Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare är erinradt, alt, när Sverige betingade sig att behandlas på samma salt, som Holländarne, Engelsmännen eller andra Nationer, hvilka åtnjöto den gynnsammaste behandling, så kunde dermed icke annat förstås, än det sätt, hvartill dessa Nationer, genom bestående Tractater, voro berättigade i det ögonblick , Freds-Tractaten med Sverige afslots; såframt de icke i framtiden blelve ännu mera gynnade; i hvilket fall behandlingen äfven för Sverige borde blifva enahanda.
Cbrislianopelska
Tractaten, jemte ilen dermed följande Tariff af år 164 5, samt Fredsfördraget afår i70t , voro då de enda conlract med Danmark, hvarefter Holländarne och, i likhet med dem, Engelsmännen skulle erlägga tull i Sundet och på Billerne; och det skulle således vara efter dessa contract, Sverige äfven borde erlägga samma tull; likasom det vore ostridigt, att Sverige, genom 1720 års Tractat, försäkrades om lika tullbehandling, som i en framtid kunde för någon af de mest gynnade Nationer bestämmas, och att emedlertid de med Holland då gällande Tractater, såsom innefattande vilkoren för de privilegierade Nationel nes lullbehandling, borde, i afseende å nämnde Rike, tillämpas.
Till ytterligare bevis derpå, att den Chrrstianopelska Tariffen och Tractaten af år hoi alltid af Danmark varit ansedde såsom gruuderne för Sundska Tull-umgäldernas bestämmande, är uti den Svenska repliken åberopad ^:de Artikeln af den Tractat, som afslöts mellan Preussen och Danmark den 17 Juni 1818, der det heter: ”Sundska tullen bör erläggas efter i6z(5 års Tariff, eller på sätt, hvar”om Danmark kan öfverenskomma med de mest gynnade Nationer.
Hvad ”angår de handelsvaror, som i Tariffen ej äro specificerade, så betala Preus’\siska undersåtare endast 1 procent af deras värde, i likhet med andra ”mest gynnade Nationer;’’ och då således bestämmelserna i 1701 års
Tractat måste antagas vara gällande för Holländare, Engelsmän och Preussare, blefve deraf en ovilkorlig följd, att de äfven vore det för Sverige, sorn eger en obestridlig rätt alt äska deras tillämpning på sin handel och sjöfart, äfven om Holland funne skäligt tillåta afvikelser, hvaraf måhända dess handel numera icke skulle lida någon mehn.
I öfrigt, och med vitsord derom, alt denna underhandling blifvit förd på ett sätt och med ett språk, värdigt Sveriges Nationalkänsla och dess rättvisa sak, tror Utskottet sig böra ur samma replik anföra följande: 28 Allm. Besa.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, IV:o 112.
”Del kan icke undfalla Danska Regeringens skarpsinnighet, alt Öre”sundska Tullsystemet, som leder sin upprinnelse från tider, då styrkan ”afgjorde allt, ej mera befinner sig i öfverensstämmelse med de grundsat”ser, som för närvarande bestämma de Europeiska magtei nas inbördes för’’bållanden, och att det nu endast hvilar på helgden af Tractater, hvilka ”uttryckligen föreskrifva de umgälder, handlande magter förbundit sig att ”erlägga för passagen genom Sundet.
Den tid är kommen, då det icke 'mera går an att förtyda dessa Tractater, att egenmägtigt tillintetgöra en ”del af de bestämmelser, de innehålla, samt tolka deandra på ett för
Dan”mark förmonligt, men för de öfriga eontraherande magterna betungande, ”sätt.
En Traclat upphör att vara förbindande ifrån det ögonblick, nå’’gon af parterne underlåter att ordentligen och samvelsgrannt uppfylla ”alla dess puncter, artiklar och clausuler;” — hvarjemte uti repliken blifvit förnyad den begäran, att de egenmägtiga afvikelserna från gällande con ventioner, som afse ifrågastalldetuil-umgälders utgörande, måtte upphöra, och Tull-systemet i Sundet återbringas tili enlighet med Christianopelska Tractaten och Tariffen af år i6z(5, samt Tractaten med Holland år 1701, med uttryckligen och högtidligt gjordt förbehåll, att lill Svenska undersåter måtte återbäras de umgälder, af hvad natur som helst, hvilka af dem blifvit utkräfde emot tydliga lydelsen af här ofvan åberopade Tractater.
