Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi Sakna ännu den speciellare kännedom af fäderneslandet som fordras för att rått vägleda Ststsmanpens, Econorsens , Financ>érens eller den MiHtaire tänkarens nyttiga planer.
Intet summariskt ät. pålitligt som ej grundar sig på en noggran kännedom i detail: det är denna, som fattas för Hans Msj:t Konungens välvilja, som fattas för Riksens Ständer, och det faller lätt t ögonen, att denna kännedom aldrig skall vinnas, utan ett steg som förer uppmärksamheten serskildt till hvar enda Socken af Riket.
Men huru skall en så specialicerad kännedom erhållas? 4 y N Omöjligen ensamt genom Kongl.
LanrltbruksAcademien , Länestyrelserna eller HushållningsSällskaperna i Provincerne.
Dessa kunna föga mer än inhämta uppgifterne.
Någon annan utväg synes således ej återstå , än Den 5 September f, m, 4r att till denna kännedom» sammanbringande, utse serskildta personer eller så kallade MunicipalStyrelser.
Jemtlands
Läns aktningsvärda invånare hafva uppå min proposition frivilligt inrättat dylika SockenBeredningar och verkan af denna anstallt har öfverträlFat hvad jag vågst hoppas- Dessa Stiftelser, hvars medlemmar äga kännedom om den ort, der de äro boende, kunna bäst lämna de säkraste och tillförlitligaste underrättelser både i Economiskt, Topografiskt och Statistiskt hänseende.
Derigenom bildas
Folket småningom till medvetande af dess egen ställning och belägenhet, det lärer känna det land det bebor, och de ensktlta medlemmarne fatta och begripa deras förhållande till Staten och hvarandra.
På detta sätt erhåller Sveriges aktningsvärda Bondestånd , denna i Statsärender deltagande dass, det inflytande billigheten fordrar.
För min del anser jag dessa Sällskaper såsom det verksammaste medel att väcka och underhålla en allmän medborgerlig anda.
Man må på hvad sätt man vill sörja för Landtmannen» uppfostran, bildning och kunskaper; om han är främling i sitt egit
Fädernesland och icke står i riktigt förhållande till den del af SamhällsOrdniogen , sorn honom närmast rörer, skall han alltid blifva liknöjd om dess Lagar och betrakta dem med misstroget öga.
Patriotismen , som grundlägger och vidmagthåller samhällens välfärd, födes icke af ögnablickcts 43 Dt» 5 September f. m. ingifvelse» den utvecklas och mognar långsamt till sin fullkomlighet.
Dess egentliga väsende är verksamhet till Landets och Folkets förädling.
Den som aldrig lärt känna och värdera sitt Fädernesland, dess företräden och alla de välgärningar, Samhäll Lagen meddelar, som aldrig blifvit tillvand att öfva, ja icke ens hört nämnas, de pligter som åligga hvarje medborgare; som från ungdomsåren lärt sig betrakta dess Lagar och ordning blott såsom bördor; som aldrig fått något högre mål, något ädlare rättesnöre för sin verksamhet, än egennyttan: huru skulle en sådan kunna lifva» af medborgerliga tänkesätt?
men genom rättigheten att få bereda , handlägga och yttra 6ig i de allmänna ärender, som ligga inom hans krets, blir han först verklig fri Medborgare.
Han blir trognare undergifven de åtgärder och Författningar, hvilka han sjelf önskat och föreslagit, han vördar ännu högre sin Konung och sin Statsförfattning, i samma mohn som han slutes närmare intill administrationen och kommer i tillfälle att inse att den oupphörligt vill Folkets val, och han älskar lifligare den jord och det land han sjelf eller hans förfäder beredt, ej mindre genom deras medborgerliga omtanka och klokhet, än deras arbete och möda Municipalinrättoingarne i Jemtland bevisa dessa sanningar.
