Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve Carl Sparre, för nämnde glasbruks drifvande, beviljade 13,333: 16. — 2:o Fabriksidkarne J. & C. G. Rolinder, för deras i Stockholm inrättade gjuteri och mekaniska verkstad, enligt Kongl, brefvet den 27 Januari 1852 • 33,333: 16. — Transport 46,666: 32. — Transport: 46,666: 32. — 3:o Gefle manufaktur-aktie-bolag, för det af bolaget å Strömsbro nära Gefle anlagda bomulls-spinneri, enligt Kongl, brefvet af sistnämnde dag, G(),000: — — 4:o Handlanden B. M. Freese, för anläggning och drifvande vid Kyrkbyn inom Arbro socken i Gefleborgs län af en inrättning till förbättrad linberedning, enligt Kongl, brefvet den 18 Januari 1853, ....... 15,000: — — 5:o Intressenterne i Gyllenfors glasbruk i Westbo härad af Jönköpings län, enligt Kongl, brefvet af den 20 Januari 1854, 16,G66: 32. — G;o Motala mekaniska verkstads bolag, för utvidgande af den vid verkstaden redan befintliga valsverks-anläggning, enligt Kongl, brefvet af den 26 Maj 1854, . . 60,000: — — Summa R:dr 198,333: 16.
— Af förlags-lånefonden voro, vid 1854 års slut, lån meddelade till sammanräknadt belopp af 482,113 R:dr 2 sk. 9 rst., och befanns således en odisponerad behållning af 17,886 R:dr 45 sk. 3 r:st.
Hvad beträffar (jamia Ull-diskont-fonden, så upplyses af de deröfver upprättade, härhos bifogade, kapital-slut, att denna fond, hvars behållning vid 1852 års slut beräknades till . . 24,700: 9. 6. (deruti inbegripna osäkra fordringar till belopp af 3,640 R:dr 1 sk. 2 rst.) under revisions-åren haft följande inkomster:
Ullsorterings-, värderings- och magasinerings-afgifter .... 3,383: 22. 2.
Hyresmedel ....'. 1,094: 40.
— Bidrag af manufaktur-medlen . 2,400: — — Ersättning af allmänna medel för åren 1852 och 1853 uppkommen brist . . . .' 1,378: 5. 6. g ogc- 19 8.
Hvartill kommer afskrifning af en balanserad skuld för lemnade förskott af tull- och' konfiskations-medlen 4,487: 7. 8.
Summa R:dr 37,443: ÄS. 10.
Utgifterna under samma tid hafva uppgått till följande belopp:
Aflöning till UH-kontorets tjenstemän och betjente samt Direktören L.
Hofman Bang . , 7,558: 16.
— Rese- och traktaments-penningar till bemälte
Direktör . . . 1,553: 20. 6.
Extra utgifter 781: 25. 9.
Ränta till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott.... 804: 32. 10. hvartill kommer en afskrifning å Ull-kontorets inventarier 19: 11. 5. tillsammans
IUdr 10,717: 10. 6. i följd hvaraf gamla Ull-diskont-fondens behållning vid 1854 års slut utgjorde 26,726: 26.
4. uti hvilka tillgångar likväl innefattas omförmälda, fortfarande balanserade, osäkra fordringar till belopp af 3,640 ll:dr 1 sk. 2 rst.
Sedan, på sätt i förut afgifna revisions-berättelser omförmäles, med anledning af Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorers framställning örn angelägenheten af särskilda medels anvisande till bestridande af den del utaf gamla ulldiskont-fondens utgifter, som af dess inkomster icke motsvarades, Kongl.
