Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullständigare, än han utredt behofvet af en förändrad representation, är icke möjligt att göra det.
Jag biträder hvarje rad, hvarje ord, som han deruti uttryckt såsom förkastelse af det närvar, representationssättet.
Att vi icke kunna komma till samma slutsatser, det kommer sig deraf, att han och jag hafva en olika åskådning af hvad som ändamålsenligast bör sältas i stället.
Men icke kan jag medgifva, att, såsom uti Ministerns yttrande förekommer, något öfverdrifvet begär alt omskapa, ägt rum.
Delta begär, som så tydligt ådagalagt sig, som så omisskänneligen uttalat sig, såväl i förhandlingarnes resultater, som i sjelfva folkets otålighet, hade det icke under en föreg:de tid mött ett så ihärdigt motstånd från Regeringens sida, så vill jag tro, att vi långt före detta hade varit längre komna på denna bana.
Uti Hr Statsrådets yttrande förekomma äfven anspeglingar på vederlag för förlorade rättigheter.
Ehuru Hr Statsrådets mening i detta afseende icke är så positivt uttryckt som jag skulle hafva önskat, synes mig likväl som skulle densamma llän tyda på ständsval.
Jag ser ingen möjlighet till någon ersättning, utan genom bibehållande af någon del af hvad som finnes.
Men det är ersättningsanspråket, som jag lika med hela Svenska folket anser obefogadt.
Hr Statsrådets yttrande antyder äfven 2:ne kammare, med den bestämda olikhet i sammansättningen, att för den ena kammaren böra valen ske samfäldt eller classvis, icke genom röstberäkningsscaloiv
Jag instämmer i denna sista del af meningen, så, som jag tyder den, och såvida jag rätt uppfattat den, då jag trott mig linna, att den öfverensstämmer med den af mig så många gånger häir framstälkla idé, att det varit väl om scalorna för den stegrade röstförhöjningen aldrig blifvit satta uti fråga.
Men Hr Statsrådets yttrande innefattar deremot ett alternativ emellan samfällda val och classval, som alltför lätt låta tyda sig till ståndsval, och i denna punkt anser jag yttrandet hafva varit väl elastiskt.
Jag kan icke neka mig att öppet uttala, det jag hade önskat, att
Ministerns åsigter vid detta tillfälle hade uttryckt sig positivt, men icke mörkt och tvetydigt, ty det är lätt begripligt, hvilken vigt, som lägges i vågskålen genom
Regeringens bestämda tanka i en fråga sådan som denna.
Slutligen utber jag mig alt, från Hr Gr.
Björnstjernas uppsats för flere år tillbaka om nödvändigheten af en representationsförändring få åberopa ett yttrande af den frejdade Americanaren Maddison år 1787: ”Del är något, hvaröfver man både må förundra och beklaga sig, att de, som uppställa så många inkast mot hvarje förslag att förändra vår lagstiftningsform, aldrig ihågkomma de ofantliga bristerna uti den nuvar.
Det är ej nödvändigt att den nya skall vara fullkomlig; det är tillräckligt, att den är mindre ofullkomlig, än den nuvar.
Ingen lärer vägra alt gifva koppar mot silfver eller guld, derföre alt det sednare Ben 10 Mars f. m. 30 möjligen kunde innehålla någon blandning af lägre halt.
Ingen lärer eller vägra att lemna en förfallen och ramlande boning mot en nybyggd, stark och beqväm, derföre att denna sednare vore utan Göthisk portik, eller derföre att det architektoniska i några af rummen icke vore alldeles fulländadt eller taket litet högre eller litel lägre, än han sjelf skulle föreslagit.” Jag tror, mine Hrr, att detta kan hänföras så fullkomligt lill vår ställning i närvar, stund, att jag gjort mig ett nöje att åberopa det, och, om tiden tilläte mig, skulle jag ur samma Gr.
Björnstjernas arbete kunna åberopa ämnen för flere timmars uppläsning och begrundning, som alla skulle vara af största intresse.
Jag utber mig nu att såsom ett slutligt resultat af mitt vördsamma anförande, få för 11. o. Ad. framlägga ett förslag till gemensam tanka, baseradt på hvad jag nu tagit mig friheten yttra; sä framt nemi.
Hr Gr. o. Landtm, icke anser för tidigt att ännu dermed framkomma.
