Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så väl af hvad jag nu här ofvan baft äran anföra, som ock af de i detta ämne inom Bevillningsutskottet af flere olika Stånds Representanter aflåtne Betänkanden och reservat tioner, hvilka upplyst rättvisat mina yttrads 552 Den 29 Maji. asigter, vågar jag hoppas, det Rikets Högloflige
Ständer derå täcktes göra behörigt afse* ende, och ej betunga Fäderneslandets i tjensten grånade, elter ock. af fiendtligt vapen van. iöre blefne försvarare, med en Bevillnings erläggande, som skulle minska aspecterne för deras närvarande och framtida bergning, samt blottställa deras lefnads höst för behofvets tryckande börda.
Denna min vördsamma underställning sy-, nes åtminstone mig i hög grad grundad på billighet och rättvisa, och har älven nästan allt intill denna dag varit sålunda ansedd och motiverad af likaså rättrådiga Regenter, sorn upplysta Ständer.
Det är ock med lugn tillförsigt till nu varande
Ständers bepröfvade rättvisa och bevågenhet emot Rikets Krigsbefäl, emot de Medborgare, som under krigets faror på ett Svenska namnet värdigt sätt vågat lemmar och lif för fredandet af hemmava* varande medbröders hyddor, för deras fri- och rättigheters helgd, som jag, underställande detta Utlåtande Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta bedömmande, anhåller vördsamt (så vida ej ett direct förkastande af Bevillnings-Utskottets till Arméens PensionsCassornes skada afgifne tillstyrkande pröfvas skulle kunna äga rum,) om återremiss at nämnde Utskotts Betänkande i detta ämne, jemte mitt anförande, hvilket jag lika vördsamt anhåller äfven måtte de öfrige MedStänderne tillremitteras innan målet hos dem till afgörande förekommer; utbedjande mig vördsammast5 det Den 29 Maji. 653 täcktes Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken göra proposition i ämnet.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde »kriftligen:
Då man nu fått emottaga Högloflige Bevlllnings-Utskottets Förslag till Bevillningsstadga i hela dess vidd, hvaraf jag förgäfves begärt att tidigare, i afseende på en noggrannare pröfning, få del, åtminstone af det reglementariska, anhåller jag vördsammeligen, att dervid nu få göra de anmärkningar, hvartill en ännu icka vunnen fullständig kännedom af förslaget mig föranledt, och får till en börjart framställa den hufvudsakligaste af dem, emot Utskottets Förslag, att nemligen till Bevillning för hvarje län fastställa en minimi summa, såsom i min öfvertygelse ej mindre Constitutions-vidrigt, än motsägande de hufvudgrunder för Bevillnings utgörande Riksens Stän. der redan bestämt.
Constitutions-vidrigt är detta förslag, då det gör ingrepp i fria beskattningsrätten, grundad på hvarje skattskyldigs enskilta förhållande, och rakt stridande emot antagne Bevillningsgrunder är detta förslag äfven, emedan de händelser sannolikt komma att inträffa, då redan antagne Bevill.: ningsgrunder måst sakna tillämpning, och sorn det torde tillåtas mig att närmare få utveckla.
Utskottet föreslår, jemte tillkännagifvande af Bevillningssummans belopp för hvarje pro^ 554 Den 29 Maji. vince under de sist förflutne Iren, att minimi* summan af hvarje Län skall till nästa Riksdag bestämmas till något högre belopp, än den utgått åren 1815 och 18I6, och derigenom har Utskottet, i stället för att bereda en nedsättning i Bevillning för Jordbruket, som jag förgäfves yrkat, och hvarom jag icke en gång erhållit ett svar, sannolikt decreterat en ännu större Bevillningsprocent af jordbruket, då Hemmansvärdet otvifvelaktigt måst fortfara att falla, vid ökade på'agor, och sannolikt fortsatt penninge förlägenhet, och i hvilket förhållande d< t saknar grund i rättvisa, att icke dess mindre föreslå, att för Hemmanen i Provincerne skall ovilkorligen utgöras högre Bevillning alla 5 efterföljande ärenj än taxeringsmän, pä deras Ed, pröfvat rä{tvis och billig för åren 1815 och 1816.
