Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R;dr, och corn ett öfverskott derigenom uppkom af R:dr 1,016,536 kunde denna summa tillhandahållas och användas, i händelse utgifterne öfvargingo kostnadsförslagen för återstoden af Canalerne eller ock till dylike behof i framtiden.
Jag har bifogat eq 296
Calcul, hvilken icke torde behöfva uppläsas,1 öfver progession och minskningen af räntan, samt beloppet af både capital och ränta på dessa 27 år.
Afbetalningen af den sammanalagne summan eller R;dr 4,216,500 på af Utskotten föreslagit sätt med 150,000 R;dr årligen, skulle åter upptaga 28 år, utgörande således skillnaden «f betalningstiden endast ett år, och någon förökning i bevillningen genom den åtgärd jag föreslagit, komme således ej i fråga.
Banken oberoende och öfverlemnad orubbad åt sin egen verksamhet, skulle deremot använda sin behållning 600,000 R:dr att så fördelaktigt möjligheten medgåfve, efter omständigheternes föranledande till större eller mindre belopp, dock ej under ett minimum af t. ex. 450,000 R;dr årligen, inköpa Silfver till förstärkande af dess Fond; och sora åtskillig» lån af Trollhätte CanalDirection, Städer, och Kyrkor blifvit begärde till ett belopp af något öfver 600,000 R:dr, så i händelse desse skulle beviljas, kunde de af öfver, skott successivt utgått till dess de blifvit fyllde, hvartill äfven i händelse af behof förskottsvis FastighetsLåneFonden kunde begagnas, på det nya Statsobligationer för sådana lån icke måtte behöfva utfärdas; ty det är blott utbetalningar, som icke äro räntebärande och 60m aldrig återgäldas, hvarifrån jag i Bankens närvarande tillstånd skulle önska densamma vara befriad.
Sedan en gång Banken consoliderat sig i den nion, att f,ilfvsrutyexling kan medgifvas och fortgå, må Banken, efter afsättning af en viss del af sina inkomster till Den l4 Jul ii. 297 ytterligare inköp af silfver, i fall uttömning skulle påfordra ett sådant inköp, öfverlåta det öfriga antingen till verkställande af stora ali* mänt nyttiga företag eller, till nedsättande af bevillningen, att användas för de vanlige Statsbehofven.
Uppoffringen för Banken af en fordran hos Statsverket, som rätt betraktad, ej kommer densamma till godoj och förökningen af ränta å obligationerne med 2 procent, hvilken å ett hvarje år genom amorteringen förminskadt
LåneCapital äfven med hvarje år blefve mindre betydlig, uppväges i allt fall fullkomligen af de derigenom vundne 2:ne stora ändamål, en påskyndad Realisation genom Bankens hastigare consolidering och Statsverkets fullkomliga skiljande från all inblandning med Bankens operationer.
Jag föredrager Statsobligationer på lid med 5 procents ränta de föreslagne 3 procents obligationerne.
De förra afhjelpa i någon mon den öfverklagade penningeförlägenheten, men blifva dock ej löpande, såsom obligationer, betalningsbare a vista, och för-* dra ej såsom desse en fortsatt ålitning i Banken och en sammanblandning af detta verk och RiksgäldsContoiret, hvarutom de anviste tillgångarne möjeligen icke förslå, 3 procents obligationerne kunna ej betraktas annorledes än såsom ett mynt surrogat utöfver den sum-j ma af 30 Millioner Utskotten ansett tillräcklig för rörelsen, och i denna egenskap har man äfven tagit i beräkning f. d.
FilialDiscontverkens dylika obligationer, såsom utgörande en 2g8 Den i4 Julii, integrerande del af dåvarande RörelseCapital.
Då Banken i allt fall skall vara beredd att vid påfordran inlösa desse 3 procents obligationer vore det bättre att assignationer på Banken till fyllande af behofvet enkelt utgåfvos, hvarigenom åtminstone ränta bespardes.