Följderna deraf hafva varit att noggranna beskrifningar blifvit författade öfver alla Socknar i Länet, att ganska betydliga odlingar af både Åker och
Äng blifvit
Den 5 September J. m. 43 verkställde, att Potatoes eulturen mycket tilltagit, att klokare hushållnings principer i allmänhet följas än tillförne, att allt lösdrifveri, genom Sockentäilskaperna och Ordningsmanna inrättningen, förekommits, att orten blifvit lörsedd med tjenliga gräsfrön, att allehanda slöjder mera allmänt idkas, att saltpextertill— veikningtn vunnit en större förkofran, att flera tusende tunneland sank mark , tjenlig tili äng, blifvit afmätte, afröjde, (ill beskaffenheten beskrifne och på Charta lagde , att anstalter vidtagits till Barnaundervisningens ytterligare befrämjande , att SockeDApothek anskaffats i flera Församlingar, att Veterimrkunskapen blifvit befrämjad, att hvarje lidande medborgare letnnats tillfälle att framställa sitt tillstånd och sina behofsamt blifvit hulpen efter sig företeende omständigheter, att ett tusende exemplar årligen utdelats af Länets HushållningsSällskaps Handlingar , utan betalning rn, fl. åtgärder, som tiden ej nu medgifver att omtala.
Alla desse anstalter skulle till större delen uteblifvit, utom en Länestyrelse på stället.
Förvaltningsutskottet verkställer utan tidsutd'ägt, och i förening med LäneSiyrelsen, det nyttig» förenämnde Sälskaper föreslå, och är i beständig skriftvexling med SockenSälsktpernas Ordförande.
Svårigheter och stridigi meningar möti merendels alla allmänna Förslag, just derföre att de iro allmänna, och således ej lämpligt för allas närvarande enskild interessen.
44 flen 5 September /, m'.
Vid hvarje försök till en förbättrad organisation, måste alltid uppkomma några svårigheter, och det ligger i sakens natur ait ali ordning af vissa personer klandras.
Rian motarbetas vanligen af fördomen, sorn förkastar det gagneliga, derföre att det är nytt eller af okunoogheten, som ej inser planen i sitt hela/ eller af egenkärleken, som ogillsr allt annat än sitt eget, eller af afunden sorn svärtar, eller af elakheten som förlöjligar.
Utan att känna eller vilja inse förmånerna, se en del af dessa personer blott det, som är litst i alla saker, ej olikt dessa insekter, hvilka födas, lefva och dö i flåckarne på ett löf, som de förtära, utan att känna trädet eller frukterna.
Herr Montgommerie yttrar vidare: ”att nu varande LåneSysteme ar egenteligä upphofvet till Jordbrukarens bekymmersamma tillstånd och hvad beträffar Jemtland, skulle man med mycken anledning kunna påstå och till och med bevisa att den tillkomna LäneStyrelsen mera befordrat än sökt motverka det onda.
Förmodeligen syftar förenämnd® utlåtande derpå att hushållningssällskapet i Jemtland iklädt sig full ansvarighet och distributionsskyldighet, genom sitt Förvaltningsutskott, af den Lånesumma, sorn från Riksens Ständers Bank kan blifva Länets Invånare beviljad , och har „nsett detta så mycket mer* vara en Medbor - Den 5 September J. mi 45 gerlig pligt, BOin intet odlingslån förut der erhållits.
I ett Land »om har ofantliga sträckor af ouppodlad men till cin natur fruktbar mark och likaledes ofantliga massor af råämnen, som duga till förädling, men deremot få enskilt» Capitaler, i ett sådant land är det af stor nytta att kunna emot låg ränta undfå
Lån af allmänna medel, som klokt använd» i Näringarne gagna både Staten och den enskildta genom mångdubblad production, öka rörelsen och befordra derigenom en lifligare omsättning och circulation af RöreleeCapitalet, sorn i ett glest bebodt land behöfves i förhållande till Folkmängden var# större, än i ett mycket befolkadt land.
