Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu serskildt denna fråga beträffar, så förevistes för Revisionen de K. M:s Nåd. bref, hvarpå de anmärkte dispositioner af krut sig grundade.
Innehållet af dessa bref bar jag icke mera i minnet, men det vet jag att de voro för mig fullt tillfredsställande, såsom förklaringar öfver anledn:ne till K.
M:s dispositioner, emedan deraf visade sig ätt dispositionerna blifvit gjorda till allmänt nyttiga företag och icke till fördel för någon enskildt korporation, hvadan jag icke kunde anse annat än att de samma afsett att befordra ett godt och för samhället nyttigt ändamål.
Lika visst, som jag då stridde för uteblifvandet af denna anmärkn., likaväl är jag nu hugad att strida derför, att denna anmärkn. icke må föranleda till någon 2C8 Den 1 Februari e. m. åtgärd.
Alltså får jag för min del föreslå att R. o. Ad. täcktes afslå Utsk:s förslag till underd. skrifvelse i denna punkt.
Jag instämmer tijl alla delar med Hr Bildt.
Liljencrants yttrat, anser jag det vara rätt hugneligt att så få anmärknrr ibland dem som Revisorerna gjordt, befunnits vara grundade.
Men sådant innebär v icke skäl alt förkasta anmärkn:r af motsatt beskaffenhet.
Jag \ klandrar icke det utlemnande af skadadt krut, som hittills egt \ rum, men Hr Bildt har anfört hurusom man kan befara ytterli- 1. gare anspråk på eftergifter af Regeringen och jag önskar, att de icke malte beviljas.
Det är så mycket mera skäl att hushålla i detta fall, som, enl. hvad mig är sagdt, gammalt krut kan, utan stor kostnad omarbetas och göras användbart.
En sådan omar o o ° betning lärer ock f. n. pågå vid Åkersbruk.
Jag anhåller alltså att R. o. Ad. måtte bifalla Betänk, i denna punkt.
Jag vill visst icke föranleda någon votering om en så obetydlig sak som denna; men anhåller likväl att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på anledmgen till denna skrifvelse.
Om anledmgen är ringa, så torde finnas, att skrifvelsen också är obehöflig.
Det är nemi. anfördt för R.
M. har befallt kostnadsfritt utlemnande af 10 centner krut till Götha kanalverk för bergsprängning vid ombyggnad af Forsviks sluss.
Detta företag har icke varit understödt af Statsanslag, och när detla krut begärdes, så befanns i kronans förråd en mängd krut, som var af den beskaffenheten, att det icke dugde till krigsbruk och att omarbetningen deraf skulle kosta en betydlig summa.
Det var af detta krut, som K.
M. beviljade 10 centner till nyssnämnde företag, som icke var understödt af Statsanslag.
Dessa 10 centner krut hade, skulle jag tro, ett värde af omkring 120 R:dr.
Samma förhållande egde rum med 10 centner krut, som lemnades till vägförbättringar emellan Linköping och Kumla gästgifvaregård, och de 3 centner krut, som auslogos för brobyggnaden öfver mellansundet i Mälaren emellan Myckelön och fasta landet, lemnades äfven till ett företag, som icke i öfrigt hade understöd af Statsanslag.
Hvad beträffar de 16 centner krut, som blifvit lemnade till tvenne större vattenaftappningsföretag i Upsala och Gefleborgs län, så kan jag väl icke uplysa förhållandet dermed; men äfven detta vore en obetydlig anledning till en anmälan hos K. M. Sedan R.
St. vid sista Riksdagen anslogo medel till omarbetning af detta sämre krut, kan jag icke påminna mig att K.
M. lålit lemna något krut kostnadsfritt till sådane enskildle företag och ett sådant utlemnande lärer väl icke heller hädanefter förekomma, sedan detsamma väckt R.
St:s Revisorers och StatsUtsk:s upmärksamhet, och att det icke är någon vana hos Regeringen att bevilja sådana bidrag af krut, torde synas klart af den ringa qvantitet, som enl. hvad här är upgifvet, blifvit utdelad.
Jag måste således vidblifva min mening alt skrifvelsen är ganska öfverflödig, och öfverflödiga skrifvelse!- från R, St:r lill K. M. Den 1 Februari c. m. 269 anser jag att man bör i möjligaste måtte undvika, på det att de skrifvelse!- som verkligen afgå till K.
M. må medföra den åsyftade verkan, som R.
St:r ega anspråk på att de skola medföra.
