Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bänkmansvalet bereder möjlighet för minoriteten, att på en eller annan bänk genomdrifva valet af sina kandidater, och att således äfven på Utsk.vaien utöfva åtminstone ett moraliskt inflytande.
Ar minoriteten ringa, utöfvar den intet inflytande, och det kan uti praktiskt resultat vara för den fullkomligen likgiltigt. om den genom det indirekta valet insätter några bänkmän.
Den erhåller, lika litet genom detta som genom det direkta valet, något inflytande på Elektorstillsättningen.
Ar minoriteten stark, så bör visserligen så väl hofsamhet som klokhet mana majoriteten att icke förbise dess fordringar.
Men allt för ofta — och seduast vid denna Riksdag — har man sett, att dessa politiska dygder föga aktas, och att den med knapp nöd segrande begagnar sin ostracism mot den besegrade, hvilken sålunda, oaktadt sin styrka, fullkomligen annulleras.
Så kan tillgå, så har tillgått med det indirekta valsättet.
Vore åter valsättet direkt och minoriteten — enl. nyss gjorda förutsättning — så väl stark, som moderat och akt - lien 21 December.
401 ■aktningsbjudonde till sin hållning, tron J val, mine Hrr, att man lika litet skulle kunna fästa afseende vid densamma.
Det finnes på vårt Riddarhus en stor mängd Ledamöter med mindre skarpt utpreglade åsigter uti mångå frågor, fria till följd derutaf frän •hvarje partiförbindelse, en centen’, moderat såsom hvarje sådan.
Denna center afgör, under en sådan ställning på Riddarhuset, som den förutsatte, utgången.
Välan, månne, om val till Elektorer direkte skulle ske, man skulle kunna våga förutsätta, att en lika exclusiv lista af detina center skulle gillas, som den 30 Elektorer, för att uppehålla ett parti, om äfven något motvilligt, kunde antaga.
Säkerligen blelve icke så förhållandet., och den Elektorslista, man till godkännande upgjorde vid ett direkt val, komme otvifvelaktigt att bära stämpeln af vula större omsorg och moderation.
Detta torde vara vinst nog för att göra den föreslagna förändringen högt önskvärd.
Hr Printzensköld har vidare sagt, att det alltid är dugligheten, sorn vid dessa val i första rummet göres afseende på» Jag vädjar till Hr Printzensköld och frågar, hvad som varit orsaken dertill, i läll man granskar Elektorslistorua från är 1844, att personer hafva ena Riksdagen blifvit upförda på listan, och Riksdagen derpå derifrån uteslutne, för att en påföljande Riksdag kanhända ånyo användas.
Har väl då den erkända dugligheten så hastigt förvandlats till oduglighet och tvertom, eller manne icke, såsom mångå tyckt sig förmärka, andra faktorer, t. ex partiåsigter, hvilka man mer eller mindre vågade gifva luft, varit, om än omedvetet) bestämmande vid valen.
Afven en annan olägenhet vidhäftar det nuvrde valsättet, och det är nemi. den, att de vid Riksdagens början valde Bänkmännen efter längre eller kortare tid vanligen hemresa, hvilket har till följd, att ständiga återval måste verkställas, hvarigenom kan hända, att åsigten ibland majoriteten af Bänkmännen komme i strid meri den, som hos Adeln, någorlunda talrikt församlad, herrskade.
Detta ofta med så mycket skäl öfverklagade förhållande skulle i väsendtlig män alhjelpas, om man förenade sig örn Hr Brakels förslag.
Ty om man direkte in pleno valde 30 Elektorer, hvilka samtidigt med denna sin befattning kunde innehafva platsi Utsk:n, så vore det att förmoda åtminstone, att desse icke, utan af högst trängande skäl, aflägsnade sig från Riksdagen, då man ej så mycket som nu hade att helara, att majoriteten skulle brytas, enär dertill erfordrades att 17 Ledamöter skulle afgå och endast 13 qvarblifva.
