Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har härnad icke undfallit Utskottets upmärksamhet, huruledes det hittils förordnade satt til Fangars fortstaffande är mycket beswärande för Allmogen, som derigenom ej allenast blottställes för en wädelig ansvarighet, utan ock ofta i brädaste tiden försummas i den angelägna wärdén om åkerbruket.
Tyngden af Detta Onus är desto mer tryckande, som det endast drabbar de närmast imil allmänna landswägar gränsande hemman, sä wida fördelningen deraf pä de aflagsnare icke star at förena med en angelägen omsorg för Fangens tilbörliga bewakande, hwilken, om den fördes längt ur wägen, kunde fä lättare tilfälle
M undankomma; da nu L sednare tider, genom et sörLkadt antal brottslingar, äfwen fängförningsbesväret oftare päkommer, wikar sig häruti rätta orsaken och Gaen en
Mig anledning til den klagan, som i detta ämnet föres; men sä billigt det a ena sidan ar, at den winner et ömt afseende, sä bekymmersamt är det ä den andra, at sakna lampeliga medel til dest fullkomliga afhjelpande.
At genom sammanstotter kunna ernä detta ändamäl, bertil wisar sig föga hopp.
Utom det, at Landets Jnnewänare torde i allmänhet wara mindre willig?
at bernts inga, sa wida sangsta - vingen för de bertil anslagna Hemman medförer befrielse frän andra skyldigheter, hwilka de öfriga hemman arv pälagda, sa kunde genom et sädant understöd icke minnas någon mindstning i förenämnda besvär och följderna i anseende lil åkerbrukets försummelse blefwo således enahanda som förut.
Inskränkning i fängfljutsen och en jämnare fördelning deraf emellan de Skjutsande är, efter Utskottets tanka, , det rätta och enda sättet at kunna til wäga bringa någon hjelp och lindring deruti; huruwida nämnda inskränkning kunde ästadkommas genom någon förändring uti nu gällande författningar, enligt hwilka en under ransakning ställd Person, för begånget brott a annan ort och oftast, uppä falsk upgift derom, r syftemål, at fä tilfalle undanrymma, mäste föras fram och tilbaka frän det ena Tingsstället til et annat, derom anser Oöconomie - Utskottet stg icke tilstandigt at inga i granskning, såsom et ämne, hwilket egenteligen angar den Lag - Usikottet updragna befattning.
Men ostridigt synes, at nödiga anstalltcr til sängars försändande Medes frän de orter, der sädant sig göra later, i märkelig män skulle kunna bidraga til lindring i fängffjMsen, synnerligast som emellan Rikets större Städer och Fästningar, derisrän Mart är, fängförningen oftast päko.nmer.
Utskottet inser wäl de siera hinder för werkställigheten af detta förslag, som genom ofta bristande sjölägenhet och mindre benägenhet hos sjöfarande at ätaga sig en sädan transport, skulle möta, men blcswe Landshöfdingarne derjämte anbefallte, at hwar i sit Län med nogaste upmärkfamhet tilse, at fängförningen fördeltes pä sä mänga hemnian, sorn icke af allt för mycken aflägsenhet wore hindrade at densamma besörja, och der något Hemman wore för svagt, flera pä en och samma llation dertil anstogos, sä förmodar Utskottet, at, dä fängförningen icke helt och hällit kunde afskaffas, ätmindstone olägenheterna deraf i möjeligafte matto pä detta sätt kunna afhjelpas.
H vilket dock Riksens Höglofliga Ständers widare bepröfwande wördsammast warder underställdt.
Norrköping den 2.
Maji 1300.
Ä Ridderstapets och Adelns Ä Preste-Ständets magnar magnar Larl Ltellan förner. 2acla. Laureus.
Ä Borgare-StändetS Ä Bonde-Ständets magnar magnar O. Lindbren.
Lric käenrioson.
OI.
Dkeoäor LilljL^vsIcki.
Föredrogs ä nxo Lag-Utskottets
Betänkande af den 2Z.
Avril angående
Lagfartens förkorrtande, med mera; hwilkct samma dag mar lagdt pä Bordet.
Derefter uplästes följande af Herr Lanäs rstcölä, kekr Olok, ingifna viAsmen:
Thet as Riksens Höglofliga Ständers Lag.
