Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende å hvad sålunda förekommit, och då Kongl. Majit lika med Kammar-kollegium ansett för det afsedda ändamålet lämpligast, att de jordlotter hvarom fråga är, blifva under eganderätt till sökanderne upplåtne, men tillika funnit angeläget, att icke, genom upplåtande för alltid från förenämnda häradshöfdingeboställe af den betydliga egorymden, boställshafvaren kommer i mistning af den inkomst, som för honom genom markens upplåtande för tjenstetiden kunnat skäligen påräknas, har Kongl. Majit, med föranledande jemväl af hvad sökanderne sjelfve erbjudit, velat på det sätt understödja ifrågavarande framställning, att Rikets Ständer härigenom varder föreslaget att medgifva upplåtande under full eganderätt dels till de enskilde sökanderne, hvar för sig, af de tomter, som af hvardera nu innehafvas, dels till Ostra härads samtliga innevånare af den till bostad åt Provincialläkaren särskildt afsedda omförmälda jordrymd, — emot det att till boställshafvaren för hvardera jordlotten årligen erlägges sådan i laga ordning bestämd afgäld i spanmål, som motsvarar ej mindre hvad af hela hemmanets räntor oeh öfriga allmänna utskylder, vid jemförelse af egornas storlek och beskaffenhet, å den afsöndrade lägenheten belöper, än äfven hvad som, med ledning af den jordskyld, boställshafvaren af de redan upplåtna lägenheterna uppbär, kan skäligen anses motsvara den årliga afkomst, boställs - 4 Kongl. 1)laj:ls Nåd.
Proposition N:o 106. hafvare» för öfrigt kunnat af ifrågavarande lotter, derest de ej från bostället afsöndrat^, sig bereda.
De till ärendet hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kunglig Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Louis De Geer.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Deparlemen/s-Arenden, hållet inför Hans Majit Honungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den /A April 1865. i närvaro af: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden:
Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet:
En af åtskillige å häradshöfdingebostället ett mantal krono.
N:ris 4 och 6 Hvetlanda Thomas- och Kullagården i Hvetlanda socken, Östra härad och Jönköpings län, bosatte handlande och andra näringsidkare, jemte utsedde komiterade för nämnda härads innevånare i underdånighet gjord ansökning, att få till skatte lösa vissa delar af omförmälda boställes egorymd, öfver hvilken, af nuvarande boställshafvaren, Häradshöfdingen Friherre Malte von Liewen, förordade ansökning Kammar-Kollegium, efter hörande af så väl ortens Kronofogde och Häradsskrifvare, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, inkommit med infordradt underdånigt yttrande.
J\Iaj:ts Nåd.
Proposition N:o i 07. 5 Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, som hemställde, att nådig Proposition angående ifrågavarande lägenheters afsöndring från bostället under eganderätt och mot årlig afgälds erläggande till boställshafvaren måtte till Rikets Ständer aflåtas, uppläste ett förslag till sådan Proposition; Och behagade, på tillstyrkande af Stats-Rådets öfrige ledamöter, Kongl. Maj:t, med godkännande af berörda förslag, förordna att Proposition i ämnet, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Sv. P. Ekstrand. il.o 107, Ank till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1863, kl. 11 f. m. Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension från Allmänna indragnings-staten åt Chefen för Kameral-deparlemenlet i Fångvårdsstyrelsen Carl Mauritz Kruskopf; Gifven Stockholms Slott den 28 April 1863.
Hos Kongl. Majit har Chefen för Kameral-deparmentet i Fångvårds-styrelsen Carl Mauritz Kruskopf med företeende af behörigt läkarebetyg derom, att han lider af en periodiskt återkommande ögonsjukdom jemte led-rheumatism, i underdånighet anhållit att, enär omförmälda lidande, hvaraf hans förmåga att uthärda det med Kameral-departementschefs-befattningen i Fångvårds-styrelsen förbundna ansträngande arbete under sednare åren förminskats, numera lemnade föga förhoppning att kunna afhjelpas, så länge den dertill i synnerhet verkande orsaken, ögonens öfveransträngning, fortfore, Kongl. Maj:t måtte täckas genom nådig framställning till Rikets Ständer bereda sökanden å allmänna Indragningsstaten enahanda pensionsrätt, som tillkonune embetsman i allmänhet vid 65 års 6 Kongl. Majds Nåd.
