Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sista riksdagen beslöts, att Banken skulle öppnas till silfvervexJing, men att dessförinnan en sak, såsom förberedande åtgärd, skulle fullgöras, hvilken då ansågs för lätt, men likväl sedermera ej kunde verkställas.
Konungen drog i betänk, att genast sammankalla R St.; men om Han då kunnat sammankalla urtima riksdag blott för detta ärende , är jag öfvertygad, att vårt myntväsende redan skulle hafva vunnit Stadga.
Vid en sådan riksdag hade endast BancoTJtsk. be - Den ii Sep t enjl) er e. m. 133 höft sättas i verksamhet; och att taga för gifvet, att Statsoch Bevilln.Utsk:n alltid skulle behöfva träda i verksamhet, är detsamma sorn att säga, att Konungen aldrig skulle äska att höra folket, utom då fråga är om nya anslag.
Cederström har talat om satser, sorn ej skulle förtjena att hesvaras, men sjelf framställt en, som synes vara af denna beskaffenhet, då lian såsom skäl emot förslaget anfört, att vid en urtima riksdag R.
St. kunde höja bevillningen och vid påföljande lagtima riksdag åtskiljas efter lyra månader, innan ny bevillning blifvit bestämd; ty precist samma förhållande kan inträffa afven nu.
Horn har deremot gjort en anmärkning, som synes förtjena afseende, men hvilken jag för min del anser i sjelfva verket medföra föga fördel, om den närmare öfverväges.
Horn har nemi. framställt den åsigt, att vid inträdande krig R.
St. borde äga rätt alt granska orsakerna, till de ökade behofven, som föranledt sammankallandet till urtima riksdag, och på denna grund har han velat förbehålla R.
St. rättigheten att vid hvarje riksdag granska Konungens rådgifvares åtgärder.
Horn anser således, att någon controll i sjelfva verket vinnes genom den existerande granskningen af Statsrådets protocoll.
Jag är häruti af annan mening och tror, att denna grankning väl kan gälla såsom controil emot egentliga och uppenbara lagbrott; men dessa äro högst sällsynta, och för granskningen af Regeringens åtgärder i allmänhet är Constit.Utsk. alldeles otillräckligt.
Den enda utväg, som finnes, är, att man, om rådgifvarne förlorat R.
St:s förtroende, nekar anslagen.
Detta är i sjelfva verket den stora räkenskapsdagen, och frågan om Statsrådets decharge har jag alltid ansett blott såsom ett stort nationalspectakel, der talare kunna utveckla en stor talent och vexla skarpa anmärkningar, roen utan resultat.
Af denna anledning tror jag Gr.
Horns förslag i sjelfva verket icke leda till målet.
Boye har emot mig anmärkt, att om urtima riksdag upplöstes för inträffandet af en lagtima, skulle grundlagsförändringar kunna föreslås och antagas inom några få veckor.
Jag skulle väl icke tro det vara sannolikt, alt Styrelsen någonsin sammankallar R.
St. till urtima riksdag så kort före tidpunkten för en lagtima; men jag vill dock i anledn. af denna anmärkning modifiera mitt förslag på det sätt, att vid slutet tillägges: dock m å grundlag s ändringar icke vid u r t i m a riksdag kunna föreslås senare, än ett år före nästa lagtima riksdag.
Då har man alltid nödig besinningstid för afgörandet af grundlagsfrågor, och Nationen får tillfälle att emellan dessa frågors föreslående och afgörande verkställa nya val af representanter, vid hvilka den naturligtvis rättar sig efter de frågor, som skola afgöras.
Palmstjernas anmärkningar beträffar, vill jag ej bestrida dem; men i anledn. af yrkandet oni granskning af Banco- och Riksgrsverken hemställer jag, huruvida det ej bör tilläggas, 134 Den ii September c. m. att denna granskning må ske endast sa vidt tiden medgifver oell ej innefatta frågan om decharge för fullmägtige.
Lika med Frih. Palmstjerna anser jag Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag innebara en väsendtlig förbättring; ty jag har i flera är hört klandras, att urtima riksdagar kunna vara så långa, och att någon skillnad borde äga rum emellan dem och lagtima riksdagar, hvilken skillnad nu skulle komma att bestå uti åsidosättande af den enskilda motionsrätten.
Men denna eftergift uppväges genom lagtima riksdagarnas återkomst hvart 3:dje år; och då jag utgått från denna förutsättning, kan jag ej öfvergifva den meningen, att man gör bäst, om man later förslag till grundlag, förändringar hvila dessa frenne åren.