Om likväl den egenteliga Sedelmassan såsom föreslagit blifvit, förökas utöfver dess närvarande belopp, om dess utspridning befordras genom forsatte fastighetslån och BancoDiscontens utgreningar, om nya rörelsemedel uppkomma genom private associerades
Disconträttighet och en utvidgad assignationsrätt för enskilte, samt om i allmänhet penningens omlopp befordras genom ett bättre ordnadt executions- och hypotheksväsende, samt allmänna och enskilta Creditens förbättrande, så torde vara rådiigast att lika litet genom löpande 3 procents obligationer som Assignationer, än ytterligare öka penningesurrogaterne, hvarigenom man åter torde blottställas lör de olägenheter, som efter uppoffringar och enskiltes olyckor nu mera i det mästa synas öfver-: vundne.
Jag skall alltid bestrida en förbättring af Representativa myntet genom indragning; men lika mycket anser jag till sina följder vådligt ehuru för ögonblicket lockande, ett för hastigt uppsvält och alltför mycket ut~ vidgadt RörelseCapital i papper.
De af mig föreslagne 5 procents obligationer hafva ock den med rättvisa förenad eegen; skap, att sorn de allmänna arbeten genom dem tillvägabringas medföra nytta åt •fterkoaunande, Den l4 Julii. 399 tyngden af kostnaderne äfven utsträckes till framtiden utan att fördelt på en mängd af år blifva särdeles tryckande.
Förminskning af en årlig utgift till Banken ifrån 500,000 R:dr till emellan 100,000 och 200,000 R:dr blir i allt fall en betydlig lättnad för Nationen, hvilken på sätt jag visat, lika mycket äger rum vid den förenklade iliqvidationsmethod jag föreslagit, som vid den Utskotten ifrågasatt.
Begärligheten af desse obligationer sätter jag ej ens i fråga.
Garantien är tillräckelig för att gifva dem förtroende och RiksgäldsContoirets förre obligationer lemna rum till en i detta afseende tryggande erfarenhet.
Oanvände Capitaler skola troligen egentligen användas till erhållande af sådane obligationer, och sorn upplåningen skulleske under loppet af 5 år torde densamma ej böra föranleda till många uppsägningar hos enskilte, helst om det stadgades, att innnehafvare af de undet tiden utlottade obligationer 6kulle hafva förmonsrätt till omsättning.
Hvad särskillt angar Bankens uppköp af silfver, så tror jag Bancoadmioistrationen borde erhålla uppdrag, att efter för tiden efter sanno | likt mest gynnande conjuncturer uppköpa silfver antingen genom vexlar eller helst genom direct utbyte mot Sedlar, utan att bindas vid något visst maximipris, hvarom allt BancoUtskottet torde utfärda en närmare instruction.
Då silfver blir en vara, som med säkerhet kan vinna afsättning, tror jag att silfver jemväl skall linnas att tillgå; och ehuru jag med - 5oo Den i4 Julii, gifver att dess införskrifning eller införande icke kan ske annorledes än genom direct eller indirect utbyte mot Svenska exportartiklar, hoppas jag dock att Coursen icke derigenom borde märkeligen höjas, dels emedan summan icke är i den grad betydlig; att den i mindre delar efter händ använd , hastigt skulle verka på Coursen, dels emedan genom säkerheten, att få afnämare af silfret till ett pris som ej mycket kan omvexla, en större och hastigare förnyad export bör uppmuntras, än då andre varor tagas i retour hvilkas pris äro vacklande och hvilkas afyttrande leder till en långsammare omsättning af det till export nödige RörelseCapitalet; och om en mindre qvantitet utländske
Fabrikater derigenom skulle införas eller desamma i någon mon blifva dyrare, skall inhemska näringsfliten blott deraf ytterligare sporras* I händelse Utskottens utlåtanden och Förslag, så vidt de angå de af mig vidrörde punkter, blifva återremitterade anhåller jag att detta mitt yttrande måtte återremissen åtfölja.
(Se vidfogade Tabell.) tJ;o 6. S ’’ Friherre Lagerbjelke, Grtjlaf: v
Efter långa och mödosamma öfverlägga (Tillhör /Hild. och Ad.
