Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk., och att delta måtte sätta sig i förbindelse med StatsUtsk., på det alt, ifall R.
St. skulle besluta ofvannämnda anhållan, och K.
M. dertill skulle lemna sitt bifall, medel måtte finnas att för nämnda ändamål tillgå, utöfver dem, som blifva disponibla derigenom, att närmast kring Sölvitsborg liggande landtförsamlingar kunde blifva anslagna såsom prasbetiden åt lectorerna vid gymnasiet.
Begärdes på bordet af Hr von Hartmansdorff A u g., och Fril).
Leijonhufvud, Abrahan).
Justerades 11 prot.utdr. för den 18 dennes. 136 D t n 23 Juli f. ra.
Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde : i llevillningsUlskottet: ,N:o G89 Hr Brunow, fullm.
Ridderstolpe, Fredr.; N:o 897.
Hr Löwenström, Johan, efter N:o 2069.
Hr Mannerstråle, follin.
Hr Munck, Bror Gustaf, oell JN:o 2236.
Hr af Schmidt, Georg Lars; i Lagutskottet: N:o 23ii.
Gr. Mönner, Carl Göran, efter N:o 236 Hr Anrepp, fullm.
Gr. Sparre, Gustaf Adol|ih.
Hrr Electorers lista till val af ledamöter alt under permil terade ledamöters bortovaro inträda i nedannämnda Utsk.; och befunnos hafva blifvit utsedde i V BevillningsUtskottel: N:o "3. Frih.
Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christopher; N:o 84- H'' Örntlycht, follin.
Hr Reuterskjöld' Christian Herbert; N:o 1848.
Hr Wirgin, Claes Ludvig, under den ledighet, sorn blifvit beviljad åt N:o i84a.
Hr Eden lije lin, Gillis, på i4 dagars tid, räknad ifrån den 19, och åt N:o igög.
Hr von Kraemer, follin.
Hr Ribbing, Bengt, på lie veckors lid, från och med den 22 dennes, samt efter N:o 2165.
Hr Nordenstjerna, Henr.
David, hvilken afsagt sig att i permitterad ledamots ställe inträda i Utskottet.
BancoUtskottet: N:o >35.
Frih. Thott, Erik; N:o i586.
Hr Raab, Carl Willi., efter N:o 291.
Hr De Gere, fullm.
Hr von Törne, Gustaf Otto, och N:o 1543 Hr.
Hederstjerna, Erland, hvilka afsagt sig att i permitterade ledamöters ställe inträda i Utskottet.
Besvärs och E k o 11.
U t s k o 11 e t: N:o 78.
Hr Wernstedt, Johan Otto, under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o 277.
Frih. Mannerheim, fullm.
Hr Tersmeden, Gustaf Reinh., från och med den 20 dennes.
Hamilton, Hugo, hade inlemna! ett anförande, som upplästes, så lydande: Ekon.Utsk., sorn ej/kunnat tillstyrka en motionärs förslag röi:de, användande af H. K. H. Prins Carls palais fil 1 ett national-museum, har likväl erkänt behofvet af ett sådant museum, samt uttryckt sin önskan alt detta behof måtte på en annan väg kunna fyllas.
Dan 32 Juli f. m.
I enlighet med den rätt grundlagen medgifver, att väcka nya motioner i följd af under riksdagen förekommande frågor, anhåller jag derföre att få föreslå detta andra sätt till vinnande af ändamålet.
Jag gör det så mycket hellre, som jag så val af ofvannämnda yttrande, som af den utaf H.
StatsUtsk. i dess betänk.
N:o 54 uttalade önskan, att en ändamålsenlig local måtte beredas för K.
Vitterhets- och Antiqvitrts-academiens rika samlingar, och slutligen af de flera i ämnet vid denna riksdag afgifna motioner, särdeles från Vällofl. BorgareSt., ledes till den glada förhoppning, att liden ändtligen är inne, då nationens ombud med mera värma synes vilja omfatta denna så väl för nationens heder och anseende, som i anseende till dess verkliga nytta vigtiga sak.
