Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad valfriheten angår, tror jag den kunna vara olika för olika Stånd, beträffande ]3on.deSl:s valrätt, tror jag det vara likgiltigt, antingen densamma inskränkes inom district, eller är tillåten öfver hela landet; ty jag är öfvertygad, all BondeSt. i alla fall kommer att välja inom district. bönderne känna vanligen inga andra än sina kringboende; och jag tior det skulle blifva svårt att kunna öfvertyga en bonde i Skåne att han bör rösta på en bonde i Norrland, eller tvertom.
Hvad BorgareSt. angår, så är dess valrätt för närvar, utsträckt äfven utom district, emedan, såsom här nämndes, 2 mindre städer kunna förena sig om en Den 28 October f. m. 33g riksdagsman; och jag lior icke, att delta Stånd vill lala fråntaga sig en rättighet, som det redan äger.
Vidkommande PresteSt., sa tror jag att detta Stånd i allmänhet komme ajt vid valen hålla sig inom stift.
Förhållandet skulle således hufvudsakligen komma att inverka på R. o. Ad., och då här är omtaladt, huruledes inom län funnes exempel på, alt derstädes boende ledamöter icke kände hvarandra, men icke supponeras kan, att desse ledamöter saknade kännedom om dugliga personer i andra län; anser jag, alt just häruti ligger ett stort skäl för utsträckning i R. o. Ad:s valrätt.
Man har sagt, alt för mångå ledamöter af Stockholms
Adel skulle inväljas i representationen, i jemförelse med det antal, som valdes af AdelsSlåndet ifrån hela det öfriga landet, om valrätten utsträcktes.
Jag tror, icke, att om så skedde, det vore så alldeles illa.
Man bör åtminstone förmoda, att Stockholms Adel, såsom mest i tjenst anställd, skall äga mera skicklighet och vana vid allmänna ärendens handhafvande, dels genom sitt umgänge med embetsmän och andra skickliga personer, dels genom den tillgång till offentliga handlingar, som hufvudsladen erbjuder åt den som vill studera sig in i förhållandena, än man i allmänhet kan vänta af dem, som äro derifrån långt aflägse boende och sällan hafva någon tillgång till umgänge med personer, som kunna lemna upplysningar i allmänna ärenden.
Naturligtvis kan jag ej önska, att R. o.
Ad:s representanter uteslutande skulle vara tjenstemän och Stockholmsboer, men sådant lärer i alla händelser icke vara att befara.
Slutligen måste jag nämna, alt jag anser localintresset under närvar, förhållande alltför mycket representerad!, och att jag önskar, det R.
St. mer ville tänka på landet i allmänhet, än på den socken eller det härad, hvari de bo.
På dessa, med flera skäl, sorn jag ej anser nödigt att upprepa, kommer jag att rösta för bifall lill Frih.
Jag vill blott, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, hemställa till honom sjelf, huruvida det förhållandet, att Gustaf Wasa var adelsman, må vara liktydigt dermed, alt det var Adeln, som gjorde honom till Konung i Sverige.
Jag förmodar, att den värde ledamoten icke kan förneka, alt det var i spetsen för Sveriges allmoge, som Gustaf Wasa befriade Sverige ifrån Danska oket, och att det var Sveriges allmoge, som gjorde honom till Konung i Sverige, Gud och Sveriges allmoge var också den store Konungens valspråk, och jag är förvissad, att hvarje Svensk Konung, som städse har detta lill föresyn, skall blifva både aktad, älskad och ansedd af Sveriges folk.
Jag är såvida glad öfver mitt sista yttrande, fastän jag af Gr.
Hamilton blifvit missförstådd, sorn detsamma föranledt den värde ledamoten att uppstiga och gifva sin opiuion tillkänna i denna fråga.
Det af honom 34'0
Den a8 O o t o b e r f. in. upprepade uttrycket om en endas vilja tror jag icke R. o Ad. halva nppfaltat på samma sätt sorn llr Grefven, nemi. att häntyda detsamma på en viss person inom detta Stånd.
Sådan har visserligen icke min mening varit, och det ligger en stor skilnad mellan rådande vilja, och de oiganer, som yttra sig i öfverensstämmelse dermed.
För resten ur jag glad, att Gr.
Hamilton i denna sak yttrat samma tanke, som den jag hyser.
För att gifva styrka åt den mening, som yrkar bifall på Frih.
Hamiltons förslag, får äfven jag begagna mig af det exempel Hr von Hartmansdorff anfört.
