Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är Const.- Utsk:s skyldighet att göra anmärkningen.
Om nu densamma verkar till åtal inför Piiksrätt, så skulle inför
Riksrätten de tilltalade till sitt försvar kunna åberopa ett Const.Utsk., som varit af alldeles motsatt tanke.
Detta tyckes ej vara väl betänkt i afseende på framtiden, men väl later del sig göra i min tanke, ty det är ej förbjudet i grundlagen.
I afseende på sjelfva formen är jag af samma öfvertygelse, som Hr Cederschjöld, att Utsk. saknat anledn. till godkännande af denna anmärkn., och alt det ej rätteligen kunnat tillstyrka användandet af 107 §:n Reg.F:n. Till följe delaf kan jag icke heller finna någon återremiss behöflig, och tror följaktligen icke annat vara att göra, än att lägga detta betänk, till handlingarna.
— I afseende på sjelfva saken må mig tillåtas den framställning, att man af Const.- Utsk:s förklaring skulle kunna föreställa sig, att ingen svårighet varit för K.
M. att formera sitt Statsråd.
Likväl kunde man möjligen från andra sidan antaga, att sådana svårigheter kunde äga rum.
Det torde kanske ej vara utan svårighet att få personer, som förenade på en gång de egenskaper, som fordras för detta ansvarsfulla kall med vilja och böjelse att antaga detta maktpåliggande förtroende.
Sådant möter svårigheter, som ingalunda kunna vara bekanta för Const.Utsk., och Statsrådets ledamöter kunna ju alltför väl 3ia D c 11 i i September f. 111. hafva gjort framställning derom lill K. M., ehuru de ej influtit i Statsråds-protocollet.
Detta är ju en enkel förklaring af hela saken.
Ofta liander det, att de enklaste förklaringar ej äro de sorn falla en lättast in.
Detta ser man inom vettenskaperna; hvad som är enklast ligger en icke alltid närmast.
Hvarföre skulle ej inom politikens område samma förhållande kunna äga rum?
Delta förhållande tyckes vara så naturligt, att man hör vara uppmärksam att ej falla in deruti.
Jag tror ej att Riket vinner hvarken i makt eller styrka och rikedom genom ett sådant förfarande.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.; Frih.
Boye har anmärkt, att Const.Utsk. ej skulle vara berättigadt att upptaga anmärknrr mot de förhållanden, som inträffat under riksdagens lopp.
Grundlagen ger Const.Utsk. rättighet att infordra Statsråds-prottn, och att handlägga de anmärkn:r, som från RiksStm inkomma.
Sådana anmärkntr hafva här kommit Utsk. tillhanda, och jag anser derföre, att det varit Utsk:s skyldighet att dem besvara.
Dessutom hafva äfven föregtde riksdagars Const.Utsk. så förfarit.
Denna anmärka. af Frih.
Boye är dessutom redan af llr Lagerhjelm besvarad. — Frih.
Cederström deremot säger, att Const.Utsk. ej haft rättighet att upptaga en sådan anmärkn., emedan det ej haft något prot. att gå efter, och att det vore möjligt, att de allesammans till prot. yttrat något tillstyrkande, som gjorde att 107 §:n ej mot dem kunde tillämpas.
Ett sådant prot., i händelse det skulle finnas, är efterfrågadt och hegardt från Statsrådet
Ihre, hvilket betänk, äfven upplyser.
Från honom har man erhållit det svar, att något sådant prot. ej funnes.
Således lärer åtminstone icke den händelse kunna inträffa, som Frih. Cederström ansell möjlig, att Statsrådets ledamöter hade till prot. yttrat sig i detta äm ne.
Hvad för öfrigt sjelfva saken beträffar, så är detta ett för alla klart liggande factum; hvarför jag äfven anser, alt icke något prot. behöfves för alt bestyrka, att detta förhållande med skäl både inom Representationen och inom nationen väckt uppmärksamhet, då det så länge kunnat fortfara; och fastän jag inom Utsk. varit af den tanke att någon anmärkn. enl 107 §:n ej borde göras, anser jag dock, att Representationen bör lemna uppmärksamhet åt detta förhållande och i und. anmäla sitt bekymmer deröfver inför thronen.
