Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller vördsamt om särskild proposition på den del Dt'ii 2 3 December f. m. af Utskottens tillstyrkande, sorn finnes i första Betänkaudet, och lyder sålunda: ”alt "Rikets Högloflige Ständer måtte, i afgående Skrifvelse, hos Kongl. Maj:t under"dånigst begära”: ”fl) Att project till en, efter nuvarande ”lids fordringar lämpad Inqvarterings"Ordning, sä väl för Stockholms Stad, ”sorn öfrige Städer i Riket, inom hvilka ”Garnisoner äro eller kunna blifva för”lagde, måtte varda af de administrativa Verken utarbetad, och, af Kongl. ”Maj:ts Nådiga Proposition beledsagad, ”vid nästinträffande Riksdag Rikets Stän"der till granskning och antagande fö”relagd; ”b) Att Kongl. Maj:t täcktes låta från ”Rikets alla Städer infordra och Rikets ”Ständer vid samma tillfälle meddela: ”1:0 Eif. uppå Titlar summariskt upp”ställdt Sammandrag öfver hvarje Stads ”af Staten erhållna förläningar och för”måner samt derföre bestämda vilkor och ”ändamål, utvisande den verkliga behåll— ”ningen på det hela, under hvartdera af ”de fem sistförflutna åren, eller åren ”1824—1828; ”2:0 Specifikt Förslag, innefattande en "jemförelse emellan InqvarteringsTola"gens belopp å ena och de, i och för "inqvarteringen, bestridde utgifter å den "andra sidan, så väl för hvartdera af be - Den 2 3 December f. m. ”rörde fem år särskildt, som i medeltal "för dem alla; och ”3:o Bestyrkte afskrifter af sådane ännu ”gällande Contract eller öfverenskommel”ser, som emellan hvarje Stad och dess ”Garnison blifvit träffade om sättet och ”vilkoren för inkvarteringens utgörande ”i penningar; ”c) Att Kongl. Maj:t ville, genom veder”börande Dess Befallningshafvande och ”Magistraterne, låta på det sorgfälligaste ”undersöka samt Rikets Ständer i Nåder ”tillkännagifva, huruvida icke en eller ”annan Stad, i äldre eller senare tider, ”fått, utom den så kallade Tillöknings"Tolagen j några inkomster, donationer ”af jord aller andra förmåner sig tillag”de, till lindring i Inqvarterings-besvä”ret; samt ”(T) Att Kongl. Maj:t täcktes låta upprätta och till Rikets Ständer i Nåder ”öfverlemna specifika uppgifter å Garnisonens styrka till Befäl och manskap ”inom hvarje Stad, derjemte upplysande ”sättet, huru Garnisonen, näst före Riks”dagens början, är inqvarterad; hvilka ”Kronan tillhöriga byggnader inom hvar”je Garnisonsort redan finnas att tillgå, ”eller oundvikligen derutöfver erfordras ”för inrymmande af Garnisonen tillhöri”ge och lill inqvartering berättigade personer af alla grader; om redan uppför - a 31 Den a3
De euin ber f. m. ”de, Städerue eller private tillhörige, ”tjenlige byggnader dertill kunna få kö”pas, oell, i sådant fall, till hvad pris, ”samt, i händelse byggnad för Statens ”räkning ej kan undvikas, bifogade af, i ”enkel stil, men ändamålsenligt uppgjor”da ritningar till plan, fagad, och genomskärning, jemte dertill hörande och * ”af vederbörande Embetsverk fullständigt granskade och rättade omkostnads”förslag.
” Sedan en sa vidlyftig undersökning, blifvit tillstyrkt, är det orätt, alt binda händerna på sig genom beslut, som utan ändamål hindra, att, efter undersökningens utgång, taga hvad parti som helst.
Jag anhåller derföre, att endast den del jag omförmält måtte bifallas, och allt det öfriga afslås.
Det är verkligen sällsamt, att höra påstås, det 1720 års beslut angående Slädernes Inkvarteringsskyldighet kan hafva någon tillämplighet emot senare sladganden i detta afseende.
Det vore det samma som att påstå, att 1720 års Regeringsform skulle gälla framför 1809 års.
