Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förekommen af den siste värde talaren anhåller jag blott att, i anledning af Herr Hjertås anförande, få tillägga, att ehuru publicitet äger rum vid Franska kamrarnes öfver läggningar, tryckas likväl protocollen öfver kamrarnes förhandlingar.
Lika med Herr Rosenblad begär jag derföre proposition på uteslutande af den mening, som förbjuder tryckning jaå Statens bekostnad.
Friherre Rålamb, Claés:
Utskottet, som A'id detta tillfälle haft för ögonmärke besparing af tid och kostnader, har på sådan grund föreslagit det nu ifrågavarande stadgandet; men skulle Ridderskapet och Adeln icke finna det lämpligt, utan önska dess borttagande, så vill jag för min del visst icke sätta mig deremot.
I öfrigt får jag förklara, att jag anser det sätt, hvarpå Herr Rosenqvist gjort anmärkning mot Utskottets förfarande, vara alldeles olämpligt och stridande emot Grundlagen.
Hans Excellence Herr Grejven och LancltMarskalken hemställde, om Ridder - >4 Den 0.7. Februari i f. m. skåpet och Adeln ansåg Herr Crusenstolpe^ anmärkning, att utur Utskottets under N:o i3 nieddeldte förslag till ändrad redaction af i:sta perioden i 5() § Riksdagsordningen, måtte utgå följande ord: dock ej i någon händelse pä Statens bekostnadböra förklaras utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, och på grund deraf till ConstitulionsUtskottet hänvisas.
Jag anhåller att få reservera mig emot det nu fattade beslut, och då ConsitutionsUtskottet under denna Riksdag till Riksens Högloft.
Ständer inkommit med en mängd förslag under namn af ändringarj jemkningar, tillägg och smärre redactionsförändringar uti Grundlagarna, utaf hvilka projecter många äro och flere torde blifva ansedde böra hvila till nästa Riksdag, för att då med Ja eller Nej besvaras; får jag derjemte väcka den motion, aftalia sådane Grundlagsförslag må blifva tryckte för att, innan närvarande Riksdag siutas, till hvarje nu varande Representant utdelas.
Då 1111 å nvo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 5 sistlidne December under N:o 5p aflåtne och den 17 i samma månad e. ni. på bordet lagde Memorial, med Utlåtande öfver äterremiss å det i UtskoLlets Den 22 Februarii f. in.
Memorial N:o 5a förut meddeldte förslag, Liand annat, till ändrad redaction af 17 § Riksdagsordningen; fann Ridderskapet och Adeln, alt, enär berörde förslag redan blifvit den 20 November e. m. sistlidet år, lill den behandling 56 § RegeringsFormen föreskrifver, af Ridderskapet och Adelil godkändt.
Memorial borde läggas till handlingarne.
Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 28 sistlidne Januari under N:o 65 aflåtne, och den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med förslag till ändring af 68 § Riksdagsordningen, i afseende på Revisionstiden; fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom gjord proposition, för godt godkänna berörde förslag till den behandling 56 och 81 §§ föreskrifva.
Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskoltets den 28 sistlidne Januari under N:o 66 afgifne, och den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande öfver Konungens Nådiga proposition, angående förändrad redaction af 63 § RegeringsFormen; blef högstberörde proposition, till den behandling 81 § RegeringsFormen föreskrifver, af Ridderskapet och Adeln godkänd. 16
Den 22 Febr liar ii f. m.
Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 16 sistlidne
December under N:o 63 aflåtne, och den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med förslag till ändring och omflyttning af 2:dra momentet 56 § RegeringsFormen, jemkning i samma Grundlags 81 § och tillägg vid y3 § Riksdagsordningen.
Dä jag nu går att yttra mig i detta ämne, anhåller jag på förhand om tillgift G händelse jag kommer att för mycket upprepa, hvad jag förut i denna sak yttrat, men ämnets vigt fordrar, att allt framställes i ett sammanhang.