Utskott författade Betänkande öfwer then af Kongl. Ma>:t lil Riksens Ständers underdåniga utlåtande Nadigst öfwer, kemnade kropoluion, om tidens förkorrtande uti then genom Lagen förut stadgade Lagfart a försald fast egendom , är med all Urskottet wärdig styrka utarbetadt och pä sa goda grunder fästadt at föga erindringar derwid kunna aga rum.
Dock hofwa under den länga, snart g 8 anga tid, jag bcklädt Domare Ämbetet i Kongl.
Götha Hof-Ratk, flera sadana frågor uti bördes och lööuings-twister förekommit, hwilka i full dager lagt dels LagenS otydlighet och okilräckelighet, dels
Domares olika begrep om dest rätta tillämpning, da bokstafwen es warit nog exprssliv» och den deraf hos rättsökande Parker upkomna willradighet och owiflhet om det rätta och sanna, alltid ledande til RäktegängarS ökande och - Z'7 fortsättande ifrån det ena til dek andra anda inkil hög. sia Domsiället; deruti ofta wid kuvar je Domstol olika Domslut utfallit.
Af desta anledningar har jag med iakttagande af den ord, ing Högloflig» Lag-Utskottet behagat uli dest Betänkande följa, trott mig icke kunna undgå at til Högloflig?
Ridderskapets och Adelns mogna och uplysta öswerwägande och granskning ökwerlemna de fa anmärkningar, som jag wid er hastigt genomläsande af Betan, kaiidet för egen del funnit kunna carswa närmare utredning, dels i anseende lil den genom samma Betänkande för en Köpare, som försummar at inom den föreskreina tiden inför Domstolen upwisa sit erhällna Köpebref och dera upbud taga, föreslagna bot, dels i afseende pa den Köpare och Säljare af Frälse - Skattejord widhäflade skyldighet, at til Jnnehafwaren af Frälseräkten göra hembud, och ändteligen angående tiden för en Börveman ar nedsätta Bördcskillingen och uttaga stämning pa Kö, paren.
Uti 4» Capitlet i. §.
Jorda - Balken har Lag, Utskottet, jämte utförande af en Köpares skyldighet at inom witz lid inför Rätten wisa sit Köpebref och jorden upbjuda lata, föreslagit at den Köpare, som siik föreskrift åsidosätter, bör, jämte olägenheten af Intecknings bewilljande i den köpta jorden för förra ägarens klara och inteckningsgilla skuldsedlar, alldeles i jämnlikhet med z.
IV/Iom. av.
H. uti Kongl. Majas förnyade Stadga angående Afträdes och Förmans samt Boskillnads och Urarfiva mål af den 28.
Junit 1798 tillika til Socknens fattiga böta sa mycket, som sivarar emot warder af det stämplade papper, hwarmed Köpebrefwet bordt beläggas.
Uti bestämmandet af denna bot mäste jag öppenhjertigt kilsta at jag icke kan upsöka eller igenfinna den i alla Samfunds Lagar antagna, nödiga och af alla ^uris Lorckullsr godkända hufwudgrund, at pa lika beskaffade förseelser och afsteg ifrän Logens efterlefnad bör ZIZ sölja lika answar och näpst; ty da försummelsen at upwisa cc Köpebref om i eller 22,000 Liiködalers Köpestilling och dora taga upbud, har enahanda instpcelst pa deus rätt, som kan anse stg til löSningsklaudcr aga laglig anledning, är swart ak finna någon gällande strmciva, hwarföre Köparens kil den mindre Egendomen misshandling bör i följd af Lag - Utskottets föreslagna mattstock, ehuru enahanda bade L anseende til följderna och werkön pa drns rätt, som det kan anga, kunna försonas med dels mindre answar och plikt.
Och af dessa skäl tror jag mig aga full anledning at, rörande denna omständighet, underkasta Höglostige Mddcrskaperö och Adelns mogna ompröfwande, fa wida någon plikt bör äga rum, om icke i stället för de i nämnda §. nyttjade ord: och bote Köparen lil Socknens fattiga sä mycket som swarar emot thet stämplade papper, hwarmed Köpcbrefwet bort beläggas; denna mening kunde införas: och erlägge Köparen lika bot af Tjugu Daler silfwermynt med Sex Riksdaler za skill, som i 2. §.
Förordningen af den 14.