Jag kan icke Finna annat ,Sn att en revidering af som skett bör vara i högsta grad välkommen för en Regering, den der naturligtvis icke fruktar för /sina handlingar.
Den anmärkn. som bär af Revisorerna blifvit j gjord är visserligen liten till siffran; men derföre intet, ur prin/ cfpenlig synpunkt tagen, värd mindre upmärksamhet.
Att en Revision går noggrannt tillväga, tror jag vara fullkomligen lägligt och att ett Ulsk., som har sig ålagdt att behandla denna Revisions åtgörande äfven biträder och försvarar dess åsigter, måtte vara så mycket bättre.
Detta måste ju tydligen vara ett bevis pä att de Representanter, som häruti deltagit oväldigt fullgjort sin pligt.
Jag kan således icke finna annat än att Stats(Jtsk:s åtgörande i detta fall måste förklaras lägligt och jag är fullt och fast öfvertygad derom att Regeringen på den ståndpunkt af öppenhet i sina handlingar den nu står, ej allenast icke misstycker de anmärkmr som göras, utan fastmer önskar att alla
Dess åtgärder mätte bringa i öppen dag, för att dymedelst, på det, för en god Regering enda rätta sätt, tillvinna sig nationens fulla förtroende.
Hvad beträffar utlemnande af krut till korporationer eller bolag, som bedrifva mer eller mindre för landet nyttiga företag, sä kan ju detta, huru obetydligt det synes vara, ej dock, såsom rätt, försvaras såvida icke dessa betala krutet, det må nu vara dugligt lill krigsbruk eller icke.
Eljest skulle man ju likasom man till eli bolag för byggande af slussverk lemnar krut, också kunna lemna dét till bolag för jernvägars anläggande och andra dylika större företag, och denna Regeringens hjelpsamhet blifva obegränsad, hvilket likväl icke torde vara lämpligt.
Jag tillstyrker alltså bifall lill detta Utsk:s Betänk.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedermera lill afslag å Utsk:s tillstyrkande i 26 § framställde Proposa- besvarades med blandade
Ja och Nej, hvarpå dessa Proposa- förnyades och åter på samma sätt besvarades, och då Hr Gr. o.
Landtm, derefter förklarade det han trott sig finna att svaret å den sednast å afslag gjorda Proposni utfallit med öfvervägande Ja, begärde Ilr Adelborg votering.
Jag tillåter mig fästa Hr Adelborgs upmärksamhet på att det quantum krut, som gifvit anledn. till liela frågan, ej är i penningevärde högre, än omkring 100 R:dr rgds.
Månne vi icke skulle använda tiden bättre än att bortspilla den genom votering i en så obetydlig fråga.
Raab bar alldeles missförstått hvad här är fråga om; ty här är icke fråga om de 10 centner krut, som nu varit utlemnade utan om en underd.
Skrifvelse till K. M. i fråga om det krut, som hädanefter kan komma att ut - I 270 Den 1 Februari e. m. lemnäs; och om Hr Adelborg afstår ifrån den begärda voteringen, så skall jag begära den.
Jag får å min sida nämna, att det visst icke äro de 39 centnerna krut, (ej 10 som Frih.
Raab nämnd t), som föranledt min begäran till votering; utan min öfvertygelse, om vigten af den skrifvelse som StatsUtsk. föreslagit att ifrån \ R.
M. aflåtas, såsom innefattande ett rättvist gillande \ af att R.
St:rs Revisorer fullgjort sin pligt, i det att de, utan \ afseende till person, här samvetsgrannt verkstäldt sitt gransknings- \ updrag.
Denna frågas lösning skulle således hafva till resultat stadfästelsen af en princip, som jag tror, i dylika fall alltid bör följas och hvilken, jag är viss derpå, minst af vår ädle Konung kan ogillas.
Den, som bifaller StatsOtsk:s tillstyrkande i 26 § af dess Utlåt.
N:o 21, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslår R. o. Ad. hvad Utsk. i nämnde § tillstyrkt.
Vid voteringens slut, befunnos, efter det jemväl den först aflagda och förseglade voterings-sedeln blifvit öpnad, rösterne hafva utfallit, sorn följer Ja — 51.
Nej — 52. § 31- Denna § ansågs ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. §. 40.
Härom yttrade sig Gr. von Platen, Baltzar:
Då det ämne, hvarom denna § handlar, flere gånger har varit föremål för R.
St:rs Revisorers önskningar, kan det naturligtvis icke annat än vara tillfredsställande att finna, att afseende har blifvit fästadt vid detsamma.
