Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uraktlåtes sådan anmälan, eller varder innehafvaren öfvertygad att hafva utan våda brytningen verkställt eller verkställa låtit; böle han från och med 30 till och med 300 R dr, och vare derjemte redskapen förverkad.
Varder annan öfvertygad att, utan innehafvarens vetskap och samtycke, hafva utan våda förseglingen brutit; bote som sagdt är och gälde redskapens värde, så ock kostnaden för dess förnyade försegling. 20 Bil. lill Bevill//, vi.
Jl. Utsi'.
N:o 2. § 78.
Vägrar man den, sorn i afseende å förbrytelser mot denna förfall ning eger undersökning anställa, tilli rädt; lill rum eller byggnad, der, enligt § 92, undersökning ske må; böle frän och med 75 till och med i,500 Hulr. § 79.
När förbrytelse mot denna författning åtalas, ansvare bränvins-lillverkare eller distillerings-idkare för hustrus, barns, tjänstefolks och vid bränneriet anställde arbetares gerningar, i läll bötesansvar eller förlust af redskap eller tillverkad vara eller kärl, hvari den förvaras, ifrågakommer, derest.icke omständigheterna visa, att förbrytelsen skett ulan hans vetskap och vilja.
Redskap, tillverkad vara och kärl, hvari den förvaras, skola, faslän bränvinslillverkare icke är egare deraf, förbriilna dömas, när'förbrytelse, som sådan påföljd medlörer, är begången af bränneriels arrendator eller föreståndare, eller ock eiler arrendatorns (dier föreståndarens föreskrift.
Dä förbrytelse, som enligt denna förordning medförer förlust af redskap, tillverkad vara, eller kärl, hvari den förvaras, bl i f v il begången af annan än dessas egare, och denne sednare finnes vara berättigad att dem behålla, skall den brottslige utgifva redskapens, varans eller kärlens värde. § 80.
Bränvins-lillverkare eller distillerings-idkare, sorn åt den vid hans bränneri anställde kontrollör eller tillsyningsman såsom gåfva något gifven eller erbjuder, böle frän och med 20 lill och med 200 B.dr.
Kontrollör idler tillsyningsman, som gälvan mottager, vare lika ansvar underkastad och miste derjemte befallningen. § 81.
Skulle bränneri-kontrollör, eller den, hvilken tillsyn vid bränneri riter disli/leringsverk såsom Ijenslepligt åligger, (dier den, som är pligtig ali loibi vielser mot denna författning åtala, sjelf beträdas med oloflig brånvi ost ill v erkning eller distillering, eller ali halva främjat sådan förbrytelse (dier tillverkares försnillning af den afgift, lian erlägga bör: varde dömd till fängelse med aibete från oell med sex månader lill och med lie år.
Visar någon, hvilken det åligger alt lidsyn vid bränneri eller dislilleringsverk bålla eller förbrytelser mot denna författning åtala eber redskap under försegling ställa, försummelse eller vårdslöshet i dessa ä igganden; varde antingen för alltid idler under viss lid frän tjenslen eller befattningen skiljd, eller ock (alid till böter elter domarens beprölvande. § 82.
Varder, lill utrönande af förbrytelse mot denna författning, undersökning hos någon anställd emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 örn morgonen, men sådan förbrytelse oj upptäckt; böle lörrällningsmnnnen från och med 5 lill och ined 50 B:dr, der han ej finnes hafva till undersökningen giltig anledning ball.
Bil. till Bevilln. m. fl. Etsk. Bet.
N:o 2. 21 Vägrar den, soin undersökning i bränneri anställt, alt betyg, sorn i § 94 sägs, åt bränvins-tiilverkare genast utfärda; böle 15 R.dr. § 83.
Varder vid undersökning elier i anledning deraf förrättningsman våldlörd, eller föröfvar lian sjelf våld i oträngdt inål”; gånge dermed efter allmän lag. § 84.
Böter, som enligt denna förordning ådömas, skola, då tillgång brister, till fängelse med arbete sålunda förvandlas: böter t ill och med 15 R-.dr motsvara fängel se med nr beli e i ....
