Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
”Utsk:n anse sig således böra tillstyrka: att, på sätt Hr Frousten Gumselius föreslagit, delägare i häradsallmänning, der "de del önska, och sådant hos Konungens Bef:h:de anmäla, ”måga, genom utsedde deputerade, handhafva den närmaste ’’uppsigten och vården af allmänningen samt besörja utförandet af den hushållningspinn, som i vederbörlig ordning ”blifvit uppgjord och föreslu ifven; dock utan upphörande ”eller inskränkning af den öfveruppsigt, som Slaten genom 'Konungens Bef:h:de samt skogs- och jägeri-embelsmänneu ”hittills ulöfvat samt med villkor för öfrigt, alt menigheter"nes inslruction för deras deputerade af Konungens Bef:h:de ”granskas och godkännes innan den till efterlefnad anlagcs.”
Jag tror mig icke behöfva tillägga något mera för att visa den ovilja och obilliga stränghet, som synts i den siste talarens omdöme öfver Utskrns förmenta opposition mot Regellös vård om skogarna, den XJtskln äro skyldiga att erkänna.
Det är ett stort steg framåt i sättet för närvar, hushållning, alt häradsallmänningarne blifvit som sämfälliglieter till häraderna upplåtna.
Deraf kan och bör man kunna hoppas, att menigheterne småningom lära sig att vårda gemensam egendom för framtida behof, så att hemmanen må äga tillgång till de skogsprodueter, som fordras för skoglösa hemman till byggnad, vedbrand och stängsel m. m.
Men, lika vigtigt det är alt detta sker med ordning, lika vigtigt är det, att icke förrycka de ordnings-stadganden, som finnas för skogarnes hushållning, på det allmänningarne icke må varda förstörda och utplundrade.
I de flesta detaljer instämmer jag med Hr af Ström: jag skiljer mig dock i några få.
Jag instämmer deruti, att en communal-förvaltning, bestående af personer, valde inom häradet, och okunnige om rätta ordningen för skogarnas hushållning, icke kan annat än menligt inverka på densamma, och att således deras misstag skulle illa verka på efterkommandes rätt; men jag troi', å andra sidan, alt de föreskrifter i och för hushållningen, som finnas för det närvar, i reglementet för skogs- och jägei i-bel jeningen, och som skola närmare bestämmas i den skogsordning, som är under arbete, men ännu icke är färdig, der, säger jag, bör närmare bestämmas villkoren, så väl i afseende på tiden, som sältet att erhålla utsyning till betesrättighet.
Att tillåta betesrältigheteö öfver hela skogen, det ar just rätta sältet att aldrig kunna erhålla någon skog; den unga, växande skogen mäste vårdas, intill dess lelningarnes toppar hunnit den höjd att icke kunna af krea - 120 Den 5 September f. m. turen åtkom mas och afhitas.
Denna inskränkning i betesrättigheten är af ganska obetydligt värde, i jemförelse med att få en väl vårdad skog, och först när rutornas successiva plantering kommit i gång, då finner häradet dess fördel vara så väl alt ordna betesrätten, som rätten till skogsutsyning.
Hvad skogsbetjeningens tillsättande beträffar, tror jag det kan vara likgiltigt, om det skedde af häradet, derest häradet bade förmåga att välja ibland sökande de bäste; det lättaste torde dock vara att Konungens Bcf:h:de får besörja derom, då säkerligen icke andra personer härtill utses, än de som uro utexaminerade och skicklige.
Jag anhåller äfven om återremiss af detta betänkande.
Jag hade trott mig i mitt första anfö rande hafva tydligt nog ådagalagt vådan af fleres inblandningar i skötseln af allmänningarna, men då Hr Ribbing uppstått alt taga parti för denna inblandning, nödgas jag framdraga ännu ett document, som torde närmare utvisa, huru farligt det är alt låta dem, som skola hafva del i utsyningen, få någon förvaltning och befäl i skogen.