Jag tillhör den provins lian omtalat, och instämmer i hans yttrande, att det finnes i denna stora provins adelsmän, som der framlefvat hela sitt lif, utan att hafva sett hvarandra.
Jag, som är född och uppfödd der, aivi denna ställning.
Således, om jag blefve inskränkt att välja på de adelsmän, som bo der, skulle jag blifva mycket tvehågsen om, åt hvilken jag skulle lemna min röst.
Men deremot är förhållandet sådant, att just
Hr von Hartmansdorff sjelf icke hade uppehållit sig många månader inom provinsen, förrän lian var så väl känd, både till sin enskilda lefnad, som ock lill sin duglighet och skicklighet som embetsman, alt jag är säker på, att de fleste i den provinsen skulle gerna gifvit bonom sin röst att blifva riksdagsman.
Om Hr von Hartmansdorff hade lemnat provinsen, som han nu gjort, så hade det val varit mera skäl att provinsen fått välja honom, som var allmänt känd, till sin riksdagsman, fastän han bodde i ett annat va Idis t rict, än alt nödgas välja på en person inom districtet, hvilken ej vore känd, och till hvilken man derföre ej kunde hysa förtroende.
Andra skäl kunde äfven anföras för en utsträckt valrätt, men disenssionen har varat så länge, att det icke är skäl alt upplaga liden dermed.
Så snart fråga är om valrättens utsträckning öfver hela landet, så fruktar man för pressens inflytande; men finnas då icke tryckpressar inom hvarje valdistrict?
Skall icke den kraft, som ligger i pressen, utöfva sitt inflytande, då den kraften har en liten numerär alt verka på?
Det vore just för alt emancipera sig ifrån det inflytande, som pressen kan utöfva, som man borde antaga större valdistrict.
Jag måste upptaga en redan besvarad anmärkning.
Då det är exempel på, att ledamöter af detta Stånd, som bo inom samma län, icke känna hvarandra; så måste detta vara ett cardinalskäl, hvarför det må tillåtas alt välja utom länet, på det att man ej må nödgas lemna sin röst åt den man icke känner.
Det är ju alldeles orimligt, att jag skall nödsakas välja på folk, som är mig alldeles obekant.
Ibland de skäl, som man anfört för och emot Frih.
Hamiltons förslag, saknar jag
D e n aS 0 c t o b c r f. m. ett, hvars verklighet jag får underställa enskildt hvar och en af de herrar, sorn votera i frågan mellan allmänna val oell val classvis, nemi. att de, som votera för dessa sednare och derigenom inskränkt valrätten, förutsatt sig äga rätt att utsträcka valbarheten.
Jag bör erinra om de motiver, sorn legat till grund för hvars och ens votering, och jag kommer att votera för valbarhetens utsträckning.
Landtm, yttrade, att den del af Frih.
Hamiltons förslag, som blifvit för R. o.
Ad. föredragen, vore följande:
Het är
Ståndens valmän obetaget att till representant för Ståndet kalla äfven en ej till Ståndet hörande medborgare.
Hamilton hade likväl yttrat, att han afstod från delta förslag, då han fann del icke vara öfverensstämmande med pluralilelens tanke; hemställande alltså Hr Landtm., om
Ståndet ansåg det förslaget borde förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt Frih.
Hamilton derefter gjort det förslag, att vid val till andra kammaren skulle kunna väljas äfven utom valdistrictet.
Ehuru flera meningar sedan blifvit yttrade, torde R. o. Ad. likväl finna, nit denna vore den första, som borde af R. o. Ad. afgöras; men då det vore angelaget, att meningeu blefve uppfattad så att den kunde utgöra en gemensam tanke, torde Frih.
Hamilton finna nödigt, att ordalagen blefve något annorlunda ställda.
Jag minnes icke precist ordalagen i den §:n, men tror att i allmänhet den kunde framställas så:
"Till riksdagsman i första kammaren äger valman äfven rättighet att kalla en ståndsledamot, som icke bor inom det valdistrict som valmännen tillhörer.”
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, ntt Hr von Troil äfven under discussionen framställt den meningen, att valbarheten borde vara inskränkt inom Ståndet eller classen; skulle R. o. Ad. finna, att dessa båda meningar borde sammanjemkas, så ville Hr Landtm, försöka att, så godt han förmådde, nu uppgöra ett förslag till redaclion.
Under loppet af discussionen tog jag mig friheten föreslå en redaction i detta fall lill den §, som nu är i fråga, nemi. att det skulle sägas: ”Intet
Stånd må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.”
