Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ingalunda finna vådan för RiksSt:ns säkerhet vara större i hufvudstadeu än i andra orter, utan så är, att freden är bruten med vår östra granne; och då är det Regeringens både rätt och pligt att sammankalla Ständerna till annan ort.
Men att, utan sådant skäl, förflytta riksdagen från Stockholm, anser jag oriktigt, och en större latitud i denna del synes mig ställa Regeringen uti ett förhållande, som förnärmar dess värdighet, enär öfverläggning skall ske med R.
St:s Fullmägtige derom, hvarest riksdagsorten bör blifva.
Jag hemställer altså, att R. o.
Ad. må förklara det framställda förslaget öfverflödigt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara såsom sin gemensamma tanka den af Frih.
Rantzou gjorda anmärkn. vid Constit.Utsk:s uti memor.
3\:o 6q framställda förslag till förändring af 5o § Reg.F. och 3 § Riksd.Ordn.
Ropades starka ja, blandade med mänga nej; i anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Äfven jag instämmer i begäran om votering, på det man på siffran må kunna se, huru långt
Ståndet hunnit på vägen till mognad för reformer.
Jag hemställer, huruvida icke Frih. Rantzou skulle finna för godt att förändra sin begäran om afslag å betänk, dertill, att R. o. Ad. må förklara den föreslagna ändringen obehöflig.
Måhända kunna åtskilliga ledamöter fästa afseende af skiljaktighet emellan dessa termer.
Jag begifven mig gerna till bifall å Hr Hjärnes hemställan.
Den, hvilken såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka förklarar den anmärkn., att Constit Utsk:s uti memor.
N:o 69 framställda förslag till ändringar i 5o § Reg.F. och 3 Riksd.Ordn. är obehöfligt, voterar ja; Den 12 Januari. 61 den det ej vill, voterar nei;.
Vinner nej, förklarar R. o. Ad. icke ofvannämnda anmärkn. såsom sin gemensamma tanka.
Kej — 60.
Jag anhåller att till prot. få anmäla min reservation emot det fattade beslutet. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan den vid Constit.Utsk:s förslag gjorda anmärkn. blifvit underkänd af R. o. Ad., skulle förslaget komma att, enligt 56 §.
Reg.F., blifva hvilande till nästa riksdag; hvaruti R. o. Ad. hördes instämma.
Ankom K.
M:s HofCanceller, hvilken, å K.
M:s höga vägnar, aflemnade Dess nåd. svar af d. 3 dennes på R.
St:s underd. skrifvelse af d. 17 Nov., ang:de utsättande af enviss dag till riksdagens afslutande.
Sedan detta nåd. svar blifvit uppläst, fann R. o. Ad. detsamma ej erfordra någon åtgärd, utan lade detsamma till handbna.
I anledn. af den fråga, hvarom den nåd. skrifvelsen handlar, hemställer jag, att det må åläggas Constit.Utsk. inkomma med svar på RiksStms återremiss af betänk., ang:de tryckfriheten.
Detta är en bland de mest vigtiga frågor, och mahanda kunde det inträda, att riksdagen vore afslutad, innan den hunne afgöras.
Jag föreslår, att en tid af högst 14 dagar må Constit.Utsk. föreläggas, att inkomma med svaret.
Jag har visst icke något deremot, att R. o. Ad. fattar ett sådant beslut som det af Gr.
Horn föreslagna; men upplysningsvis får jag nämna, att Constit.Utsk. redan fattat beslut i ämnet samt dermed tänker att till Stånden inkomma, så fort ske kan.
Då de upplysningar, ordföranden i Constit.
Utsk. meddelat, äro tillfredsställande för min önskan, återtager jag min gjorda hemställan.
Hr Rosenblad, Bernh, uppläste följande:
I afseende på de egentliga reglementariska föreskrifterna för Banken och dess disconter intill nästa riksdag hafva ännu inga förslag inkommit till R.
St., och jag medgifver, att för hvad som står i omedelbart samband med de ännu oafgjord» frågorna om nya myntenheten, inrikes v ex - Ga Den 12 Januari. lar och deras belåning, samt Bankens understyrelses och departementers organisation, kan intet reglementariskt förslag uppgöras, förrän dessa frågor blifvit afgjorda; men då detta ej bör hindra afgörandet af de mångfaldiga och vigtiga reg lemon lariska frågor, som icke omedelbart bero af besluten öfver de förutnämnda, och i afseende på hvilka dels de af R.