Detta document erhöll jag med posten i går afton och lyder sålunda : J,Bonden Sven Nilsson uti Rinna by och socken af Österg‘ithlands län har, såsom ledamot uti den inom Göstrings härad för dess allmännings bättre vård och skötsel varande skogs-comite', åt sig sjelf med häradets skogshammare utstämplat, oaktadt skogvaktarens motsägelser, samt låtit afföra utom dess lagliga tillkomna andel, omkring 100 st. timmerträd, dels gran och dels tall.
Samma person har dessutom, enl. vid Göstrings häradsrätt sommartinget 18^0 afbörda vittnen, liemfört af honom eller dess folk afverkade timmerträd utan stämpel, för hvilka tilltag Sven Nilsson af mig är sakförd; och får jag härmedelst dessa olagligheter inrapportera, såsom bevis på huru allmänningsskogarne komma att vårdas och behandlas, då de öfverlåtas åt allmänheten.
Linköjving och Sörstad den i Sept. 1840.
Fr. Äng.
Forsbeck, Öfverjägare.”
Häraf torde äfven vara ådagalagd vådan af att häradsboerne skulle få tillsätta den lägre skogsbetjeningen, hvilken således, stående i deras sold, icke skulle våga motsätta sig sådana tillgrepp, som det här ofvan anförda, eller skulle riskera art blifva afsatt, om han ej blundade för dylika sköflingar.
Jag vågar således yrka återremiss på betänk., för att få bättre eller ingen rubbning af det, som redan är bättre ordnadt, såvida mitt ofvan gifna förslag att behandla allmänningarna lika med kronoparkerna ej antnges, hvilket dock i många fall vore fördelaktigt, med den skilnad alt häradet får afkastningen, hvilket jag aldrig beslridt.
Hafva kronoparkerna kunnat på så kort lid så förkofra sig, som jag ofvan visat, må - Den 5 S c p t c m li c r f. tu i 'i i inaIe allmänning.!! ne under lika eller samina förvaltning afven kunna stiga i afkastning, oell då bör detta lins K. M. begäras. flr Ribbing:
Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med någon vidlyftig pröfning af den bevisning, sorn den siste talaren andragit; inen jag vill blott namna, att Utsk:n visserligen icke föreslagit att lemna hushållningen med skogarna i liander på någon menighets-styrelse eller dess ledamöter; och det upplästa exemplet visar, att det icke är så oäfvet att hafva den ena uppsyningsmannen på den andra.
Lag- saint Allm.
N:o 16 återremitterades.
Hr Munck af Rosenschöld, IM i I s Rudolph:
Det är i afseende på Ståndets i sista plenum fattade beslut ang:de LagUlsk:s förslag till den lika ai fsrättens införande, äfven inom Fralse- och BondeStånden, sorn jag begär ali få uppläsa följande reservation.
Hr Munck af Rosenschöld uppläste derefter föl jande :
Ståndet har förkastat LagUtskts förslag att införa den lika arfsratten äfven inom Frälse- och BondeStm.
Jag deltog icke uti discussionen, fullt öfvertygad, att 0111 detta förslag ej kunde vinna Ståndets bifall genom det förträffliga försvar
Hr von Troi! med flere framställde för detsamma, var dess öde på (öi liand afgjordt, och några ord af mig skulle endast hafva varit en suck emot stormen.
De herrar, som funno öfverensstämmande med rättvisa, med billighet och civilisation, att mannen ärfde dubbelt mot qvinnan, af det skäl, att hos en nation, så upplyst och civiliserad som den Engelska, gällde samma lag, torde ej hafva besinnat, att Engelska folket, med all sin civilisation, dock bibehållit ungefär samma barbari i sina lagar, som de med dem ärft, om icke från Fingals och Ellas tider, från Gailerne och de gamla Britter i Wales, om hvilkas lagstiftning man kan få något begrepp, om man läser en för några år sedan utkommen historisk skrift, kallad Saga af Palmqvist, åtminstone frän Anglosaxer och Nordmander, från Alfred och Wilhelin.