Majit, genom nådigt bref af den 13 November 1850, förordnat, att Kommerse-kollegium för framtiden och tills vidare ägde att årligen hos Kongl. Majit anmäla om och till hvad belopp fondens utgifter öfverskjuta års-inkomsterna, på det i hvarje läll måtte kunna pröfvas huru och i hvad mån ersättning kunde varda anvisad, så och efter Kommerse-kollegii i följd häraf gjorda underdåniga anmälan i ämnet, har Kongl. Majit, jemlikt särskilda nådiga bref af den 14 Juli 1853 och den 15 Augusti 1854, tillåtit att, till fyllande af den brist, som för hvartdera af åren 1852 och 1853 uppstått, finge utanordnas deremot svarande summor att utgå, för förstnämnde år, till belopp af 521 Ridr 15 sk. 11 rst., utaf besparingarne på sjette hufvudtitelns anslag till jordbruk, handel och näringar, samt för det sednare, till belopp af 856
Ridr 37 sk. 7 rst., utaf behållningen al de till manufakturernas befrämjande under Kommerse-kollegii förvaltning ställda medel.
Utgifterna för år 1854 hafva, enligt hvad räkenskapen utvisar, öfverskjuta inkomsterna med 2,962 R:dr 43 sk. 4 rst., hvarvid likväl bör anmärkas, att den betydligare tillökning i brist mot föregående åren, som sålunda ägt ruin, hufvudsakligen uppkommit deraf, att den Direktören Hofman Bang tillkommande resekostnads-ersättning för så väl år 1853 som år 1854 blifvit sistnämnde år utbetald och således bland utgifterna för detta år upptagen.
Med anledning af den utaf Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorer gjorda framställning, hurusom, till bestridande af kostnaderna för införskafihing från England af 100 får af Southdqwn-räce, hvilka skulle användas för erhållande af en förbättrad får-afvel på Gottland och Oland, ett dessa kostnader motsvarande belopp af 4,487 Ridr 7 sk. 8 rst., jemlikt nådigt bref den 14 April 1837, blifvit af tull- och beslags-medlen förskjutet samt i gamla ulldiskont-fondens räkenskaper upptaget såsom en skuld och i räkenskaperna öfver nyssnämnde medel såsom en fordran; men att, då de medel, hvilka genom försäljning af Kronan tillhöriga får inflyta, vore till vissa bestämda föremål anvisade, samt alltså icke kunde begagnas till afbetalning af detta förskott, detsammas godtgörande af gamla ull-diskontfonden så mycket mindre syntes Revisorerne att påräkna, som denna fonds inkomster under en längre tid hafva visat sig understiga utgifterna, hvadan densamma årligen måst medelst särskilda anslag understödjas, hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 Augusti sistlidet år, anmält, det Rikets Ständer funnit sig böra medgifva, att ifrågavarande af tulloch beslags-medlen förskjutna belopp-, 4,487 Ridr 7 sk. 8 rst., finge afskrifvas i räkenskaperna för såväl gamla ull-diskont-fonden som tull- och beslags-medlen; och har, sedan Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 19 påföljde September, om hvad Rikets Ständer sålunda beslutat meddelat Kommerse-kollegium kännedom, berörde afskrifning blifvit behörigen verkställd.
1 likhet med hvad i afseende på manufaktur-diskont-fondens fasta egendom jemte inventarier blifvit här ofvan föreslaget, få Revisorerne hemställa, att värdet af den gamla ull-diskont-fonden tillhöriga fasta egendom, Ull-magasinshuset i Norrköping, jemte bokförda inventarier, måtte utur den allmänna redovisningen uteslutas och i särskild räkenskap uppföras. Jemlikt nådigt bref till Kommerse-kollegium af den 25 Februari 1854, har Kongl. Majit, med anledning af Kongl.
Landtbruks-akademiens
Förvaltnings-kommittés gjorda underdåniga hemställan, att, för beredande af tillfälle att på en gång och enligt samma grunder uppgöra nya, efter sig företeende omständigheter och förhållanden lämpade, kontrakt med samtlige i riket till allmänhetens tillharidagående anställda Agronomer, det med Direktören L.
