Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till RiddarhusUtskottets yttrande har Höglollige Ridderskapet och Adeln genom ProtocollsUtdrag af den 29 sistledne October, behagat remittera en af Herr von Hohenhausen, Michael, vackt motion, att RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelse äfvensom hvad
Directionen genom särskildta Memorial kan finna nödigt andraga i afseende på ämnen, hvilka Directionen anser vara af den beskaffenhet, att de böra hos Ridderskapet och Adeln anmälas, innan
Directionen deröfver fattar sitt beslut, hädanefter skola, med anledning af stadgandet i 5i §.
Riddarhu.
-Ordningen, först inlemnas till RidciarhusUtskottet, som derefter insänder berörde Me_ 48 Den l6 November /, Mt moria! till Ridderskapet och Adeln, med bifogande af Utskottets Utlåtande deröfver: varande såsom skäl för denna motion anfört, att genom en sådan anstalt man skulle undvika onödig tidsutdrägt, genom en dubbel remittering samt förebygga en möjlig collision emellan den redogörande och granskande myndigheten, enär det i annat fall kunde inträffa, att särskildta Memorial i samma ämne på en gång inkomme till Ridderskapet och Adeln ifrån RiddarhusDirectionen och RiddarhusUtskottet; och har nämnde motion blifvit understödd af Herr vort Hartmansdorff, August, hvilken uti ett särskildt afgifvet och till Utskottet jemväl remitteradt yttrande förmält, det han, så mycket hellre instämde i Herr von Hohenhausens berörde åsigt, sorn den stöde i fullkomlig öfverensstämmelse med de stadganden, hvilka gälla för communicationer emellan Rikets Ständer och deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, hvilka icke omedelbarligen utan endast genom Stats och BancoUtskotten, få vända sig till Rikets Ständer.
I anledning häraf får Utskottet yttra, att då de skäl, hvilka sålunda blifvit framställda för bifall till motionen synas vara väl grundade, och den anstalt Herr von Hohenhausen föreslagit tillika Öfverensstämmer med hvad redan, i afseende på ett särskildt fall, uti 5i §, RiddarhusOrdningen finnes föreskrifvet, rörande godkännandet af prsestanda för sökt introductiott under Riksdag, hvilket godkännande bör af Rid - Den 16 November f. m. darhmDirectionen tillkännagifvas i Riddarhusutskott, sorn åter anmäler sådant hos Ridderskapet och Adeln, Utskottet anser sig böra tillstyrka antagandet af ofvanberörde förslag, och att, i följd deraf, ett derefter lämpadt stadgande må i en särskild §. under N:o 16 införas vid slutet af första Afdelningen ntaf den för RiddarhusDireetionen föreslagne instruction, så lydande:
Den Berättelse, som enligt hvad förr varit vanligt, alltid bör af RiddarhusDireetionen vid början af hvarje Riksdag till Ridderskapet och Adeln aflemna s, öfver hvad vid Riddarhus- och St if t s
Ä render nes förvaltning sedan sisla Riksdag sig tilldragit, äfvensom
Directionens memorialer i andra 'ämnen , hvarom Directionen önskar antingen, att Ridderskapet och Adeln underrätta, eller att dess förordnande, i ett eller annat afseende inhämta, skola af Directionen ingtfvas lill RicldarhusUlskottet, som derefter insänder samma Betänkande eller Memorialer till Ridderskapet och Adeliij åtföljde af Utskottets Utlåtande deröfver, Hvarjemte Riddarhusutskott, till vinnande af mera tydlighet, hemställer, att orden i 12 § 1 Art. af nämnde instruction, att till Ridderfhapet och Adeln inkomma, må förändras till: ait genom RiddarhusUtfhottet må till Ridderfkapet och Adeln inkomma; hvilket allt till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vörd - Bil. till fiidd. o. Ad.
Pr. Xs Band. 4 SO Dtn l6 Novånbtr f, m. samt öfverlemnas. Stockholm den 8 November i8a3.