Derigenom vore det lemnadt öppet för Ståndet, att linder debatten öfver io , i i och la §§:na af Hr von Hartmansdorffs förslag särskildt afgöra om något ord behöfde tilläggas, som innefattade inskränkningar inom kretsar.
Det är således en särskild tanke, som jag skulle önska alt Hr Frih. o. Landtm, här ville framställa, nemi. det jag önskade alt det skulle hållas R. o, Ad. öppet att öfverlemna åt Preste-, 342 Deri 58 0 c t 0 be r f m.
Borgare- och BondeStrn att i den delen taga sitt beslut efter sorn de sjelfve funno lämpligast, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, och alt sedermera, när i 12 §:n af samme ledamots förslag frågan om R. o. Ad. särskildt åter kommer, det då må få afgöras, om R. o. Ad. vill för sin egen del framstå med den tanken, att detta Stånds medlemmar så litet känna hvarandra, att Ståndet icke vill i sitt val lill riksdagsman vara inskränkt inom kretsar.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledrr. af hvad Gr.
Spens nu anfört, om R. o. Ad. måhända skulle finna Ijenligt att först yttra sig, huruvida Ståndet antoge Hr von Troils förslag, hvilket, såsom Hr Landtm, fattat, icke blifvit af någon bestridt; det var nemi., att valbarheten bodvara inskränkt inom Ståndet eller classen, och sedan besluta öfver Frih.
Hamiltons förslag, hvilket vore sålunda uppfattadt: ledamot i andra kammaren må väljas äfven utom valdistrictet.
Sp r e n g t per t e n :
Jag tager mig friheten fästa Hr Frih. o. Landtmts samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt det torde vara rrödvändigt att i beslutet uttryckes, att det blott är fråga om den ena kammaren, och att hvad beträffar den andra kammaren, har R. o. Ad. sig öppet alt yttra sig öfver frågan i bela dess vidd.
Jag tror för öfrigt icke, alt man behöfver begagna orden ”nedre” eller ”yngre kammaren,” emedan dessa ord icke äro nyttjade i beslutet, utan det uttryck, som influtit i R. o. Ad:s gemensamma tanke, nemi.: ”den kammaren, sorn för hvarje riksdag skall utses.” Hr von Hartmansdorff:
Jag tror, att propos. icke kan framställas öfver något annat förslag, än det vi genomgått, nemi.
Hamiltons, och att, när Ståndet yttrat sin mening derom, är det tids nog att börja med andra.
Jag har ingenting att tillägga, sedan Hr Frih. o. Landtm, har förklarat sin uppfattning af frågan, utan vill blott nämna, att jag förenar mig med Frih.
Sprengtporten i afseende å hvad han yttrat örn benämningen af kamrarne, på det man ej måtte vara bunden vid någon titel.
Jag hemstället- till Hr Frih. o.
Landtm., om man icke just genom denna förändring kastar sig in i en ny discussion, och om ej R. o. Ad. lägger på sig okända band.
Nu är icke fråga om annat, än att om vi säga: ”den kammaren, som för hvarje riksdag bestämmes;" så vet jag icke luiru vår frihet blir alt yttra oss om öfre kammaren.
Jag tycker att man kumle nyttja samma ordalag , som finnas i Frih.
Hamiltons förslag; del är derom vi discutera: hvarföre skola vi kasta oss utom detsamma?
Jag D e n iS O c I o b c r f. ra.
343 anhåller att det ord måtte begagnas, sorn står i sjelfva forslaget.
Landtm, yttrade, det Ståndet behagade finna, att, då någon ledamot ansåg att formen strängt skulle iakttagas, sådant då måste ske; att således, då någon ledamot begärde propos. först på det förslag Frih.
Hamilton afgifvit, sådant mäste äga rum; och att således, om en ledamot fordrade att den redaction, Frih.
Hamilton uppgifvit och vid föredragningen från början varit följd, bestämdt skulle iakttagas, måste del ske, beroende det likväl af R. o. Ad. alt afslå denna redaction och antaga en annan.
Det preliminära beslut, sorn R o. Ad. fattat, förstod jag så, att någon efterföljande framställning icke skulle få strida emot det första beslutet, sorn blifvit antaget..
.Sprengtportens förslag sorn det första antagits, så anser jag icke att något efterföljande förslag kan bifallas, som i något strider deremot, och derföre måste ordalagen i de efterföljande förslagen rättas efter det, som först blifvit godkändt.