Proposition N:o i07. ålder, derest han, som den 18 sistlidne September uppnått 60 lefnadsår, blefve af fortfarande sjuklighet nödsakad att från nämnda befattning begära entledigande; varande af sökanden i öfrigt äberopadt, att han, som saknade ärfd förmögenhet, under tjenstetiden icke, oaktadt ett alltid indraget lefnadssätt, kunnat på knappa löneinkomster göra besparingar till betryggande af hans eget och hans hustrus uppehälle på ålderdomen.
Jemlikt företedd tjensteförteekning, har sökanden, som är född den 18 September 1802, blifvit den 8 Februari 1826 antagen i Statens tjenst, den 31 Mars 1840 utnämnd till Kammarskrifvare och den 13 Juni 1844 befordrad till Notarie och Revisor i Krigs-kollegium, äfvensom han den 3 September 1845 erhållit nådigt förordnande såsom extra Kameral-ledamot i Styrelsen och den 30 Oktober samma år medelst konstitutorial till Kameral-ledamot derstädes förordnats, hvarefter han fortfarande qvarstått uti sin tjenst hos Krigs-kollegium, den han dock, i följd af gällande föreskrifter, icke under tiden utöfvat.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, och då, efter hvad Fångvårds-styrelsen uti infordradt underdånigt utlåtande upplyst, Departements-chefen Kruskopfs omförmälda sjuklighet i synnerhet under sednaste åren särdeles ofta hindrat honom från tjenstgöring, så att han under mera än halfva tiden af sistförflutna tio år varit på grund af styrkt sjukdomsförfall i åtnjutande af tjenstledighet, samt då läkarens betyg föranleder, att det åberopade ögonlidandet med ali sannolikhet skulle vid den kallare årstiden framgent komma att genom tjenstens fortsatta skötande underhållas, -— vill Kongl. Majit, med särskildt afseende å vigten deraf, att innehafvaren af ifrågavarande embete mera oafbrutet än den nuvarande kan egna sig åt den vigtiga förvaltningsgren, som är detta embete anförtrodd, härmed hos Rikets Ständer begära, att Departements-chefen Kruskopf måtte från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från hans befattningar i Statens tjenst kan varda honom beviljadt, å allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande åttatio procent af hans nu innehafvande lön, Fyratusen Femhundra Riksdaler, eller således till belopp af Tretusen Sexhundra Riksdaler Riksmynt, De till ärendet hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda; och Kongl.
Majit förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Majas Nåd.
Proposition N:o 107.
7 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 28 April 1865. i närvaro af: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, 'Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet en at Chefen för Kaineral-departementet i Fångvårds-styrelsen Carl Mauritz Kruskopf den 17 innevarande månad ingifven underdånig ansökning, det täcktes Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att Kruskopf, som lider af sjuklighet och i följd deraf tidtals under de sednare åren varit hindrad från tjenstgöring, måtte varda uppförd å allmänna Indragningsstaten, derest han af fortfarande sjuklighet blefve nödsakad att från befattningen begära entledigande; i anledning af hvilken ansökning
Fångvårds-styrelsen infordradt underdånigt utlåtande afgifvit.
Hans Excellens, som i underdånighet hemställde, att Kongl. Maj:t behagade berörda ansökning bifalla, uppläste ett förslag till nådig Proposition i ämnet; Och täcktes Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets öfrige ledamöters tillstyrkande, i nåder gilla nämnda förslag och befalla, att i enlighet dermed, nådig Proposition i ämnet, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflätas.
Ur protokollet E.
Adlerstråhle. 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o i 08. JV o #OV Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1863, kl. 11 f. m.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tillökning i Arméens nuvarande kavalleri-styrka; Gifven Stockholms Slott den 28 April 1865.