Dessa äro de hufvudsakligaste skäl, hvarför jag yrkar, det R, o. Ad. måtte antaga Hr Brakels förslag med den modifikation af detsamma, hail i ett sednare auförande afgifvit.
Jag är visserligen till största delen förekommen af Gr. af Ugglas, men då jag för nära 12 år tillbaka upträdt, för att, i hvad på mig berodde, understödja Hr von Hartmansdorffs förslag i detta ämne, må det tillåtas mig att i korthet redogöra för de skäl, på hvilka jag grundar mitt yrkande om bifall till Hr Brakels motion.
Jag börjar likväl med il ir. an 402 Den 21 December. att förklara, det jag ej deraf väntar mig någon genomgripande förändring i vår sammansättning, såsom några talare tyckas föreställa sig; men hvarje förbättring är ju förtjent af Ståndets bifall, och att motionen innebär en sådan, derom är jag öfvertygad.
Bland de många betänkligheter, man anfört mot förslaget, har man i synnerhet fästat sig vid den tidsutdrägt, som valen skulle medföra.
Jag kan sannerligen icke fatta, huru man kunnat komma till en sådan föreställning.
Hr Brakels Elektorslistor skulle ju icke innehålla flera namn än de vanliga Förstärkt StatsUtsk:slistorne.
Vi veta, att desse sednare mycket väl genomgås och upsummeras på en dag, eller på samma tid, som nu åtgår till Bänkmansvalet.
Då dessutom, enl. förslaget, ett visst antal Suppleanter samtidigt utses, undvikes derigenom för temligen länge alla nya Elektorsval, hvilka nu deremot tidt och ofta återkomma.
Kunna verkliga fördelar genom motionen ernås, torde således tidsutdrägten aldrig kunna utgöra hinder för densammas antagande.
En aunan våda ser man deri, att Elektorslistan skulle kunna på förhand, innan Riksdagens början, upgöras.
Jag för min del kan ej inse ringaste fara häri; tvcrtom kan ofta en dylik föreg:de granskning hafva sin stora nytta med sig.
För öfrigt kan saken lika väl ske nu, men då man ej med säkerhet har sig bekant, hvilka personer, som ämna bivista Riksdagen, blir listan, i båda fallen, endast approximativ.
Man har förespeglat, att Stockhoimsadelns inflytande skulle genom en dylik, på förhand upgjord lista, blifva allt för öfvervägande.
Jag betviflar detta; som vi veta. är vid Riksdagens början tjensteadeln i minoritet mot landtadel!), som då vanligtvis talrikt församlas.
Manne det ej skulle vara att störta sig sjelf, om ett parti då upförde på sin lista andra namn, än de, hvilka egde allmän aktning och förtroende.
Man har vidare påstått, att för den stora fördelen, att man lätteligen gör bekantskap med sina Bänkkamrater, kan bedöma desses duglighet samt politiska tänkesätt, och sålunda skänka sin röst åt dem, för hvilka man hyser största förtroende.
Detta allt skulle deremot omintetgöras, om man blefve tvungen välja på 35 möjligen främmande personer, — mycket vackert, men jag frågar Eder, mine Hrr! om detta i verkligheten håller streek.
Huru tillgår vid Bänkmansvalet?
Månne ej den, som icke sluter sig till någon af de vid början af Riksdagen upgjorda partilistorna, helt simpelt endast bortkastar sin röst?
Ar det dessutom gifvet, att 2:tie framstående personligheter alltid skola finnas i hvarje BänkmansAfd.?
Ar det slutligen möjligt, att på de få timmar, hvilka skilja Bänkmansindelningen från valet, kunna göra den omordade bekantskapen, eller skall man icke oftast nödgas rösta på alldeles obekanta.
Skulle åter en Elektorslista direkte framlägges för Ståndet, måste denna innehålla Riddarhusets mest upburna personligheter, hvars politiska åsigter åtminstone kunna antagas vara af alla kända.