Mellanliden är då icke större, än att allmänna opinionen väl kan behöfva den såsom besinningstid.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. må såsom gemensam tanka antaga Frih.
Palmstjernas modification af Utskls förslag.
Då Constit.Ulsk. framställde detta förslag, väntade sig Utsk. en mängd anmärkningar.
Dessa hafva icke heller uteblifvit och vittna, luiru en sak kan ses från olika sidor.
Här har en opinion uppträdt alldeles i strid emot Utsk:s förslag; en annan har åter yttrat sig för detsamma och t. o. m. utsträckt det ännu längre, än Utsk.
Constit.Utsk har emedlertid utgått från den synpunkten, att ett förslag till skillnad emellan urtima och lagtima riksdagar borde framläggas i sammanhang med förslaget om lagtima riksdagars återkomst på bestämd tid, d. v. s. hvart femte, icke hvart tredje år; ty man får icke ännu antaga, hvad R. o. Ad. för sin del beslutat om lagtima riksdagars inträffande hvart 3:dje år.
Utsk. måste således basera sitt förslag på fem års mellantid emella!) lagtima riksdagarna, och under sådana förhållanden har Utsk. ansett sig böra såsom enda föremålet för urtima riksdagar föreslå de ämnen, som Konungen framställer, men derutöfver endast rättighet för R.
St. att omvälja sina egna ombud; ty om Utsk. icke inskränkt sig härtill, skulle man iett sig nödsakad att gå mycket längre.
Palmstjerna velat, PwSt:s penningeverk skulle få granskas, var man viss, att andra ledamöter skulle fordra jemväl granskning af Statsrådets prot.; och ett ytterligare skäl för uteslutande af både det ena och andra var den omständigheten, att då ingen bestämd tid utsattes för urtima riksdagars längd, skulle det kunna hända, att granskningen af Statsrådsprot:n eller Bankens och Riksg:scont:s räkenskaper ej bann fullbordas, innan det ärende, som utgjorde egentliga föremålet för R.
St:s sammankallande, redan vore afgjord.
Orsaken åter, hvarföre Utsk. ej öfvergått på Hr v.
Troils mening, har varit, att i andan af vår grundlag finnes nedlagd en senfärdighet i antagandet af grundlagsförändringar, Den it Sej) t emi) er c. m. hvilken Utsk. ej ansett välbetänkt att rubba.
Beträffande deremot Frih.
Palmstjernas anmärkning, att frågan om riksdagskostnaden bort särskildt omnämnas, har Utsk. trott, att det tillkomme Konungen att framställa, af hvilka fonder dessa kostnader böra bestridas, och att således frågan ändock aldrig kunde undgå R.
St:s uppmärksamhet, så framt man ej ville förutsätta en glömska i detta afseende å Regeringens sida.
Palmstjernas anmärkning om uteslutande af ordet sjelf, som influtit i Utskrs redactionsförslag, gillar jag fullkomligt.
Jag erkänner, att uttrycket innefattar ett misstag, tillkommet genom oaktsamhet, ehuru till Utskls urskuldande kan anföras, att Konungen här står i motsats mot R.
I öfrigt vill jag angående hela detta förslag blott tillägga, att jag finner meningarna så stridiga, att det skulle vara förgäfves att vidare uppträda till försvar för Utskrs åsigt.
Jag måste dock förklara, att jag för min del anser förslaget välbetänkt och af beskaffenhet att sällan eller aldrig leda till något ondt, men, om det riktigt användes, till mycket godt i afseende på riksdagarnas förkortande, hvarpå Hr v.
Troils nyss citerade exempel, hemtadt från denna riksdag, kan tjena såsom upplysande bevis; ty säkert hade innevar. riksdag fått en helt annan karakter och utgång, om R.
St. endast haft att öfverlägga om det ärende, som utgjorde egentliga föremålet för sammankallandet.
Af tvenne värde talare har jag redan blifvit förekommen i afseende på försvaret af de motiver, som ligga till grund för sjelfva principen af Utsk:s betänk.
De ärender, som kunnat förorsaka urtima riksdagars sammankallande, äro vanligen af den art, att de kunna isoleradt behandlas.
De behöfva ej sammanblandas med öfriga ärender, tillhörande statsförvaltningens vanliga gång, men äro ofta af större vigt, ty eljest hade Regeringen troligen ej fattat sitt beslut om R.
St:s kallande till urtima sammanträde; och fall kunna inträffa, då de äro af natur att böra tilldraga sig en nästan exclusiv uppmärksamhet.
