Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Säkerligen väckes eder förundran öfver denna teckning, som beklageligen är med sanna förhållandet öfverensstämmande, och, mine Herrar! jag vädjar till eder deltagande känsla, hvaraf jag ock förväntar det kraftiga tillstyrkande, att af Statens medel måtte göras så tillräckligt anslag, att Konungen må sättas i tillfälle att kunna besörja om Gottlands försvar och de ditcommenderade Officerares anständiga aflöning, efter hvad Hans Maj:t i sin vishet finnér lämpeligt. 410 Den 16 Maji.
De fleste af detta värda Riksstånd äro sjelfve krigare, och alle här församlade hoppas jag vara rättskaffens Riddersman.
Jag vågar derföre uppmana och äfven förvänta ett mera ömt deltagande i denna Råga, än det hvarmed eljest vanligen sådana ämnen behandlas, som angå föga i allmänhet kände aflägsna Provincer, i synnerhet då jag, på min Riddersmanna ära och tro, kan försäkra, att, efter min öfvertygelse, Gottland hör anses såsom en Juvel i vår Konungs Krona samt näst Skåne och östergötland för den tredje Province i ordning, i alla afseenden, blott man rätteligen uppmuntrar och begagnar de fördelar naturen derstädes nederlagt, hvadan denna förtjenar kraftigare uppoffringar af Staten, än den hittills rönt, hvartill ock bör komma i öfvervägande det stora skäl, att försvaret för Gottland icke ensamt är gagneligt för detta Land, utan jemväl är en politisk nödvändighet för hela Riket, emedan, såsom jag redan haft äran omnämna, Gottland är en vigtig förmur för södra delen af Riket, och visserligen, vid uppkommande krig, kan vara att befara, det den, i anseende till sitt läge, ådrager sig Fiendens uppmärksamhet, för att derifrån kunna med lätthet göra en invasion i vårt eget Fädernesland, hvilket ock troligen var afsiglen med Ryska Expeditionen år 1808.
Jag tror vid detta tillfälle, då jag, såsom alltid, ifrar för Gottlands väl och lemnar detta Land och Innebyggare detta loford, som är en följd af min mångåriga erfarenhet derstädes, mig
411 också böra upplysa dera* hvilka sådant förut icke känna, att jag hvarken är född Gottländning eller ämnar därstädes sluta mina dagar; så vida icke Försynen och Öfverheten behaga annorlunda mina lefnadsöden bestämma — icke eller har jag någon bosatt Slägtinge derstädes, så att mitt tal kan misstydas för egenkärlek eller egennyttiga afsigter.
Nej! såsom
Riddersman har jag icke kunnat förtiga sanningen på ett ställe, der den alltid med välbehag upptages, eller underlåta tala för ett undanskymdt Land, som föga kändt ibland Allmänheten härstädes, derföre inom detta Stånd saknar Förespråkare.
Riksdagsmannen af Allmogen i Södra delen af Gottland har väl i denna fråga vågat, efter åberopande af sina Committenters uppdrag, föreslå indragning eller förminskning af Officerarne vid Gottlands NationalBeväring, då, af dessa reducerades Löner, de qvarblifvandes kunde förstoras.
Men detta förslag synes mig vara ett foster af okunnighet, såsom det ock är en uppfinning blott af honom sjelf och tilläfventyrs några få anhängare, emedan jag deremot kan heligt försäkra, att tonen i allmänhet är på Gottland för Beväringen ganska god bland Allmogen, som nogsamt inser nyttan deraf; och att just derföre mångfaldiga yttrade särdeles bekymmer öfver ryktet om Beväringens indragning, men bifall deremot till andra Riksdagsmannens från Norra delen väckta Motion, och glädje, då min föresätta öfverresa skedde, hvarigenom de voro öfvertygade, att 412 Den 16 Maji.