Då man vid 1809 och i 810 årens Riksdag fann, att inqvarteringen obilligt tryckte Städerne, beslöt man äfven, att lindra dem genom Caserners uppbyggande på SlatsVerkets bekostnad, så alt endast den så kallade Servicen, eller kostnaderne för säng - 4 Den 23 December f. m s33 kläder, ved och ljus, nu mera betunga städerne.
Det är nu fråga, att äfvert mildra deras börda i detta afseende, men dertill fordras en föregående undersökning orri beskaffenheten af detta onus i hvarje stad, och de fördelar staden derföre latt sig tillagde.
Sålunda skulle jag tro, att det icke går an, att på grund af 1720 års beslut decretera, att Inqvarteringskostnaden bör vidkännas af släderne allena, och derigenom upphäfva hvad senare Ständer beslutat i denna fråga.
Om ock Ridderskapet och Adeln fattar ett sådant beslut, blir det likväl icke gällande, enär de andra Stånden annorlunda beslutat.
Då det redan år 1823 blifvit afgjordt, att undersökning och värdering af Stall-och Magazinsbyggnaderne i städcrne Malmö och Ystad skall anställas, är det blott en fortsättning af 1823 års Ständers beslut, att utsträcka undersökningen äfven till Helsingborg, hvilken är i samma förhållande som de förstnämnde städerne.
När de föreslagne undersökningarne för sig gått, blifva Konung och Ständer gemensamt i tillfälle att pröfva, huru Inqvarteringsskyldighelen kan, utan StatsVerkets betungande, billigast arrangeras.
Men att nu upprifva' föregående Ständers beslut, vore högst olämpligt.
Jernförelsen mellan denna fråga och Passevolancefrågan saknar all anledning.
Om man i stället åberopat städernes Båtsmanshåll, kunde det något låtit höra sig.
Herr Ribbing bar skiljt sig från Herr af 234 Den 23 December f. m.
Billbergh, och yrkat, att blott undersökning nu skulle begäras, mea alla de andra punkterne i Utlåtandet afslås.
Älven detta involverar ett upphäfvande af förre Ständers beslut, och allt sådant är våldsamt.
Ett uppskof är deremot lämpligt.
Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet i sin helhet.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anhöll om upplysning, hvad beslut de öfrige RiksSlånden fattat, rörande ifrågavarande Utlåtande.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare upplyste, att Utskottens senare Utlåtande blifvit af Högvördige PresteStåndet bifallit, och af Hedervärda BondeSlåndet lagdt till Handlingarne, i följd af Ståndets lemnade bifall till Utskottens först meddeldte Betänkande; samt att Välloflige BorgareStåndet bifallit hvad Utskotten i så väl första Betänkandet som senare Utlåtandet tillstyrkt, likväl med undantag af undersökningen angående städernas donationsjord, hvilken undersökning
Ståndet ansett icke böra sträckas längre, än till den, som i och för Inq var terings bes väre t tillkommit.
Herr Munck af Rosenschöld anhöll, att Utskottets Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Herr Gyllensvahn, Henrik, förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld.
Den 23 December f. m. 235 I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde Utlåtande skulle, enligt 49 §•
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 16 sistlidne November under N:o 106 afgifne, och den 20 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsatte ränta.
Herr Rosenblad j Bernhard:
På de grundade skäl Friherre Cederströms reservation upptager, yrkar jag, att Betänkandet mätte a is lås.
På de grundade skäl Utskottet anfört yrkar jag deremot bifall å Betänkandet.
Herr Nordenanckarj Gustaf:
Jag anhåller få vela, huru ärendet är afgjordt hos de öfrige RiksStånden.
Undertecknad Riddarhus-Secreterare upplyste, att de öfrige trenne RiksStånden bifallit Utskottens ifrågavarande Betänkande.
Då afslag icke tjenar till något, skall jag ej vara envis i yrkande 236 Den 23 December f. m. derpå, utan åtnöjer mig med alt för min räkning i Protocollet få antecknadt, att jag anser Friherre Cederströms mening vara rigtigast, samt högeligen påkallad af billighet och rättvisa.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Om Hemmansägarne vilja vidkännas kostnaden för undersökningen, är det ock billigt, att den sker; och som Utskotten noga öfvervägt detta, tillstyrker jag bifall A Betänkandet.
Den, sorn med mig känner förhållandet, skall lätt begripa, att om Ölänningen icke finner någon fördel af undersökningen, underkastar han sig ej eller kostnaden derföre.