På RiddarhusUtskottets rägnar, C. G.
Herr Cederschjöld, Pehr GuftaJ: 1 Riddarhusets Archiv lär förvaras 2 seklers RiksdagsProtocoll och Handlingar, hvilka naturligtvis utgöra de tillförlitligaste urkunder och den rikaste källa för Svenska Folkets Historia.
Jag anhåller derföre, att jag, eller hvilken annan som hälst, måtte få uppgräfva dessa dyrbara skatter, och på egen bekostnad af trycket utgifva hvad som kan anses vigtigast, så väl af Ståndets Pleni-Protocoller som andra Handlingar, efter eget godtfinnande, antingen till deras utförliga innehåll eller uti sammandrag.
Denna rättighet anhåller jag måtte få sträcka sig äfven till de förseglade och hemliga handlingar, för hvilkas allmängörande Tryckfrihetslagen icke lägger något särskildt hinder.
Dtn 17 Jfovtmhtr f, ra.
(M Bilagor tillPleniProtocoIIet ford 17 November, Herr Reutersvärd, Pehr Adami Vid det betänkande som från BancoUtskottet inkommit, rörande BancoDiscontStyrelsens sammansättning, och det reglementariska för samma DiscontVerks förvaltning, tager jag mig friheten vördsamligen göra följande anmärkningar och tillägg.
Om denna låneinrättning skall uppfylla sin rätta bestämmelse och medföra den påräknade allmänna nytta och fördel, så väl för BancoVerket som för hvarje lånsökande, torde, till vinnande häraf, mera bestämda reglor och föreskrifter för dess Direction erfordras, vid beviljandet af nya lån, än de hitintills gällande, hvilka, enligt min tanka, äro ganska ofullständiga och på intet sätt svarande mot Allmänhetens önskningar.
De skäl som blifvit anförde, att DiscontStyrelsen bör vara en OpinionsDomstol, lemnar jag derhän.
Till känbara förluster för Discont Verket, har dock erfarenheten visat hurn falsk denna opinion, under förra Styrelsen, någon gång varit vid beviljandet af lån, §2 D*n 17 Novtmber f, m. äfven då personer vid Verket påtecknat sina namn som Commissionairer.
Någon granskning öfver förfarandet vid nya låns beviljande eller • afslåendej torde derföre af allmänna rösten påkallas.
Utom det att jag i hufvudsaken förenar mig med Herr Nilsson uti hvad han i sin re, servation anfört, får jag, hvad lörsta punkten af densamma angar, göra ytterligare tillägg.
Herr Nilsson säger nefriligen; Att låneansokningarne böret bifallas eller afslds i samma ordning de blifvit anmälde, och att turen ej bör försvinna genom anmärkningar emot lån documentet, i fall det ]ulljiåndigt återkommer. lietta välgrundade förslag * torde säkrast kunna verkställas på det sätt, att Kamereraren, till hvilken lånedÖcumentérne vanligen aflemna», så väl å de samma som å en dertill inrättad lista, genast tecknar ordningsnummer, hvarefter de sedan böra föredragas % och hvilken numererjng äfven bör ske, i låntagarnes eller deras ombuds närvaro, såsom öfligt varit vid låndoouinenters aflemnande till erhållande af Banco- eller Fastighetslån.
Denna controll anser jag hädanefter blifva så mycket nödvändigare, som bela lånefonden, då räntan nu kommer att nedsättas, enligt Heres förmodan snart torde blifva medtagen, på det hvarje lånsökandes rätt oförkränkt måtte iakttagas.
Härefter torde äfven blifva nödigt, att alla, för hvarje vecka inkomna nya låndocumenter, innan de föredragas, ordentligen antecknas i ett dertill inrättadt diarium, på det sätt; att så Yäl länsö - I>en l?
' NaPember f. tiz.