Man har trott, att det var en ny ide'e hos 1809 års Ständer, att ändringar i Grundlagarne icke skulle kunna beslutas vid samma Riksdag, som de föreslås, och man har vid en föregående Riksdag hört sjelfva ConstitutionsUtskottet hysa denna öfvertygelse, då man likväl redan i 1766 års
Riksdagsbeslut tinner denna mening bestämdt uttryckt, der det heter: ”vid samma tillfälle hafva ock Riksens Ständer, för att ytterligare befästa våra Grundlagar vid sin ”obrutna jemnhet i sjelfva utöfningen, och på ”det de icke vid förändrade tidskiften riå”got förhastadt ombyte måge undergifne vata, sig om det för framtiden oryggliga be”slut förenat, att allt hvad Riksens Ständer ”hädanefter i Grundlagarne och det, som ”de - t, r» , Den. 12 Februanr f. m. 17 JUlL^iöiUA ' ■ - -x ”deras utöfning rörer, kunna anse nödigt att ”förklara, tillägga och förbättra, det bär först ”vid den Riksdag, sådant kommer under ’’öfvervägande, väl och grundeligen utar”betas och i project ställas, men icke dä gennäst såsom en stadgad
Lag till fullbor”dande, utan vid den nästföljande Riksda”gen under slutligt bepröfvande komma, ”och de förbättringar, som dä med Rik”sens Ständers 4 stämmor genom enhälligt bifall varda antagne och gillade, de böra ”sedan i framtiden stånda och efterlefvas."
— — Det synes derföre, som Constitutions Utskottet år 1809 väl hört talas om denna satts, eller derom ägt någon aning, utan att likväl hafva en klar åskådning deraf, hvilket ännu mer visar sig uti ordalagen i det Memorial, af den 2 Januari 1809, som från Utskottet åtföljde Förslaget till RegeringsFormen, och är af följande innehåll: ”Utskottet, som föreser, att den Grundlag, Rik”sens Ständer nu komma att fastställa, icke ”kan blifva fullkomlig, har velat öppna en ”möjlighet att förbättra den, när ett mer ”än tillfälligt allmänt tänkesätt derom Iiun”nit stadgas.
Denna möjlighet borde likväl ”vara omgifven af försvarande formaliteter, ”nödvändiga för att afhålla icke nog beräk”nade försök, och att förekomma förhastade ”beslut.
— — Och på det icke, under något ”tillstånd af våld eller folkyrsla, en stats”förändring må kunna, med sken af laglig 63 II. a i8 Den 22 F e b r u a r i i f. ra. ”liet genoradrifvas, liar Utskottet fastställt ”den grundsatts, att hvarje sådan föreslagen ”förändring icke förr, än å den nästföljande ”Riksdagen, skall kunna antagas.”
För att ytterligare visa, huru oredigt begrepp
Utskottet då gjort sig om sättet att tillvägabringa ändringar i en Grundlag, torde jag lå uppläsa några ord utur 81 § Regeringsformen, sådan den lydde i den första Grundlagen som utkom.
Der står: ”Riksens Stän”der må icke å den Riksdag, då Utskottet ”någon sådan ändring föreslår, utan först å ”den nästföljande derom besluta.” Härigenom blef det Stånden betaget, att yttra sig om ett Grundlagsändringsförslag, och det var först i Riksdagsordningen, då den antogs, som rättigheten för Stånden att discutera ett inkommet förslag tillkom.
I 2g § af sistnämnde Grundlag säges uti första momentet: ; ”hvarföre Ståndens Leda ”möter vare obetaget att in pleno yttra sina ”tankar, men Riksens Ständer ej förr än å ”den nästföljande Riksdagen må besluta.” Härigenom hade Stånden fått en utsträckning i sin rättighet, men de funno sig icke härmed belåtne, utan gjorde derföre motion om ytterligare utsträckning af denna rättighet, derhän, att Stånden äfven skulle kunna göra deras anmärkningar emot ett förslag gällande; och derifrån härleder sig det stadgande, sorn finnes i senare momentet af 56 § RegeringsFormen, och hvilket icke förr än vid 18»5 års
Riksdag blef anlaget, att Con - Den 22 F e b r u a r i i f. m. »9 stitutionsUtskottet är pligtigt göra afseende på de anmärkningar, som i Stånden göras och såsom hvarje Stånds gemensamma tanka till Utskottet hänvisas.