Sedelmyntets värd» uppehälles ick» genom indragningar, utan genom den inre hushållningens och industrien» förkofran.
Således syne» Herr Montgommeries financielia åsigter icke vara byggda på säkrare grunder, än hans Statscconomiska.
Mycket vore visserligen att annu tillägga, men det redan anförda, torde göra tillfyllest att vederlägga Herr Montgommerie* anmärkningar, och anhåller jag vördsamt hos Herr Grefven och LandtMarskalken att mitt anförande måtte få åtfölja Herr Montgommerie» till Höglofl.
Stats- och EcoriömiUtskotten. 46
Den 5 September f. m. , N;0 2.
Ridderskapet och Adeln antagit St3ts och EconomiUtskottens Betänkande olver min, den 23 sistlidne Februarii gjorda Motion om åtskilige åtgärders vidtagande, för att rigta de bildade MedborgareClasserne, till deltagande i Samhällets productiva yrken: är derigenom vunnit någon del af det ändamål jag sökt, att nemligen, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet måtte anhållas, att uppmärksamhet åt denna angelägenhet må lemnäs, samt att någre utvägar, till ändamålets vinnande måtte anvisas.
Men den vigtigaste frågan återstår, den, att genom allmänna uppmuntringar, och genom ett offentligt gillande af grundtanken, förmå personer, att gå den nya väg man önskar.
Då Utskotten icke ansett, de för lär— domsyrken stiftade Kongl. Stipendier, från sine stiftelser kunna rubbas, och på sätt jag föreslagit, tili desse nya föremål öfverflyttas, är alldeles intet i detta afseende gjordt.
Vigtigt är likväl att något äfven i denna del af saken tillgöres, om ändamålet skall vinnas, ty den enskildte Medborgaren, kan lättare inse nyttan af en ny sakernas ordning, än verkställa sådant som strider emot gamla vanor, fattade fördomar och falska åsigter, så framt han icke underlättas af allmänna anstalter.
Månge af Högloflige Ridderskapet och Adelns Le - Den s September /. m. damöter, skulle, jag är öfvertygad derom, heldre *e sina Söner och Anhörige försörjde i närande yrken, än trängas på en knapp födande tjenstemannabana:
Men hvem vill vara den lörsta att öppna en ny väg.
Förgäfves anförer man, att det i England, och nu mera i Frankrike icke är sällsynt att finna de yngre Sönerne af Adeliga Familier, sysslosatte med Näringsyrken; att desse
Famiilers anseende icke deraf lider j att det är mera både hedrande och tillfredsställande, att finna sig verksam, nyttig och närande, än att känna sig öfverflödig och tärande; att endteligen en sådan rigtning, är den enda möjliga, för att bibehålla något välstånd i Slägter, sorn icke mera äga, eller böra äga den tillgång, att genom riktande privilegier och StatsFörvaltningens lucrativa egenskap, samla förmögenhet, hvilken fordna tidehvarfg mindre utbildade Samhällsordning lemnade en föga talrik AristocratClass.
Desse sanningar inses, men ingen vill vara den förste.
På första Ståndets åsigfer i detta afseende, beror de öfrige bildade SatnhällsClassernes opinion och handlingssätt, Det är för mycket begärt af den enskildte, att han på en gång skall öfvervinna, både de verkliga hinder sorn möta, och de som ligga i fördomar och vanor; endast Högloft Ridderskapet och Adeln i massa kan göra det, och uppmuntrad af det bifall min första motion rönte, vågar jag derföre vördsamligen föreslå:
Att Högloft, Ridderskapet och Adeln ville af 48 Dan 5 September f, m. de Fonder som RiddarhusCassan tiger . eller sä fort sig gora laterj af dem sorn inflytaeller af enskildtes, till Riddarhusets disposition lemnade medel till studerandes understöd-vid hvilka icke något bestämt 'vilkor om sättet blifvit fästadt, sti)ta eime Stipendier j hvardera af 100 eller 100 R.-dr ärligen,, för Adelida ynglingar, sorn allvarligen egna sig ät näringarne, Desse summor äro icke store, men de behöfva icke haller vara det; jag är öfvertygad, att om Höglofl..