IT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att lian trodde det vara lämpligt att förslaget nu blefve afgifvet, för att framdeles föredragas såsom föremål för särskild öfverläggning; hvarefter Gr.
Anckarsvärd uppläste följande:
Förslag till gemensam tanka i representationsfrågan. 1.
Riksförsamlingen representerar Svenska Folket, ej särskilde stånd, classer eller intressen. 2.
Den utgöres af ett bestämdt antal ledamöter, ej öfver 250 och ej under 220. 3.
Dessa ledamöter delas i två kamrar, af hvilka den första eller nedre bör vara minst -j-alel talrikare, än den andra eller öfre. 4.
Till första eller nedre kammaren väljes: l:o genom Electorer i mindre valkretsar ett visst antal af alla å landet boende personer, som, ulan att hafva valrätt bland de högst beskattade, efter som nedanföre under N:o 3 be stämmes, o) äga, eller under flerårig eller till tiden obegränsad besittning innehafva hemmantal eller annan dermed jemförlig fast egendom ; eller b) utöfva stadigt näringsyrke, hvaraf årliga inkomsten kan skattas lika med den, som af sådan egendom minst är att påräkna; eller c) åro i Rikets eller annan allmän tjenst, eller /rån sådan tjenst med pension erhållit afsked. 2:o Antingen genom Electorer eller, der sådant tjenligare anses, genom omedelbart val, i särskilde valkretsar, ett visst antal af Städernas innevånare, som icke, efter N:o 3, äga valrätt bland de högst beskattade; och 3:o Genom omedelbara val i större valkretsar, dock minst 40 Den 10 Mars f. m. en inom hvarje län, ett visst antal af alla å landet eller i stad boende personer, som äro taxerade till högsta bevillning för egendoms-, embets- eller näringsyrke.
(Om bevillningsbeloppet så afmätes, att under denna valrätt nu inbegripes allt hvad som med rätta kan få namn af högre förmögenhet, sjelfständighet och bildning, beredes derigenom den enda fullt tillförlitliga garanti mot den temmeligen allmänt befarade vådan deraf, att nyssnämde qvalificationer möjligtvis skulle kunna någon gång från representationen alldeles uteslutas).
Kretsarne för de här ifrågavar. omedelbara val böra så ordnas, att minst 50 personer på hvarje ställe deltaga i valet. 5.
Andra eller öfre kammaren väljes: l:o Till ena hälften af Konungen, och 2:o
Till ena hälften af förste kammaren, hvilken, så sammansatt som ofvan är föreslaget, torde kunna anses för Rikets bäst organiserade valnämnd. 6.
Första kammaren väljes för 3 år och förnyas således för hvarje lagtima riksdag. 7. Andra kammaren väljes för nio år och förnyas således endast till (:del för hvarje lagtima riksdag.
Valet af denna -(alel fördelas emellan Konungen och första kammaren, såsom förut är sagdt. 8.
Valen till första kammaren och till den hälft af andra kammaren, som af första kammaren tillsättes, ske per capita. 9.
För ledamot af andra kammaren fordras högre ålder, än för ledamot af första kammaren, men ingen annan åtskiljande qvaliflcation. 10.
Till ordförande i riksförsamlingen, då dess båda kamrar till gemensam öfverläggning sammanträda, eller då de gemensamt representera, nämner Konungen en af församlingens ledamöter.
De särskilde kamrarne välja inom sig hvar sin ordförande. 11.
Utskott väljas, så fåtalige som möjligt är, till viss del af hvardera kammaren, i förhållande till kamrarnes inbördes talrikhet. 12.
Vid urtima riksdag utgöres riksförsamlingen af samma representanter, som vid näst föregående lagtima riksdag; naturligtvis med den tillsats af nya, som dödsfall eller andra tillfälligheter gjort nödig.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdad till plenum kl. 6 e. m.
Hr von Troil, Emil: Då R. o. Ad. går att besluta öfver den vigtiga fråga, som nu är föredragen, gör jag mig förvissad, att Den 10 Mars f. m. att R. o. Ad. icke endast noga öfverväger saken till dess inre beskaffenhet, utan äfven lemnar ett i min tanka skyldigt afseende åt det allmänna tänkesättet inom detta Svenska folk, sorn R. o. Ad., jemte de öfriga Stånden, genom nu gällande grundlag, åro ålagde att representera.
Jag anhåller att få lemna R. o. Ad. ett bidag till kännedom om detta tänkesätt.