För hvarje vän af fosterlandets minnen och ifrare för hvad som bidrager till dess ära, har det nemi. ej kunnat annat än vara påkostande att se, huru de rika konst- och antiqvitets-skatter, som Riket emotlagit i ari' från förflutna tider, af vår tid ej ens kunnat omfattas med så mycket intresse, alt de erhållit det för deras bevarande och uppställande nödiga utrymme.
Man måste deri se ett bevis, antingen på en ytterlig oförmåga hos Slaten att åstadkomma de till delta ändamål nödiga medel, eller ock på en lika ytterlig liknöjdhet så väl för våra fosterländska antiqviteler, som för konstens högre alster.
Hvar och en som gjort sig mödan att taga någon kännedom om de samlingar vi äga i denna väg, och isynnerhet den, som baft tillfälle att jemföra dem med andra länders, skall erkänna, att Sverige är rikare häruti än mångå andra mera gynnande Stater, att de värdigt uppställda skulle kunna täfla med Europas berömdare samlingar; och de främlingar, som besöka vårt land, erkänna äfven detsamma, sedan de lyckats att genomleta de vrår, i hvilka dessa samlingar äro sammanhopade.
De förundra sig blott, och med skäl, öfver den köld, hvarmed nuvar. generation tyckes omfatta denna af alla andra nationer med så mycken förkärlek omfattade angelägenhet, helst när de anlända till Sverige ifrån det ej rikare
Danmark, som i detta afseende föregått oss med ett till efterföljd värdigt exempel.
Sveriges utmärkta samling af stora målares arbeten af alla skolor är, i brist på utrymme, dels hopträngd i tvänne rum, som bedröfligt nog bara namn af Riksmuseum, dels är den skingrad och kringspridd i det K. slottet, dels på lustslotten, dels ock, för att ej, Sorn hittills, multna bort på vindar och i skrubbar, af nuvar. högt förtjenta Musei föreståndare upphängd i slottets trappor och corridorer.
Vi äga äfven en ovanligt dyrbar samling af handteckningar och gravurer, men äfven dertill saknas passande utrymme, och huru det står till med den för fäderneslandets historia högst vigtiga samling af Svenska antiqviieter från de äldsta tider, 10 H. 18 i33 Den aacJ i f. m. derom har StatsUtsk. tillräckligt upplyst.
Den ,ilt;l .deraf, sorn blifvit samlad af K.
Vitterhets- oell AnliqVitets-acadelilien, är hopträngd i några oansenliga rum i de för corps <le gardet bestämda flyglarna af slottet; och den ej mindre märkvärdiga del deraf, som är känd under namn, dels af K. klädkammaren dels af arsenal, finnes dels i en mörk corfidor å slottet", dels å Ulriksdals och Gripsholms slott.
Om dessa spridda samlingar hopfördes på ett ställe och der uppställdes med den sakkännedom, som föreståndaren för K. Antiqvitets-academiens samlingar i en af alla erkänd hög grad besitter, så skulle Sverige kunna uppvisa ett historiskt Tiational-muséum af största rikedom, värdigt en på stora historiska minnen sa rik nation som den Svenska.
På öfvananförda för hvarje vän af Sveriges anseende talande skäl, får jag nu väcka motion 0111 uppbyggande och inrättande af ett Natia nal - museu m till förvarande af Rikets så väl konst- som a n t i q v i t et s- s k a t te r.
Det kan ej med skäl fordras af den enskilda representanten alt framlägga ett fullständigt förslag i ett så vidtomfattande ämne; men det torde dock tillåtas mig att väcka R. II.
St-s uppmärksamhet på det tillfälle, Staten äger att kunna uppnå detta mål, med den jemförelsevis minsta kostnad och ändå full ändamålsenlighet.
Staten äger nemi., vid del s. k.
Hötorget här i staden,, ett betydligt qvarter, deri s. k.
Banan, beläget vid ett af stadens vackraste torg med fri och för eld så säker plats sorn det är möjligt i en större stad.