Januari! 1748, angående stämpladt papper ar utsatt för den, som inom Tre mäaader ej belägger stikå Afhandlingar med det i 5. och 17. §Z. föreskresna.
För öfrigt torde nödigt aktas at, kil förwarande af en Bördemans genom Lagfartens förkorrtande mer inskränkta talan, wid försäljande af mindre Hemmans delar en allmän kund» görelse i det Härad jorden ligger, kunde af Konungens Befallningshafwande genast efter första upbudet, som Köparen bör wid answar hos honom tilkannagifwa, pa KöpareS och SaljareS bekostnad, utfärdas, deruti Hem» man, köpesumman och upbudet omförmälas samt wid större eller stera Hemmans afyttrande, jämte stik kundgörelse i Häradet, et flikt köp med lika underrättelse uppå nämnda wedcrbörandes kostnad genom
Demaréus anstallt kunde i allmänna tidningarna, pä lika saki, stm wid Lonccmrser införas.
Längre' borrt och i afiägsnare orter wistande Bördemän blefwo dä icke kemnade r skum noghet, och deras ratt och talan, dem owetande, icke borrkflumrad. Wid K. uti detta 4.
Eap. saknar jag någon motsvarig paföltd, stadgad för försummelsen af den, som köper frälsestatcejord utom börd, at hembjuda flik jord ät sräiscrätt6 ägaren.
Skyldigheter och rättigheter wid alla ashandiingar, rörande sädana ämnen, hwarom ashandlas kan, äro alltid oorrelsriva i anseende ti! dem, som äga någon slags rätt til afhandlingsämnec och foijakteligen, wid äsidosattandet af den enås i Lag päbudna stadighet, bör den andras rakt lika öppen och förivarad anseö; och pä denna enkla grund kror jag, för min del, denna af Lag-Uistottet föreslagna §. böra wid flutet af densamma tala den tilläggning: och afstadne den, päbcgynta Lagfarten intil thes behörigt bewis inför Domstolen wordet förstedt deröfwer, at det har ofwanföre föreskresna hembudet blifwit
Frälserättsägaren inom then utsatte tiden gjord t.
At en witz pä utsatt dag bestämd tid för Bördeman ak fullgöra detz skyldighet med bördestillingens ned» fattande och stämningä uktagande, matte wara stadgad, lärer finnas högst nödigt, sa wäl til et noga iakttagande af fatalier, hwilka äro kriAislimi furir, fom förekom, mande af all twetydighet och owitzhet sä för Köpare som Bördeman.
Dä Lagen i 2. Cap. i.
RättegängSBalken wal förestrifwit inom hwad tid Härads»Ting i de orter, der Tre om äret hällas, böra wara förrättade, men ej utsatt hwarken ordning eller tiden för hwarje Tings utlysande eller begynnande i de Domsagor, som innefatta flera Härader, hwilket i anseende til de i hwarje Härad til infallande
Ting instämda mäls olika mängd wore omöjeligt; utan allt sädant, da Lagen icke »agot häruti bjuder, ankommer pa
Domarens egen åtgärd och godtfinnande, såsom ock at den ena gängen begynna Tingen i dek ena, en annor gängi et annat Harad, Z20 hwarigenom ater tiden eller de sa kallade ksksllsr, hwilkas nega iakttagande för hwarje Medborgares derunder beroende säkerhet är högst angeläget, kan as Domaren ulan answar antingen förlängas eller förkornas, om den endast skall maras och beräknas efter tiden, da Häradsäng hällas och asflutas, hwilket sednare mäste bero af instämda malens myckenhet, hwarwid erfarenheten aler lemnac det ojäftcktigaste bewis, at et Harads - Ting den ena gängen kan wara flukadt inom 2 a z dagar och den andra ankomma pä 2 ä z wecker eller längre, ty och til förebyggande af sadana oredor och den willradighet, hwaruti en Bördeman wid flika tilsällen kan raka om rätta liden til dest skyldigheters upfyllande, hwilket Lagstiftaren uti 17Z4 ars Lag wisligen fokt afböja, da natt och ar blifwir utfatt för Bördeman, inom hwilket han, enligt den da för-skrefna Lagfarksliden, borde med iakttagande af dest skyldighet flt tstämnade bördesklander utföra, torde, utan afwikande frän det ändamål ' Kongl. Majtts Nådiga propoluion synes utmärka, den föreflagna §. pä det sätt, hwad bördefkillingenö nedsättande och stämnings uttagande beträffar, sa kunna ändraö: Will Bördeman til sig lösa den arfwejord, som a Landet sald är, sätte da i Räften genast eller inom natt och ar ifrån sörsta upbudec fulla köpeskillingen i dek mynt, som den Säljare, efter hwilkcn bördas will, sig betingat, och om Härads - Ting wid den tid ej hålles, nedsatte i Landt - Ränceriet, uti den ort, der jorden ligger, samma köpeskilling och anaamme dera behörigt bewis, som inför Konungens Befallningshafwande samma dag insättningen sker, bör upwisaS och dest intygande derom ä samma bewis tecknas; hwarsörucan Bördeman inom samma tid bör uttaga stämning hos Domaren pa Köparen, och samma stämning pa sätt och tid Lagen i Xk. Cap. 4. §.
