Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då StatsUtsk. och de medlemmar af detta hus, som talat för detta förslag, synts åsyfta att det skulle fortgå på samma sätt,, som förut inom Bergs-colbm varit förhållandet, nemi. att det icke finnes någon President, utan att en ledamot bestridde Ordf.-befattningen, och då delta äfven öfverensstämmer med min åsigt; så får jag nu, med anledn. af 56 § Riksd.Ordn. väcka den motion alt StatsUtsk. måtte inkomma med ett så beskaffadt förslag, att nemi. intilldess Bergs-colbm hinner reorganiseras, K.
M. icke måtte tillsätta någon President i Bergs-colbm, utan alt den äldste ledamot måtte bestrida hans befattning, emot åtnjutande af taffelpenningar.
Flera ledamöter hördes begära bordläggning af denna motion.
Gr. Posse: Jag instämmer lill alla delar uti Hr Cederschiölds förslag, men dertill fordras likväl att en ny ledamot konstitueras, ty såvidt det skall vara ett colbm, måste der åtminstone vara tre ledamöter och f. n. finnes ej mer än 2:ne, utom tillförordnade Presidenten.
Det faller af sig sjelf att den lediga ledamots;*, latsen måste antingen tillsättas eller också annan person tillförordnas och jag trodde mig derföre icke behöfva nämna något derom.
Då motionen är begärd på bordet, så torde den komma att der förblifva.
Jag ser likväl icke huru propos. till remiss deraf skulle kunna af Hr Frih. o. Landtm, framställas, såvida ordalagen icke i någon mån jemkas, enär den i sitt närvar, skick strider emot 90 § R. F., som säger: att under RiksSbns öfverläggning och pröfning må icke komma frågor om Ijenstemäns till- och afsältande.
Jag hemställer till Hr Cederschiöld om han icke skulle finna lämpligt att låta den ifrågavar. framställningen hvila intill dess StatsUtsk. har besvarat den återremiss, som nu är beslutad.
Det skulle nemi. kunna hända att StatsUtsk. frångår sitt nuvar. förslag och att det nya betänk, blefve af R.
I sådant fall vore denna framställning naturligtvis ulan all påföljd.
Då min motion, på sätt Frih.
Palmstjerna nämnt, är begärd på bordet, så torde diskussionen derom rätteligen Den 24 April. 87 böra upskjutas, tilldess den ånyo förekommer.
Jag bör likväl, i anledn. af Frih.
Palmstjernas åberopande af 90 § II.
F. förklara, att densammas innehåll visserligen icke är för mig obekant, men att jag ingalunda kunnat så falla dess innehåll, som Hr Frih:n har velat uttyda detsamma.
Den innehåller visserligen alt icke på annat sätt än grundlagen bokstafligen föreskrifver, frågor må förekomma om tjenstemäns till- och afsättande; men jag hade dock icke trott att detta stadgande skulle kunna af någon representant upfattas annorlunda än såsom innehållande ett förbud för R.
St. att sjelfve befatta sig med alt utnämna eller afsätta tjenstemän vidare än hvad grundlagen i det afseendet medgåfvo.
Att deremot R.
St. icke skulle ega rätt att till K.
M. frambära en underd. önskan att en tjenst måtte tillsättas på förordnande eller bestridas så eller sä, det lärer icke kunna deraf följa, likasom jag ock är öfvertygad att R.
St. icke någonsin vilja afsäga sig en sådan deras obestridliga rättighet.
Propos. till bifall å sednare delen af Utsk:s i förevar, punkt afgifna utlåt., hvaruti en underd. skrifvelse till K.
M. blifvit tillstyrkt, blef härefter framställd och besvarad med blandade ja och nej; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkmne föranleda till återremiss jemväl af denna del, samt efter denna propos:ns besvarande med starka ja, blandade med nej, förklarade det han ansåg ja hafva öfverröstat nej. II.
Ex. förklarade sedermera att Hr Cederschiölds nu väckta motion enl. derom gjord begäran komme att hvila på bordet.
2:dra punkten ang:de Landtmäteristaten; 3:dje punkten ang:de Öfverståthällare-emb. och 4:de punkten, ang:de anslaget för Landtstateri i Stara Kopparbergs län. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt.
5:le punkten, ang:de löne-anslag för Länsnotarier ock Fjerdingsman.
De under denna punkt förekommande momme litt. a) och b) företogos hvart för sig till afgörande.
Mom. litt a, ang:de Läns-notariers anställande på Stat och förseende med löner.