De torde icke hafva besinnat, att tiden reformerar nationerna; men nationerna skola reformera lagarna; uraktlåta de det, inträffar samma förhållande som med Engelsmännen, hvilka på samma gång torde kunna vara stolte öfver att vara den mest civili-erade nation och hafva de mest barbariska lagar i Europa.
De torde icke hafva erinrat sig, alt i Engelska lagen qvarstår ännu för mannen rätt att med rep om armen föra sin hustru till torgs och sälja henne.
Under den tid mitt minne går tillbaka, erinrar jag mig att (vänne sådana 1 3 H. 16 13» Don 5 September f m. fall inträffat.
Det ena uti något af Englands södra landskap, då en man, efter en månads äktenskap, blifvit så utledsnad både af detta och sin äkta hälft, att han sålde denna mot några buteljer öl, vid hvilkas förtärande köparen dock skulle vara hans partner.
Det andra tilldrog sig i Skottland, fler en man mera punktligt ställde sig lagen till efterrättelse och med rep om armen förde sin unga hustru till Edinbnrgs torg, der lion köptes af Byrons dotter Agda.
Man har anfört, att det icke kunde vara eli moralbud, att qvinnan skulle ärfva lika med mannen; ty ingen ville väl påstå att Engelsmännen, hos hvilka qvinnan bade mindre arfsrätt än mannen, voro mindre moraliska än Fransmännen, hos hvilka hon hade lika.
Hvad det angår, så lärer det då tj heller vara moralbud, att ej på en gång äga tre äkta hustrur; ty detta, såsom livar och en vet, inträffar ofta i England vid sidan om lagen, som blott vid dödsstraff förbjuder att på en gång hafva tvänne.
Man ansåg billigt, att mannen äfven fick förlott af lagen, emedan han fått den af naturen ; de större fördelar naturen gifvit mannen, skulle jag anse för ett skäl,• hvarför lagstiftaren ej borde glömma qvinnan.
Man beklagade BondeSt., som baft känsla för den svagares rätt, alt det råkat ut för elaka rådgifvare; om desse rådgifvare varit deras hjerta, var det då så elakt?
Men Ståndet har fattat sitt beslut; för mig återstår endast att reservera mig.
För Sveriges adeliga jungfrur återstår att finna sig uti sitt öde, och icke tro, att, vid fattandet af detta beslut, hjertat varit rådgifvare; eller också att genom någon stor bragd, likt Grebbehären i Wärend, sjelfva förvärfva sig rättvisa.
Fullt Öfvertygad att ståndsvnldet i Sverige blir lika halstarrigt som decemvirernes i Rom, skulle jag vilja föreslå dem att tillvägabringa en representationsförändring, alldenstund jag hoppas våra hjeltan ej äro så elaka alt taga råd, som att gifva, och ti or alt de då en gång kunde vinna rättvisa; men fast är min öfvertygelse, att utan något sådant utomordentligt tillgörande kommer aldrig den förra till stånd, och utan denna vinnes aldrig den sednare.
Den tid har försvunnit, då man kunde säga, att Sveriges män öfverträlfade alla andra; dagen har skymt måhända för ett nytt skifte; måhända snart nog får man säga, att qvinnor öfverträffa dess männer.
Besvärs- och Ekon.- Ulsktns den 22 och 29 sisth Aug. på bordet lagda betänk.
N:o 13, i anledn. af väckta motioner om vidtagande af åtskilliga förändringar till lindring uti bålsmansroteringens utgörande å landet.
FIr Nordensköld, Otto Gust.:
Jag kan icke annat än rättvisa Utsk:ns beslut i det betänk., som nu är uppläst; ty jag har deruti sett ett försök att lätta båtmans-roteinne - Den 5 September f. m.
123 hafvare från besväret att anskaffa vissa nmnderingspersedlar.