Ridderskapet och Adeln ger exemplet, skall det snart följas af enskildte donatairer, som i stället att använda deras välgörenhet på stiftandet af Stipendier för Studenter och Kadetter finna tidehvarfvets större kraf af dylika Stiftelser för näringarne.
Och vigten ligger dessutom icke nu på gåfvans storlek, utan på Höglofl.
Ridderskapet och Adelns genom sjelfva Stiftelsen, högtidligen lemnade godkännande al den grundsats, att det icke är oförenligt med Adelig börd och vårdad uppfostran, att egna sig åt näringarne.
Då Utskotten bifallit mitt Förslag, till inrättande af en Technisk undervisningsanstalt i Hufvudstaden, med egenteligt afseende på Näringsidkares behof, och föreslagit underdånig anmälan till Kongl. Maj-.t om en sådan inrättning, eller rigtande till sådant ändamål, af dem som redan förefionas, och anledning torde vara, att Kongl. Maj‘t, på en sådan underdånig anmälan ville göra nådigt afseende, får jag vidare vördsammeligen föreslå: att ett af Den j September f nu de. profecterade Stipendie.rnc må förbehållas sådana Adeli ge. ynglingar, sorn ingå i någon FabriksMainu fdctur eller Handtverksrörelse, och dertill inhämtar studier vid det blifvande Institutet, eller i händelse ett sådant icke kommer lill stånd, skaffar bevis att han på annat sätt, och förenadt med verkeligt handläggande, söker förvärfva de kunskaper, sorn höra till det valda yrket.
Då Landtbruket är det vigtigaste af alla Näringar, och letnnar så stort utrymme för dem, som der till vilja använda sig, föreslår jag vördsammeligen, att det andra af ifrågavarande Stipendier, måtte blifva dess idkare förbehållit.
Den practiska Landtbruksskola, jag i 5:te Momentet af min Motion vördsamt föreslagit, hafva Utskotten så mycket mer ansett öfverflödig, som 1811 års Kongl, Kungörelse ålägger LandtbruksAcademien , att förbättra den Landtbrukande Classens undervisning.
Då likväl sedan 181 1 ingen Academiens åtgärd, till bildande af unge Landtman blifvit bekant, synes mig, att tankans återförande på detta ämna, icke kan vara alldeles obehörig, ty äfven jag föreslog, att denna anstalt skulle ställas under Academiens ledning, och jag önskade blott det nya, att Academien , genom anslående af något, Kronan tillhörigt Hemmar,' matte sättas i tillfälle, att inrätta den åsyftade undervisningsanstalten , hvilken ingalunda skulle bestå i nya rön med frön och plantorp hvaraf ingen bildas till Landthushållare, utan Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. VIII, Band. 4 5» Den 5 September f m. i handläggningen vid ett systematiskt uppstäldt, fullständigt Landtbruk.
Det är mig ock bekant, att månge hysa den tankan, att ingen undervisningsanstallt tor det egenteliga Landtbruket är iämpelig, och att de skickeligheter som för dess idkare fordras, äro så Mechaniske att de icke genom någon Skoleuppställning kunna inhämtas.