Jag beklagar på det högsta att StatsUtsk. äfven vid denna riksdag saknat utväg alt föreslå löner för Länsnotarier och att samma förvända grundsats får ega rum att den ena Statens tjensteman aflönar den andra.
Det kan icke vara någon obekant, alt till Länsnotarier fordras så skickliga personer, att en Länsnotarie kan på eget ansvar förestå Landssekreterarens tjenst, då lian af förfall är hindrad att sin tjenst bestrida.
Jag vet alltför väl att på åtskilliga ställen i riket icke finnas Länsnotarier; men grunden dertill är lätt förklarad, att nemi. det fordras sådan skicklighet att en person med juridiska kunskaper måste, snart sagt, öfvergifva den rent juridiska banan, för att öfvergå på den administra - 88 Den 24 A pi il. tiva, der han såsom Länsnotarie icke finnér tillräcklig upmuntran, och man får icke undra på, att en Landssekret. ogerna af egna tillgångar aflönar Länsnotarien.
Deraf inser man lätt, hvarföre icke Länsnotarier på alla ställen finnas anställda.
Det är dessutom en olägenhet att, då Länsbokhållaren har aflöning på Stat och är skyldig att göra Landskamererarens tjenst, när han är hindrad, Länsnotarien icke har samma rättighet, då han vid Landskansliet har samma skyldighet som Länsbokhållaren på Landskontoret.
Jag och flere med mig hafva vid föreg:de riksdagar ifrigt yrkat på detta anslag, för Länsnotarier; men StalsUtsk. har förut, likasom vid denna riksdag, afspisat motionärerna med den ursäkten att det berodde af en väntad löneregring för landstaten, att något anslag icke kunde beviljas.
Jag torde icke vid detta tillfälle finna någon sympatin af StatsUlsk. eller af andra ledamöter för alt fä något arfvode huru litet som helst för dessa tjenstemän; men jag har ansett min pligt fordra alt åtminstone reservera mig emot det betänk., som Utsk. i denna fråga afgifvit.
Jag medgifver visserligen alt då frågan om Landt-statens löne-reglering vid denna riksdag ej blifvit föremål för li.
St:s pröfning, StalsUtsk. icke saknat anledn. att afstyrka motionen om upförande af löner pä Stat för Länsnotarier; men deraf följer icke att StalsUtsk. bordt lemna frågan utan all upraärksamhet, om densamma deraf är förtjent.
Jag tror att frågan verkligen är af sådan beskaffenhet och alt det skall vara lätt att inse för hvar och en, som vill deråt egna någon närmare npmärksamhel.
Vid Läns-sfyrelsen finnes på kansli-sidan inga andra biträden ät Landssekret., än Landskanslister, hvilka likväl hvarken äro berättigade eller i allmänhet så qvalificerade att de kunna inträda i Landssekretrs befattning i händelse af hans förfall eller frånvaro.
Det låter sig visserligen göra, om Landsh. är närvar. i länet, att vid sådana tillfällen då Landssekret. af sjukdom eller enskilda angelägenheter är hindrad all göra sin tjenst, dertill förordna någon annan; men helt annat är förhållandet, om detta inträffar under det Landsh. är frånvande.
Det finnes då ingen som är pligtig eller berättigad att förrätta tjensten, och den måste således under tiden ligga nere.
Nödvändigheten af att förekomma en sådan belägenhet torde af en hvar inses.
Likasom vid Landskont. finnes en tjensteman, som kan under Landskamererarens frånvaro eller förhinder intaga hans plats, borde det äfven vid Landskansliet finnas någon juridiskt bildad person, som i dylika fall kunde företräda Landssekret:s ställe.
Visserligen äro f. n. i åtskilliga län Länsnotarier anställda; men de kunna icke anses annorlunda än såsom Landssekret:s enskilda biträden, då det beror på honom att aflöna denna tjensteman.
Jag hemställer dessutom, huruvida det kan vara lämpligt att en sådan tjensteman som Landssekret., hvilken det åligger att i Landsh:s ställe jemte Landskammereraren utöfva Landshms embete, skall, då han är hindrad, företrädas af en person, som icke är af Staten aflönad.
Det lärer väl ingen kunna neka olämpligheten deraf att Länsstyrelsen skall vara på ett sådant sätt organiserad.
Den 24 April. 89
Det torde också vara lätt funnet, ali tillsättandet af Länsnotarieplatserne under dylika förhållanden måste blifva helt och hållet beroende af Landssekret. och att Landsh. icke gerna kan frångå hans önskningar i detta hänseende.
