Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa tvänne ämnen kräfva den grundligaste behandling, och jag hemställer, om icke det vore nödigt, att en särskild riksdag sammankallades endast för dessa stora frågors genomförande; man kunde då 48o Den 26 Mars f. m. äga tillfälle att uti ett sammanhang behandla dessa ämnen, utan att distraheras af en mängd andra.
Det är under denna synpunkt som jag högligen önskar förslagets antagande, och jag tror att, om man är sann reformvän, och icke blott afser dagens förhållanden, utan äfven hvad för en framlid är nödvändigt, man icke hör afstyrka ett sådant förslag, som det om bestämmelser rör:de de urtima riksdagarna.
Man kan invända häremot, att man då blir inskränkt endast till de öfverläggnings-ämnen, som af Styrelsen framläggas.
Nå väl! från samma sida har jag hört yrkas, att det företrädesvis borde vara Styrelsen, som vid riksdagarna framlade de reform-förslag, som böra af R.
St. handläggas.
Om så verkligen är, om man i praktiken vill följa hvad man såsom theori yrkar; så måste man äfven såsom ett villkor och medel härföre yrka de urtima riksdagarnas ordnande på det sätt, som nu blifvit föreslaget, hvilket åter icke kan ske, om man ej förut antagit förslaget om de lagtima riksdagarnas återkomst på bestämda tider, och det är ur detta skäl, som jag tillstyrker bifall till det sednare.
Man har upplysningsvis nämnt, att PresteSt. afslagit den ifrågavar. grundlags-förändringen.
Det skulle göra mig ondt, om vi på detta sätt stängt vägen för de egentliga reformernas verkliga utförande, och således komma att stanna vid blotta pratet derom.
Om det grundlags-förslag, som nu är i fråga, innefattade den förändring, som hvarje fosterlandsvän måste lifligt önska, att riksdagarne skulle återkomma hvart 3 år, så skulle jag helt och hållet förena mig med Hr Lefre'n; men nu är icke fråga om annat, än att göra grundlagens tydliga föreskrift gällande och att påminna R.
St. att iakttaga sin rättighet att hvart 5 år sammankomma; och jag tror derföre, att det hvarken är nödvändigt eller nyttigt att antaga den föreslagna nya redactionen af ifrågavar. grundlags-§.
Då, såsom jag en gång förut förklarat, vi efter all anledn. hafva att förvänta en tidigare urtima riksdag, utan någon sådan förutsättning, som blifvit nämnd, att endast K. propos:r skulle förekomma; så kunna vi vid densamma, bland andra reform-förslager, äfven afgöra ett sådant, som innefattar beslut till riksdagarnas hållande hvartannat eller åtminstone hvart 3 år, i händelse, såsom man kan hoppas, ett sådant förslag vid denna riksdag skulle blifva livilande.
Blefve denna kortare tid emellan de lagtima riksdagarna bestämd, så skulle jag mycket gerna instämma med Hr Lefren deruti, att vid de urtima riksdagar, som deremellan inträffade, inga andra frågor borde förekomma, än dem K.
M funne för godt att till R.
St:s handläggning öfverlemna.
Jag afstyrker således antagandet af den föreslagna grundlags-förändringen.
Den 2G Mars f. m.
Jemväl jag nfslyrker det ifrågavar. förslaget.
Jag delar ieke Ilr Leire ns förhoppningar 0111 de lyckliga följderna af att kunna antaga det på bordet hvilan-, de föislaget om de urtima riksdagarna, ifall detta först Liefve antaget.
Båda förslagen uro lika förkastliga, och jag åberopar livad jag vid näsllidne riksdag mot dem anförde.
Sedan det blifvit upplyst, att ett RiksSt. nekat sitt bifall till ifrågavar. förslag, vill jag icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid, utan anhåller, att Hr Frih. ö. Landtm, ville framställa propos., på det att äfven detta Stånd måtte komma i tillfälle att alslå förslaget.