Då båtsmannen uppfordras till tjenstgöring vid någon af flottans stationer, så fylla dessa persedlar vagnarna, hvarmed båtsmännen fortskaffas; ske båtsmans-transporterna äler på ångfartyg, så upptaga dessa persedlar största delen af utrymmet på fartygen, hvarföre en förändring i nu var. förhållande vore af mycken förmånlighet.
För flottan vore det en icke mindre förmån af den orsak, att derigenom fingo persedlarna en större likhet och fullkomlighet; men då jag tror, alt Utsktns afsigt är att all landtbåtsmansvacance-afgift, som nu ingår till statsverket, må få öfverflyttas lill 4;de hufvudliteln, för bestridande af kostnaderna för dessa persedlars anskaffande, ehuru det ej är rätt uttryckt i sjelfva uppställningen af betäuk., så anhåller jag vördsamt om återremiss deraf, tili vinnande af en rättare uppställning; hvarvid jag får upplysa att utredningspersedlarne kojen och täcken i medeltal för rotehållat na årligen uppgå lill 5,g«4 r:dr.
Om Kronan skall öfvertaga denna kostnad, så understiger den icke 8000 r:dr om året.
Nuvar. vacance-afgften för vaeanta tandtrotar utgör per medium 3,'2o5 r:dr årligen; men då pagnier i Blekinge blifva fullt uppsatta, minskas summan betydligen.
Likväl då äfven dessa sednare efter 1844 skola vid vacancer betala full vacance-afgift, efter markegången, ökes den åter något, men kommer icke till 3ooo r:dr.
Om denna vacance-afgift får gå till fjerde hufvudtiteln directe, så kan den tjena lill att complettera flottans förråder, när nemi. båtsmännen, allt som de uppfordras, till flottans förråder inlemna de kojer och täcken, som de hafva vid uppfordringen ; ty eljest kan icke Staten skaffa sådana på en gång, såsom belöpande sig till ett kostuadsbelopp af minst 56,ooo r:dr.
Sedan jag upplyst detta, torde det tillåtas mig få uppläsa ett förslag lill framställning från Utsktn till Ständerna, sådant som jag tror Utsktn kunna antaga såsom ändamålsenligt : ”Alt Ii. St. ville hos K.
M. fiambära sin tind. önskan, att båtsmans-vacance-afgiften för de, innan återuppsättningen, vaeanta landtroturna inom hela bålsmanshållet, som nu ingår till statsverket, må öfverflyttas till fjerde hufvudtiteln och begagnas lill anskaffning af båtsmans-utredningspersediarna koj och täcke; samt att, om någon större summa till detta ändamåll skulle erfordras, H.
M. behagade låta utsträcka vacance-liden så mycket längre, som behofvet möjligen kan erfordra.
Men som den första utgiften skulle blifva alltför betungande för Staten, skola de kojer och täcken, som måste åtfölja hvarje båtsman vid uppfordringen, a fl emnås till Kronans förråd vid den station, dit karlen uppfordias.
Vid de compagnier, der rotehållarne ej bestå klädespåse, måste en sådan af dem, likasom vid roter.-compagnierna bestås, i stället för koj, som dertill varit begagnad.”
Den sednare punkten har afseende på klädespå&arua. lJ c ii 5 S c f t c ni ber f. ni Det är nödvändigt att båtsmannen bär sin klädespåse för att deri kunna förvara sina kläder.
På dessa skäl anhåller jag oin återremiss, och får tillägga att jag är benägen ali bifalla alla andra framställningar i Utsktns betänk., svnnerligast den, som rörer en und skrifvelse till K. M., om öfverenskommelse!s träffande med rotehåliarne om beklädnadens anskaffning af Kronan, hvarigenom denna beklädnad ldef bättre och fullständigare samt erhöll en nyttig likhet, och att således rotarne skulle bidraga med lika mveket som bätsmansbeklädnaden hittills efter markegången kostat dem.