. 2 veckor, böter 1 'råu 15 R.dr t. o. m. 50 R.dr ■nols ivara fänge Ise m. arb. i . . . 1 månad, 55 50 11 „ 100 11 » 11 11 •
. 2 månader 55 100 11 „ 150 11 11 11 11 . 3 11 11 150 11 „ 300 11 11 11 11 . 4 11 11 500 11 „ 000 11 11 11 11 . 5 11 11 000 11 „ 900 11 11 11 11 . 6 n 11 900 11 „ 1,350 11 11 11 11 . 7 ii 11 1,350 11 „ 1,800 11 11 11 11 . 8 ii 11 1,800 11 „ 2,250 11 11 11 11 . 9 ii 11 2.250 11 „ 2,850 11 11 11 11 . 10 ii 11 2 MO 11 „ 3.450 11 11 n 11 . 11 55 n 3,450 11 „ 4.050 11 11 ii 11 . 1 år.
För liv arje bötesbelopp bärui löfver till och med 750 R.dr ökas fängelsestraffet med 1 månad, och så vidare intill 2 är, lil tolver hvil! i en lid, vid bölesförvandling, icke någon må för brott mot denna förord ning i fängelse hållas. § 85.
Böter skola gäldas af den plikt fälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker.
Hafva böter till en del utgått, förvandlas återstoden efter de i Kongl. Brefven den 5 Februari 17(58 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder. § 86.
Af böter, som enligt denna författning ådömas, samt värdet af bränneri-redskap och annan egendom, sorn förbruten anses, tillfälle två tredjedelar åklagaren och en tredjedel den stads eller sockens fattigkassa, hvari den åtalade förbrytelsen är begången.
Finnes särskild angifvare, lage han hälften af åklagarens andel.
Efter anmälan af Hang/.
Maj: Is Befallningshafvande, må på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning hero, huruvida i något fall åklagare eller tillsyningsman för ådagalagd/ nit rid efterspanande neli heij rande af förbrytelser mot denna författning afart sig fört jent af någon särskild uppmuntran utöfver honom möjligen tillkommande andel i ådomde buler sumt redskap eller annat /örbrutet gods. 22 Bil. till Bevilln. m. fl. Utsk.
Föreskrifter i afseende ä Författningens verkställighet. § 87.
Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt är. § 88.
Lands- och Stadsfiskaler, Krono-, Stads-'och Polisbetjente, samt de personer, hvilka särskildt förordnas alt vaka öfver denna författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse.
I öfrigt eger en hvar rättighet att för sädane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjernsten äro, mot husbondefolk.
Då åtal anslälles af annan person än den, som i 1 mom. af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 89.
Rättighet att förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva, tillkomme en hvar, utom barn mot föräldrar.
Sockne-nämnd å landet och borgerskapets äldste i stad böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådane förbrytelser varda till åtal angifna.
Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse alt öfver bränneriet tillsyn hafva. § 90.
De i § 88 mom.
1 oinförmnlde allmänna åklagare och tillsyningsman ega anställa undersökning af förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkställa beslag. § 91.
Den, som förrättar undersökning, bör, för alt tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstelecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa.
I orten boende eller känd Krono- eller Stads-beljenl vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka.
Bil till Bevil/n. rn. fl. U/sh\
N-o 2. 23 § 92.
Undersökning må alla lider på dygnet anslällas i bränneri, kök, brygg- och bagarstuga, så ock i annat runi eller byggnad, som kan begagnas för bränvins tillverkning eller distillering.
Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förrättningsmannen icke underkastad ansvar, såvida ej undersökningen blifvit företagen emellan kl. 9 om altonen oell kl. 5 om morgonen.
1 sådant fall gånge som i § 82 sagdt är. § 93.
När å tid, då bränvin får tillverkas, undersökning om pannans rymd skall anslällas, vare förrättningsmannen, om redskapen begagnas när han sig till förrättningen inställer, pligtig alt afbida tiden då pannan afrunnit; och må för sådan undersökning brän vins-till verk niy gen ej längre uppehållas, än nödigt är. § 94.
Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits, vare undersöknings-förrätlare pligtig alt genast tillställa tillverkaren ett af tilistädesvarande vittnen bestyrkt intyg om tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka.
Detta betyg berättigar tillverkaren alt hos Kongl.
Majlis Befallningshafvande ålerlyfta 1 \ gäng den afgift, som mot samma tid svarar. § 95.
Innehafvare af hvad i beslag tages, eller, i hans frånvaro, hans ombud på stället eller någon af hans husfolk, skall om beslaget förut tillsägas. § 96.
Då beslag sker hos den, som är berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, må hvarken panna utbrytas, ej heller någon del af tillverknings-redskap honom fråntagas, eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen lörbrutfcn.