Vid uppläsandet af dessa begge förslag, till ändring uti 4*) §:n Reg.F:n och 2 §:n Riksd.Ordn., hade jag önskat, att den förändring eller det tillägg till des-t sa §§., som genom votering uti förstärkta Coust.Utsk beslöts, äfven blifvit uppläst.
Detta tillägg lyder sålunda: ”Vid urT ”tima riksdag öfverlägge och beslute R.
St. blott om sådana ”allmänna ärenden, dem Konungen framställer, eller som der-; ”af blifva en omedelbar följd, eller sådana, som röra R.
St:s ”verks och hvarje RiksSt:s enskilda angelägenheter.
Dock ”må grundlagsändring icke vid urtima riksdag kunna före’’slås senare, än ett år före nästa lagtima riksdag, ej hellof"afgöras förr än efter ett, sedan den vid föregående riksdag ”blifvit förklarad hvilande.”
Detta torde till en del förklara hvad som herrarne ogerna vilja ut med; och jag för min del afstyrker, i anledn. af detta tillägg, Const.Utsk:s nu föredragna förslag.
Då här icke är fråga om det hvilande förslaget lill närmare bestämmelser rör:de urtima riksdagar, så anser jag mig icke behöfva vidlyftigare besvara Hr Lefrens anförande, utan erinrar blott derom, att den vigtigare reform vi lyckats tillkämpa oss kanske på 3o år, nemi. myntregleringen, ganska beqvämt verkställdes under en lagtima riksdag, der R.
St. hade motionsrätt äfven i andra ämnen.
Min tanke har varit och är, att det bör tillhöra en Regering att för Representationen framlägga utarbetade förslag,, eller åtminstone grunderna derför; men jag kan icke föreställa mig, att ju icke sådant skulle kunna låta sig göja lika väl vid en lagtima eller urtima riksdag, der äfven representanterne hafva rätt att framlägga sina förslag, sorn der de saknade fen sådan rätt.
Det beror i alla fall förnämligast på proposmas beskaffenhet, om dessa skola gå igenom eller ej.
Äro de icke nyttiga och goda, Öller hafva de det allmänna tänkesättet emot sig, så vinner- man icke mycket med att R.
St. kallas till urtima riksdag; då förspilles endast liden med tal pro et contra, och resultatet deraf blir slutligen ingenting,- Är åter opinionerna benägna att bifalla de af Regeringen framlagda, förslag, så skulle jag tro; att. de gå‘ igenom , utan inskränkning af representanter 4 11. ' 6‘ 48a Den nG Mars f. ra. nes yttrande- och motionsrätt.
I öfrigt (inner jag intet skäl vara anförd t, som rubbat min öfvertygelse i denna sak, utan anhåller jag om propos., på det jag måtte få tillfälle att dertill svara nej.
Spens: Jag har begärt ordet, endast i afseende på hvad Frih. boye yttrat, att det bort i Const.Utsk:s framställning äfven framläggas, hvad som i förstärkt Const.Utsk. är beslutadt om urtima riksdagar.
Boye nämnt, har afseende på 36, 37, 38 och 3g voterings- proposrna i förstärkt Const.- Utsk. vid sisth riksdag; det åter, som nu är under öfverläggning, är en följd af besluten öfver i:a och 2:a voteringspropositionerna.
Hvad åter Const.Utsk. om 6:te punkten yttrat, är en följd af föreskriften uti 82 §:n 6:te punkten riksd.beslutet, som säger, att förslaget till bestämmelser ang:de urtima riksdagar och dessas föremål, endast vore hvilande under den förutsättning, att frågan om lagtima riksdags återkomst på bestämd tid först borde af begge Statsmakterna vara bifallen.
Landtm, yttrade, att hvad först anginge Hr Lefre'ns erinran om bokstafven a, att det nemi. står intaga istället för in tage; så förmodade Hr Landtm., det R. o. Ad., efter de af Gr.
Spens lemnade upplysningar, fann, att detta blott vore ett tryckfel uti ett ord af den gamla redactionen, hvilket således ej borde hindra Ståndets beslut i detta fall.