Bilagor VI Band, päg 3009 Calcul.
Upplånings - terminer.
1824 Jan 1825 __ 182& 1827 1828 1829 1830 1 83 1 1832 iS33 1834 1835 1836 1837 »838 »839 »84° 1841 1842 1843 1844 1845 1846 1847 1848 »849 »850 LåiieCapital.
Albetalnings- lermin.
Amor- terings- fond.
Ränta, t Summa.
Uppäånas 620,020 i ,,, Rest. 520,000 1825 Jan. 1 00,000 31,000 i 3 1,000 Uppl. 620,000 1,140,000 Rest. 1,040,000 1826 _ 100,000 57.000 157,000 Uppl. 540,000 1,580,000 Rest. 1.480,000 1 827 100,000 79 000 179,000 Uppl. 490,000 1 397o,oco Rest. 1 0 0 0 0 r>- oc 'r< 1 828 — 100,000 98,500 198*500 Uppl. 370,000 2,240,000 2,140,000 1829 — 100,000 1 1 2 OOO 2 12,000 , - 2,040,000 ‘830 —- 100,000] 107,000 207,000 . — 1,940,000 1831 ! 00,000 101,000 202,000 1,*40,000 1832 ■— 100,000 97,000 197,000 1,740,000 1833 — 1 00,000 92 000 192,000 1,640,000 '834 — 100,000 87,000 I87»ooo .
.— 1,540,000 1835 — 100,C00 <8 2 000 »82*000 — 1,440,000 1836 ■—- i 00,000 7 7>ooo 1 77,000 - — 1,340,000 '837 — 100 ooo 72.000 172,000 1,2 40)000 1838 — 100,000 67 000 167.000 1,140,000 1 8 j9 — 1 OOjCOO 62,000 162,000 , - . 1,040,000 184° — | 00,000 57,000 157,000 940,000 1 8 4 1 — 100,000 52,000 152,000 840,000 1842 — 100,000 47,000 147,000 7 40,000 '843 — 1 00,000 4 2,000 1 42,000 640,000 184* — ioO,oco 37.000 137,000 540,000 1 840 — 1 00,0 00 32,000 1 32,000 4 40,0 "O 1846 -— 100,000 27,000 1 27 000 - 34°,oco CC —. 100.000 2 2;000 12 2,000 — 240,000 1848 — 1 00,000 I 7 ,000 1 1 7,000 — 140,000 1849 — 100,000 1 2,000 J
I 2,000 — 40,000 185° —■ I 00,1 00 7,000 107,000 185' — 40 003 2,000 102,000 Qnmma P . r i i ts. \ r\ r\C\ f\ 1 k<76 r^nn /i.oifi snn Den i4 Julii, 301 ningar mera försvårade genom allas trånande väntan och mångas växande oro, hafva de förenade Stats- och BancoUtskotten till Plena öfverlemnal det vigtigaste af denna Riksdags arbeten, det mest magtpåliggande törhända, som vid något af våra Riksmöten kan komma i fråga.
Tider hafva gifvits, då personliga behofvet af skydd och säkerhet, samt nödvändigheten att försvara de i detta hänseende förvärfvade rättigheter, utgjorde förnämsta syftemålet för Menniskan i samhällstillstånd; Men uti de nya förhållanden af lagar, seder, och civilisation sorn numera allmänt äga rum. lärer vara otvifvelagt, att tigande rättens helgd blifvit Samhällslifvets första vilkor, och snart sagt det kraftigaste skyddsmedlet för alla andra medborgerliga fri- och rättigheter.
Sakkunnigare män (och sådane finnas många) må döma om Financeregleringsplanen i sin helhet, i alla sina delar, samt i dessas inbördes sammanhang.
Jag kan det icke; och ägde jag än dertill något mått af förmåga, skulle jag likväl icke inlåta mig i denna utförligare granskning, öfvertygad som jag är att deruti vara eller blifva förekommen , och angelägen att så vidt på mig beror, tiden icke må genom återupprepanden förspillas.