För ådagaläggande af de högst betydliga summor, som uppbäras i tullmedel vid Helsingör, utöfver Tractaternes bestämmelse, har Utskottet ansett sig slutligen här böra omnämna, hvad som blifvit uppgifvet och styrkt i den af Stockholms Handlande och Skeppsredare lill Kongl. Maj:t ingifne underdåniga ansökning, som i Utskottets förra Betänkande omförmäles, att nemligen, endast för artikeln caffe, införd t från Brasilien hit till Sverige, Handelshuset Kantzow &
Biel fått, år 1838, från ett fartyg erlägga i tull för genomfarten i Öresund 5,829 R:dr, i stället för 886 R:dr 19 sk., och således 4>942 R;dr 29 sk. utöfver det Traclat-enliga beloppet; att Handelshuset James Paton &
Comp. för enahanda vara jemväl endast från ett fartyg, år 1887, fått i Sundsk tull erlägga 3,899 IHdr '4 sk. 8 rst. förmycket, och att Handlanden Morsing, Timi, äfvenledes för artikeln caffe, och blott från ett enda fartyg, år i834, nödgats i lull vid Öresund utgifva 7,365 R:dr 32 sk., i stället för 1,722 R:dr 8 sk., och följaktligen 5,643 R:dr 24 sk., allt Banco, mera än, sorn vederbordt.
Ehuru Allm.
Besv.- och't Elon,-TJ/.slottets Betänkande, N:o 112. 29 Ehuru Utskottet, för sin del, emotser, att de underhandlingar, som i ministeriel! väg redan äro hragle å bane^ till vinnande af nödig rättelse i uppbörds- och beräkningssättet af ifrågavarande tull-umgälder, skola ändamålsenligt dertill medverka, likväl, och då en från Nationens Representanter uttalad bestämd åsigt om behofvet att skyndsamt vidtaga de kraftigaste medel för hämmande af de ingripande förluster, som tid efter annan vederfarits Svenska handelsrörelsen, genom godtycklig tolkning å Danska sidan af de med Sverige, rörande Sundska tull-umgällderna, ingångne Tractater, ostridigt bör lemna än mera stöd åt de förhandlingar, som hitintills egt rum, får Utskottet, med frångående af dess förra beslut i frågan, nu tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer: att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t förklara sigvara beredda att, i allt hvad på dem ankommer, understödja de kraftigaste och mest ändamålsenliga åtgärder, som från Regeringens sida kunna komma att vidtagas, för att, i afseende å beräkningssättet af tull-umgälderne i Öresund, få detta, Svenska handels-intressets rättmätiga anspråk förnärmande och, mot gällande Tractaler, godtyckliga förfarande snart undanröjdt, så att Danska Regeringen hädanefter må åtnöjas med sin Tractats-enliga rätt, och Svenska undersåter blifva tryggade vid helgden af ingångna fördrag; äfvensom att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t frambära den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t i Nåder måtte på det allvarligaste bereda
Dess undersåtare full ersättning, åtminstone från och med den tid, då protester af Svenska sjöfarande blifvit vid Sjö-Tullkammaren i Helsingör afgifna, för umgälder, hvilka, i strid med åberopade Tractaler, tid efter annan, blifvit dem affordrade.
Stockholm den 6 Oclober 1840. Sih.' till R.
Prtt. 1840. 8 Sunil. 28 Haft. i STOCKHOLM, Kongl.
Ordens-Boktrjckerietj 18/(o. Allm, Besv,- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N',o 113, 1 N:o 113.
Ank. till Exp. Etsk. den 13 Oct., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande nedsättning å tullumgälderne för trädvaror, som förskeppas från Sverige till Danmark och England.
