Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
32:dra punkten, ang:de pension för aflidne Rektorn Carl Fredr.
Vierecks %:ne efterlemnade döttrar.
Då det är så länge sedan Hr Vierecks verksamhet egde rum, så torde få andra ledamöter af detta ständ, än de som äro lika gamla med mig, hafva känt denne man eller erinra sig hans förtjenster.
Men denna omständighet 352 Den 22 April e. m. bör icke vara elt skäl att förbigå hans i falligdom efterlemnade döttrar.
På sätt moiionären anfört var Viereck den, som införde Pestalozzis undervisningsmethod i Sverige, och jag har i Slockholm hört honom föredraga denna method, då den var för våra landsmän i allmänhet obekant.
Den är nu mera föga begagnad sedan andra fullkomligare hafva utträngt henne.
Det hindrar icke alt hon på sin tid egde all förtjenst såsom innebärande ett belydligt framsteg.
Endast genom det ena framsteget efter det andra kommer menskligheten framåt och endast derigenom har man kunnat upnå den punkt, hvarest man nu befinner sig.
Utsk. har jemväl erkänt Vierecks förljenster, men finner betänkligt, att endast på grund deraf åt hans efterleranade tillstyrka pension af allmänna medel.
Hvad kan väl vara en bättre grund för pensious beviljande än en förtjenstfull verksamhet för det allmänna?
Jag känner icke någon bättre, och om ingen bättre kan upgifvas, så hoppas jag, att R. o. Ad. måtte bevilja den återremiss, hvarom jag anhåller.
Afven i denna fråga finner jag mig försatt uti den obehagliga ställningen, att nödgas bestrida den återremiss, som Hr von Hartmansdorff begärt.
Jag tror nemi. att om R.
St. anse sig böra lemna understöd åt förtjente mäns eflerlemnade enkor, så böra de åtminstone icke på grund af enskildte motioner utsträcka denna pensionering till deras barn, ty med samma skäl kunde man då äfven få deras barnbarn- och barnbarns barn på halsen.
Jag anhåller för min del om bifall till Retänk.
Jag skulle visst icke hafva vågat besvära R. o. Ad. med anhållan om återremiss å denna punkt, såvida jag icke af StalsUtsk:s ifrågavat:de Betänk, i flera föreg:de punkter hade funnit, att StatsUtsk. tillstyrkt pensioner för enkor och barn på skäl, i min tanka mindre talande, än i förevar:de fall.
Jag skulle fullkomligt gilla Hr von Troils sats att icke på grund af enskilda motionärers tillstyrkande bifalla pensioner sådana som denna, så vida sådant skulle antagas såsom princip, men då StatsUtskfrångått denna princip, vet jag icke något skäl att just utvälja de ifrågavande personerna (ill elt undantag.
Då man jemför t. ex. hvad som i 28:de punkten af samma Betänk, finnes omförmäldt, så har StatsUtsk. uti den punkten tillagt en pension åt en förtjent skollärares enka.
Han hade endast tjenat i 17 år.
Ser man på denna punkt, så hade Viereck tjenat i 36 år såsom skol-lärare och dessutom genom resor utomlands skaffat sig underrättelse om, och här infört Pestalozzis undervisningsmethod.
Jag anser honom derföre lika mycket berättigad till R.
St:rs åtanka, som någonsin den i 28:de punkten om förmälda personen, och pä dessa skäl anhåller jag om återremiss, på det att Rector Vierecks 50-åriga döttrar mätte komma i åtanka till erhållande af det ringa underhåll, som här blifvit föreslaget.
Afven jag erkänner den satsen såsom gif ven och klar, att pensioner icke böra åstadkommas genom enskildta motioner
Den 22 April e. m. 353 motioner för sädana personer, hvilka äro af vederbönde auktoriteter kända och sorn hålunda hos dem kanna göra sina billiga anspråk på ersättning för en långvarig tjenst gällande.
