Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett med oljefärg anstruket och i bägge ändar krönt linneband av drygt 80 alnars längd och en tums bredd, med vilket fartygets längd och bredd mäts på behöriga ställen, längs en på mätningsstället utsträckt otjärad lina.
Vidare ett blylod av 2 - 3 skålpunds vikt med vidfäst lina av 4 till 5 famnars längd.
§ 3 Beräkningsexempel.
§ 4 Alla fartyg indelas i 8 klasser på grund av dess större eller mindre svaghet.
Första klassen Fartyg av flöjtskapnad, nedtryckningshöjden 104, nära lastlinjen 98 och vid losslinjen 108.
Andra klassen Tyska galiotter en del galeaser, dassarejakter, samt engelska coljarefartyg med nedtryckningshöjd 108 nära lastlinjen 99 och vid losslinjen 114.
Tredje klassen Engelska barkar och kattar med nedtryckningshöjd 110, nära lastlinjen 100 och vid losslinje 117.
Fjärde klassen Större svenska skepp och fartyg vilka varken är mycket fylliga eller mycket skarpa.edtryckningshöjd 112, nära vid lastlinjen 101 och vid losslinje 120.
Femte klassen Mindre svenska fartyg av skarpare byggnadssätt än de vanliga jakterna.
Nedtryckningshöjd 115, nära vid lastlinjen 102, och vid losslinjen 124.
Sjätte klassen Större fartyg i allmänhet, som är skarpare så väl åt ändarna som nedåt losslinjen, som känns igen på deras oförmåga att ligga tomma med kala master.
Nedtryckningshöjd 118 nära lastlinjen 103 och vid losslinjen 128.
Sjunde klassen Mindre fartyg som är byggda mera för seglation än lastande och ovanligt skarpa åt ändarna som skonerter och luggerter.
Nedtryckningshöjd 122, nära vid lastlinjen 104 och vid losslinjen 133.
Åttonde klassen Alla öppna eller däckade skutor och skärgårdsbåtar byggda på klink eller kravell och med mycket fallande stävar och starkt skarp botten i akter och för.
Nedtryckningshöjd 126, nära lastlinjen 105 och vid losslinjen 138.
7 sidor uträkningar.
§ 8 När skeppsmätaren med visshet utrönt fartygets rätta dräktighet och i magistratens eller sjötullskammarens med sigill genomdragna märkbok omständligen infört all vad ovanstående är, skall han i enlighet därmed för alla däckade samt till utrikes fart nyttjade odäckade fartyg utskriva och till tullkammaren på stället ingiva uträkning i följande ordalag Flera sidor med uträknade dräktigheter för olika skepp.
§ 13 Alla inhemska större och mindre fartyg, båtar och skutor skall mätas på nytt vart 10: de år och förses med nytt mätarbrev.
Har de under tiden genomgått omfattande reparation, som förändrat deras dräktighet, skall de innan de nyttjas bliva mätna.
§ 14 Främmande nationers handelsfartyg skall mätas vart år som de från utländsk ort anländer till svensk hamn för att lasta eller loss.
Återkommer han inom året gäller det första mätarbrevet om inte fartyget blivit ombyggt och förändrat.
§ 15 Skeppsmätare njuter 3 skilling för varje läst i arvode, som mätarbrevet innehåller och för utländska fartyg 4 skilling.
Är det två skeppsmätare delar de arvodet som erläggs av fartygsägaren innan mätarbrevet utlämnas.
Artikel III Om ansvar för fel och förbrytelser i avseende på skepps mätning, samt hur de åtalas.
§ 1 Om man upptäcker något skepp, som blivit fel mätt med förlust för Oss och Kronan och det skett med skeppsmätarens bättre vett och således är att räkna som förbrytelse, kommer han att avskedas och aldrig någonsin återfå tjänsten.
Dessutom bötfälls han med 100 riksdaler och skall gälda den kostnad och skada som blivit.
