende eller seglande fartyg.
De bvggdes för en särskild tjenstgöring i Sundet, men anses af alla sjömän för föga dugliga, enär de äro för svala att i'ö fram, och för illa byggda såsom seglande fartyg.
Utom de här uppräknade fartygen finnas under byggnad tvenne linieskepp, Skandinavien och Stockholm, ett alldeles odugligt och casserädt skepp, Wasa benämndt, en gammal Ostindiefarare, söm nu mera brukas att ligga förtöjd ytterst
Vid brobänken för att mottaga isen och sjögången för de andra skeppen.
Äfven äro under byggnad tvenne fregatter, Desirée och Josephine.
Så är tillståndet i korthet med den sig så kallande stora flottan.
Stor är den visserligen icke, men så mycket dyrare; och när denna flotta efter så stora anslag och efter 20 års fred befinner sig i ett så olyckligt och reduceradt tillstånd emot hvad den var 181/ji års sjocampagne, samt då man besinnar, att troligen aldrig hushållningen vid flottan varit så sträng som under denna mellantid, så synes det verkligen vara med full rättvisa och af giltiga skäl, som jag och mångå med mig frukta, att våra tillgångar ej tillåta Sverige att underhålla en linieskeppsflotta under fred, och långt mindre under krig, emedan det väl icke kan vhra skäl för ett fattigt land att nedlägga sina små tillgångar uti byggnaden af dessa dyrbara skepp, som med några få skölt äro förstörda; ty jag tviflan icke, att med de förfärliga verkningar, som artilleriet numera kan åstadkomma, två å tre bombkanonskott äro tillräckliga för att sänka en af dessa stora byggnader, som utrustade kosta 5oo,ooo r:dr b:co, utom förlusten af en mängd menniskolif, alltid känbarare i samma mån, som den krigförande staten är liten och folkfattig.
Vore jag öfvertygad, att vår sjelfständighet och vårt sjelfförsvar icke kunde undvara linieskeppsflottan, skulle jag anse för min medborgerliga pligt att votera sista skarfven till dess anskaffande och underhållande; men jag är innerligen öfvertygad, att vår sjelfständighet är vida bättre tryggad genom ett väl utbildadt skärgårdsförsvar, d. v. s. genom fartyg, som hvar helst på vår kust kunna inlöpa, och genom ett stridssätt, som mera närmar sig till våra
Den 28 Maj f. m. 331 förfäders, Vikingarnas.
Då jag nämnt, att elt Svenskt linieskepp utrustadt kostar 5oo,ooo r:dr, bör jag tillägga, att man icke så noga kan få reda på hvad ett sådant skepp kostar, men att jag antagit den ungefärliga summa, som mina motståndare i denna fråga uppgifvit.
Denna beräkning är dock långt under andra nationers.
Det sista nya Danska linie— skeppet kostar omkring 1,900,000 r:dr Svensk riksg:s, och då jag på stället förliden sommar efterfrågade förhållandet med Iefnadskostnaden och arbetslöner, jernnförelsevis till samma pris här i Sverige, var skillnaden icke synnerligen stor.
En af de nyaste
Danska svåra fregatterna kostar 900,000 r:dr Svenskt b:co, och jag har således visserligen icke upptagit i räkning för högt, då jag upptagit ett af våra Svenska linieskepp till endast 5oo,ooo r:dr b:co.
Går jag åter till räkenskaperna, emedan facta alltid bevisa mest, och jag ser på resultaterna af kostnaderna för ena eller andra vapnet, finnér jag missförhållandet vara ganska stort och påtagligt; det missförhållande nemi., att stora eller dyra flottans nybyggnad och underhåll årligen kostar i anseende till de resultater, som deraf vinnas, vida mer än motsvarande resultet af kostnad för nybyggnad och underhåll för skärgårdsflottan, Jag har med mycken möda och besvär förskaffat mig fullständiga redogörelser för årliga användandet af hela flottans hufvudtitel under de Sednaste 9 åren, förhållandet är ungefärligen lika alla åren, och jag vill nu händelsevis citera ett år, som är ungefär ett medium af de nio, nemligen 1829.
Flottans hela anslag utgjorde detta år i,i3g,025 r:dr (jag förbigår sk:r och r:st.).
Det s. k. underhållet för detta år för Carlskrona station eller för stora flottan utgjorde 24i,8g4 r:dr (Nybyggnader äro här icke inberäknade).
Stockholms stations underhåll utgjorde samma år 55,982 och för Götheborgs station samma år 3o,2o8 r:dr; summa underhåll för skärgårdsflottan på dess begge stationer 82,690 r:dr.