Detta förslag är nyttigt och sifver ett stöd åt Regeitn, som lange arbetat på att i delta fall kunna åstadkomma en förbättring.
Om R. o. Ad. beviljar återremiss, skulle jag tro, att om 80 §:n Reg.Ftn af Utsktn lages i betraktande, vill det synas mig, att Utsktn kunde besluta, alt båtsmansbeklädnadrns anskaffande mätte ske genom beklädnads-directioner, och 111111- kegångsprisen tjena till norm för kostnaden, då jag ej tvifla!' på att det åsyftade goda skulle kunna ernås.
Jag förnyar mili anhållan 0111 återremiss.
Då jag tror mig kunna vitsorda de sammansatta Utsk:ns önskan att gagna så väl den enskilde rotehållare!! som Stater., och då Utsk:n ganska väl knnt de förhållanden, hvarom den siste talaren sig yttrat; så tror jag visserligen, att man skulle komma till det målet, äfven om R. o. Ad. och de öfriga Stånden biföllo detta betänk.; men då den siste värde talaren, ledamot af flottans olivar, styrelse, tyckes önska en annan uppställning, hvilken, så vidt jag kan lätta, egentligen icke strider e mot hvad Utskm föreslagit, vill jag visst icke motsätta mig återremiss, utan må anmärkntna tagas i betraktande, hvarvid äfven torde böra öfvervägas, huruvida ett tillägg lill 80 §:u Reg.Ptn kan vara nyttigt eller icke.
Jag är derom icke öfverlygad, men fruktar att ett sådant tillägg skulle hafva till följd att betänk, slutligen komme att af BondeSt. afslås.
Jag har ingenting emot återre miss, men kan ej instämma i hvad Hr Nordensköld yttrat i fråga 0111 beklädnaden.
Lika med honom anser jag att beklädnadens anskaffning bör ske genom entrepi enad, men icke på del sätt, att det skall tillhöra Ständerna att besluta, att passevolanee skall ske, utan må det vara rotehållarnes rättighet all ingå på pnssevohince-afgifts erläggande, dock icke så, som TJlsk:n föreslagit för hvarje nummer särskildt, utan compagnivis.
Den utväg
Hr Norden sköld föreslagit, att de inflytande vacance-afgifterna, i stället för att ingå till statsverket, skulle öfverflyttas till flottan, för att disponeras till inköp af vissa persedlar för förråden, kail leda till betydligt gagn vid flottans utrustning och äfven befordra någon lättnad för sjelfva noteringen ; men i D e ii 5 S 1411 c m b c r f. m. afseende pa sjelfva bellini;, oell de förslag, sorn deri förekomma, nemi alt bos Konungen skulle begäras, alt en del af batsmanshallet under fredstid skulle ställas på vaeance, vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk:n förmodligen förgätit, ali en stor del af båtsmanshällct rekryteras genom skof, att således icke vacanec-afgiflen träffai" dem, som skulle densamma erlägga, och alt den rote, som blir vacant, säkert blifver missnöjd alt betala vaeance-afgift, då lian ej ar pligtig rekrytera; ty sällan eller aldrig inträffar, att der skof finnes, vaeance- oell rekryterings-tur inträffar på en gång för samma rote.
En sådan förändring skulle säkerligen i rällsväg komma alt reelameras, och jag kan ej sgöra för mig begripligt burn man ville komma ifrån en sådan fråga.
Är det deji som skall lega karlen, hvilken skall slippa vaeanceafgift, så sager lian nej, neli den som är vacant och har onus af att sköta torpet är än mera missbelåten att på köpet få betala vaeance-afgift.
Jag tror således icke det förslag Utsk:n framställt vara väl betänkt, såsom förbiseende förbållandet i alla de län, der rekryteringen sker genom skof.
Emot framställningen till K.