Har oriktig mätning skett av vårdslöshet eller oförstånd, mister han tjänsten med åtföljande förmåner på viss tid och bötar mellan 33 - 100 riksdaler och fyller förorsakad skada.
§ 2 Har oriktig mätning och beskrivning av fartyg till ägarens lidande skett, genom skeppsmätarens ondska, uppenbara vårdslöshet eller oförstånd, ersätter han ägaren.
§ 3 Har ägare underlåtit att ommäta fartyget efter ombyggnad där dräktigheten förändrats, bötar han mellan 10 - 200 riksdaler och betalar dubbla avgifter.
§ 4 Har skeppsägaren bjudit, lejt eller rått så att bedräglig mätning skett bötar han 100 riksdaler.
§ 5 Alla böter som nämns i detta reglemente även den Oss tillkommande skadesumman tillfaller hälften angivaren och andra hälften närmaste sjömanshus.
Böterna utsöks av den brottsliges egendom så långt räcker.
Angivarens del gå före Kronans.
Saknas medel förvandlas böter under 50 riksdaler till fängelse, böter över 50 riksdaler till allmänt arbete vid arbetsinrättningen i Karlskrona eller Vadstena.
Tiden beror på storleken av böterna.
§ 6 Förbrytelser kan påvisas av vem som helst, som kan jämföra stadgade tabeller, som visar hur mycket varor beräknas på en svår läst med mätarbrevet.
§ 7 Angivelserna skall ske hos tullkammaren i den ort, där fartyget finns.
Finner de efter prövning att det finns skäl för laga åtal skall ärendet omedelbart anmälas hos Överdirektörs ämbetet vid tullverket och mätarbrevet sändas dit.
Rikets Kommers Kollegium vidtar åtgärder och visar det sig att fel begåtts, kvarhålls brevet hos Kollegium.
Advokatfiskalen skall ofördröjligen se till att nytt lagligt brev utfärdas.
§ 8 Förbrytelsen döms vid Tull Rätten.
Gäller inte förbrytelser som begåtts innan detta reglemente träder i kraft, vilket sker den 1 januari 1823.
Stockholm den 9 maj 1822 CARL JOHAN Tabell som visar mängden av vissa varor, beräknade på en svår läst.
Kungörelse angående vad som iakttagas bör i anseende till den allmogen i Sju Härader av Älvsborgs Län samt Städerna Borås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet.
Stockholm den 5 juni 1822 Rikets Ständer har anhållit om åtskilliga ändringar och rättelser i handelsfriheten för allmogen i Sju Härader av Älvsborgs län och städerna Borås och Ulricehamn.
Vi har funnit skäl att stadga och förordna följande:
§ 1 Allmogen i Ås, Vedens, Kinds, Marks, Bollebygds, Gäveneds och Revägs härader i Älvsborgs län är tillåten att under iakttagande av de föreskrifter som denna förordning stadgar, få idka gårdfarihandel, för att i de städer och orter inom riket som de vill besöka, så väl på marknader som utom, sälja varor av deras avel och tillverkning och att köpa sina förnödenheter av andra varor.
§ 2 Gårdfarihandelsresa får inte företagas av mer än en person från varje skattlagd hemmansdel.
Den som är berättigad till sådan resa, skall själv inneha hemmansbruk, vara fyllda 22 år och känd för god frejd.
Den som av sjukdom eller ålder är förhindrad att själv resa får sända sin son eller dräng.
Gäller även änkor.
§ 3 Innan resa får påbörjas skall han ha försetts sig med pass av Befallningshavanden i länet.
De utdelas i Borås eller Ulricehamn eller annan lämplig ort, där den resande personligen skall inställa sig och styrka sin rättighet.
§ 4 För att få respass för gårdfarihandel skall följande handlingar visas: Bevis om ålder och frejd.
Bevis att han själv innehar hemmansbruk i den socken han är bosatt.
Läkarintyg att han inte är behäftad med smittsam sjukdom.