Under behandling af de frågor, som blifvit hänskjutna till den af Kongl. Maj:t tillförordnade Landtförsvars-komités öfvervägande, har, vid betraktande af det förhållande, hvaruti de särskilda vapnen för närvarande stå till hvarandra, samt vid beräkning af hvarje vapens nödvändiga styrka och huru Arméen från fredsfot må med största skyndsamhet och säkerhet kunna öfvergå på krigsfot, det befunnits för försvaret högst magtpåliggande, att nuvarande ringa kavalleristyrka ökas med minst 500 man.
Af Landtförsvars-komitéen är härvid, bland annat, anfördt, huruledes kavalleriet, inberäknadt både det värfvade och indelta, efter afdrag af de till åtskilliga ändamål indragna och anslagna nummer, räknade ej fullt 4,300 man, af hvilka dock 144 äro oberidne.
Härtill vore visserligen beräknadt att läggas omkring 3,700 man beväring; men huru än den slutliga organisationen häraf må ske, torde af ekonomiska skäl blifva omöjligt att under fredstid göra kavalleriets beväring beriden och, till följd deraf, att åt densamma gifva den ryttarebildning, hvarigenom någon förstärkning inom kortare tid kan komma kavalleriet till godo.
Af öfriga vapnen räknade, efter enahanda afdrag som ofvan angifvits, infanteriet omkring 22,500 man och artilleriet samt sappör-truppen nära 2,700 man, allt stamtrupper.
Härtill komme af beväring omkring 70,000 man för infanteriet och något öfver 1,500 man för artilleriet.
Afven med en vida längre än hittills utsträckt beväringsexercis, vore väl icke tänkbart att genast Kongl. Majlis Nåd.
Proposition N:o 108. 9 genast med infanteriet till aktiv tjenstgöring införlifva allt det ofvannämnda, vapnet tillhöriga beväringsmanskapet; men om ock endast 20,000 man beräknades kunna straxt efter arméens mobilisering förenas med infanteriet, komme dock, med tillägg af stamtrupperna, den i fält stående arméen att uppgå till vid pass 50,000 man, deraf kavalleriet ej utgjorde fullt 4.150 man; ett förhållande i kavalleristyrka, hvilket vore lägre än hvad allmänt inom andra arméer anses motsvara behofvet af nämnda vapenslag.
Annu betänkligare framstode detta missförhållande, då i betraktande tages, att här icke, såsom inom andra arméer, finnas särskilda trupper afsedda för intendentsväsendet, för trossbevakning och för ordonnanstjenstgöring.
Vid en armée af ofvan antagna styrka, torde nemligen minst.
500 ryttare blifva för dessa behof erforderliga.
Afräknades nu detta antal från kavalleriets verkliga styrka, samt afdroges ytterligare hvad uti depoterna måste förläggas i ändamål att bilda beväring och dressera remonter, skulle säkerligen den för fälttjenstgöringen påräkneliga delen af kavalleriet ej uppgå till mer än vid pass 3,000 man.
Och detta endast i fälttågets första början; ty iner än något annat vapen vore kavalleriet underkastadt afgång, enär denna af dubbla förhållanden, så väl hästens som karleus otjenstbarhet, vore beroende.
Ej så hastigt kunde denna afgång ersättas från depoterna.
Det skulle blott lända till skada, om, för att uppehålla kavalleriets styrka, man skulle vilja i dess leder insticka knappt halfbildade ryttare eller halfdresserade hästar, som skulle förtynga eller bringa oordning uti kavalleriets rörelser.
Mer än något, annat vapen måhända, hade kavalleriet, för sitt uppträdande och sin verksamhet, af nöden en utbildad manöverfärdighet och individuel fullbildning'; och ojemförligt mer gagn åstadkommes medelst ett till antal ringa, men väl öfvadt kavalleri, än medelst ett, om ock betydligen starkare, tungt och osammanhängande, hvars rörelser icke fullständigt lyda anförarens vilja och befallning, och hvars krafter denne icke fullt och ögonblickligen kan taga i anspråk.
Någon förstärkning kunde således icke inom kortare tid vara att påräkna, men väl en förminskning i kavalleriets ofvan angifna styrka.
Att under sådana förhållanden denna icke kunde motsvara arméens behof vore påtagligt, då man besinnar de talrika detacheringar af kavalleri, hvilka mäste utgå, samt den aflägsna förpost- och rekognoscerings-tjenstgöring, sorn åligger detsamma; hvarefter lätt kunde beräknas den ringa styrka, som återstår till bildande af den vid åtskilliga tillfällen så vigtiga kavalleri-reserven.