St. förändrade hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning, dels väckta motioner, dels H. Utskrs
Vunna erfarenhet och insigt ansetts erfordra förändringar, får jag, till vinnande af tid, föreslå: att BancoUtsk. måtte, så fort sig göra låter, inkomma med förslag till alla de förändringar i nu gällande reglemente för Bankens och dess disconter, hvilka Utsk. funnit erforderliga, hvilkas antagande kräfver R.
St:s bifall och hvilkas afgörande icke omedelbart beror af ännu oafgjorda preliminära frågor.
Tillika, då efter 12 månaders riksdag det är af vigt, att nämnde förslag underställes RiksSt:ns pröfning på så sätt, att dessa hvarken nödgas antaga tillstyrkanden, hvilka de ej gilla, för att ej på samma gång förkasta andra, af hvilkas antagande de finna vigten, eller tvärtom, ej heller genom obeböfliga återremisser förlänga riksdagen till stor både allmän och enskild kostnad, så får jag äfven föreslå: att H.
BancoUtsk. måtte inkomma i särskildt utlåt, med hvarje förslag till förändradt reglementariskt stadgande, sorn icke står i så omedelbart samband med något annat, att dess antagande eller förkastande helt och hållet bör bero af bifallet eller afslaget till detta.
En sådan ordning att underställa målen RiksStrns pröfning är så mycket lattare för Utsk. att iakttaga, som Utsk. lärer beslutat att icke följa sista riksdags efterdöme att öfverlemna sjelfva redactionen af det blifvande reglementet åt R.
St., utan att, med den rätt Riksd.Ordn. lemnar och på sätt de äldre BancoUtsk:n gått till väga, sjelf uppgöra densamma.
Jag har mig bekant, att redan i sisth Sept. månad hafva beslut inom Utsk. blifvit fattade, hvilka ännu icke blifvit underställda Ståndens pröfning.
Detta är anledn. till denna motion, för hvilken jag valt den för Utsk. mest grannlaga form.
Detta tillägg behöfver icke åtfölja den å motionen begärda remiss.
Hr Rosenblads motion remitterades till BancoUtsk.
Hr Dalman, Wilh. Fredr., uppläste följande tvenne skriftliga anföranden: j:o Sedan trenne RiksSt. beslutat en, efter mina åsigter, icke blott onödig, utan emot alla juridiska, politiska och Den n Januari. 63 moraliska rättsgrunder stridande förändring eller, egentligen sagdt, utvidgning af straffet för lastligt tal eller skrift emot Konungen, med den, i händelse af misstydning, så högst vådliga amplification af lagstadgandet, att, i stället för emot Konungen, det borde heta ”Konungens person eller gerningar;” så, och enär det är mer än sannolikt, att denna i alla afseenden, både till innehåll och redaction, olyckliga lagförändring (derest den, emot hvad jag vågar hoppas och i strid med den i K.
M:s propos. framställda grundsats af dödsstraffets afskaffande, varder af K.
M. sanctionerad) kommer att föranleda okunniga, mot folk- och yttrandefriheten illasinnade eller lycksökande embetsrnän att esomoftast anställa åtal för sådana yttranden af missbelåtenhet, hvilka röra Konungens, under Statssecreterarnes och Statsrådets ansvarighet, vidtagna regeringsåtgärder, hvilka af en kitslig eller emot någon eller några vissa personer eller deras politiska tänkesätt afvogt sinnad åklagare lätteligen kunna rubriceras såsom ”Konungens gerningar,” anser jag det vara min oeftergifliga pligt, såsom medlem af Representationen, att fästa uppmärksamheten på den stora vådan för den personliga och yttrande-friheten af det, genom ifrägavar. lagförändring, åt åklagare- och domaremagterna öfverlemnade, snart sagdt, gränslösa godtycke.
Ett medel att, åtminstone till någon del, hämma detta godtycke och förekomma alltför många ansvarslösa chicaner, förföljelser och magtmissbruk å åklagare- och domaremyndigheternas sida, finnes likväl ett medel, och jag anser mig vara skyldig uppgifva detsamma medelst framställning af den motion: att ingen för brott mot 5 cap. i § Missg.b:n anklagad medborgare må kunna i häkte inmanas, förrän K. M., efter tagen kännedom af första ransakningsprot., enligt K. brefvet d. 25 Sept 1777 utlåtit sig, huruvida saken må nedläggas eller med ransakning vidare fortfaras, samt domaren derefter pröfvat, oin häkte bör äga rum eller icke.
I fall denna motion vinner R.