Rl. om inhemtande af rotehållarues tankar, huruvida de skulle vara bugade att ingå contract om bätsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, bar jag ingenting att invända, 0111 så kan ställas till, att enbet uppkommer i beklädnaden inom hvarje compagni; ty det lärer vara klart, att om Kronan skall öfvertaga beklädnaden för en del, men rolarne sjelfve ombesörja den för den öfriga delen, så kan icke följden blifva den som Utsktn åsyftat, nemi. att folket skulle vara väl och lika beklädl.
Det bör således bero af majoriteten inom hvarje compagni att bestämma, huruvida de vilja ingå på den förändring att betala efter mai kegångspris emot alt få munderingen sig tillställd.
Med denna .anmärkn., och under begäran alt Utsktn täckas förklara huru vid de compagnie!', der rekryteringen sker genom skof, skall förhållas mellan dem som äro skyldige all rekrytera, och dem som äro vacante, då vaeance-afgift skall åläggas, anhåller jag 0111 ålerremiss.
Jag får bekänna, att detta undfallit mitt minne och att Frih.
Gederström har rätt, att det verkligen finnes compagnie!', som rekrytera på sätt han anfört, nemi. de på Gottland.
Kanske det ej fanns i sådant fall någon annan utväg, än att från förslaget utesluta Gottland, om ej Utsktn, medelst representanters från Gottland vidtalande, kunde bedrifva saken så, att rotehållarne derstädes ville ingå på den föreslagna förändringen och derigenom slippa att bålla koj och täcke åt sina rotar.
Ur Westfelt:
Frih Cederströms anmärka, är riktig att rekryteringen sker genom skof; i anleda, hvaraf jag påyrkar återremiss.
Besvärs- och Ekon.IJtsktns betänk.
Besvärs- och Ekon.- Utskrns den 22 och 29 sisll.
N:o 14, i anledn. af ej mindre K.
M:s nåd. skrifvelse ang:de ön St.
Barthelemy, än äfven väckta frågor, dels alt R.
St. måtte tillkännagifva, att de anse sig ej berättigade taga ringaste befattning med förvaltningen af ön, dels att densamma måtte såsom en undersåtlig skänk öfverlemnas till K. M., samt slutligen att den måtte ställas under samma förvaltning och styrelse, som Sveriges öfriga provinser.
På begäran af Hr von Troil, Emil, blef den åtföljande reservationen uppläst.
Det har vid discussionen om de motioner, sorn behandlas i detta betänk., blifvit upplyst, alt slefvar fortfarande finnas pä St.
Barthelemy, hvaraf åtminstone, enl. min åsigt, Svenska Staten tillfogas en vanheder.
Det är äfven upplyst, att St.
Barthelemy icke skaffar Svenska Staten någon fördel.
Jag skulle tro, att då en besittning icke gifvet- Staten någon vinst, borde man åtminstone kunna begära, att den ej må verka ofördelaktigt på omdömet om moderlandet.
Derföre måste jag instämma med reservantens åsigt, att Bengt Gudmundssons motion hade förtjent så tillvida afseende, alt Standerne beslutat en tind. skrifvelse till K. M., med anhållan om åtgärders vidtagande att på lämpligt sätt afskaffa slafveriet på St.
Barthelemy; och af denna anledn. anhåller jag om återremiss af detta betänkande.
Hr Ribbing, Bengt, förenade sig i de åsigter reservanten samt Hr von Troil yttrat.
Jag är genom 90 §:n Reg.- F:n förhindrad att ingå i något yttrande directe mot så väl reservantens som nu sednast Hr von Troils anförande; men det kan icke vara stridande emot 90 §:n att erinra om de offentligen kungjorda tractater emellan Sverige, Frankrike och England rör:de slafhandelns upphörande, och att således uppgifterna af Bengt Gudmundsson samt Hrr von Troil och Ribbing måtte vara grundade på förmodanden ; ty örn det i verkligheten befunnes att slafhande!
existerar på ön, vore sådant att anse som en brottslighet mot de öfverenskommelser, som af dessa tractater bestämmas, oell hvilka bestämmelser icke höra lill Ständernes öfverläggning.
