Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamiltons förslag, hvilket, om jag icke bedrager mig, är alldeles enahanda med Hr Lagcrhjelms, utom hvad de sista raderna beträffar.
Då denna sak förevar inom Const.- IJtsk. hade Utsk. visserligen skälig anledning att förmoda, alt icke något representationsförslag skulle blifva hvilande vid denna riksdag; men Utsk. hade ingen rättighet att säga, att så icke skulle ske.
Flere dagar hafva nu förfiutit sedan dess, och jag anser i denna stund fullkomligen påtagligt att något förslag tilt representationsförändring icke kan blifva hvilande.
Något anslag till förstärkt Const.Utsk:s sammanträde är icke i dag utfärdadt och har icke kunnat ske, emedan voter.propos:rne först i morgon kunna uppställas och godkännas, och anslag till förstärkt Const.Utsk:s sammanträde derefter göras.
Allt detta kan omöjligen medhinnas.
Då man nu så mycket fäst sig vid orden: ”så vida icke något förslag till representationsförändring vid denna riksdag kan varda antaget”, så vågar jag ödmjukast föreslå, att Hr Gr. o. Landtm, ville göra propos. på bifall till betänk, med den förändring, att det i stället för nyssnämnde ord måtte komma att heta:” då något fullständigt förslag lill representationsförändring vid denna riksdag icke blir antaget.”
Önskan om en förändring af nationalrepresentationen är teinligen allmän och man har uttryckt den vid flere riksdagar.
Den erfarenhet jag vunnit, har för min öfvertygelse ådagalagt omöjligheten att vid riksdagarne komma till något resultat härmed, och della har kanske bäst visat sig vid denna riksdag, då de grunder, hvarpå de särskilda Stånden velat bygga den förändrade nationalrepresentationen, varit så betydligt skilda.
Det liar visat sig, att man inom eli Const.Utsk. icke kan komma till ett resultat.
Jag kan icke finna någon olägenhet af den åtgärd, som här är föreslagen.
Det är högst sällsynt, att en nationalförsamling sjelf stiftar nya grundlagar, utom vid revolutioner.
Sådana lagar komma vanligen ofvanifrån, och den vägen är säkrare.
Jag anser att det är lika omöjligt för Ii.
St. att åstadkomma en grundlag, som att skrifva en civillag.
I afseende på den sednare, så hafva R.
St. under flera riksdagar önskat en sådan lags utarbetande, och detta arbete pågår.
Jag ser således icke något skäl, hvarför icke R.
St. skulle önska detsamma i afseende på en grundlag.
Genom den föreslagna skrifvelsen skulle R.
St. visa, alt de önskade denna frågas opartiska bearbetning.
Jag är likväl icke ibland dem, som hafva mest brådtom i denna sak, utan skulle tvertom hafva önskat, att man icke gått så brådstörtadt till väga; men då det skett, så vill jag sä vidt möjligt är förekomma den storm, som hotar, och jag anser, att detta bäst åstadkommes genom det förslag, som Utsk. här har framställt.
Går delta förslag icke igenom, sä torde tiduingarne ytterligare bearbeta representationsfrågan på ett sätt, som är mindre behagligt.
Vet åter nationen att saken på Dm 22 Maj. 653 mer eller mindre direct sätt _ handlägges af Regeringen, tystna tidningarne med sitt gräl.
Annu i denna stund yttra dc icke någonting emot Regeringen; men delta lycksalighetstillstånd räcker väl icke länge, och det är således skäl att begagna tiden.
Jag tror verkligen, att ju mera man visar förtroende på ena sidan, desto mera vinnlägger man sig på andra sidan alt göra sig delta förtroende värdig, och jag fruktår ingenting af Regeringen, ulan är tvertom ganska säker, att någonting godt skulle uppkomma genom Regeringens handläggning af frågan.
Jag vill icke godkänna Hr Lagerhjelms förslag, så vida det icke vinner öfvervägande bifall af Ståndet.
Jag anser orden: ”på säkra grunder”, mindre behöfliga.
Jag anser, att Ståndet, genom bifall till Utsk:s förslag, tager ett värdigare steg, än det, som man nu hört omtalas alt BorgareSt. beslutat, och tror, alt detta vore enda sättet, att stadga och lugna tänkesätten.
Jag förnyar således min anhållan 0111 Hr Gr. o.
Landtnäs propos. till bifall på Ulsk:s förslag, med den förändring, jag tagit mig friheten föreslå.