Beväringen icke komme att sakna en nitisk Förespråkare; om förstbemälte Riksdagsman blefve föranlåten uppgifva sina så kallade Committenter, kan jag garantera derföre, att deras antal skall befinnas vara högst obetydligt, hellst de fleste nogsamt inse, dels att frågan, huru många Officerare böra till Gottland beordras, är ett Commandomål, sorn Kongl. Maj:t, efter eget godtfinnande, i Nåder bestämmer; dels alt, till befordran af det reglementariska bland en sådan Folkmängd, som utgör Gottlands NationalBeväring, nödvändigt måste vara en Capitaine, en Lieutenant och en Fändrik för hvarje Compagnie, samt trenne BataillonsCliefer, i synnerhet som i styrka hvarje Compagnie vida öfverstiger dem vid öfriga Arme'en, och hvarje Bataillon är ungefärligen dubbelt så stor, som ett vanligt Regemente; dels ock, att det varder en betydlig vinst för Gottland, ju flere Officerare derstädes vistas, blott de blifva anständigt aflönte, emedan denna aflöning, som förtäres på Ön, följagteligen stadnar hos Landtmannen, I anledning af dessa mina vördsamma anmärkningar, anhåller jag att StatsUtskottets Betänkande måtte återremitteras, då jag ock är öfvertyged, alt Utskottets Ledamöter skola deraf finna bevekelsegrunder till ett mera ömt behandlande af Gottlands BeväringsOfficerares billiga anspråk på tillräcklig belöning för den dem anbefallda Tjenstebefattning; varandes jag ock beredd, att, enär Utskottets ytterligare förklaring inkommer, omständeligare andraga hvad Den 16 Maji.
413 till vidare upplysning i ämnet kan tilläfventyrs anses nödigt.
Hans Excellencej Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorda Anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf; hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets, så väl den 11 sistledne Martii afgifna Betänkande angående regleringen af Hushållningen vid Strömsholms Kungsgård, samt der varande StuteriInrättning, sorn ock Utskottets, den 7 dennes meddelte samt den i3 i samma månad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af de hos samtelige RiksStånden vid Utskottets förra Betänkande gjorda Anmärkningar.
Herr Tersmeden, Pehr Reinhold:
Jag anhåller vördsamt, att, i anledning af Friherre Adelsvärds vid StatsUtskottets sednare Utlåtande bifogade särskilta mening, få yttra mina tankar, och jag hoppas, att Friherre Adelsvärd icke skall misstycka, om jag med honom icke kan dela lika mening.
Herr Tersmeden uppläste derefter föl Herr Friherre Adelsvärd har ansett sig pligtig, att vid mitt särskilta Anförande, rö - 414 Den 16 Maji. rande Strömsholms Stuteri, göra några pånvinnelser samt rätta åtskilliga misstag.
Af Herr Baronens Yttranden i dessa ämnen, föranlåtes jag till lika beskaffade åtgärder.
Herr Friherren anmärker: 1:0
Att af det Hö, 31,226 L:pd, hvilket för år 1817 bordt lefvereras, intet influtit, emedan Arrendatorerne, under förebärande af oförmögenhet, gjort underdåniga ansökningar örn befrielse ifrån Lefvererings-skyldigheten, hvarföre för detta qvantum Hö upptagne R:dr Banco 5,2o4 såsom för Stuteriet icke beräknade, böra afföras.
Jag får derå till svar lemna, att de med dessa Arrendatorer ingångne lagliga Contract äro till efterlefnad bindande, kunna deras innehafvare ock genom lagliga Medel förmås att dem uppfylla.
Efter alla dessa Contracters innehåll, måste Egendomens afkastning beräknas, utan afseende på tredsko eller försummelse ifrån Lefveranteurernes sida, och böra komma Inrättningen till godo, antingen med reda Penningar, eller genom Stuteriets utvidgning på en större scala. 2:0
Att hafran är för högt upptagen med 5 R:dr Banco Tunnan, och ej borde högre än till 4 beräknas, vill jag gerna medgifva, ehn - Den 16 Maji.
415 tu priset ej salla» uppstigit till Gay R:dr Banco.