Genom remiss från Yällofl. Borgare-Ståndet, har Utskottet i denna fråga fått emottaga följande arne motioner: i:o utaf Herr Moberg, som, under åberopande af en utaf Handlandena i Calmar och Westervik, åren i838 eller 1839, till Kongl. Maj:t ingifven ansökning, hvaruti bemälde Handlande begärt, det Kongl. Majit i Nåder täcktes, på sätt som kunde finnas tjenligast, söka hos Danska Regeringen bemedla, att Svenska träd varor, skeppade med Svenska fartyg, måtte inom Konungariket
Danmark icke belastas med högre tull och skeppsumgälder, än Finska trädvaror och skepp, föreslagit, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte med enahanda anhållan till Kongl. Majit ingå, helst sedan Danska Regeringen i838 utfärdat en från början af nästlidet år gällande Förordning, som, genom nedsättning i tull och andra umgälder för Finska trädvaror och skepp, i betydlig nion lättat den Finska trädvaru-handeln, samt såmedelst åstadkommit svårighet för den Svenska att dermed concurrera; och 2:0 utaf Herr Westman, hvilken, med fästadt afseende derå, att Svenska trädvaru-handeln skulle betydligen ökas, i händelse lika omsorg egnades deråt, som åt andra näringsgrenar, anmärkt: att Svenska bräder stå i ojemnförligt lägre pris, än de Finska, Ryska och Preussiska, ehuru mot Svenska trädets godhet icke är att anmärka; att hufvudanledningen härtill egentligen är den, att Svenska bräder, hvilka i allmänhet blott hålla 9 tums bredd och i4 turn i längd, äro uteslutna från England, till följd af ett der vidtaget sätt att beräkna tullen, hvilket lärer hafva tillkommit för att gynna afsättningen utaf Rysslands och Preussens 11 tum breda och från 16 lill 21 fot långa bräder; att det icke är så mycket öfver den bestående Engelska tullen på trädvaror i allmänhet, som Sverige hör beklaga sig, som icke mera öfver sättet, hvarpå tullen beräknas, enär för 120 st. bräder från 6 fots längd till i5jt'dels fot — från 7\ tums Bih, till R, St, Brot, 18/fo, 8 Sand, 89 Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande, N\o 113. ända lill hvilken bredd derutöfver som helst, betalas lika tull, eller ic> L.
Sterling; att en ännu större anomali finnes uti Engelska Tulltaxan, der det stadgas, att träd varor, (merendels af smärre bjelkar och sådana bräder, hvarpå Sverige eger öfverflöd) hvilka begagnas i Engelska grufvorne, skola åtnjuta en restitution af omkring |:delar af tullen, sä framt de liro af JYorrsk production, hvilket stadgande, efter motionärens förmenande, otvifvelagtigt grundar sig på ett redactionsfel i taxan, helst det icke låter tänka sig, att fördelar i England skulle inrymmas åt Norrige, hvarifrån Sverige, styrdt af samma Konung och egande samma Diplomati, skulle varda uteslutet.
På grund af detta allt, har Herr Westman föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl.
Maj:t med underdånig anhållan: "att Kongl.
Maj:t täcktes hos Engelska Regeringen söka ändring i dessa för Svenska trädvaru-handeln och sjöfarten högst menliga tullstadganden, på det Svenska bräder mätte, genom en efter trädets innehåll lämpacl tullberäkning, komma i tillfälle täfla med de Ryska och Preussiska, samt att Svenska, för grufvornas bruk, till England införda träd varor, måtte framdeles åtnjuta enahanda restitution, som de Norrska.”
Uti berörde motioner häfva flere Herrar Ledamöter inom Vällofl.
Borgare-Ståndet instämt.
För att med fullkomlig sakkännedom kunna behandla ifrågavarande vigtiga ärende, har Utskottet i vederbörlig ordning begärt officiella upplysningar om de åtgärder, hvilka, till följd af de underdåniga ansökningarne utaf Handlande i Calmar och Westervik, i Ministeriel väg blifvit vidtagne för trädvaru-handelns befrämjande i Danmark och England, och har ett Memorandum af den 6 sisth Augusti i ämnet blifvit Utskottet meddeldt, hvaraf inhemtas, först hvad Danmark beträffar, att under d. iZ Nov. i838 inkom till Kongl. Majit, genom Handels- och Finance-Expeditionen af Dess Canzli, en af Konungens Befallningshafvande i Calmar Län insänd, till bemälde Befallningshafvande af de Handlande i Calmar den ic) i samma månad inlemnad, ansökning till Kongl. Majit, hvaruti anförts: att en uti Danmark den i Maj 1838 utkommen Kongl. Förordning, angående Tulloch Skepps-umgälder, hvilken den i Januari i83c> skulle träda i verkställighet, hotade Calmar Stads handel med ett hårdt slag, härrörande från den skilnad, som nämnde Förordning bestämde i tullen på skogsproducter, när de infördes från Finland, mot när de från andra länder importerades.