Att Hr von Hartmans dorff, ehuru han erkänner behofvet af förbättringar i nationalrepresentationen, likväl icke är någon särdeles vän af förändringar i denna representation, har han nogsamt ådagalagt, och alt han särdeles inom ConslUtsk. äger ett tillräckligt antal anhängare af denna sin åsigt, har visat sig genom resultatet af Coust.Utsk:s åtgöranden vid denna riksdag uti ifrågavar. syftning, dä nemi. intet förslag blifvit framstäldt, som kunnat antagas alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag.
Det synes som denna framgång ökat anspråken, ty man vill numera icke nöja sig med att vid denna riksdag hafva förekommit antagandet af något förslag till representationsförändring, utan man söker alt äfven för nästa riksdag motarbeta, att något sådant förslag må kunna komma lill ständ.
Annorlunda kan åtminstone icke jag förklara det motstånd, som Const.Utskis nu förevarande förslag ifrån denna sida möler.
Hr von Hartmansdorff, stark i argumentation, stark i taktik, har icke förnekat dessa egenskaper uti den reservation, som han bifogat Utsk:s betänk.; men, vare delta sagdt utan ali på något säll vilja såra, mig synes, som han vid delta tillfälle deploverat sina stridskrafter emot väderqvarnar, i det han drager ut till strids emot nästan allting, utom emot sjelfva förslaget.
Flere värde talare hafva redan ådagalagt förhållandet härmed.
Förslaget innefattar helt enkelt en und. framställning till K. M., att låta till nästinstundande riksdag bereda frågan om nationalrepresentationens ombildning en ytterligare utveckling.
Om än detta kunde vara annorlunda och bättre uttryckt, sä är dock klart, att uti en sådan framställning omöjligen kan ligga något grundlagsvidrigt, icke eller kan det ligga någonting formvidrigt deruti.
U. St. hafva vid förra riksdagen till K.
M. ingått med en directe und. hemställan, att K.
M. måtte till denna riksdag 054 Den 22 Maj. afgifva elt nåd. förslag lill förändring uti nationalrepresenta tionen, oell detta oaktadt det då fans till oell med ett förslag, utgånget ifrån Coust.Utsk., hvilande lill denna riksdag.
Om detta var formenlig!, huru kan del nu vara forinvidrigt alt begära endast sådana åtgärder, som för eli blifvande Consl.Utsk. skulle göra del möjligare att utarbeta ett lagförslag.
Enligt min tanka, är det icke omvårdnad örn grundlagarues helgd, och del kan icke vara omvårdnad om R.
St:s rättighet, som dicterar en sådan framställning, utan det måste vara fruktan derför, att en sådan åtgärd ä R.
St:s sida möjligen kunde föranleda dertill, all vi vid nästa riksdag finge ett förslag, som blefve hvilande oell slutligen vunne K.
Jag tillåter mig icke atl bedomina andras motiver och tillåter mig minst att bedomina dem bardt.
Hvad jag dock bär icke kan undertrycka, är, alt. det synes mig vara en särdeles förblindelse att tro, att den vigtiga frågan om en förändring i nationalrepresentationen, pä detta sätt förbalad ifrån denna riksdag lill den nästa och möjligen till den derpå följande, slutligen skulle kunna helt och hållet förqväfvas.
Följden synes mig blifva, alt under det man säger sig vilja afbida alt sinnena lugna sig, man i stället irriterar dem genom afslag å den aIdrabiIligaste, den mest modesta fordran, den alt bereda upplysningar, som kunna lända till ledning vid beredande af ett nytt förslag.
Härmed vare också frågan om febern behandlad; till svar ä Hr von Hartmausdortfs framställning.
En annan värd ledamot, Or Cederschjöld, gammal practicus, har föreslagit den utvägen, att låta saken sjelfdö.
Den kuren är radiea!, men bar blott det emot sig, att idéer i allmänhet icke dö, och ali särdeles ideer af denna beskaffenhet bestämdt icke dö.
Nationen, en gång vaknad till medvetenhet af behofvet utaf en förändring i sin nationalrepresentation, låter icke denna fråga förfalla.
För min del bifaller jag det förslag, sorn Hr Lagerhjelm framställt, emedan jag deraf hoppas, hvad de olika länkande fruktat, nemi. att vi derigenom skola komma ett stort steg närmare till afgörande af denna vigtiga fråga, hvilken nationen, såsom jag nyss sade, icke släpper, och hvilken Regeringen offentligen förklarat icke kunna falla.