Men det är icke ifrån den förmodligen fortsatte penninge-förlägenheten allena, som jag hämtar anledning till förmodan, att Egendomsvärdet nedsättes, det är äfven i de föreslagne anstalter i linancielt afseende jag tror mig finna den, helst samma skäl, som nyttjas emot rörelse-capitalets okände, att nemligen Bancosedel- värdet derigenom nedsättes, och Egendom«-värdet uppstegras, måtte i ett motsatt förhållande bereda ett motsatt resultat, och då opinionen i båda fallen bestämmer Bancosedel-värdet, och, i följd deraf, Egendoms-värdet, synes det mig ligga tämmeligen för öppen dag, att örn Banken, jemlikt Betänkandet om Einance-regler ringen, inom 5 år använder till Silfvers anskaffande half tredje million Riksdaler, och Dm 29 Maji. 555 minskar Bancosedel-rörelsen med åtmindstone lika stor summa, som förmodligen derigenom försvinner, så måste opinionen, med förutsättning deraf, blifva tillj Bancosedel-värdets föri del, och värdet af Jordbrukarens Egendom i följd deraf nedsättas, på samma gång sorn hans Creditorers fordringar i värde förbättrasAf nu anförde skäl tillstyrker jag vördsammeligen, att förslaget om minimi-afgift] för hemmanen Länsvis beräknad, måtte ogillas, och i Betänkandet utgå, såsom i flere afseenden olämpeligt, och förnärmande det förtroende man bör hysa för uppfyllande af den Eds pligt taxéringsmän sig åtaga, att nemligen på rättsgrunder behörig Bevillning föreslå.
Jag förmodar, att Utskottet skall finna skäl att sitt förslag frångå, vid eftersinnande af tillämpningen af ifrågavarande Bevillningsprincip, hvarvid må.' ste inträffa, att Landshöfdingen, sorn det åligger tillse, att ProvinceBevillningens fulla be-' lopp blifver på Egendoms-värden beräknad, finner sig föranlåten yrka högre beräkningar vid de mindre Taxerings-instantieme, för att vara trygg, att total-summan på Länet häldre öfverskjuter minimi-beloppet, då intet äfventyras, än att vid PröfningsComitéen det skulle inträffa, att några tusende Riksdaler fattades i detta föreskrifne belopp, vid hvilket förhållande det blef brydsamt, att dela denna brist på hela Länet, men hvarigenom åter tillintetgjordes Taxeringsmännens i föregående instan; tier edeliga pröfningsrätt, och de skattskyldig ges i BevillningsFörordningen förvarade rätt, att icke annorlunda och efter godtycko be - 556
Den 29 Maji, handlas.
Riksdagar förgäfves sagt och omsagt, att Jordbrukare, särdeles sedan år ) 8 12, blifvit, jemförelsevis till andre skattskyldige, för hardt betungade i flere vägar; att fattigdomen och vanmagten sedan den tiden och d rigenOm årligen tilltagit, att den verkliga penningeförlägenheten i orterne deri har sin upprinnel» se, och, utan nedsättning i Statsbördorne, icke kommer att upphöra , utan okas, och jag har, i afseende derpå, och det obilliga i beskattningsgrunderne för Jordbruket, trott mig äga anledning, att föreslå i särskilt motion till Bevillningsutskottet en nedsättning till en fjerdedel mindre Bevillning af uppskattade Hemmansvärdet, än af annan synbar förmögenhet och inkomst, i följd af den erfarenhet att Jordbruket, särdeles skattejorden, stundom icke letnnar a å 3 procents behållen inkomst efter uppskattnings-värdet , stundom äfven mindre; men Utskottet har icke visat mig den benägenheten, att besvara motionen, med ve-< derläggniog af de skäl jag anfört.