Något skäl till afslag å Betänkandet förefinnes icke.
Måtte det alltså bifallas.
Uppå derefter gjord proposition blef Utskottens Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Vid förnyad föredragning gillades följande LagUtskottets den 28 sistlidne November afgifne, och den q dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkanden: N:o 146.
Öfver väckt motion om föreskrifter för utraätnings-kostnads beräknande.
N:o 147- Öfver väckte motioner 0111 1) t: n 2i l)e c t- ni b e r l. 111. verkställighet, af UnderRälts beslut i skuldlordt ingsmål, när gäldenär skulden erkänt.
N:o i43.
Öfver väckt motion om åtskilige föi ändringar i nu gällande stadganaen om Rätlegångssättet i skuldfordringsroål, samt om utmätning, och hvad dermed äger gemenskap.
N:o i4g.
Öfver väckt motion om rättighet for fordringsägare, att uppdraga verkställigheten af laga kraftvunne Domar och Utslag åt den tjensteman el ler enskilde person, för hvilken de hafva förtroende, och som vili sådant uppdrag emottaga.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUlskotlens den 26 sistlirine November under N:o 68 afgifne, och den "ytde dennes e. m. på bordet lagrie, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 3n förut meddeldte Betänkande, rörande väckte motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 Februari 1817, angående Socknestämmor och Kyrko-Råd.
Grefve Cronhjelm > Otto August: Sedan Preste- och BondeStånden bifallit Utskottens första Betänkande, och BorgareStåndet godkänt det nu ifrågavarande, lärer icke någon väsendtlig åtgärd härvid återstå.
Jag skall derföre icke försöka förmå Ridderskapet och Adelnatt, med från - 238 Den 23 D e c e m 1) e r i. in. gående aYSetänkandet , i allo antaga min motion.
Jag får åtnöja mig med , alt Utskotten medgifvit, det Stockstraffen kunde upphöra.
Det märkvärdigaste af allt, sorn i ämnet förekommer, borde vara, att en Ledamot af Högvördige PresteStåndet reserverat sig emot Stockstraffs afskaffande, på grund, att bestämmandet eller åläggandet deraf tillhörde Prästerskapet i följd af dess Previlegier, som ej utan i Grundlagsenlig väg finge ändras.
Att sådant kan inträffa år 1829, är verkligen sällsamt.
Herr Rosenquist, Fredrik Leonhard:
Jag anser Utskotten hafva bordt fästa mera uppmärksamhet på flera af de emot första Betänkandet gjorde anmärkningar, i synnerhet, som Utskotten gifvit sig tid till oförtjent» förebråelser emot den hufvudsakligaste af anmärkarne Grefve Cronhjelm, hvilken visserligen icke gjordt sig deraf förtjent.
Ännu olämpligare anser jag det af en Ledamot, i form af Reservation vidfogade post scriptum.
Jag inskränker mig dock till reservation mot bifall å Utlåtandet.
Att reservera sig emot ett Betänkande, utan att anföra något specielt factum, är verkligen besynnerligt.
— Det måtte likväl vara Utskottens rättighet, att säga ifrån, då de finna sig sårade af någon anmärkare.
Deri 23 December f. m. a3g Grefve Cronhjelm:
Med förklarande af min tacksamhet för Herr Rosenqvist, tror jag dock, att jag icke hehöfver någon juslification emot Utskotten.
Jag anmärkte endast emot dem, alt de besvarat min motion för summariskt.
De hafva nu godtgjort sitt fel, då de fullständigt besvarat alla de af mig upptagne punkter.
Måhända Hr Rosenqvist afsett Hr Prinlzenschjölds Reservation, och egentligen deremot rigtat sin protest.
Den innehåller dock blott bevis på den mindre hofsamhet, som blifvit lagd mig till last, och jag finnér mig ingalunda deraf sårad.
I Protocollet anhåller jag endast få antecknadt, att jag icke anser mig öfverbevisad af de Höglofl.
Lagoch Ekonomi-Utskotten, utan qvarblifver vid den öfvertygelse jag uttryckt i min motion.
Uppå derefter gjord proposition blef Utskottens ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Wid förnyad föredragning biföllos följande Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 26 sistlidne November afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, utlåtanden: N:o 67.