Hofman Rang, angående dennes verksamhet i afseende på meddelande af biträde, råd och upplysningar i fårskötseln, upprättade, med 1853 års slut tilländagångna, kontrakt måtte få förlängas endast till 1854 års slut, funnit godt i hader bifalla, att nytt kontrakt efter enahanda grunder som förut finge, för år 1854, af Förvaltnings-kommittéen Nifslutas med Hofman Bang; börande såväl det bestämda arfvodet, som belöpande resekostnads-ersättning under tiden såsom dittills utanordnas å gamla ull-diskont-fonden.
Sedermera och efter det Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 28 Augusti samma år, i underdånighet hemställt, huruvida icke, derest Hofman Bångs biträde för fårskötselns och ullproduktionens förkofran af Kongl. Majit ansåges fortfarande vara behöfligt, Kongl. Maj:t, med afseende på ganda ull-diskont-fondens nuvarande ställning och otillräckliga inkomster samt härvid i öfrigt förekommande omständigheter, skulle (inna lämpligt förordna, att i det eller de kontrakt, som hädanefter varda med Hofman Bang afslutade, borde inflyta stadgande derom, att ersättningen för hans rese- och traktaments-kostnad vid besökandet af enskilde personer tillhöriga schäferier skulle godtgöras af de schäferi-ägare, som önska att af hans råd och upplysningar sig begagna, samt Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommitté, uti häröfver afgifvet utlåtande, i underdånighet anfört: att syftemålet med Rikets Ständers berörde framställning tydligen vore att bereda en besparing i utgifterna för gamla ulldiskont-fonden, utan att derigenom lägga hinder i vägen för det allmänt nyttiga, som Hofman Bångs verksamhet afsåge; men att Förvaltnings-kommittéen likväl betviflade, att detta syftemål skulle genom det af Rikets Ständer föreslagna medel vinnas, enär deremot förekomme, dels att de staten tillhöriga stam-schäferier, hvilka det ålåge Hofman Bang att årligen besigtiga, oell samtidigt hvarmed jemväl de enskilda schäferierna hittills blifvit besökta, äro så kringspridda i flera från hvarandra ganska aflägsna delar af riket, att, äfven om alla besök hos enskilda schäferi-ägare komme att upphöra, resekostnads- och traktaments-ersättningsbeloppet dock icke derigenom blefve i någon betydlig mån förminskadt, dels att fördelningen af resekostnaderna, så väl emellan Kronan och de enskilde som ock emellan dessa sednare inbördes, skulle blifva ytterst svår att verkställa samt mindre rättvis, enär, under antagande exempelvis, att inspektions-resa af Hofman Bang företoges från Götheborgs-trakten till Skåne, den lörsta schäferi-ägaren, som besöktes, skulle komma att betala rese- och traktaments-kostnad för bela denna väglängd, då deremot ägaren af det schäferi, som derefter först besöktes, tilläfventyrs endast finge godtgöra sådan kostnad för en vägsträcka af ett par mil; vid hvilket förhållande Kommittéen, för att i möjligaste måtto söka förena enskild fördel med åsyftädt allmänt gagn, funnit sii böra i underdånighet föreslå följande förändrade grunder för beräkningen af Hofman Bångs traktaments- och resekostnads-ersättning, nemligen: att de enskilde schäleri-ägarne, som sig af hans biträde vilja begagna,
hädanefter borde erlägga 3 R:dr banko i traktamente för hvarje förrättningsdag, men staten, fortfarande såsom hittills, i allt öfrigt betala Hofman Bångs resekostnader, hvarvid dock ersättningen för skjutsen, som under den förflutna tiden utgått för tre hästar, hädanefter endast borde beräknas i likhet med hvad för öfrige i statens tjenst antagna Agronomer är bestämdt, eller efter två hästar, emot det att dagtraktamentet från 2
R:dr förhöjdes till likhet med de öfriga Agronomernes eller 3 R:dr för hvarje så väl rese- som förrättningsdag; —har Kongl. Majit, enligt nådigt bref till Kommerse-kollegium af den 7
December sistlidet år, funnit godt att, med bifall till hvad Förvaltnings-kommittéen i afseende på grunderna för beräkningen af Hofman Bångs traktaments- och resekostnads-ersättning i underdånighet föreslagit, i nåder godkänna med honom i öfverensstämmelse dermed upprättadt kontrakt för en tid af tre år, räknadt från innevarande års början; skolande den kostnad, som jemlikt detta kontrakt bör af allmänna medel bestridas, fortfarande utgå af gamla ull-diskont-fonden.