Eli del af detta qvarter är på lifstid upplåtet ät vår utmärkte bildhuggare, Hr Professor Byström, som med betydlig kostnad derå uppfört flera större till konstsamlingars bevarande särdeles tjenliga byggr under, hvilka, vid denna konstnärs en gång timade frånfälle, skola återfalla till Slaten.
Åt Hötorget åter är endast en rad af vagnshus uppförd, i sig sjelf vanprydande dennp vackla plats och lätt ersätta på annat ställe, om dessa nedrifvas.
Om nu på denna säkra och goda grund uppfördes cn passande byggnad tversöfver hela torgets ena sida, endast med en undervåning för marmorarbelen, äfvensom för de större piecerna af r.ntiqvitets-samlingarna, såsom rustningar 111. m. och ofvanpå ett enda galleri med dagern uppifrån takel, så skulle detta troligen kunna rymma Rikets liela olivar. målnirigs-samling.
Efter Hr Professor Byströms en gång timade frånfälle, eller ock genom öfverenskommelse med honom förut, kunde då detta galleri sammanbindas med hela den rad af byggnader, som nämnde Professor nu innehar, och derigenom en förträfflig locäl för uppställande af antiqvitetsmytit, handlecknings- och gravursamlingar, äfvensom för tle tillökningar erhållas, som antingen genom köp eller enskildes testamentariska gåfvor af sina samlingar till museum framdeles kunde vinnas.
Mera än tillräckligt utrymme för Den Juli f. iu. 139 Musei föreståndare oell betjening, arbetsrum för artister att tWpiera läflor ih. di. uti, söm 'hörer till ett val ihrätfndt museum, — allt detta kon bär i ■framtiden erhållas’ utan minsta kostnad för Staten; och tror jag derföre, att ändamålet < j kari på något annat ställe med så ringa utgift för Staten uppöås.
Jag f<>l estår att R.
H.St. ville hos K. M. i tind. framställa sin önskan i lietta lall, med en und. anhållan, det JK.
M. täcktes anbefalla K.
Öfvei intendents—embetet att sitt yttrande öfver localen died snaraste afgifva, samt att sedan eit tillfälle mått b öppnas så val för in- söm utländska konstnärer all inkomma nied rifningsförslag till eti sådan värdig uatimial-miisei-byggnad , hvarvid (örenäs med största ändamålsenlighet
Jag föreslår äfven, all R.
Sl. malle till detta för liela nationen vi-jtiga ändamål å bankens vinstmedel afsätta en summa af r;dr loci,ono bjco, som; efter sakkäphares yttrande, skulle fullt förslå till dén föreslagna byggnaden, och hvilka medel må utbetalas af R.
Sits bancofullmäktige , i den -mån arbetet fortskrider.
Om remiss härå till Stats- och Ekon.Utsktn anhålles.
Hamiltons motion, men uther mig likväl alt dertill (å lägga, att som ett oéftergifligt villkor för behandlingen af ifrågavar. motion matte äfven under pröfning komma behofyel al en tillräcklig byggnad för eli nalipnal-hibliolhek, hvilket i första rummet, efter min åsigt, förtjenar det afseende, sorn Frih.
Hamilton fästat vid anliqvitets- och andra samlingar.
Jag tror,: all dessa, samlingar, utan tillgång på ett bibliolliek, i betydlig man komma alt förlora det intresse, . hval med de eljest skulle omfattas. —- Norrige har under ilen korta tiden af sm uuvar, statsförfattning bildat ett bibliothek, vso(ii flir lidi t år i edan omslöt 120,000 vohlmer, då vi inom vår hufvudstad icke kunna säga oss aga ett sådant bibliolliek; ty ganska myckel af våra förråd på böcker och maiiuscripler ligger inpackadl i lårar och är ej tillgängligt för allmänheten.
Jag anhåller att denna koria framställning må åtfölja Frih. Hamiltons motion, tor alt lemna Utsk. anledn. att ful i— jtläniljgai e utveckla ämnet.
Remitterades till StatsUtskotlct.
Föredrogs ånyo Siats- samt Allm.