Då jag i början af diseussioneu tog mig friheten framställa elt förslag till beslut, så anser jag mig 1111 skyldig förklara, att jag är beredd att ingå på det förslag, som Hi' Tersmeden gjort.
Jag har visserligen varit tvehogse, om jag icke hellre borde ingå pä Hr Lagerhjelms förslag, men jag föranledes härtill väsendlligast af den upplysning, som meddelades mig bär af en värd talare om innehållet af BorgareSt:s beslut.
Om det nemi. skulle blifva R.
St:s beslut, att hos K.
M. anhålla om sådana upplysningar, sorn kunde förbereda ett förslag, bygdt på andra grunder, än de, sorn ligga till grund Den ii Maj. 655 för de hittills framställda, vore, efter min tanke, faran af det beslut, BorgareSt. skall hafva fattat dermed afböjd, och jag kan ingalunda anse, att R.
St. dermed skulle gifvit K.
M. något slags instruclion, då framställningen endast skulle erhålla formen af en und. anhållan.
Eli annat skäl, hvarföre jag anser mindre rätt att antaga Hr Lagerhjelms förslag, visar sig uti de deri förekommande orden ”på säkrare grunder”, hvilka, fastän de, efter min tanke, äro ganska riktiga, möjligen kunde missförstås.
Man kunde möjligen säga, att de förslag, som hittills blifvit uppgjorde, äro byggde antingen på samfällda val, ståndsval, eller classval, och att vi således nu ville hafva ett förslag, som ej vore bygdt på uågon af dessa grunder.
En sådan anmärkning förfaller visserligen, efter min öfvertygelse, lill någon del, då man läser förslaget i sitt sammanhang och ser, att der ifrågasättas statistiska uppgifter; men jag linner dock deri en anledning att föredraga Hr Terstnedens förslag.
Ursprungligen skulle jag måhända varit böjd att inskränka mig till en skrifvelse, som uteslöt allt annat än en begäran, att K.
M. måtte låta utarbeta de statistiska upplysningar, som för uppgörande af ett förslag till representationsförändring vid nästkommande riksdag voro nödiga; men då jag trott, ali en sådan skrifvelse icke skulle kunna tillfredsställa de öfriga Ståndens önskningar, och då jag är nog lycklig att icke behöfva af något misstroende afhållas ifrån bifall lill en skrifvelse af mera vidsträckt innehåll, så har jag derpå ingått.
Man har visserligen här sökt att jäfva nyttan af sådana statistiska uppgifter och talat om deras ändlösa mängd, samt ali det icke skulle leda till någonting.
Det må så synas för dem, som icke personligen deltagit i utarbetandet af något representationsförslag; men den, som deruti varit delaktig, finnér snart, att utom en sådan statistisk kännedom är det omöjligt att uppgöra ett antagligt förslag.
Första frågan är den: hvilka skola representera nationen?
Det är omöjligt att försöka ett svar derpå, utan alt veta, dels af huru manga personer hvar och en samhällsclass består, dels beskaffenheten och storleken af förmögenheten inom hvarje samhällsclass.
Jag får dervid fästa uppmärksamheten på, att sådana statistiska uppgifter icke behöfva vara lämpade efter något särskildt förslag, som blifvit framstäldt vid denna riksdag af detta eller något annat Stånd.
Det finnes visserligen uppgifter, som äro af beskaffenhet att vara alldeles oundgängligt nödiga för hvilket förslag som helst, och denna riksdags erfarenhet visar bäst hvarthän bristen af sådana upplysningar leder.
BondeSt. har nu frångått ett representationsförslag, hvaruti det antagits, alt represenlanterne borde vara för städerne 35 och för landet 165, således ungefär |.
Hvarifrån de tagit denna siffra, är mig alldeles obekant.
Om de fästat sig vid den siffra, som tidningarne uppgifvit, nemligen att BondeSt. utgör T9ö:delar utaf nationen, hvilket man nu vill utsträcka lill ^9„:delar, så är det åtminstone en ganska besynnerlig arithmetik.
Derhän kommer man, då man söker, att på lösa grunder uppgöra ett representa»
Den 22 Maj. tionsförslag.
Det är på dessa skäl, som jag vidblifver min Önskan, att R. o. Ad. måtte i första rummet begära denna utarbetning, och sedan må ordalagen mer eller mindre utsträckas.