Att denna fonds utgifter jemväl under de sednare åren öfverskjutit inkomsterna och en brist sålunda uppstått, har hufvudsakligen haft sin grund deruti, att å fonden Varit anvisadt det Direktören Hofman Bang tillkommande årliga arfvode, jemte rese- och traktaments-penningar.
På sätt uti förut afgifna revisions-berättelser och bär ofvan blifvit omförmäldt, bar det allt sedan år 1850 ansetts nödigt att, till betäckande af denna brist, årligen af andra allmänna medel anslå ett deremot svarande belopp.
För de båda revisions-åren har den ifrågavarande bristen uppgått till 3,819 R:dr 32 sk. 11 rst., under det de utbetalningar till Hofman Bang, som samma tid ägt rum, utgjort 3,553 R:dr 20 sk. 6 rst.
Vid detta förhållande och då sålunda den för Hofman Bångs verksamhet af stats-verket utgående kostnad numera i sjelfva verket bestrides af andra medel, ehuru densamma är å gamla ull-diskont-fonden anvisad, har det synts Ilevisorerne mera ändamålsenligt och ledande till större enkelhet i räkenskaperna, om lör framtiden och derest det uppdrag Hofman Bang nu innebar att med råd och upplysningar biträda schäferi-ägare skulle, sedan det med honom i sådant afseende ingångna, ofvanberörde kontrakt på tre år tilländalupit, fortfarande anses behöfligt, den härför erforderliga kostnad kunde, i stället för å gamla ull-diskontfonden, hvars inkomster dertill icke lemna tillgång, å andra allmänna medel anvisas, och då en utgift af ifrågavarande beskaffenhet synes väl förenlig med bestämmelsen af det å sjette hufvudtiteln uppförda anslag till »jordbruk, handel och näringar», af hvars besparingar äfven flera utaf de gamla ull-diskont-fonden tillagda årliga ersättningar utgått, hafva Revisorerne funnit sig böra hemställa, att, lör den händelse nytt kontrakt uti ifrågavarande hänseende kommer att från början af år 1858 med Hofman Bang eller annan person uppgöras, så väl det arfvode, som då kan komma att bestämmas, som rese- och traktamentskostnads-ersättningen må å sjette hufvudtitelns anslag till »jordbruk, bandel och näringar» anvisas.
Utaf bemälte Hofman Bångs till Kongl. Kommerse-kollegium aflemnade reseberättelser hafva Revisorerne inhemtat, bland annat, att antalet af de scbäferier, hvilka varit af honom år 1854 besökta, utgjorde CO, belägna i Upland, Westmanland, .Södermanland, Nerike, Westergöthland, Östergöthland, Småland, Blekinge, Skåne samt på Öland, och att vid dessa schäferier då befunnits tillsammans 18,208 får af fiera slag.
Enligt hvad de utaf Kongl. Landtbruks-akademiens Förvaltnings-kommitté, med anledning af föreskriften i Kongl, brefvet af den 8 Juli 1851, till Kongl. Kommerse-kollegium ingifna redogörelser öfver tillståndet vid Kronans stam-schäferier åren 1853—1854 utvisa, utgjorde antalet af de vid dessa schäferier befintliga får vid sistnämnde års slut 979, nemligen af Southdown-race 297, Elektoral- 497, Nazer- 80, Strelitzer-metiser- 53 och Cheviot- 64.
Några kontanta medel för försålda arrende-lår hade, år 1853, icke influtit, hvaremot behållningen af, år 1854, genom dylik försäljning influtna medel utgjorde 54 R:dr 39 sk. 4 rst., hvilket belopp blifvit till Kommerse-kollegium inlevereradt.