Besvärs- och Ekou.- 1J t sk: ns den n och’ 18 dennes på bordet lagda betänk.
JV:o 5, i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos. röftde allm stad'gamlen och anslag till folkundervisningens befrämjande, och dels åtskilliga, inom RiksStln, i ämnet väckta motioner. lii von li a 1 t månsd.oiff, Au g,:
Jag har vid detta Den 32 Juli f. ui. betänk, åtskillig.! anmSrkntr att göra, ehuruväl det i stilistiskt hänseende är bättre författndt, än de, man vanligen erhåller från Ekon.Utsk.
Mina erinringar i sjelfva saken framställas ingalunda af begär att göra anmärkn:r, — ty hvem kan icke göra sådana i hvilket fall som helst, — utan af nit för den undervisning, sorn för alla medborgare vanligen är den första, och för största delen den enda, utom nattvardsläsningen.
Jag är hufvudsakligen af de meningar , sorn Biskop Agardh, Doctor Thomander och Hr Ribbing yttrat; men jag tror redigast bl ifver, att vid hvarje särskildt förslag anföra de anrnärkn:r jag har att göra.
Om jag då för sammanhangets skull kommer att upprepa hvad någon af reservanterna redan yttrat, så torde det benäget ursägtas.
Sidan 9 föreslås: i:o’’att minst en lärare skall, anställas i hvarje socken, såvida ej folkmängden derstädes är så ringa, att barnaundervisningen icke kan åt en lärare gifva sysselsättning; i hvilket fall a;ne eller flera socknar må om en lärare sig förena.’’
Det är R. o. Ad. utan tvifvel väl bekant att i vissa landsorter, särdeles i Norrland, jag tror äfven i vissa socknar inom Dalarne, är undervisningen hemma i husen så fullständig och god, att man svårligen kan önska henne bättre.
Detta finner man säkrast, när man samtalar med allmogen från dessa landsorter, eller reser derigenom.
På grund af Biskop Agardhs anförande, skulle jag hålla för en verklig skada, om en undervisning, som nu så väl och på ett så religiöst sätt meddelas hemma i husen, skulle komma alt upphöra, derigenom att lärare onödigtvis tillsattes i sådana församlingar, och föräldrarne af sådan orsak kunde anse sig befriade från omsorgen att åt sina barn meddela den undervisning, de sjelfve i ungdomen erhållit.
Jag anser således detta stadgande vara för vidsträckt.
2:0 ”att minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat och ställas under inseende af kyrkoherden och skol-directionen.”
Detsamma, som jag yttrat angtde en lärare i hvarje socken, gäller äfven om en fast skola i hvarje pastorat.
Det skulle ju möjligtvis kunna hända, att gällen vore af den beskaffenhet, t. ex. i skärgårdarna, i Norrland eller andra skogstrakter, der de äro vidsträckta, att en fast skola icke skulle kunna med fördel begagnas.
Det vore då alldeles oriktigt att vilja tvinga pastoratsboerne till hennes anläggande.
Jag tillstyrker derföre, alt detta måtle uteslutas, och att det finge bero på vederbörandes pröfning, huruvida skolan skall vara fast eller omgående, i händelse det tillåtes mig att begagna ett Svenskt ord, i stället för det främmande som Utsktn nyttjat.
Det förra torde så mycket hellre kunna medgifvas mig, som uttrycket o m g å n g s - s k o
I a i i3 år blifvit begagnadt i Norrige.
Uti 2 §:n af Norriges författning af år 1827, om skolväsendet på landet, säges, att det må bero af vederbörandes pröfning om skolan skall vara fast eller omgående.
3:o ”att lärares anskaffande och fasta skolors inrättande bör i Dea 22 Juli f. nu. verket sättas inom loppet af 5 år, räknade från 1840 års utgång; och kommer det att bero af communernn sjelfva att bibehålla de redan varande skollärarne, dock med skyldighet för dessa att iakttaga och uppfylla stadgandet i afseende å bibringande af här nedan bestämda minimi-fordringar af kunskaper.”