Jag begär bifall å betänkandet.
Det kan ej undgå alt synnerligen förundra mig och troligen äfven de flesta åhörarne, att finna en så gammal practicus, som Frih.
Cederström, icke veta att göra skilnad emellan slafveri och slafhande!.
Han borde väl känna, att slafveriet fortgått i mångaländer, äfven sedan man afskaflfat slafhandeln, och att slafvar til! flera millioner finnas i Norra Amerika, fastän slaf-import D t n 5 September f. m. dit är förbjuden.—
Jag har aldrig sagt att slafhandei idkas på St.
Barthelemy; jag känner, lika väl som Frih Cederström, de traetater Sverige ingått med främmande makter för alt motverka denna skändliga handel; men jag har sagt, att slafvar finnas på St.
Barthelemy, och då Stora Britannien med betydliga uppoffringar beslutat att afskaffa slafveriet i sina vidsträckta colonier, ehuru mycken fråga kan vara, om icke samma beslut kommer att medföra högst kännbara förluster; så borde
Sverige icke blottställa sig för skymfen att vara en slaf-stat, derigenom att tillåta slafvar alt finnas på sin enda ullia-marinska besittning, en ofruktbar ö.
Jag förmodar att ett sådant förhållande, oförenligt med den Svenska friheten, äfven varit obekant för Regerln, och jag tror att om saken till densamma af Ständerna framställes, med deras tillstyrkande om åtgärders vidtagande till införande af ett annat föi hållande, skulle säkerligen en sådan anhållan af Styrelsen omfattas med synnerligt välbehag och bringas i verkställighet.
Jag kan således icke finna mig vederlagd af hvad Frih.
Cederström yttrat i ett helt annat ämne än hvarom jag talat.
Cederslröms yttrande får jag icke allenast åberopa hvad Hr von Troil nu sagt, ulan jag erbjuder mig, om så behöfves, alt bevisa att slafveri existerar på St.
Barthelemy, och kanske också någon slags slafhandei.
Detta tror jag icke vara obekant för någon, som vet hvad i Stockholm passerar.
Hr Ribbings, Arvid, reservation har gifvit Hr von Troil anledn. att begära återremiss.
Han har, på grund af mitt sednare yttrande, förklarat, att jag borde göra skilnad mellan slafveri och slafhandei, att han visste alt slafhandeln vore upphäfven men deremot icke slafveriet och liänvist till exemplet om de Amerikanska Fristaterna.
Att slafhandeln upphört i södra delarna af Amerika är en mig obekant sak; men det vet jag, alt slafskepp der emottagas, hvaremot sådant icke kan ske på St.
Barthelemy, med mindre vederbör, skulle göra sig skyldige till högt ansvar.
Den betänk, vidfogade reservationen innehåller tydligen, att det under discussionen inom Utsk:n blifvit upplyst, alt slafveri och följaktligen derifrån oskiljaktig slafhandei på ön bedrifves.
Detta innefattar hvarken mer eller mindre än en direct anklagelse emot styrelsen på ön; och i händelse det vore sanning hvad här blifvit sagdi, vore denna styrelse hemfallen till det ansvar, som är faststäldt mot försumligheten att ej tillbörligen vaka deröfver, att en så neslig handel på ön ej får bedrifvas.
— Jag förnyar min begäran 0111 bifall lill betänkandet.
I händelse man skulle återremittera detta betänk., för att få ett sådant tillägg, som någre talare önskat, så borde man öka det med ett Den 5 S c [i (. e m b e r f. m. annat, bestående deruti, att StatsUtsk. måtte föreslå Ständerna alt bevilja ett forslags-anslag, som vore tillräckligt för alt inköpa alla de ifrågnvar slafvarna på St. barthelemy.
Tliy förutan är det blott en anmodan till Konungen att göra hvad som utan medel är ogörligt.