Härvid uppläste
Hr von Troil en så lydande skrift:
Inseende behofvet af en skyndsam och genomgripande förändring uti det nuvar. representationssättet, som, långt ifrån att motsvara nationens oafvisliga fordringar på ett rättvist deltagande i lagstiftningen, påtagligen utgör det största hindret för både styrelse och folk alt med kraft och enighet begagna alla de tillgångar landet äger att befordra samfundets tillvext i bildning och välstånd — elementer, ulan hvilka en sann fosterlandskärlek och förmåga att försvara samhället emot yttre flender icke kunna uppstå — håfve vi, efter tagen kännedom om det af Reformvännernes comité i Stockholm utarbetade och till Const.Utsk. nu inlemnade nya förslag till representationens ombildning, och ehuru åtskilliga anmärkmr deremot kunde framställas, likväl med afseende på den ståndpunkt, allmänhetens öfvertygelse i ämnet för närvar, uppnått, och då något enklare och mera nalionelt förslag ej nu lärer kunna genomföras, icke tvekat att härmed uttrycka den önskan, att samma förslag, såsom hufvudsakligen grundadt på allmänna val, måtte för det vigtiga ändamålets vinnande, blifva af R.
St. godkändt och förklaradt hvilande till nästa riksdag.
Denna vår åsigt önska vi måtte blifva Rikets församlade Ständer underställd, och torde derföre få anmoda Hr Generaldirecteuren och Ridd.
Emil von Troil, Hr Th. Doctorn L. Laurenius, Hr Handlanden A. F. Nordwall, samt Riksdagsfullm.
Anders Jonsson i Tuna, att, på sätt dem lämpligast synes, densamma meddela.
Vi hysa slutligen den förhoppning, att, då man genom de i detta förslag gifne garantier emot de farhågor, hvilka af motsidan blifvit framställde, sökt bereda en bättre framtid åt ett älskadt fosterland, äfven å andra sidan måtte framkallas motsvarande medgifvanden, destomera som det är klart, att dessa icke innebära den minsta våda för någon dass af medborgare, hvilkas gemensamma sträfvande böra först och sist afse det fäderneslands väl, hvars skydd de vilja njuta, men endast genom endrägt och billigt afseende å allas naturliga rättigheter kunna förtjena eller påräkna.
Linköping d. 2 December 1844.
Efter uppläsningen häraf tilläde Hr von Troil:
Skriften är undertecknad af 929 aktningsvärde medborgare inom provinsen Östergöthland.
Jag skall öfverlemna handlingen lill Ridd.secret., på det att hvar och en som önskar, må kunna förvissa sig om riktigheten af denna uppgift.
Jag har så mycket mindre tvekat att till R. o.
Ad. framföra detta bidrag till kännedomen om det allmänna tänkesättet inom landet, som det 8 H. 6 43 Den 19 Hars f. ra. uttrycker den opinion, sora jag hufvudsakligen sjelf hyllar.
Det förslag, som här blifvit framstäldt i nu förevar, fråga har i dag blifvit af en ledamot angripet i ganska stränga ordalag.
Jag hade under hans anförande icke tillfälle att göra några anteckningar; jag vill likväl till besvarande upptaga några punkter, sora jag i hast kan erinra mig.
Jag påminner mig, att den värde talaren ogillade den 2;dra kammaren, flan ogillade dess namn, emedan han återfann en enrot detsamma svarande benämning i Franska republiken under den tid, då denna hunnit sansa sig och monarkiens återställande förbereddes.
Han tillstyrkte alt begagna namnet Senat, hvilken benämning förmodligen mäste vara lycklig, alldenstund han tillät sig kalla den andra olycklig.
Denna benämning, Senat, finner man visserligen icke blott i monarkier, utan äfven i republiker af alla möjliga slag; äfven sådane, sorn varit af vida sämre beskaffenhet, än den som blifvit nyss omnämnd.
Vill man gå till betydelsen af detta namn, Senat, sä lärer denna vara lika med den af äldre kammare; enda skillnaden emellan detta lyckliga och olyckliga uttryck lärer vara huruvida man föredrager att vid lagars redigering begagna Svenska språket i sin renhet, eller om man dervid vill begagna en halft Svensk, halft främmande dialect.
Den värde talaren har icke gillat den äldre kammarens sammansättning, derföre all han icke funnit något dylikt i afseende på valsättet förekomma i något annat land.