Hvad nu åter angår det Regienvntariska i Utskottets Betänkande, så enär Utskottet ansett lätrtpeligt, som ock varit b qvämligast, att på den banade vägen hufvudsakligen godkänna nu gällande BevillningsForordning, bade det varit så mycket mera att önska, att man tidigare derom fått känna Utskottets mening, som föreskrifterne deri otvifvelaktigt böra undergå flere förändringar ehuru de sista Riksdag för-, sigtigt inkommo för sent, att då, liksom kanske nu, den noggrannare pröfningen står i strid Den 29 Majt, 557 flied tålamodet och den gällande viljan.
Detta oaktadt, nödgas jag framställa de anmärkningar dervid, hvartill jag, så vidt jag fått till; fälle känna Bevillningsutskottets icke tryckta Betänkande, trott mig finna anledning, och får till en början göra erinran emot den mindre behöflige men kostsamma inrättning af 3:ne Taxeringslnstancer, som onödigtvis bort*- taga LandshöFdingarnes, för vigtigare ärender, angelägna tid, och bereder Nationen extra kostnader af öfver 80,000 R:dr, son Bevillningsutskottets egna beräkningar synes utvisa, men hvilka kostnader icke existerade, då Bevillningen, före 1809, efter 1800 års Bevillningsgrunder, bestämdes gerom blott en TaxeringsComité, då man sällan likväl klagade öfver Taxeringarnes beslut, och efter hvilka grunder, med vissa förändringar, den nu före. slagne Bevillningen kunnat utgöras, utan bibehållande af de flerfaldige för Staten och enskilte kostsamma och besvärande Bevillnings» Instancer, och den betänkliga Edsförbindelsen, att på Ed bestämma Egendomsvärden, der de stundom aflägse boende icke i detta afseende hafva någon ledning för deras gissning, än mindre för deras edeliga pröfning.
Jag hade trott att Nationens Representanter, vårdare af Nationens moral, skulle, med fästadt afseende på det alfvarligi och religieusa i ea Eds förpligtelse, omsider så förordna, att Taxeringsmannen icke blef satt i förlägenhet i valet emellan, att icke kunna verkställa en föreskrifven förrättning, eller genast bryta hvad han edeligen lofvatj i hvilken brydsamma bela - 55»
Den 2 9 Maji. genhet likväl Taxeringsmannen icke befant sig, vid tillämpningen af iSoo års Bevillningsförordning, och jag vädjar till den allmänna erfarenheten, om icke stundom så tillgår, att Berednings- och TaxeringsCommitéer förrätta deras arbete på en kort stund, och då dervid Taxeringsmannen vald, edsvuren och ledsen, lamnat sitt bifall till föregående årets Taxerings fortsättning, för att sjelf slippa den noggrannare pröfningen, frågar jag, om Edsförbindelsen är uppfylld, och den skattskyldige åtnjutit rättvisan af den noggrannare pröfningen, som Lagen åsyftat och föreskrifvit.
Flere Ledamöter af det Hedervärda BondeStåndet hafva rätteligen anmärkt, att den 3-dje Taxeringslnstancen, eller PröfningsCommittéen, vore öfverflödig, enär Landshöfdingen äfven är Ordförande i TaxeringsCommittéen; och då BorgareStåndets bedömmande i PröfningsCommittéer af Hemmans verkeliga värden icke är lämpeligt eller pålitligt, enär kännedom om locala förhållanden hos dem måste saknas, synes mig att, till inskränkning i kostnader och besvär, denna Taxeringslnstance alldeles kunde försvinna.
Utskottet, som i de mindre detaillerne i allmänhet förblifvit vid det gamla, har likväl infört en besvärande nyhet, som icke bör medgifvas, deri att Utskottet uppdra» git Taxeringsman en förut aldrig medgifven rätt, att beskatta i annan ordning till personlig bevillning, än mantalslängder innehålla, och tillagt Taxerings-männen rättighet, att, med afvikelse från en Husbondes uppgift s flytta Tjenstehjon till en annan Tjenstehjon^.