De Handlande yttrade vidare, att, vid första påseendet, skilnaden väl icke syntes så betydlig, då tullen för en
Dansk commerce-läst trädvaror i allmänhet vore utsatt till 3 Riksbankdaler, och för en sådan Allvi, Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N\o 113, 3 läst dylika varor från Finland, lill 2I Riksbankdaler, men alt här tillika vore stadgadt, att om ett fartygs under däck medförande trädlast vore blandad med andra, än vissa uppräknade varor, densamma skulle förlullas efter cubik-innehållet, hvilket förtullningssätt ovilkorligen skulle iagttagas för Svenska fartygs däck-laster, då 100 cubik, sorn motsvara en Dansk commerce-läst, komme att betala i tull 31 Riksbankdaler, skilnaden skulle blifva omkring 5o procent; tilläggande de Handlande, att, då trädlaslerne från Calmar alltid vore blandade med andra varor, de icke kunde begagna rättigheten alt förtulla efter fartygets lästetal, under det de Finska med trädvaror lastade fartyg sällan eller aldrig derjemte förde andra varor, samt dessutom egde den serskilda förmon genom sitt byggnadssätt, att däcket vore ganska djupt anbragdt, hvadan lasten, som derunder kan intagas, oftast icke vore så dryg, som däck-lasten, för hvilken af Finska fartyg ingen tull erlades.— Härigenom ansågo de Handlande, som förut skola varit lidande i sin afsättning på Danmark genom de lägre tull- och skeppsumgälder, som af Finska fartyg, till följd af äldre stadganden, erlagts, sig hädanefter ej kunna med dem i trädvaru-handel concuirera, så vida icke någon ändring i nya Tull-tariffen kunde utverkas, hvarföre, och då Calmar stads handel hufvudsakligen grundade sig på trädvaru-export till Danska Staterne, och förlust af denna afsättningsort för staden och större delen af Länet skulle medföra de menligaste följder, de Handlande uttryckte den förhoppning och framställde den anhållan, att Kongl. Maj:t måtte täckas, i den väg, Kongl. Maj:t kunde anse lämplig, utverka, att tullen i Danmark å Svenska träd varor måtte blifva lika med den å Finska, och att den frihet, som Finska fartyg åtnjöto från tull å däck-laster, jemväl måtte komma Svenska fartyg tillgodo.
Yid insändandet af denna ansökning, har Konungens Befallningshafvande i Calmar Län beledsagat densamma med sitt vitsord om träd varuhandelns vigt, så väl förstaden, som för större delen af Länet, samt lemnat till ansökningen sitt underdåniga förord.
Berörde ansökning blef derefter remitterad till Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium, sorn, uti underdånigt utlåtande af d. 21 December 1838, anförde: att, genom de, under den 1 Maji samma år, utkomne Kongl. Danske Förordningar om Tull- och Skepps-umgälder, serskildt för det egentliga Konungariket
Danmark och serskildt för Hertigdömena Schleswig, Holstein och Lauenburg, vore tullen, när den för hela laddningen under däcket erlades, verkligen förmonligare för Finska träd varor, enligt hvad de Handlande i Calmar uppgifvit; att, ehuru tarifferne ingalunda om - 4 Allm.
Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkandej N\o 113. nämnde tullfrihet för däck-laster af träd varor, en sådan tullfrihet dock, i enlighet med hvad förut varit brukligt, egde rum; att derjemte Finska invånare uti städerne Raumo, Nystad och Björneborg (från hvilka hufvudsakligen Finska trädvaru-handeln på
Danmark idkades) egde rättighet att under 21 dagar utsälja sina trädvaror i detalj.
Dessa förmoner för den Finska trädvaru-handeln hade tillkommit under den tid, då Finland var förenadt med Sverige och härledde sig, enligt uppgift, från Konung Christian den IV:s regering.
Genom en additionel act till handels-tractaten emellan Ryssland och Danmark af den i/\
October i83i äro invånaine i Raumo, Nystad och Björneborg försäkrade om bibehållandet af deras gamla privilegier att sälja sina trädvaror i detalj, och för de trädvaror, hvilka äro kända under namn af Finlappar, var en tull stadgad af 3 Riksbankdaler pr läst i Danmark och 1 Riksbankdaler 80 sk. i Hertigdömena.
Med Finlapper-varor förstås egentligen såar, kar och dylika gröfre laggkäril, hvari fordom förnämsta exporten från dessa städer till
Danmark lärer bestått och hvars mera skrymmande beskaffenhet förmodligen gifvit första anledningen till tull-lindringen; men i tidens längd hade dessa förmoner kommit
Finska träd varor i allmänhet och, utan afseende å afsändningsort, tillgodo och i de nya tulltarifferna förekommer icke vidare benämningen Finlapper.