Detta är dock i allmänhet icke förhållandet med de kanske at samhället mest förtjente embetsman,, åldrige skollärare.
Dessa, isynnerhet de äldre, äro i allmänhet vanlottade och nästan vid hvarje Riksdag hafva vi haft åtskilliga sådana motioner, hvilket tillkännagifva alt man nödgas anlita R.
St. direkte för alt få pensioner åt sådana öfveråriga personer, äfvensom deras i fattigdom stadda öfveråriga enkor och harn.
Att, såsom en SlatsUlsk:s ledamot uttryckt sig, R.
St. skulle, i följd af en sådan barmhertighet, fä sådane personers barnbarn, barnbarns barn och barnbarns barnbarn på tinisen, tror jag just icke man behöfver frukta, emedan deruti icke ligger så mycken rimlighet, som den för mig åtminstone klara och tydliga åsigten, att sådane personer vanligen icke äro mycket hemma i ekonomiska omständigheter och derföre lemna de sina i knappa vilkor, och att Staten bör ersätta de njugga lefnadsvilkor, en sådan person under lifstiden haft, med en billig omvårdnad om hans efterlefvande enka och barn, helst då de hunnit 50 års ålder, såsom här.
Den ifrägavar:de personen har infört hos oss en ny undervisningsmelhod.
Ifan har tjenat såsom skollärare i 30 år.
Jag tror alt det bör gifva tillkänna mer än väl, att R. o. Ad. icke begår någon oförsigtighet eller lemnar något vådligt prejudicat, då Ståndet för honom gör eli undantag ifrån den princip, man eljest kunde anse böra tillämpas.
Om denna fråga rört en Mililär-tjensteman, hvilken tjenat i lika tid, så hade säkerligen R. o. Ad. beviljat en sådan anhållan, som den ifrågavar:de, hvarföre icke då äfven gifva en sådan gärd af rättvis välvilja åt den som tillkämpat sig sina lagrar på vetandets fredligare fäll ?
Jag anhåller om ålerremiss på Betänk., och tror alt man på dylika ålerremisser gör en vinst i rättvisa, som väl upväger det lilla obehaget ali äfven någon gång fä afslå ansökningar om pensioner för de pensionerades barnbarn och barnbarns barn.
Då SlatsUtsk i föregide 29:de punkt, äfven med anledn. af enskild motion tillstyrkt för frami.
Ofver-Direktören Wadströms dotter en pension af 200 R:dr, så anser jag för min del det hade varit lika mycket skål för SlatsUtsk. att för dessa döttrar efter den förljente Rektor Viereck tillstyrka, om icke mera, åtminstone.
200 R:dr för hvardera; och då fråga icke nu är om större summa, så är saken så billig, alt jag på detta skäl tillstyrker, att förevartde punkt måtte blifva återremitterad.
SlatsUtsk. har i denna punkt förfarit såsom man under våra tvedrägtstider yttrade, att motionen blifvit komplimenlerad och afslagen.
Men om förfarandet varit följdrigtigt af StalsUtsk., som i lieie andra mål gjort likaledes, så synes det mig vara följdrigtigt af R. o. Ad., då Ståndet på f. m. återremitterat en fråga, der man åsyftade anskaffa undervisning i lefvande språken, alt göra något för Rekfor Viereck, hvilken befrämjat undervisningen i dessa språk genom författande af flere i 6 H. 23 354 Den 22 April e. m. skolorna begagnade böcker.
Likaså har R. o. Ad. denna f. ra. återremitterat en punkt, der det var fråga om att skaffa undervisning i lärömethoder.
Hr Viereck har just infört en ny läromethod här i landet och sålunda deruti undervisat många personer på sin tid.
Det är således fullkomligt conseqvenl af R. o. Ad. att nu jemväl återremillera denna punkt, hvarom jag vördsamt anhåller.