St:s bifall (hvilket den destohellre förtjenar, som den dels öfverensstämmer med all sund lagstiftningsprincip, dels innefattas i sjelfva meningen af det amendement till lagen, som 1777 års ofvanåberopade bref stadgar), så vinnes derigenom det vigtiga ändamål, att icke medborgares välfärd äfventyras af blotta liendtligheten eller måhända de otillfredsställda anspråken hos en länsman eller en landsfiscal, utan att Konungens höga rätt att på förhand pröfva, om åtal bör äga rum, kan för hvarje fall fullständigt utöfvas, och Konungens rådgifvare blifva nationen ansvariga för allt det lidande, som genom liögmålsactioner tillfogas Svenska män; då deremot nu, genom ett på tillfälligheten lätteligen undanskyldt dröjsmål med Konungens svar om åtalets upptagande, en behändig omväg alltid finnes för en ansvarslös utöfning af hämnd och förföljelse, äfven emot sådana misshagliga medborga - 64 Den 12 Januari. re, mot hvilka man icke tilltror sig att kunna använda lagens hela stränghet.
Jag anhåller med anledn. af 56 § RiksdOrdn, att denna min motion må varda till LagUtsk:s skyndsamma behandling remitterad; äfvensom att densamma må med de öfriga RiksStm comtnuniceras.
Då jag denna dag väckt motion, angtde ett amendement till den beslutade förändringen i 5 cap. i § Missg.bm, hvilken motion synes mig stå i det mest omedelbara sammanhang med ifrågavar. förändring, så föreslår jag nu, att R.
St:s underd. skrifvelse till K. M., angrde förändring af 5 cap. i § Missgb:n, icke må expedieras, förrän R.
St. jemväl meddelat sitt beslut öfver min omförmälda motion.
Jag anhåller, att denna min motion må comtnuniceras de öfriga resp. RiksSt:n och hänvisas till Exped.Utsk. Frih.
Emot den förra utaf de af Hr Dalman väckta motioner har jag icke något att lagligen anmärka; men uppå den sednare motionen, hvilken åsyftar att på enskild ledamots begäran hindra Exped.Utsk. att uppsätta förslag till ett R.
St:s beslut, förmodar jag, att Hr Gr. o. Landtm, icke lärer meddela propos.
Hr Gunther, Carl Gust., begärde Hr Dalmans anföranden på bordet.
Till pröfning företogs BancoUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o y3 , till svar å de inom trenne RiksSt. gjorda anmärknrr vid Utsk:s under N:o 38 framlagda förslag till departementalindelning af Rancoverket samt redovisnings- oell tjenstgöringsordningen inom detta verk. R. o. Ad. beslöt att punktvis till afgörande företaga delta mål. lista punkten bifölls. 2: d r a punkten 1 i t. a. Ilr von Troil, Ernil:
Det synes, som Utsk:s tanka vore att fördela Banken i vissa hufvudafdelningar och derjemte biträdande contor och departementer.
Tre af dessa afse samma befattningar som alla aldelningarna; men !ånecancelliet hör ej dit, och jag anser, att det vöre bäst, att detta förenades med låneafdelningen, hvaraf det utgör en faction, ehuru det blott sysselsätter sig meden visssection, nemi. fastighetsbelåningen.
Jag tillstyrker altså den förändring, att låneeaucelliet må förenas med låneafdelningen.
Jag kan icke instämma deri med Hr v. Troil, att lånecancelliet rnå förenas med låneafdelningen.
Det är väl sanni, att enligt namnet synes det va - 13cn n Januari. 65 vara en anomali alt hafva dem ålskiljda; men det kommer sig af svårigheten att få passande namn.
För min del skulle jag anse benämningen af bevakningsafdelning vara devi mest lämpliga.
Förhållandet är i öfrigt, att detta departement är det mest sysselsatta oell oumbärliga, samt äger den skillnad trän lånebanken, alt då denna ombesörjer utlemnandet af lån, emottagning af inbetalningar m. m., så tillhöra lånecanci Hiet de, med våra närvar, inteckningslagar, så högst vigtiga bevakningarna m. m., eller den s. k. vigilaneen.
Göromälen på de båda ställena äro altså ingalunda desamma.
Jag tillstyrker derföre, att låuecancelliet må bibehållas, men utgöra en 5:te hufvudafdelning.