Några här och der uppsökta anledningar till anmärkning, är det enda jag ämnar tillåta mig, och jag har dertill valt de föremål, sorn i allt fall 6ynts mig förutsätta den största skiljagtighet i opinionen.
502 Den 14 Julii, Utskotten afstyrka Realisationen.
De grun; der på hvilka denna mening hvilar , äro omständeligen utvecklade; de stå öfver allt att upptäcka, de utgöra så till sägande, Betänkandets quintessens och arbetet skulle med en kortare benämning kunna kallas Stats- och BancoUtskottens Betänkande emot Realifationen.
Jag högaktar hvarje sätt att dömma , som öfvertygelsens innerlighet tilldanat<
Men för min del hade jag af allt hjerta önskat möjeligheten af Myntvärdets bestämmande: jag hade trodt och tror ännu grundorsaken till det öfverklagade onda ligga uti Värdemätarens vacklande och merendels fallande egna värde; jag hade trodt och tror ännu, att den stora Samhällsprincipen, äganderättens betryggande, ju förr dess heldre kräfver denna åtgärd, som af ingen annan fullkomligen kan ersättas; men jag seglar icke emot strömmen, jag kämpar icke emot omöjligheten.
Denna omöjlighet , må hända blott ögonblickets, skulle jag likväl vilja härleda , icke så egenteligen ifrån de af Utskotten uppgifna skäl, dem jag för öfrigt lemnar i deras värde , utan ifrån den så val inom som utom Riksens Ständer emot Realisationen uppstigna Opinion , så framt denna verkeligen kan anses vara den allmänna.
Realisationens framgång bör nödvändigt vara ett verk af förtroende, ej blott hos några , utan hos den öfvervägande mängden; detta verk skulle gradvis försvåras med af det ökade an* Den 14 Julii, 5o3 tal roster som deremot låter höra sig: den blefve overkställbar vid en allt för stark sinnenas delning, vid en alltför stor skiljaktighet af tankar.
Dernäst förekomma under N;ris 2 och 3 tvenne andra punkter af nära förvandtskap med hvarandra, den ena rörande ett visst anJlcig af Batikens behållna vinft för att inköpa Gilld och Silfver, den andra angående tillåtelfe för hvar och en, att emot myntbara Metaller i Banken tillväxla fig Sedlar.
Den senare af dessa båda punkter torde anses förtjena ett närmare eftersinnande; den förra synes mig af egenskap att göra gagn eller skada, allt efter vilkoren för verkställigheteo.
Det blifver således för mig oundvikeligt att, ehuru för tidigt, vidröra de änau oupplästa utlåtanderna Litt. A. och B.
Då man be*lutar att icke genast realisera, förutsätter jag, att man upprigtigt önskar inträda uti ett väntnings- och beredelsetillstånd, äm< nadt att så vidt ske kan, påskynda det resultat sorn man ännu anser vara återhållit af en temporär omöjlighet, och endast af den.
Men hvarföre då bestämdt utsätta ett värde af 128 sk- BaDco för SilfverRiksdalem?
Om detta anses vara ett medelvärde, är det visserligen något högt emot ögonblickets förhållanden helst då man 3°4 Den 14 Jalii. besinnar att Coursen nu är i fallande, icke genom konstlade åtgärder, utan ganska naturligen, genona den starka skeppningen.
Skillnaden emellan värdet af Hamburger Banco Växeln och det förmodade Silfvervärdet, föranleder icke heller fullkomligen till det föreslagna Maxitnipriset.
Första effekten kunde blifva både Coursens och Silfvervärdets uppjagande på en gång ända till detta åsätta Maximipris; deraf må hända mångas öfvertygelse, att tendensen af hela anstalten är mindre ett Status qvo, än en verkelig myntförsämring; deraf åter oro och fruktan hos dem, som genom tidshändelserna redan så mycket förlorat; deraf änteligen disponibla Capitalers utvandring utur landet.