Jag tror mig således hafva visat, att fördelarne af det nuvide valsättet äro så godt som inga.
Frågan blir då: betryggar det åtminstone, såsom Frih.
Cederström yttrade, pluralitetens rätt att Deri 21 December. 40:» vara pluralitet, utan att helt oell hållet förtrycka minoriteten.
Jag vill ej här ingå i konstiga beräkningar, hvarigenom kupde bevisas, att en såringa minoritet som 13 utöfver f/4 af Ståndets ledamöter kan bestämma valets utgång, Jag håller mig endast till fakta.
Hr Printzensköld torde icke kunna neka, att majoriteten ar 1.840 förlorade slaget (må vara genom bristande organisation); följden biet', att minoriten tillsatte Utskotten.
Jag säger ej, att detta ofta inträffar; men att det någonsin kan hända, är redan .ett fel.
Ett ännu större är dock det förtryck, som den segrande majoriteten, med nuvarande valsätt, utöfvar mot minoriteten, hvaraf ingen enda kan hoppas inkomma bland Elektorerne.
Det är gifvet, att, då Elektorslistan först i andra hand ifrågakommer, och således ej belföfver underkastas någon allmännare granskning, man kan nprätta denna lista mer exklusivt, än man under andra förhållanden skulle våga.
Lika med Hr Printzensköld, medgifver jag gerna, att segrarne vanligen tillsatt Utskm väl och opartiskt, men att sjelfva Elekjtorslistan varit mer än lämpligt exklusiv, det torde väl till och med Hr Printzensköld nödgas erkänna.
Detta framkallar alltid bitterhet.
Det är denna stora olägenhet, jag hoppas se undanröjd, om det nya valsättet antages, der Elektorslistan sjelf utgör det första och direkta stridsämnet.
Gr, Ugglas har redan påpekat den onekliga sanningen, att de, hvilka omfatta ett visst parti, alltid i Ståndet utgöra minoriteten; den stora massan åter har ingen förutfattad åsigt.
För att vinna denna majoritet, hvilken slutligen gifvet- utslaget, tvingas hvardera sidans Ledare, att på det omsorgsfullaste upgöra Elektorslistan, pa det att denna genom personernas anseende, oväld och duglighet skall öfverträffa motsidans.
Vinsten häraf är tydlig.
En nu afliden statsman yttrade, att en sjelfskrifven representants rätt inskränkte sig till att deltaga i valet af en Bänkman, hvilken åter Utsåg en Elektor, den der slutligen valde en Utsk:sledamot.
Jag vågar tro, att Ståndet nu befinner sig på den ståndpunkt af politiskt vetande, att en del af nyssnämnde band utan fara kunna afkastas, och en adelsman således ombetros att, med förbigående af den föråldrade Bänkmansinrättningen, direkte utse en Elektor, en sak, som sjelfva BoiuleSt:t redan länge tillåtit sig.
Varm vän »af Adelps representationsrätt, måste jag med glädje omfatta hvarje försök att höja vårt anseende.
Ett sådant ser jag i Hr Brakels förslag, till hvilket jag således vördsamt yrkar bifall.
Jag anhåller ödmjukast om ursäkt, att jag ännu en gång tager 11. o. Ad:s tid i anspråk, mea jag anser, atf denna fråga är af alltför stor vigt, för att lemna några yttranden u.tan vederläggning.
Bland de många anma', man anfört mot Bänkmansinrättnin. gen, har äfven förekommit »deo, att Bänkmännen hafva så kort tid på sig, innan de skola sammanträda för val af Elektorer, hvaraf följden blir, att de svårligen kunna öfverenskomma om hvilken Elektorslista, sorn bör uprättas.
Jag tror deremot, att denna korta tidrymd är bestämd just i ändamål akt förekomma partiintriger.