Skärgårdsflottans hela underhåll år 182g utgör således endast omkring b af underhållet för den s. k. stora flottan, Örn mgn derefter tillser kostnaderna samma år för fartygsbyggnaden pch förrådets förstärkande, finner man, att stora flottan till dessa ändamål kostade ng,84o r:dr, och skärgårdsflottan 49,596 r:dr, eller den sednare ungefärligen -f af deri förra. 3 ernil för man åter stora flottans, underhåflssumma med nybyggnadssumman samma år, så får man se, att stora flottans underhåll kostar hetydljgt mera än dubbelt om årpt inot sunaman af kostnaden för nybyggnad och förrådet, då deremot skärgårdsflottans underhåll för samma år ej uppgår på långt när till dubbelt mot nybyggnadssumman för samma år- Lägger man då härtill, att stora flottans alla fartyg måste ligga hela året om i sjön och nästan under bar himmel, genom hvilket förhållande de ruttna eller förstöras ojemnförligt mycket förr, än skärgårdsflottans fartyg, sorn ligga torra i skjul, så finner mali, huru ofantligt mycket dyrare 33a lien a5 Maj f. tu.
I i alla afseenden en linieskeppsflotta är i jemnförelse med en skärgårdsflotta.
En annan sanning, sorn upptäckes vid jemnförelsen emellan bär citerade sifferförhållanden är, att stora flottans underhåll uppgår till omkring fem gånger mera årligen än bela den summa, som användes på skärgårdsflottans byggnad oell förråd tillsammans vid begge stationerna Stockholm och Götheborg.
Jag vill visserligen icke trötta It, o. Ad. med någon dylik sifferframställning för alla de sednaste g åren; jag vill blott upprepa, att förhållandet är ungefär enahanda för hvarje af dessa år.
Horn har tyckts Yrka, att vi skola fortfara att vidhålla det s. k. stora sjöförsvaret eller linjeskeppen.
Jag hemställer likväl, huru sådant skall kunna låta sig göra, då vår flotta i närvar, ögonblick efter 20 års fred befinner sig i ett så inskränkt skick, och då vi likväl hitintills ägt något att taga ur förråden från gamla tider, men hädanefter nödgas anskaffa allt genom af Ständerna beviljade nya tillgångar.
Jag har redan i ett föregående plenum yttrat, att jag visserligen icke yrkar förstörandet af de linieskepp, vi äga; men min tanka är, att vi icke höra bygga några flera, emedan hela vårt sjöförsvar förlorade derpå att derifrån draga så betydliga och oumbärliga tillgångar.
Vi böra i det stället, enligt min tanka, grunda vårt sjöförsvar på en väl organiserad skärgårdsflotta, hvars rörlighet är försäkrad genom ett tillräckligt antal ångfartyg; och vi böra till kryssare utanför våra få flacka kuster och till skyddande af vår handel äga snällseglande och goda fregatter samt mindre fartyg till tillräckligt antal.
En sådan flotta är vida mindre dyr, är vida lättare conserverad och bildar, i min tanka, ett vida fullständigare försvar, utsträckt till atla delar af våra kuster.
Horn har sagt, att Norrmännen hafva de bästa sjömän.
IJet är visserligen sannt, likväl med det tillägg, att vi med Norrmännen dela, inom Europa, denna fördel.
Men vi hafva dem likväl icke på vära örlogsfartyg; der hafva vi i stället våra rotebåtsmän eller bergs- skogs- och slättboer, sorn utgöra skickliga arbetscompagnier på varfven, men som äro tafatta och oviga om bord samt fordra en lång tid först för att genomgå den medicinska cur, som vanligtvis förestår den, hvilken icke är van vid sjögången, och sedermera den erforderliga öfning, förutan hvilken båtsmannen icke är tjenstbar om bord.
Norrmännen återigen hafva inrullerat alla sina skärgårdsboer, fiskare och lotsar, och hafva derföre, i händelse af ett krig, att påräkna ett större antal utmärkt dugliga sjömän , än deras flotta troligen någonsin kan komma att behöfva.
Vi hafva, som sagdt är, lika skickligt sjöfolk uti våra skärgårdar och bland våra fiskare, ehuru icke på vår flotta.
Enligt sjömanshusuppgifterna utgå per medium årligen iooo Svenska coopvaerdi-sjömän mera, än sora hit återkomma, dels emedan vi sjelfva icke begagna dem, dels emedan de äro särdeles eftersökta af alla främmande nationers rederier.
För min del Den 28 M a j f. m. 333 tror jag, att de indelta båtsmännen åtminstone till största delen icke äro lämpliga till sjöförsvaret, emedan de i allmänhet, såsom landtboer, hafva motvilja mot sjörensten.