På annan tid och ort, torde tillfälle gifvas, att närmare och fullständigare utveckla hvad en sådan undervisningsanstallt skulle innefatta : nu tillåter jag mig blott i förbigående säga, att, då Sverige köper Kött, Talg, Smör och Ost, från främmande Länder synes något i en vigtig gren af Landthushållningen vara att lära: att, då Landtmannen ännu oftare måste söka sin vinst i producternes dyrhet , än i deras mängd, så synes något vara att lära i afseende på rörelsens allmänna industri: att, när Åkrar alldeles icke sällan finnas, som gödas hvart l5 eller co år, så synes något vara att lära, i afseende på jordens fördelning till foder och andre växter: att, då man ännu ser vidsträckta, odelbar* fält, användas till Fälader och Betesmarker, så synes något vara att lära i afseende på jordens fördelaktigaste användande: att, när på vidsträckta Åkerfält, man nöjer sig med skördar af 3:dje, 4:de till 6:te kornet, och nog allmänt bärgar Hö af Ängar som endast gifva halft och helt las9 på Tunnelandet, så synes något vara att lära i afseende på arbetskraftens nyttigaste användande: att, när oerhördt varierande Spanmålspiiser, bevisa li - Den 5 September f. 111, 5» ka variersnde äringar, beroende nästan uteslutande af väderleken , så synes något vara att Jära, i afseende på möjligheten att genom säkrare brukningssätt, tvinga naturen till jemnare grödor: att, då vid de fleste Landtegendomar, ingem ordentelig Bokföring är bruklig, och de fläste ägare, genom saknaden häraf, ,icke kunna göra sig reda för Förlags- och Arbetskostnaderses förhållande, till vinsten af hvarje serskildt gren af deras rörelse, så synes något vara att lära, i afseende på Landtbrukets systematiska behandling.
Jag anmärker vidare, att då man med skäl klagar öfver misslyckade Landtbruksspeculationer , men i allmänhet torde böra medgifva, att speculationerne mindre ofta misslyckats, för det de varit oförståndige i sig sjelfva, än för det man misstagit sig, om det förlag de fordrade, så synes någon brist vara i allmänna och säkra beräkningsgrunder för Landtbruks företag, hvilka kunde förtjena att efterforska och och läras åt dem, som dermed skola sysslosättas, så framt man icke vill att hvar och en, skall lära af egna misstag.
Och jsg anmärker slutligen, att i ett land, der alla slags menniskor, Embetsman, Köpmän, Präster och till och med Fruntimmer, ej allenast äro Egendomsägare, utan sjelfve Landtbrukare, utan att till detta yrke anse sig behöfva någre serskildte kunskaper; der i följe deraf man finner, ett ständigt vacklande, mellan den trögaste empirism, och det ytterligaste experimenterande, utan att någon på ny utvidgad tankeförmåga, och på gammal erfarenhetj grundad, allmänt erkänd yrkets The - Den 5 September J. m. orie, kan sägas finnas; jag anmärker att i ett iådant land, om ock ick# i något annat, behöfves en undervisningsanstalt för att en gång bilda en dass af Egentelige Landtbrukare, som med mera tankeförmåga än den iom fordras att handtera spade, plog och yxa, både kunde lyfta yrket ur routinens sömsaktighet och rädda d«t från försökens vådor.
Jag har tagit mig den friheten anföra detta, blott för att rättfärdiga mitt yrkande af en Landtbruksskola, och för att framlägga de grunder, hvarpå jag byggdt min öfvertygelse, att den som från ungdomen studerar detta yrke, lika så väl kunds förtjena att uppmuntras med något Stipendium, som någon annan.
Då nu likväl icke någon Skoleinrättning i denna väg blifvit bestämdt föreslagen, utan endast emotsedt hvad LandtbruksAcademien kan komma att göra, så hemställer jag vördsammeligen till Höglofl.
RiJderskapet och Adeln; om icke det Stipendium jag föreslagit för Landtbruket, kunde, till dess någon formelig Läroanstalt blir inrättad få begagnas af Acielige ynglingar från 16:de till 2 ende året, forn på Jlör.re Landt eg endomar, och der Landtbruket veterligen Sijfiématifhi drijver, jIndera detta yrke.