Lag - 404 Den 21 December. stiftaren liar, sorn det synes mig, ganska riktigt föreställt sig, att ju kortare tid Bänkmännen hafva på sig vid val af Elektorer, desto svårare skall det blifva för partigängare och andra ledamöter af detta hus, hvilka, till följe af sin samhällsställning^ vilja göra sig till partiernas ledare, att genomdrifva sina listor, och att få sina åsigter gällande.
Således ligger just i den korta tiden ett hinder att bearbeta
Bänkmännen för det ena eller andra partiets lista.
— Man talar äfven om slumpen, att den företrädesvis vid Bänkmansvalen gör sig gällande.
Jag frågar Eder, mine Hrr! om icke slumpen ganska ofta framträder vid direkta val inom Ståndet?
Har icke mången af Eder, som vid något valtillfälle fört prot. vid Landtmarskalksbordet, varit vittne till att lottning måst anställas mellan två eller flera till olika partier hörande personer, som fått lika röstantal.
Jag är förvissad om, att det ej finnes någon representantförsamling i verlden, der icke på enahanda sätt slumpen understundom måste verka på utgången af ett val.
Ett ytterligare skäl, som man anfört tili stöd för Hr Brakels motion, har varit det, att man ansett, att intresset för valen skulle höjas i och med detsamma de blefvo omedelbara.
Erfarenheten bevisar dock motsatsen.
Vi se t. ex. i landsorten inom kommunerna, der valen skola ske direkt, ja äfven inom stadsförsamlingarne, vid utseende af personer till åtskilliga befattningar, huru ofta det händer, at , utom kyrkoråden och de personer, som äro absolut nödsakade att vara närvide, knappast någon är tillstädes.
När dessutom erfarenheten visar, att i främmande länder intresset är ganska ljumt vid de direkta val, som der ega rum till ledamöter i representantförsamlingarne, så att vid dylika tillfällen knappt
V4-del af valmännen infinna sig vid valurnan, tror jag, att man ej at' den orsaken bör förkasta nuv:de valsätt.
Såsom ett talande bevis på olägenheterna af bänkmansinrättningen har Gr. af Ugglas anfört, att den pluralitet bland Bänkmännen, som tillsatte Elektorer vid denna Riksdag, tillkom derigenom att vid Elektorsvalet en sedel kasserades och att lottningen mellan dem, som erhållit lika mångå röster, utföll mot beräkning.
Om nå. got sådant inträffade, hvilket för mig är obekant, så har detta skett ingalunda af en slump, utan af samma orsak, som lika väl kan upkomma vid de direkta elektorsvalen, att nemi. oriktigheter förefinnas uti en eller annan vallista, hvarigenom denna måste kasseras; och inträffar då detta tned flera listor, så bänder lätt, att en minoritet förvandlas till pluralitet.
Likaledes har den värde Grin ansett, att under nuvide förhållanden man går origtigt tillväga i afside på de under Riksdagens lopp ankomne ledamöternas placerande inom bänkmansafdelntne.
Oberäknadt de förut inom afdelnin varande ledamöter, införas de ankomne inom den afdeln., mellan hvars första och sista nummer deras eget befinnes.
Om nu händelsen gör att afdelnin är talrik och att ej någon utaf dess bänkman afgått under Riksdagen, så att nytt bänkmansval bör ske, så uteslutas de alldeles från dylika val, ehuru sådana inträffa inom andra bänkmansafdelnir, hvilkas ledamöter äro fåtaliga, och der de nykomne således lämpligen hade bordt få sir. plats.
Hr Grin an - D en 21 December.
405 ser att gällande valsätt för den orsaken ej upfylier sitt ändamål och att lyckligare resultat skulle i detta hänseende genom den föreslagna förändringen vinnas.
Jag hemställer till den värde Gr:n, huruvida i dessa skäl ej ligger en motsägelse.