Den 29 Maji; 559 dass för att derigenom bereda en högre Bevillaing, hvilket torde tillåtas mig med exempel upplysa, sedan jag törst anmärkt, att i allmänhet ganska orätt fordras
Bevillning efter 2 Artikeln af annat Tjenstefolk, än som kan beräknas till öfverflödig Betjening, och till uppassning , och allsingen rättsgrund finnes i föreskriften, att en Husbonde skall betala afgift efter andra Artikeln för i hushållningen nödige behöflige Tjenstehjon, såsom Inspectorer, Fogdar, Rättare, Trädgårdsmästare, Hushållerskor med flere, och hvarföre af Utskottet önskades få upplyst, efter hvilken rätts princip Bevillning efter andra Artikeln bör för dem erläggas, då flere Tjenstemän, icke en gång de, som njuta 2 å 300 Riksdalers lön, sådan erlägga, och i händelse icke detta stadgande står i förening med rättvisa och lika beskattningsgrunder lör alla medborgare, hvarom jagtviflar, ytkar jag, att stadganden derom, med unw dantag af Laquaijer och Betjening för uppassning, må i Betänkandet utgå.
Om detta iakt. tages, skulle väl tillämpningen af Utskottets föreskrift, att bestämmaMill hvilken Tjenstehjons-class hvar och en Tjenare borde hänföras, blifva mindre tillämplig och obehaglig, men i alla fall, och i ovisshet om Utskottets beslut, lår jag ämnet närmare utveckla , och får såsom exempel nämna de så kallade Trådgårdsmästare på Landet, hvilka Utskottet upptagit till Bevillning efter andra Artikeln, i likhet med Trädgårdsmästare i Städerne, hvilka senare likväl äro Borgare, och hvaremot en sådan afgift på Landet är alldeles obehörig; Den 29 Maji.' den kunde kanske blifva mindre obillig endast der Orangerier och större Trädgårds-anläggningar voro, men der sldane icke finnas, är det väl ganska naturligt, att den, som ensam sköter en trädgård, benämnes i Mantalslängden såsom Trädgårdsdräng, och vid detta för; hållande bestrider jag Utskottets iörslag, att öppna rättighet för en TaxeringsCommité, att i sådant afseende chicanera på en uppgift, och determinera att afgiften skall erläggas för en Trädgårdsmästare, hvilkens kunskap oftast inskränker sig att kunna plantera kål och potates, äfvensom att i något annat fall uppföra Tjenstefolk till annan benämning och afgifter, än hvartill Mantalslängderne föranleda.
Utan allt ändamål, och således olämplig är föreskriften för Jordägaren, att uppgifva ett praesumtift värde på sin Egendom, då oftare desse upp* gifter lemnäs utan allt afseende} och då cominitterade äga rätt, att efter godtycke utan pröfningens beräkning determinera fastighetsvärden, så borde åtminstone Jordägarne vara frikände ifrån skyldighet, att för 10 ekuld och på höft uppgifva förslag dertill, enär desse förslag icke med motskäl vederläggas, och man känner, att föregående årets taxering oftast tjenar till grund för det påföljande.
Stadgandet att en vald Ledamot i en TaxeringsCoinité icke kan utan laga förfall sig sådant förtroende afsäga, är olämpligt, då i öfvervägande kommer, att på Landet laga förfall stundom icke kan styrkas, och det kunde hända, att den valda Ledamoten hade egna angelägenheter - ' Den 29 Maji. genheter af den vigf, att han icke utan känbar skada kunde deni åsidosätta.
Det har gått an i äldre tider, att verkställa Taxeringar utan denna föreskrift, och den synes nu ej vara mera nödvändig än fordom.
Föreskrifter utan ändamål böra icke öka mängden af dem, och ibland dem är förbindelsen att mantalskrdvas, du man större delen af året arnar vistas, som man ej sjelf kan förutse, oclr i alla fall icke är skyldig att bestämma.