Propos. till bifall å förevande punkt blef härefter framsläld och besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt då härvid ropades starka
Ja nu hafva varit öfvervägande. 33:dje punkten, ang:de 'pension för Här ads skrifvar en F. M. Sclhs enka; 34:de punkten, ang:de pension för Krono-länsmannen F. A.
Memsens enka; 3fete punkten, ang:de pension för Kommis sions-L andima tar en C. M.
Grönbergers enka; och 3(ide punkten, ang:de pension för Stadsläkaren P. J. Eckmans enka.
Dessa punkter blefvo af R o. Ad. bifallne. 37:de punkten, angule pension för Läraren vid Chalmerska slöjdskolan, Kemie-Adjunkten C. E. Ihjltén-Cavallii enka.
Jag medgifver visserligen all Hr HylténCavallius var en af våra yngre vetenskapsmän, som vid tidiga åtgick bort.
Han hade, hvad kanske mängden icke känner, ovanliga kunskaper och sökte sprida dem uti allt hvad på honom ankom.
Ilan dog hastigt och eflerlemnade enka med 3:ne små barn i aldra största fattigdom.
Jag hemställer om icke, då SlatsUtsk. tillstyrkt understöd för åtskilliga vetenskapsmäns i fattigdom sladda enkor, Adjunkten Hyltén Cavallii enkas tillstånd äfven kunda få behjertas, och jag vågar af denna anledn. hemställa om icke R. o. Ad. skulle behaga återremittera delta Betänk., på det att StatsCtsk. måtte komma i tillfälle att tillstyrka någon pension åt denna i fattigdom stadda enka.
Efter först till bifall och sedermera till återremiss å förevande punkt framstälde med blandade
Ja och Nej besvarade proposrr, blefvo dessa prnposrr förnyade och åter besvarade med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade att han ansåg den sednast till återremiss framstälda propos:n hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. 38:de punkten, ang:de pension för Medicine-Doktorn J. E. Åkermans enka; och 39:de punkten, avg:de de af U/sk. för enkor tillstyrkte pensioners åtnjutande endast så länge dessa personer förblifva i enkos land.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 40:de punkten, ang:de till Statsverket numera ingångne indragna Fjerdingsmans löner.
Deri 22 April e. m. 355 Lades till handlingarne.
4Irsla punkten, ang;du förhöjning af de ä allmänna indragningsstaten upförda 6 Professors-Emerite-löner vid Universitelerne; och 42:dra punkten, ang;de anslaget för spatimålsförhöjning under lönerne.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 43:dje punkten, ang:de den tabell, hvarå anslagen å Nionde Hufvudlileln blifvit uptagne.
St. att i st. f. de Ruslliållsafgifter och en per mille afgifter, som utgingo förut direkle till Wadstena krigsmanshuskassa, skulle dessa afgifter lill Statsverket indragas och ersättningen till kassorna på stat upföras.
Dock beslöto R.
St,, att så vidt dessa kassors
Direkt:ner anmälte att de inkomster, som på detta sätt indragits till Statsverket hade, om de fått till kassorna oförändradt ingå, upgått till betydligt högre belopp, än hvad R.
St. till kassorna såsom ersättning anvisat, så skulle R.
St. besluta en förhöjning lill anslagen för dessa kassor.
Nu är händelsen den, att Kassornes
Direktiner hafva omförmält alt de ifrågavarrde afgifterna under åren 1850, 1851 och 1852 skulle hafva öfversligit de inkomster, som kassorna ifrån Statsverket fått upbära såsom ersättning för de indragna afgifterna, och ali skilnaden för Wadstena krigsmanshus-kassa allena upgår till vid pass 18 å 19,000 R:dr årligen.
I följd deraf hafva R.
St. att förvänta en Nåd.
Propos. från K. M., hvilken kommer att, i öfverensstämmelse med R.
St:rs vid förra Riksdagen fattade beslut, göra en tillökning på denna Hufvudtitels tabell.