Jag anhåller, att detta mitt Memorial må remitteras till Höglofl.
RiddarhusUtskottets granskning och utlåtande.
Den j September e. m.
Bilagor till PleniProtocolIet för den 5 September, eftermiddagen.
Herr Montgommerie, Guflaf: ] Att nya SamhällsFörfattningar långsamt mogna hör till den Allmänna ordningens, af erfarenheten bestyrkta, jemna lugna gång.
De följa deruti Naturens efterdöme och hennes successiva utveckling.
Så många olika förhållanden som ingå uti och hafva gemenskap med ett nytt Samhällsskick, kunna icke på en gång, af hvad mensklig förmåga som helst, frambringas till ett fullständigt helt.
Der ingå mångfaldige elementer, fordringar af bud och förbud af olikartade föreskrifter som dels skola sammanhänga med det hela, dels, ehuru tillfälligt afskiljde, utan att vara utryckta länkar från den stora kedjan, gifva serskildta utstakningar för särskildta lörhållanden, och derigenom bilda ett vidsträckt helt, hvaraf ingen del likväl får stå utan sammanhang och utan ändamål.
En sådan byggnad kan, icke ens af de största snillen, straxt uppföras, så att der icke i detaiilerne skall finnas mycket att rätta, förbättra, tillöka eller förminska, om ock grunden vore den alldrabästa - Den 5 September c. m.
Sådant är förhållandet med nya StatsFörfattniDgar i allmänhet; sådant ock>å med den Svenska af år 1809.
Att deruti således kunna försfinnas mer och mindre betydliga brister, lacuner att fylla, fel och motsägelser att rätta, ställen att jemka, andra att bättra, menin gar att ändra, ord att tillägga eller utesluta, bör ock ksn icke förefalla någon oväntadt.
Man måste ändå medgifva, än mer, man kan berömma sig deraf, och vara såsom Svensk stollt deröfver att Svenske män funnits, som i en sådan förvillelsens och allmänna bestörtningens tide— punkt, kunnat, ja kunnat på några veckor uppföra en så beskaffad, verkeligen heroisk byggnad, som denne vår StatsFörfattning: dertill fordrades snillets och den ägta, fria, varma Fosterlandskänslans förenade krafter, och dessa hafva aldrig, minst i farans, i den stora nationda farans stund, saknats inom Scandinaviens vidfräjdade område.
Sålunda kan icke min, icke någons tanka vara att klandra, hvad blott rättas bör, nemligen StatsFörfattninger.s brister; de skola småningom, efter hand förbättras, och med tiden går det lätt, obemärkt, utan det helas minsta rubbning, emedan grunden är god, är hvad den för Svenskar bör vara, byggd på Kolk och Konung, Lag och Rätt.
Men opinionen, denna de Constitutionella Samhällens Lifsprincip borde hastigare kunna utveckla sig, stadga, mogna: de materiella förmögenheterna likom de politiska formerna äro för mycket beroende af de ytire tingen och deras mot eller medverkan, de intellectueila till en del också, men uti ett annat mindre motstånd rönande förhållande; deras mog - Den 5 September e. m, 55 nåd går hastigare och omfattar i fria Satnhäl!- leo menniskans dyrbarastei, egentligaste fördelar, der godtyckets eller enväldets materialism icke, såsom uti tyranniska Samhällen , qväfver all frihet, att förädling i intellectuelt afseende.
Svenska friheten räknar dessutom sin tillvarelse icke blott från 1809, med mer och mindre korrta ehuru dystra, ja smärtsamma intervaller af en annan, tryckande sakernas ordning, är Svenska friheten lika gammal som dea Svenska jorden.
Då är det i sanning oväntadt att opinionen om det constitutionella lifvets villkor och ändamål ännu icke hunnit så mycken mognad att ens sjelfva denna Constitutionella StatsFörfattnings väcktare förstå hvad dermed menas, förstå hvad ädla, fria män höfves, för att göra sig värdiga en Constitu'io tel Konungr och Constitutionella medborgares agtning och förtroende.