Jag anser detta stadgande vara både för vidsträckt och för strängt.
Huru skall det blifva möjligt att så hastigt få en så stor mängd af skolor oqh lärare?
Vi hafva i Riket 2,453 socknar, om jag ratt minnes.
Att nu, inom 5 år, få så mångå skollärare, som behöfdes, särdeles om man skulle på en gång inrätta både fasta och omgångs-skolor i större församlingar, blefve väl omöjligt.
Och om det vore görligt, så vunne man troligen ingenting annat, än att man finge personer, som väl holle till godo de af församlingarna sammanbragta lönerna, men saknade skicklighet alt fullgöra motsvarande skyldigheter.
I Norrige var man vida försigtigare: 1 §:n af nyssåberopade författning om skolväsendet derstädes lyder sålunda : ’’Efterhaanden, sorn de nuvamende klokkere eller degne paa landet afgaae, skal i ethvert praestegjeld, hvor saadant ikke allerede maatte vaere skeet , beskikkes for enhver kirke i pracstegjeldet en kirkesanger, der tillige skal vaere skoleholder.
På samma sätt tror jag alt man borde gå tillväga här, saktmodigt och verkställbar^ om man vill hoppas någon nytta af sina ansträngningar.
4:° ‘'alt undervisning i de fasta skolorna bör gifvas minst 8 månader om året, samt alt denna lid skall indelas i terminer så, att barnen, de öfriga 4 månaderna, dels om sommaren, då deras närvaro bernina för biträde vid skörden och andra landtmanna-göromål vore behöflig, och dels vid jultiden kunde vara bemma från skolan ; dock alt communerna sjelfva ägde att, efter de inom hvarje förekommande omständighet, ifrågavar. terminer närmare bestämma.”
Jag skulle först önska, att Utsktn ville utbyta ordet ”cora muner” mot ’'m e n i g h e t e r’’ eller ’’f ör sam I i n g a r.” Begge delarna kunna passa, och det vore väl att slippa främmande ord i våra författningar lika väl sorn i vår lagbok.
I sjelfva saken anser jag , lika med Hr Ribbing i hans reservation, att 8 månaders läsetid är alldeles för lång.
Nu står det i sednare förekommande §5, att barhen skola dagligen infinna sig i skolan.
Om bonde-barnen från 7 lill 9 års ålder böra dagligen infinna sig i skolan; (under huru mänga urs tid är icke sagdt, men visserligen under många nog, för alt kunna lära allt hvad Utsk. uppräknar) så frågar jag: när skola de lära sig att blifva bönder?
Hafva de blott helgdagarna dertill, så fruktar jag, att de aldrig lära sig föräldrarnes yrke.
Dertill fordras att deltaga i deras arbeten under all slags väderlek , och icke att sitta inkrupna i stugan.
Eljest uppväxer en till arbete i vårt luftstreck oduglig allmoge. 8 månaders läsning är nästan mera än man fordrar vid elementar-läroverken, der De n aa J u 1 i" f m. man har högst 3a veckOr dertill utsätta.
Hild déremöf1 siSt* 8 månad* r, hvilka innefatta flera än 32 veckor.
Norrmannen hafva äfvert i lietta fall varit försigtigaré, ly i 6 §:o af de fa k lag heter elei: ”—— sa a (edes a t hele praestegjeld dets ungdotn i det rhindste 3 eller hvof (lette niaätie hildes ligjoidigij 2 ni ahlinder oin aaret kan vorde underviist.*’
Hiskin tillstyrka på to sidan af hetänk:: ”att dét i al!4 mänhet hör blifva hvarje cohrmuns eget åliggande alt bekosta inräitäudet eller uppbyggandet af nödiga skolhus .oell riiti deras framtida underhåll draga försorg; meri ätt de lörsnritliugaiy sbbi af fattigdom äro urståndsätta alt skolhusbyggnaden sjelfvé bekosta, ina af allmänna medel i lånevug komma af undsättning i åtnjutande, hvarom till K.