Förut är redan anmärkt, alt ConstUtsk:s nu afgifna förslag, är ett sätt att annorlunda än grundlagen bjuder framkalla ett förslag lill förändradt representationssätt.
Jag anser, att detta sätt att gå tillväga är oriktigt.
Aldrahelsl i sä vigtiga frågor som denna, bör man hålla sig inom de af vår grundlag så tydligt utstakade former, för tillvägabringande af de utaf nationen önskade förändringar.
Ju lifligarc, ju allvarsammare och ju mera för kommande sekler verkande dessa nationens önskningar äro, desto angelägnare är det, alt hälla sig inom lagarnes gränsor.
Visserligen strider förslaget icke emot grundlagens bokstaf, och i annat fall hade det säkerligen icke af Hr Gr. o. Landtm, blifvit föredraget, men det torde icke kunna nekas, att detta likväl är ett nytt sätt alt gä lill väga emot hvad hittills varit brukligt.
Visserligen är det sagdt pä andra sidan, att detta är en ganska oskyldig begäran, och att Hr von Hartmansdorffs reservation endast är en strid emot väderqvarnar; men om Hr von Hartmansdorffs reservation är en strid emot väderqvarnar, hvad äro då Hr von Hartmansdorffs motståndare?
Aro de väl vingarne, som drifvas bit och dit af väder och vind?
Så ohöilig vill jag icke vara, att jag påslår alt så är.
Jag tror, alt meningen med förslaget, och deras mening, som nu tillstyrka dess antagande, icke är att endast'stanna vid framkallandet af statistiska uppgifter.
Ingen politisk läkare har någonsin funnit, att politiska personer botas med statistiska tabeller, utan man måste vid de ifrågavarande statistiska uppgifternes samlande, nödvändigt afse något verkligt förslag, så framt derigenom något ändamål skall vinnas.
Detta är i min tanka förslagets syftning, och under discussionen torde det äfven hafva blifvit klart för hvar och en, att det så förhåller sig.
Hvart leder denna syftning?
Den leder att utsätta Regeringen för allt det klander och all den missbelåtenhet, som faller på dem som afgifva projecter, hvilka tillintetgöra gamla rättigheter eller ådagalägga omöjligheten att tillfredsställa de högt yttrade anspråken på ökad makt och seger öfver motståndare.
Vi hafva vid denna riksdag sett, huru olika meningarne äro i afseende, icke pä behofvet af en representationsförändring, men i afseende pä sättet alt ernå en sådan.
Vi hafva vid riksdagens början sett ett förslag med ifver omfattas, hvilket, sedan det fallit, ingen mera vill vidkännas.
Ingen vill numera bekänna sig hafva önskat dess framgång, ehuruväl det både i allmänna blad och i allmänna uppmaningar till nationen varit förordadt och prisadt.
Vi hafva sedermera sett, hurusom 2:ne
Stånd hafva strängt hållit sig vid begreppet om nödvändigheten att framkalla en förändrad representation genom utvidgade ståndsval.
Vi hafva sett ett annat
Stånd antaga såsom sitt beslut ett ant - Den 22 Maj. 657 amfibiutn, som jag förmodar, att hvarken fader eller moder snart nog vilja vidkännas.
Vi hafva sett ännu ett annat
Stånd fiirst antaga ett förslag, som var grundadt på allmänna val, och sedermera kort derefter öfvergå till ett annat, som betydligt afviker ifrån det första.
Så föga genomtänkta och utredda äro begreppen örn den förestående vigliga förändringen.
Nu vill man ifrån Regeringen framkalla ett förslag, en mening i detta afseende, då icke tvenne personer af hela representationen kunna lägga handen på se om att det eller det förslaget är antagligt, godt och nyttigt.
Under sådana omständigheter kan jag för ulin del icke instämma i deras mening, sorn anse, att den af Consl.Ulsk. föreslagna skrifvelse!! bör afgå till K. M., ulan måste jag yrka afslag pä detta förslag.
Jag är öfvertygad om, alt när K.
M. finnér sinnena vara lugnade och de allmänna striderna hafva saktat sig, så skall han vara betänkt på att taga saken i betraktande och framlägga ett förslag lill representationsförändring lill nationen, så vida icke något sådant antagligt och tillfredsställande dessförinnan kan af II.
St. uppgöras, och dä kan ett sådant förslag under lyckligare omständigheter underkastas en mogen pröfning och hafva någon chance för sig att blifva antaget.