Om således Utsk. finner angelägenheten derutaf att något åtgöres, för att bereda anställandet vid Läns styrelserne af sådane tjenstemän som nu äro i fråga, tror jag der före det lämpligaste vara alt till detta ändamåls vinnande en viss summa ställdes till K.
M:s disposition på lika sätt, som vid en föregide riksdag anslag anvisades till förbättring af lönerne för Kronofogdar och Häradsskrifvare.
På det att Utsk. måtte komma i tillfälle att öfverväga, huruvida icke en sådan utväg att afhjelpa behofvet må kunna föreslås, anhåller jag om återremiss af denna punkt.
Hr R osenblad, Bernh.:
Jag vill visst icke bestrida giltigheten af de anförda skälen för olämpligheten deraf att sådana tillfällen kunna förekomma, då enskilde ombud och tjenare, — hur man nu må kalla Länsnotarierne, som äro Landssekrehs enskilde tjenare, — kunna komma att förrätta t. o. m. Laudsh:s tjenst eller att utgöra en del af Landsh.-embetet; men då Landssekretme äro ibland de, genom sportler aldra bäst lönte tjenstemän, som här finnas i Sveriges rike, sä och då jag tror att sällan en Landssekret. kan vara så döf för sin Landius hilliga önskningar, att han icke till sina biträden väljer personer, hvilkas skicklighet vid förekommande fall Landsh. varit i tillfälle att pröfva och godkänna, så tror jag icke att det är ibland de nödigaste utgifter, som erfordras att för dessa tjenstemän bereda serskilda anslag innan den fullständiga regleringen af Landsh.-embetena kommer att ega rum.
Vid denna reglering kan man ställa de betydliga sportlerna vid Landsh.-embetet på samma sätt som i andra länder, att sportlerna ingå till Staten och tjenstemännen få sina bestämda löner.
När denna reglering inträder, så kan det blifva nödvändigt att
Staten tänker på att löna dessa tjenstemän; men så länge detta icke har skett, tror jag det icke vara ibland de angelägnaste behofven.
På det att icke 2:ne Landshrr må blifva ensamme att yrka bifall till denna sak, så må det tillåtas en person, som icke i något afseende har att göra med någon Länsstyrelse, icke ens i den mest underordnade egenskap, likafullt yttra, det äfven han inser behofvet af en återremiss i förevar, hänseende, i ändamål att StatsUtsk. behagade egna något afseende åt behofvet af anslag till Länsnotariens aflöning.
Af Hr Sandströmer isynnerhet, men äfven af Gr.
Mörner, har på ett så utmärkt klart och bevisande sätt blifvit ådagalagdt, huru stort behofvet häraf är, att det visserligen icke af Hr Rosenblads motsatta framställning kunnat vederläggas; men då Hr Rosenblad fästade sig vid den utgift, som i detta afseende skulle drabba Slaten, så ber jag att serskildt få instämma med Gr.
Mörner derutinnan, att, om också icke det föreslagna beloppet af 600 r:dr skulle, för hvarje lön, af StatsUtsk. anses lämpligt att tillstyrkas, i anseende till förhand varande måhända nog inskränkta tillgångar, så kan man väl i nödfall nedsätta delta belopp till hälften eller tredjedelen; — men ett sådant nedsatt belopp anser jag Staten, säkerli - 90 Den 24 April. gen, utan någon olägenhet eller kännbar afsaknad, kunna erbjuda dessa personer.
Derigenom finge man också en giltig anledning alt bringa rättelse i det med skäl såsom olämpligt anmärkta förhållande, hvilket nu är gängse, att Landssekretme ensamme tillsätta dessa tjenstemän, som äfven af dem ensamt f. n. atlönas; ty del är gifvet, att om de af Slaten framgent erhålla 300 r:dr lön eller något dylikt, så skall Landsh. såsom Statens målsman, också hafva elt ord med i laget.
Jag tillstyrker, på dessa skäl, återremiss af denna punkt.
Jemte det jag i allo förenar mig med hvad Gr.
Mörner och Hr Sandströmer här yttrat ronde nödvändigheten af Länsnotarien anställande vid Landh.-embetena, så får jag taga mig friheten yttra några ord i afseende på hvad här af en talare blifvit sagt, nemi. att han anser Landssekretme hädanefter såsom hittills böra skaffa sig Länsnotarier och aflöna dem, emedan Landssekretme äro ibland de bäst aflönande Statens tjenstemän.