Under medgifvande, att dessa, för Finska trädvaru-handeln serskildt bestämda stadganden voro menliga för den Svenska och Norrska exporten af denna vara, enär, örn äfven genom en noggrannare sortering af laddningen den drygare förtullningen efter kubik-innehållet kunde undvikas, dock alltid till Finlands förmon återstod såväl tullfriheten för däcks-laster, som rättigheten till försäljning i detalj, ansåg dock Commerce-Collegium, att, på grund af den emellan Sverige och Norrige, å den ena, och Danmark, å den andra sidan, den 3o November 1826, afslutade och ännu gällande handelstractat, någon reclamation mot dessa stadganden icke kunde ske, helst, efter ordalydelsen af de Kongl. Danska Förordningarne, intet hinder syntes möta för Svenska och Norrska fartyg att vid införseln till Danmark af trädvaror från Finska hamnar tillgodonjuta samma förmoner, som när dessa infördes med Finska fartyg.
Detta underdåniga utlåtande blef inför Kongl. Regeringen föredraget den g nasti.
Januari, hvarvid det beslut fattades, att handlingarne i målet skulle öfverlemnas till Siats-Ministerns för Utrikes Ärendena åtgärd, för den framställning i ministeriel väg, som i anledning deraf kunde finnas lämplig, på det alt utan uppoffring af väsendlliga fördelar bereda Svenska Allm.
Besv,- och Ekon,-Ut&kottet$ Betänkande, N\o 113, 5 trädvaru-liandeln på Danmark de serskildta lättnader, hvarom fråga af de sökande blifvit väckt.
Till följd af detta Kongl. Beslut, som den 19 sistl.
Februari kom Stäts-Ministern för Utrikes Ärendena tillhanda, afgick den 1 påföljde Mars skrifvelse till Konungens Beskickning i Köpenhamn, med befallning att, utan anförande af en formel reclamation i detta fall tili Hans Excellence Herr Utrikes Stats-Ministern derstädes meddela Handlandenas i Calmar ifrågavarande ansökning, och att med understödjande af de skäl, som lill densammas förmon voro anförde, fästa uppmärksamheten deruppå, att detta stadgande vore lika oförmonligt för Konungens af Danmark egne undersåter, som för Sverige, då till följd deraf det ej vore otroligt, att Svenska trädvaru-liandeln skulle draga sig från
Danmark och till andra orter, der den vore mera gynnad, i afseende å tullbehandlingen, och att då Finska trädvaru-exporten ej vore tillräcklig att ensam fylla Danmarks behof, skulle genom ett sådant förhållande, den
Danska consumenten nödvändigt blifva lidande.
På dessa grunder, och då de förmoner, som redan före afslulandet af 1826 års Ilandels-tractat, voro Finland medgifne, genom den nya tulltariffen, syntes hafva vunnit en större utsträckning, borde framställas den önskan, att Danska Regeringen i detta afseende ville vidtaga de af vår Regering önskade åtgärder och det så mycket helldre, som de båda Undernes sanna intressen derigenom skulle befordras.
Under den 7 derpåföljde Mars inberättade Chargé d’affaires Lövenskiold, att han till Hans Excellence Herr Danske Utrikes Ministern aflemliat de honom tillsände handlingar och erhållit löfte om ett snart svar å ifrågavarande framställning, hvilket svar, som i form af Memorandum blifvit honom meddeladt, han under den i4 sisth April till Stats-Ministern för Ulrikels Ärendena insände.
Sedan uti detta Memorandum det af Calmar stads Handlande uppgifna förhållande med trädvaru-handeln upptagits, anföres, att, för att rätt bedöma detsamma, en jemnförelse emellan den gamla och nya Danska tariffen vore nödvändig, och af denna jemnförelse dragas följande slutsatser: 1:0 att, enligt gamla tariffen, tullen å en läst träd varor uppgick till 4 Riksbankdaler, då den beräknades efter fartygets lästetal, och till 4 Riksbankdaler 16 sk., då den e.rlades efter kubik-innehållet.
Enligt den nya tariffen, var tullen i det förra fallet bestämd till 3 Riksbankdaler och i det senare lill 3 Riksbankdaler 24 sk. pr läst.
Tullafgifterne voro således nedsatte till gemensam fördel för importören och consumenten.