Fullständig förteckning på de varor av ortens alster och tillverkning, som han ämnar sälja.
Begärs passet för son eller dräng krävs intyg att hemmansägaren själv är förhindrad eller är änka.
§ 5 Pass gäller inte under tiden april - augusti, då allmogen skall sköta sitt hemmansbruk.
Befallningshavanden skall kungöra när och var dessa pass finns att få.
Detta sker vid två tillfällen på året.
§ 6 Pass för resor inom Mariestads, Jönköpings, Halmstads samt Göteborgs och Bohus Län skall då de utfärdas i januari gälla till 1 mars.
Då de utfärdas för höstresa gäller de till 1 november.
Pass för resor till andra orter i riket gäller till den 15 april och för höstresan till 15 december.
§ 7 I respassen utsätts de orter, där han har rätt att besöka och också hur länge han får stanna.
§ 8 Pass får inte utställas på mer än en person och inte ett nytt förrän det gamla blivit till landskansliet återställt.
§ 9 Så länge omständigheterna fordrar att man bibehåller inrikes tullbevakning för några orter i landet, skall innehavaren av pass visa det hos tullkammaren i Borås eller Ulricehamn och samtidigt visa sina varor.
Är varorna överensstämmande med vad som uppgives skall de antecknas i en Special i
tullkammaren och stämplas.
Undantag är blaggarn, säckväv, vävnader av kreaturshår, linne- och yllevävnader, grova ullstrumpor, yllemössor och vantar.
Stämpeln uppger stadens namn.
Innan detta är respasset inte gällande.
§ 10 Stämmer inte varuförrådet med vad som är angivet i förteckningen eller innehåller det utländska förbjudna eller lovgivna varor eller inhemska varor som inte är tillverkade i hemorten inställs resan, vilket stämplas på passet.
Beträds tullkammaren med vårdslöshet eller försummelse vid denna stämpling är de underkastade ansvar enligt lurendrejeri- och tullförsnillningsförordningen.
Inställer tullkammaren en resa på grund av att varorna inte är inhemska eller tillverkade i orten, men detta inte accepteras, skall ärendet gå till domstol.
Har fel begåtts ersätts kostnad och förlust som hänt genom resans inställande.
§ 11 Befallningshavanden insänder förteckning på alla utställda pass till tullstyrelsen.
Han skall också skyndsamt meddela kronobetjänten.
Han skall sedan inhämta kunskap om att hemmansägaren verkligen avrest och att inget missbruk föreligger.
I så fall anmäls till befallningshavanden, som anklagar i närmaste tullrätt eller vid domstol i den ort där förbrytelsen skett.
§ 12 Tar gårdfarihandlaren med sig någon person på resan bötar han 25 riksdaler.
§ 13 Idkar någon gårdfarihandel utanför Älvsborgs Län utan behörighet bötar han 50 riksdaler och varulagret är förverkat.
§ 14 Utom Älvsborgs och Skaraborgs län må gårdfarihandlande ej resa eller ta kvarter mer än 6 personer i sällskap.
Är de flera tillsammans bötar var och en 6 riksdaler 32 skilling och varorna de medför är förverkade.
§ 15 Gårdfarihandlande skall i varje stad uppvisa sitt pass hos Borgmästaren eller på Landshövdingeresidenset, där passet påtecknas.
Försummar han detta bötar han 16 riksdaler 32 skilling.
§ 16 Påträffas gårdfarihandlande av Krono- eller Tullbetjänt är han skyldig att visa sitt pass och de varor han medför.
§ 17 Medför han inhemska varor som inte är tillverkade av allmogen på hemorten bötar han 1 / 3 av varornas värde.
Medför han utländska till införsel och förtullade varor, mister han för alltid rätten att driva gårdfarihandel, om han inte kan bevisa att de är till hans eget behov.
Detsamma gäller för tullförsnillade varor där han underkastas påföljd som lurendrejeriförordningen stadgar.