Att deremot nu ifrån Regeringens sida söka framlocka en mening i delta afseende, anser jag vara ganska obetänkt af R.
St. och afstyrker det helt och hållet, i synnerhet när man derjemte tager i betraktande tidpunktens mest verksamma krafter inom vårt fädernesland, begäret att ställa personligheten framför del allmänna bästa och lägga mera vigt på förmögenhet än på erfarenhet, upplysning och hildning, samt huru den sjelfgjorda opinionen har förmågan ali. i vackra ord förkläda de farliga planer, hvilkas grumliga djup jag icke vill söka att genomtränga.
Under sådana omständigheter anser jag R. o. Ad. handla visast uti att afstå della förslag, och vågar vördsamt anhålla hos Hr Gr. o. Landtm., om propos. derpå.
Ätskillige ledamöter ropade på propos.
Jag kommer med min röst icke att. tillstyrka det framställda förslaget, och jag gör det icke, hufvudsakligen på samma skäl, sorn blifvit anförda af en af mig högt aktad talare, som talat för förslaget.
Således måste antingen hans eller min, på samma premisser byggda, conclusion vara felaktig.
Denne talare har yttrat, alt idéerna ännu icke vore utkämpade och alt vi icke äro mogna för en representationsförändring.
Detta är fullkomligen sant, och förr än idéerna hafva kämpat ut inom vetenskapens verld kommer icke jag att gifva min röst åt något förslag.
Men täger Hr Lagerhjelm för gifvet, att om en comité tillsättes, idéerna derigenom skola utkämpas?
Vetenskapernas verld är höjd öfver den comité', som kan komma att tillsättas, ty det är icke inom comiléer, sorn vetenskapens strider utkämpas.
Skola vi, frågar Hr Lagerhjelm 10 H. 83 C5S Den 22 Maj. vidare, hafva en permanent strid?
Nej, men striden måste fortgå till dess att idéerna hafva utkämpat.
Jag tror icke, såsom en talare här i mitt grannskap, att ideell kan dö: den skall genom sin oemotståndliga kraft tverlom utvecklas och gå lill sitt mål.
Hr Lagerhjelm har sjelf erinrat, att 1734 års lag var ett seklers verk, och att den icke utarbetades genom en delegation.
Just delta visar, att stora frågor icke kunna hastigt genomdrilvas.
Men de förlora icke derpå.
1734 års lag har under ett sekel beundrats af vetenskapsidkare och praktiska domare.
Jag erinrar
Hr Lagerhjelm vidare att reformbillen i England fordrade ett sekel innan den gick igenom, sedan den första gången väcktes.
Så fortgå reformerna sedan idéerna hafva utkämpat.
Man har frågat, hvilka skulle blifva ledamöter i denna comité', och en talare bar yttrat: hine film laerinia:.
Jag instämmer i den talares yttrande, som hemställde, huruvida R. o. Ad. har skäl att lemna detta förtroende åt Regeringen.
Man skall påstå, säger man, att om R. o. Ad. afslär detta förslag, så vill R. o. Ad. motstå representationsreformen.
Det är åtminstone icke min mening.
Jag vill en re presentationsförändring varmare än någon.
Jag hoppas måhända en gång kunna ådagalägga, att jag icke fruktar den, att jag vill den längre än någon annan; ja, alt jag icke ens skall hålla på det Stånds representation, till hvilket jag hörer.
Men dessförinnan måste idéerna hafva utkämpat.
Representationsförändringen hos oss mäste grundas på afsägelsen af vigtiga företrädesrättigheter, men Regeringen kan icke, med iakttagande af rättvisa, fordra en så stor afsägelse, ulan den måste komma från representationen sjelf.
Jag önskar medverka till hvarje annat förslag, hvarigenom representationsreformen kan befordras, t. ex. om R.
St. vilja utsätta en belöning för utarbetande af det representationsförslag, som nu behöfves, men jag vill att förslaget skall utgå från R.
St. sjelfva, ty blott på det sättet tror jag, alt en sjelfständig representationsförändring kan försiggå oeh att vi kunna sammansmälta till ett folk; och jag önskar icke halfva åtgärder, utan snarare att saken uppskjules till dess den kan blifva fullkomlig.
Jag har redan förklarat, att jag dä ieke ämnar ensidigt hålla på vår egen rättighet.