Med försiag till jemkning uti RiksStåndens beslut, rörande Kongl. Majlis D eif! i) D e c e tv. I) e r f. tn.
Nådiga Proposition, ined öfverlemnande af Förslag till ny PreslvalsFörordning.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 57 förut meddelte Betänkande, rörande väckte frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskillige uppgifne åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af lösdrifveri m. m.
Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets den 5:te dennes, under N:o 56 afgifne, och den 11 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 5i förut meddeldte Betänkande, angående upphörande af Städernes Salu-accis.
Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet med det tillägg Herr af Billbergh i sin Reservation föreslagit.
Herr Nordenanckar Gustaf: En Ledamot har yrkat bifall till en emot Utlåtandet gjord Reservation; men jag får anhålla om bifall endast å Utlåtandet.
Friherre Cederström „
Jacob: Efter anteckningar uti ExpeditionsUlskottet är Utskottets första Betänkande N:o 5i bifallit af Den 23 December f. rn. af tre RiksStSnd, i följd hvaraf målet blifvit utlemnadt för att uppsätta Expedition.
Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Utskottet i dess senare Utlåtande gjort hemställan om ett tillägg till hvad Utskottets först meddeldte, samt af Ridderskapet och Adeln redan bifallne, Betänkande innehåller, ansåg Hans Excellence sig böra Ridderskapets och Adelns afgörande underställa, huruvida Ståndet fann för godt bifalla det af Utskottet i senare Utlåtandet tillstyrkte tillägg.
Det är ingenting att invända emot ett Utskotts rätt att föreslå ändringar och tillägg, då två Stånd återremitterat ett Betänkande, och beslut således ej är fattadt, men närdetta af3 Stånd redan är fattadt, går det ej an, ty det vore att upprifva beslutet.
Grefve Gyldenstolpe „ Anton Gabriel:
Till upplysning för Friherre Cederström, att Utskottets senare yttrande ej ändrar beslutet, får jag nämna, att det ej innefattar annat än anhållan derom, att
Konungen måtte utfärda kungörelse angående saken.
Herrlow Hartmansdorff j August:
För min del instämmer jag i det yttrande Hr af Billbergh uti dess reservation afgifvit.
Jag kan ej finna detta vara i strid med de 54 H. 16 Den a 3 December f. m. beslut, hvilka förut äro fattade.
Det innehåller blott ett förtydligande, så alt dessa blifva rättvisa oell billiga, på sätt Herr af Billbergh redan utvecklat, då Bevillningsutskottets forsta Betänkande förevar.
Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adelil måtte bifalla Utlåtandet, med det tillägg Herr af Billbergh föreslagit.
Herr Nordenankar:
Jag vill blott nämna, alt BevillningsUtskottet ansett denna sak, såsom Bevillningsfråga, ej vara afgjord genom 3 Stånds beslut, utan böra antingen enstämmigt afgöras af alla 4 Stånden, eller ock öfverlemnas till Förstärkt Statsutskott.
Hvad åter angår Herr von Hartmansdorff* anmärkning, så finner jag icke skäl att göra de små fördelningar Herr af Billbergh föreslagit.
Salu-accisen för samtlige städerne är mycket liten.
Att fördela den, är svårt, och i de Städer, der landtmannen har rätt att införa det ena eller det andra, är salu-accisen så liten, att den ej betungar näringarne.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall å Utskottets Utlåtande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
I anledning af hvad den siste talaren anfört, anhåller jag Den December f. m. a/p få fasta Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet derpå, alt på Ståndets bord hvilnr ett tillstyrkande af Lag- och EkonomiUlskotten, angående den så kallade Näringsfriheten, hvilket innehåller, att en hemställan lill Konungen bör göras om oinskränkt rätt för landtman, alt i alla Städer införa landlmanna-produkter.
Det torde således ej vara blott om de smärre Städerne frågan är, utan det lärer äfven bafva inflytande på de större Städerne, i fall saken vinner framgång.
Detta är ett skäl mera alt förena sig i den åsigt Herr af Billbergh framslält, så mycket helldre, som om denna rätt blir tillstyrkt, en betydlig minskning sker i de rättigheter Städerne hafva, och på grund af hvilka de erlägga en så hög afgift.
Jag yrkar bifall å Utlåtandet, med det tillägg Herr af Billbergh föreslagit.