53 kare som Borgersman, columnvis, införas till siria titlar, aldre egna lån, cautioner och embetsbevis, samt i en särskild cölumn, deras efterliggande äldre egna lån.
I sista columnen införas skälen till lånens afsiåehdé, utaf den föredragande, hvilka äfvenledes påtecknas anmälningssedeln.
Hvad åter sjelfva föredragningen beträffar, anser jag, att ingen utom DirecttoHdris verkliga Ledamöter, bör tillåtas vara närvarande, och att fördenskull, en utaf Banco-Commisfariernö såsom ständig
Ledamot kan föredraga, i likhet med hvad öfrigt är uti öfrige Embetsverk, der aldrig Kamererare eller Secreterare äro föredragande, så att andre, till betjeningen hörande personer, som vanligen äro Coinmissionairer för en mängd lånsÖkande, med sin influance och 0 förord ej må kunna directe eller indirecte verka till förmån mera för den ena an den andra.
Directidrien dock anse oundgängligt, att någre af dess betjening i och för deras tjenstebefattning måste vara närvarande, böra dessa Herrar, i sådant'fall vara förpliktade, att icke åtaga sig comrnissioner för någon.
Till mera rättvisas befrämjande, och på det en commissionairs namn ej måtte lättare befordra lån piera för den ena än den andra, anser jag nödigt att detsamma påtecknas, först vid lånets utbekommande och en pollett med ordningsnummer af Kamereraren afgifves vid låndocumentéts inlemnande.
För att ännu mer bestyrka felaktigheten i den nu gängse proce - Dm 17 Jftvmlir f m. durén, får jag äran anföra, att å de tryckta re; versalerna står:
Assignationen är uttagen af undertecknad, som inlemnat Idnedocmnenterne, och år för deras riktighet ansvarig; hvilket intyg, hvad assignationen angår, dock är falskt, helst denna assignation utbekommes först 4 dagar ”efter lånedocumentets inlemnande, när lånet beviljas, och eljest aldrig.
Slutligen får jag äran tillägga, att jag an. ser det öfver- eller straffräntan bör, efter erhållen uträkning, bokföras och insättas i luckan, i likhet med alla andra inbetalningar och in. sättningar, samt attest deröfver meddelas.
Jag inser åtminstone ej något skäl, hvarföre icke så bör ske, ledande till mera säkerhet och controll å ömse sidor.
Detta allt underställer jag dock mera sak. kunnige Herrars pröfning, och anhåller att Herr Grefve von Schwerin, såsom BancoDiscontens nuvarande Ordförande, benäget täck: tes yttra sig häröfver, samt i händelse dessa anmärkningar och tillägg ej med giltiga skäl vederläggas, det jag icke förmodar, Betänkandet måtte blifva återremitteradt, åtföljdt af de. •amma, N;o 2.
Herr Liljejirålei Guftaf:
Närvarande ämne år ett vigtigt föremål för Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Det Den IJ November f, m. giller torde hända mångå Famillers välfärd, Vid Riksdagens berjan inkoinmo hundradetals motioner, som alla beskrefvo och bevittnade allmänna förlägenheten i landet.
Våra Landshöfdingars EmbetsBerättelser gåfvo ej allmänna rösten någon demantie. tvertom bestyrkte den.
Ropet har väl litet tystnat, ty motionstiden är längesedan förfluten ; men förlägenheten, nöden och orsakerne dertill åro qvar.
De Representanter , som, efter slutad Riksdag återkomma till sine hemorter, torde nog få höra den åter upprepas i Landsorterne, gifve Gud icke med klander, att man föga uträttat till lindring af denne förlägenhet.
Den tid har varit då Diskonter voro verkelige AssistanceContoir och välgörande anstalter för landet i allmänhet.
Facila betalningsvilkor lättade rörelsen, ty mången gång njöt man omsåttningsförrnonen med till och med ,x?:dels afbetalning å Capitalet.