Jag tror derföre det icke vara rätt, att vid sådana tillfällen, som de sistnämnda, Regeringen skall linna sig satt i valet emellan att antingen uppskjuta med dylika vigtigare angelägenheters ordnande eller blottställa sig, under möjligtvis inträffade brydsammare omständigheter, för alla olägenheterna af så beskaffade långsammare riksdagar, der alla allmänna ärender kunna upptagas.
På grund häraf instämmer jag med Utsk. i principen, att lagtima riksdagar böra i viss ordning på bestämda tider återkomma, utan att framflyttas af mellankommande urtima riksdagar, och att urtima riksdagar deremot böra inskränkas till behandlingen of de ärender, som föranledt R.
St:s sammankallande; dock skulle jag tro, att några undantag härvid kunna blifva nödvändiga, i36 Den ii September c. tn. och jag
Ur färdig att med Gr.
Horn deribland räkna frågor om ansvarighet för Konungens rådgifvare.
Deremot kan jag ej biträda Hr v. Troils förslag att utesluta den meningen, som förbjuder, att grundlagsförändringar ina förekomma till öfverläggning eller afgörande vid urtima riksdagar.
Jag finner Utsk:s åsigt härutinnan ganska väl grundad; ty om det motsatta förslaget antages, äfven med den redaction, Hr v. Troil sednast uppgifvit, skulle man lätt kunna tänka sig möjligheten af öfverraskning, i händelse en grundlagsförändring föresloges vid slutet af en lagtima riksdag oell kunde algöras vid en urtima riksdag, som möjligen sammankallades 14 dagar efter lagtima riksdagens upplösande.
Jag tror ej, att allmänna opinionen i sådant fall kunde anses tillräckligen stadgad öfver ämnet, och jag biträder således i denna del Utsk:s mening.
Pal mst jernäs anmärkning beträffar, finner jag ingen svårighet vid autagandet af lians förslag, att il.
St. må förbehålla sig rättighet att vid hvarje riksdag granska banco- och Riksgtsverken, särdeles om ett ålikt undantag från den allmänna regeln skall äga rum i afseende på Konungens rådgifvares ansvarighet; ty efter min tanka bör antingen all eller ingen granskning här vara medgifven.
Emedlertid anhåller jag att, oberoende af de flera förslag, som bär blifvit framställda, få underställa 11. o.
Ad:s pröfning ännu en redactionsjemnkning i 49 § K-eS-E. och 2 § Riksd.Ordn.
Utsk. irar nemi. i premisserna af betänk, ganska riktigt, såsom undantag från deri allmänna definitionen af de ärender, som vid urtima riksdagar skulle kunna förekomma, ansett R.
St. böra förbehålla sig rättigheten att omvälja sina egna fullmägtige; och då jag anser, att Just.ombudsm. bör räknas häribland, samt Utsk:s redaction dessutom icke synes mig nog tydligt uttrycka meningen, vågar jag föreslå, att vid slutet tillägges följande: samt de val, sorn en li g t gr u n d lagen böra vid hvarje riksdag Ifållas.
Jag har visserligen äfven några anmärkningar att göra emot TJtskls föreslagna redaetionsförändringar i åtskilliga andra §§, men anser mig böra till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida jag äger att framställa dem nu eller hvar efter annan, sedan första punkten af Utsk:s memor. först blifvit afgjord.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Constit.- Ulsk:s memor. blifvit i sin helhet uppläst och de anmärkningar, som hittills dervid blifvit gjorda , hade angått det hela af memor., hade II.
Ex. trott, att propos. äfven borde göras på hela förslaget; men så snart anmärkningar gjordes vid några särskilda punkter deraf, ansåg H. Ex., att hvar och en af dem borde R. o. Ad:s afgörande särskildt underställas.
Man har anmärkt, att jag med den granskning, * Den ii September e. tä - ning, jag påyrkat, skulle hafva åsyf tat granskningen af Statsrådets prot.; men sådan har icke min mening varit.
Jag har vid föregående tillfällen yttrat, att hela denna profläsning, efter mili tanka, är ett oling, och det liar således icke kunnat falla mig in att nu anse den särdeles behöflig.
Min mening har endast varit, att II.
St. icke borde vara uteslutna frän rättigheten att upptaga och behandla frågan om rådgifvarnes ansvarighet i de delar, sorn föranledt den urtima riksdagen; och för att närmare uttrycka detta syfte, anhåller jag att, med frånträdande af mitt förra redactionsförslag nu fä uppgifva ett annat.