En minskning af i3oy R:dr årligen förändrar ej i betydlig molm förhållandet på det hela, isynnerhet som mera än denna summa återvinnes endast genom 1 Sk. pr L:p:ds tillökning för värdet af det lågt beräknade höet. 3:o Ej eller om I2y3 R:dr afdragas årligen, af orsak att Stuteriets Beteshagar, inom hvilkas areala innehåll Impedimenta af Skog och stenbunden Mark äro upptagne, icke böra beräknas till högre afkastning, än 3o L:p:d hö per Tunnelandet, ehuru Herr Friherrens anförande, att gräset, vid deras öppnande till bete, ofta är en aln högt, vittnar om en verkelig bördighet.
Till försvar för min Calcul tjenar dock, att vid för-arrcnderandet af Kungsgårdens öfriga lägenheter af lika beskaffenhet med ifrågavarande, afgiften är bestämd till 40 L:p:d Hö och dessutom minst 8 Kappar Hafra per Tunneland, utan afdrag för Impedimenta.
Om äfven skulle antagas (ehuru det i sjelfva verket är oantagligt), att för de i första Momentet upptagne 31,226 L:p:d Hö i revenue påförde 52o4 R:dr skulle utan all vederkänsla utur räkning försvinna, jemte afräkning af de tvenne sednare poster; och derigenom Stuteriets årliga inkomst-summa stadna vid de af Herr Friherre Adelsvärd upptagne 38,io3 R:dr, kan jag dock ej dela Herr Barons öfvertygelse om de vundna resultat.
Att desse böra sökas i räkningarne, lärer vara obestrideligt, och de utvisa ingen annan årlig inkomst, än: 416 Den 16 Majit 1:0
För försålda Hästar R:dr 981.
2:0 samt för knappa 7 till Kgl.
Hofstallet, å 200 R:dr •— 1400.
R:dr 238i.
Stuteriets uppgifna
Häst-antal föranleder icke till någon förändring.
De 96 TJnghästarne, indelte i 4 Glassér, till 24 stycken om ‘ året, gifva ej annan inkomst, än att årligen lemna 10 till Stuteriets remontering, och 7 lefvererade till det Kongl. Stallet; de öfrige 7 måste så mycket mera vara inberäknade uti de för försålde Hästar utförda årligen 98* R:dr, sorn ingen annan Inkomstpost befinnes i räkning upptagen.
Det anmärkes för öfrigt, att om de betäckta Föhlstoen, beräknade på Stat till 86, men som ej sällan, enligt StuteriFöreståndarens uppgift, uppgått till emellan 90 oell 100, ej mera än 24 Fohl årligen skulle kunna påräknas, och således endast 1 Fohl efter 3 åt 4 Ston, vore hela Inrättningen att anse såsom ej uppfyllande ändamålet.
Emot hvad Herr Friherren anfört orri Stuteriets mindre fördelaktiga löcal och Höets Sämre beskaffenhet, talar en långlig tids erfarenhet, då det är kändt, att Stuterierne vid Strömsholm och Kungsöhr räkna deras tillvarelse alltifrån Konung Cari. XI:s tid.
Man skulle ej så länge envisats dermed, om ej anlägg - Den 16 Maji.
417 läggningen någon tid varit krönt med framgång, om ej Häst varit af erforderlig godhet.
Till det af mig nyttjade uttrycket, att nu varande
Styresman ej synes hafva lyckan för sig, må hvar och en lemna det afseende han behagar.
Den opartiske granskaren är deraf ej hindrad att draga slutföljder af förhållandet i det hela, samt af dess resultat, och han sammanbinder sina reflexioner med den sällan felslående Regeln, att, hvad man lägger sig vinn om, dermed har man lycka.
Om de öfrige hos en StuteriStyresman erforderlige egenskaper, förblifver jag alltid af skiljaktig öfvertygelse med Herr Friherren.