Oaktadt det visserligen kan vara sannt, att förhållandet är sådant med en del Landssekret., så får jag likvist fästa upmärksamheten derpå, att samma förhållande icke eger rum inom alla län, utan att en del Landssekret:s inkomster äro ganska ringa ehuru deras göromål äro många.
Det har icke heller blifvit yrkat, såsom samma talare nämnt, att någon fastställd lön nu skall tilldelas Länsnotarierne, utan endast att man må medgifva ett arfvode, som af K.
M. skulle kunna disponeras lill Länsnotarierne.
Jag förenar mig i den tanka, som blifvit yttrad af Hr Sandströmer, och önskar således återremiss af denna punkt, på det att Utsk. måtte laga i närmare betraktande nödvändigheten alt på något sätt kunna bereda tillfälle att ordentligen och väl aflöna biträden åt Landssekretme.
Jag hade visserligen icke för min del ämnat yttra mig i denna fråga; men jag har blifvit upkallad på grund af det anförande Hr Rosenblad nyss hade, nemi. att
Landssekretme vore ibland de bäst aflönade tjenstemän i Sverige.
Jag tror att Hr Rosenblad derutinnan begått ett stort misstag, enär, såjag tror mig vela, åtskilliga Landssekret. äro mycket väl, men andra deremot mycket uselt lönta.
Det sednare är åtminstone förhållandet med Landssekret. inom Stockholms län, som på grund af noggrannt upgjorda beräkningar, hvilka nyligen, på befallning, blifvit inlemnade till K. M., icke har stort mera än 1000 r:dr b:co i lön.
Att en Landssekret. i Stockholm skulle kunna lefva på 1000 r:dr det torde hvar och en finna omöjligheten af.
Också lyafva understundom skickliga sökande till tjensten saknats och denna tjensts innehafvare hafva alltid sökt att så fort som möjligt blifva förflyttade till andra platser.
Deremot medgifver jag att andra Landssekret. finnas, som äro mycket väl lönte och resultatet torde blifvit och länge blifva, att de, som svälta, få svälta derföre att andra må mycket väl.
Det vore, i min tanka, mycket skäl och hade längesedan varit skäl att jemna detta missförhållande och jag får nu för min del yrka återremiss af Utsk» utlåt, i denna punkt.
Den 24 April. 91 Gr. Sparre, Erik:
Det kan icke förundra någon, att K.
Bef.hf:de tala varmt uti denna sak för sina underordnades väl; men de hafva likväl erkänt att förhållandet är ganska olika inom olika län, att inom vissa län Landssekretare äro ganska väl lönte, hvaremot de inom andra äro illa lönta.
Jag är härom öfvertygad och jag tror fullkomligt den siste värde talaren i hans upgifter; men han omnämnde att denna upgift blifvit honom affordrad af Regeringen och att den dit ingått.
StatsUtsk. har också uplyst att en reglering af Landtstats-tjensterna är att förvänta.
Jag hemställer om det vid sådant förhållande kan vara skäl att R.
St., utan någon framställning från K. M., bevilja anslag till löner åt embetsman, om hvilkas behöflighet de icke kunna ega någon kännedom ; ty om det är obestridligt, alt i somliga län Landssekretme äro så väl lönte, att de sjelfva kunna aflöna det biträde, som de antaga under namn af Länsnotarie, är det då skäl att R.
St. bevilja anslag till Läusnolarier i alla län i riket?
— Det kan det icke vara.
StatsUtsk. kan svårligen under pågående riksdag skaffa sig tillräcklig nplysning härom, utan propos. i ämnet måtte väl böra komma ifrån Regeringen och så länge Regeringen icke kommit med något sådant förslag, så länge StatsUtsk. icke är i tillfälle att bedöma förhållandet och då slutligen en allmän reglering är för Landsstaten att motse, så kan jag för min del icke annat än instämma i StatsUtsk:s tillstyrkande och anhåller om bifall dertill.
Af de handlingar, som blifvit StatsUtsk. meddelade har Utsk. varit i tillfälle att inhemta anlednm, hvarföre uti K. M:s nåd. propos. om statsregleringen icke förekommit någon framställning om löneregleringen för Landsstaten nemi. den alt innan frågan om skatteförenklingen blifvit behandlad ansågs icke lämpligt att afgifva något förslag ang:de nämnde lönereglering, emedan Landtstatens personal måtte blifva beroende af de förändrade stadganden, som kunde komma att meddelas rör:de skatteregleringen och af de göromål, som af dessa tjenstemän skulle komma alt bestridas.