På grund deraf förenar jag mig med Hr Ribbing i anhållan om återremiss till Utsk., på det att saken måtte få en sådan behandling.
Hr LefreTi, Joli.
Med Hr Lagerhjelm delar jag den öfvertygelsen, att grundlagen ej afser någon annan granskning genom Const.Utsk., än för de ärenden, som förefallit intill riksdagens början.
Jag vet väl, alt man vid fö - Den ia September f. m. 3i3 föregule riksdag tillåtit sig afsteg från denna grundsats.
Detta hindrar likväl icke mig att anse ett sådant afsteg från grundlagens otvifvelaktiga mening vara vådligt för framtiden.
Vi äro redan på vägen att skönja dessa vådor, oell just genom förevar, betänk, börjar en efter mitt förmenande alldeles grundlagsvidrig afväg.
Här föreslås en återremiss, för alt åstadkomma en skrifvelse till K. M., förmodligen att genom Coust.Utskls försorg uppsättas och af R.
St. godkännas rörtde ett mål, som uppkommit i anledn. af en anmärkn. emot Konungens rådgifvare.
Grundlagen måste likväl vara tydlig i detta fall, om den också skulle anses otydlig i afseende på granskningsrättens utsträckning till föremål, som ligga inom denna riksdag; ty 106 och 107 §§:na stadga bestämdt huru förfaras skall vid anmärkntr, som göras emot Statsrådets ledamöter.
Att nu föreslå ett tredje sätt att göra anmärkn:r genom uppsättande af und. skrifvelse!', som ej hafva till föremål någon anhållan om rådgifvares entledigande; det är, efter mitt förmenande och min innerliga öfvertygelse, alldeles stridande mot grundlagen.
Const.Utsk. har både rättighet och pligt att ställa de Konungens rådgifvare inför Riksrätt, som de anse hafva förbrutit sig emot hvad 106 §:n Reg.F:n innehåller.
De hafva rättighet enl. 107 §:n att göra den anmälan jag nyss nämnt; men ingenstädes i grundlagen finnes något stadgande, som berättigar Const.Utsk. att, i egenskap af Const.
Utsk. och med anledn. af från RiksSltn remitterade anmärkn:r mot Statsrådet, till R St. göra förslag af hvarjehanda beskaffenhet.
Detta är, mine herrar! ett inträdande på en bana, hvarigenom det kommer att inträffa, som Frih.
Boye nämnt, att Const.Utsk. i framtiden kommer att urarta till ett s. k.
Välfärds-utsk., hvilket kommer att åstadkomma ofärd i stället för välfärd.
Jag föreslår att R. o. Ad. måtte lägga detta memorial till handlingarna, såsom ej kräfvande någon åtgärd, och att R. o. Ad. således undviker att gå in på en farlig bana.
Det var i anledn. af Hr Lagerhjelms yttrande, som jag begärde ordet.
Jag är honom visserligen förbunden, för det han gillat min åsigt i början af sitt yttrande, och ändå mera honom förbunden för den ganska riktiga förklaring han gifvit R. o. Ad. på ratio legis, hvarför grundlagen ej bör kunna gifva Const.Utsk. rättighet att sträcka sin granskning inom denna riksdags början; men jag är ledsen öfver, att allt det goda jag kunde hemta af Hr Lagerhjelms yttrande, förfaller genom den för mig högst oväntade conclusion, hvartill han slutligen kom, nemi. att hvad som grundlagen ej förbjuder, vore Const.Utsk. tillåtet.
Jag tror tvertom, att Const.Utsk:s hela makt hvilar på hvad som är uttryckligen tillåtet, och att så snart Const.Utsk. ut sträcker sina åtgärder ett enda hårsmån öfver hvad grund 10 H. 4o 3i4 Den 12 September f. m. lagen i tydliga ordalag tillåter, så är det på villoväg, oell på en väg, som för statsskickets bestånd det är angeläget att tillstänga.