Delta stadgande lyder sålunda: ”Göras åter i RiksStåndens Plena ”emot Utskottets yttrande anmärkningar; ”blifve de, hvilka hvarje RiksStånd särskildt ”förklarar utgöra dess gemensamma tankar, ’Jlill ConstitutioilsUtskottet hänvisade.
Utskottet åligger då, att samtlige RiksStån”dens tankar till ett helt sammanjemka, och, ”om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem ^derjemte till sahitelige RiksStåndens behandlande anmäla.” &c, Meli annu är icke RiksStåndens behof af rättigheten att göra sina anmärkningar gällande klart och tydligt uttaladtj och har icke eller, genom det nu framställde Förslaget, blifvit det* Meningen synes likväl ostridigt vara, att förekomma öfverrumplingar, och att en Grundlagsföresklift icke skall kunna borttagas, förändras eller tillsättas, utan att Ständenle vid 2:ne Riksdagar derom varit ense; ty om det vore möjligt att ett ConstilutionsUtsKott kunde sätta sig emot Ståndens anmärkningar * så skulle Utskottets Förslag, till trotts för Ståndens anmärkningar, blifva hvilande, och möjligen komma att bero af vederbörandes förmåga att skaffa sig pluralitet Samt Grundlagsändring sålunda genom en Riksdagsopinion tillvägabringås; men då meningen ovilkorligen måste vara, att sine Riksdagars ao Den aa Febr »aril f. m.
Ständer skola vara ense om en Grundlagsändring, innan den kan ske, så måste äfven ett förslag, när en Riksdagsopinion är deremot, anses förlgastadt, och det är af sådan anledning jag anser en redactionsförändring alldeles nödvändig.
Man har sett, att Rikets Ständer ej äro belåtne med den närvarande, och denna Riksdag liar det visat sig i afseende å TryckfrihetsFörordningen.
Jag utbeder mig derföre få uppläsa följande redactionsförslag, hvilket innefattar blott obetydliga jemkningar i hvad Utskottet tillstyrkt: 81 S Regerings Formen.
"Denna RegeringsForm samt Rikets öfrige Grundlagar kunna icke ändras eller ”upphäfvas utan genom Konungens och alla "RiksStåndens sammanstämmande beslut."
Förslag till Grundlags ändring eller upphäfvande må Riksens Ständer väl kunna förkasta, men under intet villkor antaga vid den Riksdag, då fråga derom väckes.
Förkastadt vare hvarje sådant förslag, då det af något Stånd ogillas.
Det förslag, sorn af samtliga RiksStånden godkännes, hvite till slutligt afgörande vid nästföljande Riks da§- ”Vill Konungen hos Riksens Ständer ”föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre ”Han StatsRådet och öfverlemne sedan
Sin ”Proposition, jemte StatsRådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, ”utan att om denna Proposition förut öf - Den aa Februari i f. ni. "verlägga, uppdrage ConslitutionsUtskottet "att sitt Utlåtande derom till Riksens Stän"der afgifva.” Sedan Utskottets utlåtande till RiksStånden inkommit, eige de att om Förslaget öfverlägga.
Blifver förslaget, ehvad Utskottet till- eller af styrkt dess antagande, af något RiksStånd ogilladt, förfalle det genast: men i annat fall hvite det till slutligt afgörande vid nästföljande Riksdag.
”Samtycka då alla RiksStånden till ”Konungens förslag, hegare de dag, att på ”Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill ”afgifva.