Jag anser kunskap i Ridkonsten vara en vacker talang, men af en StuteriDirecteur fordras förnämligast en grundlig kännedom af Hästars vård och behandling, efter olika kön och åldrar, en tillförlitlig insigt uti Yeterinair-vettenskapen och allt hvad som innefattar kännedomen af Hästars parning, förmåga, ärfteliga fel, sjukdomar och skötsel.
Stuteriet äger dessutom på Stat, Tjenstemän och Betjening, som hafva sig uppdragit att tillrida och tämja Hästar.
Sluteligen uppfyller jag en angenäm och vigtig skyldighet, då jag fredar den Kongl.
Comitéen, som haft befattning med Stuteriets Organisation, ifrån det densamma förolämpande omdöme, som kunde blifva en följd deraf, att Herr Friherren med egna tillägg orätt tolkat slutmeningen i mitt särskilta Yttrande, Ridd. o. Ad.
Prat. VI B.
I Afd. 53, 5/j. 413 Den i6 Majt. ty jag har icke sagt, att Comitens upplösning skulle hafva till följd.
Stuteriets förstöring; annat är att gifva föreskrifter; annat ar att dera verkställa.
Om beskaffenheten af de förra, vittnar hvars och ens af Comitens eget medvetande, vittnar Kongl. Majrts uti Nådiga Skrifvelser yttrade, utmäi’kta välbehag och gillande af Comite'ns åtgärder, samt äfvenledes Riksens Ständers StatsUtskotts bifall.
För min egen del har jag under 9 års tid haft hvarken möda eller kostnad ospard för att, genom lemnad uppmärksamhet till denna Inrättning, svara emot Konungens Höga förtroende och Medborgares väntan, hvilka äro de enda belöningar jag eftersträfvat.
De förberedande anstalterne äro af Commitlerade i det närmaste fullbordade.
Stuteriets åbyggnad är dels å nyo uppförd, dels reparerad, och äger erforderligt utrymme för Embetsmän, Betjening, Kreatur och Effecter.
Hö-tillgången är öfverflödig.
Sådana äro de anstalter Committerade vidtagit, och när härtill får läggas, att Staten genom den nya reglering i det närmaste redan njutit ersättning för de betydliga Förskotter, så förmodar jag, att Comitens bemödande icke lärer kunna misskännas.
Grefve Löwenhjelm, Gustaf:
Någon direct nytta eller effect för valet af Chef för Stuteriet, anser jag icke kunna följa af debatter i StatsUtskottet eller här på Riddarhuset.
Den 16 Maji. 419 I anledning af hvad Herr Tersmeden uti sitt Yttrande i Utskottet anfort, ämnade jag erinra, att en StuteriFöreståndare ej borde väljas efter lyckan.
Cardinal Mazarin valde väl derefter Ministrar och Generaler, men då StuteriChefer icke äga de vid dessa höga Befattningar fästade lysande förmåner, vore det ej rättvist att underkasta dem detta vanskeliga bedömningssätt.
Sedan nu Herr Tersmeden förklarat, att hvad man lägger sig vinn om, deruti lyckas man, så vill det så mycket säga, som att min gamla vän och ypperliga Stallmästare skulle vara liknöjd om uppfyllandet af sina pligter.
Emot förut fattade, obeviste Opinioner, yrkar jag ingen rätt hvarken å ena eller andra sidan, men i min tanka gifves i thy
Mål ingen annan rättvis Opinionsgrund i den undersökning och mönstring; och ehuru jag kunde misstänkas för partiskhet, tror jag mig icke äga någon deruti, att jag tryggt hänskjuter saken till en sådan undersökning, hellst en mönstring för några år sedan anställdes.
Den Embetsman, som var utsedd att förrätta den, reste genast utan förhud; mönstring hölls en half timma efter framkomsten, och det enda att anmärka, var att tvenne Hästar, som varit sjuke, befunnos magra, hvilket icke var betydligt, på ett så stort antal Hästar, hvaraf Stuteri-Inrättningen består.
Beräkningen af hvad en Häst kostar att uppföda, hör icke hafva inflytande på omdömet om Stuteriln - 420 Den 16 Maji. rättningen.