Jag ber likväl vördsamt att få erinra R. o.
Ad. derom, att jag yttrat mig blott om formen.
Hade Const.Utsk. ej inkommit med ett memorial, innehållande denna anmärka. ty dertill var Utsk. oberättigadt — utan blott med en hemställan till R.
M. göra en tind. framställning om nödvändigheten af Statsrådets compleltering och en und. anhållan, att K.
M. ville deråt lemna afseende,—- hade Const.Utsk. stannat dervid; så hade jag understödt Utsk.
Af ett sådant prsejudicat hade ingen fara möjligen kunnat uppkomma.
Jag vidblifver den öfvertygelse, alt Hr Landtm., sin ed och sin pligt likmätigt, ej kan göra någon annan propos. på detta betänk, än att lägga detsamma till handlingarna.
Äfven jag anser Const.- Utsk:s memorial i vissa delar ofullständigt, ehuru ej af samma skäl, som en värd vän och talare, Hr Ribbing, nemi. att Const.Utsk. bör till R.
St. inkomma med ett förslag till det beslut, som R.
St. böra fatta.
Jag anser att Const.- Utsk. endast bör uppgifva facta, och att R.
St., på grund af dessa och i stöd af toy §:n Reg.Frn, böra lätta sina beslut; men Coust.Utsk:s facta äro efter mitt förmenande icke nog upplysande.
Const.Utsk. yttrar:
''Vissa bland ofvanuppräknade fall kunna inträffa, då det vore för sent att till fullo organisera K.
RI:s conselj.
Andra åter hafva under de från den nya styrelseformens antagande förflutna 3:ne månader inträffat.
St. hafva nyligen einottagit K.
M:s propos. i ämnen, som 8 §:n Reg.Ftn omförmäler; och hvad angar de frågor, hvarom 81 §:n Reg.F:n handlar, vill Utsk. endast erinra, alt R.
St., långt för detta, för deras del antagit och hos K. M. i und. anmält vissa förslag till ändringar i Rikets grundlagar.
Statsrådets nuvar. ofullständiga sammansättning måste antingen hindra högvigtiga frågors afgörande, eller ock föranleda deras pröfning i grundlagsvidrig form.
Det inses således lätt, huru maktpåliggande Statsrådets fulltalighet är, och huru anmärkningsvärd den underlåtenhet förekommer, att K.
M:s rådgifvare lålit utan påminnelse till Statsrådets prot. bero vid det förhållande, att tvänne
Statsrådsembeten redan i flera månader varit vacanta.” Const.Utsk. har således här visat att grundlagen blifvit öfverträdd och att beslut blifvit på ett grundlagsvidrigt sätt fattade, men uppgifver icke bestämdt hvilka af Statsrådets ledamöter, som deruti deltagit.
Denna anmärka, anser jag vara af den natur, att återremiss af memorialet icke bör kunna vägras; och då Const.Utsk. i sådant fall ytterligare kommer att handlägga målet, så förenar jag mig med Hr Ribbing i den anhållan, att Const.Utsk., tvertemot Hr Lefrens bestridande, måtte till R.
St. inkomma med tillstyrkan, Den 12 September f. m. 3i5 alt lill K. M. ingå med und. anhållan, att Han täcktes i nåder complettera sitt Statsråd enligt grundlagens föreskrift.
Att lägga ifrågavar. memor. till handlingarna utan anini irkn., vöre i min tanke rent af att gäcka grundlagen, emedan de i detsamma uppgifna grundlagsöfverträdelser derigenom skulle kunna anses såsom godkända af R. o.
Gederström: io5 §:n Reg.F:n bestämmer Const.- Utskrs skyldighet ”alt iiska de protocoll, som uti Statsrådet blifvit förda, utom dein, som angå ministeriella ärenden och comm.indomål, hvilka endast i det, som rörer allmänt kända och af Utsk. uppgifna händelser, må kunna fordras.”