Jag tror, att det skulle vara vida ändamålsenligare och mindre dyrt, att inmllera våra skärgårdsboer och fiskare att, i händelse af krig, tillhöra sjövapnet och att någon gång under fredstid öfvas.
Det här citerade förhållande med våra båtsmän visar oss ytterligare behofvet framför andra sjömagter att öfva vår personal och att anslå medel dertill.
Horn har trott, att vi böra förskaffa oss en linieskeppsflotta, Jäinpad efter våra behof.
Det är naturligtvis svårt att undersöka eller afgöra, hvad som i detta fall är vårt behof, 0111 icke det får antagas vara relativt till de ilottor, som troligast kunna anfalla oss.
Om man uppriktigt
Och med afläggande af all den höflighet, en af våra Ministrar vid ett främmande
Hof, för några dagar sedan här påstått etiquetten fordra mot utländska magter, talar om vår södra granne, hvars militär-institutioner jag sjelf förli— det år varit i tillfälle att till någon del bese, så är det visserligen å ena sidan sannt, att han är högst illa organiserad och öfvad i afseende på sitt infanteri och artilleri, men deremot förträffligt i afseende på sitt sjöförsvar; Danskarna hafva ett ypperligt sjöfolk och en ypperlig materiel.
Jag tvekar icke heller att förklara, att om vår flotta skulle drabba med deras, är det fruktansvärdt, att vår icke stod profvet, så säkert det å andra sidan skulle synas, att förhållandet vöre alldeles motsatt, örn de båda nationernas armeer skulle komina att drabba tillsammans.
Men detta förhållande är icke underligt, emedan denna lilla stat fäster ett uteslutande hopp på sitt sjöförsvar.
Danskarna hafva årligen trenne svåra fregatter utrustade, hvaraf två stationerade i Vestindien och en stadd på segling dit eller derifrån för att aflösa eller efter att hafva aflöst en af de förra.
Dessutom är vanligtvis hvarje sommar en fregatt utrustad för cadett-exercisen.
Dessa omständigheter visa nödvändigheten för oss att anstränga våra tillgångar mera för vårt sjöförsvar och mindre på andra håll.
Jag skall nu öfvergå till betraktande af vår östra grannes stridskrafter.
Jag. fruktår, att jemnförelsen på detta håll blir ändå mera nedslående.
Jag tror likväl med full visshet, att vi kunna försvara oss; likväl fruktar jag, att vi dervid hafva föga nytta af vår linieskeppsflotta.
Ryssland äger visserligen en utomordentligt stor arme', som, om den mot oss kunde på en gång användas, skulle snart afgöra vårt öde; men det är, Gud ske lof! icke så.
En Rysk arme', som skulle göra en invasion uti Sverige, kunde icke vara på de flesta ställen mycket öfver 3o,000 man stark; ty om den vore talrikare, skulle denna arme', till följd utaf beskaffenheten af vårt land, antingen såsom spridd blifva slagen i detail, eller såsom strängt sammanhållen nästan förstöra sig sjelf, dels af brist på de flesta förnödenheter, dels 334 D c 11 aS M a j f. m, af oförmåga att kunna röra sig sjelf med så mycket trup-> per, sammanförda uti en sådan terrain.
Den stora massan är således till lands icke farlig.
Det försvar, vi kunna åstad-- komma, skall utan tvifvel i detta fall blifva tillräckligt.
Men förhållandet är icke sådant på öppna sjön.
Ryssland har i närvarande ögonblick en östersjöflotta af 3y linieskepp och 22 fregatter, och har årligen 18 linieskepp utrustade till exercis i Östersjön.
Antagom nu, att en del af denna stora flotta och en ganska ringa del, nemi. ett antal, motsvarande endast vår egen linieskeppsflotta, utginge och lade sig utanför Carlskrona, innan vår flotta hann utlöpa, — en supposition så mycket möjligare och troligare, som Carlskrona hamn och redd om vårarna vanligen är vida längre tillfrusen än hamnarna vid Gmnstadt och Reval, äfvensom, emedan vår flotta, såsom alldeles oexercerad, fordrar vida större tid att upptakla och utlöpa, än en exercerad flotta.
Om detta skedde, behöfde visserligen icke våra stora skepp upptakla; men de voro också då verkligen öfverflödiga.
Fienden ha-, de i alla fall en stor linieskepps- och fregattflotta öfrig att dermed fullfölja de operationer, som man inbillade sig att vår linieskeppsflotta hade bort kunna förekomma.
Att vi sålunda skulle äga vår linieskeppsflotta för att vi skulle kunna taga offensiven såsom en talare här sagt, är ändamålslöst, emedan detta emot en så stor fiendtlig flotta troligen blir omöjligt.