Hr Landtm, hemställde alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla det uti 5:te punkten upptagna förslag till förändrad redäction af 49 §:n Reg.F:n samt 2 §:n Riksd.Ordn.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna pluialiteten hafva besvarat hans propos. med nej.
Sedan R. o. Ad. afslagit ifrågavar. förslag, anhåller jag att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att dermed också bör följa det förslag, som är anmäldt uti Const.Utsk:s mern.
N:o 126 vid sistlidne riksdag, så lydande:
Cederström uppläste härefter nyssnämnda mein.
N:o 126, hvarefter Hr Frih:n fortfor:
På grund af detta mern., som af R.
St. vid sista riksdag blef gilladt, lär R. o. Ad. finna, att förslaget rör:de bestämmelser ang:de urtima riksdagar och dessas föremål endast bör läggas till handlingarna.
Hr von Troil: Sedan R. o. Ad. nu afslagit den föreslagna förändringen af § 49 Reg.F:n, och det således är gifvet, att grundlagen ej kommer att bestämma dagen för böl jan af nästa lagtima riksdag , så får jag föreslå, att R.
St. måtte besluta, att nästa lagtima riksdag skall taga sin början den i4 Jan. i845.
Denna motion torde böra remitteras till Exped.Utsk.
Den a6 Mars f. ni. 483 II»■ Lefren:
Om det icke vore klindt, all PresteSt. redan afslagit frågan, skulle jag visserligen, i betraktande af frågans vigt, hafva Legal t votering.
Jag begär den icke nu, ehuru jag icke kan tro, att R. o. Ad:s pluralitet i denna fråga är så gifven, att icke jag nästan skulle hoppas att erhålla den.
Jag inskränker mig således nu, alt anmäla till prot. det jag sörjer öfver, att man icke vill gå framåt med tiden, ulan blott tala om alt man vill framåt.
Hr Frih. o Landtm, yttrade, att den af Hr von Troil väckla fråga skulle blifva föredragen, då hans framställning blifvit skriftligen lill prot. aflemnad.
Hvad åter anginge Frih.
Cederströms yrkande, så hemställde Hr Landtm, om icke R. o. Ad., då ett meni. i ämnet vore från Const.- Utsk. att förvänta, fann, alt ett beslut deröfver af Ståndet nu vore för tidigt.
Jag tagér mig friheten fästa Hr Frih. o. Landtm:s samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det ifrågavar. meinor, som innefattar uppgift å hvilande grundlagsändrings-förslag, icke är någon uti grundlagen bestämd handling, som från delta Utsk. skall till R.
St. irigifvas: del innehåller blott de frågor, som sedan sista riksdagen äro på bordet hvilande till afgörande vid den innevarande.
Jag tog mig nyss friheten att uppläsa Const.Utsk:s memor.
N:o 126 vid förra riksdagen; detta Lief då bifallet, och deruti finner man orsaken, hvarföre Coust.Utsk. icke nu upptagit förslaget till redactions-förändring uti lagen för urtima riksdagar.
Jag har trott mig här böra anmäla delta förhållande, emedan jag ansett, alt detta sedan förra riksdagen hvilande förslag om urtima riksdagar icke borde kunna framställas till bifall af R.
St., så framt icke det nu ifrågavar. förslaget om de lagtima riksdagarnas återkommande på bestämda tider först vore anlaget; ty i annat fall skulle R.
St. kunna komma att förlora sin motionsrätt, och ingen bör således förundra sig öfver, att icke detta förslag nu blifvit af Utsk. framlagdt.
Fi ih. Tersmeden Willi.: Sedan R. o. Ad. och äfven ett annat
Stånd nu afslagit det nyss föredragna förslaget till ändring uti 49 §:n Reg.F:n; och föregående Ständer föreskrifvit, att framläggandet af förslaget, rör:de urtima riksdagar, helt och hållet skulle bero på, om det förra af R.
St. blefve bifallet och af K.