Antaga icke RiksStånden samfällt ”Konungens Proposition, vare den afslagen, "och aflemne Riksens Ständer sitt afslagge"nom deras Talmän.” Jf enskilt Riksdagsman må fråga om Grundlags ändring eller upphäfvande ej väckas i Ståndens plena: utan anmäles hos ConstitutionsUtskottet.
Då Utskottet till RiksStånden inkommer med något förslag till grundlags ändring eller upphäfvande, i anledning af enskilt Riksdagsmans motion, skall förslaget, derest något RiksStånd detsamma alldeles förkastar, genast förfalla.
Men göras hos något RiksStånd anmärkningar till förslagets förbättrande, må de anmärkningar, sorn Ståndet godkänner, till Utskottet återförvisas.
Utskottet åligge då att samtliga RiksStåndens meningar i möjligaste måtto sammanjemka: och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, eller något Ständ vägrar att jemkningsför slaget anta - 32 Den 23 Februarii f. 111. gdj af göres saken genom förstärkt Constitution sUtskott, på sätt y3 $ Riksdagsordningen föreskrifver.
Blifver ett sålunda beredt grundlagsförslag vid nästföljande Riksdag af samtliga RiksStånden antaget> ”öfverlemne de förslaget derom till Konungen, genom deras Talmän, med begäran, ”att Konungen ville
Sitt bifall dertill gifva.
”Konungen inhämte bela StatsRådets tankar ”deröfver, tage sedan Sitt beslut och med”dele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han ”icke samtycker till deras åstundan.” ”Om ”vid Riksdag, då grundlagsfrågor lagligen ”kunna äfgöras, ytterligare uppskof föreslås, ”må det ej äga rum utan Konungens och ”alla fyra RiksStåndens sammanstämmande ”beslut.” 29 Riksdagsordningen, 1:0 ConstitutionsUtskottet, sorn utgöres af 24 Ledamöter, tillkommer att, i den ordning RegeringsFormen föreskrifver, granska Rikets Grundlagar, samt upptaga frågor och till Plena afgifva ”Utlåtanden och” förslag om ändringar "eller upphäfvande” deraf.
Då Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständers pröfning öfverlemna något förslag till ändring eller förklaring af Grundlagarne, som Utskottet af en Riksdagsman emattagit, vare Utskottet skyldigt, om Författaren det yrkar, att meddela honom sitt yttrande, med tillstånd att det - en 22 Februarii f. m. 23 samma, jemte Förslaget, genom trycket allmänt göra, då Iian, för det sistnämndas innehåll, sjelf, i egenskap af Författare, må, enligt TryckfrihetsLagen, ansvara.” (2:dra Morn, af Ii ege riri gsForm en s 56:te $ utgår).
Man inser lätt att Grundlagsändringar härigenom skulle ytterligare försvåras; men jag tror att det Constitutionela lifvets bestånd just fordrar det; och jag anhåller derföre om Herr Grefvens och LandlMarskalkens proposition, att mitt nu upplästa förslag måtte, såsom Ståndets gemensamma tanka, lill ConstitutionsUtskottet hänvisas.
För min del instämmer jag fullkomligt med den siste värde talaren i fråga om behörigheten af den grundsats, att meningen i våra Grundlagar är, att förändringar deri aldrig skola kunna tillvägabringas genom Rikets Ständers samtycke vid en Riksdag, utan ätt detsamma ovilkorligen erfordras vid 2:ne på hvarandra följande; men jag skiljer mig så till vida ifrån hans åsigt i denna fråga, att då han fordrar alla 4 Ståndens bifall, så väl vid den första, som andra Riksdagen, anser jag möj1 ligheten att erhålla förbättringar i Grundlagarne derigenom alltför mycket försvårad, och tror, att, då förändringarnc nu mera nästan alltid hafva för afsigt att afhjelpa åtskilige Ståndsförfattningar, hvilka blifva i samma mån ofullkomliga, som vi hinna alt 24 Den 22 Februari i f. m. blifva allt mer och mer öfvertygade om det nuvarande Representationssättets ofullkomlighet, det nu gällande Grundlagsstadgandet i denna fråga är bättre, än det Herr Cederschjöld föreslagit, Jag vet visserligen, att 56 och 8i §§ RegeringsFormen synas stå i en slags strid för dem, som icke vilja erkänna, att 56 § blott handlar om Grundlagsfrågans behandling vid första och 8i § om dess behandling vid den andra Riksdagen, så att man enligt 56 § blott till vidare behandling antager Utskottets förslag och enligt 8i § i afseende å detsamma utöfvar sin beslutande rätt.
