Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Man har, såsom skäl för en ytterligare utsträckning af slitningstiden för Indeldta Infanteriets beklädnad, åberopat närvarande lyckliga förhållanden, då Armeen så litet behöfver commenderas, äfvensom man stödt sig på de behållningar Beklädnads-Cassorna hittills, under sådana förhållanden, vunnit; men jag får erinra, att man härvid endast talar om en kortare tid, som kan förändras, och 328 Den S October f. m. att andra tider funnits, icke så långt tillbaka, t. ex, emelian 1806 och 1809; dessa kunna återkomma och måhända göra förhållandet omvändt.— Jag tror derföre försigtigheten fordra, att man noga calculerar följderna, innan man tager ett beslut om ytterligare utsträckning af den ifrågavarande slitningstiden, och jag förenar mig på dessa skäl med dem, hvilka yrkat bifall till Utskottets Utlåtande, såsom den säkraste garantien mot följderna af ett förhastadt beslut, innan frågan blifvit fullständigt utredd, och erfarenheten visat den rätta beräkningen.
Genom bifall till Grefve Horns och Friherre Anckarswärds yrkande skulle man på indirect väg tillintetgöra ändamålet med det beslut, som nyss blifvit fattadt i afseende på Materielen; ty sedan man anslagit medel till densammas underhållande i godt skick, skulle man, genom beklädnadens utställande på 6 års slitningstid för Indeldta Infanteriet, försätta detta i mindre tjenstbar! skick, och jag förmodar, att detta icke kan vara Ridderskapets och Adelns afsigt.
Hvad serskildt angår yttrandet om grundlagsvidrig behandling af Indeldta Ammen, så är det icke rätta sättet alt framkasta sådane yttranden här.
Formen för dylika anmärkningar är i Grundlagen gifven, och örn yttrandet åsyftat arbetscommenderingarne till Götha Canal, är Den 8 October f. m. 3ag det äfven i sig sjelf oriktigt; ty Götha Calia] arbete har genom Ständers beslut blifvit förklaradt lika med Kronans arbete, hvilket ock tydligen finnes infördt i CanalBolagets privilegier.
Jag tillstyrker bifall till Utskottets Utlåtande i förevarande punkt.
Jag kan ej annat än vidhålla hvad jag vid återremissen af Utskottets första Betänkande yttrade, nemligen att jag anser en slitningstid af 6 år för Indeldta Infanteriets beklädnad utan fara för misstag kunna anslås.
Jag tror, att mångå talande bevis för denna mening finnas, och .deribland i främsta rummet Beklädnads-Cassornes betydliga besparingar, som efter io års erfarenhet med säkerhet utvisa, alt en sådan beräkning kan bära sig.
Jag finner således ej tillräckligt, att denna slitningstid nu ökas endast till 4 år, i synnerhet som här är ett direct tillfälle att lindra skattebördorna, och låta Rotehållare i någon mån blifva delaktige af den gifmildhet, som Ständerna visat löntagarne.
Hvad beträffar Friherre Cederströms anmärkning, att en sådan utsträckning af slitningsliden skulle motverka beslutet i afseende på Materielen, kan jag ej erkänna riktigheten deraf; jag tror tvärtom, att då man så beredvilligt gått Styrelsens fordringar i afseende på Materielen till mötes, hvilka troligen afse det fall, alt krigsrustningar skulle erfordras, borde det vara så 33o Den 8 October f. m. mycket större skäl att under fredens lugn bereda annan lindring i tungan af försvarsverket, Jag förblifver således vid mitt yrkande, att 6 års slitningstid må utsättas, såsom en direct besparing för landet och det allmänna.
Sedan erfarenheten visat, att de calcyler, som år 1818 uppgjordes, i afseende på slitningstiden för beklädnaden vid Indeldta Infanteriet, kunna tåla någon utsträckning utöfver hvad man då förmodade, har Kongl. Majrt nu föreslagit, att denna tid må förlängas från 3 till 4 år, och UtskoLtet har i sitt senare Utlåtande sagt, att möjligheten att ännu ytterligare förlänga beräkningen af slitningstid väl af Utskottet förmodas; men som Utskottet saknat tillräckliga upplysningar för att med säkerhet kunna bestämma beräkningen till 5 eller 6 år, hvartill i synnerhet hörer erfarenhetens ledning, rörande den verkan, som den nu föreslagna utsträckningen kan medföra, alltså har Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att hos Konungen begära, det vid nästa Riksdag fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet må meddelas, för alt vid då skeende Statsreglering läggas till grund för Beklädnadsanslagets bestämmande.