Jag tror mig således hafva förklarat, att jag icke är ibland dem, som vilja motarbeta representationsreformen; men jag kan icke underlåta att anmärka, att en talare, Hr Ekströmer, sedan lian förklarat, att han icke ville domina om andras motiver, så bar han likväl sagt, att de, som talade emot förslaget, icke skulle vilja någon representationsreform, Jag tror, lika med Hr Ekströmer, att man icke har rätt att bedomina andras motiver, och för min del har jag inga andra motiver än dem jag uttalar, men jag har ärligt uttalat dem.
Då af de representationsför slag, som innefattas i Coust.Utsk:s betänk, vid sistförllutne och Den 22 Maj.
C59 innevarande riksdag, äfvensom af vid samma betänk:n fogade reservationer och af enskilde riksdagsmän till Utsk. afgifna motioner, intet kommit pä officiel väg in till Konungen, och dä man således icke kan fordra, att Konungen skall känna dessa förslag, så anser jag det vara olämpligt att i den skrifvelse, som nu föreslås, skulle inflyta någonting comparativt med alla dessa förslag, och jag anser derföre att ur Hr Lagerhjelms förslag bör utgå slutmeningen, som börjar med orden: ”på säkrare grunder”.
Med denna förändring instämmer jag belt och hållet i hans förslag och önskar, att det måtte blifva af R. o. Ad. gilladt.
Jag skulle vid detta tillfälle icke deltagit i discussionen, om icke eli par anföranden förekommit, hvilka synas mig innefatta så fullkomliga misstag, dels i afseende på theoreliska åsigler och dels i afseende på factiska förhållanden, alt jag nödgas deremot anmäla min protest.
Sparre har här haft ett yttrande, sorn jag måste bestrida, ehuru jag beklagar, att jag mäste vända mig emot en så värd och aktad ledamot af Ståndet.
Jag nekar visserligen icke den af honom framställda sals, att idcerna först måste utkämpas, men jag påslår, att de i tbeoreliskt afseende redan uti ifrågavarande ämne äro fullkomligt utkämpade, och att denna fråga på vetenskapens fält blifvit helt och hållet empirisk.
Då representationsfrågan förra gången förevar, så tog jag mig friheten framställa såsom det hufvudsakliga skälet, hvarföre jag vågade förorda det fiirslag, som då var å bane, ali inom hvarje fack, der en doctrin har uppstått uti ideernas verld, ser man huru den också gör sig väg framåt äfven på erfarenhetens gchiet eller i det concreta.
Så är det äfven i politiken med det democraliska elementets framskridande.
Det måste framåt, och ju mera man på ett moderat sätt kan söka bereda framgång deråt, desto mera tror jag att ett folk undviker obehagliga brytningar.
I det fallet bestrider jag således Gr.
Sparres yttrande, att idéerna icke skulle vara mognade för en representationsreform.
I afseende på det exempel, som Ge.
Sparre framtagit, om den långa tid, som åtgick i England för reformbillen, så hemställer jag om det faus någon enda ledamot af Englands representation eller snart sagdt någon enda person i hela Europa, som icke erkände nyttan och rättvisan af den förändring, som reformbillen innebar.
Men orsaken till de långa hindren, mine Hrr, låg hos ägarne lill dessa rotten boroughs, som icke ville medgifva någon förändring i de orimliga privilegier, som de ägde, då de för en liten fläck stundom tillsatte två representanter, under det alt städer med 2 å 300,000 innevånare, såsom t. ex.
Liverpool, icke fingo tillsätta någon.
Det var derföre som reformbillen endast steg för steg kunde tillkämpa sig segern, men den kunde icke falla, och pä det alt den icke mätte falla, så förenade sig alla fosterlandets vänner inom England, d. v. s. alla, som jag vill kalla fosterlandets vänner, nemi. vännerna af medelclassen. fiöO Den 22 Maj. eller det democratiska elementets framskridande, och de nnderhöllö discussionen så viii i parlamentet som bland allmänheten, så att frågan ständigt var å bane.
Detta behagade visserligen icke åtskillga af den andliga och verldsliga aristocratien i Stora Britlannie», som hellre skulle velat hafva siua emolumenter qvar, men de kunde icke i längd förhindra det.
Den andra omständigheten, som uppkallade mig på bänken, var ett yttrande af Frih. Palmstjerna.
Det bör visserligen icke förundra hvarken mig eller någou annan, alt Frih.
Palmstjerna icke är vän af någon comileVs nedsättande.