Medför han arsenik eller gift bötar han 100 riksdaler och förlorar sina handelsrättigheter Begås brottet av utskickad son eller dräng får de aldrig egna handelsrättigheter.
§ 19 Allmogen i de Sju Häraderna är förbjudna att i handelssyfte resa sjö- eller landvägen utrikes.
Däremot upphör förbudet för den gårdfarihandlande allmogen att besöka Norge.
Pass på sex månader kommer att utfärdas.
§ 20 Då gårdfarihandlande blir dömd och sin rättighet förlustig, åligger det domstol att meddela befallningshavanden i Älvsborg, som kungör utslaget offentligt i det härad, där förbrytaren bor.
§ 21 Inom 8 dagar efter hemkomsten skall gårdfarihandlande lämna sitt pass, antingen till landskansliet i Vänersborg eller till närmaste kronobetjänt.
Det sänds efter påteckning om datum till befallningshavanden.
§ 23 Den rättighet borgarna i Borås sedan gammalt haft, att försälja varor tillverkade i staden eller den angränsande landsbygden, kommer fortfarande att med dessa stadganden tillåtas.
Gäller även Ulricehamn § 24 Ingen från nämnda städer har rätt till handel utan att ha vunnit burskap och vid den årliga mantals- och skatteskrivningen anmälts.
De drängar han vill anlita till försäljning skall vara hos honom skattskrivna och i hans bröd.
De personer som skall idka gårdfarihandel i Borås eller Ulricehamn skall genast antecknas och förteckningen efter mantalsskrivningen insändas till befallningshavande.
§ 25 Pass för borgare i Borås och Ulricehamn, som vill idka handel i riket utfärdas på 4 månader eller sex om det gäller Norge.
Samma regler gäller som för övrig gårdfarihandel.
§ 27 Hädanefter skall den skillnad i borgarrätten i de två städerna äga rum, så att den som vill söka burskap, skall berätta om det gäller vanlig handel i staden eller på marknader med tillåtna utländska och inhemska eller om det gäller i orten tillverkade varor av allmogen.
De förra benämns handlande borgare och de senare gårdfarihandlande borgare.
§ 28 Handlande borgare i Borås och Ulricehamn har frihet att idka handel med lovgivna varor på marknader i hela landet och liksom tidigare även i andra städer och får ha egen bod, där varor tillverkade i Borås och Ulricehamn får säljas.
§ 31 Finns borgare eller handelsdräng som på marknader inte har behörigt respass har han förverkat sitt handelsgods.
§ 32 Han får inte färdas tillsamman med någon allmoge som har pass för gårdfarihandel.
I så fall är hans gods förverkat.
§ 33 De i denna förordning givna förbuden för gårdfarihandlande, som under handelsresor medför andra varor än dem som är tillverkade på hans hemort, syftar inte till någon inskränkning i handel av spannmål, kreatur och viktualier, vilket det är fritt att obehindrat utöva efter särskilda författningar § 34 De böter och beslagtagna varornas värde delas mellan Kronan och angivaren eller beslagaren.
§ 35 Böterna skall sökas av den brottsliges egendom och beslagarens andel går före Kronans.
Saknas medel förvandlas de på vanligt sätt till fängelse eller arbete på allmän arbetsinrättning.
Stockholm den 5 juni 1822 CARL JOHAN
Reglemente för vården och underhållet av Dess och Kronans till Lantförsvaret anslagna Hus och Byggnader.
Stockholm den 11 juni 1822 Artikel I Om de till boställen upplåtna Kronans Hus och Byggnader § 1 De, av Kronans ämbets - och tjänstemän vid krigsmakten till lands, som i eller utom fästningar och garnisonsorter innehar Kongl Maj: ts och Kronans hus, skall vårda och underhålla dem.
§ 2 För att Krigs Kollegium skall kunna äga kännedom om beskaffenheten av dessa hus, bör planritningar upprättas och insändas.
Alla förändringar skall också införas.