Den dag
Stuteriernes nytta bedömes efter den Remontering de åt Kongl. Stallet åstadkomma och efter priset på de Hästar dit lefvereras, den dagen, säger jag, måste alla Stuterierne reduceras.
Om än en Häst, af Stuteriet lefvererad, kostade till och med 10,000 R:dr, så vore det väl dyrt, men ändamålet vanns, att få en god Hästrace, och Inrättningen vore ändock nyttig.
Hvad åter angår den frågan huruvida Styresmannen för en Stuteriinrättning bör vara en snäll Stallmästare; så tror jag, att det icke allenast är nyttigt, utan ock ovilkorligen nödvändigt.
Okynne hos Beskällare dämpas ej förr än de få lydnad för menniskan, och det är besynnerligt, att se, huruledes förståndet hos de äldre
Djur-racerne utvecklar sig genom dressering och sedermera fortplantas på afveln.
Någon bättre Styresman än den närvarande, tror jag icke så lätt finnes, och det samma tänker jag, i afseende på Veterinairkonsten.
Han är väl ingen Professor deruti, men ibland profana i den Vettenskapen, är han utmärkt skicklig.
En annan nytta af att vid en Stuteriinrättning äga en snäll Stallmästare, är det goda tillfälle, som gifves, att på ett ställe, der så många Hästar finnas, få lära rida; då för öfrigt någon uppmuntran ej är lemnad åt denna konst, som är af vigt, så länge vi hafva Cavallen.
Jag slutar dermed, att beträffande Opinionen om Styresmannens lämplighet, refererar jag mig till resultatet af en skeende opartisk undersökning.
Den 16 Maji. 421 Herr Ribbingj Carl Gustafanförde skriftligen :
Då StatsUtskottet, uti sitt afgifna Betänkande af den 11 Martii 1818, föreslår, det Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: ”Det Kongl. Majit täcktes i ”Nåder förklara de Committerade till hushållningens reglerande på Strömsholm, dess Nådiga välbehag, för den verksamhet och det ”nit, de vid verkställigheten af det dem lem”nade uppdrag ådagalagt,” kan det ej annat än fästa hvar och ens uppmärksamhet, att ett sådant Betänkande åtföljes utaf det serskilta yttrande af en utaf Utskottets Medlemmar, med hvilken flere hade sig förenat, som innehöll att: ”Den Co”mite', hvaruti denna Utskottets värde Ledamot ”deltagit, nu nalkades sin upplösning och Stuteriet fruktansvärd! dess förstöring.”
Är det då endast en befarad
Stuteriets förstöring, som hlifver frugten af den verksamhet och det nit Kongl. Comitén ådagalagt under de 10 år den varit i activitet, så tyckes Riksens Ständers underdåniga anhållan hos Kongl. Majit, om
Dess betygande af Nådigt välbehag häröfver, ej vara särdeles passande.
Herr Öfverste Tersmeden, som oafbrutit under dessa 10 åren varit medlem af nyssnämnde Kongl.
Comité, bör visserligen noga känna Stuteriets tillstånd, men ogerna tror någon, som läst Kongl. Comitens underdåniga Berättelse af den 3i December 1817, på denna af honom anade förstöring; en Berättelse, hvilken äfven af Herr Öfverste Tersmeden är un - 422 Den 16 Maji, dertecknad, utan någon stridig mening af bo» nom dervid blifvit yttrad.
Ogerna också tror någon, att den omvårdnad och goda skötsel, hvartill Herr Öfverste Tersmeden sjelf varit ögonvittne, då honom var uppdragit, att mönstra Stuteriet, och hvarom han, uti ingifven Berättelse af den 2g November 1816, vitsordar, sedermera förminskats, utan att Kongl. Comiten dervid skulle fästat någon uppmärksamhet, och utan att Herr Öfverste Tersmeden sjelf till Protocollet någonsin anfört sådane klander emot Styresmannen på stället, som dem, hvarigenom han nu kastar skuggan af en mindre lycklig framgång på denna StuteriDirecteur, genom personaliteter, hvilka yttranden uti Kongl. Comiten torde hända varit mera på sitt ställe, men äro det så mycket mindre inför Riksens Ständer, som de endast kunna tjena att förvilla Allmänhetens Opinion, på bekostnad af den Embetsmannens reputation, sorn, i den ställning, han befinner sig, blott äger försvar uti sitt samvete, och medvetandet att hafva uppfyllt sina pligter.