Jag mantalskrefs i Södermanland sistlidne Höst, Och kunde då icke förutse, att jag skulle vistas nio månader i Stockholm.
Föreskriften, senaste Riksdagen tillkommen, att Jordägare häftar för dess Landt-. bönders och Torpares Kronoutskylder, vid hos dem saknad tillgång, bestrides nu liksom förlidne Riksdag, såsom orättvis till sin grund, och betungande i sin tillämpning, då, vid Jord-a brukares tilltagand® vanmagt, icke sällan kominer att inträffa, att Husbonden får betala utskylder för dem, hvilka bo på dess ägor, som, under förra Regeringslagar, aldrig blifvit satt i fråga, än mindre föreskrifvit, och lika orättvis är föreskriften, att, om en Hemmansåbo bortflyttar, skall husbonden för dess utskylder ansvara, då likväl Embetsmännen lättare åtkomma Kronans rätt i detta afseende, än hus-* bonden kan återfå hvad han mäst förskjuta för en kanske i en annan Province flyttad bonde, men Kronans säkerhet och Embetsmäns beqvämlighet bör väl ej beredas pä bekostnad af tredje mans rätt - Ridd.o, Ad, Pr&t, VI. B, II.
Äfd. 71, 72. 562 Den 29 Maji.
Afdrag för minderårige barn å Kronoutskylderne borde aila af arbetande Classen lika få tillgodonjuta, och således det stadgande förändras. som innehåller, att Hemmansbrukare af större Jordbruk än ett fjerdedels Manta! äro från denna ringa förmon uteslutne; en Åbo å ett halft mantal kan lika behöfva njuta en lindring, som Åboen å ett mindre, och det är Statens nytta och uppfostrings kostnaderne, hvarå afseende bör lemnäs, men icke Hemma nets storlek-
Då det ofta inträffar, att gifta karlar och äldre qvinfolk på landet, i anseende till desse förhållanden, hvarken kunna söka eller erhålla årstjenster, utan måste arbeta för dagslega, eller såsom StatTorpare, eller idka handslöjd, och i mantals langderne stundom upptagas såsom inhyses boende c lier arbetare, i afseende på hvilka någon särskild afgift ef. ter andra artikeln lärer vara bestämd, och hvilka i alla lall äro till högre Bevillning uppförde än Tjenstehjon, så synes billigheten fordra, då det icke bör föranleda till högre beskattning, att de icke äro i förhållande att kunna ethalia och emottaga årstjenster, att Bevillning för sådane personer icke kommer att öfverskjuta Bevillning för Tjenstefolk, samt att Författningarne måtte mrdgifva, att mantalsskrifva gift folk såsom tjenstefolk, ehuru de icke njuta årslön och gå till Husbopdens bord.
Det synes äfven vara billigt, då ungt folk emellan 15 och iS års ålder alltför ofta icke kunna erhålla årstjenst, ej mindre att det medgifves dem. att konn* till deras trygghet, att ej anses såsom lösdrifvare, mantalsskrifva Den 29 Maji.
5^3 sig, der de likväl ick^ kunna erhålla årstjenst» an att, vid Mantalsskiifmugar och BeredningsCommittéer, det kunde öppnas för dem utväg, att betrias ifrån Krono-utskylder, eller njuta lindring deri, vid saknad arbetsförmåga, ellef sjuklighet, som behörigen styrkas kunde.
Soot man i allmänhet saknar kännedom om åtgärderne vid taxeringarne, och utan vidlyftig Omgång icke densamma kan erhålla, så kan med den allmänna rätt, att känna grund^rne för ålagd Bevillning, hvar och en tillkommer, skäligen yrkas, att en förteckning öfver fastig, heter, och derå vid Taxeringr- och Pröfnings— Committé erne åsatte värden, bör till hvarje Socken sändas, att der vara att tillgå; och en lika rättsfordran synes det vara, att erhålla en föreskrift eller tormulaire för Debetsedlarne, ej allenast till specifikt upptagande af personer
Och personel Bevillning, än till Egendom, så att man må kunna sjelf pröfva
Dcbetscdlena riktighet, sorn B kval
Debetsedlars beskaffenhet nu stundom icke medgifver. börande
Deb tsedlarne innehålla hvarje Hemmans ellef Lägenhets uppskattade värde, och af hvsrje Hemman, under särskdte rubriker, utgående Bevillning.