Men låt fienden försöka att nalkas våra kuster och skärgårdar, så är jag fullt öfvertygad derom, att han skall, för alt nyttja en annan talares uttryck på detta rum, få stryk, om vi, som jag yrkar, hafva ett väl organi-, seradt skärgårdsförsvar.
En frejdad talare på detta rum, Gr. Löwenhjelm, har i ett föregående plenum sagt, att
Statsmagterna oupphörligt rida volt i denna fråga, Jag ön-, skar derföre lifligt, att Utsk:s föreslagna rind. skrifvelse om mera afseende på vårt skärgårdsförsvar mätte blifva bifallen.
Nationen har då gjort sitt till för att slippa denna omtalade voltridning; och om icke något afseende fästes derpå, bladet sedermera den andra Statsniagten (hvilken styr hela volten), som får taga på sig hela ansvaret för hvad som deraf bluen följd, Frih.
Lagerbjelke har sagt, då frågan var om den här af en annan talare citerade, utaf Capitaine Carlsund ut-, gifna förtjenstfulla bok, som ådagalägger företrädet för skärgårdsflottan framför linieskeppsflattan, att denna bok vöre icke tillförlitlig, emedan den grundal- sig på en hypothes om ångfartygens stora användbarhet lör denna flotta.
La-, gerbjelke har tillagt, att det vare fara värdt, att denna hypothes är så litet utvecklad, att den troligen icke skulle komma att tillämpas hvarken i Frih:s egen eller någon af de härvarandes lifstid.
Jag anhåller att i detta afseende få hänvisa till en Engelsk afhandling, som jag haft tillfälle se, sedan jag vid början af riksdagen hade en debatt i detta samma ämne med Frih. Lagerbjelke.
Afhandlingen är af en äkta Den aS Maj f. m. 335 sjöman; det röjes genast, emedan sjötermer förekomma öfverallt oell det fria sjömanssinnet röjer sig fullständigt i friheten från alla reglor för ett vårdadt skrifsätt.
Afhandlingen är under form af rapport afgifven utaf en bland Engelska fiottans tappraste och skickligaste officerare, en Cap. Hastings, som under flera år commenderade det enda ångfartyg af de flera beställda, sorn från Grekiska Committeen i London afskickades till Grekland; detta fartyg hette Karteria.
Hastings har under 3 år oupphörligen med detta fartyg stridt och stundom mot flera stora fartyg.
Då man här sagt, att ångfartygen icke skulle kunna hålla striden, emedan en enda kula vore tillräcklig för att göra machinen obrukbar, är det särdeles märkvärdigt, att då Cap. Hastings understundom fått ända till 3o kulor i fartyget och stundom granater (d. v. s. ihåliga kulor), har han dock aldrig varit urståndsatt att nyttja ångmachineri.
Hela den enkla konst, hvarmed han befriade sin machin från kulor, var, att han med grofva, rätt uppstående och tätt intill hvarandra slutna bjelkar på ömse sidor om machinen, hade till betydlig del upphäft kulornas verkan.
Det enda försigtighetsmått, han för öfrigt iakttagit, var, att han hade afdelat fartyget på ömse sidor oin machinen med 2 vattentäta väggar, sä att då det en gång hände honom, att han af en granat, d. v. s. samma sort projectil, som skjules med bombkanoner, fick hela sin akterspegel inskjuten och aktersta tredjedelen af fartyget fylld med vatten, kunde han likväl bibehålla sig'i fartyget och begagna sin machin.
Han manövrerade mot alla vapen utan olägenhet, och intog slutligen utan annan hjelp en fästning (Wassiladhi, nyckeln till Messolonghi-viken).
Jag måste likväl tillägga, att han var bestyckad med 4 st 68-jJfiga bombkanoner jemte 4 st- 4^-åÖga caronader.
Det är verkligen skada, att denna rapport icke skall vara tryckt för att öfvertyga hvarje tviflare om ångfartygs förträfflighet äfven, om man så vill, till stridsfartyg och armerade med bombkanoner.
Jag yrkar likväl ångfartyg för vår skärgårdsflotta hufvudsakligen för dessa fartygs förträfflighet att på bestämda tider och i hvad väder som helst förflytta stridskrafterna med skyndsamhet från en punkt af kusten till en annan, samt att med skyndsamhet kunna verkställa transporter, recognosceringar o. s. v. Frih. boye, med hvilken jag för öfrigt instämmer, har sagt, att stora flottan visserligen uppfyllde sitt ändamål.
Jag måste likväl förklara, att sådant är med våra tillgångar alldeles omöjligt.