Rättegångs, Balken bjuder honom tilställa, Z2r sa ak malet wid det efter natt och är först willands Ting , ma kunna företagas och prefwas
Och k de landsorter, der allenast et eller twänne Ting hällas om äret, bör med iakttagande af hwad om riden, och säm-k til bördcskillingens nedsättande same stämnings uttagande och fortstallande nu sagdl är, i jämnlikhet härmed för» faras.
Tiden til klandrets utförande bliswer enahanda med den Lag , Utskottet fvreflagit; men för Bördemaiuiens skyldigheters iakttagande mer och säkrare bestämd.
Dek ankommer pä Höglostige Rioderskapers och A dclns eget mogna urskilijande, huruwida vesta wålm-»k.; anmärkningar äro ancageliga och i slikt fall. huruwida de förtjena ar med de öfriga K4peÄivs Rikets Stantz communiosraz.
Herr l.e/onstoIpe, ^sonss läste följande: Til Lagfartens förkortande har Lag U>,skottek pro» jeLksrar, ar i den landsort, der trenne Ting hivane är hällas, skall Bördemannen inom sinret af det T nq. som tredje Upbudet meddelas, i Rätten sätta fulla köpe,killin» gen och sedan ä nästpäföljande eller fjerde Tinget urk -ga stämning a Köparen.
Wid betraktande af de skäl Lag-Utskottet anfört, och da trenne
Ting slutas inom loppet af Sex erler Akta manader, som är otilräckelig tid ar fullgöra aktt, hwad til et lagligt bördeklander hörer, lärer någon korrkare stämmo. och bördeskid icke kunna antagas än til fjerde Tinget, och blifwer köp ända laqstandet wld past ek ar fran första Upbudet, inom hwtlken lid Lagfarten ståtås med i 6sn<gusn pantsätta Egendomar, men at a tredje Tinget och innan stämning agart, nedsätta penningar, som antingen blefwo liggande fruktlösa i Rcnle»s '41 Z22 förwar eller ock genast stulls fä aksrtagas, sinner jag »ads wadeligt och utan ändamas, häldst Köparen är franwarande vch kan således sin rätt icke bewaka.
Helt annorlunda har Lag - Urstottet stadgat kör ds orter, der et och kwanne Ting ärligen hallas.
Nedsättning af penningar får derstädes ste a sidsta Tinget, dä förut blifwit stämdt, hwilket rättegångssätt bordt öfwerallt bibehällaö til förekonimande af olikhet uti Lagen.
I följe haral och med åberopande af mit särst-stdka vorum i Lag- Utskottet, underställes Högloflige Ridder» skåpet och Adeln, om icke Bördsman, som t de orter, der trenne
Ting ärligen hällas, instämt sin bördeskalan til fjerde Tinget, mä lemnäs rädervm at a samma Ting cksxonsra bördestiliingen.
Hwarmid äfwen i öfwerwägande torde komma, om icke bättre more, ar i stället för fjerde Tinget utsätta Aderton weckor efter tredje Up, buder, som blifwer en terminus lixus för lagstaudet köp; deremot ek Harads-Ting kan utsattas twa til tre mannder förr ester sednare, som förändrar laga standsciden.
Fjerde Tinget infaller ock manligen inom Ader ton weckor och Lagfarlstiden, som hittils räknats natt och ar frän tredje upbudet, förkorrtas ända trettiofyra weckor.