Beloppet hvartill denna förhöjning kommer att utgå, beror på pröfning af SlatsUtsk. i första hand och sedermera af R.
St.; men jag har ansett mig böra innan slutsummorna på denna titel blifvit framlagda, tillkännagifva att en sådan tillökning icke kan undvikas.
Med anledn. häraf hemslälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge förevande punkt icke f. n. erfordra annat beslut än att läggas till handlingarne.
Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 10 på aftonen.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 356
Måndagen den 24 April 1854.
Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 22 dennes, samt pleni-prot. för d. 23 sistl.
Ilplästes ett af Hr Brakel, Mauritz Gust., inlemnadt sålydande Mern.:
Af snart inträffande tjensteäligganden hindrad, får jag afsäga mig den plats i Ekon.Ulsk., till hvilken R. o. Ad:s Hrr Elektorer förl.
Lördag utsett mig.
I anledn. häraf blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att sammanträda lill val af en ledamot i Allm.
Besv. o. Ekon.Lisk. i st. f. Hr Brakel.
Ekon.Utskis d. 8 och 12 dennes på bordet lagda Betänk.
J\s 78, i fråga om anställande af undersökning af skol-lokalernes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande lill deras förbättring.
Hr Adelborg Anders Otto: Ekon.Utsk:s ledamöter hafva ganska rikligt insett nödvändigheten af att behjerta den motion, som blifvit i nu föredragne utlåt, behandlad, hvarföre Utsk. tillstyrkt R.
St., att hos K. M. i underd:het anhålla om vidtagande af vissa försigtighetsmått i afseende på skol-lokalers beskaffenhet.
Det är en utaf de egenheter, som i våra civiliserade samhällen icke så sällan förete sig, att man ofta med särdeles noggrannhet fäster sig vid smärre och på samhällets utveckling föga ingripande saker och förhållanden, men deremot hell och hållet förbiser en mängd vigtiga och för samhällets väl och förkofran högst nödvändiga omständigheter.
Så t. ex. uraktlåter man aldrig, innan en ångbåt skall gå till sjös, att noga undersöka dess beskaffenhet, att förskaffa sig sakkunniga personers intyg deruppå, att fartyget har en viss bärighet, en viss hållbarhet, så att det motsvarar det förtroende, man ämnar lemna detsamma, och att icke någon olycka genom begagnande af detta (ortskaffuingsnnedel kan till följd af dess felaktiga konstruktion förorsakas.
Samma försigtighet röjer sig jemväl i afseende å en mängd andra för menniskors nytta och beqvämlighet inrättade saker.
Husens eldstäder undersökas årligen; för åtskilliga praktiska yrkens bedrifvande äro vissa försighetsmått föreskrifna o. s. v. I afseende å helsovården är det en numera allmänt erkänd sanning, att densamma i hög grad befordras genom tillräcklig tillgång på frisk luft.
Man bygger nu mera utomlands icke ett enda bo - Den 24 April 357 »tingshus för allmän räkning, utan att man bestämmer vissa kubikfot luft för det antal individer, hvarje rum af detsamma är beräknadt att inrymma.
Vid upförande af thealrar, fängelser, kaserner, sjukhus m. m., har man å sednare lid äfven inom vårt land iakttagit en berömvärd noggrannhet i nämnde hänseende.
Men man har, förunderligt nog, ännu med för-biseende af det högst vigtiga inflytande, som skol-lokalens beskaffenhet utöfvar på lärjungarues, d^' blifvande raedborgarnes psykiska och fysiska utveckling, fortfarande lemnat de flesta af dessa lokaler uti ett i sanitärt hänseende Jfiögst bedröfligt skick.
Man later de allmänna undervisningsanstalternas lokaler vara så trånga, så osunda och så illa inredda som i helst.
Man låter enskildta personer inrätta pensions- och skolanslalter för barn af båda könen, ulan alt det ringaste fråga efter skolföreståndarnes egenskaper eller skol-lokalernas beskaffenhet.