M. sanclioneradt: så skulle jag föreställa mig, att Const.Utsk. numera icke inkommer med ifrågavar. förslag.
Jag hade väl trott Const.- Utsk. hafva bort, samtidigt med förslaget ang:de de lagtima riksdagarnas återkomst på bestämda tider, framlägga det, som angår de urtima riksdagarnas ordnande.
Man hade då, vid bedommandet af den första frågan, haft den ledning, som 484 Dc n 26 M a r s f. m.
Boye med skäl önskat.
Men då nu icke så är, och då R. o. Ad. afslagit förslaget om de lagtima riksdagarna; anser jag, för ordningens skull, att äfven om förslaget rörtde urtima riksdagar nu bör förfalla, Const.Utsk:s pligt dock vara att framlägga detsamma, sådant det var vid sista riksmöte.
Derigenom får frågan dea fullständiga utredning, som hvarje riksdagsman behöfver, för att se förhållandet i sin helhet.
Jag tror dessutom, att det vore äfventyrligt, om R.
St. gåfve ett prsejudieat, att något h vi lande grundlagsändrings-förslag kunde bifallas eller afslås, utan att Const.- Utsk. detsamma för R.
Någon fara att Const.- Utsk. skulle underlåta ett sådant åiäggandes fullgörande, fruktår jag icke, enär det är R.
St:s rättighet att förelägga Utsktn hvad de böra göra, om de sjelfva skulle det förglömma.
Då jag begärde ordet, hade en ledamot af Const.Utsk., Frih.
Tersmeden, ännu icke yttrat sig.
Likväl finner jag anleda, att ytterligare vidröra detta ämne, och ber att R. o. Ad. täckes tillåta mig erinra, att Const.Utsk. visserligen icke har sig filagdt att framkomma till R.
St. med de grundlagsändrings-förslag, som sedan föregående riksdag hvila.
Detta är en egendom, som tillhör hvarje Stånd enskildt.
Stånd kan framtaga dessa frågor och dem oberoende af Const.Utsk. afgöra.
Då nu Const.- Utsk. icke framlagt till någon öfverläggning ifrågavar. förslag om urtima riksdagar, så anser jag, att någon fråga om alt yttra sig öfver ett Const.Utskrs förslag eller skrifvelse icke vidare i detta ämne må kunna äga rum, utan att R. o. Ad., såsom Frih.
Cederström föreslagit, helt enkelt matte besluta, att den hvilande grundlagsförändringen om urtima riksdagar icke vidare kan till pröfning förekomma.
I händelse Hr Frih. o.
Landtm, bifaller hvad den siste värde talaren begärt, så förfaller hvad jag hade ämnat framställa; eljest hade jag velat alternativt föreslå, att, så framt Hr Frih. o. Landtm, anser nödvändigt, att från Const.Utsk. erhålla uppgift på innehållet af detta Utsk:s memor.
N:o 126 vid sistlidne riksdag, hvilket jag för en stund sedan ordagrannt uppläste; så borde remiss derom till Utsk. afgå, hvilket jag anser vara öfverflödigt, då mern. finnes att tillgå uti R. o. Ad:s archiv.
Landtm, anförde, att då han yttrade, det han förmodade, att något memor. vore att förvänta från Const.Utsk., hade det varit derföre, att från nämnda Utsk. hittills vanligen, så vid denna, som föregående riksdagar, memor. inkommit med uppgift på alla hvilande grundlagsfrågor, som vid riksdagen borde företagas, hvarförinnan de ej blifvit företagna till afgörande.
Då likväl detta sätt att gå till väga ej vore i grundlagen föreskrifvet, vore det intet hinder för frågans företagande och afgörande, utan nå - Den 26 Mais f. m. 485 got mein. frun nu var.
Const.Utsk.; men i Landtm» tanke vore det deremot nödvändigt, att förslaget, innan detafgjordes, blefve för R. o. Ad. i sin helhet föredraget, på det Ståndet deraf kunde taga närmare kännedom, hvarföre Hr Landtm, icke ansåg sig böra framställa den af Frih.