M. ställd lind. ansökning borde ihgifväs till landshöfdingen, sorn,' efter det domcapillet sig deröfver yttrat, ägde att till K.
M. samma ansökning jemte eget utlåtande insända.
Dock torde det böta iakttag is, att, då någon församling söker biträde af Staten lill skolas inrättande, oell'ett sådant biträde beviljats, detsamma' icke mätte till församlingen ullemnas; förrän församlingen vidtagit sådana åtgärder, soln kunde styrka alt den vöre allvårligt betänkt på skolhusets uppbyggande och skolans organisering.*'
Jag frågar, örn lån Skola beviljas, till huru stort belopp skola de väl meddelas?
— Sa riiytkrt sorn begäres,-ej.4 ler hullt -litet?
Det skulle ju kunna hända, att somliga lån blefve i oo , mahanda 5o r:dr Hvem skulle utlemna desså lån?
Måhända RiUg.cont.?
De kunde uppgå till tusental, ty hvem ville ej begagna ett räntefritt län?
Då förs&mlingarnes antal uppgår till öfver 2400, och om de flesta hnge dylika lån, så skulle Itiksg.cont, ifall lånen derifrån ulginge, behöfva en särskild tjehstemannapersonal för att hålla reda på afbetalningar, säkerhetshaudlingar och borgensskrifter.
Slutligen med hvilken inringd af ansökningar 0111 lånens erhållande skulle icke K/M. besväras, saint StalsUtsk. och Ständer i deras ordning, rör:de eftergift, sorn är det vänliga bqviihf tionssatt har i landet, när Staten lånar åt meuigheter ?
Jag hemställer lill eder, mine tunar! om liela inrättningan är så många dmgångar vard, och orVi ej det lättaste vöre, att, när någon församling verkligen befunnes i behof af understöd, Stalén helt enkelt skänkte lunne en passande stimma, hvarmed all liqvidation och bevakning vore slut.
Jag log inig friheten, när denna fråga "en gäng tillförene här förevar; alt fästa uppmärksämhelfcn på det satt att nndéiutödja folkskolor, hvilket Konungen, pä Landböfd.
Sairdefhfelmi och (»ötheborgs, Carlstads samt Skara Coösisioriers und. hemställan vidtog inom Elfsborgs län,' lindér ilen 4 Mäj 18 >8. — 1 Jrq i den dä utfärdade nåd. staiffästélse-itsololionen lyder sä här: ”Till följe af K.
Mtspåd. bref af den 3o Jin. ,836, Kommu lills vidare hvalf"
Jfdje åi fern sär s 1.
r 1 cl t u Lidra-g, el - jP e-ft .»2 J i f fö - jer pr*nijer, nemi. eli på 6po r:Jr. ett pä-Sno r:dr, ett på 4oo r:dr, ett på 3oo och ett på 200 i:dr b:co ntt utdelas lill de försam lingar inom Elfsborgs län , sorn för bilf tia sig, pastorats- eller söcknevis, alt, sednast ett år efter bidraget:s emottagande, hafva, genom en säker fond, eller bestämda årliga sammanskott, eller beggedera, grundat och i verksamhet satt en fast elter ambulatorisk skola, der församlingens barn kunna erhålla nödig undervisning.”
Detta sätt att gifva proemieråt dem, som inrätta skolor och kunna vara i behof af understöd, är det bästa mig bekanta att för sådana ändamål använda.
På 11 sidan i betänk, står: 1:0 ”att så väl i linfvudstaden sorn i hvarje stiftsstad bör af Domcapitlet och under dess öfverinseende beredas tillfälle för deni, sorn vilja egna sig åt folkläräre-kallet, att i ett seminarium erhålla undci> visning och öfning i de nödvändigaste till detta kall hönande äiiinep,’’ Detta är elt ganska vigtig! stadgande, nipp del är också redan på flera ställen iakttaget, nemi. på det sätt, alt i stiftsstad, der vexelnndervisnings-skola finnes, har 'K.