Det medgifva,au allt detta tillskyn» dar Häradsskrifvart 0 större besvär, m*-n då man antagit ett Bevillnings-systeme, 60m blott i kostnader till F,mbets- och Tjenstemän och i afseende på TaXerings-kostnader medtager öfver 50,000 R:dr af Bevillnings medlen mätte man åtmindstone hafva rätt att fordra så full» Stan liga Debetsedlar, att man sjelf kan pröfva, huruvida en ganska möjelig och ursägtlig miss - 564 Den 29 Maji. räkning i debitering kunnat äga rum.
Föreskriften. sorn lärer vara bibehållen, att vid vite infinna sig vid Uppbördsstämma?), äfven då nian icke kan något betala, är löjlig och skadelig, då den föranleder till hinder för Jordbrukaren i dess arbets, genom den anbefallda uppvaktningen, och likaså förbindelsen att infinna sig vid mantaisskrifningar, helst då förhörslängderne der blifva grunden för Mantaislängderne, och efter personalen och Sidren derigenom bestämmes personliga utskylder, behöfde ej andra sig der infinna, än de som kunde gifva anledningar till förändringar eller undantag, och inga andra skrifteliga uppgifter fordras, än sådana, som icke kunde hämtas ifrån förhörs-böckerne.
Föreskriften att i tvefaldt ingif.ven förteckning upptaga alla på en Egendoms ägor boende personer är besvärlig och utan ändamål, då förhörsboken förhållandet upplyser, och den är skymfande, då den utsätter plikt för någon derå förglömd person, som, då fråga är om ett större antal, ganska lätt och oskyldigt kan hända.
Ansvar bör billigt följa på fördöljande af uppgifter, som icke i annan väg. än genom eget tillkännagif—> vande, kunna erhållas, men ej i allmänt kände och genom törhörsböcker controllerade förhållanden, i anseende till Egendom och der boende personer.
Jag anhåller, att desse anmärkningar må till Bevillningsutskottet remitteras.
Jag kan ej förena mig med Bevillningsutskottet, hvad an - Den 89 Maji. 5 55 går den föreslagne rfverflöds-skattens beräk-3 nande och fördelande.
Vin och andre tillåfne utländska drycker är belagdt med 2 R:dr för hvarje Stånds-1 person af mankönet; jag tror, att en afgift a£ 3 R^dr personen vore ändå lindrig, och skulle ej minska förbrukarnes antal, men derigenom öktcs inkomsten med 25,878 R
Jag anser likaså, alt afgiften å Stånds^ personer, för bruket af Caffe och Thé, kan och bör böjas ifrån 1 ll:dr till 1 R:dr 24 sk, hvaraf inkomsten ökas med 38,231 R:dr.
Att Stånds-personers Fruar och Döttrar skola endast med 24 sk. skatta för bruket af Siden, anser jag alldeles för litet; jag föreslår
I R:dr, och dermed vinnes 29,000 R:dr.
Endast i denna del, föreslår jag äfven för-J höjning å de ringare Ciasserne.
Siden är för dem helt säkert det öfverflödiga^ ste bland öfverflöd.
Sex skillingars skatt derå är alldeles för litet; till och med 12 sk. om året anser jag vara litet, fy den, som vill bruka
Siden, matte väl utan känning kunna årligen betala värdet af en fjerdedels aln taft, och den ökade inkomst, sorn endast med denna ringa förhöjning skulle tillfalla Staten, stiger ändå till 75,000 R:dr.
Att uppmuntra kortspel torde vara lika öfverflödigt, som det vöre nyttigt eller till 566
Den 29 Maji. det mindsta oskadeligt, om en högre skatt derå minskade antalet af kortens förbrukare.