Likväl skulle jag önskat att, då det är af stor vigt, på sätt äfven många gånger visat sig, att noggrannt känna såväl värdena af de behållningar, som finnas, som beloppet af de summor, hvilka blifvit använda och på hvad sätt de blifvit använda, det hade varit möjligt, att af förevande upgifter döma huruvida R.
St:rs önskningar i detta afseende till fullo blifvit af K. M. i nåder villfarne.
Detta låter sig naturligtvis i sakens närvar:de skick icke göra, utan det får lemnäs åt framdeles blifvande Revisorers granskning att utreda.
Jag hade likväl önskat, att icke så mycket afseende blifvit fästadt derpå, att icke för uplysningar, som möjligen kunde erfordras, ytterli - Den 1 Februari e. m.
271 gare någon persons anställande vid redogörelseverket utöfver hvad mi finnes, skulle kunna komma i fråga.
Det är naturligt, att hvarje kontroll fordrar en eller flere personer, för att verkställa densamma, och om det nu skulle vara ett skäl för att icke vidtaga en kontroll, att det erfordrades serskilda personer dertill så holde af samma skäl äfven alla kontroller borttagas på den grund att de erfordra serskilda personer för sin verkställighet.
Här förekommer äfven ett annat uttryck, nemi. att kontroll kunde åstadkommas ”öfver arbeten af större vigt och omfattning” i afseende hvarå K.
M. förordnat att sådan bokföring framdeles alltid borde iakttagas, att äskade uplysningar om arbetets verkliga kostnad i materialier och dagsverken derigenom kunde vinnas.
Det är likväl svårt att veta hvad med sådana arbeten af större vigt och omfattning menas, men det är naturligt att de upgjorda räkenskaperna blifva tillgängliga för R.
St:rs Revisorer, som då kunna och böra bedöma frågan, och det är på denna grund jag anser att R.
St:r icke f. n. behöfva göra något vidare i denna fråga.
Jag har likväl trott mig böra göra denna anmärkn., emedan jag vet att i fremmande länder med långt större anslagssummor och långt större materiel, än vi hafva i Sverige, en sådan redovisning låter sig göra till de allra minsta detaljer, så att man vet hvad hvarje fartyg med sina inventarier kosta ifrån det största till det minsta.
För närvande finner jag visserligen, som sagdt är, att naturligtvis icke något vidare är härvid att göra, men jag tror att då det har blifvit anfördt att R.
St:rs önskningar i förevande afseenden blifvit villfarne, vore äfven nödvändigt att, i händelse man i framtiden icke finnér dessa förhoppningar upfyllda, man då förbehåller sig rätt att återkomma till ämnet. R. o. Ad. fann ifrågavande § icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. § 42.
Denna § uplästes på begäran af Gr.
Mörner, Carl, som derefter upläste följande:
StatsUtsk. har rätteligen ansett säkerhet och stadga i salpeternäringens bedrifvande utgöra det verksammaste medlet för näringens bedrifvande och derföre föreslagit att det nu gällande inlösningspriset måtte för en tidrymd af 10 år i underd:het begäras, — men för att vinna det dermed åsyftade ändamålet hade StatsUtsk., efter min öfvertygelse, bordt lika med Revisorerne och Komiterade för salpeter-ärenderna tillstyrka inlösningspriset till Sex R:dr inko.
Orsaken till denna nödig ansedda prisförhöjning hafva så väl Ilrr Revisorer som bemälte Komiterade på ett tillfredsställande och ovedersägligt sätt ådagalagt; hvarjemte Komiterade serskildt anmält att genom denna prisförhöjning någon våda för salpeter-fondens bestånd ej upkommer, så länge densamma, utan nuvaride Statsanslag, 180,000 R:dr årligen, får oförryckt behålla 272 Ren 1 Februari e. ra. sina utestående, ännu räntefria, kapitalel’, samt några nya härifrån fonden medgifvas.
Det var, om jag mins rätt, efter 1834 års Riksdag, som den betydliga nedsättning i priset å salpeter beslutades, och man föregå! då såsom liufvudsakligt skäl dertill, det ringa pris till hvilket man kunde köpa utländsk salpeter.
Näringens betydliga aftagande inom landet var följden, och man beklagade sig allmänt i landsorten öfver det ringa afseende man fästade vid denna binärings uphjelpande.