Hr von Troil: Hr Rosenblads åsigt i frågan skiljer sig från min deruti, att han anser låuecancelliet hafva den mängd göromål, att det icke kan förenas med en hufvudafdclning; men utan att ingå i någon vidlyftig utiedning i detta afseende kan jag försäkra, att min erfarenhet uti ett annat penningeverk öfvertyga.t mig, att antalet af tjensteman icke behöfver vara så stort, som det är, och att reduction altså bör äga rum.
Det är ju dessutom icke gifvet, att hvarje afdelning skall hafva ett lika antal tjenstemän; men då det är klart, att det är enahanda befattning att låna på jern som fastighet, ehuru den sednare är något vidlyftigare, kan jag ieke frångå mitt yrkande, helst det likväl fortfarande kan finnas särskildt ansvariga tjenstemän för hvarje slag af rörelse, och här således egentligen är fråga, om en eller 2 departementschefer äro nödiga.
Jag ber att blott fa fästa uppmärksamheten vid den stora skillnaden emellun fastighetshcläningen i Banken och den i andra verk.
Man vet nemi., att inbetalningarna ske i små årliga afbetalningar.
Dessa fördra sai skilda uträkningar; antalet lån, silfverJänen oberäknade, går till öfver 5ooo m. in.
Från min erfarenhet, såsom inspector för denna afdelning, kan jag vitsorda, att ehuru dertill gemenligen valdes de skickligaste commissarierna, fordrades dock största ansträngning för att med noggrannhet utföra, hvad som vederborde.
Hvad åter beträffar frågan, om en eller 2 chefer böra finnas, är det icke de mer eller mindre lika namnen på departementerna, utan beskaffenheten af dithörande göromål, som bör bestämma sådant; och jag kan icke finna någon slägtskap i befattningar emellan jernbeiåningen och cancelliet, som har bevakningarna af fastighetslånen om händer.
Min öfvertygelse är, att hvardera klafver sin man.
Jag har icke så kunnat fatta Ilr v. Troil, som ville han inskränka den nuvar. tjenstemannapersonalen, utan blott att en chef borde finnas i stäl 18 H. 9 Den ia Januari. let lör 2.
Hr Rosenblad har uppgifvit, att befattningen att uppbara ränta och inbetalningar tillhör ett departement och bevakningarna ett annat.
Det synes mig då vara gifvet, att såväl det ena sorn det andra af dessa departeinenter behöfva handlingar från hvarandra; och det tyckes då vara ordentligast, att man urskiljer hvilka documenter som vore behöfliga för mer än ett departement, samt sökte sammanföra dessa på ett stalie.
Det förefaller mig altså klart, att den af Hr v.
Troil yrkade sammanslagning kan ske med bibehållande af lika tjenstepersonal, som man eljest ämnat, men under blott en chef.
Jag delar Hr v.
Troils åsigt, den jag sökt göra gällande inom Utsk., och hvaruti jag troligen lyckats, om man icke fästat sig dervid, att någon anmärka. emot Utskts förra betänk, i denna del icke blifvit inom lliksSt:n framställd.
Jag skulle önska att kunna förklara meningen af det ifrågavar. stadgandet på samma sätt sorn Hr Lefrén, nemi. att cancelli- och läneafdelningarna böra stå under en och samma chef, helst jag för öfrigt anser sådant ingalunda kunna hindra den annars möjliga och åsyftade indragningen af nuvar. tjenstemannapersonal inom dessa afdelniugar.
Ehuru jag nogsamt känner, att göromålen vid bevakningen och utminuteringen af Bankens s. k. fastighetslån äro ganska trägna, finner jag likväl icke behofvet af en särskild chef för att få dessa göromål behörigen bestridda.
Jag inser således icke något hinder deremot, att berörde afdelningar sammanslås under en chef, hvilket jag altså, lika med Hr v. Troil, tillstyrker.
Jag anser Hr v. Troil hafva rätt i grundsatsen, men finnér betänkligt att nu tillämpa den.
Äfven jag har haft lånecancelliet under min inspection.
Derunder har jag inhemtat, huru mycket arbete der förekommer, såväl i anseende till lånens mängd, som de ojemna afbetalningarna derå.
Jag anser altså Hr Rosenblad hafva rätt, då han påstår, att fem särskilda afdelningar icke kunna undvaras, såvida icke chefen för låneafdelningen har sä ringa göromål, att han äfven kan sysselsätta sig med dem i cancelliet.
Jag känner icke detta, men tror dock, att man härutinnan bör förlita sig på Hr Rosenblads erfarenhet, hvilken är nogsamt bekant.
Man anmärker såsom stötande, att två afdelntr skulle få likartade namn; men lånecancelli-afdelningen kan ju kallas inteckningsafdelning; namnet gör icke något till saken.