För min del är jag öfvertygad, att en längre utsträckt beräkning af slitningstiden, än den nu föreslagae, skulle återföra samma olägeuhe - Den 8 O c to b er f. m. ter, sorn man genom inrättningen af Be* klädnadsCassor sökt förekomma, nemligen att Soldatens beklädnad skulle komma i samma dåliga skick, hvaraf vi icke så länge sedan bade erfarenhet.
Jag tror, att det egenteligen är de betydliga behållningarne i BeklädnadsCassorne, som gifvit anledning till den tankan, att slitningstiden ännu ytterligare skulle kunna utsträckas.
Men beloppet af dessa behållningar uppgår inalles till endast något öfver 3oo,ooo R:dr, hvilka fördelade per nummer utgöra en besparing af 16
R:dr på hvarje; och om dessa 16
R:dr åter fördelas på de io år, hvarunder dessa besparingar blifvit samlade, så finner man att i R:dr 32 sk. utgör det årliga öfverskottet per nummer, eller ungefär § af Beklädnadsafgiften, som är vid pass 9 R:dr, och då denna afgift beräknas på 3 års slitningstid, finner man att £ deraf motsvararår, hvilket således, att sluta från behållningarne, vore den högsta utsträckning, som kunde gifvas åt den förra beräkningen.
Men nu har Konungen likväl föreslagit
x års utsträckning, och jag tror på dessa skäl, att man icke kan gå längre, åtminstone icke förr än erfarenheten visat, att det låter sig göras med bibehållande af inrättningens ändamål, att hafva Soldaten väl klädd med någon tillgång att ulan tidsutdrägt kunna utrusta honom vid påkommande krig.
Jag tillstyrker derföre bifall till Utskottets Utlåtande. 33a Den 8 O c t o b e r f. m.
Mati har sagt, alt med afseende på behofvet att åstadkomma någon lindring i skattebördorne, slitningstiden borde för Indeldta Infanteriets beklädnad beräknas till 6 år, och det är just samma åsigt, som föranled t
Konungen att föreslå dess beräknande till 4 år i stället för 3.
Jag kan således ej annat än dela den princip, som ligger till grund för den värde talarens yttrande, ehuru jag icke i resultatet kan instämma med honom; och jag får härvid fästa uppmärksamheten derpå, att öfvergången i ett steg från 3 till 6 år synes vara nog stark, såsom innefattande en utsträckning till dubbelt emot hittills varande förhållandet.
Jag tror, att försigtigheten bjuder att snarare gå successive till väga, och då Utksottet nu tillstyrkt, att alla nödiga upplysningar må till nästa Riksdag samlas för att föreläggas Ständerne, och då tjena till grund för deras beslut, skulle jag tro försigtigheten fordra, att icke för närvarande gå längre, än Konungen föreslagit; väl vetande, huru läLt en ytterligare nedsättning i beräkningen, i fall den är möjlig, framdeles kan till vägabringas, men att det icke är lika lätt alt åter höja beräkningen, i fall erfarenheten skulle visa, att man misstagit sig.
Jag tillstyrker derföre bifall till Kongl. Majrts Proposition och Utskottets i enlighet dermed afgifne Utlåtande.
Deri 8 Octo ber f. m. 333 Herr Anckarsvärd: Hvad Friherre af Nordins sista argument beträffar, alt det ej är så lätt att uppsätta ett anslag, så är hela denna Riksdag ett argument deremot.
Jag skulle tro, alt då det är uppgifvit af en StatsUtskottets Ledamot, att 3oo,ooo R:dr finnas i BeklädnadsCassorne, är det ett vackert förlag.
Skulle man finna, att 6 år är för högt tagit, tror jag, att det är lika lätt, att vid nästa Riksdag höja summan.
Utskottet har sjelf yttrat, att en möjlighet af nedsättning förmodas kunna uppkomma.
När nu alla förmoda det, ser jag ej hvarföre man icke skulle besluta en nedsättning.