Försöket att genom lån till salpeter-ladors anläggande upmuntra lill näringens bättre bedrifvande har icke lyckats eller medfört dö resultater man väntat, emedan dessa lån icke alltid blifvit ändamålsenligt använde, och jag tror icke eller att någon annan utväg bör tillstyrkas i förenämnde afseende, än att fastställa såsom inlösningspris elt så högt belopp, att landtmannen må deruti ega en upmuntran att egna sig åt denna binäring, och att, i behofvets stund, man må hafva inom landet erforderlig tillgång på salpeter.
Det är egentl. i de norra af de Småländska länen, som salpeter-tillverkningen mest bedrifves, och jag torde ock få fästa upmärksamheten derå, att dessa provinser i allmänhet behöfva draga den högsta möjliga fördel af denna binäring för att kunna utgöra skattebidragen, och att deras i så många afseenden missgyunade läge torde berättiga deras innebyggare till en icke obillig upmuntran.
Efter att sålunda hafva körtel, antydt skälen till högre förhöjning i nuvar:de inlösningspris för tillverkad salpeter, yrkar jag att priset derå må föreslås lika med hvad af Revisorerna och Salpeter-Komiterade förordats, till 6
R:dr b:ko pr Zft, och anhåller att R. o. Ad. måtte medgifva återremiss till H.
StatsUtsk. af denna fråga, som i anseende till förhöjningen har inverkan på Statsregleringen i allmänhet.
Jakob: StatsUtsk:s förfarande i denna fråga har synts mig något besynnerligt, då likväl R.
St:rs Revisorer icke allenast tillstyrkt förhöjning i lösningspriset på salpeter, utan äfven föreslagit ganska konservativt, att en sådan der ekonomisk lagstiftning åtminstone borde få räcka i 10 är; salpeter-tillverkningen är en binäring i vårt land, hvilken fordom var ganska högt drifven, men som sedermera, derigenom alt priset på denna vara småningom blifvit nedsatt till stor del aftagit och nu i allt för obetydlig mån bedrifves.
Salpeter är likväl ett ämne af stort värde för vårt krigsbehof.
Man säger väl att salpeter från Chili kan införas till billigare pris än det hvartill denna vara kan tillverkas inom landet.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE staiBiDiisiläÅäpasi oöu ÄisaiLffl» VID jTagttnta Utks&nfleH i j8"tudil)iilm ÅR 185».
Anil*'a Hiiftet.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BORTKYCKERI, 1857.
Måndagen den i December 1856.
Plenum kl. 11 f. m. Just. ett prot.-utdr. för d. 29 sistl. Nov.' e. m. samt pleniprot. för d 22 i samma månad.
Företog H. R. o. Ad. val af Bänkmän efter följande Hrr, nemi.: inom 7:de Bänkmss Afd:n. JM 338.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, och inom 17:de Bänkm:s Afd:n. JM 1477.
Hr von Schantz, Carl Jacob; och befunnos, efter valförättningens slut, till Bänkmän hafva blifvit utsedde: inom 7:de IIanian:.i Afd:n. M 379.
Frih. v. Vegesach, Achilles, efter lottning med JM 366 Frih. Ehrenborgh, Fullm.
Gr. Wachtmeister, Axel Fredrik samt 370, Frih. Paijkull, Johan Gustaf, och inom 17:de Bänkm:s Afd:n, JM 1413.
Hr von Seths, Johan August, d. 29 sistl.
Nov. f. m. på bordet lagda motion med förslag till nytt system för vägars byggande och underhåll.
Landtm, yttrade att denna motion visserligen vore af beskaffenhet att tillhöra flere Utsk:s behandling, men att då intet hinder vore för det Utsk., dit den remitterades, att begära sammanträde med andra Utsk., Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla “motionens remitterande till Allm.
Ekon.Utsk. Ropades Ja. i Den 1 December.
Föredrogs Const.Utsk:s d. 29 sistl.
Nov. f. m. på bordet lagda Mern.
N:o 2, med upgift å hvilanda förslag till ändring i Grundlagarne.
Detta Mern. lades på begäran af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ti 11 kännagaf, att vid i dag hållen Talmans-öfverläggning, Talmännen, på det förevarrde ärende må samtidigt hos RiksSt:n förekomma till afgörande och enär de närmaste Plena troligen komma att uptagas af motioners väckande och remitterande, öfverenskommit att hos RiksStm göra hemställan derom, att Const.Utskrs Mern.
N:o 2 må företagas till afgörande Lördagen d. 13 dennes och då upföras främst på föredragnrslistan, hvarföre Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade dertill lemna bifall.
Föredrogos och remmitterades till BankoUtsk.