Sprengtporten sagt rätteligen, alt R. o. Ad. förklarat sitt beslut vara, att två kammare skola finnas, hvaraf den ena väljes för hvarje riksdag, men den andia för längre tid.
Jag instämmer deruti, att hvad Frih.
Sprengtporten yrkat måtte iakttagas, Sedermera anser jag att Frih.
Hamiltons förslag kan likasåväl uttryckas , på sätt som Hr von Troil som Gr.
Spens föreslagit, utan att i någon mån rubba den instudering af förslaget, som vi haft tillfälle alt göra.
Jag anser mig blott, i anledn. af Frih. fäoyes yttrande, böra antyda, alt jag icke yrkat något annat, än att Frih.
Hamiltons förslag måtte framställas till afgörande.
Jag har endast hemställt, huruvida det icke låg något oegentligt i det uttryck han begagnat af ”första eller andra kammaren;” ty uttrycket bör rättas efter det beslut, sorn R. o. Ad. fattat, och då gafs icke någon benämning, hvarken af den första eller andra åt dessa kamrar.
Jag skulle föreställa mig, alt R. o. Ad. icke linner något hinder alt framställa frågan i sitt rätta skick.
Jag bestrider icke den ändrade lydelse i Frih. Hamiltons förslag, hvilken är nödig i följd af den ändring han gjort i sjelfva innehållet.
Jag yrkar blott, att hans mening måtte vara den, som underställes Ståndets ompröfvande.
Skulle det vara tillåtet att tala äfven om de meningar, som strida mot hans, och den enas eller andras företräde; då tillstår jag mig anse Gr.
Spens’ förslag vara det riktigaste, emedan det är minst bindande.
Jag uppstår endast för att gifva tillkänna min tanke derom, alt Gr.
Spens’ begäran om propos. är redan af R. o. Ad. besvarad genom beslutet i följd af den 344 Den 28 0 c t o b e t f. m. propos.
Landtm, framställde, huruvida den af Frill.
Hamilton yrkade utsträckning af valrätten utom Ständ ansågs böra förfalla.
Genom svaret på denna framställning har således hvad Gr.
Spens yrkat, och hvilket är en del af frågan, blifvit besvaradt, och det tjenar, efter min förmening, till ingenting att framställa en ny propos. med andra ordalag.
Örn Hr Frih. o. Landtm, samt R. o.
Ad. finner detta, så återstår blott att svara på den frågan, som Frill.
Hamilton begärt i afseende på rättigheten alt välja inom district eller ståndsvis.
Hamilton i sitt förslag begagnat orden ”första kammare;” Frill.
Sprengtporten hade begagnat orden — ”den kammare, som utses för hvarje riksdag;” då Frih.
Sprengtportens förslag blifvit antaget såsom Ståndets gemensamma tanke, föreslog Hr Landtm., att det sednare uttrycket nu måtte få begagnas i stället för orden ”Första kammare.” Bifölls.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih.
Hamiltons förslag då komine att lyda så:
Ledamot i den kammare, som utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet.
Då någon ledamot i Ståndet härvid tilläde orden: ”men inom Ståndet,” yttrade Hr Landtm., att den frågan visserligen på visst salt kunde anses pröfvad, då Ståndet medgifvit att Frih.
Handl ■ tons förslag, alt Ståndens valmän kunde till representant för Ståndet kalla äfven en ej till Ståndet hörande medborgare, ansetts böra förfalla; men då detta likväl vore något helt annat, än alt såsom Ståndets gemensamma tanke förklara, ali valen endast borde ske inom Stånden, torde R. o. Ad. finna, att den frågan borde pröfvas, men trodde Hr Landtm, det vara riktigast alt skilja båda frågorna; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Frih. Hamiltons förslag, att ledamot i den kammare, som utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Frih. Boye votering.
Upplästes lill justering följande voter.s-proposition.
Den som förklarar såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke Frih.
Hamiltons förslag, alt ledamot i dea kammare, som utses Den 28 0 c t 0 b e r f. m. 345 utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet, voterar ia; den det ej vill, voterar «ei; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. icke ofvannämnda förslag såsom Ståndets gemensamma tanke.
Jag har endast begärt ordet, emedan jag hörde sättas i fråga, huruvida frågan om val utom eller inom Stånd vore afgjord.
Jag får fästa uppmärksamheten på, att ingen nu yrkat val utom Stånd.
Den upplästa voterts-propostn godkändes.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 70.