Om man åter stadgar den grundsatts, som lyckligtvis vid denna Riksdag blifvit antagen: att förslag till Grundlagsförändringar ej behöfva ovilkorligen upplagas, utan kunna af Stånden förklaras beliöflige, så tror jag ej att det är någon fara vid att behålla 2 mom. af 56 §, endast med en liten redactionsförändring, Bibehåller man 56 § till och med sådan den nu är, så kan ju icke ett Stånd sätta sig emot att ett behörigen bered t förslag h vilar; och skulle, vid något tillfälle, ett Stånd första Riksdagen icke vara böjdt för förändringen, kan det ju, genom vunne upplysningar, erhålla en annan öfvertygelse vid den andra.
Denna princip anser jag böra så bestämdt uttryckas i 56 §, att om tili och med 2 Stånd stadna emot 2, resultatet ändock blifver alt förslaget hvilar.
Då tror jag att Grundlagen gör hvad den bör göra för att Deri aa Februarii f. m. 25 underlätta och tillvägabringa behöfliga förändringar i våra Grundlagar, som ännu tarfva många förbättringar i fo;men; men att bifalla Herr Cederschjölds förslag vore detsamma som säga, det några förändringar aldrig finge äga rum.
I händelse våra Grundlagar vore så enkla, som jag vill tro att Grundlagar borde vara, skulle det möjligen gå an, men om man tänker sig vår Regeringsform, som är ett epos, vår Riksdagsordning, som är fullspäckad med formfrågor, och vår Tryckfrihetslag der förändringar äro gjorde, hvilka man vid deras beslutande ansågo i en framtid böra rättas, så hemställer jag om man gjorde väl uti att antaga en föreskrift, hvarigenom alla förändringar blefve snart sagt omöjlige.
Det är altså på denna grund jag yrkar ändring i den del af Herr Cederschjölds förslag, der han yttrar, att 4 Stånds sammanstämmande godkännande skulle erfordras för att ett Grundlagsändringsförslag skulle blifva hvilande.
Deremot är jag val af den öfvertygelse, att Stånden böra äga rättighet att, så väl om Kongl.
Propositioner som andra förslag, säga, att de ej vilja hafva ändring, och att om alla 4 Stånden derom äro ense, frågan ej behöfver hvila; men om åter i eller 2:ne
Stånd bifalla förslaget, så bör frågan gå till Förstärkt ConstitutionsUtskott.
På denna grund anhåller jag, att hvarken Herr Cederschjölds eller ConstitutionsUtskottels Förslag må bifailas, hvarjemte jag jJen 22 Februari i f. m. torde få fästa uppmärksamheten på, om det icke vore bättre att göra till anmärkning en viss bestämd sak, som icke vore så vidlj^ftig, som Herr Cederschjölds anmärkning, hvilken, om den skulle i en proposition inflyta, möjligen icke kunde rätt uppfattas.
Jag är nu oberedd och följaktligen ej i stånd, att uppgifva huru den borde vara, men jag är öfvertygad att Herr Cederschjöld, genom en rättelse i den punkten, der han föreslår, att alla 4 Stånden skulle vara ense, för att få ett förslag att hvila, samt bibehållande af Nämnden, skulle kunna tillvägabringa ett sådant stadgande, som jag önskar.