Majit finner äfven, för sin del, högst nödigt, att kavalleriet erhåller den af komitéen föreslagna tillökning af minst 500 man.
Redan åtskilliga gånger tillförene har åsigten om kavalleriets behöfliga tillökning, äfven i större grad, gjort sig gällande; men de svårigheter, sorn varit att öfvervinna för af Bih. till II.
Prof. 1862 & 1863.
I Aid. 2 Band 22 Haft. 2 10 Kongl. Maj;Is Nåd.
Proposition N:o 108. hjelpande af missförhållandet emellan kavalleriets och infanteriets styrka, hafva återhållit frågans slutliga lösning.
Lyckligtvis hafva landets stridskrafter under tiden icke behöft tagas i anspråk ; och enär det för fäderneslandet är ett vigtigt önskningsmål, att sådant ej heller på lång tid må behöfva ske, samt ett medel dertill är att alltid vara val och fullständigt rustad, har Kongl. Maj:t ansett att, oaktadt dermed förenade svårigheter och kostnader, åtgärder böra vidtagas till förekommande af ifrågavarande brist i en framtid.
I likhet med Landtförsvars-komitéen anser Kongl. Majit tvänne utvägar erbjuda sig för bristens afhjelpande, nemligen antingen att uppsätta en ny värfvad kavalleri-trupp, eller att bereda den erforderliga tillökningen i kavalleri-vapnet från något af de såsom infanteri nu tjenstgörande rusthålls-regementena.
Den förstnämnda utvägen har visserligen en öfvervägande fördel i enkelheten vid utförandet, äfvensom deruti att nu varande infanteri förblifver oför minskadt; men dä, i följd af en sådan anordning, kostnaderna skulle blifva så betydliga, att Kongl. Majit, äfven med hänseende till behofvet af andra ound gängliga utgifter för försvarets ordnande, dragit i betänkande att af Rikets
Ständer äska medel för uppsättande af en ny värfvad kavalleri-korps, anser Kongl. Majit den sednare utvägen, eller ett rusthålls-regementes återuppsittning till häst, böra föredragas, hvilken utväg väl äfven påkallar uppoffringar, men dock i vida mindre mån kräfver tillökning i anslag.
Denna sednare utväg kan likväl icke för ändamålet anlitas förr än efter 1870 års utgång, då de med Andra Lif-Grenadier-regementet och Vestgöta regemente afslutade hästvakans-kontrakt löpa till ända, eller, om derför skulle afses Lif-regementets Grenadier-korps eller Smålands Grenadier-bataljon, hvilkas hästvakans-kontrakt med år 1871 tilländagå, efter detta års slut.
För förändringens utförande på denna väg finnes således val emellan fyra regementen eller korpser.
Det kan visserligen vid första betraktandet synas lämpligast att för behofvet använda Lif-regementets Grenadier-korps eller Smålands Grenadier-bataljon, hvilka hvar för sig äro af den styrka, som för Kavalleriets tillökning afses; men vid bestämmandet måste tagas i öfvervägande möjligheten att utan stora svårigheter erhålla manskap och hästar, passande för vapnet, samt rusthållarnes förmåga att uppehålla rustningen, äfvensom ock den omständigheten, i hvilken del af landet minsta olägenhet uppstår genom att förminska dervarande infanteri.
Vidkommande Lif-regementets Grenadier-korps, kunna säkerligen rusthållarne vid denna korps utan svårighet uppehålla rustningen äfven till häst; men hvarken folk eller hästar i den provins, der korpsen är hufvudsakligen Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o i 08.
11 förlagd, äro särdeles lämpliga för kavalleri-tjensten, hvartill kommer att hvarje minskning af infanteriet i Mälaredalen har sina betänkligheter.
Det om Lif-regementets Grenadier-korps sagda kan, i hufvudsakliga delar, äfven lämpas på Andra Lif-Grenadier-regementet.