6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 113. 2:0 Ått, enligt den gamla tariffen, det var lemnadt åt importörens fria val, antingen han önskade, att tullen blef beräknad efler fartygets lästetal, eller efter lästens kubikinnehåll, då, enligt nya tariffen, såsom allmän regel blifvit antaget, att tullafgiften beräknades efter fartygets lästetal, äfven då hela laddningen ej bestod af trädvaror, utan en del deraf utgjordes af tjära, beck, jern, salt, stenkol eller slipstenar.
Orsaken till detta stadgande hade varit att, så mycket som möjligt, undanrödja den långsamhet och de svårigheter, som ovilkorligt voro förenade med mätningen af olika slags trädvaror, och beräknandet af deras kubik-innehåll.
Följden deraf syntes inverka menligt, snarare på den Danska Handels-floltan, än den Svenska eller Norrska, då den senare, hvars lästetal i allmänhet är betydligare, deraf hemtade vida mera fördel.
Till bevis härå anfördes en Embets-skrifvelse från Svenska och Norrska Consuln i Ålborg, införd i Norrska Tidningarne, der denne Consul anmärker, att den nya tariffen försäkrade de Svenska och Norrska fartygen om ett företräde framför de Danska, med afseende å trädvaru-handeln; hvaremot de Danska Handlande emot detta stadgande anfört klagomål. 3:o
Alt genom den nya tariffen ingen ändring blifvit införd i de proportionella tullaf gifter, som erläggas af träd varor i allmänhet, i jemnförelse med de Finska.
Den lindring, som är dessa senare medgifven, vore ej genom denna nya tulltariff införd; den grundade sig på den additionella acten till den emellan Danmark och Ryssland år i83i afslutade Handelstractat.
Den vore ej en förmon, medgifven för Finska fartyg, hvilket vöre stridande mot de afhandlingar, som Danmark slutat med andra främmande Magter, utan en lindring, medgifven för vissa trädslag, nödvändig för dessa, för att i Danmark kunna concurrera med andra trädvaror; dåde Finska bräderna och trädvarorne äro af en mindre god qualitet, i stället för att de, som från Calmar exporteras, äro förträffliga.
Det företräde, som vore lemnad fartyg från Finska städerne Nystad, Raumo och Björneborg, att under 21 dygn sälja sin last i minut, såvida den består af Finska producter, hade egt bestånd sedan år 1 -y42» utan alt sedan hafva vunnit någon vidare utsträckning.
Med stöd af dessa anmärkningar, anförer det af Kongl. Danska Utrikes Ministern aflemnade Memorandum, alt den nya tariffen, genom införande af nedsatte tull-umgälder å träd varor, ej verkat lill skada för Svenska och Norrska trädvaru-handeln; att det nya sättet att beräkna lullafgiflerne utfaller till denne handels fördel; och att förhållandet emellan de afgifter, som erläggas af Svenska och Norrska träd varor och den, som be - Allm, Besv,- och Ekon.-Utskollets Betänkande, N\o 113, 7 talas af de Finska, är fullkomligt detsamma, enligt den nya, som enligt den gamla tariffen.
Detta Memorandum blef af Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, under den 23 April detta år, meddeladt Kongl.
Commerce-Collegium, med anhållan, att Collegium deröfver måtte afgifva sitt yttrande, för att tjena till ledning vid den ytterligare behandling af frågan , hvartill omständigheterne kunde föranleda
Uti derå den 23 påföljde Maj afgifvet svar, yttrade Collegium, att det icke kunde bestrida det af Kongl. Danska Regeringen uppgifne förhållande, att de förmoner, Finska fartyg vid införseln af trädvaror till Danmark åtnjuta, äro i förhållande lill dem, Svenska fartyg i enahanda afseende äro tillagda, desamma, som före utfärdandet af Tullförfattningarne den i Maj i838, hvarföre icke eller någon reclamation mot dessa föreskrifter, på grund af gällande tractater, kunde framställas; men då den sålunda vid trädvaru-införseln från Finland medgifna (ull-lindring, i förening med tullfrihet för däcks-laster och rättigheten till försäljning i detalj, icke kunde annat än menligt inverka på den Svenska trädvaru-utförseln till Danmark, tillstyrkte Collegium , att förnyad framställning lill ändamålets vinnande i ministeriel väg mål le blifva gjord.
En sådan förnyad framställning blef också, genom skrifvelse den 28 sisth Juni, lill Konungens Minister vid Kongl. Danska Hofvet, Friherre Lagerheim, föreskrifven, med utveckling af de ytterligare grunder, som borde anföras lill vinnande af en ändring i de Danska Tullförfattningarnes stadgande i detta afseende.