Ehuru jag icke deltagit ide föreg-.de discussionerna, anhåller jag få begagna tillfället att i prot. förvara min reservation emot det beslut R. o.Ad. nu fatlat, och hvilket jag anser till en stor del upphäfva verkan af det hedrande beslut, som i går af Ståndet vidtogs.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, alt propos. nu borde framställas på det förslag
Hr von Troil afgifvit, alt nemi. valbarheten till den kammare, som utses för hvarje riksdag, bör vara inskränkt inom Ståndet eller classen.
Om det är ett nytt förslag uppgjordt af Hr von Troil, så skall det visserligen tagas under öfvervägande , men i sin ordning.
Då den ursprungliga motionären , Frih.
Hamilton , en gång afstått från sitt, så vet jag icke huru något dylikt kan förekomma förr, än Hr von Troils i sin ordning föredrages.
Jag skulle tro, att Frih.
Hamiltons förslag, hvilket är det nu föredragna, är slutadt.
I det fallet förlitar jag mig på, att Hr Frih. o.
Landtm, följer ordningen, och då har jag ingenting att säga; men är det icke slut, så hoppas jag att Hr Frih. o. Landtm, icke afbryter ordningen.
Det var blott ett tillägg till Frih.
Hamiltons förslag, hvartill jag uppgaf redactionen; men när nu förslaget är förkastadt, vore icke något skäl att antaga tillägget, hvarföre jag anhåller att detsamma måtte förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att frågan om den mening, Hr von Troil framställt sälö H. 44 340 D e n a8 O c t o b e r f. m. sorn fyllnad till Frih.
Hamiltons förslag, för det närvar, Loide förfalla.
Hr Frih. o. La n d t m. genomgick nu de särskilda punkterna i Frih.
Hamiltons förslag och yttrade dervid, att usta punkten vore ansedd böra förfalla genom antagandet af Frih.
Sprenglportens mening ; 2:dra punkten återstode att pröfva; 3:dje punkten torde anses böra förfalla, sedan den 6:te icke blifvit antagen; 4^de punktens första hälft vore afslagen af R. o. Ad., och den sednare hälften förfallen genom antagandet af Frih.
Sprenglportens mening; 5:te punkten hade Frih.
Hamilton ansett böra förbigås eller för det närvar, förfalla, enär den öfverensstämde med det förslag.
Hr von Hartmansdorff afgifvit till gemensam tanke, och då det komme under pröfning äfven kunde blifva föremål för discussion; 6:te punkten vore afslagen; yrde punkten öfverensstämde med Hr von Hartmansdorffs förslag, och vore Frih.
Hamiltons mening, att den borde förbigås och blifva föremål för öfverläggning då Hr von Hartmansdorffs förslag komme till pröfning, 8:de punkten, som innehölle förslaget till andra eller rådskammarens formering, återstode att föredragas för R. o. Ad.; äfvenså den grde och den io:de; i irte punkten hade Frih.
Hamilton förklarat vara öfverensstämmande med Hr von Hartmansdorffs förslag; J2:te punkten torde Frih. Hamilton och R. o. Ad. finna ginge längre än det ämne, som vore föremål för Const.Utsk:s förslag till vallag, gått, och kunde således icke blifva föremål för öfverläggning; hemställande Hr Landtm, alltså till Frih.
Hamilton, om icke han ansåg den böra förfalla.
Hamilton lemnade härtill sitt medgifvande.
Hr Landtm, trodde, att äfven i3:de punkten kanske ginge utöfver gränsen för Utsk:s förslag.
Hamilton skulle tillåta att denna punkt finge förbigås, emedan den förekommer sednare i mitt förslag, så hade R. o. Ad. tillfälle att då pröfva huruvida det vore skäl att låta den saken förfalla.
Jag tror den har så nära sammanhang med riksdagsmannarättens utöfning, att Ståndet bolde taga i närmare öfvervägande om icke ett sådant beslut vore det rätta.
Jag ingår så mycket hellre på den siste talarens framställning, som jag då kan hysa något hopp att den punkten antages. R. o. Ad. fann, att i3:de punkten för det närvar, borde förbigås.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om icke Frih.
Hamilton behagade till eftermiddagen rätta förslaget i 8:de D e n 28 O c t o b c r f. m. 347 punkten efter det beslut, sorn Ståndet fattat genom antagande al Frih.
Sprengtporten mening.
I full enlighet med det beslut och det medgifvande till förändring, som R. o. Ad. för en stund sedan gaf i frågan om den s. k. första kammaren, får jag anhålla, att hvad jag kallat första eller rådskammaren måtte beta sa, sorn Frih.