Någonting dermed ganska jemförlig! finnes likväl i Norra America, der den öfre kammaren eiler s. k.
Senaten väljes af de särskilda staternes lagstiftande kammare, hvilka stater ingalunda äro blott provinser, utan verkliga stater.
Man skulle från resultatet af desse val kunna någorlunda sluta lill de förhållanden, som skulle blifva, ifall Reformvännernes förslag antoges.
Vidare har den värde ledamoten granskat vallagen och klandrat densamma, såsom jag vill påminna mig, af tvenne anledn:r.
Dessa båda anmärkntr äro likväl af beskaffenhet, att jag måste högeligen betvifla, att den värde ledamoten genomläst det förslag han granskat; åtminstone måtte det hafva skett med en sådan skyndsamhet, att densamma icke tillåtit honom att uppfatta dess klara mening.
Grefven har förmenat, att ehuru man ogillar ståndsprincipen, har man likväl velat bibehålla ett Borgarestånd.
Något sådant finnes icke i förslaget.
Det finnes visserligen vissa valdislricter för städerne; men sådant finnes äfven i 1840 års förslag.
Dessa särskilda valdistrieler för städerne kunna väl icke sättas i samma cathegori som ståndsvalen?
Några särskilda val ske väl derföre icke för BorgareSt.?
ty om den Högvälborne talaren sjelf skulle återflytta till fäderneslandet och bosätta sig i en stad, så skulle han komma att tillhöra dessa valkretsar, och något annat bevis fordras väl icke för att visa, det de icke uteslutande tillhöra BorgareSt.
Vidare är sagdt, att detta förslag skulle, i likhet med 1840 års, utesluta, jag tror 50,000 nu röstberättigade medborgare från representationen.
Något sådant finnes icke i förslaget; endast ett någorlunda uppmärksamt genomläsande af de första raderna af 1)en 10 Mars f m.
43 vallagen skulle hafva öfvertyga! den vä de talaren om oriktigheten af denna uppgift.
Der står, att för landet äger hvar och en rösträttighet, som har jord tili vissa mantal satt eller taxerad till ett visst minimum af värde.
Hvar och eu vet, att nu gifvet' inspn jord rösträttighet, sorn icke
Ur lill vissa mani al satt, och då afl jord, som det är, fortfarande skulle kontina alt gifva rösträttighet. så följer deraf klart, alt ingen, som nu har rösträtt, skulle komma alt densamma förlora.
Pä samma sätt, om man går lill städerae, sä linner man, att äfven der är rösträttighet medgifven ät hvarje näringsidkare, som utöfvar sin näring på grund af burskap, hvilket stadgande äfven för närvar, är gällande; det finnes ingen, sorn röstar i städerne annat än på grund af burskap.
Up pgiften lärer sålunda befinnas vara helt och hållet förhastad.
Som jag hade äran nämna, har jag icke kunnat göra några anteckningar, och det är mig således omöjligt att till vederläggning kunna upptaga allt hvad som i den ädle Grefvens anförande måhända hade kråft eu sådan; men de punkler, hvilka jag tagit mig friheten upptaga, torde likväl kunna lemna någon ledning för tillförlitligheten af de öfrige.
Jag vågar föreslå, att II. o. Ad., såsom sin gemensamma tanke, måtte antaga det förslag, som af representationsreformens vänner blifvit uppgjordt och som hufvudsakligen instämmer med det, som af 10 reservanter inom ConstUtsk. blifvit anfördt.
Det skiljer sig derifrån i vissa punkter, som jag torde fä den äran uppgifva, dä discussionen hunnit till det stadium, alf de särskilda proposma förekomma.
Hr Akerman, Fredr., anförde skriftligen:
Då den vigtiga Irågan ora Svenska nationalrepresentationens ombildning, som nu åter är under öfverläggning, med det lilligaste intresse följes, ej blott af de bildade medborgare, sorn för sig redogjort både hvad de i delta fall vilja och hvarthän de syfta, utan äfven, om ock till orsakerne, omedvetet, af alla öfriga samhällsmedlemmar; må det vid sådant förhållande äfven tillåtas mig, säkert icke den minst intresserade i denna fäderneslandets stora angelägenhet, alt uttala mitt omdöme öfver det representationsförslag, som Const.Ulsk. lill Ii. St:s pröfning öfverlemna!.
All en representationsförändring är af behofvet och allmänna viljan högt påkallad, derom tvistas icke vidare, men dcstoinera om sältet för förändringens åstadkommande.