Och hvilken var följ. den’af dessa förmonliga återbetalningsvillkor, jo, ökad industri och arbetsdrift, många jooo:de tunneland jords uppodling, nya hemmans och torp» uppbyggande, mossars och kärrs utdikning och förvandling till gagnelig äng eller åker, ja följden blef den öfverproduction, som alltid i sig sjelf år en stor Försynens välsignelse; men sorn uii ett land, sådant sorn vårt i synnerhet, medför vanpris å sjelfve productionen, och sedan vanpris å egendomar.
Orsakerne till förlägenheten och hvarför® så många blifvit conjuncturens offer i vårt Fädernesland, åro nog kånde.
Flere blifva det ännu, om man ej lyssnar till nödropet och ej 56
Den 17 November f. m. räcker en hjelpsam hand åt den som år på väg att falla FilialDisconternes indragning, förstörde mångas välfärd, och illa var derjemte att be^- talningsviilkoren uti nu varande Banco - Discont, just i detsamma försvårades.
^:dei hvart halft år af primitiva lånet, år allt för hardt vilkor för något hvar, men i synnerhet för landt mannen, som får sin produetion illa betald, eller har den liggande sig till last, och omhan omsider får den sälja, ej får mer |n en gång om året det ringa motsvarande penning-beloppet betaldt.
Jag ser då ingen annan utväg, ån att nedsätta omsätiningssunim m till en jouledel efter primitiva lånets storlek, i stället för den i Utskottets Betänkande, på anförde grunder; föreslagne jldel, hvarje halft år.
Sker ej detta, år föga gjordt tiil gåldbundnes räddning.
Man torde invända, fonden är för liten till detta ändamål.
Jag svarar, skall man antingen göra det till en möjlighet för så många tusende gäldbundne och dock redlige menniskor, att rådda sig ifrån undergång , eller med bibehållande af strängare Vilkor, inleda nya låntagare att äfven falla i sinom tid.
Jag tvekar ej i valet; jag tror det land mår bäst, som har minsta mängden af olycks. offer.
Torde handa, att dessa facilare vilkor, framlockade capitaler, sorn möjeligen kunna finnas, att desse antingen användas till lån åt redligt folk, eller till billiga egendomsköp; hvarigenom Disconterne skulle allt mindre och mindre anlitas.
Jag öfverlemnar nu dessa tankar till HÖglofl.
Ridderskapets och Adelns ömaste bedömande och torde under discussionen få vire yttra mig i det vigtiga ämnet.
Jag år säker
Den 17 November e, m, 57 att lyckligare talare ån jag yttra sig oell jag lern-- nar gerna ordet åt den högre upplysningen och förtjensten.
Bilagor’ till PleniProtocolIet för d, 17 November, eftermiddagen* N;0 1, Sfiirmågtigstee Allernådigste Konung!
Sedan Ridderskapet och Adeln vid nu påstående
Riksdag efter inhämtade tillförlitlige upplysningar, kommit i erfarenhet deraf, att den Capitntions-afgift, utaf 2 4 sk.
Banco för hvarje Adelig mansperson, som erlåggcr
Bevillning för förmögenhet eller njuter lön, hvilken Ridderskapet och Adeln vid i8i5 års Riksdag sig åtagit, att utgå till och med år 1821 och om hvars uppbärande Eder Kongl. Majt under den 51 Augusti 1815 låtit utfärda nådig kungörelse, icke varit tillräcklig för betalandet §f de skul - 58 Dan ly Navamiar t m der, hvilka RiddarhusCassan sig åsamkat, dels genom verkställde betydligare reparationer å Riddarhuset, dels ock genom serskildt inträffade oförutsedde förluster; samt Ridderskapet och Adeln af sådan anledning, och till befrämjande af dessa skulders sluteliga godtgörande beslutit, att berörde Capitationsafgift må, ifrån nästa års början intill slutet af det år, då nästa Riksdag upphör, utgå till fördubbladt belopp, eller i likhet med hvad samma afgift för år 1816 utgjorde, med En Riksdaler Banco för hvarje Adelig mansperson, som erlågger Bevillning för lön eller förmögenhet; hvarvid Ridderskapet och Adeln tillika ansett alt, med debiteringen och uppbörden af denna capitationsafgift borde förhållas på enahanda sått som Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 3o September 181a i afseende på af Ridderskapet cch Adeln då åtagne capitationsafgift föreskrifvit; så har Ridderskapet och Adeln, med underdånig anmälan härom skolat hos Eder Kongl. Maj;t underdånigst anhålla, det Eder Kongl. Maj:t täcktes örn detta Ridderskapets och Adelns beslut
Nådig kungörelse utfärda till vederbörandes underrättelse.