Jag utbeder mig likväl att först få tillkännagifva, att jag icke anser R.
St. böra vid urtima riksdag befatta sig med den generella granskningen afsina egna verk; ty jag finner ingen anledning för R.
St. att emellan lagtima riksdagarna utöfva denna granskning derföre, att Konungen velat höra dem i andra ämnen, så framt icke en sådan granskning omedelbart påkallas af de ärender, sorn utgöra föremål för urtima riksdagen.
Palmstjerna vill inskränka sitt förslag dertill att förbehålla R.
St. granskningsrätt i sådana frågor, som äro en omedelbar följd af de ärender, för hvilka urtima riksdagen blifvit sammankallad, är dermed vunnet allt, hvad jag åsyftat, och R.
St. kunna då granska både rådgifvarnes åtgärder och sina egna verk i alla de delar, sorn hafva sammanhang med föremålen för den urtima riksdagen.
För min del skall jag gerna frångå allt särskildt omnämnande af den ministeriella ansvarigheten, och allraminst skail jag påyrka åberopandet af ioö och roy §§, hvilka jag aldrig åsyftat.
Jag anhåller att i enlighet härmed få uppläsa mitt nya redaclionsföi slag, så lydande:
Vid urtima riksdag öfverlägga och besluta R.
St. blott om sådana allmänna ärender, dem Konungen framställer eller sorn deraf blifva en omedelbar följd, eller sådana, som röra Ståndens enskilda a n g e 1 ä g <2 n h e t e r. Gr. von Fersen:
Jag har endast begärt ordet för att bemöta Hr v. Troils emot irrig riktade anmärkning , då han exempelvis sökt visa, att vid denna riksdag ensamt BancoTJtsk. behöft sättas i verksamhet.
Jag får nemi. erinra, alt i alla händelser frågan om riksdagskostnaderna skulle hafva förekommit, och jag hemställer, our ej Bevilln.Utsk. för den frågan måst sammanträda.
Jag hemställer vidare, om icke, till allmänna rörelsens betryggande, i sammanhang med myntväsendets reglering; det äfven varit nödvändigt, att både Stats- oell LagUtskm vid denna riksdag blifvit satta i verksamhet; och häraf visar sig således, att alla de Utsk , som jag ansett nödvändiga, i allt fall skulle vid denna riksdag hafva inträdt i verksamhet.
För öfrigt torde sjelfva denna discussion ådagalägga riktigheten af min framställning, i'3 H. 18 13R Dtn ii September t. ra. att man, ost Utsk:s förslag antages, alltid skulle få långa discussiouer om hvad R.
St. vid urtima riksdagar hafva rättighet alt besluta eller icke; och när meningarna derom redan vid denna första discussion äro så delade, torde det vara förlåtligt, om man icke önskar att vid hvarje urtima riksdag inkomma på dvlika grundlagstolkningar.
Slutligen får jag äfven fästa uppmärksamheten derpå, att 56 § Riksd.- Ordn. innehåller ett stadgande, som lemnar full latitud för motionsrättens utöfning vid hvarje riksdag; men Etsk. har icke upptagit denna § bland dem, deri oidet lagtima borde tilläggas, och Utsk:s förslag är således i detta afseende ofullständigt.
Jag tillhör dem, som ogilla Constit.Utsk:s i fråga var. förslag i alla dess delar, och kan ej inse något skäl att genom förslagets antagande lemna tillfälle till en vitvidgning af Regeringens magt utan all garanti emot möjliga missbruk.
Jag föreställer mig nemi., att efter detta förslag skall grundlagen kunna punktligt efterlefvas och likväl missbrukas af en magtlysten Konung; ty då det är Konungens rätt att upplösa en lagtima riksdag efter fyra månader, skulle det, i händelse nu stadgades, att R.
St. vid urtima riksdagar blott finge öfverlägga om Konungens propostr, kunna hända, att sedan dessa K. propostr, som måhända endast komme att angå extra statsanslag, statslån eller dylikt, blifvit beviljade, afblåstes den påföljande lagtima riksdagen, innan någonting hunnit afgöras, och ny urtima riksdag sammankallades.
Vi skulle endast få urtima riksdagar för att afgöra K. propostr och ensamt dessa.
Ett sådant förhållande är åtminstone tänkbart, och då jag ej kan inse, att vien föreslagna förändringen ar af något behof påkalladt, kan jag ej tillstyrka ett förslag, som gör sådana missbruk åtminstone möjliga, helst jag antager, att om lagtima riksdagar återkomma hvart tredje år, något behof af urtima riksdagar sällan eliel' aldrig skall inträffa.