M. beviljat enkel presteidig tjenstårsberäkning åt skolans föreståndare, mot skyldighet alt tillika vara undervisare för dem, sorn kunna anmäla sig lill att blifva selpinne rister, De befinna sig der, under stiftsstyrelsens närmaste inseende, och stället ar således tjenljgast.
2:0 ”Att en föreståndare bör af
Domcapitlet fÖrordnas att häfva inseendet afvel- hvarje sådant seminarium, alt handleda och i det théoretiska, såsnni pedagogik och catechetik ni. 111., sjelf nndei visa blifvande skollärare, samt att, vid deras intagning elli r afgång, dem examinera och för dpip meddela betyg.’’ 3:».
”Alt läraren vid stadens folkskola åligger alt meddela eleverna dep praktiska bildningen.’’
Doctor Thoman der liar redan i sin reservation anmärkt såsom ett misstag, att vilja för dessa elever tillsätta någon annan undervisare än folkskolans föreståndare i stiftsstaden; tv det är just inom skolan, som undervisare böra bildas.
— Skall eljest, på sätt Doctor Thomander säger, en särskild seminarii-foreståndare. hafva särskildt runi för eleverna ?
Huru skall det anskaffas och af hvem-underhållas?
Att ej i barneips närvaro vilja visa huru .harti böra behandlas, är att förspilla både lid och kostnad.
Om någon af R o. Ad:s ledamöter tagit i ögonsigte den s. k. vexelundei visnings-sällskapets normal-skola i Mariae f d. kronobränneri på Söder, så hafva de funnit, alt undervisningen för lärare-elever tillgår så, att skolans rector eller föreståndare sysselsätter sig med seminaristerna, om sådane linnas, oell att hans medhjelpare samtidigt sysselsätter sig nied barnens undervisning.
Detta är, efter mitt förmenande, rälla säl tel, alt undervisa seminaristen.
Det skulle kosta Slaten minst pcb gagna seminari,sterpa' mest, hvarföre jag ■ 44 Den 23 Juli f. m. tillstyrker att det ufven matte användas i stiftsstädernas skolor. 4:o ”Att det måtte åligga
Domcapitlet tillse, att för lärare-eleverna dessutom beredes tillfälle att erhålla undervisning i musik , företrädesvis kyrkosång, äfvensom i fristående gymnastik.”
Begge ämnena äro vigtiga, men undervisnigen deri borde äfven ske i vexelundervisnings-skolati.
Skulle icke föreståndaren eller medlijelparen i densamma sjelf vara lärare i sång och gymnastik, så borde de personer, som af slifts-slyrelsen dertill antoges, gifva denna undervisning i sjelfva skolan, på det att seminaristerne der måtte kunna inhemta, huruledes man skall gå tillväga, för att rättast behandla barnen.
Oin en lärare i gymnastik t. ex. gåfve aldrig så fullständig och god undervisning åt 10 eller 11 seminarister, huru skulle de likväl förstå att meddela henne åt 200 barn, som ofta finnas i en vexelundervisnings-skola, om seminaristerne icke sett det förut?
Och äfven om de förstode det, skulle de likväl sämre och långsammare inhemta kunskapen derom, än om de sage det verkställas med barnen.
5:o ”Alt ingen må till elev i detta seminarium antagas, som icke vid sökt inträde, då han af föreståndaren skall förhöras, kan skrifva färdigt, räkna qvatuor species och läsa innantill Svenskt och Latinskt tryck, samt utantill Luthers lilla cateches med den antagna förklaringen; och derjemte äger någorlunda försvarlig insigt i biblisk historia, allmän jordbeskrifning, fäderneslandets historia och i kyrkosång.”
Jag har ingenting emot hvad bär fordras för inträdet, befarar blott alt man uppsatt fordringarna nog högt, oell att det torde vara svårt att få seminarister, som hafva dessa kunskaper, så framt det icke Sr mera till namnet än till verkligheten, som man fordrar dem.
Hvad Utsktn mena med den antagna förklaringen af Luthers lilla cateches vet jag ej så noga; emedan denna äfven är en förförklaring af tio Guds bud m. m.