I anledning af den siste Talarens yttrande om den fond, som nu skulle finnas att förlägga kostnaden intill nästa Riksdag, då man kunde öka anslaget, får jag erinra huru föga lämpligt det vore, att nedsätta summan, om man skulle kunna förmoda, att en förhöjning af anslaget åter skulle behöfvas.
Jag får dervid påminna om förhållandet med Saltpeterfonden.
Den undergick en förändring vid sista Riksdag, hvarigenom man nu fått öka anslaget.
Detta är i friskt minne, och man bör ej underlåta att fästa uppmärksambeten derpå, och således ej nedsätta summan under hvad man finner vara för behofvet nödigt.
StatsUtskottet har föreslagit, att Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet begära> att vid nästa Riksdag 334 Den 8 October f. m. fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet i detta afseende må Rikets Ständer meddelas\ för att vid då skeende Statsreglering tagas till grund för heklädnads-anslagets bestämmande.
Jag tror, att försigtigheten bjuder att inskränka sig till 4 år, jemte en sådan framställning till Konungen, då vid nästa Riksdag erfarenheten kan hafva ådagalagt, lill hvad grad nedsättningen må kunna utsträckas.
Jag finner för min del högst betänkligt, om Rikets Ständer vid detta Riksmöte icke skulle kunna tillvägabringa någon nedsättning, efter så betydlig förhöjning i alla anslag.
Men för alt visa, att jag ej vill vara otillgänglig för de skäl, som från den motsatta sidan framställas, vill jag hemställa, om man ej kunde antaga den jemkning, att, i stället för 6, stanna vid 5 år.
Jag tror, att derigenom så mycket är iakttagit, som kan fordras, och att dervid föga äfventyras.
Jag skall således, i fall de öfriga, som yrkat 6 år, vilja derifrån afstå, nöja mig med 5 år.
Om jag kunde dela Friherre Anckarswärds öfvertygelse, att man med nedsättning till 5 år skulle vinna en säkrare pluralitet, skulle jag med honom instämma, men jag vågar tro och hoppas, att Contra-propositionen på 6 år skall vinna, hvarföre jag anhåller, att den må antagas.
Den 8 October f. m. 335 Grefve von. Schwerin_, Fredrik Bogislaus:
I afseende på Cassa-behållningarne, sådana de visa sig vid 1827 års slut, får jag upplysa, att de tillhöra olika utgiftstitlar och fonder, samt icke kunna såsom en allmän Cassa-behållning betraktas, eller som sådan i beräkning tagas.
Herr-Ribbing j, Arvid:
Då egentliga frågan här synes hänföra sig dertill, att man önskar, att de behållningar, som finnas i särskilta Cassör, icke må ligga ofruktbara, hvilket äfven är olämpligt, skulle jag våga hemställa, att vi måtte förena oss om bifall lill StatsUtskoltets förslag, med det tillägg, alt som beklagligtvis Cassorne äro uti olika tillstånd vid olika Regementen, Konungen täcktes intill nästa Riksdag, der till— gångarne medgifva, förlänga slitningstiden till 5 å 6 år efter omständigheterna.
Friherre af Tibell:
I anledning af hvad som blifvit omförmäldt rörande besparingarne i BeklädnadsCassorne, får jag upplysa, att de ingalunda kunna betraktas såsom ren behållning, utan att större delen utgör upplag som skola användas till den beklädnad, hvilken vid nästa tillfälle skall göras.
Då jag, sedan jag sist hade ordet, fått en uppgift på markegångssättningen för förra året; och efter den erfarenhet jag haft, såsom Chef för ett 336 Den 8 October f. m.
Irideldt InfanteriRegemcnte, och sedan en längre tid Generaladjutant för Arméen; skul-. ]e jag tro, att uthållningstiden bör vara den, som Utskottet föreslagit, eller 4 år; byxor, stöflelter, skjorta, ullstrumpor och skor kunna ej uthålla mera än 2 år under möten, marcher, compagnimöten, kyrkoparader och någon gång större läger; derföre måste hvad på desse persedlar förloras, återtagas på hvad hufvudbonaden och jackan räcka längre än 4 år.
De små persedlarnes värde är 6
R:dr, de större persedlarnes 12 R:dr; desse sednare måste således hålla i 8 år, för att fylla hvad som förloras på de små persedlnrne, då medeltiden för hela beklädnadens uthål 1- ningstid blifver 4 år.