Ehuru jag hade önskat att slippa ingå i detailler, är jag likväl skyldig
Hr Lefrén ett svar.
Han bär nemi. misstagit sig deruti, som skulle lånebanken begagna samma documenter som lånecancelliet.
Då documenterna inkomma, lemnäs de till cancelli-commissarierna.
De pröfva dem; hvarefter desamma, i händelse af bifall, infö - Dea 13 J* n a a r i. 67 ras i lånebankens böcker.
Handlingarna qvarstadna alltid hos cancelli-conirnissarierna.
Allt, som tillhör beräkningarna, finnes inom cancelli-departementet.
Lånébanken lemnar månadtligen uppgift å de lån, hvarå ränta är förfallen, på det cancelliet må föranstalta om lagsökning.
Visserligen stå de ifrågavar. departementerna i beröring med hvarandra, likasom alla grenar af Banken hafva sammanhang; men de behöfva derföre ej rifvas om för hvardera behöfliga handlingar, och närmare, än det anmärkta sambandet, är det emellan bokslutscontoret och lånebanken, emedan det förras undersökningar äro grundade på länebankens böcker.
Hvad namnet angår, må det gerna ändras; men det vore en anomali, om lånecancelliet blefve ett underordnadt departement.
Hr Lefre'n: Hr Rosenblad har styrkt min sats, dåhaa sagt, att cancelliet emottager dagliga uppgifter af lånebanken, och tvärtom.
Det förekommer altså cnuranta göromål emellan begge; och mig synes då vara bäst, alt göromålen äro delade emellan contor inom samma departement och under samma öfverchef.
Jag medger, att någon rifning om handlingar icke behöfves, utan att communicationerna ske genom utdrag; men denna omgång vore obehöflig, såvida allt läge under samma departement.
Jag tror mig altså icke vederlagd af Hr Rosenblad, utan fortfar att instämma med Hr v. Troil.
Jag deltager med honom i utlåningarna inom ett verk, hvarest advocatfiscalscontoret har samma befattning som bancocancelliet.
Det har sitt contor och cassan har sitt; men en är chef för båda.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propus, till antagande af hvad Hr v. Troil nu föreslagit.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., på sätt Hr Rosenblad föreslagit, att liufvudafdelningarna skulle blifva fem i stället för fyra, och att lånecancelliet till dem uppflyttas såsom den femte hufvudafdelningen. aldra punkten, lit. b.
Då betänk, förra gången förevar, fästade jag Ståndets uppmärksamhet dervid, att de ifrågavar. departementscheferna icke borde vara tillsatta såsom commissarierna äro, utan för tillfället väljas bland dessa.
Den, som ansågs tjenligast, kunde då dertill förordnas, med arfvode, så länge han innehade befattningen, derifrån han likväl, då Fullmägtige funne honom mindre tjenlig, borde kunna återgå till sin commissariebeställning, för att ersättas af någon annan, mera lämplig person.
Jag hemställer altså, att ordet tillsatt må utbytas mot tillförordnad.
r Hr Stuart:
Utsk. har utgått från den åsigt, att de - Den 12 Januari. partementscheferna borde innehafva en högre grad
Jin de öfriga tjenstemän, sorn komma att motsvara nu var. commissarie!'.
Utsk. har jemväl ansett, att de förra borde äga lika säkerhet i afseende pä sina tjenstérs bibehållande sorn dessa sednare.
Derföre har Utsk. nyttjat ordet tillsatt, och jag tror icke, att det vore lämpligt att utse ifrågavar. chefer allenast ad interim; åtminstone skulle sådant icke vara förenligt med den vigt och ansvarighet, som Utsk. velat fästa vid departementschefsplatserna.
Jag är villrådig, luiru jag bör Förstå Utskrs mening, antingen de ifrågavar. chefsbefattningarna skola utgöra särskilda tjenster, eller om Fullmägtige må äga rätt dertill förordna personer efter omständigheterna; och jag hade önskat, att Utsk. hade klart uttryckt sig i denna del.
Jag tillstår, att för båda åsigtérna tala skäl; men jag instämmer likväl med Hr v.
Hartmansdorff, under förutseende af flera möjliga olägenheter derutaf, att man nödgades använda åldriga tjenstemän till vigtiga och besvärliga befattningar, såsom t. ex. till chef för cassadepartementet, hvartill en äldre man svårligen kan hålla ut att använda sig.