Härifrån undantagas de läll, l:o då tillverkare i mindre bränneri begagnar redskap af större pannerymd, än vid sådan tillverkning tillåten är, och det förhållande icke är för handen, hvilket i sisla mom. af § 63 omlörniäles; 2:o då vid tillverkning i större bränneri något af det bränvin, som tillverkas, från mätning till beskattning undansnillas; 3:o då för sådant ändamål begagnas tillverknings-redskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen utlagas; 4:o dä tillverkare bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, som Kontrollör åsatt, lill förekommande af del tillverkade bränvinets lönliga uttagande: samt 5:o då tillverkare försummat att föreskri/ven afgift erlägga. 24 Bil. till Bcvilln. m. fl. Utsk.
N:o § 97.
Redskap, som i beslag tages, skall, till förekommande af dess utbyte mot annan, af beslagaren med särskild stämpel utmärkas, der ej redskapen vid beslaget egaren IVäntages, i hvilket fall den skall i allmänt förvar sällas. § 98 Vid beslag skall, till säkerhet för de böter, som ådömas kunna, del i bränneriet och dertill hörande förvaringsrum befintliga, lolligen tillverkade bränvin i förvar tagas. § 99.
1 bränneri skall under lid, då bränvins tillverkning eller distillering der verkslälles, städse vara i bevittnad afskrift anslaget vederböraudes bevis, alt lilKerknings-afgiften för samma tid blifvit erlagd.
Beviset bör derjemte i bufvtidskrift vara att tillgå, när dess uppvisande päfordras af bränneri-kontrollör eller den, hvilken tillsyn vid bränneri såsom tjenstpligt eljest åligger, eller som är skyldig alt förbrytelser mot denna författning åtala. § 100.
De afgifter och böter, som i denna författning äro stadgade, utan att myntslaget finnes särskildt utsatt, beräknas i riksmynt Bil. lill Bevilln. >n. fl. Utsk.
S:o 2.
Formulär till Slämplings-bevis å bränvins-tillverknings- (distillerings-)redskapen N:o | I mell lasll ! panna '[med löst-bröst | jutan | En kol
Dubbel (jonisk | hatt med 00 tums Cylindrisk I ångrör . . . . j rektifikations-apparat, Enkel i lästad vid hatten, > att sättas emellan Dubbel j pannan och afky J nings-redskapen .
Mäskvärmare med (utan) ångapparat — K koppar 00 00 00 00 %
0 st.rund af 0 I. diam.
År Redskapens rymd är stämplad ä pannans hals öfversta del 00 På panna, hatt, mäskvärmare och rektifikations-apparat åsatt min namnstämpel, årtal och ordnings-nummer.
S. S. t8 N. N den 18 (Juslerarens namn.) Bilt. lill B.
Brot. 18o G & I Sif 7. 5 Sami. 2 Afd. 3 Hiift. 4 STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857.
Bevill a.-.
Besvärs- och Ekon.-Utsk.
N:o 5. 1 I:o 3.
Ank. till Exp.-Uisk. d. 20 Maj 18S7, kl. t r. m. Rikets Högloft.
Ständers Sammansatta BevillningsLag- sarntAli ni ann a Besvärs- och Ekonomi-Utskotts betänkande i anledning af väckt motion om förändringar uti Kongl, Majlis Nådiga Orda i nu s - Stadga för större brännerier dea t Juni 1855.
Uti den hos Ridder skåpet ocii Adeln af Herr von Knorring, Axet, vackla motion, för hvilken, i hvad densamma angick vilkoret] för bränvins tillverkning, Utskottet i sitt betänkande N:o 2 redogjort, har Herr von Knorring jemväl föreslagit, att uti omförmälda Nådiga ordnings-stadga mätte vidtagas följande förändringar, nemligen: i § 1: ali luflröret skall i dess öfra ända vara försedt med helt och väl fastlödt lock, samt lufthål, anbringade på rörets sidor, högst två tum från locket och ses turn i diameter; i g 2: att den så kallade lycktan skall vara förfärdigad, undra delen eller skålen med tillhörande rör för profvaren af tät och god koppar, på insidan väl lorient och utvändigt hammarpolerad, så att obehöriga hål eller öppningar lätt kunde upptäckas, samt öfra delen, helst af hvilt glas, en half tum tjockt och i kupform, sä hög att profvaren derunder hade fri rörelse, utan att gå igenom glaset, hvarå hål eller öppningar icke finge finnas, eller ock af metall, i hvilken händelse fyra tillräckligt stora rutor af hvitt glas skulle derå vara anbringade, sä att skålen vore fullkomligt ljus ät alla håll; i §§ 18 och 23: att kontrollör icke finge lemna’bränneriet pä längre tid än 5 å 6 timmar hvarje gång; samt uti § 27 : att kontrollörens arfvode för de sista fjorton dagarne, sorn han varit vid bränneriet anställd, icke skulle utbetalas förr, än han bevisligen aflemna! de i denna § omförmälde handlingar och eflekler, de förra upprättade utan fel.