Hr Montgomerys, Gustaf, nedannämnde d. 29 sistl.
Nov. på bordet lagde motioner: l:o Ang:de RiksBankens fastighets- samt skiftes- och odlingslån; och 2:0 i fråga om RiksBankens vexelköp.
Hr Adelborgs, Anders Otto, d. 29 sistl.
Nov., e. m. på bordet lagda motion om Statsanslag till inrättande af stambolländerier af inhemska kreatur samt till lön för en från England införskrifven Breeder eller djurförädlare.
Hr von Celsing, Lars Gustaf:
Hr Adelborg har föreslagit att ett anslag måtte beviljas för bildande af fyra stamholländerier i riket, sammansatta af endast Svenska racer, i st. f. att man hittills blott gjort försök med utländska.
Jag tackar honom för denna motion, hvilken jag anser vara af högsta vigt, emedan derigenom mycket kan blifva uträttadt för att förbättra våra inhemska kreatursracers goda egenskaper.
Men i sammanhang med denna motion har han också framställt en annan, nemi. att införskrifva Engelska Breeders, och i detta fall anser jag honom hafva gått för långt.
Vi veta nemi. att Engelsmännen nog ensidigt följa sina egna äsigter, och jag är derföre öfvertygad om att det goda som skulle uträttas genom de Svenska holländerierna, skulle alldeles förqväfvas, om dessa blefve underkastade bedömande af Engelska Breeders.
Engelsmän må vara förträffliga, då de skola bedöma förhållanden, som röra dem sjelfva; men de hafva mycken svårighet att fullkomligt försätta sig in i sådana, som angå andra länder, och detta gäller så väl bedömandet af kreatursracer, som mycket annat.
Vi hafva sett, att den Engelska boskapen förlorat sin kredit i Tyskland, äfvensom att den i södra Sverige förlorat den kredit den egt i norra.
För att förekomma detta kaos, voro Don 1 December. 5 det väl, om sådana pålitliga jemförelse-försök här kunde göras, att de Svenska racernas duglighet blefve fullt ådagalagd; allt detta naturligtvis under förutsättning, att man kunde erhålla så pass opartiska bedömare som möjligt.
Jag tror att en Breeder, som vore lämplig att bedöma racerna och andra förhållanden vid holländerierna, skulle der vara till lika mycken nytta, som en dylik visat sig i anseende till schäferierna, och jag får derföre för min del tillstyrka, att ett anslag måtte beviljas för en person, som skulle på samma sätt som Hoffman-Bang står schäferi-egare till tjenst, tjena holländeri-egare.
Men jag hemställer derjemte, huruvida det icke vore bättre, att en sådan person söktes i Danmark, hvars förhållanden i de flesta afseenden äro mera likartade våra, än Englands, och der man mera sträfvar till samma mål af en ökad mjölkproduktion, än man i allmänhet gör i England.
Jag föreslår slutligen, att denne person måtte ställas under samma styrelses upsigt, som har inseendet öfver kronans holländerier.
Icke för att bestrida utan för att få understödja Hr Kapten Adelborgs motion, är det, som jag begärt ordet.
Ifrån Jemtlands och Lapplands herrliga bergsdalar ner till det magra Göinge härad i Skåne, ifrån Holstein, Hessen-Darmstadt och Wurtemberg samt från England och Skottland, öfverallt ifrån, hvar jag varit, har jag sökt medtaga praktisk upfattning om jordbruksförhållanden och att bilda mig ett omdöme derom; jag har äfven en vinter afhört Tysklands utmärkte djurförädlare
Hr von Weckherlins föreläsningar.
Resultatet af det omdöme, som jag bildat mig med afseende på vårt lands boskapsskötsel och dess säkraste samt minst kostsamma förädling är — att jag till alla delar instämmer i hvad den värde motionären anfört.
— Väl var jag ännu helt ung, när jag besökte fäderneslandets nordliga delar, men jag har ändå medfört minnen om förhållanden der, som jag icke lätt kan glömma.
De herrliga fjellbetena och det yppiga gräsets växtlighet å bergssluttningarne och uti dalarne mellan dem, med en mångfald i grässlag. som jag på andra ställen icke sett; de stora och kraftiga hästar i Jemtland, isynnerhet i Hammardalen, fäkreatur och får ända upp i Quickjock — bilderna af dem har jag icke glömt.
Icke heller att jag såg, huru man i fjel 1- bodarne blott tog gräddan af mjölken och sedan utkastade denna på marken, emedan man icke förstod att tillgodogöra den.