Emot denna sista förutsättning kunde väl invändas, att de BancoSedlar för hvilka Vexlar i sådant ändamål blifvit inköpte, i alla fall qvarblefvo i Riket, fast uti andra händer; men då den Vexeltillgång hvarmed våra Utrikes Handelsbehof skola betäckas, derigenom minskades, torde i alla fall ett sådant resultat icke vara att förakta.
Dessutom, hvilket betänkligt aflägsnande ifrån verkelig rättsgrund läge icke uti detta uppjagade värde?
Och den moraliska åsigten älven åsidosatt, hvad praktisk nytta kunde väl deraf åstadkommas, då efter cursens uppsättande till 128 Skillingar silfver icke mera stöde att erhålla för samma pris, och det påräknade uppköpet deraf nödvändigt skulle afstanna?
såsom skäl för denna bestämning af 128 sk. har jag hort anföras, att deraf uppkommer jämn räkning , äfven i mynt - Den i4 Julii. myntfraktionerna.
Skälet synes mig hvarken vara af de vigtigaste elier af de mäst bindaöde ; det gäller för öfrigt lika val, i Sall priset bestämdes till teo sk ; men jag yrkar ingendera, Det första, eller 128 sk. tror jag vara obilligt , derföre att det genom sin moraleffekt på Börsen, gjorde alla redan så lidande ägare af BancoSedelCspitaler några skilling fattigare på värdet af hvarje R:dr Hamburger Banco, samt dessutom, som redan nämndt är, skulle tyckas antyda en i afseende på myntvärdets upprätthållande mindre gynsam syftning.
För det andra Maximipriset åter, eller 120 sk., vore, åtminstone i nuvarande förhållanden , föga eller intet Silfver att få.
Min tanke vore således den, att intet Maximipris för Siifveruppköp eiler Silfverinvexling åsattes, utan att Riksens Ständer uppdrogo åt Ban^ kostyrelsen, att dervid taga de åtgärder , som nied dess öfvertygelse, erfarenhet, samvete, samt ansvarighet inför sina principaler, ansågeg öfverensstämma.
Den biefve, ju mer fria händer den fick, ju mindre beroende af Speculanters möjeliga sammansättningar.
Hvarje år gifvas gyasammare tillfällen , till exempel vid utskeppningens början , lika-a sorn ofördelagtigare, vid de tidepunkter då im* Bil. till Ridd. o. Ad.
Band. 20 Den 14 Julii. porten skall betalas.
Vissa år gifyas äfven af helt och hållit missgynnande egenskap, andra tvertom: hvarföre icke då medgifva BancoStyrelsen rättighet, att på ett följande år, om så nödigt vore öfverflytta en del af de uppköp, sorn det föregående varit tillämnade?
Vissa föreskrifter uti en Specialinslruction kunde för öfrigt tjena till säkerhet emot ej troliga, men möjliga öfverdrifter i tillämpningen.
Jag hyser det hopp, att uti mitt Förslag att Icke åsätta något maximipris för uppköp och invexling af Silfver, intet intresse vore förnärmadt, ingens farhåga väckt, ingen vådelig inverkan på framtiden åsyftad.
Dessa omstäng digheter äro af stor vigt.
Min mening är åtminstone den , att aldrig någon hufvudsakelig anstalt i Financeväsendet kan med hopp om varaktigt bestånd vidtagas, så framt den icke ar byggd på strang rättvisa och ögonskenlig oväldighet.
Af dessa, om något måste väljas , instämde jag helst i det andra, det nemligen, att grunden för Speciemynts utvexling må till framtiden uppJit jutås.
Bestämmandet af i58 sk. värde för Silf— verRiksdalern synes mig bär ännu mindre lärn - Den i4 Julii.
S07 peligt än i de förut omförmälfe fall.
Genom ett sådant beslut för alla tider, måste farhåga för anstalternas allmänna tendens till en viss grad af försämring, ännu mera ökas; och jag skulla tro Allmenhetens rättskänsla deraf kunna såras.
Någon nytta af en så för tidig bestämning kan jag icke heller inse} kommande Ständer skulle i allt fall handla efter förevarande omständigheter, föga bekymrande sig om äldre åsigter.