Jag är för öfrigt förekommen af hvad Friherre af Tibell anfört om bebållningarne, att de till en del bestå af persedlar.
Men i öfrigt hemställer jag, om man kan beräkna en tillgång, som blott finnes en gång för alla, i ett anslag, som årligen måste förnyas.
Jag tror i alla fall, alt utvägar finnas, alt på nyttigt sätt använda dessa summor.
Jag anhåller att få besvara den anmärkning, som Herr Ribbing gjort, angående det af honom föreslagrie tillägg.
Jag tror ett sådant vara alldeles öfverflödigt,, emedan Stat:
Utskottet just föreslagit en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i ämnet, och jag är öfyertygad, att Kongl. Den 8 Octo ber f. m. 337 Kongl.
Majit ej underlåter att taga det i öfvervägande.
Jag anser derföre detta tillägg ej behöfligt, i den säkra öfvertygelse, alt om Kongl. Maj:t finner saken möjlig, framslälles den vid nästa Riksdag, och anhåller således vördsammast hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition å StatsUtskottets förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarshalken gjorde proposition till bifall å hvad StatsUlskottet i 26 Punkten, i afseende å lifmunderingen för Indeldta Infanteriet, tillstyrkt.
Ropades starka Ja, blandade med Nej.
Friherre Anckar swärd begärde votering.
Den, som till alla delar bifaller hvad StatsUtskottet i 26 Punkten, i afseende å Lifmunderingen för Indeldta Infanteriet, tillstyrkt, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln gilla StatsUtskottets i 26 Punkten, 44 H. 23 I 338 Don 8 October f. m. rörande Lifmunderingen för lndeldta Infanteriet, meddeldte Utlåtande i allt öfrigt, utom hvad angår brukningstiden för 1 ifmunderingen, som kommer att utsträckas till 6 år, i följd hvaraf det för lifmunderingen erforderlige anslag äfven bör nedsättas till fyratiosju tusende femhundrade R:dr B:co.
Voteringen börjades klockan ett qvart till 2 eftermiddagen, och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 114- Nej — 49.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protoeoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit StatsUtskottets i 26 Punkten, rörande lifmunderingen för lndeldta Infanteriet, gjorde hemställan.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen. lii fidem Protocolli, O. J.
Den 8 October e. m. 33g Torsdagen den 8 October 1829.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o i32 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Tredje HufvudTitel, än ock under N:o 23q meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, ofver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Herr vonHartmansdorff', August:
I anledning af det ämne, som på förmiddagen hos Ridderskapet och Adeln sist förevar, vill jag taga mig friheten väcka en motion.
Man omnämnde då, att i BeklädnadsDirectionernas Cassör funnos flere hundrade tusende Riksdaler innestående.
De få ej utlånas till enskildta, hvilket äfven jag anser vara riktigt; men då ifrågavarande Cassör kunna jemföras med SparBankerne, torde de förra, likasom de sednare, kunna få insätta sina fonder i Banken till förräntande, hvilket ock BancoUtskottet för de sednare tillstyrkt.
Jag föreslår således, att BeklädnadsDirectionerne må få insätta sina medel i Banken, emot en sådan ränta, som BancoUtskotlet kan linna lämplig, och med 44 H. 52* 34o Den 8 O c t o b e r e. m.
Banlcens cj mindre än BeklädnadsCassornas nytta öfverensstämmande.
Om till exempel för det närvarande i Cassorne finnas 3oo,ooo R:dr, och dessa insättas mot 4 procents ränta, kunde Cassorne vinna 12,000
R:dr årligen; en summa, som ej är alt förakta.
Hjule Punkten.
Diverse Allmänna Anslag.
Denna punkt blef uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. 28: de Punkten.
Oförutsedde Militairebehof.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen. aguie Punkten.
Krigs Hof Rättens Stat.
Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Boule Punkten Spannmålsb er åkningen under Penningelönerne.
Hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, blef af Ridderskapet och Adeln godkändt.
Angående StatsUtskottets i dess sednare Utlåtande meddeldte yttrande i afse - Den 8 October e. rn. ende å anmärkningen, att en ny Tabell öfver Tredje HufvudTiteln borde upprättas.