Derefter följer uti i ot> och 107 §§:na Utsk:s skyldighet att efter dessa protocollers granskning pröfva, huruvida förhållandet enl. 106 §:n ger anleda, till åtals anställande inför Riksrätt, eller enl. 107 §:n, till anmälan om entledigande af en eller flera bland Statsrådets ledamöter; uti det sednare fallet likväl beroende på R.
St:s pröfning, om de finna skäl alt göra en sådan anmälan.
Uti Riksd.Ordnts 2g § 3ro närmare bestämmelser gifna, men hvarken här eller uti den af Hrr Hallström och Ribbing åberopade 37 §:n har Const.- Utsk. fått någon annan myndighet; ty uti 3y §:n 2 mom. står: ”Intet Utsk., Const.- och BancoUtsktn allena undantagna, vare berältigadt att väcka frågor till afgörande i R..St:s plena, eller att upptaga andra ämnen än de från plena remitterade.
” — Samme värde ledamöter hade bort finna, att i 56 och 81 §§:na Reg.Fm finnas de ämnen specificerade, deruti Const.Utsk. äger grundlagsenlig rätt att väcka frågor, sådana som Hr Prosten Hallström och Hr Ribbing här föreslagit.
Uti anmärkningsväg kan icke Const.Utsk. handla, utan att hafva det Stadsråds-prot., hvarpå en sådan anmärkn. skall grunda sig.
Detta prot. har Frih.
Tersmeden här upplyst, att Utsk. reqvirerat.
En sådan reqvisition af Const.- Utsk. hade bort förutsätta att Utsk. känt någon dag* då fråga varit om complettering af Statsrådet.
Utsk. har fått lill svar, att något sådant prot. icke finnes, och Utsk. hade bort förstå af sig sjelft, att det ej borde finnas; ty det tillgår icke så här i landet, som uti andra länder, der en minister uppgör ett program och föreslår en hel serie af Statsråder för Konungen, som antager hela antalet af ministrar på en gång.
Här måste pröfvas deras skicklighet alt utöfva rådgifvarekallet.
Någon ändring uti grundlagen har Utsk. i detta fall icke föreslagit.
Detta var likväl Utsk:s rättighet att göra.
Utsk. hade kunnat föreslå de ändringar, hvarigenom åliggande infördes för K. M., att, i händelse af sanvik rådgifvarepersonalens resignation af deras embeten, K.
M. borde på en gång utnämna ett helt Statsråd.
Detta är visserligen Const.
Utskts lagliga rättighet; men att, innan ett sådant stadgande finnes, försöka att i anmärkningsform göra framställningar emot att så ej förfares, är och blir en olaglighet. 316 Den i» September f. m.
Detta skulle ej heller blifva bättre, om R.
St. nu gjorde en annan olaglighet genom att återremittera ett betänk, lian Const.Utsk., innefattande en anmälan efter 107 §:n, deröfver R.
St. efter grundlagen endast äga att svara, huruvida de tinna Rikets väl kräfva att begära entledigande af någon Statsrådsledamot, eller, om de, såsom i detta fall förhållandet är, finna, att Const.Utsk. på sidan om sina rättigheter förfarit, ogilla Ulskts framställning och lagga den lill handlingarna.
Hvad som af Frih. Boye sednast blifvit yllradt, att om Utsk. helt enkelt tillstyrkt en anhållan hos K. M., att Statsrådet snart måtte completteras, så skulle han med Utsk. deruti instämt och understödt dess förslag, måste jag bestrida; ty med en sådan framställning har Const.Utsk. ej af grundlagen fått rättighet att framkomma, och således icke heller R.
St. att derom öfverlägga eller besluta.
Jag tillstyrker ogillande af Const.Utsk:s betänk., och att det måtte läggas till handlingarna.
Const.Utsk. har, under åberopande af 107 §:n Reg.Ftn, öfverlemna! de gjorda anmärkntna lill den åtgärd R.
St., vid pröfning af de här förekommande omständigheter, finna Rikets väl kräfva.