Skulle nu Stuteriet vara nära sin förstöring, som Herr Öfverste Tersmedens yttrande bebådar, så måste likväl Kongl. Comiten, som ägt Kongl. Maj:ts fullkomliga förtroende, och som ingått uti de minsta detailler vid Stuteriets nya organisation, ensamt vållat Stuteriets undergång, sorn aldrig bör kunna läggas de vid Stuteriet lydande personer till last, vare sig Pirecteur eller någon annan.
Den 16 Maji. 423 Oagtadt Herr Öfverste Tersmedens Calcul, tror jag dock, att Stuteriet är i bättre stånd, än det varit på en längre tid, och hoppas kunna bevisa, den obetydliga skenbara inkomsten ej är något säkert tecken till Stuteriets ringa nytta.
Till en början ser hvar och en, som känner saken, att den ofvannämnde Calculen är origtig i så måtto, att deruti äro upptagne de 31,226 L:pd Hö, hvilka från 1817 års början skulle tillkommit, men ännu ej blifvit erlagde, utom den obetydliga del deraf, som GeneralMajoren m. m.
Herr Grefve Ridderstolpe aflemnat, hvilket gör ett afdrag af omkring 5,2o4 R:dr ; äfvensom att Beteshagarne till en del skogbeväxte och sanka, beräknas kunna gifva i behållning per Tunnland, 4° l^pd Hö, då troligen ej hälften någonsin skulle kunna erhållas med mindre, ätt dessa Marker blefve odlade m. m., härigenom minskas den uppgifne kostnaden närmare en femtedel.
Jag har från år 1799 till 1816 varit nära granne med denna Stuteri-inrättning, och tror mig med någon uppmärksamhet följt de förändringar den undergått.
Att likväl ett Stuteri ej gifver en inkomst, svarande emot kostnaden, är en så allmänt känd sak, att det väl icke erfordrats så, många bevis, som Herr Öfverste Tersmeden i sitt Yttrande anfört, för att finna, det Ströms - 424 Den 16 Maji. holms Egendom, om ock den lemnäs åt en Arrendator, som ej hade annat åliggande, än att begagna Egendomen, på sätt honom nyttigast syntes, kan gifva en mångdubbelt större inkomst, än nu; men det bar ju icke varit Riksens Ständers uppsåt, att på sådant sätt begagna Strömsholms Egendom, utan ändamålet var förmodligen, att, genom uppoffring af denna Egendom, inom Riket bibehålla en fortplantning af ädlare Häst-racer, äfvensom att bereda Kongl.
Maj:t en möjlighet, att för Dess årliga behof kunna erhålla imhemska Hästar.
Konung Carl XI, som säkerligen ej utan välberäknad nytta gjorde Penninge-uppoffringar, anslog likväl till underhållande af 235 äldre och yngre Hästar, ungefärligen samma antal, som nu finnes, ej allenast Strömsholms Kungsgård, utan äfven , utöfver hvad Herr Öfverste Tersmeden beräknat, Stuteriet nu kostar Staten, ytterligare Kungsörs Kungsgård samt årliga contanta penningar, till ett betydligt belopp.
Af kastningen torde då för tiden, ehuru mera kostnad användes, ej varit betydligare större, än nu, då man eftersinnar, att under de sednare åren, alla de gamla, till stor del otjenliga Hästarne, blifvit ersatte af nya, hvilka ej förr, än de sednare bägge åren, hunnit att betydligen verka till förökning af unga Hästarnas antal, hvilket nu tyckes vara ansenligt, då nära 80 unga Hingstar, och öfver 80 unga Ston finnas.