§ 3 Inom maj månads utgång nästa år skall dessa hus var besiktigade.
I städer skall en magistratsperson tillsammans med en kunnig byggmästare och hantverksmästare i de yrken som här har sammanhang delta.
Fortifikations mästaren, intendenten eller tygmästaren, som har ansvar för byggnaden och redogöraren skall vara närvarande.
Boställshavaren skall vara underrättad 8 dagar innan synen och själv eller genom ombud vara närvarande.
Man skall undersöka lägenhetens nuvarande tillstånd i alla delar, beskaffenheten och antalet rum, dörrar, fönster, eldstäder m m.
Varje rum erhåller ett nummer, som inte får ändras.
Besiktnings- och inventeringsinstrument upprättas, som underskrivs av besiktningsmännen och boställshavaren.
Ett exemplar sänds till Krigskollegium, ett till befälhavare som har ansvar för huset och ett till boställsinnehavaren.
§ 4 Vid byte av boställshavare sker av- och tillträdessyn.
§ 5 Boställsinnehavaren ansvarar för att lägenheten är i samma skick vid avflyttning som vid tillträdessynen.
§ 6 Boställshavaren bekostar underhåll av fullständig vård och renhållning i allmänhet, eldstäder, spjäll, pipor, dörrar, luckor, förstugor och trappor, nycklar och lås, fönsterkarmar med glas, tak av gips, golv och trösklar, tapeter, vitlimning och målning, kakelugnar, trappsteg och ledstänger.
I övrigt är han, som var och en, ansvarig för skada som han själv eller hans tjänstefolk vållat.
Särskild noggrann tillsyn på eldstäderna krävs.
§ 7 Den befälhavare som har ansvar för huset bestämmer sotning, som betalas av boställsinnehavaren.
§ 8 Då eldstad eller huset över huvud taget blir så slitet att det måste till en större reparation, görs det på kronans bekostnad.
Förutsättningen är att boställshavaren inte är vållande till bristerna.
§ 9 Boställshavaren får inte utan tillstånd av Jrigskollegium ändra murar, skiljeväggar, trappor, eldstäder och rökgångar, inte ta upp nya fönster eller dörrar.
Upptäcks läcka på taket, skall anmälan göras till Krigskollegiet.
Är läckan betydande och behöver åtgärdas snabbare tillåts boställshavaren vidta åtgärder.
Dessa får inte kosta mer än 50 riksdaler.
§ 10 För uthus gäller samma vård och underhåll som för boningshuset.
Dock får boställshavaren på egen bekostnad sätta upp plank runt kål - och kryddgårdar, träd och humlegårdar och bygga fähus eller mindre uthus om plats finns.
§ 11 Skulle några Kronans inventarier följa med huset, skall deras antal och beskaffenhet beskrivas och kvitteras med förbindelse att vid avflyttning lämna dem som han mottagit dem.
§ 12 Ett exemplar av detta reglemente skall förvaras tillsammans med besiktningsinstrumentet hos boställshavaren.
§ 13 Förutom nämnda besiktningar skall varje år en ekonomisk- och brandsyn göras.
Där lämnas bevis på att boställshavaren vårdat huset enligt föreskrifterna.
Vid brister föreläggs boställshavaren att fullgöra vad på honom ankommer.
Bevisen följer besiktningsinstrumenten.
§ 14 Åtgärdar inte boställshavaren sin skyldighet inom fastställd tid anmäls han till Krigs Kollegium, som låter utföra reparationen mot betalning.
§ 15 Är boställsinnehavaren missnöjd med åtgärden, besvärar han sig inom en månad.
§ 16 Avlider någon boställshavare har arvingarna laga flyttningstid.
Gäller som i städerna stadgat är.
De är skyldiga att lämna lägenheten i det skick syneinstrumentet anger eller betala för bristerna.
§ 17 Med kommendantsboställen på landet gäller samma som är stadgat för landshövdingarnas ladugårdar.