För min del får jag, hvad denna pröfning beträffar, tillstå att jag saknar tvänne vigtiga upplysningar, hvilka jag haft rätt alt fordra af Const.Utsk.
Den ena upplysningen består deruti, att Utsk. ovillkorligen är förpligtadt enl.
107 §:n Reg.Fm att säga mig, om det anser att ledamöterne af Statsrådet icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta.
Derom äger jag ovillkorlig rätt att af Utsk. erhålla upplysning, förr än jag öfver denna fråga voterar.
Den andra upplysningen, som Utsk. hade bort meddela mig såsom ståndsledamot, är den omständigheten, mot hvilka ledamöter af Statsrådet, som 107 §:n är i fråga att tillämpas.
Som ingendera af dessa båda bestämmelsei' i Utsk:s utlåtande innefattas, så kan jag för min enskilda del icke finna annat, an att detta betänk, tillkommit på sidan om grundlagen, och anhåller på sådan grund, att detsamma såsom grundlagsvidrigt måtte läggas till handlingarna.
Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, så ämnar jag ej nu inlåta mig deruti.
Hade det varit fråga om huruvida R.
St. ansett lämpligt, tjenligt och lagligt att låta platserna i Statsrådet stå obesatta, så hade jag kanske äfven fått yttra mig derom; men nu anser jag mig ej dertill berättigad, utan förnyar min anhållan, att Const.Utskts memor,, såsom grundlagsvidrigt och såsom stridande mot 107 §:n Reg.Ftn, må blifva lagdt till handlingarna; derest man icke skulle förutsätta, att Const.Utsk. ej känt 107 §:n, hvilket ej är möjligt, såvida man erinrar sig, alt samme ledamöter under innevar. riksdag många gånger åberopat densamma, eller också, om Den 12 September f. m. raan skulle förutsätta, att Const.Utsk. ej funnit att Statsrådets ledamöter ej iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta; och i båda fallen är och förblifver utlåtandet, enl. min enfalldiga tanke, grundlagsvidrigt.
Såvida det vore R. o. Ad:s tanke, att delta tneinor. af Const.Utsk. är grundlagsvidrigt, så vore del visserligen öfverflödigt för hvar och en att derom något vidare yttra: men min öfvertygelse är, att om man också ej kan gilla formen för detta betänk, eller den slutsats, hvartill Const.Utsk. deruti kommit; så ansel' jag likväl Const.Utsk. hafva varit fullt berättigad! alt med detta betänk. inkomma.
Väl har här blifvit yrkad den sals, att Const.Utsk. ej skulle äga rätt att upptaga anmärkn:r, som hade till föremål regerings-åtgärder, hvilka blifvit vidtagna under pågående riksdag; men vid närmare eftersinning af det rimliga i denna fråga bör väl hvar och en fiuna, att ett Const.Utsk., så förenadt som Sveriges grundlag velat hafva detsamma, och med den function, under hvilken det uppträder, bör otvifvelaktigt hafva rättighet att frambringa den juridiska ansvarigheten så nära på tiden som möjligt.
Jag är ej bland dem, som gilla den minisleriella ansvarigheten, sådan den uti vår grundlag finnes bestämd; jag tror, att den är ett fullkomligt chartequc, och att den aldrig kan förenas med Rikets sannskyldiga nytta, då den så bestämmes; men då vår grundlag nu så velat, så måste jag underkasta mig lagens bestämda lydelse i delta fall, och då tror jag, att Const.Utsk. icke kan förbise den anmärkn., som det tror sig skäligen kunna göra.
Eljest skulle det, med den förutsättning, som nu olyckligtvis råder inom Representationen, att dess majoritet kan stå i fiendtligt förhållande till Konungens rådgifvare, kunna inträffa, att under en riksdags lopp verkliga statsbrott af Konungens rådgifvare beginges.
Jag anser derföre högst olämpligt, örn icke ett pågående Const.Utsk. skulle kunna desamma genast beifra.
Jag tycker att det är en fullkomlig inconseqvens af de ledamöter, som i Ivonungens rådgifvare endast vilja se embetsmän och ej statsmän, att vilja vägra ett sådant ansvars påstående.