Det är i detta hopp jag anhåller att Ridderskapet och Adeln ville för Dess gemensamma tanka förklara, att RiksStånden väl böra tryggas vid den i 56 § stadgade rättighet att vid första Riksdagen kunna afslå ett Grundlagsändringsförslag, men att i öfrigt öfverflyttning af stadgandet till 8i § må kunna ske.
Den siste värde talaren har anmärkt emot mitt förslag, att om ett Stånd hade magt att förhindra ett
Grundlagsändringsförslag att blifva hvilande till en påföljande Riksdag, skulle nästan ingen enda ändring någonsin kunna äga rum.
Jag får i anledning häraf hemställa till den värde ledamötens eget medvetande, om Svenska Folket vunnit mycket på de täta förändringar, som i Grundlags väg skett.
Den 22 Februarii f. in. 27 det icke.
En Grundlag är vanligtvis bäst i början.
Sällan vinner folket på någon förändring, och det är derföre angeläget, att förekomma förändringar.
Dessutom hemställer jag, om den värde talaren vet att någon förändring, emot hvilken ett
Stånd vid första Riksdagen opponerat sig, sedermera blifvit af samma Stånd vid den andra antagen.
Det skulle ju kunna hända, att motion väcktes om upphörandet af ett helt RiksStånd, såsom Ridderskapet och Adeln, och att ett sådant förslag nödvändigt skulle blifva hvilande till en annan Riksdag, då det berodde på vederbörandes förmåga att skaffa pluralitet i Stånden.
Mången skulle tycka, att häri icke vore någon stor fara; men är det tänkbart i afseende å ett belt RiksSlånds tillvaro, så synes det vara det så mycket mer i afseende å andra frågor.
Hvad vidare angår Förstärkt ConstitntionsUtskott, så hemställer jag, om det är annat än en chimcre; ty det är ju naturligt, att om
Ståndets majoritet utsett ledamöter, så göra dessa äfven majoritetens tanka gällande i Nämnden.
Skulle åter så kunna bända, att sådane personer blefve valda till ledamöter i förstärkt Utskott, hvilka ej uttrycka Ståndets intresse, så vore det ju värre än en chimcre.
Jag hemställer derföre till Herr Hjerta, om lian icke lika med mig inser behofvet af att ett Stånds beslut bin-! drar ett förslag att blifva hvilande.
Den Ti Febru a lii f. tu.
Friherre "Rålamb, Claes: Utskottet, sora ansett för en pligt att förnya detta sedan i8a3 års Riksdag hvilande förslag, hade trott sig kunna derigenom förena mängas åsigter i detta fall.
Det är redan upptyst, att emellan de nu ifrågavarande arne §§ i RegeringsFormen är en strid, och jag torde således endast behöfva fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att en jemkning dem emellan altså är nödvändig.
Här har nu blifvit i detta afseende frarastäldt ett annat förslag af Herr Cederschjöld, hvilket lian yrkar måtte såsom Ståndets gemensamma tanka antagas, men jag hemställer, om detta förslag, som är så vidlyftigt, att det med svårighet kunnat af mig uppfattas, kan vara bättre än det Utskottet framställt, som dessutom bar det för sig, att det varit antaget af arne Stånd, hvaribland Riddérskapet och Adeln.
Jag yrkar derföre bifall till ConstitutionsUtskoltets förslag, sådant det i förevarande Memorial blifvit framställd t.
Den siste talaren bar varit af den tanka, att mitt förslag icke borde antagas såsom gemensam tanka, utan Utskottets godkännas, emedan det vore lika med det vid sista Riksdagen framställda; men jag hemställer, om detta motif kan vara så riktigt, då sistnämnde förslag blifvit härstädes, eller åtminstone af något Riksstånd, vid denna Riksdag ogilladt, och om Den 22 Februari i f. m. det icke således vore mera skäl att söka tillvägabringa ett så beskaffadt stadgande, som mera svarade mot opinionens fordringar i detta fall.