Jag företäller mig derjemte, att om Regeringen kunde sammankalla R.
St. till öfverläggning blott om K. propostr, ^kulle det kunna hända, att man sökte vid valen verka för det ändamål, sorn åsyftades med riksdagen.
Detta är icke möjligt, så länge man ej på förhand vet, hvad som på riksdagen skall förekommit.
Men om blott en sak, t. ex. statslån, skulle förekomma, kunde man lätt nog få en sådan öfvertygelse bibringad valmännen, alt de valde personer, sorn vore för saken.
Så böjd jag är för reformer, då de äro nyttiga, så litet böjd är jag för dem, då de icke lemna någon garanti emot möjliga missbruk.
Det är sannt, att urtima riksdagar på detta salt ktinde blifva kortare; män det är också enda vinsten och uppväger på intet sätt olägenheterna.
Det förundrar mig derföre i sanning, att man från ntivar.
Constit.- IJtsk., hvilket så likgiltigt behandlat de frågor, som syfta till Den ii September e. m. i3g garantier för Folket emot Regeringen, får se det ena förslaget efter det andra, åsyftande sitt utvidga Regeringens magt.
Vi hafva väl ännu icke sett Utsk:s förslag till Ministerstyrelse; men jag är öfvertygad, att det, dä det inkommer, skall befinnas utgå från samma synpunkt, och sådant kan jag icke gilla.
Jag hade emedlertid icke ämnat yttra mig öfver nu förevar, ämne, utan med tystnad förbigå det, emedan jag är öfvertygad, att förslaget ändock vid en blifvande riksdag kommer alt afslås i något Stånd; och jag viii derföre ej heller nu upptaga till vederläggning någon af de motsatta åsigter, som här blifvit yttrade.
Jag anhåller blott att fä nedlägga min tanka i prot. jemte den förklaring, att jag anser likgiltigt, hvad beslut vid denna riksdag fattas.
Hr von Troil: lJtsk:s förslag har i den siste talaren funnit en varm motståndare, som säger sig ej vilja bifalla en utvidgning af Regeringens magt.
Häruti instämmer äfven jag; men jag går derföre ej så långt, att jag vill inskränka Konungens magt att höra folket genom sina representanter.
I denna magt önskar jag till och med en utvidgning, och detta är mitt ändamål Ilr Dalman har väl jjefarat, alt riksdagarna blott skulle blifva Regeringens commissioner; men härtill svarar jag, att om folket skickar så beskaffade representanter, biifya inga former tillräckliga.
(Skulle Regeringen afsluta en lagtima riksdag i förtid för sådant and mål, som Hr Dalman förutsatt, kan jag ej tänka mig, att Nationen skulle vara så svag, att den ej yttrade sitt missnöje i de påföljande valen.
För öfrigt får jag, såsom en särskild upplysning åt Gr. v. Fersen, nämna, att jag icke i mitt exempel talat om denna riksdag, utan om den urtima riksdag, sorn, i händelse detta förslag redan varit antaget, kunnat sammankallas, då Rankens reella fond vid den bestämda tiden befanns icke hafva uppnått den stadgade proportionen.
Denna enda omständighet, som hindrade realisationens verkställande, hade då genast kunnat undanrödja?, och riksdagen dermed slutats.
Efter dessa erinringar torde jag ännu ytterligare ffi tillägga några ord, angående den af mig föreslagna redactionsförändring, i hvilket ändamål jag nu egentligen begärt ordet.
Boye har sagt, att tre år till det minsta borde fordras såsom besinningstid för antagande af grundlagsförändringar.
Detta är likväl ett misstag om nu gällande stadgandet, ty för närvar, fordras alldeles icke en så lång tid.
Ehrenborgh såsom skäl emot mig anfört, att någon betänketid borde finnas, ber jag alt få fästa uppmärksamheten derpå, att milt förslag endast åsyftar, alt denna betänketid må blifva jemnt lika så lång, som den hittills varit, men icke ökas, såsom Utsk. föreslagit; ty ingen lärer kunna neka, att om en grundlagsförändring nu föresloges och antoges att hvila till nästa riksdag, kunde för slutliga antagandet ny riksdag sammankallas Den n September e. ra. i nästk, Januari månad, hvaremot, enligt Utskts förslag, nödvändigt skulle för detta antagande erfordras fem eller minst tre ur, och det är detta, sorn jag ansett vådligt under'
Svenska folkets nuvar. behof af grundlagsförändringar i flera vigtiga afseenden.