Sprengtporten nämnde—”den som väljesför flera riksdagar.
Jag iakttog icke något beslut af R. o. Ad. på Hr Frih. o. Landtm:s framställning, att den punkt i Frih.
Hamiltons förslag, som handlade om riksdagsmanna-arfvoden , skulle förbigås.
Jag kan ej finna något) anledn. härtill , särdeles då den blifvit understödd af Hr von Hartmansdorff, hvarföre man kan vänta alt den utan debatt skulle vinna bifall.
Jag finner åtminstone ej skäl att förbigå den. derföre att man skall vänta tilldess Hr von Hartmansdorff* förslag förekommer.
Jag yrkar derföre, att, i händelse ej Hr Frih. o. ldandtm. anser att R. o. Ad. härom fattat beslut, propos. måtte framställas till bifall å denna punkt.
Om jag icke fattat orätt, så är det en stark öfverensstämmelse mellan denna punkt i Frih.
Hamiltons förslag och en annan i Hr von Hartmansdorff*.
Mig synes då, att på samma grund, som flera punkter i anledn. af likheten blifvit uppskjutna, äfven denna kunde blifva det, tilldess vi komma till Hr von Hartmansdorff» förslag.
Hr Lefren: Ifall icke R. o. Ad. redan fattat sitt beslut alt denna punkt skall uppskjutas, så skulle jag vilja understödja Hr Dalmans åsigt i detta fall, på det man skulle slippa att säga, att det är Hr von Hartmansdorff* förslag som vinner.
Då fråga nu är, icke om sjelfva punkten, utan om punktens föredragning , om den skall komma före eller skjutas upp; så skulle jag åberopa ett skäl , hvarpå mängden af oss torde fästa afseende, att nemi. det vore bäst att nu få gå att äta middag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke nu lill piöfning kunde framställa [3 punkten af Frih. Hamiltons förslag, då R. o. Ad. nvss ansett den böra för det närvarande förbigås.
Hvad 8 punkten angitige, som vore bland dem, som återstode att pröfva, ville Hr Landtm., innan den till pröfning föredroges, hemställa till Frih. Hamilton och R. o. Ad., om icke den redaction, som komme att föredragas, borde erhålla följande lydelse:
Den kammare, som väljes för längre tid, utses genom val af den kammare, sorn väljes för hvarje riksdag, med rättighet att välja inom eller utom sig.
Hr von Hartmansdorff erinrade, att Frih. Hamilton 3^8 Dan a8 Octo ber f. iu. nu icke var tillstädes, och uppsköts fortsättningen af målets behandling till e. m. Frih. Rantzou, Joh. Albe rt, reserverade sig emot B., o. Ad:s genom sista voteringen fattade beslut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m. In Edem protocolli, F. O.
Onsdagen den 28 October i84o. Plenum kl. 6 e. m.
Justerades pleni-prot. för den 14 dennes f. ni.
Fortsattes pröfningen af Const.Ulsk:s mern.
N:o 38, ang:de nationalrepresentationens ombildning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att en redaction af 8 punkten af Frih.
Hamiltons förslag nu blifvit uppsatt, hvilken öfverensstämde med R. o. Ad:s redan fattade beslut och blifvit af Frih.
Hamilton gillad, så lydande: ”Den kammare, hvars ledamöter väljas för längre tid, bildas och hålles fulltalig genom val, förrättade af den kammare, hvars ledamöter väljas för hvarje riksdag, ägande denna sednare kammare rättighet att dervid välja, vare sig bland egna ledamöter, eiler andra valbara medborgare.” Hr No r d e n sk öl d, Otto
Gustaf: I plenum sisth Lördags, uppläste jag ett mern. på förmiddagen, hvaruti jag gaf tillkänna min åsigt om huru de båda kamrarne borde vara sammansatte, synnerligen med afseende på den första, eller, såsom jag kallade den, den andra, med ett ord sagdt, den kammare, hvars ledamöter skola vara fleråriga.
På eftermiddagen samma dag yttrade jag mig muntligen, och sade att jag skulle vilja förena mig med Hr von Hartmansdorff i det förslag han hade afgifvit, men att jag ej gillade sammansättningen af hans första kammare, utan att Konungen fick rättighet att bland Stånden, sådana de blifva, d. v. s. bland alla fem, till lika antal af hvartdera Ståndet, utvälja hälften af ledamöterna i första kammaren.