Att emedlertid styrelsen fortfarande ansett en sådan reglering vara af behofvet påkallad, synes deraf att förnyade upgifter på Landsstatens löner blifvit infordrade, för att kunna läggas lill grund för den propos. om regleringen, som Regeringen varit sinnad att aflåta.
Att Regeringen äfven ansett löner för Länsnotarier erforderlige, hafva R.
St. inhämtat af K.
M:s vid sista riksdagen aflåtna propos. ang:de Landtstatens lönereglering, i hvilken K.
M. föreslog upförande af löner för Länsnotarier i rikets alla län med 400 r:dr för hvardera.
Jag har emedlertid icke afsett anvisande af bestämda löner under nu varande förhållanden, emedan jag erkänner olämpligheten deraf att upföra löner på stat för tjenstemän under det att en allmän reglering af den korps, till hvilken dessa tjenstemän höra, ännu är oafgjord; men det hindrar icke att, om behofvet af så beskaffade tjenstemän, som nu äro i fråga, är konstateradt, någon åtgärd bör vidtagas, för att i afbidan på denna reglering som torde dröja, lill nästa riksdag och möjligen ännu längre 92 Den 24 April. få detta behof afhjelpt.
Jag erkänner visserligen, att åtskilliga af Lands-sekret:ne liro väl lönade och måhända kunna, utan afsaknad, bekosta de biträden af Länsnotarien, sorn de behöfva för sin tjenstgöring; men såvida Länsnotarien skall anses för en stålens tjensteman, bör väl i hvad fall som hälst, honom bestås någon lön.
Förhållandet med Lands-sekretdönerna är dessutom i många andra län helt annorlunda än det nyssnämnda, hvilket synes af K.
M:s vid sisla riksdagen aflåtna nåd. propos. om Landtstatens lönereglering, enär det befanns nödvändigt att i åtskilliga län föreslå löneförhöjning för Lands-sekret:ne.
Det bör äfven vara bekant, att i Lands-sekret:nes löneinkomster har under de sista åren i följd af förändrade stadganden ang:de executionsärendernes behandling, en betydlig minskning egt rum, så att äfven i de län, der deras inkomster förut varit stora, hafva de mycket nedsjunkit.
Den framställning jag tagit mig friheten att göra till II. o. Ad. afser blott, att det mäste till K.
M:s disposition ställas ett visst anslag, hvarmed K. M., genom anvisandet 'af lämpliga arfvoden, kunde tillsvidare afhjelpa behofvet. K. M. blefve då i tillfälle att, på samma sätt som det skedde dä ett dylikt anslag vid föreg:de riksdag lemnades till förbättring af Kronofögdarnes och Häradsskrifvarnes lönevilkor, bestämma arfvodesbeloppet efter förekommande olika omständigheter och således gifva en större andel af detta anslag åt Länsnotarierne i de län, der Lands-sekret:ne äro sämst lönade.
På detta sätt tror jag ock att den anmärkn., som kan göras om vissa Landssekret:s större inkomster och således mindre behof af det understöd, som de skulle erhålla genom anvisande af lön åt Länsnotarierna, blifver afhjelpt.
Jag fortfar derföre att yrka återremiss af betänk.
Jag har redan då jag yttrade mig första gången förklarat, att jag inser och godkänner riktigheten, att det bör finnas uti den framtida organisationen af Länsstaterna en K. tjensteman, som kan och bör företräda Landssekret:s ställe, när han är förhindrad; men jag har ansett att, vid beräkning af den framtida aflöning för en ordentligt och väl aflönad Landtstat, bör äfven tagas i betraktande de stora sportler, som åtminstone på ett och annat ställe, — och jag hade trott, på de flesta, — ingå till Landssekret., ty om uti Staten skulle upföras totalsummor för samtlige Landtstats tjenstemäns löner utan att göra något afseende på de sportler, som kunna åtfölja tjensterna, eller titan att förvandla dessa sportler till någon inkomst för Staten, så borde det vara ställdt på annat vis, så att alla sportlerne ingingo till Staten, vare sig till charta-sigillatamedlen eller till en särskild sportelkassa, hvaremot de behöfliga och väl tilltagna lönerna utgingo ifrån Statsverket.
Jag skulle äfven hafva trott att intilldess denna reglering kan ske, så, i fall behofvet icke påkallat något särskildt anslag, man bordt afvakta en sådan reglering.