Horns sednast framställda förslag synes mig mest lämpligt att förena allas meningar, och jag anhåller för min del blott att i slutet få tillägga ortlen; dock må grundlagsändringar icke vid urtima riksdag kunna föreslås eller a f g örås senare, än ett år före nästa lagtima riksdag.
Härmed tror jag att all nödig försigtighet emot öfverrasknifig blifvit iakttagen; ty hvad Frih. v. Schulzenheims anmärkning beträffar, att Regeringen skulle kunna i4 dagar efter en lagtima riksdags upplösning sammankalla en urtima riksdag för att få ett grundlagsförslag antaget, anser jag ett sådant förfarande lika otänkbart, som alt man vid en fiendes öfverrumpling skulle på förhand ropa till honom? akta eder, nu kommer jag.
Säkert skulle äfven den trögaste nation genom en så utomordentlig riksdagskallelse blifva vaken och vara på sin vakt emot öfverrasknjnsr.
Med den bitterhet, som vanligen stämplar både personen och det tidningblad, hvars utgifvare han är, har min del är jag temligen likgiltig för detta tadel, och skall utan afseende derå följa min pligt att föreslå såsom utsk:sledamot, hvad jag anser som nyttigt, man må anse det sorn magtutvidgning eller icke.
Denna gång tror jag emedlertid, att anmärkaren icke rätt väl betänkt sin utflygt, och jag förmodar, attoni han öfvervarit öfverläggningen från början, skulle han funnit sig vederlagd i en anmärkning, som är lika obefogad som det klander, hvari han på förskott ingått öfver ett annat betänk., som lian ännu icke känner.
I öfrigt ber jag att få erinra, att jag icke lagt mig emot Hr v. Troil* förslag, utan blott redogjort för Utsk:s åsigt, enligt hvilken man ansett grundlagsfrågor icke böra behandlas med större skyndsamhet, än som står tillsammans med en nödig besinning och ett moget öfvervägande.
Troi Is sednare förslag synes dock gifva samma garanti, och jag är således för min del dermed nöjd.
Hvad åter Frih. v.
Schulzenheims anmärkning beträffar, bör jag nämna, att det visserligen inom Utsk. var föremål för öfverläggning, huruvida Just.ombudsm. skulle kunna omväljas vid urtima riksdag; men Utsk. tvekade att föreslå detta och ansåg bäst att afvakta de anmärkningar, som i RiksStm skulle göras, ehuru Utsk. väl insåg, att det härigenom blottställde sig för förebråelsen af inconseqvens.
För min del tror jag likväl icke, att förhållandet med Just.ombudsm. samt Fullmäktige i-Banken och Riksg:scOnt, är alldeles enahanda Just.ombudsm. kan ej verka så menligt som Fullwiäatiac i It.
St:$ verk, der omständiaheter kunna Den ij September e. m. >4< inträffa, som kräfva och nödvändigt fordra ett ombyte, hvilket deremot ej är händelsen i afseende på Jost ornbudsni.
(Jin denna åsigt gillas af Ståndet, vet jag icke; den har dock legat till grund för min mening, och jäg qvarstår dervid.
Slutligen vågar jag till R. o. Ad. framställa en uppmaning alt öfverväga, oin ej Constit.Utsk. haft en verklig skyldighet att framlägga förslag om urtima riksdagars förkortande, Sedan man blifvit ense, att lagtima riksdagar böra återkomma på bestämd tid.
Jag tror, att Representationen illa motsvarar sin pligt och föga går folkets önskningar till mötes, om den ej söker att förkorta urtima riksdagarna; ty först då blifver beskattningen i landet nog tung, om man emellan de lagtima riksdagarna hvart femte år kan få 2 års långa urtima riksdagar, och om afböjandet häraf kan kallas en magtutvidgning för Regeringen, har jag mycket orätt.
För att visa consequensen af mitt föregående yttrande, som Frih.
Ehrenborgh ifrågasatt, får jag erinra att jag yrkat lagtima riksdagars återkomst hvart 3:dje ur, och då behöfvas inga urtima riksdagar.
Första steget till reform är en förändrad Representation, en förändrad ansvarighet och organisation af Styrelsen; men innan detta blifvit gjordt, har jag ansett vådligt att framställa förslag, som kunde leda till missbruk, och den siste talaren har icke ens sökt att vederlägga mig häruti.