Revisorerne hafva jemväl granskat de af Ullkontoret i Norrköping för revisions-åren upprättade kassa-räkningar samt redovisningar rörande emottagen och utlemnad ull, utvisande sistnämnde redogörelse, att vid Kontoret år 1853 blifvit sorterade 91,864 skålpund och år 1854, 72,387 skålpund ull.
För beredande af en öfversigt af nya Ull-diskont-fondens ställning under revisions-åren, få Revisorerne härjemte bifoga de för samma år öfver nämnde fond upprättade kapital-slut, enligt hvilka fonden, som vid 1853 års ingång ägde en behållning af . . . 2,905: 27. 3. genom influtna ordinarie- och förfallo-räntor haft en inkomst år 1853 af 1,209: 47. 10. och år 1854 af 995: 9. 8. 2,205: 9. 6.
Summa R:dr 5,110: 36. 9.
Utgifterna, hufvudsakligen bestående i ränta till Riksgälds-kontoret för de å kreditivet begagnade medel, uppgingo deremot: år 1853 till 999: 13. — samt år 1854 till : 903: 8.
1. hvartill kommer en år 1853 verkstäld afskrifning af en osäker fordran 129: 16. 2. 2,031: 37. 3. hvadan behållna tillgången vid 1854 års slut utgjorde R:dr 3,078: 47. 6. deruti likväl osäkra fordringar ingå till belopp af 599 R:dr 6 sk.
Af fondens hos Riksgälds-kontoret ägande kreditiv hade i och för lånerörelsen be gagnats: år 1853 R;dr 37,950: oell år 1854 , » 32,020:
Med anledning af gjord underdånig framställning angående de omgångar och kostnader, som förmenades vara förenade med begagnandet af den innehafvare utaf inhemsk ujl medgifna låne-rätt uti ulldiskont-fonden, hade Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 6 April 1852, tillåtit, att innehafvare af inhemsk ull, hvilka åstundade att vid ullmarknaden i Norrköping sådan ull i nämnde fond belåna, tillsvidare ägde att till den Ledamot hos Kommersekollegium, som Kollegium borde utse att för berörde ändamål, å Kollegii vägnar, marknaden öfvervara, inlemna de, för erhållande af dylika lån, i ulldiskont-reglementet föreskrifna handlingar, samt, i händelse vid den pröfning af dessa handlingar, som af nämnde Ledamot då borde verkställas, någon anmärkning mot desamma icke förekomme, å Kollegium i stadgad ordning utställa invisningar inom beloppet af lånerätten för det pantsatta ull-partiet, hvilka invisningar bemälte Ledamot vid marknads-tillfället hade att till inlösen af Kollegium acceptera.
Enligt hvad Revisorerne inhemtat, hade likväl under de sistförllutna tre årens ullmarknader i berörde stad någon lånesökande sig icke anmält till begagnande af den medgifna assignations-rätten, hvadan ock Kongl, Maj:t, uppå Kommerse-kollegii i ämnet gjorda underdåniga anmälan, funnit godt i nådigt bref till Kollegium af den 12 Juli innevarande år förklara, att den innehafvare af Svensk ull i omförmälde afseende medgifna assignationsrätt skall med detta års utgång upphöra.
Uti afgifven berättelse angående förrättad granskning af de under Kommerse-kollegium ställda fonder och medel, hade Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorer, bland annat, anfört: att, då gamla och nya ulldiskont-fonderna egentligen afsåge enahanda ändamål, den inhemska ullproduktionens uppmuntran och befrämjande, samt det så kallade ull-kreditivet å Riksgälds-kontoret, då detsamma vid 1828—1830 års riksdag för första gången af Rikets Ständer beviljades, uttryckligen anvisades till förstärkning af den dåvarande eller gamla ulldiskont-fonden, det synts Revisorerne mindre lämpligt och ledande till onödig vidlyftighet, — 9 — afct, pä sätt ägde rum, omförmälda begge ull-diskont-fonder särskilt bokfördes och redovisades.