Redan i sig sjelf oell inom hvarje land är uppställande af formen för folkets deltagande i stalsbestyren ett af de svårlöstaste problemer, men ännu mer är förhållandet sådant för oss.
Sedan uråldriga tider i besittning af constitutionella rättigheter, hafva vi derunder gifvit seklers häfd åt särskilda förhållanden, som just i följd häraf desto ifrigare försvaras frän ett håll, på samma gång som deras ålder stegrar ifvern hos de anfallande från ett annat.
Det vid förra riksdagen i rent demociätisk syftning uppgjorda och efter riksdagen af den liberala pressen med framgång agiterade representationsförslaget, har derjemte åt democraliens härförare gifvit en utgångspunkt, som i samma mån den skickligt och ihärdigt 44 Den 10 Mais f m. försvaras, lägger hinder i vägen för frågans ställande på neutralt gebiet.
Derhän måste det dock komma, innan en för fäderneslandet båtande förlikning emellan de begge yttersta sidonie blifver möjlig.
Hafva nu de svårigheter för frågans lösning, som sålunda förefinnas, blifvit af Cousl.Utsk. besegrade, så att dess förslag, på samma gång som det skulle utgöra ett förlikningsfördrag emellan de skilda åsigterne och anspråken, gifver fosterlandsvännen hopp att det i sin tillämpning skall blifva för fäderneslandet välgörande?
Se der hvad vi nu hafva att besvara.
För min del tvekar jag icke, äfven med erkännande att flere af det nuvar. representationssättets brister derigenom blifvit afhulpne, att uttala det omdöme, att förslaget icke tillfredsställer någondera af ofvannämnde begge fordringar.
Hvad den förstnämnda angår, skulle det väl såsom skäl för denna förkastelse kunna anses tillräckligt att åberopa det förhållande, som de vid betänk, fogade reservationer utvisa, eller alt ingen enda ledamot af Borgare- och BondeStm biträdt förslaget, som dessutom af flere ibland de andra begge RiksSt:ns ledamöter blifvit strängt klandradt, af 2:nc i ordalag, som synes uttrycka ett så totalt ogillande, att det för den med Utsk:s sätt att bestämma pluraliteten obekante bl ifver oförklarligt, huru en sådan pluralitet kunnat för förslaget vinnas; men äfven härförutan linnas andra skäl, efter min mening oafvisliga, ty de hemtas från rättsgrund.
Ett ibland de förnämsta inkasten emot nu gällande representationssätt har varit påståendet om en oriktig fördelning af rättigheten till deltagande i det allmännas angelägenheter.
Man har velat, och med skäl, att denna fördelning skulle göras med rättvist afseende på de särskilda samhällselementernes relativa vigt och värde; och man har såsom exempel åberopat missförhållandet emellan BondeSl:s betydliga deltagande i skattebidragen och deras rättighet att utse ombud inom representationen.
Om nu äfven anspråken på rättelse häruti, nied den riktning de erhållit sedan resultatet af det fallna förslaget visat sig vara upplåtandet åt detta Stånd af ett alla öfriga samhällsclasser öfvervägande inflytande vid riksdagsmannavalen, hvarken kunna eller böra tillfredsställas, sä gifver dock deras tillvaro ökad anleda, att vid fördelningen tillse hvad rätt och billighet fordra.
Så har dock icke Coust,Utsk, gått tillväga.
Det har i st. f. ^:del i representationen, som BondeSt. nu äger, inskränkt detta Stånds andel till -jalel, på samma gång som det försäkrat icke mindre än 108 rum ibland 250, eller mera än fulelar i begge hamrarne åt Statens embetsman, hvilka, ehuru behötlige inom representationen, den de böra gagna genom sin bildning, sina kunskaper och sin erfarenhet, väl icke ur någon rättsgrund äga anspråk på en positiv öfvervigt vid beslutens fattande emot den medborgareclass, sorn drager största tungan af skattebidragen.
Med så beskaffade förslag beträder man visserligen icke förlikningens väg, lika litet som man visat sig fästa afseende på den rättmätiga eller den ibillade, men dock existerande allmänna oviljan emot stånds - Den 10 Mars f. m. 45 indelningen, då man ökat de redan varandes antal med ett femte, genom hvars lika ohistoriska som irrationella sammansättning af disparata elementer, man gifvit ståndsindelningens motståndare ypperliga vapen i händerna.