Der funnes således ingen verkelig garanti å ena sidan; der vore å den andra säker minskning i ögonblickets myntvärde.
Då jag härmed sammanställer ett annat yttrande af Utskotten , det nämligen , att den tidepunkt då Bankens tillgångar uti Metall]ft, valuta, till två tredjedelar fvara emot Sedel/locken, allmän utvexling aj reelt mynt ina äga rum, så stad-* gas än mer min öfvertygelse i denna del.
Många Riksdagar skola föregå den utsatta Epoken.
Sedelbeloppet föreslås nu till 30 millioner; SdfverFonden skulle således hinna uppgå till värdet af 203 och då jag härvid tager i betraktande de uppgifna tillgångarna, torde den önskan icke anses förmäten, att vi helt enkelt må öfverlåta omsorgen om Silfverutvexli nuvärdets bestämmande, åt våra Barnabarns lyckliga efterkommande.
Den i5 Julii f m.
Bilaga till Pleni-Protocollet för deni 5 Julii, förmiddagen.
Grefve von Platen, Balzar Bogislans:
Då jag varit af en annan mening, än det i går genom pluralitet fattade beslut äfven af det skäl utöfver hvad jag redin andragit eller skulle kunna andraga, att den Styrelse hvilken förmodeligen kommer att utföra detta beslut lämnar oss i okunnighet om sin öfvertygelse i ämnet; hvilken alltså möjeligen kan vara stridande med den plan som antages, ett för-, hållande efter mintanka helt inconstitutionelt: då ett sådant förhållande hälst i Financefrågor är högst vådeligt: och sist då jsg anser besluten för det allmänna af högst menlig och skadlig påföljd, så får jag, med upprigtigaste önskan, att denna min åsigt grundad på öfvertygelse måtte vara misstagen, dock anmäla min reservation mot det fattade beslutet.
Dtn i5 julii e, m.
5o9 Bilaga lill PleniProtocollet för den i5 Julii, eftermiddagen.
Utskotten förevar fråga om rättighet att in och utvexla silfver på sätt min reservation derom innehåller, men den rådande tanken ansåg denna åtgärd icke lämpelig, hvarföre ock densamma pag. 9 finnes afstyrkt, men då tankarne härom voro inom Utskottet mycket delade, föranledes jag, att å nyo väcka denna fråga såsom efter min tanke, det enda nu mera möjliga medel att försäkra penningeägarne för ytterligare förluster; äfvensom lemnande ett tillfälle för den gäldskyldige, att utan risque försäkra sig för förlust, i händelse han at
Jag har hort framställas emot denna inoch utvexling *:ne vigtiga inkast, som jag tor - Den 15 Jutii c. nu de få något närmare granska.
Mac har trott genom en sådan tillåtelse många nu placerade Capitaler skola blifva uppsagde för att i Banken insättas.
Det må tillåtas mig nämna, att denna fruktan icke bör skjäligen kunna äga rum, ty om denna rättighet af för många eller med för etora Capitaler pji en gång begagnas måste ovilkorligen Coursen uppstegra och hvar och en sorn under ett sådant förhållande sig deraf begagnar, derpå förlora.
Det är endast genom en försigtig och långsam insättning vid sådane förhållanden då Coursen håller sig under den utsättande inoch utvexiingens belopp, som den med fördel kan komma i fråga.
För öfrigt hvartill skola de fcttbekomne Sedlarne användas ?
Det har af Utskotten sjelfve blifvit medgifvit, att bufvudgrunden till den förevarande pénningeförlägenheten härrör af Sedelmyntets vacklande värde; men detta vacklande värde är ju ej detta Capital mera underkastadt.
Man har vidare fruktat menliga följder för vår Vexelcours och att vexelvingléri skulle kunna uppstå, om man lemnade Köpmännen tillfälle att insätta sitt ägande Silfver i Banken , att de genera erhållande BancoSedlarns ytterligare skulle sättas i tillfälle alt inköpa nya Vexlar och än ytterligare uppjaga cour» sen,- men jag vågar hemställa, biifver ej härigenom det Silfver han intager för de sålunda köpte Vexlarne så mycket dyrare och en sä - Den 15 Julii f. m'. dan transaction endast ledande till förlust.