Då man nu ser, att 3 Stånd ej varit belåtne med deras inskränkta rättighet att göra sina tankar i afseende å grundlagsfrågor gällande, hemställer jag, om icke tiden är inne att klart inse hvad lagstiftarne menade med jörsvårande formaliteter.
För min del fäster jag dervid det begrepp, att ingen ändring i Grundlagarne skulle kunna antagas, hvilken icke blifvit af alla 4 Stånden vid 2:ne på hvarandra följande Riksdagar godkänd.
Att blott återremittera en viss princip eller idee tror jag ej vore rätt, ty Utskottet tillkommer i sådant fall blott alt sammanjemka skiljaktiga meningar, och ej att, på grund af framställde generella principer, utarbeta nya förslag.
Jag tror derföre, att Utskottet är bäst belåtet med att få till sig öfverlemnadt något helt förslag, på sådant sätt som det af mig aflemnade.
Jag har begärt ordet endast för att, i anledning af Herr Cederschjölds uppgift, att Piidderskapet och Adeln skulle vid innevarande Riksdag hafva afslagit det af ConslilutionsUtskottet nu å nyo framställde förslag, upplysa, att det icke var Ridderksapet och Adelil, utan BondeStåndet som afslog det; men att samma Stånd redan till Grundlagsenlig bahandling godkänt det förnyade förslaget. 3o Den 11 Febr na rii f. m. Herr Cederschjöld:
I fall saken vore af mera vigt skulle jag vädja till RiddarhusSecreteraren för att få utrönt, om icke förslaget af Ridderskapet och Adeln Lief afslagit.
Hans Excellence Herr Grefve af FFetterstedtj
Af samma skäl sorn Herr Cederschjöld anfört, nemligen att man hör klart inse hvad Lagstiftaren menat med uttrycket försvärande formaliteterj kan jag för min del icke instämma i den åsigt, hail i denna fråga synes äga, emedan jag nödgas förklara, det jag ingalunda kan klart inse den olägenhet, han befarar af antagandet utaf ConstitutionsUtskottets nu ifrågavarande förslag.
Den värde Talaren nämner, attoni Utskottets förslag antages, skulle Ridderskapcts och Adelns uteslutande ur Representationen kunna tillvägabringäs af de 3:ne öfrige Stånden.
Detta yttrande förefaller mig något besynnerligt, ty Ridderskapet och Adeln måste ju alltid äga sin rätt förvarad att, genom afslag å ett sådant förslag vid den andra Riksdagen, omintetgöra detsamma ; och skulle man äfven kunna supponera att Ridderskapet och Adeln fogade sig efter de öfrige Ståndens tanka i ett sådant fall, så skulle likväl Konungen otvifvelaktigt, genom nekadt bifall till ett sådant beslut, bibehålla Ridderskapet och Adeln vid deras rätt.
Jag tror derföre, att detta exempel ingenting bevisar emot ConstitutionsUtskot - Den 22 Fe br nar i i f. m. 3t tels förslag.
Hvad åter beträffar behandlingssättet af Konungens propositioner i Grundlagsfrågor, så är min öfvertygelse, att, antingen de till- eller afslyrkas, de böra kunna af Sländerne vid en derpåföljande Riksdag pröfvas, och härpå grundar sig stadgandet, att om ConstitulionsUtskottet tillstyrker en Kongl.
Proposition, densamma nödvändigt bör blifva b vilande, samt, i händelse den afstyrkes, Stånden skola besluta, huruvida den skall hvila eller ieke.
Jas tror att
Konungens deltagande magt i lagstiftningen icke bör på något sätt rubbas, och kan derföre icke instämma i Herr Cederschjölds förslag.
Dock bör jag erkänna, att jag möjligen deruti har orätt, emedan jag ej kunnat rätt uppfatta det, hvartill fordrats mera än ett blott flyktigt åhörande af en så utsträckt redaction.