Min öfvertygelse är, att boskapsskötseln är den grenaflandtbushållningen, som är vigtigast och mest passande för största delen af vårt land; ja att den i de nordliga delarne deraf nästan borde uttränga all sädesodling, som ofta är der så ovisst gifvande, samt att den ingenstädes, utan förlust, kan nekas en hufvudroll i vår hushållning; och likväl är det icke många år sedan, att jag såg ur säkra upgifter, att boskapsprodukter införskrefvos utifrån för omkring tre milhr om året: — det säkraste beviset på huru liten upmärksamhet. som förr egnades åt boskapsskötseln. — e D en 1 December.
Nii har bladet, sedan ett tiotal af år, vändt sig, och man äflas offi att förbättra boskapen med — hela stammar af djur från aflägsna länder.
— En kostsam äflan.
Hvem har icke hört att klimat, vård och förändrade födoämnen totalt omskapa husdjurens egenskaper och former; se den Arabiska hästen och afkomman deraf nu i England; se den Hollänska kön i sitt hemland och afkomlingarne af denna race här i Sverige, så ser man att egenskaper och former urarta sig från den ursprungliga typen.
Deremot hafva vi en annan säkrare utväg, nemi. att begagna kroisering; goda resultater kunna derigenom vinnas redan under en mansålder, och då beträdandet af djurförädling på denna väg icke är kostsamt men väl tacksamt för den enskildta, så beböfver icke några Statens upmuntrande tillgörande dervid.
Men vi hafva boskap här i landet med många olika egenskaper och former; förvärfdes dessa blott mera konstant, så skulle vi äfven äga många olika racer: mest konstanta tror jag att sådana finnes i Jemtland och landets ännu nordligare delar, der de egendomliga naturförhållanden samt inafvel gifvit dem starkare prägel.
Att Staten upmuntrade derföre den inhemska djurförädlingen, tror jag för min del åtminstone, både skulle vara nödigt och nyttigt.
Presten i QuickjoCk berättade mig att han hade kor, som mjölkade ända till 12 kannor om dagen; äfven i Skåne känner jag till små bondkor, som mjölkat 8 kannor om dagen; kunde icke något blifva af sådana individers afkomma, om insigtsfullt urval, bättre utfodring och omsorgsfull upfödning kunde åstadkommas.
Motionärens förslag om inrättandet af stam-holländerier af inhemsk boskap, samt införskrifvandet af en Skottsk
Cättelbreeder — boskapsupfödare — kan jag derföre icke annat än, under önskan om framgång deråt, med det varmaste intresse biträda, emedan den praktiska tillämpningen och nyttan deraf står mig klari före.
Att dessa mina yttranden må få åtfölja motionens remiss till vederbörligt Utsk. anhåller jag vördsammast.
Frih. von Saltza, Anton Philip Carl; Jag anser mig skyldig att vid den ifrågav:de motionen bifoga några ord.
Man har i Östergöthland sökt begagna sig af den här föreslagna matboden, och man har redrn sökt inom provinsen utvälja de bästa trakter, som der finnas, för att af dem bilda ett inhemsk stamholländeri, Men vinsten skulle blifva ännu betydligare, om man kunde finna någon person, som Vörö van att välja
Ut dylika kreatur, och att sådana i massa finnes åtminstone i nyssnämnde provins, derom har jag ojäfaktiga bevis.
Kunde man dertill vinna något anslag för bildande af stamhoiländerier, vore det naturligtvis än mera fördelaktigt.
Jag anhåller att dessa mina ord måtte få åtfölja remissen till Utsk.
Frih. Raab, Ad arn Christ:
Jag bekänner uprigtigt, att jag Den 1 December.
T icke hafi tillfälle genomläsa motionen och att jag således möjligen skall komma att begå ett eller annat misstag i några af dess detaljer.
Men jag vet att motionen innehåller, att ett anslag måtte beviljas för bildande af fyra stamholländerier, sammansatta af endast Svenska racer, i st. f. att man hittills blott gjort försök med utländska.
Då åtskilliga af Eder, Mine Hrr, måhända bemärkt, att jag nyligen sålt ett holländeri, som varit med särdeles sorgfällighet vårdadt efter nära tjugu års kroiseringar och urval, till följd hvaraf kreaturen jemväl varit högt ansedda och högt betalda, torde det vara min pligt att lägga några ord till hr Adelborgs motion.
Jag tror visserligen att man i Sverige kan erhålla lika goda kreatur, som om man förskrifver dem utifrån.