Hvad åter beträffar Smålands Grenadier-bataljon, skulle denna väl kunna sammanslås med det Husar-regemente, hvaraf den tillförene utgjort en del; men då provinsen Småland, hvars skaplynne icke lämpar sig för kavalleri, ej har någon högt uppdrifven hästrace, men deremot ovedersägligen eger utmärkta soldater; då vidare genom förnyade motioner vid riksdagarne det visat sig vara rusthållarnes i provinsen lifliga önskan att mot hästvakansafgift få, i stället för ryttare, utrusta fotfolk; samt då rusthållarne vid Smålands Grenadier-bataljon, såsom anledning är att antaga, torde finnas benägne att öka den för dem nu bestämda vakans-afgift till det belopp, hvarmed den utgår viii andra rusthåll; anser Kongl. Majit skäl icke vara för handen att, när det kan undvikas, inom Småland uppsätta kavalleri.
Härefter återstår således blott Vestgöta regemente, hvilket äfven i hvarje afseende visar sig till kavalleri-trupp lämpligt.
Provinsen, der detta regemente är indeladt, eger en hästrace, bland de inom landet mest passande för kavalleritjenst, en vid hästskötsel van befolkning samt en rik och fruktbar slättbygd, belägen inne i landet och otngifven af liera infanteri-regementen.
Den förenar sålunda inom sig förhållanden, sorn visa sig särdeles fördelaktiga för bildande af kavalleri; och Kongl. Majit anser, lika med Landtförsvars-komitéen, att nödigt kavalleri der bör af Vestgöta regemente bildas, till fyllande af den omförmälda bristen i detta vapen.
Majit, på grund häraf, anser tjenligast, att kavalleriet genom uppsittning vid Vestgöta regemente ökas med 500 man, uppstår frågan huruvida ej för framtiden vore förmånligare, att hela detta regemente af 1000 man till kavalleri uppsitter och deremot en kavalleri-korps af 500 man i stället förändras till infanteri.
Om derföre Smålands Husarer, nu utgörande 500 man, komme att afsitta och sammanslås med Smålands Grenadier-bataljon, men Vest göta regemente deremot att i sin helhet uppsitta, vunnes derigenom fördelen att i stället för fyra korpser, som skulle blifva följden af Vestgöta regementes uppsittning till endast hälften, man erhölle tvänne hela regementen, nemligen Smålands Infanteri-regemente och Vestgöta Kavalleri-regemente, hvartdera pa 1000 man; hvilken anordning Kongl. Majit linner vara både företrädesvis ändamålsenlig, med hänseende till de ofvan omförmälda provinciela förhållandena, och äfven ledande till någon besparing, då derigenom undvikes ett större antal särskilda staber.
Oaktadt de i början uppkommande olägenheter af två regementens rubbning, delar Kongl.
Majit, på grund af ofvan anförda omständigheter, Landtförsvars - 12 Kongl. 31aj:ls fräd.
Proposition N:o i OS. komitéens mening, att hela Vestgöta regemente bör anbefallas uppsitta, sedan nuvarande hästvakans-kontrakt derstädes tilländagått, men att deremot aftal må träffas med rusthållarne vid Smålands Husar-regemente om dess förändring till infanteri, likväl sålunda, att detta sednare icke komme att afsitta förr än en bataljon af Vestgöta regemente hunnit att till kavalleri organiseras, på det styrkan af det tjenstbara kavalleriet icke under någon tid må minskas emot hvad för närvarande eger runi.
Då verkställigheten häraf till en del är beroende af öfverenskommelser med vederbörande rusthållare, kan ej heller, innan desse blifvit hörde, något bestämdt förslag uppgöras för förändringens utförande, utan derför endast uppgifvas de allmänna grunderna.
I sådant afseende har Kongl.