Hvad nu enskildt beträffar delta betänk., så bekänner jag uppriktigt, att jag tror ej att Const.Utsk. rätt förfarit, då Utsk. från de premisser det anfört kommit till detta tillstyrkande elier åtminstone denna häntydning för R.
St., att handla efter 107 §:n Reg.Frn.
Jag kan icke för min del finna, att Const.Utsk. på laglig grund kommit till detta beslut i frågan, emedan jag instämmer med de reservanter, som anse att det för Const.Utsk. fordras ett protocoll till grund för en framställning i detta fall; men äfven från en annan synpunkt eller den af det verkliga, det förnuftsenliga förhållandet, 0111 jag så får uttrycka mig, hade jag verkligen trott, att en anmälan efter 107 fj:n vore högst olämplig i detta fall.
Const.Utsk. har likväl i sina premisser uttalat en 318 Den ii September f. in. mening, som jag anser vara af så hög vigt, så förtjent af R. o. Ad:s, af hela Representationens och hela nationens ompröfvande, att jag skulle lifligt önskat att Const.Utsk:?
tankar i detta fall kunnat få en annan åtgärd än Coust.Utsk. sjelft synes hafva åsyftat.
Sålunda skulle jag hafva önskat, att Const.Utskts slutsats af det riktiga raisonnement, som Utsk. lagt lill grund för betänk., varit den, att Const-Utsk. ej kunnat förbise de omständigheter, som måhända föranleda K.
M. att ännu längre uppskjuta Statsrådets completlering och ännu mer Statsrådets organisation på ett sätt, sora öfverensstämmer med den verkligt constitutionella formen och constitutionella ansvarigheten; hvarför Const.Utsk. velat till R.
Sl:s eget ompröfvande öfverlåta hvilken åtgärd kunde vara lämpligast.
Jag bekänner, att jag vid första påseende äfven tänkte mig, att Const.Utsk. enligt 107 §:n kunde vara berättigadt att föreslå någon åtgärd i detta fall; men nu anser jag med flera andra, att ett sådant positivt tillstyrkande från Const.Utskrs sida ej vore grundlagsenlig!.
Den motionsrätt, som är Const.Utsk. lemnad i denna §, bör tydligen hänföras på 29 §:n, der Coust.Utsk:s verksamhet är begränsad; men detta hindrar ej att uti svaret på anmärkningen Const.Utsk. kunde lemna till R.
St. en stor och vigtig anledn. till en petition till K. M.
En sådan petitions rält är ingalunda förvägrad, och det skulle bero på R.
St. att bestämma, huru denna petition skulle författas, och huru den skulle communieeras emellan de särskildta RiksSttn.
Man. kunde ganska väl till Ekon.Utsk:s handläggning öfverlåta att, med begagnande af Const.Utsk:s argumentation, komma till ett resultat.
För min del öfverlemna)- jag likväl helt och hållet åt R. o. Ad. att afgöra, huruvida R. o. Ad. finnér lämpligt, att med en återremiss till Const.Utsk. häntyda på Ståndets åsigt, i likhet med hvad jag anlydt; då kunde ett ytterligare memorial från Const.Utsk. lemna R.
St. ytterligare anledn. till en lind. framställning till K M., sådan som jag tror att det kunde vara R.
St. värdigt att den framställa, med afseende på utvecklingen af det constitutionella systemet; men skulle begreppen örn denna utveckling ännu ej bafva mognat, hvilket jag olyckligtvis har all anledn. att förmoda, så vore det likväl en välgerning, om nationen och de, som handla i Rikets värf, kunde få se huru långt denna utveckling hunnit, såvida R. St., roed ledning af Const.- Utsk., icke skulle linna lämpligt alt till K.
M. ingå med en petition.
Då vore det i min tanke klart, att Svenska Representationen eller åtminstone dess majoritet ännu ej hade kommit till den höjd af constitutionella begrepp, som jag tror vara nödvändig, om en verkligt constitutionel Styrelse skall göra landets lycka; men om vid detta tillfälle en återremiss sker till Const.Utsk., så skulle jag för min del äfven önska, att Const.Utsk. af denna discussion mätte finna anledn. att inkomma till R.