Till min förmodan, att man dermed kunnat vänta, hemtar jag anledn. deraf, att just den värde talaren, som begge gångerna har yttrat sig före mig, har, såsom då varande Statsråd, föredragit för K. M. hela propos:n om Statsver - Den 24 April.
93 kets tillstånd och behof.
Om han då hade ansett, alt linder tiden tills en ordentlig reglering af Lands-statens löner hunnit verkställas ett särskildt anslag varit behöfligt för ifrågavar. ändamål, så förmodar jag, alt han dä hade föreslagit hos K.
M. någon sådan summa antingen att utgå lill länen eller också, der det behöfdes, anvisas; men då han icke gjort delta, så linner jag för mig derutinnan verkligen en anledn. att anse detta behof icke vara ibland de mest trängande.
Skulle R. o. Ad. anse att på vissa ställen, Landssekretme, emot det vanliga förhållandet, äfven med sportler skulle vara sä illa aflönade, ali de icke kunna allona något biträde, så anser jag det vara tillräckligt att en rund summa ställes till K.
M:s nåd. disposition att användas der det verkligen behöfves och icke lämpligt att kasta ut en spottstyfver af 200 r:dr för att underlätta betalningen af biträden åt de Landssekret., sorn i verkligheten tjena för 10 å 12,000 r:dr b:co.
Det är icke med stora förhoppningar man upträder här, då man vill förhindra en återremiss i afsigt att få stora anslag, men jag måste ändock försöka att i denna del vinna bifall till Utsk:s förslag.
Huru är det väl möjligt att under närvar, omständigheter TJtsk. skulle kunna förändra den åsigt, som här är framställd?
Det är kändt att förslag om Landtstalens lönereglering är under K.
M:s pröfning, och det är derjemte kändt att Länsnotarierne aflönas af Landssekretme och det för summor, som i vårt land för så låga befattningar äro ganska ringa.
Landssekret:nes aflöningssätt är visserligen sådant, att man icke kan bestämt säga hvad dessa embetsmäns årliga aflöning utgör; men åtminstone i några län tror man det vara ganska säkert att medium af Landsseluet.-lönen varierar emellan 5,000 r:dr och 6,000 r:dr b:co.
Så länge detta är förhållandet, så måste det väl icke vara för dem synnerligen kännbart alt aflöna sina biträden eller skäl att häruti göra rättelse förr än i sammanhang med regleringen af Landtstatens löner, när den kommer till stånd, ilä Staten kan fylla de utgifter, som i detta afseende kunna blifva behöfliga genom besparingar från annat håll.
Utgående från dessa åsigter anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla betänk.
Statens tillgångar äro, som man vet, mycket anlitade, och om något afseende skall kunna göras på de återremisser, som här beslutas, utan behof att höja bevillnm, så måste man, tror jag, inskränka återremisserna mera än som är gjordt.
Jag anmälte mig egentligen för att vederlägga de skäl, Gr.
Sparre anfört i afseende på StatsUtsk:s förslag i denna punkt, då Gr:n anmärkte att StatsUtsk. icke haft skäl att tillstyrka det ifrågavar. anslaget, enär detsamma icke blifvit af Regeringen begärdt.
Jag är i detta afseende förekommen af Hr Sandströmer och får blott tillägga att StatsUtsk., likasom R.
St., visserligen icke varit i okunnighet om de skäl, hvaraf R.
St. vid föreg:de riksdag varit föranledda till hvad de yrkat, synnerligen som K.
M. vid föregule riksdag i sitt förslag upfört Länsnotarier på stat med lön.
Således synes det skäl vara undanröjdt, hvarigenom 94 Den 24 A pr il. StatsUtsk. ansett sig förhindrad att partielt bifalla detta löneanslag.
Jag håller mig mindre vid sjelfva lönebeloppet än vid principen.
Jag anser det mindre lämpligt att Länsnotarien skall aflönas af en annan statens tjensteman, då han sjelf bör vara en tjensteman på stat.
Således förenar jag mig med Frih.
Cederström derutinnan att åtminstone ett arfvode af 200 r:dr mätte blifva anslaget till Länsnotarierne; men jag anser äfven, lika med Hr Sandströmer att en summa borde ställas till K.
M:s nåd. disposition att efter omständigheterna fördelas emellan de olika länen.
Här har så mycket blifvit yttradt i ämnet att jag icke vidare vill uptaga tiden, utan blott förnya min begäran om äterremiss, på de skäl jag förut anfört.