Beträffande underhållsskyldigheten vid militärstatens boställen på landet gäller boställsordningen fortfarande.
Artikel II Om Kronans kaserner, vaktrum, ämbetsrum, förrådshus m m § 19 Kronan ansvarar för kaserner och rum, som officerare och manskap vistas i under garnisons - och arbetskommenderingar .. Samma gäller vaktrum vid ämbets- och tjänstemäns arbetsrum.
Blir något skadat ansvarar officerare för sina rum, kompanichefen för manskapsrummen och kommendanten för vaktrummen samt ämbets- och tjänstemännen för sina rum.
§ 21 Vid ombyte av inkvarteringar görs avträdessyner på hus, rum och inventarier.
§ 22 Kommenderingschefen har ansvar för kasern och inventarier och skall snarast anmäla brister, som uppstått utan någons förskyllan.
§ 23 Särskild vård skall ske över eldstäder och rökgångar.
§ 24 Där möjlighet finns, skall särskilda rum utses till tvätt och marketenterier, så att inte golv eller väggar skadas och osnygghet uppkommer i manskapens boningsrum.
Kompanicheferna har särskilt ansvar att tillse att snygghet och renlighet iakttas runt husen och inget tillåts som strider mot givna polisförfattningar eller leder till vanprydnad för husen.
Skulle olyckshändelse, som ingen kan hjälpa t ex eldsvåda, storm, jordras, vattenflöde, inbrott m m. inträffa, skall befälhavaren genast anmäla till Krigs Kollegiet.
Har skadan eller förlusten tillkommit genom sådan våldsam åtgärd eller vanvård bör saken överlämnas till domstol.
§ 26 Den som slår sönder ett fönster ersätter skadan.
Lås, nycklar, hakar, märlor och liknande ersätts av den som förlorat dem.
Sker skador genom våldsamheter, som ingen är ansvarig för anmäls skadan.
§ 27 Författningar som rör hus, kaserner och rum som inte tillhör Krigskollegiet gäller fortfarande oförändrade.
Artikel III Om de årliga besiktningarna samt statsrekvisitions förslagens upprättande.
§ 28 Besiktningar görs varje år vid de olika Kronans byggnader, för att uppgöra förslag till rekvisitioner.
§ 29 De personer som utses att göra besiktningarna kan tillerkännas någon vedergällning.
Städernas hantverkare får endast tillkallas då Kronans hantverkare är jäviga.
§ 30 Besiktningsmännen antecknar noga vad som är tvunget att repareras och ger kostnadsförslag.
De skall ta hänsyn till om något gammalt material kan användas.
Besiktningsinstrument och kostnadsförslag upprättas i 2 exemplar.
Ett åtföljer statsrekvisitionsförslaget till Krigs Kollegium och ett behålls av befälhavaren i redogörelse kontoret för att tjäna till efterrättelse vid verkställigheten av arbetena.
§ 32 Då en större reparation prövas insänds två förslag.
Ett på hela reparationskostnaden och ett endast vad som är absolut nödvändigt.
§ 34 Då någon nybyggnad eller reparation är påbörjad skall en relation, som visar hur långt arbetet fortskridit och hur mycket av materialet som finns kvar, insändas med nästa statsrekvisitionsförslag.
Därefter görs ett nytt förslag.
§ 35 Material som finns i förråden skall noggrant användas för att minska kostnaden.
§ 37 Alla brister skall redovisas en gång om året och endast vid vådliga händelser får särskilt rekvisitionsförslag göras.
§ 39 Då nybyggnader eller stora reparationer skall göras av arbetskommendering, skall deras transporter fram och tillbaka inräknas i kostnaden, så att de inte belastar riksstatens durchtåg.
Artikel IV Om byggnaders och reparationers verkställande § 40 Nybyggnader och reparationer av alla Kronans hus, som inte utgör delar av fästningsverken, skall betalas av den stat eller verk, som kommer att använda och vårda dem.