Den 16 Maji. 425 Denna tillgång på unga Hästar, som ännu ej hunnit förse Kongl. Hofstallet med Hästar, eller medgifva någon försäljning deraf, torde likväl med skäl hädanefter kunna påräknas dertill.
Imellertid har, det oagtadt, och fastän, genom ett års ovanlig rägnig väderlek, omkring 4° st- Hästar dogo, ändock öfverhufvud 21 st.
Hästar årligen från Stuteriet utgått, då 24 st. är det högsta, som efter plan, under lyckliga omständigheter, kunna påräknas.
Tillägges nu, att af Stuteriets Hästar 6 st.
Hingstar begagnas vid RidScholan i Upsala, och som Beskällare med nytta i Orten, samt den nytta Hästafveln i hela trakten af Strömsholm har af Stuteriet, då öfver 3oo främmande Ston, emot en obetydlig afgift, årligen blifvit derstädes betäckte, tror jag för min del, att det af Riksens Ständer dermed åsyftade ändamål, just nu, är närmare att uppfyllas, än man tyckes vilja inse, och att ingen till Kongl. Stallet lemnad
Häst kan anses kosta en Summa, som kan jemföras med deri uti Herr Öfverste Tersmedens Calcul högst orimliga, af 6,415 R:dr.
Ehuru Kongl. Comiten tyckes varit närmast om, att afgöra Arrendena vid Strömsholm ,. så att de ej med fog kunnat klandras af en dess egen Ledamot, och ehuru det af Kongl. Comiten tagne Arrangement med de i Landsorterna utsatte dyrbara Ryska Hingstar, tyckes lemna något öfrigt att önska, vågar jag dock ödmjukligen tillstyrka det af StatsUtskottet gjorda Förslag till den underdåniga 426
Den 16 Maji. anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes förklara dess Nådiga välbehag med Kongl.
Comite'ns nit och verksamhet.
Sluteligen får jag ödmjukast anhålla, att detta mitt yttrande må blifva meddelt de öfrige MedStånden, hvilka, utan att känna sammanhanget med Strömsholms Stuteri, lätteligen genom Herr Öfverste Tersmedens Memorial, uppgifne Calcul m. m. skulle möjligen kunna vilseföras i deras omdömen.
Herr Tersmeden och Grefve Löwenhjelm anliöllo äfven att deras anföranden mätte med de öfrige RiksStånden communiceras.
Uppå derefter af Hans Excellence, Herr Grefven och Landt Marskalken framställde serskilde Propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskoltets ifrågavarande tvenne Utlåtanden till alla delar gilla, hvarjemte Grefve Löwenhjelm samt Herrarne Tersmeden och Ribbing erhöllo Ridderskapets och Adelns tillåtelse alt sina anföranden med de öfrige RiksStånden communicera.
Då nu å nyo föredrogs StatsUtskoltets d. 7 dennes afgifne, samt den i3 derpå följde, på bordet lagde Irenne Memorial i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkanden:
Den 16 Maji. 427 Af den 5 sistledne Martil: 1:0 Angående Regleringen af Staten för Ulricsdals Kongl. Lustslott; Af den i3 sistledne April: 2:0 Öfver Comminister Bergegrens Motion om Löneförhöjning för Comininistrarne i Stockholm; Af den 18 sistledne Martil: 3.'o
Gemensamt med Lagutskottet, angående Lönförbättring för Häradsllöfdingarne; Fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden blifvit den 4» 11 oc^ 25 sistledne April bifallne af Ridderskapet och Adeln, Utskottets ifrågavarande Irenne Memorial endast borde läggas till handlingarne.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 7 dennes afgifne och den i3 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets den i3 sistledne April meddelte Betänkande, angående medels anslående för verkställde och hädanefter skeende reparationer å Operahuset, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär samma Betänkande redan blifvit af de öfrige Irenne RiksStånden bifallit, dervid för sin del nu mera låta bero.
428 Den i 6 Maji.