Cederström begärda propos., förrän frågan i sin helhet och i den vanliga ordningen förekommit.
Naturligtvis kan jag icke hafva något ätt invända emot Hr Frih. o. Landtnäs förklaring, att förslaget skall ligga på R. o. Ad:s bord; men jag ber att få fästa Hr Frih. o. Landtm» samt Ståndets uppmärksamhet derpå, att ingen propos. till bifall på detta förslag kan framställas; ty om en sådan propos. gjordes, kunde den möjligen blifva med ja besvarad, och jag anser, alt R. o. Ad. då skulle göra en grundlagsvidrig handling. 7:de punkten.
Förslag till redactions-förändring, ang: de stället för riksdags hållande. 5o §:n Regerings Formen.
Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, sa framt ej synnerligen vigtiga omständigheter gora eli undantag derifrån nödigt eller nyttigt.
Konungen utsatte då, i samråd med Riksens Ständers fullmäktige uti Banken och Riksgäldscontoret, en annan stad, der Riksens Ständer böra samlas och kalla dem dit till den tid, de sjelfve förut bestämt,''eller vid urtima riksdagar till den lid, som Konungen påbjuder. 3 §:n Riksdags-Ordningen.
Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, så framt ej synnerligen vigtiga omständigheter göra ett undantag derifrån nödigt eller nyttigt.
Konungen utsatte då — — — en annan stad, der Riksens Ständer — — — sorn Konungen påbjuder.
Det lärer vara allmänt kändt, att i hvarje land, der det representativa styrelsesättet kommit till någon utveckling, hållas sammanträdena uti Rikets hufvudstad, och att undantag icke oftare der komma i fråga att äga rum , än du den rena omöjligheten dertill föranleder.
Skälen dertill äro så påtagliga för hvar och en, som deltagit uti riksd.göromål, att jng icke vill upptaga Ståndets tid med en framställning deraf, utan inskränker mig till att begära afslag å den föreslagna redaclions-förändringen.
Skulle någon uppträda uti motsatt anda och yrka bifall på förslaget, sä vill jag vara beredd att ytterligare utveckla skälen till detta mitt afstyrkande.
Min afsigt var endast att, lika med Hr von Troil, afstyrka antagandet af ifrågavar. förslag; men då han förklarat sig beredd att vederlägga de skäl, som kunna anföras uti motsatt anda, är saken i så goda händer, att jag afslår från att vidare yttra mig uti detta ämne. 436 D c n 26 Mars f. m.
Hr Uggla, Göran Gustaf, hade inlemnat ett sa lydande anförande:
Jag tillstyrker, för min del, afslag å della förslag till förändring i vår nu gill laude grundlag.
Den latitud för riksdagars hållande å annan ort, än hufvudstaden , densamma redan rnedgifver, synes i allt fall innefatta ett tillräckligt spelrum för en sådan förflyttning.
Den var, sådan den 1111 lyder, tillfyllest att, under en tid då inre lugn herrskade i landet, och yttre fred med våra grannar ägde rum, utan att föröfrigt hvarken pest eller andra lika vigtiga hinder satte R.
St:s frihet och säkerhet i våda, förskaffa oss riksdagen i Örebro år 1812.
Och hvad blef frukten deraf?
Jo, indragningsmakten.
Jag betviflar på det högsta, att ifrägavar. förslag, om det vinner kraft af lag, kan, åtminstone under våra nuvar. representationsformer, komma att bära någon god frukt.
Om Hr Frih. o.
Landtnäs propos. till förkastande af förslaget anhåller jag vördsamt.
Efter hvad här blifvit yltradt, torde det synas förmätet att djerfvas tala för det ifrågavar. förslaget.
Jag dristar likväl att göra det; men som jag är så hes att jag befarar det min röst icke höres, så anhåller jag, att hvad af mig vid sista riksdag yttrades om denna sak, måtte af någon Ridd.cancellist blifva uppläst.