Den skiljaktighet emellan dessa fonder, att egentligen endast den ena utgjorde' en verklig fond, men den andra deremot bestode af kreditiv-medel, kunde, efter Revisorernes tanke, destomindre utgöra hinder mot begge fondernas förening, som manufakturdiskont-fonden ägde samma räkenskap för sin besparingsfond och för hvad å kreditivet uttoges, samt jemväl nya ull-diskont-fonden bildat en egen behållning, hvilken i sammanhang med kreditiv-medlen redovisades; och hade Revisorerne fördenskull hemställt, att de begge ull-diskont-fonderna måtte, under benämning af ull-diskont-fond, sammanslås och redovisas i en gemensam hufvudbok, med iakttagande, att uti den första hufvudbok, som öfver den sammansatta fonden upprättades, borde inflyta en fullständig redogörelse, angående beskaffenheten och tillkomsten af de särskilda fonder, hvaraf den förstnämnde bildats.
Sedan Kommerse-kollegium häröfver afgifvit yttrande och dervid, jemte framställning om tillkomsten och beskaffenheten af de båda ull-diskont-fonderna och deras ställning vid slutet af år 1846 samt rörande de skäl, som föranledt, att, då utlåningen från de medel, som bildat den äldre ull-diskonten, med år 1831 upphörde och låne-rörelsen efter denna tid öfvertogs af kreditiv-fonden, tvänne särskilda räkenskaper öfver ull-diskontens medel uppgjordes, anfört; att, ehuru, i Kollegii tanke, detta bokförings- och redovisnings-sätt icke med skäl kunde sägas vara behäftadt med någon anmärkningsvärd vidlyftighet, och Kollegium ansåge det någon synnerlig lättnad, hvarken för den redogörande eller den granskande, vore att vinna genom fondernas sammanförande till en, något egentligt hinder häremot likväl icke mötte, blef Revisorernes omförmälda hemställan af Rikets Ständers vid 1847—1848 års riksdag icke bifallen, och kom frågan sålunda att förfalla.
Derest det af nuvarande Revisorer här ofvan framställda förslag, rörande framtida befrielse för gamla ull-diskont-fonden från utbetalning af den för Direktören Hofman
Bångs anställning nu utgående kostnad, varder bifallet, återstå af de å denna fond anvisade utgifter endast aflönings- och andra förvaltnings-kostnader för det i Norrköping befintliga Ullkontor samt Ull-magasinerings-inrättningen; likasom inkomsterna, utom det särskilda, genom Kongl, brefvet af den 9 November 1836, bestämda årliga bidrag af 1,200 R:dr utaf manufakturmedlen, endast utgöras af de från sistnämnde egendom inflytande medel.
Att fortfarande för dessa räkenskaper bibehålla en särskild bokföring och redovisning under den oegentliga benämningen diskont har, särdeles om, på sätt af Revisorerne ofvan blifvit ifrågastäldt, fondens lästa egendom, ullmagasinet, jemte inventarier, kommer att den allmänna räkenskapen frånskiljas, icke kunnat undgå att förefalla Revisorerne mindre nödigt och ändamålsenligt, och anse
Revisorerne ifrågavarande räkenskap desto hellre böra med nya ulldiskont-fondens räkenskaper sammanföras, som den sistnämnde fonden, hvars ändamål, likasom gamla ull-diskont-fondens är den inhemska ull-kulturens befrämjande, för sin verksamhet härvid tager i anspråk så väl ullmagasins-inrättningen, som ull-kontors-tjenstemännens biträde, hvadan äfven, för den händelse de inkomster, hvilka af gamla ull-diskont-fonden nu innehafvas, skulle till något mindre betydligt belopp af utgifterna öfverskjutas, det för betäckande af en sådan brist erforderliga belopp lämpligen synes, utan att andra allmänna medel derför behöfde anvisäs, kunna af nya ull-diskont-fondens vinstmedel ersättas.