En Silfvertillgång inom landet, sorn är disponibel, är ju rätta motvigten emot en stigande cours likasom silfverköp och insättning, är den sanna och rätta motvigten om Vexelcoursen vill decimera.
År handelsvågen till vår fördel blif; ver det en möjlighet för Köpmannen, att ifrån utrikes ort intaga Silfver, det i Banken insätta och utfå nya BancoSedlar, hvarigenom RörelseCapitalet i nyttig väg blifver ökadt, ernedan det i Banken har full valuta och representerar en verklig product lika som om vår handel blir oförmonlig skall denna åtgärd le-} da att jämna Coursen och motverka ali onaturlig fluctuation.
Skiljande mig i denna väsenteliga del ifrån Utskottens Förslag vågar jag vördsamt tillstyrka återremiss af detta Be* tänkande, Bilagor till PleniProtocolIet för den 19 Julii, förmiddagen.
Herr af Klintberg, Carl:
Af sjukdoms förfall hindrad, *tt, efter min önskan bivista Högloft.
Ridderskapets och 312 Den 19 Julid f, m. Adeina Plenum den 23 sistlidne Junii, då mitt anförande rörande de af Höglofl Bevillningsutskottet föreslagne grunder för Tullagifterneg beräknande upplästes, har jag, ehuiu samma hinder ännu fortfar, ansett mig, böra nyttja detta tillfälle, att försöka utreda och besvara några under discussionen i detta ämne väckta frågor, om hvilka jag varit i tillstånd att inhemta kännedom
Det är nemligen af en värd Ledamot uppgifvit, att Lånerättighet i ManufacturDiscontFonden är för den finare Jernmanufacturen i Eskilstuna fristad fastställd till 73J procent; att KlädesFabriksidkares Disconteringsrätt i nämnde Fond uppgår till 104 procent af värdet på de tillverkningar, som förfärdigas af Svensk Ull, och att, oagtadt de betydliga understöd, hvarmed de Svenske Fabrikeme gynnas, tillverkningarnes qvantitet under de sednare 20 åren likväl aftagit; till bevis hvarpå anföres, att vid visse Fabriker antalet af arbetare och Väfstolar blifvit sedan år 1783 till 1821 förrain8kadt, nemligen arbetarnes antal vid Klädes- och StoftsFabrikerne från 4,646 till 1,729, vid Bomulls- och LinneFabrikerne från 2,710 till S23; vid BandFabrikerne från 193 till 188 och vid SidenFakerne från 1,121 till 634 personer, samt att antalet af Väfstolar blifvit nedsatt vid Klädesoch StoftFabrikerne från 591 till 411 och vid SidenFabrikerne från 638 till 634 stycken; äfvensom att, hvad Klidestiliveikningen serskildt angår, densamma aftagit, så att den för Den 19 Julli J. m. ar 1800 med 150,729 alnar öfverstigit tillverkningens belopp år 1821.
Förlag och i betalning derföre emottager deras tillverkningar, får, då Förlagssumman det föregående året utgjort 4000 R:dr och derutöfver, upptaga lån till 40 procent deraf, samt att derjemte de af Fristadens Manufacturister eller arbetare, som sysselsätta sig med finare Jern- och Metallförädling, äga att uppbära lån till 33J procent af den summa, hvartill deras tillverkningar det nästförflutna året uppgått; men att dervid tillika är förordnadt, att desse serskUdte
Låningsfcrmåner icke kunna tillgodonjutas af en och samma person i egenskap af både Förläggare och tillverkare, samt att, den som ingått i båda dessa näringsföretag, bör vid årets början anmäla sig till den Ettdera åtföljande lånerätt, hvaraf han helst vill sig begagna.
Ben 19 Jul ii f, m. 2:0.