Vid sisllidne Riksdag, då bränvins-lagstiftningen i sin helhet behandlades af eli särskildt Utskott, afgaf samma Utskott jemväl förslag till ordnings-stadga för större brännerier, men Rikets Ständer upptogo icke förslaget till pröfning, ulan beslöto att i Bih. tilt B.
Erot. 1856 & 1857.
5 Samt. 2 Afd. 4 Huft. 1 2 Santmans. Beotlin.-, Lag- samt Allm. Besvärs.- och Ekon.-Ulsk.
N:o 4. underdånighet hos Kongl. Maj:t, såsom den der bäst kunde bedöma hvilka föreskrifter borde i en sådan författning inrymmas, anhålla att Kongl. Majit behagade låta utarbeta den ordnings-stadga för större bränneriet*, som Kongl. Majit fann vara af behofvet påkallad.
Till följd af den åsigt Rikets Ständer sålunda uttalat, och då Kongl. Majit nogsamt lärer i Nåder vidtaga de rättelser i ordnings-sladgan, till hvilka redan vunnen erfarenhet och möjligen blifvande förändringar uti författningen, angående vilkoren för bränvins tillverkning, må gifva anledning, anser Utskottet, sig böra hemställa, att Herr von Knorrings ifrågavarande förslag icke måtte til! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Anti. till Hxp.-Utsk. den 28 Maj 4837, kl. 2 e. m. Bikels Högloft.
Ständers Sammansatta BevillriingsLag- sami Allmänna Besvärs- och Ekonom i- U/s kolls Bellin kumle, i anledning aj väck/a motioner om förändring i vissa delar aj Kongl. Förordningen den t B Januari 18 55„ angående vilkoren Jör försäljning af bränvin och andra brända eller dislillerade spirituösa drycker.
Inom Riks-slånden hafva uti omfönnälda ämne motioner blifvit väckta: hos Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Taube. II. E..
Herr von knorring, Axel, Herr Nordenfelt, E. IV., Herr Ehrenborg, Bichard, och Herr Dal man, F. IV; hos Preste-ståndet: af Herr Doktor Sandberg, Herr Lektor Sondén, Herr Kontraktsprosten Emanuelsson, Herr Prosten Melén och Herr Prosten Metander ; hos Borgare-ståndet: af Herrar F. A. Finnman. E. G. Danielsson och C. F. Spångberg; samt hos Bonde-ståndet: af Riksdagsfullmäktige Gustaf Jonsson från Kalmar län, Gustuf Larsson från Stockholms län, J.
Andersson från Östergöthlands län, ,/ Smedberg och Per Benjaminson frän Elfsborgs län, Lars Olsson frun Stora Kopparbergs län.
Gustuf Johansson från Kronobergs län, 0. Lagergren från Gottlands län, Per Erik Andersson från Westmanlands län och Olof Larsson från Gefleborgs län.
Sammons.
Hevilla-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Eleon.-Lisli.
\:o 4.
3 Dessa motioner, sorn blifvit remitterade dels till till Lag-Utskottet, men, enligt § 43 Riksdags-Ordningen, varit föremål för Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets öfverläggning, afse endast särskilda delar af nu gällande författning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; hvarföre Utskottet, i stället att på en gäng redogöra för hvarje motion i dess helhet, ansell sig höra särskildt vid hvarje § i författningen upptaga alla deremot framställde anmärkningar, beledsagade af Utskottets deröfver algifna yttranden.
Innan Utskottet öfvergår härtill,'torde likväl böra erinras, all, till följd af det nya myntsystemets tillämpning från och med nästa statsreglerings-period, de uti förordningen förekommande myntbestämmelser blifvit förvandlade lill närmaste motsvarighet i riksmynt.