En sådan uraktlåtenhet å det allmännas sida i afseende ä det upväxande slägtels värd kan icke försvaras eller urskuldas, och del är derföre med verklig tillfredsställelse jag ser, att man inom Utsk. varit ense om all söka bereda förbättring i denna väg.
De allmänna skol-lokalernas beskaffenhet har, man kan ej jäfva detta, på sednare tider dock i någon mon blifvit föremål för vederbörlig upmärksamhet, och man har här och der vid nya skolbyggnaders upförande, så vidt tillgångarne medgifvit, sökt att up fylla tidens fordringar på ljusa och rymliga samlingsrum.
Men i allmänhet slår det Gu’nås! ännu allt för illa till i detta hänseende.
I Stockholm har man t. ex. utrönt, ali i dess allmänna skol-lokaler per medium icke finnes tillgång på mera än SO å 120 kubikfot luft för hvarje skolbarn, och dervid har man ändå inberäknat den del af skolrummet, som under barnens vistande derstädes af deras kroppar upfylles, hvilket gör en betydlig förminskning i det kubikraålt luft, som hvarje barn åtnjuter.
Deremot har man, vid våra nya cellfängelse-byggnaders upförande, funnit skäligt, att i afseende å fångarnes helsovård iakttaga mera försigtighet och har dervid beräknat 1,000 å 1,100 kubikfot luft för hvarje fånge, Detta sednare utvisar att man nu mera kommit alt länka på den vigtiga medicin, som består uti frisk lufi, och med hvilken ensam betydliga kurer skulle kunna göras inom eli samhälle, hvars helsovård är af så usel och dålig beskaffenhet som vårt; men att man ej i rågadt och behöfligt mått vill bestå samma qvantum af denna för lifvet behöfliga vara åt sina egna barn, bevisar åter att eftertanken, sora vanligt, ej trängt mycket djupt in i ämnet.
Det är väl sant, att förhållandet med skol-lokalerna å landet kan vara något bättre, dels derföre, att de skolor, som der finnas, icke äro så talrikt besökta som i städerna, dels ock emedan skolrummen å landet vanligtvis ej äro med en sådan omsorg tilltäppta emot luftens inverkan, som skolsalarne i släderne, dock återstår äfven här ej obetydligt, som påkallar en högst behöflig upmärksamhet.
Uti skolrummen i släderne äro deremot om vintren alla fönster och dörrar noga tilltäppta och tillstängda, hvarjemte man i dessa tura plägar elda starkt, och följden häraf blifver naturligtvis, att den upiieltade luften, som icke genom någon luftvexlingsanstalt omsälles, 358 Den 24 April. blifver i högsta grad qvalmig och tryckande.
Det är ett factum, att sedan ett barn, som varit vandt att vistas och vårdas i höga, ljusa och luftiga rum, blifvit skickadt till någon af våra allmänna skolor och begagnat undervisningen derstädes endast under en tid af 7 eller 8 veckor, så förmårkes ofta, för alt nyttja en utmärkt läkares yttrande, alt ”hos barnet rosorna pä kinden blekna och all spänstighet i kroppskraft och lynne förslappas.”
Sådant kan väl understundom härleda sig från andra orsaker, såsom en öfverdrifven ansträngning vid läsningen o. s. v., men såsom ett i icke ringa main dertill bidragande skäl måste alltid skol-lokalens trånga och osund
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, och ehuru det ä mig bekant, att 2:ne MedSlånd, nemi.
Borgare- och BondeSltn, förmodligen till följd af bristande kännedom om verkliga förhållandet, redan afslagit delta Betänk., anhåller jag, att B. o. Ad. behagade detsamma bifalla, heldst en inbjudning till nämnde
Stånd kunde ilrån R. o. Ad. eller PresteSl., hvilket sednare bifallit Betänk., afgå, så att, ifall någotdera af de 2;ne förstnämnde Stånden antoge inbjudningen, hvilket skulle vara för mig i högsta grad tillfredsställande, . den underd. skrifvelsen blefve af 3 Stånd godkänd och dess aflålande således utgjorde R.