Äfven jag har i det, gemensamt med flere ledamöter af detta Hus upprättade och af mig till Const.Ulsk. ingifna förslag till representationens ombildning, funnit det vid nu existerande förhållanden vara nödigt för bevarande af allas rätt och Statens säkerhet, att inrätta valcollegierne med afseende på de särskilda samhällselementernes behof att hvar för sig äga andel i rådslagen om det gemensamma fäderneslandets bästa, men jag skulle i sanning ansett mig hafva belt och hållet förfelat mitt mål, om jag tagit annan grund för elassindelningen än gemensamhet i yrken och i följd deraf gemensamhet i intressen.
Att icke af förslagets tillämpning några för samhället i dess helhet välgörande resultater äro alt hoppas, visar sig, efter min mening, lika uppenbart.
Alla conslilutionella länders erfarenhet har lärt oss, att likasom det inom de mindre bildade och mindre väl lottade, men på samma gång talrikare samhällsclasserne, förefinnes en tendens att tillräkna de existerande statsinslilutionernes förmenta felaktighet sina individuella motgångar och bekymmer, samt alt följaktligen i en omskapning af dessa institutioner tro sig finna en borgen för bättre tider, så har man å andra sidan funnit nödigt att i staternes representativa författningar uppställa conservativa garantier emot genomförandet af hvarje omoget nyhetsbegär.
En dylik oro tillhör Svensken måhända i högre mått än mängden af nationer under sydligare luftstreck.
Ihärdig och tålig, då motgången pröfvar, är han i allmänhet under vanliga förhållanden lättsinnig i planer och beräkningar.
Han vill vinna lätt och fort, för att hastigt njuta.
Ett correctiv emot följderne af denna orolighet, hvad de allmänna angelägenheterna angår, innefattas i representationens fyrdelning, som genom denna sin negativa egenskap mera än en gång visat sig välgörande; och vid en ombildning af representationen bör väl icke ställas så lill, att man går miste om de få fördelar det närvarande äger.
Const.Utsk. har ock i motiverne till sitt förslag, pag. 12, uttalat och visat behofvet af ett starkt återhållande element inom representationen; men tillämpning af denna åsigt saknar jag deremot i förslaget.
Ulsk. har väl stadgat, altför valbarheten till äldre kammaren skulle erfordras något högre qvalifieationer i ålder, förmögenhet, eller innehafvande tjenstegrad, o. s. v., men dessa fordringar af individuella företräden hos äldre kammarens ledamöter skola icke innefatta någon borgen för en karaktersskillnad emellan kamrarne, utan stadgandet blifva af ingen eller åtminstone ringa betydelse, då man låter äldre kammaren väljas af precist samma valcollegier, som tillsätta den yngre.
Enahanda politiska åsigter hos valmännen skola otvifvelaktig! vid valen i begge kamrarne insätta ledamöter af enahanda politiska tendenser, och den ena kammaren således, åtminstone hvarje gång kammaren å nyo uppsattes, blifva ett echo af den andra. 4 G Den 10 Mars f. m.
Möjligen skall man någon gång under de 15
Sr, sorn förflyta emellan hvarje sådan ny uppsättning, finna den återhållande kraften hos den yngre kammaren, ty det låter tänka sig, att sedan begge hamrarne, valde under ett nationens jäsningstillstånd, befunnits icke handla i den riktning, sorn nationen, åter lugnad, skall godkänna, d n inträdda reactionen kommer att visa sina verkningar vid de nya val lill yngre kammaren, som före hvarje riksdag äger rum.
Men till slumpen bör man väl icke ställa sitt hopp, då man på säker väg kan hinna det mål man söker.
Lägger man härtill, att Utsk. icke för bevarande af den continuitet i åsigler och beslut, som
Utsk. i sina motiver tillkännagifvit sig vilja finna hos den äldre kammaren, ansett behöiligt stadga densammas rekryterande småningom, utan låter den, sä vidt jag kunnat fatta förslaget, helt och hållet förnyas för hvar öde riksdag, så frestas man tro, att de motiver, som i afseende å kammarbildningen af Utsk. uttalats, antingen icke varit allvarligt ment, eller blifvit vid tillämpningen förgätne. bättre hade det varit, att, såsom jag anser Ur von Hartmansdorff i sin motion hafva gjort, öppet tillkännagifva meningen vara inrättande af en enkammare, arbetande på 2:ne afdelningar.