Hvad Utskottet yttrat, ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Då UtgiftsBetänkandet under Riksdagen utgjort det hufvudsakligaste föremålet för min ringa arbetsförmåga, men åtskilige hinder vållat, att jag först mot slutet fått tillfälle att öfvervara Ridderskapets och Adelns öfverläggningar rörande de vigtigaste HufvudTitlarne, anser jag mig nu, då desse öfverläggningar blifvit bragte lill slut, skyldig att i möjligaste korthet göra reda för mine åsigter i ämnet.
Såsom Ledamot af StatsUtskottet bar jag gått ut från den synpunkt, att tillstyrka beviljandet af de anslag, hvilka för Statsmachinens oafbrutna gång ansetts erforderlige, likväl under det förutsatta vilkor, att Nationens directa bördor ej derigenom skulle ökas.
Då Folket afstår, till StatsVerkets behof och nödig förbättring af Embetsmäns löner, de ökade inkomsterne, som kunnat användas till Bevillningens nedsättning, är det väl i högsta målto billigt, att det ej derutöfver skall belastas med nya skattebidrag, och denna åsigt instämmer ock med den Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof 342 Den 8 October e. m. antydt, äfvensom med den enskifta kännedom jag äger om någre Rikets landskaper, och om möjligheten att der uttaga skatterna utan att utarma Folket.
Jag hade äfven förmodat, att den skulle instämma med Nationens allmänna önskan, men sedan Ridderskapet och Adeln vid pröfningen af 2:dra och 3:dje HufvudTitlarne beviljat flere anslag, som öfverskrida dem StatsUtskottet tillstyrkt, bör jag tro, att jag i dqnna förmodan misstagit mig.
Då likväl desse Ridderskapets och Adelns beslut, i händelse de i en eller flere punkter af de öfrige RiksStånden skulle delas, ofelbart komma att bidraga till Bevillningens ökande, och jag nära ett år inom Utskottet arbetat ur en häremot stridande synpunkt, den jag icke utan mogen öfverläggning antagit till grund för mitt handlingssätt, nödgas jag reservera mig emot alla de beslut, hvarigenom Statsutgifter ne blifvit ökade utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt, och anhåller att få i Protocollet antecknadt, att jag grundar denna min reservation på den öfvertygelse jag hyser, att Nationen hvarken bör_, behöfver, eller, utan skadlig inverkan på den allmänna välmågan, kan betala mera i directa skatter, än den för närvarande gör.
Föredrogs å nyo Högvördige PresteStåndets den 17 sistlidne September aflåtne, och den 23 i samma månad f, m. på Den 8 O c t o b e r e. m. 343 bordet lagde, ProtocoIIsUtdrag, hvaraf inhämtades, att PresteStåndet beslutat anmoda samtlige Utskotten, att hädanefter, så fort ske kunde, till RiksStånden insända sine Betänkanden och Utlåtanden skriftligen, så vidt de icke med samma skyndsamhet kunde tryckte meddelas, eller så vida de, efter Utskottens egen pröfning, finnas vara af den vigt, att de borde tryckte öfverlemnas; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med PresteStåndet förena.
Friherre Anckarswärd, Carl Henrik."
Jag inser icke, hvilka fördelaktiga följder skulle uppstå genom PresteSlåndets förslag.
Jag finner mycket väl, att PresteStåndet, i anseende till dess fåtalighet, kan undvara de tryckta Betänkanderne, men huru möjligen inom detta Stånd, det kan låta sig göra, att, utan den åtgärd, som vid denna Riksdag blifvit vidtagen, att trycka liandlingarne, på det flere Ledamöter må kunna deraf taga del, ordentligt behandla de återstående ganska vigtiga målen, kan jag ej inse.
Jag vet ej eller, om Utskotten, efter snart 12 månaders sammanvaro, kunna hafva så manga vigtiga Betänkanden qvar, att en sådan åtgärd skulle behöfva vidtagas.
Jag kan således ej ingå i PresteStåndets förslag, emedan jag ej kan inse den nytta det skulle medföra.
Hans Excellence Herr Grefven och 344 Den 8 O c to b er e. in.
LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti PresteStåndets ofvanberörde inbjudning.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Nej öfverrösta!
Ja, Ridderskapet och Adeln således icke funnit skäl, att uti PresteStåndets inbjudning instämma.