Så väl dessa, sorn öfriga vidtagne förändringar äro uti hilagda transsumerade förslag till författning utmärkta med kursiv stil. § 2.
I afseende på denna § liar Herr Doktor Sandberg anmärkt, alt den vid sista Riksdag vidtagna fördelning af den mindre bränvinshandeln uti minuthandel och utskänkning icke skulle hafva medfört några goda verkningar, hvilket syntes deraf att uti en stad, der förut ett enskildt holäg utan någon egen vinning öfvertagit utskänkningen och genom noggranna kontroller ganska mycket inskränkt bränvinssupningen, hade, efter nu gällande författnings tillkomst, uppstått liera bränvinsminuthandlare, sorn pä grund al godkända auktionsanbud, emot en ringa afgift, stopvis utmånglade 10,000 å 20,000 kannor bränvin utan den minsta kontroll.
Dervid ginge så lill, att sedan af stadens lösa befolkning män, qvinnor och harn sammanskjutit det penningebelopp, sorn erfordrades för inköp af \ kanna bränvin, en af dem uti minuthandelsboden uppköpte varan, hvilken derefter emellan honom och de utanför väntande kommiltenterna fördelades.
Och för allmogen, som forslade varor till staden, vore det högst förledande, att, efter erhållen betalning, hos minulhandlaren köpa det i lag tillåtna qvantum bränvin och dermed under hemresan berusa sig.
Närmaste följden häraf åter blefve att penningar bortslösades och hvarjehanda oordningar samt lill och med brott föröfvades, Enligt motionärens åsigt kunde delta mycket öfverklagade onda lämpligast minskas derigenom att ingen annan minuthandel med bränvin blefve tilläten i stad eller pä landet, än en högt beskattad och strängt kontrollerad utskänkning.
Men för den händelse att den nuvarande indelningen af bränvinshandeln skulle fortfarande bibehållas. yrkade motionären, alt den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med sådan vara, ej linge sälja mindre än en kanna.
Detta yrkande har motionären likväl, under den diskussion, sorn, i anledning af motionen, egt rum inom Preste-ständet, utsträckt derhän, att två kannor borde bestämmas såsom minimum vid minuthandel med bvänvin.
Herr A. /’.
Rinnman har deremot föreslagit, att som Rikets Ständer vid sist litine Riksdag, på väl grundade skäl, för sin del beslutat, att den, som erhölle rättighet till minuthandel med bränvin, linge sälja \ kanna, samt dä sådan vara vanligen alyltrades i buteljer, hvarje rymmande något öfver \ kanna, och det väl icke kunde anses befordra nykterhet, att den. som ville tillhandla sig en butelj af någon spritdryck, tvingades att köpa två buteljer, det måtte minimum för minuthandel med spritdrycker bestämmas till j kanna.
Med bränvinshandelns fördelning tili minuthandel och utskänkning afsågs påtagligen, att genom införandet af minuthandelSställen bereda hvar och en, sorn ansåge sig behöfva, till förbrukning i hemmet, köpa ett mindre belopp bränvin, tillfälle att för - 4 Sammans.
Betilia.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulsk.
N:o 4. skaffa sig detsamma, utan ali nödgas besöka utskänkningsställena elier de egentliga krogarne och blottställas lör frestelsen att på stället förtära hvad som var aamadt till sparsamt och derigenom mera oskadligt bruk.
Erfarenheten hade nemligen visat, huru lätt dylika tillfällen och exempel förledde till ovanor och voro farliga isynnerhet för barn och oerfarna yngre personer, som skickades att köpa hvad buslädren ansåg sig behöfva.
Alt, under den korta tid 1855 års bränvinsförsäljningslag blifvit tillämpad, det med berörde lagstiftning åsyftade målet, minskad krogiefnad och dermed förknippadt fylleri, i ganska väsentlig mån uppnåtts, torde af få förnekas.
Utskottet vill likväl icke bestrida att ju förhållandet uti några orter möjligen varit annorlunda, men orsaken härtill bör ingalunda sökas i fel hos lagstiftningen, utan deri att gamla inritade ovanor omöjligen kunna genom ett enda penndrag alskaffas.
Genom en återgång lili fordna tiders lagstiftning rörande bränvinshandcln, eller-förhöjning af minimibeloppet tor minuthandeln med bränvin, skulle, enligt Utskottets tanke, de af Herr Doktor Sandberg öfverklagade olägenheter, långt ifrån att afhjelpas, läst heldre ökas.