I öfrigt och då Ridderskapet och Adeln inhämtat, att capitationsafgiften för de Officerare af Adeln, hvilka tillhöra de i Landsorterne förlagde Regementen, och hvilken afgift af Regementsskrifvaren uppbåres, icke alltid af denne sednare blifvit i föreskrifven ordnfng redovisad, åfveusom att i allmänhet en närmare controll vore af nöden, i afseende derpå, att fonden Den 17 Nertmber * m. verkeligen erhölle hvad som under namn af capitationsafgift i Länen utgår; har Ridderskapet och Adeln ansett sig böra hos Eder Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, dels att Eder Kgl. Maj;t i nåder täcktes anbefalla samtelige Dess Befallningshafvande, att låta hvarje år uti LandsContoiret upprätta ett sammandrag af capitationsredogörelserne för Lånet, innehållande i korthet uppgift på de personer till namn och .caracter, hvilka erlagt capitationsafgiften, hvilket sammandrag sedermera borde i Lånets allmänna Kungörelser införas, med anmaning till vederbörande, hvilka saknade deras namn å denna förteckning och likväl visste sig hafva afgiften erlagt, att sådant i LandsContoiret till rättelse anmäla, hvarjemte ett exemplar af samma förteckning alltid borde af Eder Kongl. Maj.ts Befallningshafvande insändas till RiddarhusDirectionen, dels ock att samtelige RegementsCheferne måtte i nåder erinras, att vaka deröfver det
Regementsskrifvaren inom råtter tid lefvererar och redovisar den capitations uppbörd han emottagit.
Ridderskapet och Adeln framhärdar &c. Scc N:o 2.
Stormågtigste Allernådigste Konung!
Sedan öfverStåthållaren, Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande samt RegementsCheferne genom Kongl. Brefvet den 31 Augusti 1762 fått sig ålagdt, att till RiddarhusDirectionen aflemna 6o Deri \j November m. uppgift på de af Adel å Svärdssidan hvilka blifva födde och döde, har genom Kongl. Circulaire
Brefvet till samtelige Consistorierne i Riket af den 4 Julii 1770 serskildt blifvit förordnadt, att Presterskapet i Ståderne och på lan - det skall till Stiftes Consistorium ingifva årliga förteckningar på Adelige födde, vigde och döde, så på mans- som qvinnosidan, hvilka förteckningar sedermera böra af Consistorierna till RiddarhusDirectionen insändas: och som Ridderskapet och Adeln, uppå derom gjord hemställan, funnit de underrättelser RiddarhusDirectionen på sist omförmålte sätt , erhålla om sila de inom Ridderskapet och Adeln timade förändringar, i afseende på födelser, giftermål och dödsfall, vara i den nion fullståndige, att vidare iagttagande af Kongl, Brefvet den 3i Augusti 1762 icke synés vara af nöden; får till Eder Kongl. Maj;t Ridderskapet och Adeln i underdånighet hemställa örn icke Eder Kongl. Maj;t skulle täckas nämnde Kongl. Bref till all kraft och verkan upphäfva; men som det i en fram-, tid torde blifva ganska svårt om icke omöjligt, att, enär Adeliga värdigheten uti de sedan år j 80g adlade Åtter, bör till följd af inträffade dödsfall elier af annan orsak öfvergå från den äldsta till någon annan gren inom slägten , af Genealogierna öfver berörde Åtter kunna inhämta upplysning, hvilken person må vara berättigad, att i den Adeliga ^värdigheten inträda, derest icke desse Adelige Atters Stamfaders och, efter honom, dea persons, hvilken den Adeliga värdigheten sednast innehaft, alla söner varda å Gtmealogierne antecknade; och då ifrågavarande Bin 17 TSfbvmibcr e, m. 61 Adelsmäils döttrar, såsom enligt Författningar ne beråttide att i Wadstena Adeliga Jungfrustift inskrifvas, jemväl böra vara vid Riddarhuset kände, har Ridderskapet och Adeln ansett sig böra hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Rikets Consistorier kunde i nåder anbefallas, att förståndiga det under dem lydande Presterskap, att, å förberörde genealogiske förteckningar, utom hvad redan år föreskrifvet, åfven upptaga omförmålde Adelsmäns alla barn.