Skulle man nemi. antaga hvad motionären föreslår, så skall naturligtvis följden blifva den, att, enär elektorsvalen komma ega rum vid olika tidpunkter under Riksdagen, dessa val möjligen komme att förete andra förhållanden, än man vid början al
Riksdagen åsyftat och att lätteligen deraf deu ofta öfverklagade händelsen kunde inträffa, att olika tänkande personer blefvo valda tili ledamöter i samma Utsk., hvilket just Hr Gr:n och många andra ansett för så skadligt.
Hr Gr:n har vidare framdragit den stora fördelen, som skulle komma att ega rum vid de direkta valen, att nemi. elektors-listorna blefve så moderat upgjorda.
Detta väcker sannerligen mitt löje.
Tror då verkligen Hr Gr:n, att det finnes någon ledamot af detta Stånd med klent omdöme, att han låter förmå sig att antaga en vallista, huru den än må vara upgjord, om han icke hyser förtroende för den person, som uprättat listan.
Jag föreställer mig åtminstone, att man i första rummet härvid fäster afs:de, alldenstund det finnes inom detta Stånd flere personer, hvilka hafva hunnit den ålder och förvärfvat sig ett så stort förtroende, att man utan ringaste äfventyr kan öfverlemna sig i deras händer och vara öfvertygade om att deras förehafvanden äro afsedda att bereda största möjliga fördel, så väl åt Ståndet som åt fäderneslandet.
Gr:n har under fortgången af sitt anförande vidrört en om ständighet, som ofrivilligt erinrade mig derom, att Gr:n under innev:de Riksdag ej är Ordf:de i Bevilln.Utsk:t, hvilken förtroendeplats han under förra Riksdagen innehade.
Gr:n säger nemi. att en olägenhet, som vidhäftar nuv:de valsätt, är den, att personer, som ena Riksdagen anses dugliga och lämpliga att insättas till ledamöter i Utsk:n, blifva vid en annan Riksdag derifrån uteslutne.
Nog var det för Hr Gr:n bra förargligt, det erkänner jag gerna, att han vid denna Riksdagen ej återvaldes till Ordf:de inom Bevilln.
Utsk:t; men icke bör Hr Gnus missnöje häröfver innefatta skäl till uttalande af en förkastelsedom öfver valsättet af Ståndets elek torer, om Också dessa nu råkat brista i tillbörlig upmärksamhet mot
Hr Gr:n; ty med ringaste fog kan man ej påstå att Elektorerna på något exklusivt sätt tillsatt Utsk:ii; tvertom tror jag att man måste gifva dem den rättvisan, att de upsökt män, hvilka åtnjuta den största aktning inom Ståndet, och att de vid upfyllandet af det ansvarsfulla kall, som R. o. Ad. dem anförtrott, fullgjort allt hvad man billigtvis kunnat fordra.
Björnstjerna har yttrat att man, under nuv:de förhållande i afs:de på valsättet, tvingas välja på personer, som man ej känner, derför att man är inskränkt inom ett visst antal.
Det är visserligen möjligt, att personer inom bänkmansafdelmn finnas, som äro främmande för hvarandra, men de måste väl ej vara främmande för alla inom Ståndet, och då vet jag ingenting, som hindrar att man om dessa personers egenskaper och politiska åsigter gör sig 406
Den 21 December. underrättad, och om de verkligen förtjena förtroendet att blifva valde till bänkman.
Hr Gr:n frågade mig vidare, om ej vid 1840 års Riksdag minoriteten besegrade majoriteten.
Jag hade då, likasom vid denna Riksdag, den äran att vara bänkman och således kan jag af egen erfarenhet bestyrka, huru med den saken sig förhöll.
De begge partierna stodo mot hvarandra ganska nära, om jag minnes rätt, på ena sidan 26 och på andra 24 personer.
Vid elektorsvalet blefvo af pluralitetens vallistor några, som voro origtiga, kasserade, och detta, men ingenting annat, hade till följd, att minoritetens val-lista segrade.