§ 41 De fastställda ritningarna skall följas.
§ 42 Inga förskott får givas och Krigs Kollegiets dispositioner skall efter bokstaven verkställas, annars är ingen ersättning att förvänta.
§ 43 Då byggnader och reparationer skall utföras bör det ske antingen genom entreprenad eller verkställas mot räkning av därtill förordnad ämbetsman.
§ 44 Sedan ritningar och kostnadsförslag blivit fastställda utbjudes nybyggnaden till entreprenad på allmän auktion, varvid förseglade anbud mottas.
Antas ett anbud skall man försäkra sig om, att entreprenören uppfyller sina förbindelser.
En kunnig officer övervakar arbetet.
Besiktning över arbetet skall göras flera gånger.
§ 45 Görs arbetena av Kronans eget folk har cheferna högsta ansvaret och övervakningsskyldighet.
Om arbetskommendering fordras skall noggrann tillsyn över dagsverken, material, truppernas inkvartering och underhåll samt ordningen på arbetsplatsen iakttagas.
Skall arbetet fortsättas nästa år, görs nödvändiga förberedelsearbeten som stensprängning, framförande av grövre material och reparation av redskap under vintermånaderna.
När arbetet är färdigt skall noggrann besiktning ske.
Överblivet material som Kronan kan ha användning för inlämnas i förråd.
Odugligt material skall efter anmälan hos KrígsKollegium säljas på auktion och auktionsprotokollet och medlen insändas dit.
Instruktion för provinsialläkare i Riket.
Stockholm den 13 juni 1822 Då Medicinalverket undergått betydande förändringar och förbättringar, sedan nu gällande instruktion för provinsialläkare av den 29 juli 1774 utfärdades, har Vårt Sundhets Kollegium inkommit med förslag till ny sådan.
Efter att Högsta Domstolen, rikets statskontor och Överpostdirektionen avgivit yttrande har Vi upphävt den tidigare instruktionen och förordnat följande:
Allmänna föreskrifter § 1 Provinsialläkarna skall ha inseendet över den allmänna hälsovården och besörja den enskilda inom sitt distrikt efter denna instruktion.
§ 2 De utnämns av oss efter Sundhets Kollegiets förslag.
De sökande skall vara både Medicine Doktorer och Kirurgie Magistrar.
Av dem väljs företrädesvis de som har tjänstgjort som civilläkare.
§ 3 Så snart provinsialläkaren fått sin fullmakt, avlägger han tro och huldhets samt ämbetseden hos Landshövdingen, som insänder betyg därom till Sundhets Kollegium.
§ 4 Provinsialläkarens hemvist skall vara på det ställe i länet Vi utsatt, men kan ändras om Sundhets Kollegiet finner omständigheter till ändring.
§ 5 Reser han därifrån skall han alltid lämna meddelande var han befinner sig.
Han får inte resa utom distriktet utan anmälan hos landshövdingen.
Blir han borta mer än en månad skall landshövdingen anmäla det hos Sundhets Kollegium.
Provinsialläkaren skall föreslå någon legitimerad läkare som vikarie.
Kan han inte det anställs en av Sundhets Kollegium.
Kostnader för resa påförs den ordinarie.
§ 6 När någon sjuk anlitar honom, skall han infinna sig så snart som möjligt och efter yttersta förmåga enligt ed och samvete, bemöda sig att återställa den sjuka till hälsa.
Anlitas han av flera personer på en gång, av olika stånd och villkor, rika eller fattiga skall han först ge hjälp till den som är mest i behov.
§ 7 Han skall i sin praktik bemöda sig att använda inhemska medel, särskilt de som finns i orten och kan ersätta de utländska.
Han bör uppmuntra till att odla, samla och nyttja medicinalväxter.
§ 8 Utom sin skyldighet att hjälpa de sjuka, skall han fästa uppmärksamhet på vad som kan befrämja innevånarnas hälsa och vad som är skadligt.