Med åberopande i öfrigt af hvad 1847 års Revisorer i ämnet anfört, och då något hinder, enligt hvad Kommerse-kollegium upplyst, icke mötte för de båda fondernas vid nämnde tid föreslagna sammanföring, samt sålunda icke heller nu torde förekomma, hafva Revisorerne alltså funnit sig böra hemställa, att gamla och nya ull-diskont-fonderna måtte, under benämning ull-diskont-fond, sammanslås och i gemensam räkenskap bokföras och redovisas, samt, i sammanhang härmed, att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, hvilket, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1836, är till gamla ull-diskont-fonden af manufaktur-medlen anvisadt, mätte till den nya fonden öfverflyttas. äfvensom ull-magasins-huset i Norrköping till samma 2. fond Öfverlåtas, med besittningsrätt så länge magasinets nuvarande bestämmelse fortfar; kommande ägande-rätten sedermera att af Rikets Ständer bestämmas.
I gamla idl-diskont-fondens räkenskaper balanseras en skuld till manufaktur-diskonten för lemnade förskott, uppgående, vid 1854 års slut, i kapital och ränta till 14,683 R:dr 31 sk. 6 rst.
För den händelse den nu ifrågaställda sammanföringen af de båda ull-diskonterna skulle komma att äga rum, hafva Revisorerne ansett sig böra hemställa, att, då någon annan tillgång än den fasta egendomen icke förefinnes till berörde skulds gäldande, densamma må till det belopp, hvartill den, då gamla ull-diskont-fondens särskilda räkenskap upphör, finnes balanserad, i såväl ull- som manufaktur-diskontens räkenskaper afskrifvas.
Revisorerne få vidare bifoga sammandrag af 1853 och 1854 års räkenskaper öfver de å riks-statens sjette hufyudtitel anvisade manufalitur-medel, äfvensom öfver de i sammanhang dermed redovisade tull- och beslags-, extra licent- samt Eskilstuna fristadsmedlen.
Dessa räkenskaper för år 1853 äro uti Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, hvaremot 1854 års ännu icke derstädes undergått revision.
Behållningen af samtliga ifrågavarande medel utgjorde vid 1853 års början . 29,155: 18.
4. och inkomsterna under revisions-åren 26,917: 5. 5.
Summa ll:dr 56,072: 23. 9 Utgifterna, bestående af premier för finare lärfter, stipendier och arfvoden, rese-bidrag och understöd åt fabriks- och slöjd-idkare, aflöning för tjenstemän i Eskilstuna fristad, m. m., hafva deremot under samma tid bestigit sig till 30,403: 1.
7. hvartill kommer ofvanberörde afskrifning af det år 1837 utaf tull- och beslags-medlen till gamla ull-diskont-fonden förskjutna belopp ..... 4,487: 7. 8. tillsammans R:dr 34,890; 9. 3. utgörande således behållningen vid 1854 års slut 21,182 R:dr 14 sk. 6 rst.
Enligt hvad den bland berörde räkenskaper intagna redogörelse utvisar, har, såsom premier för inom Wester-Norrlands län tillverkade fina lärfter, blifvit utbetaldt ett belopp år 1853 af, R:dr 3,334: 22. — och år 1854 af . » 3,492: 47.
— Granskning har jemväl ägt rum dels öfver det, jemlikt Kongl, brefvet den 30 Januari 1830, från stats-verket utgående anslag till belopp af högst 1,800
R:dr årligen, för godtgörande af Svenska Konsulers förskott för nödstäldt
Svenskt sjöfolks underhåll och hemförskaffande, dels öfver det, genom Kongl, brefvet af den 14 September 1843, å handelsoch sjöfarts-fonden till Kongl.
Kommerse-koilegii disposition anvisade årliga anslag, stort 1,333 R:dr 16 sk., att användas till sådana bevisliga utgifter för Svenskar och Norrmän, hvartill Konsulerne, antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro enligt förut gällande föreskrifter berättigade till godtgörelsc af allmänna medel.