Maj:t antagit följande: a) Kavalleriet ökas med 500 man genom uppsittning vid Vestgöta regemente; />) Sedan denna förstärkning af kavalleriet försiggått, skall, för den faktiska indelningen, återstående delen 500 man af samma regemente äfven uppsitta; men på det infanteriet icke må alltför mycket minskas och stats-utgifterna ökas, skall en kavalleri-korps af motsvarande styrka eller 500 man afsitta, hvarom uppgörelse med rusthållarne vid Smålands Husar-regemente i första rummet bör inledas; c) Vidare och för underlättande af denna förändring bör stadgas, att vid ersättande af de vid Vestgöta regemente uppkommande befäls- och manskapsvakanser, från den tid uppsittningen varder definitivt beslutad, afseende skall fästas hufvudsakligen på kavalleriets bildande; att uppsittningen, då den efter kontraktstidens slut ifrågakommer, skall ske sucfcessivt, i mån af tillgång på dertill tjenligt manskap samt i den ordning, som derför kan varda stadgad med tillbörligt afseende å rusthållarnes lättnad, så vidt dermed kan förenas det åsyftade ändamålets vinnande; och att åt rusthållarne samt det tjenande manskapet, som genom regementets förändring kunna komma att vidkännas olägenheter och förluster, lämpligt understöd må meddelas.
För öfrigt och under förutsättning, att de till Vestgöta regementes gamla kavalleri-stat anslagna, nu till Statsverket ingående räntor, boställs-afkastningar m. m. åter komma att för sitt ursprungliga ändamål användas, är afsedt: att, för förändringens genomförande, till Kongl. Maj:ts disposition ställes: a) afgiften för de tillfälliga karl-vakanser, som vid regementet uppstå efter beslutet om uppsittningen; b) en fjerdedel af hästvakans-afgiften vid regementet för hvarje af åren 1867, 1868, 1869 och 1870; och c) från och med år 1871 de hästvakans-afgifter, som vid regementet kunna komma att utgå i af vaktan på nummerhästs anskaffande för bildande af ny sqvadron; Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition N:o 108.
13 att vakans-besparingar å samma regementes aflönings-stat må användas till befordrande af befälets nya organisation derstädes; och att, till lättnad för de rustande, så väl vid den trupp, hvilken till kavalleri förändras, som vid den, hvilken öfvergår till infanteri, förut innehafvande gevärspersedlar må i Kronans förråd få utbytas mot gevärspersedlar, tillhörande det nya vapnet.
Kostnaderna, som af den ifrågavarande förändringen skulle för Staten uppkomma, och hvaröfver Landtförsvars-komitéen oell Krigs-kollegium hvar för sig lemnat utredning, kunna approximativt beräknas blifva följande: fl:» Minskade Inkomster. a) Ilästvakans-afgiften för 1,000 nummer vid Vestgöta regemente, 7 f tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, per nummer, eller tillhopa 7,500 tunnor å 12 R:dr 60 öre R:dr hvarifrån afgår dylik afgift för 500 till afsittning föreslagna nummer vid Smålands nuvarande Husar-regemente, efter lika beräkning
Denna minskning i stats-inkomst skulle ytterligare kunna till någon del uppvägas genom den förhöjda afgift af J tunna spanraål per nummer, som torde böra åläggas de 500 rusthålien vid Smålands grenadierbataljon för deras bibehållande vid förmånen att fortfarande efter 1871 års utgång få erlägga hästvakans-afgift, hvarigenom statsverket bereddes en inkomst af 250 tunnor spanmål, motsvarande i kontant efter ofvan - stående beräkning.
R:dr 3,150: då minskningen i inkomst för vakansspanmålen endast blefve 44,100: — S:ma R:dr 47,250: — b) Besparingarna från Vestgöta regementes gamla kavalleristat af indelta räntor, boställs-afkastning m. m Transport 94,500 47,250 Årlig kostnad. 47,250 25,000 72,250 72,250 — 14 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition N:0 i 08.
Transport 3 o Utgifter. a) Möteskostnaderna för Vestgöta regemente, såsom kavalleri, beräknas uppgå i medeltal årligen till men härifrån bör afdragas: dels det belopp, hvartill regementets möteskostnader, såsom infanteri, i medeltal uppgått, eller dels den besparing i moteskostnader, som uppstår genom Smålands Husar-regementes förvandling till infanteri, hvilken besparing, enär berörde kostnader nu i medeltal utgöra 32,177: — men efter förändringen endast . 8,600: — således uppgår till hvarefter den tillökade utgiften uti möteskostnader inalles blifver ...... b) Materielen.