Sedan härefter ofvannämnda yttrande, hvilket återfinnes i R. o. Ad:s prot. för sistlidne riksdag, 18 haft. pag. 56, blifvit uppläst, fortfor Hr von Hartmansdorff:
På de grunder, hvilka jag uti det nu upplästa anförandet utvecklat, anhåller jag vördsamt, att detta Stånd måtte bifalla det förevar, grundlagsändringsförsiaget, rörtde orten för riksdagarnes hållande.
Jag måste erkänna, att jag icke kan föreställa mig annat, än att några andra skäl mäste legat till grund för förslaget, ehuru man ej velat uttala dem; ty funnes der inga andra, så voro de alltför svaga.
Dett upplästa anförandet innehåller, för det mesta, svar på invändningar, som blifvit gjorda mot Utsk:s förslag; det innehåller blott en punkt, som kunde tala för fördelen af riksdagarnas hållande uti landsorten, nemi. den att riksdagarna då skulle blifva mindre kostsamma och mindre långvariga än nu.
Hvad långvarigheten beträffar, torde en hvar , som deltagit i Utsk:s göromål, veta huru det nästan dagligen förekommer, att man behöfver upplysningar från embetsverken; och om då dessa upplysningar behöfde heintas på 20, 3o å 4° mils afstånd, inn in en mängd mål kunde afgöras, så tror jag tvertom, att detta skulle medföra mycken tidsförlust.
Sammalunda lär del äfven förhålla sig med kostnaderna.
Skul - Den 2G M a r s f. m.
Je en riksdag ii Allas uti landsorten, så blir icke allenast för de enskilde riksdagsmännen hyres- och underhållskostnaderna drygare, ulan äfven statsverket finge vidkännas betydliga utgifter för hyrande af tjenliga localer för Stånden och deras cancellier samt resekostnad, och, utom de vanliga riksdags-arfvodena , äfven dagtractamenten för en mängd embetsmän, som skola flytta dit från hufvudstaden, der de hafva sin aflöning, och hvilka icke kunna åläggas att uppehålla sig på den aflägsna riksdagsorten, ulan särskildt underhåll.
Således torde man finna: alt den enda fördel, man uppgifvit alt riksdagars hällande uti landsorten skulle medföra, uti verkligheten icke ager rum.
Hr Dalman: Då Hr von Hartmansdorff har citerat ett yttrande från en föregående riksdag, så anhåller äfven jag alt få uppläsa ett anförande af en värd ledamot af detta Stånd, som nu är frånvar., men till hvars opinion, i frågor om grundlagsförändringar, R. o. Ad. vanligen plägar uppmärksamt lyssna.
Denne ledamot är Hr Cederschjöld; lian yttrade sig den 12 Januari 1835, sålunda:
Nu upplästes Hr Cederschjölds, Pehr Gustaf, yttrande i detta ämne till R. o. Ad:s prot. den 12 Jan. i835, hvilket återfinnes uli 18 haft. pag. 5i af R. o. Ad:s prot. för nämnde riksdag; hvarefter Hr Dalman fortfor: R. o.
Ad. finner häraf, att Hr Cederschjöld punkt för punkt genomgått och vederlagt det vid sista riksdag framställda förslaget.
Jag påminner mig väl, alt Hr von Hartmansdorff begärde votering och vann den med 10 rösters pluralitet; men jag erinrar mig tillika, alt Hr Cederschjöld deröfver var högst bedröfvad, och såsom ett hevis häruppå hörde man honom efter voteringen yttra, att ehuru uppriktig vän han vore till det n. v. representationssättet, han likväl, om R. o. Ad., vid en blifvande riksdag, lemnade sitt bifall till ett så farligt förslag, som det ifråga var., medgåfve sig hafva varit bedragen i sitt förtroende till detta Stånd, då det gällde för friheten och fäderneslandet vigliga frågor.
Jag anser mig icke tillständig! att ingå uti vederläggning af den ledamots yttrande, hvilken nu är frånvarande.