Man bör dock icke tå tro om alla:
Sverige har aldrig haft brist på ärefulla Embetsman, kanske brist på Rådgifvare sådane som Axel Oxenstjerna; dock måtte det finnas Herrar och Män, hvilka beträda hans fotspår och hafva hoöom till eftersyn.
Men bedröfligt år det att anledningar till andra förmodanden gifvas; att materiella fördelar syna* gälla mer än pligt och heder; med ett ord att 9 och 38 § §.
Regeringsformen icke förr kunna äga någon vigt, icke förr behjertas, och med smärta tillägger det fria, Svenska h jer tat. icke förr kunna efterlefvas än ”att de forn önjka för andril g uti dm af dem med benämningen af mini flere utmärkta Corps, borde vora b>tänkte på någon Fond. hvarmed afgående StatiRåd och SiatsSecretirare bö‘a p cndoneras, da de befinna fig utur filånd att gi!U 56
Den 5 September c. ni - de grund fatt fr, hvarpå beful en byggas och derföre anses böra refgnnaMed hvad känslor man nödgas upprepa att detta språk är fördt af ett Svenjkt Stats Råd behöfver icke uttryckas; än mera, är såsom en upprigtig, allvarsam önskan motionerad inom Rikets nu iörsamlads Ständer, är remiiteradt till StatsUtskottet och följagtligen af det besvaradt; detta svar motsvarar lyckligtvis icke Motionärens förhoppningar, men så mycket mera Riksens Ständers värdighet och hvarje Svensk medborgares väntan ; det tillrättavisar, att börja med Motionärens ovetenhet om hvad som i detta fall angår StatsSecreterarne, hvilka, enligt 38 §■ RegeringsFormens uttryckeliga och klara ordalydelse, då de på sätt der utstakas 'sitt Embete nedlägga , äro till Riksens
Ständer deras förhållande pröfvat och gillat vid lönen och öfrige t fen flen åtföljande inkom/ler bibehållne; derefter tillägger Utskottet: att det tror flg deremot böra yttra den förmodan att StatsRqdets Ledamöter lika fåker t lära uppfylla Sven fa Folkets billiga fordringar på ett redligt beräknande af Rikets fann [kyl di g a nyttaf utan affeende på de materiella fördelar, de hinna åtnjuta eller förvänta, forn Rikets Ständer i den oförmodade händelfe att en noggrann utöfning af StatsRådets pligter [kulle aflägsna dem från Embe. tet, icke underlåta, a't i det fallet bereda deni nödig utkomjl; och lära Rikfens "Högloft Ständer alltfå fnna, att någon åtgärd i denna del af motionen ej erfordras
Att med min röst tillstyrka bifall till detta StatsUtskottets Betänkande, är visserligen icke af nöden, då en hvar med tillfreds - De-n 5 September e. m, 57 stal leise torde finna huru utmärkt rigtigt Höglofl.
Utskottet härutinnan förfarit och huru fullkomligt Utskottet i detta måls behandlande, i allo svarat mot Riksens Höglofl.
Ständers förtroende och rättmätiga förhoppningar-
Men må det förlåtas mig att j&g icke kunnat återhålla uttrycket af den, såsom jag tror, billiga förtrytelse deröfver att det Höglofl.
Utskottet, att Riksens Ilöglofi.
Ständer varit föranlåtne att upptaga, pröfva och afgöra ett så beskaffadt mål som det förevarande, och än mer att Utskottet föranlåtits erinra ett af Svenska StatsRådets medlemmar om och tillrättavisa honom på den RegeringsForms ordalydelse, hvars väktare han sjelf är, och om hvilken han således närmare än någon annan, borde äga en noggrann kännedom till mening och bokjlaf, till fyfciimg och anda.