StatsUtskottels ej mindre den 16 sistlidne April under N:o i33 afgifne, ochvden 7 derpåföljde Maji e. in. på hordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Fjerde HufvudTitel, än ock under N:o 24° meddeldte, och den 14 sistlidne September f. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver de
Vid berörde Betänkande, samt de dervid under N:ris 134 > J35 och 136 bilagde Utlåtanden ,, gjorde anmärkningar. i:sta Punkten, ingående de förut å Academice- och ScholceStaten under titel:
Anordning utom Statj utgifne medel.
Hvad Utskottet uti denna punkt hemställt, blef, uppå gjord proposition, afRidderskapet och Adeln bifallit. i:dra Punkten.
Angående anslag för Religions- och Barna-undervisningen i de Den 8 October e. m. 345 nya Capell-För samlingarne i Wermlands Finnmarker.
Denna Punkt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. 3:dje Punkten.
Angående anslaget för Mechaniska Skolan.
Friherre AnckarswcirdCarl Henrik:
Jag har icke varit så lycklig att kunna fatta, om tvänne skolor skola uppkomma i följd af detta förslag.
Såsom ordställningen visar sig i första Betänkandet, skulle Mechaniska Skolan blifva öfverflyttad till Technologiska Institutet, men det oaktadt qvarstår ändå anslaget för Mechaniska Skolan.
Friherre Cederström, Jacob: Ifrågavarande Skola är icke öfverflyttad till, utan förenad med, Technologiska Institutet, hvilket äfven tydligen står uttryckt i Betänkandet.
Genom denna förening har vunnits en besparing, som gör att nu icke mera än 3oo R:drs anslag hehöfves.
Jag fortfar ännu att påstå, det redactionen ingalunda är tydlig; ty äfven under antagande af den ordställning Friherre Cederström uppgifvit finner jag, att, om Mechaniska Skolan blifvit förenad med Technologiska Institutet, anslaget måste för den förra upphöra.
Fr\\\evrePalmstjernaJCarlOtto:Y.nY\gtde upplysningar jag erhållit, känner jag icke mer 346 Den 8 October e. rn. än en Mechanisk Skola, för hvilken anslag är uppförd på Rikets Stat.
Den är med Technologiska Institutet förenad, och en besparing har derigenom kommit alt äga rum, i Lärare-arfvode och skrifmaterialier.
Således är det samma Skola och icke någon ny; skilnaden är endast, alt anslaget blifvit nedsatt med omkring 5o Procent.
Det synes, till öfverflöd ulredt i Betänkandet, att genom Mechaniska Skolans förening med Teehnologiska Institutet, Lärarens arfvode 100 R:dr, och 75
R:dr till skrifmaterialier blifvit indragne.
Återstoden 3oo R:dr skola öfverflyttas på 4;de HufvudTiteln, och således är en Stats vinst af 1^5 R:dr härigenom vunnen.
Tacksam för de upplysningar, som blifvit mig lemnade, skall jag icke hafva något emot bifall å Utskottets förslag, men för mig står det alltid qvar som en besynnerlighet, att jag på intet ställe finner spår till anslaget för Technologiska Institutet, utan endast för denna Skola.
Anslaget för Technologiska Institutet finnes på CommerceCollegii Stat, och kan således icke synas på 4;de HufvudTiteln.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bi - Den 8 October e. ra. fall af tredje punkten, hvilken proposition med Ja besvarades. /fule Punkten, ingående uppförande å Stat af Biskopens på Gottland indeldta lön.
På de grunder StatsUtskottet anfört vill äfven jag tro, att ifrån detta förhållande icke uppkommer någon Statsförlust; men om
Styrelsen ansett sig kunna göra ett sådant personelt undantag från ett laga stadgande, skulle jag likväl icke tro, att det bör af lagstiftningen sanctioneras.
Ett besynnerligt förhållande uppkommer vid Biskop Ebersteins frånfälle.
Det är rätt beklagligt, att det skall vara så besvärligt för Biskop Eberstein, att sjelf uppbära sina räntor.
Det är likväl ett obehag, hvarifrån jag icke finner att Biskop Eberstein bör vara mera fritagen, än andra räntetagare i hela Riket, och förr än sådant i allmänhet sker, kan jag icke anse något partielt undantag lämpligt.
Jag vågar således helt och hållet bestrida bifall till Utskottets Utlåtande.
Det förhållande, som inträder i afseende på Biskopsindelningen å Gottland, är, att Biskopen, i anledning af ett Kongl.