Det enda jag vill säga, är, att om representations-förändringen icke skulle möta något motstånd af Hr Cederschjöld för den orsaks skull, att denna grundlags-förändring blefve af R.
St. antagen; så borde det för Hr Dalman och (hans vänner vara ett skäl att rösta för ändringen, ty tvifvelsutan är Hr Cederschjöld en ibland de skickligaste alt nedrifva deras nya repiesentations-förslag.
Hvad den kortare tiden angår,som Hr von Troil nämnt, så visar erfarenheten nogrann t, att de 3 sista riksdagarne i hufvudstaden varit långvarigare än någon af riksdagarna i landsorter - 488 Den i6 Mars f. ra. na.
— Hvad åter het ruffar kostnaden, så liar jag af Hr von Troil egentligen fått uppbära klander för Const.Utskts yttrande derom.
Mina ord voro deremot följande: ”Jag vill ”icke fästa mig vid besparad kostnad, såsom något hufvudskål, men ofelbart är, ätt riksdngarne Liefve kortare i landsorten.
” Dessutom, mine herrar! lorden J finna, alt då ordalagen uli förslaget lyda: ”så framt ej synnerligen vigtiga ”omständigheter göra ett undantag derifrån nödigt eller nyttigt”; så måste väl dessa synnerligen vigliga omständigheter vara nog att motsvara ökade kostnader för riksdagens hållande uti landsorten, om de blefve större.
Jag vet sannerligen icke något skäl af vigt, sorn kan anföras mot denna förändring, om icke det, alt tidningsskrifvarne finge uti landsorten mindre inflytande på riksdagen än här.
Delta är just hvad jag åsyftat, på det att riksdagsmännen måtte handla endast efter egen erfarenhet och öfvertygelse
Jag torde, dä propostn besvaras, icke orka ropa nog högt för att höras; och ' får derföre på förhand begära votering, i händelse Ilr Frih. o. Landtm, icke finner, att förslaget blifvit antaget.
För hvarje lagstiftare måste det vara en oeftergiflig regel att söka tydlighet och bestämdhet.
Jag tror, alt man, vid uppgörande af ett nytt förslag, bör tillse, att det nya förslaget blir lätt att jemföra med det gamla.
I denna fråga synes mig det gamla förslaget vara ojemförligt bättre och bestämdare, än det nya.
TJti den gamla redactionen står, såsom skäl för riksda gens förläggande uti landsorten, att det är ”fiendens framträngande eller pest, och andra lika vigtiga hinder”, som dertill gifva anledning; således de största landsplågor, sorn ett land kan vara utsatt för, eller orsaker, som med' dem äro jemförligä; den gamla §:ns föreskrift är alltså ett positivt stadgande.
I det nya förslaget är denna § mera obestämd, och innehåller ingenting om dessa orsaker: ”så framt ej synnerligen vigtiga omständigheter göra ”ett undantag derifrån nödigt eller nyttigt.”
Jag hemställer till hvar och en, om den nya redactionen i något afseende äger företräde framför den gamla; synnerligen vigtiga omständigheter måste bero på hvars och ens tydning, men pest och krig låter icke förtyda sig, utan de kännas.
Jag röstar således emot förslaget, trots den olyckliga utgång jag bör förmoda, då Hr von Hartmansdorff prononcerat sig deremot.
Då Hr von Hartmansdorff så ifrigt förfäktar det nya förslaget; så anser jag mig uppkallad att yttra mig emot detsamma.
Det sades nyss af Hr von Hartmansdorff, att det enda vigtiga skäl, man skulle kunna förebära mot den gamla redactionen, vöre, att tidnings-redacteurernes inflytande på riksdagen skulle blifva mindre, i händelse den flyttades till landsorten, än det nu är, då riksdagarna hållas uti hufvudstaden.
Jag ber den värde talaren noga besinna, un - Den ali Mar» f. m. /|8g uniiiM' livi Ike ii tidpunkt lian yrkat denna sats, oell om icke dess tillämpning skulle kunna verka raka motsatsen emot hvad lian önskat.