Denne Liefve då nödsakad att antingen återgå i en lägre grad eller ock afgå med en ringa pension.
Jag instämmer altså med Hr v. Hartmansdorff, att cheferna endast må tillförordnas. R. o. Ad. beslöt, på sätt Hr v. Hartmansdorff yrkat, att ordet tillsatt skulle utbytas emot ordet tillförordnad. 2: d r a punkten, 1 i t. c, 3 : d j e och d e punktérna biföllos.
Utskrs yttrande, r ö r: d e väckt fråga om förbränning af inlösta transportsedlar och af de Större förslit na sedlarna af nya slaget.
Jag vill icke motsätta mig bifall till den föredragna slutmeningen, ehuru redactionen deri är otydlig, ty meningen är icke, att förbränning af sedlar ej må ske, då prescriptionstiden är förbi, utan blott, att den icke må ske summariskt.
Den sista meningen i betänk, innefattar svar på en särskild anmärkn., den nemi., att transportsedlarna, då de äro inlösta, borde genast förbrännas.
Detta bar Utsk. likväl, på de skäl utlåt, innehåller, ansett sig icke kunna för närvar, tillstyrka, hvarföre Utsk. hemställt, att nämnde sedlar må tillsvidare på samma sätt som hitintills förvaras.
Utskrs nu föredragna yttrande blef af R. o. Ad. bifallet.
Då jag förut anmärkt, att de större sedlarnas förbränning var nödig, har jag icke kun - Den ia Januari. c9 nät dela det nu fattade beslutet, och är öfvertygad, att Banken, i alla fall, omsider blir nödsakad bränna upp äfven dessa sedlar, i brist på utrymme till deras förvaring.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda betänk.
N:o y4 i anledn. af Hr Rosenblads, Bernh., motion om förändring i fördelningen af styrelseåtgärderna i Banken och i sammansättningen af Bankens understyrelse.
Jag anhåller först att få instämma i Hr Sluarts reservation, ang:de Bancofullmägtiges berättigande alt tillsätta understyrelsens ordförande, i stället för Utsk:s förslag att låta honom årligen väljas af understyrelsens medlemmar sjelfva.
Vidare anser jag mig böra fasta uppmärksamheten derpå, att sedan Ståndet nyss beslutat, det departementscheferna endast skola tillförordnas i stället för att tillsättas för lifstiden, bör äfven här ordet tillsättas utbytas mot ordet tillförordnas.
Jag instämmer likaledes i Hr Stuarts reservation, men går ännu något längre.
Jag tror nemi. icke blott, att Fullmägtige böra utnämna chefen för understyrelsen, utan äfven att det bör stadgas, att denna chef icke tillika må innehafva annan befattning.
Jag anser olämpligt, om ordförandeskapet i understyrelsen skulle kunna förenas med chefskapet för något särskildt departement, och jag tror ej, att personalen i allt fall blir så talrik, att någon särdeles förlust uppkommer genom tillökning af en person.
Jag bestrider naturligtvis desto mindre den återremiss, hvilken de sisla tvenne talarne åsyftat, som jag reserverat mig emot Utsk:s förslag, angående på utseendet af ordföranden inom Bankens understyrelse.
Jag instämmer äfven i den af Hr v. Troil yttrade mening, att ordföranden icke bör tillika vara departementschef.
Jag anser mig dock böra upplysa, att orsaken, hvarföre Utsk. ej föreslagit, det ordförandeskapet i understyrelsen skulle utgöra en särskild befattning, som icke med någon annan inom Bancoverket borde få förenas, varit Utsk:s förmodan, att icke alla departementscheferna skola blifva så upptagna af göromål, att ju icke någon af dem tillika kan vara ordförande i understyrelsen, särdeles då denna styrelse, efter departementsstyrelsernas organiserande, kommer att få befattning med högst få mål.
Skulle emedlertid den mening blifva gällande, att understyrelsen bör hafva en särskild chef, anser jag det tillika böra stadgas, att han alltid skall vara tillstädes vid öfverstyrelsens eller Bancofullmägtiges sammankomster, för att dervid tillhandagå med nöeliga upplysningar. 7° Den ta Januari.
Ehuru jag icke finner mig af Utsk. vederlagd i den tankan, att min motion ej strider emot någon grundlags-^, och ehuru jag är öfvertygad, att ingen ändamålsenlig organisation inom Bancoverket kan vinnas annorlunda, an på sätt jag föreslagit, skall jag likväl icke nu yrka på bifall till motionen; men deremot kan jag ej heller instämma i Utsk:s förslag.