Utskottets förra Betänkande innefattar tillstyrkande om beslut i sak.
Hvad Rikets Ständer derom besluta, blir genom kungörelse allmängjordt, och i Riksdagsbeslutet infördt.
Del lärer vara en följd af sakens natur.
Jag anser således det nu ifrågaställde tillägget öfverflödigt, och ej eller lämpligt såsom ett Rikets Ständers beslut.
Föliden blir densamma, men det vore en origtighet, om man skulle upprifva hvad Rikets Ständer 54 H. 16* Den 23 December f. m. beslutat.
Skulle BorgareStåndet ej vilja instämma med de öfriga Stånden, då först uppstår fråga, om saken skall genom Nämnd bestämmas.
Enär flere
Ledamöter behagat fästa afseende å min reservation, anser jag mig böra utveckla förhållandet.
Då budgellen skulle uppgöras, upplyste StatsUtskottet, alt en Författning var utkommen, som tillåter landtmannen, alt i Städerne införa färskt bröd och dricka samt slagtadt kött, hvarföre StatsUtskottet föreslog, att salu-accisen, som förut varit beräknad till u,goo R:dr, hädanefter måtte beräknas endast till 7,500 R:dr, hvilket utgör afgiften för Stockholms Stad.
StatsUtskottet utgick således från den. grundsats, attalia Städer, utom Stockholm, upplåtit den omtalta friheten åt landtmannen.
Det befanns likväl, vid närmare granskning, att den Författning, som gifvit anledning till detta förslag, ej innefattade en så ovilkorlig frihet, som var förutsatt, hvarföre BevillningsUtskottet tillstyrkte, att Rikets Ständer skulle föreslå, det Städerne måtte behålla sin salu-accis, dock så, att när en stad afsade sig rättigheten, att uteslutande förädla de ifrågavarande artiklarne, staden skulle upphöra att betala accisen.
Detta beslut är det, som blef återremitleradt, och föranledde det senare Utlåtandet.
Vid beslutet hade mån - Den 13 December f. m. 345 ga anmärkningar blifvit gjorde, men de föranledde ej tili annat resultat, än alt Utskottet tillstyrkte , att hos Kongl. Maj:t måtte anhållas om kungörande af vilkoren för Städernas befriande från salu-accisen.
Den luckan återstod likväl alltid, hvilket också var anmärkt inom BorgareStåndet, att då en stad upplåter rättigheten att införa slagtadt kött, men icke den att införa dricka och bröd, staden skulle likväl betala fullt ut, hvilket jag ej trott vara enligt med naturen af denna afgift.
Den utgår väl i några släder af stadens cassa, men i de flesta fördelas den på samma sätt, som bär i Stockholn), nemligen, på de 3 Embetena , Slagtare, Bryggare och Bagare.
När nu SlalsVerket ej påräknat högre afgift, än af Stockholm, och det rådande interesset är, alt få dessa Näringar så fria, som möjeligt, synes det billigt och befordrande, hvad man önskar, om man säger, alt en tredjedel afafgiften upphör för hvarje af dessa artiklar, som staden afsäger sig att uteslutande försälja.
Jag skulle tro denna fördelning väsendtlig, äfven derföre, att jag ej annars kan inse, hvar man skall taga den ena tredjedelen, när ett af embetena afsagt sig sin rättighet.
Det finnes då ingen tillgång, ty icke kan man ålägga ett eller tvenne embeten, att betala för det 3:dje, som, i följd af dess medgifvande åt landtmannen, att concurrera med sig, blir befriadt ifrån erläggandet af accis.
Jag an - 246
Den a3 December f. m. håller således om proposition å det tillägg jag föreslagit.
Herr af Billbergh liar sjelf utvecklat ämnet så fullständigt, att jag har intet att tillägga, utom hvad behandlingssättet angår.
Då det i 5g §.
RegeringsFormen heter:
Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster , och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas; och i den påföljande 6o:de §:n:
Till desse sejlare räknas Sjö- och LandtTulls samt Accis-afgfterne &c. ; så är det tydligt, alt alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut, eller afgörande i Nämnd, erfordras för att ExpeditionsUtskottet skall kunna handlägga målet.
Utskottet må vara aldrig så ifrigt, eller hafva aldrig så brottom, måste det invänta alla 4 Ståndens afgörande.