Ridderskapet oell Adeln framhärdar &, &L. N:o 3.
Ibland de årender, som tillhöra Riksens Ständers handläggning, år förslaget i afseende på grunderne för en allmän fattigvård, hvaröfver de sammansatte Lag- och OeconomieUtskotten, medelst ett sednare Betänkande, otvifvelagtigt ett af de vigtigare, och, till sina framtida följder, af större betydlighet, ån detta ärende torde i allmänhet anses: och, utan att ingå i pröfning och omdöme af detaillerne, af hvad Utskotten framställt, inskränker jag mig blott, till anmärkning, vid hufvudgrunderna, som till antagande föreslås.
Hufvudprinciperne har förekommit mig vara, att en allmän fattigvård , skulle till allmänt understöd omfatta, ej allenast gamla och orksrösa personer samt fader- och moderlöse fattige barn, hvilkas understödjande är utom ali fråga, utan äfven, alla barn, under Den 17 November e. m. femton års ålder, som föräldrarne antingen alldeles icke, eller blott till någon del, mägtade underhålla, äfvensom, icke fullt arbetsföra personer, samt att bidragen dertill borde utgöras efter Bevillningsgrunderne, der frivillig öfverenskommelse derom ej kunde träffas; men utsträckningen af förbindelserne, i desse sednare afseenden, skall likväl otvifvelagtigt blifva en af de mest tryckande tyngder för de skattskyldige, utan att af nödvändigheten påkallas.
Om det skulle blifva stadgadt, att fattige föräldrar och mödrar till oågta barn, fingo till uppfostran och understöd, på Socknarnes bekostnad,öfverlemna sina barn till 15 års ålder, äfven då de till någon del kunde bidraga till deras underhåll, skulle gränslösa förbindelser, till uppfostran och underhåll för Socknarne uppstå, och lättjan hos en del föräldrar och mödrar till oägta barn, intaga den arbetsamhets rum som nödvändigheten nu påkallar, då de åtminstone måste bidraga till deras barns underhåll, äfvensom om de, hvilka icke äro fullt arbetsföre, äfven skulle underhål* las, detta skulle föranleda till allmännare anmälan af bråckligheter af dem som hellre föddes af andra, än genom eget arbete.
England framställer ett varnande exempel emot så beskaffade fattigvårdsanstalten der, i följd deraf, en betydlig del af nationen, måste födas på den andras bekostnad, utgörande dessa förbindelser, en, för denna nation mäst tryckande beskattning; men om den föreslagne allmänna fattigvården är skadlig, både i moraliskt och oeconomiskt afseende, såsom understödjande lättjan och förhindrande arbetsamheten, torde den åf - Den 17 November e. m. yen i sin tillämpning blifva det i financiel afseende, då, vid saknad af frivillig öfverenskommelse, Landshöfdingen skulle äga att föreskrifva deltagande i kostnaderne efter Bevillningsgrunderne, hvaraf följer, att de i penningar kunde afFordras.