Jag fort' fa» att yrka bifall till Riddarh.Utsk:ts Betänk.
Under och efter detta anförande hördes en mängd ledamöter ropa på propos.
Jag skall i största korthet till besva rande uptaga några mot mitt förra anförande framkastade anmärkna*.
En talare, Gr.
Björnstjerna, har påstått, att man, under nuv:de förhållanden i afs;de på bänkmansiudelnitig, nr tvungen att välja på personer, som man ej känner.
Jag hemställer till Hr Gr:n, huruvida det ej skulle blifva betydligt svårare att lära känna de 35 eller 40 ledamöterna, sorn man mäste utvälja, om den nu föreslagna förändringen vunne bifall.
Ugglas har yttrat, att det skulle upkomtna én Stor olägenhet, om vid bänkmansval en hel fefdeln. vöre borta.
Det är sannt att sådant har handt, men att det hör till undantagen, kan väl omöjligen Hr Gr:n bestrida.
Och derför anser jag, att detta skäl ej är nog vederhäftigt, för att på minsta sätt kunna inverka på det nu gällande valsättets uphäfvande, synnerligen som det lika väl kan hända att vid de direkta elektorsvalen så få personer infinna sig, att R. o. Ad., vid ett sådant val, kan komma att repre' seuteras endast af 40 ä 50 personer, ehuru fulltaliga antalet af vid Riksdagen representerande ledamöter upgår till 4 å 5 00, Jag fortfar att yrka bifall till Riddarh.Utskäs
Betänk, och afslag å Hr Brakels motion.
Gr. Wrangel, Tönnes:
Som dén ifrågav:de motionen blif vit till Riddarh.Utsk:t remitterad, så anser jag det vara min pligt att med några ord söka redogöra för de motiver, hvaruppå Utsk:t grundat sitt yrkande på afslag.
Ett af de skäl, Hr Brakel anfort för vinnande af sitt förslag, var det, att, såsom valen f. n. äro organiserade, det lätt skulle kunna inträffa, att en minoritet kuude tillsätta bänkman tvertemot en majoritets önskan.
Ehuruväl
Hr Brakel mathemätiskt kommit till detta resultat, och ingen kan bestrida dess vigtighet, ansåg sig Utsk:t likväl ej dervid böra fästa något afs:de, enär det aldrig inträffat en sådan underlig placering af Ståndets ledamöter, sorn Hr Brakel antager för sitt bevis och omöjligheten häraf af erfa renheten blifvit bestyrkt.
Af den orsaken beslöt Utsk:t att ej frångå Den 21 December.
407 det nuv:de förhållandet, som det under många år pröfvat, för att gifva sin in på ett område, på hvilket resultaterna kunde blifva ganska tvifvelaktiga.
Ett annat motiv, som motionären angifvit, var det, att valen voro, så att säga, genomskinliga; detta kan visserligen medgifvas, men att de ledde sitt ursprung från frihetstiden, det vågar jag bestrida, enär de 1810 infördes i Riddarh.Ordnrn.
Jag anser dessutom, att, om man utvidgade antalet, inora hvilket hvar och en skall välja, detta kan erbjuda vidsträcktare fält för partistridigheter och att förhållandet då kan blifva enahanda med det, som ofta inträffar vid val till förstärkt StatsUtsk., nemi. att s. k. spränglistor sättas i omlopp, för att fånga personer för det ena eller andra partiet, och detta kan, vi känna det af erfarenheten, isynnerhet vid början af en Riksdag utan stora svårigheter åväga-, bringas.
Ett annat, enl. mitt förmenande, ej så lyckligt förhållande skulle ovilkorligen kunna blifva en följd af den föreslagna förändringen.
Hvilken lättnad skulle nemi. icke detta valsätt, isynnerhet inom detta till Riksdagen sjelfskrifna Ständ, medföra för dem, som före Riksdagens början hade lust att bilda partier.