För öfrigt, då man bestridt, att nfgiflen borde rätta sig efter proportionen af näringarnes afkastning, så får jag erinra, att man väl i vårt land hört omtalas, att Smeden nödgats dö i stället för Bagaren, men ej att Bryggaren eller Slagtaren tvungits, att för hans skuld göra några uppoffringar.
I händelse frågan icke varit inskränkt inom endast behofvet af kungörande, hade Be vil Inings - Den 3.3 December f. m. 247 Utskottet bordt svara, all de tre Stånden fattat deras beslut, samt hemställa till BorgareStåndet, om det ville deruti förena sig, med föreslående tillika af voterings-proposilion för Förstärkta Stats-Utskottet, i händelse BorgareStåndet icke med de öfrige Stånden blef ense.
Då detta ej skett, utan fråga nu endast arom ett kungörande, sorn följer af sig sjelf, kan jag ej finna något skäl att frångå det beslut Ridderskapel och Adeln förut fullat.
Alt nu bifalla hvad Herr af Billbergh föreslagit, anser jag ej leda lill annat, än alt upprifva ett förut fattadt beslut, hvartill ingen laglig anledning finnes.
Jag får derföre protestera emot ett sådant förfarande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt gilla Utskottets Utlåtande, tillika med det uti Herr af Bill berghs vid berörde Utlåtande bi fogade reservation föreslagne tillägg.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Uxcellence lyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapel och Adeln således bifallit den framställde propositionen.
Jag hemställer, om icke de öfrige RiksStånden mätte inbjudas, Den a3 December f. ro. att uti Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut sig förena.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 3 dennes under N:o i52 afgifne, och den ii derpåföljde e. m. på bordet lagde, Förslag till sammanjemkning af RiksStåndens serskildta beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 62 och Utlåtande N:o 100, öfver åtskillige motioner om ändringar i ConcursLagen af den i3 Julii 1818, samt Kongl. Förordningen den 22 Oktobersamma år, om Eds-formulair i Concursmål.
Jemte tillstyrkande af bifall å förslaget, får jag föreslå det tillägg , att, då i Concurs-lagen flere ändringar linnas, hvilka ej med hvarandra hafva sammanhang, hemställan måtte göras, att Konungen, om
Han skulle finna hinder för bifall å någon särskild punkt, icke deraf måtte förhindras , att antaga hvad
Han finner tjenligt, och förkasta det öfriga.
Upplästes ett från Yälloflige BorgareStåndet ankommet ProtocollsUldrag af den n dennes, af innehåll, att BorgareStåndet beslutat anmoda ExpeditionsUtskottet, att vid uppsättande af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de förändrin - Den 23 December f. m. a4g gar, som uti ConcursLagen och Kongl. Förordningen den 22 October 1818 föreslås, uttrycka den mening, att de serskildte §:r, hvari förändringar blifvit föreslagne, lill Konungens Nådiga sanction partieltöfverlemnas, dock hvad ^rde Cap. och 6 §. 8:de Cap. af ConcursLagen angår, i ett sammanhang; uti hvilket beslut de öfrige RiksSlånden blifvit inbjudne, att sig med BorgareStåndet förena.
Uppå gjord proposition fann Ridderskapet och Adeln, som ansåg LagUtskottels ofvanberörde jemknings-förslag icke föranleda till någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln, samt följaktligen böra läggas till Handlingarne, för godt, att uti BorgareStåndets nyssnämnde beslut instämma.
Föredrogs ånyo BankoUtskottets den 5 dennes under N:o 84 afgifne, och den 1 5 derpåfÖljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 59 förut meddeldte Betänkande, i anledning af väckte motioner, om invexling, emottagande och förvar af silfver och guld för Bankens räkning, äfven vid LåneContoret i Götheborg. Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, sedan de öfrige trenne RiksStånden bifallit
BancoUtskoltets först o.5a Den 23 December f. m. meddeldte Betänkande, fann för godt alt för dess del dervid låta bero.
Herr Munck af Rosenschöld j Eberhard:
Ridder'skåpet och Adeln har återremitterat frågan.
Utskottet har vidhållit sin mening, och icke gjort afseende på anmärkningarne.
Jag skulle derföre tillstyrka, alt, på det skäl Herr Grefven och LandtMarskalken uppgaf, Utlåtandet måtte läggas till handlingarne.