Men om äfven detta icke skulle inträffa, anser jag det vara Rikets första
Stånd värdigt att omhulda det upväxande slägtets utveckling och i denna vigliga fråga uttrycka en opinion, som icke lärer blifva utan inverkan på det allmänna tänkesättet i landet och derigenom bidraga till sakens framgång.
Det bifall, som jag nu tillstyrkt R. o. Ad. att lemna åt den föreslagna underd. skrifvelsen, sträcker sig likväl icke lill de sista raderna uti 2:dra punkten, hvari läses: ”samt att, i motsatt fall, förhållandet skall af skolstyrelsen till beifran hos vederbörande polismyndighet anmälas”, hvilka ord jag anser böra uteslutas, emedan polismyndighetens inblandning uti ifrågavar:de angelägenheter ej torde böra ifrågakomma.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtm:s Propos. å bifall till Betänk., med den förändring jag nu föreslagit.
Lika med Hr Adelborg nitälskar jag visserligen för det upväxande slägtets ändamålsenliga undervisning samt för tillvägabringande af sundhet i de allmänna skol-lokalernas beskaffenhet, men jag kan likväl icke inse nödvändigheten af att till K.
M. ingå med en underd. anhållan, det K.
M. måtte anbefalla, att ändamålsenliga luftvexlingsanslalter blifva i de allmänna skolornas lärosalar anhragta.
Att i en och annan skola, så väl i städerna som på landet, nödig luftvexling i skolrummen saknas, vill jag väl icke bestrida, men tror, att omsorgen om denna sak bör öfverlemnas åt de serskildta kommunerna sjelfva och deras skolstyrelser.
Jag minnes ganska väl, att då fråga först upstod om inrät- j tande af fasta skolor på landet, så väckte sådant mycket missnöje J hos församlingarne, ehuru de i allmänhet beqvämde sig lill alt up- I föra vackra och rymliga skolbyggnader.
Dessa skolhus äro i all- ; mänhet, så vidt jag vet, ganska ändamålsenliga och jag tror icke, beskaffenhet anses.
Den 24 April. 359 ali de barn, sorn derstädes åtnjuta undervisning, i allmänhet uti deras hem äro vanda vid någon bättre luftvexling.
Jag anser, såsom jag nyss antydde, det vara kommunernas både skyldighet och rättighet att förordna om skol-lokalernas beskaffenhet.
Skulle man, pä sätt här blifvit föreslaget, inblanda polismyndigheten i denna kommunala angelägenhet, så fruktar jag högeligen, alt det missnöje, som åläggandet att inrätta fasta skolor i en icke ringa del af landet tipväckl, än ytterligare skulle stegras, och likaså skulle det väcka mycken, och kanske ännu värre, missbelåtenhet, om polismakten finge sig ålagdt att hafva upsigt öfver de enskildla skolorna, hvilka helt och hållet äro grundade pä aftal mellan skolföreslåndarne och barnens föräldrar eller målsmän.
Jag kan således icke finna något skäl att besvära K.
M. med en underd. anhållan uti ifrågavar:de hänseende.
Jag är öfvertygad om, att de offentliga och kommunala myndigheter, nemi. konsistorier och skolstyrelser m m., hvilka hafva upsigt öfver det allmänna undervisningsverket, icke lärer underlåta att tillse, det sundhet och renlighet iakttagas i skolorna samt att för öfrigt ordning och skick derstädes vidmaklhålles
På grund af hvad jag nu i största korthet haft äran anföra, anhåller jag för min del, alt R. o. Ad. behagade afslå ifrågavande förslag till underd. skrifvelse, såsom olämpligt och obehöflig!.