Man bör nemligen besinna, att bränvin ännu af en stor del ibiand rikets befolkning betraktas såsom en nödvändighetsvara och ali arbetaren sällan är i tillfälle att på en gång förse sig med förnödenheter för längre tid, än mindre att för hvarje särskildt behof använda sä stort penningebelopp, som erfordrades för uppköp af en kanna bränvin eller derutöfver.
Dessa omständigheter göra det också troiigt, att arbetaren, för att erhålla ett mindre qvantum bränvin, skulle, om annan utväg dertill vore för honom slängd, besöka sjelfva plantskolorna för fvlieriet, — något som lagstiftaren bör vara serdeles mån om att söka förekomma.
Att åter, såsom Herr Rinnman i sin motion föreslagit, nu, sedan minuthandeln med bränvin en gäng blifvit reglerad, nedsätta minimibeloppet för sådan handel till {■ kanna, torde icke heller, i betraktande af de skäl Herr Doktor Sandbergs motion innehåller, vara välbetänkt; och finner Utskottet sig alltså böra tillstyrka, att Herr Doktor Sandbergs och Herr F. A.
Rinnmans omförmäl de motioner mätte lemnäs ulan afseende. § 4- Vid ifrågavarande § har af Gustof J'onsson från Kalmar län blifvit anfördt, att här väl stadgades, att den, sorn erhållit rättighet lill utskänkning af bränvin, egde sälja huru ringa belopp som helst, men att utskänkningsrättighelen linge utsträckas lill minuthandel med bränvin, vidrörde icke författningen.
Inom ett samhälle i motionärens hemort, hvarest funnes en gästgifvare, som innehade rättighet till utskänkning och vore beskattad för ett årligt lorsäljningsbelopp af 3,000 kannor, samt ett minuteringsställe, derifrån afgift årligen erlades för 10.000 kannor, hade dock inträffat, att, sedan nämnde uppskattning för utskänkningen vid gästgifveriet blifvit fastställd, gästgifvaren öppnat ett särskildt bränvinsmagasin och der i minut försålde lika mycket bränvin, som pä del förutnämnda minuleringsställef afyttrades, oaktadt han icke skattade för annan bräuvinshandel än utskänkning.
Berörda olog hade ej heller af åklagaremakten kunnat hämmas, enär i försäljningslagen saknades förbud för gästgifvare alt sälja bränvin kannetals.
Det syntes motionären likväl sorn om lagstiftarens mening icke varit den, att båda rättigheterna skulle kunna förenas eller af en och samma person utöfvas pä samma ställe, med mindre än att afgift erlades särskildt för hvardera rörelsen, och billigheten lördrade, att då minuthandlaren vore betagen rättigheten alt sälja mindre än en half kanna, sä borde innehalvaren af utskänkningsrält icke få idka minuthandel med bränvin.
Anseende motionären rättelse härutinnan vara desto nödvändigare, som Samman.*.
Berntin.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Uisk.
Bet. l\'
:o 4. 5 under nu varande förhållande någon rättsenlig uppskattning för utskänkning icke vore möjlig, alldenstund hvarken socknenämd eller taxerings-kommitté kunde beräkna hvad utskänknings-idkaren sålde i minut.
Vid jemförelse af de olika föreskrifter, angående sättet för den mindre bränvinshandelns ulöfvande, hvilka innefattas uti nu gällande §§ 21, 28, 36, 37 och 38, finnes lätteligen, att det icke, enligt författningen, är gästgifvare eller annan utskänkare al bränvin medgifvet alt, såsom motionären omförmäll hafva inträffat, på olika ställen utöfva utskänknings- och minuteringsratt.
Men icke heller sv nes det hafva varit författningens mening att förbjuda den till utskänkning berättigade att jemväl i minut försälja bränvin för förbrukning annorstädes än ä ulskänkningsställel.
Ett sådant förbud skulle, enligt Utskottets tanke, innebära orättvisa emot både köpare och säljare.
Den förre skulle derigenom ofta hindras från att på nära håll bekomma del qvantum bränvin, han ville förbruka i hemmet, och utskänkaren, sorn för sin rörelse erlägger vida högre afgift än minuthandlaren, må väl ega billigt anspråk att lä sälja hvad myckenhet som helst.
Något hinder för socknenämd och taxerings-kommillé alt beskatta honom 'för allt det bränvin, han anses genom utskänkning och minutering afyttra, torde icke helier förefinnas.