Jag tror mig derföre utan ringaste sinnesoro kunna våga föreslå dubbel skatt, eller 4 K:dr för Stånis-personer och 2 R;dr å alla öfrige manspersoner j härmed vinnes 39)333 R-dr.
Vidare anser jag i att de till bruk af Tobak i projectet upptagne 40,000 Ståndspersoner, kunna, istället för 16 sk., betala 32 sk-, Och för sine Uhr 24 sk. i stället för 12 sk. j hvarmed vinnes 23,333 R:dr 16 sk.
Afgift för bruk af Juveler, Perlor, Guldsmycken, Equipager, Luxe-hästar, Luxebetje. ning m m., har jag icke ens funnit projecterad.
Om jag antager, att i Sverige finnes enda'* en millions värde i Juveler och Perlor, och biolt med 2 procent belägger deras .nyttjande, uppkomma 20,000 R:dr-r
En person af hundrade i Sverige nyttjar visst guldsmycken, Facit 25,000 å 1 R.dr j 85,000 R;dr, Fem tusende Equipager finnas visst i Riket; om dessa beläggas med 1 R:dr minst Och 10 högst tor ett Equipage , jemte billig progression lör den som har flere Equipager, vinnas minet 30,000 R;dr, Genom lika princips användande 1 anseende
Den 29 Maji. 567 till Luxe-betjenters beskattande, skulle minst lika summa vinnas, eller 30,000 R:dr.
Det är således en förhöjning af circa 336,000 R dr jag härmed föreslår.
Att denna Summa hos oss förtjenar uppmärksamhet, lärer ej behöfva be visas, men bör och kan den på detta sätt uttagas?
Detta ligger för ögonen, och ändå gränsar beskattningen, i flera punkter till den yttersta tyngd som kan bäras, i flere punkter öfverskrider den till och med de skattandes krafter.
Den förra hörer ej till mitt ämne i dag, vidare än i anseende till den sanning jag i af. seende på den sednare nu anförer, den nemligen, att productions-kraften ofelbart ökes genom beskattningsbördornas jemnare fördelning efter förmågan att dem bära, och detta är just hvad jag, i anseende till den sistnämnde utvä* gen, föreslår.
Jag känner, och skall nu i förväg söka besvara en del af de invändningar, 563 - Den 29 Maji, som vanligen göras emot mitt och mot alla förslager af samma åsyftning.
Vanligast förebrår man öfverflöd?- skatter, att vara af en småaktig ej nog omfattande natur.
Detta tnedgifver jag fullkomligt.
Stod det i min magt, att införa en allman och sy* stematisk Consumtions - afgift: eller en mot sv nr ande skatt på behållen inkomst, skulle jag visserligen icke uppehålla mig vid att i smått beskatta öfverflödet.
Men nu är consunittions-afgift, med Acciselnrättningar, och allt det mera dertill hörer, alldeles icke verkställbar i ett land som vårt, der Folknummern är så tunnsådd på den vidlyf iga Arealen, och der Städerne äro så få och tili en del så eländiga, så alldeles urartade ifrån den stastitiska natur, som ifrån början vållat Städers tillkomst, och utgör hela politiska nyttan af deras tillvarelse.
Skatt på behållen inkomst har också blifvit försökt, har mött svårigheter, och har aldrig kunnat införas i hela det omfång ett sådant beskattningssystem bör äga.
Vid sådant förhållande, då nemligen hvarken consumtionen eller behållna inkomsten kan generell och methodiskt beskattas, då återstår intet annat medel, att i en rättvis pioportion beskatta d<s förmögnare, än det jag föreslår.
Da återstår blott att beskatta öfverflödet.
Vår beskattning behöfver den rättvisa jemkning j-sg nyss omnämnde; jag vet att det bestrides, men jag, jag påstår det.
Jag skall icke fördjupa mig i beräkningar och Arithme, Dm 29 Maji. 569 tiska jemförelse!-.