Lika med den talare, som först i denna fråga sig yttrade, anhåller jag om bifall till ifrågavar:de Betänk., med uteslutande af de sista raderne uti 2:dra punkten.
Jag torde ej behöfva alt inför R. o. Ad. ingå i en vidlyftig utveckling af de många skäl, hvilka tala för vigten af skol-lokalernas hehöriga anordning, och det stora inflytande denna utöfvar på skolbarnens, så väl fysiska som moraliska utbildning; ty jag är öfvertygad, att numera ingen, åtminstone inom detta rum, nekar denna ovedersägliga sanning.
En af de första och enklaste satser i läran om lifvet, är den att tillräcklig tillgång på ren luft, duglig för andedrägten, och den deraf beroende blodberedningen, utgör ett nödvändigt vilkor för helsa och kraft; men det är derjemte ett lika säkert erfarenhetsrön, att behofvet af sådan luft är proportionaliter större, för yngre än för äldre menniskor, eller med andra ord, att ett fortsatt vistande i en oren, för respirationen, mindre tjenlig luft, verkar skadligare på barn än på fullväxta och gamla.
Hvarifrån härleder sig väl den stora morlalileten inom barnhus, hvilken är så betydlig, att man anser såsom ett lyckligt resultat, om endast 25 å 30 proc. af de derstädes intagna barn dö under första lefnadsårel?
Icke ifrån brist på nödig skötsel och omvårdnad, ty denna öfverträffar vida hvad de fattigare klassernas barn i hemmet erhålla, nian hufvudsakligen deraf, att de kasernerade barnen sällan eller aldrig hafva den tillgång på frisk luft, som är så nödvändig för den fysiska utvecklingen.
Jemföra vi en gosse, i skolåldern, han må tillhöra äfven välmående föräldrar som lemna honom all möjlig omvårdnad, men som derjemte forcera hans intellektuella utbildning genom att hålla honom i en trägen skola, der han under större delen af dagen instänges i ett trångt skolrum; om man, säger jag, 360 Den 24 April. jemför denna gosse i fysiskt hänseende med den fattiga vallgossen, som hela dagen ströfvar omkring i skog och mark, utsatt för väderlekens alla omvexlingar, illa klädd och illa född, så skall dock jemförelsen utan allt tvifvel utfalla till dea sednares fördel.
Hvarföre företer den arma vallgossen ett friskt och blomstrande utseende, med liflighet och kraft i alla rörelser, under det att den sorgfälligt vårdade skolgossen visar sig blek, slapp och sjuklig?
Svaret härpå finnes lätt af den, sorn gjort sig något bekant med anordningen af våra lärdomsskolor och bland annat dervid äfven upmärksammat skollokalernas beskaffenhet, som oftast icke medgifver erforderlig luftvexling.
En talare har redan nämnt, att man i sednare tider varit mycket frikostigare på luft vid upförande af cellfängelser än vid byggande af skolhus.
I cellfängelserna beräknas vanligen för hvarje fånge en lufttillgång af omkring 1,000 kubikfot och genom ändamålsenliga ventilations-apparater har man sörjt för denna luftmassas lifliga omvexling.
För kaserner har man beräknat 600 kubikfot för hvarje individ, med vilkor derjemte alt de egentliga kasernrummen, egentligen endast få begagnas såsom sofrum, samt stå lediga, under dagarne då soldaterna äro sysselsatte med tjenstgöring eller tå vistas i andra till kasernen hörande excercis-gymnaslik- eller mat-salar.
I ett sjukhus fordrat man likaledes omkring 1,000 kubikfot luft för hvarje sjuk och denna luftmassa måste här, likasom i cellfängelset, vara underkastad liflig omsättning.
För skolorna har ingen sådan beräkning i vårt land egt rum, och ännu mindre är något bestämdt kubik-innehåll af skolrummen i förhållande lill lärjungarnes antal föreskrifvet.