Hvad vore väl enklare, än att de upgjorde sina listor här och sedan öfvertalade sina vänner i landsorten att komma upp till Riksdagen för att tillvägabringa genomdrifvandet af desamma.
Af dessa åberopade skäl ansåg Utsk:t att det nuv;de valsättet medförde alla möjligen önskvärda fördelar och att anledn. ej förefanns till någon förändring i detsamma; och ehuruväl flere personer vid åtskilliga tillfällen vackt samma förslag, hvilket äfven, som jag vill minnas, vid eli Riksdag biträddes utaf en af detta Stånds mest aktade och i tacksamt minne qvarlefvande representanter, Hr Presidenten von Hartmansdorff, har jag dock ej blifvit tillräckligt öfvertygad om nyttan af detsamma, för att kunna frångå mina åsigter i afs:de på det nu gällande.
Under så lugna politiska tider, som de närv:de, kan det, enl. mitt förmenande, vara likgiltigt huruvida elektorerna väljas omedelbarligen eller medelbarligen genom bänkmän.
Så funnos väl vid innev:de
Riksdags början särskilda vallistor, roen det var mera en smak- än sakfråga, till hvilkendera af de två upgjorda listorna man skulle sluta sig, alldenstund man å ömse sidor hade upsökt personer, hvilka egde Ståndets uteslutande förtroende och aktning.
— Men såsom lagstiftare hafva vi att bedöma frågan från andra tider, från de stormiga tiderna, från politiska debatternas skarpa meningsstridigheter.
Under sådana förhållanden skulle jag tro, att denna fråga, om elektorernas direkta utväljande, ingriper på ett vida betydligare sätt, än under diskussionen nu blifvit yttradt.
Vi böra ihågkomma, att vi alla här representera på grund af vår födsel; af den orsaken är detta Stånd till sin grundval aristokratiskt, meu fästa vi något afs:de vid delss sammansättning, finna vi, att det är det mest demokratiska af alla Stånden.
Inga hinder, med högst få undantag, äro i vägen för en boren adelsman att intaga sin plats inom Riddarhuset, antingen som Caput eller såsom Attemau eller Fullmägtig; vore det dä ej 408 Den 2t December. en pligt för lagstiftaren, att söka betrygga allmänheten derför, att husets tänkesätt hvarken blifva för ensidigt aristokratiska, ej heller för myeket demokratiska.
Detta har man fordom velat åstadkomma genom Riddarhusets fördelande i 3-.ne klasser,, som röstade hvar inom sig; nu genom medelbara val till elektorer.
Det har blifvit af motionären anfördt, att munde bankmans indelning skulle företrädesvis gifva atil. till partistridigheter, och till stöd för denna sin åsigt framdrog han den omständigheten, ätt Adeln blifvit så fördelad under frihetstiden, då partierna spelade så stor röle i vårt fädernesland.
Det är visserligen sannt att denna bänkmans-indelning förskrifver sig från år 1720, då Ulrika Eleonora satt på Svenska timonen.
Men hvilken var egentliga anlin att K. o.
Ad. var nödsakad att på så sätt ordna sin representation?
Utom det redan anförda, att man ville genom de medelbara valen till elektorer söka besvärja vådorna äfen alltför demokratisk sammansättning, torde måhända ett skäl hafva varit att denna Drottning hade, för att vinna Adeln på sin sida och på så sätt upnå ett länge eftersträfvadt mål, på en gång uphöjt i adelig värdighet en betydlig mängd ofrälse personer.
Det var under sådane förhållanden, som Adeln upfänn denna bänkmans-fördelniug, eller att på medelbart sätt skrida till val af sina Utsk:s-ledamöter.
Denna institution undergick sedermera ingen väsendtlig förändring förr än vid 1810 ars Riksdag, då bänkmrs-afdelmnes antal biet’ bestämdt till 50; detta inskränktes sedermera vid 1834 års Riksdag till det, vi ännu i dag ega, nemi. 25.