St. med förslag till sådana grundlags - Den i2 September f. m. 3ig förändringar, som nödvändigt fordras för att göra departemental-systemet gagneligt eller åtminstone så tjenligt för ändamålet, att det ej förderfva!' och förrycker ärendenas gång.
Jag yrkar återremiss af det ifrågavar.
Coust.Utsk:s memorial.
Hr Lefre'n: Jag hegärde ordet i anledn. af Hr Ter smedens yttrande.
Sedermera liar Frih.
Cederström, som jag tycker, ganska fullständigt vederlagt hans åsigt.
Jag hade derföre ämnat att i detta fall blott förena mig med Frih. Cederström ; men den siste värde talaren, hvilken börjat med att deducera samma grundsats, som Frih. Cederström framställt, har likväl, efter att hafva bevisat att Const.Utsk. ej äger någon motionsrätt, på sätt Hr Tersmeden påstått, slutligen stannat uti den conclusion, alt Const.Utsk. skulle anmodas inkomma med ett slags förslag till petition, hvilken sedermera skulle remitteras till Ekon.Utsk. och så komma vidare lill R.
Om nu talaren icke tillerkänner Const.Utsk. motionsrätt i fråga om en skrifvelse till K. M., så måste ju Const.Utsk. icke heller hafva rättighet alt blifva motionär i frågor, som skola remitteras till Ekon.Utsk.
Hvart skulle detta bära?
Det skulle hära directe till att lemna Const.Utsk. en riksprojectmakare-rättighet.
Utskts rättigheter äro inskränkta inom 29 §:n Riksd.Or.ln., sorn Hr Grefven sjelf citerade.
Att nu utsträcka denna rättighet till alla de händelser, der grundlagen ej tillåter någon annan att göra motion, således äfven till de under riksdagen förekommande förhållanden, vore orimligt.
Hvarje enskild riksdagsman har denna rättighet, men det högmodiga Const.Utsk. äger den ej, så framt det icke vill sig densamma grundlagsvidrigt tillmäta, hvilket jag ej tror att det vill.
Grefven har också talat om det ofta nämnda constitutionella statsskickets utveckling.
Uti premisserna till Utsk:s memorial finnes en utveckling eller rättare en inveckling deraf, hvilken jag ej hade ämnat bry mig 0111 alt vidröra ; men efter Hr Grefven kommit fram med den der gamla satsen, som så ofta utgjort ett stridsämne, så vill jag yttra några ord derom.
Utsk. sager: ”Den ene har varit obekant med den andres åsigter och förmåga.
Hvarje enskild liar tvekat att inträda uti den solidariska ansvarighet, som en ministere, i rätt förstådd constitutionel anda innebär.’’
Här har Const.Utsk. gjort ett anslag på det der stora riksdagsthemat, som vi här så ofta råka på, nemi. att vi skulle äga en så beskaffad minister-styrelse, som i andra länder äger rum.
Vi äga, mine herrar! en constitutionel styrelse efter Svensk grundlag och ej efter några hugskott.
Jag har en gång förut förklarat, att jag känner mig pligtig att alltid uppträda då fråga uppstår härom.
Jag skall göra detta till mitt lefnadsyrke, ända till dess att grundlagen ändrar var styrelse.
På samma sätt som en af parlamentets ledamöter gjorde till sitt yrke att tala emot slafhandeln, så skall jag för min del tala mot all öfverträ - 3ao
Den ii September f. m. delse af grundlagen i delta fall, utan fruktan för det tadel, hvarför jag derigenom kan komma att blottställa mig.
Jag hemställer att detta memorial mä blifva lagdt till handlingarna, det för tjenar ej någon annan åtgärd.
Const.Utsk. har visserligen rättighet att afven uti denna fråga tillämpa 10S och 107 §§:na; dertill behöfves intet protocoli.