Erfarenheten, denna säkra ledare, har likväl redan besannat, att förlägenhet i allmänhet på landet och inskränkning i penningerörelsen, derstädes oafbrutit tilltagit allt sedan 1812 års
Riksdag och hämtat orsakerne dertill ifrån då vidtagne beslut, att åtskillige hemmansförbindelser, som förut bestriddes genom landets producter, såsom Soldatbeklådnad, Soldatens underhåll på möten, Salpeters anskaffande m. m. skulle med penningar godtgöras; och skulle nu derjemte föreskrifvas, att afgifter till allmän fattigvård, äfven kunde affordras i penningar efter Bevillningsgrunderne, skulle en, derigenom uppkommen ny obestämd afgift för Landtmannen, kanske betydligare ån någon annan öka hans förlägenhet med ökade utgifter i penningar, då nu, deremot, bidrag i egna producter om ock, till lika värde, åro för honom mindre kånbara att utgifva i samma ändamål; varande försigtighetens fordran att, så vidt möjligt år, låta landets bidrag utgöras i landets producter och varsamt fondra utsträckning af allmänna utgifter och penningebidrag, då allmänna hushållsanstalterne icke lättar penningetillgångarne för Landsorterne, genom säker afsättning af Landtproducter, efter deras värde.
Då under flera års goda skördar och låga pris på lifsmedel, man ägt de sist förflutna åren, den tillfredsställelse att äfven på landet, tiggeri nå - 6 4 Den 17 November t, m. stan upphört, vore det högst betänkligt att, till ett bestämdt allmänt betungande, befrämja en anstalt, som behof vet icke aftvingar, och som, i sin tillämpning, skulla föranleda till oberäkneliga stridigheter inom Socknarne, särdeles då Socknars förbindelser sig emellan, i afseende på inflyttande personer, äro i Författningar icke så bestämde som vara borde, och för emottagande af obehörige inflyttande, Socknarne icke äro betryggade, sorn likväl på deras medgifvande vid Mantalsskrifningarne, borde få ankomma; eå anser jag för min del, med hänsigt till hvad förenåmndt är, betänkligt att tillstyrka bifall till Utskottens förslag, särdeles då oeconomiska och Policeförfattningar, som dermed borde stå i sammanhang, saknas, och hemställer jag vördsammeligen, om icke lämpligt vore, i öfverensstämmelse med hvad Herr Ribbing, i dess Betänkandet bifogade yttrande tillstyrkt, att, med förklarande af Riksens Ständers underdåniga erkänsla för de af Kongl. Majrt vidtagne nådiga åtgärder, till uppfyllande af Riksens Ständers vid föregående Riksdagar yttrade Önskningar, i afseende på detta ärende, Riksens Ständer, i betraktande af de särskildta locala förhållanden, i afseende på fattigvården i olika provincer , hvarom de af handlingarne inhämtadt upplysning, samt de betänkliga följder som synas sig förete, vid tillämpningen af de hufvudgrutider Betänkandet innehåller, Riksens Ständer med afslag af Betänkandet funne sig föranlåtne yttra den underdåniga önskan \ att någon förändring i nu gällande Författningar, Ven 17 November e. tn, i afseende på fattigvård, icke måtte i nåder fceslutas.
Bilaga lill Ploni-Frotocollel för d. 20 November, efter midda gen.
N:o 1. tlerr Munck af Rosenschjéld5 Eberhard \
Förevarande vigtiga åmne innefattar 2:ne Frågor, den första; om OpinionsNåmnden år en felaktig inrättning; den andra: om den i sådant fall bör afskaffas.
Hvad den första frågan angår, så har onek. ligen Konungens proposition på ett klart och bindande sått ådagalagt, att den förträffliga idde, som vid författandet af 1803 års Constitution, legat till grund för inrättandet af Opi BU, till Ridd, o. Ad, Pr. X, Band. 5. 66