Mera inskränkning lärer icke kunna ske med bestånd 'af börden , som munnik burskap har i randet samt hmarken kan eller bör afskaffas.
Desiukom sker Upbud och lagfart a köp icke endast för Bördemän, uta?r äfwen för dem, som hafwa laga skäl at klandra, köp och hwilka genom tidens korrthet icke böra förlora sin rätt.
I öfrigt och til förekommande af hemliga köp, har Lag-U.'stoltet fastställt, at om Köpebref icke upmisas för Domaren inom utsatt tid, ställe Säljarens Borgenärer äga a t taga inteckning i den salda jorden och Köparen böta lika med afgisten til stämpladt papper omkring Köpebresivxt; men wanligcn döljas ej andra köp än sadana^ ZLZ hwaruti smek är eller til annans skada och förfång georda äro.
Det utsatta ansvaret och påföljden blifwer vtiiräckeligt i anseende til defia köp, som icke böra bcsiä, uran af Lagen anses egilda och kraftlösa, om någon dera talar; turri!ek jag ödnrjukast får anmärka, pä det Hög. loflige Ridderfkapct och ?ldeln ma stadga sä kraftig
Lag, som härutinnan kan nödig finnas.
Widare uplastes följande af Grefwe I-ensnkau^r, Lliarkes Lmil, ingifna skrift: Ödmjukt lVlomorial.
Det as Lag-Ulff tet föreslagna anslag pa TingsRattens dörr äsyftar bördemans fäkta uplysning örn bördfallen jords försäljning; men 1:0 Finnas
Börd cm än, som ej kunna läsa skrifmit; 2:0
Kan anslaget latt borrmfwas af den, som önskar Vördemans okunnighet; och g-.r, Gär ingen gerna och* efterser anslagen pä Rättens dörr, som ej har någon mifitt-nka at et hemman är faldt, til hwilket han är bördfallen; och dä kan han af Rättens ?rorocol!rr sä rilrackelig upiysuing.
Jag förestår derföre, såsom et sakrare medel til andamälcts winuande, at alla Lagfarter, som bewilljas, böra, genast ester Tingets stut, kundgöras frän alla Predikstolar inom Häradet, samt pä Köparens bekostnad införas trenne gängor uti allmänna Tidningar.
Norrkoping den 28.
April istco.
L. kl. I-rvsnkraupt.
Herr Lteclt, polian Hwarifrän Lag.
Utskottet hämtat skäl, at, wid bördS anställande, bördesktllingen skall, pä det stallet, der lre Ting hällas om äret nedsättas wid tredje Tinget, som will saga Sex ä Äkta manader, men ater der twä Ting hällas em äret, ZS-4 ej förr an wid tredsk Tinget, som will säga tolf mana» der ester första Upbudet, kan jag cs begripa.
Alla, som aga rätt kil bördesklander, böra j» njuta lika lang lid til des anställande, der ma hallas et, twä eller rre Ting om äret.
Anstalltcrna til börds anställande aro imer alltid sa latta, dä dek handlar om en större börde» sk-l-ing, och hwarlöre skall den Bondeman njuta'större förnwner, der kiva Ting hällas, an der tre Ting hällas? och desulvm hwarril tjenar den äexmstrion wid tredje Tingec a, bördeskillingen, dä den, som är börden under, kastad, ej har wecskap derom förr än wid fjerde Tinget? rigger icke cle^olnians-summan alldeles ofruktbar i Rar» rens gömo eller om han af Bördeman får ätertagas, niedförer det alltid et stort besvär och tunga för honom utan allt ändamål.
Jag anser derföre Herr Häradshöfdingen b-e^onstnlpe; tanka wara den rätta, at börde» skillingen ej bör chponerss förr an wid dek
Tinget da »»»stämningen är werkställd och bördes-frägan til afgörande förekommer.
Hwad ater beträffar tiden, da allt köp är Lagständet, sä tror jag det wara bast Zerermineraär, at aderton efter tredje upbudet, ar det Lagstånden fä wida ej Köparen detzformnan lagligen blifwit stämd pa börd, dä dermed förfares wid päföljande Ting, som sagdt är.
I öfrigt, hwad författning Höglostige Ridderskapet och Adeln widtager härmed, lärer den ej kunna medföra någon rLlk-oaÄiv werkön til ds nu redan och under Rättegång »varande bördeö twistcr.
Hans Lxcellerice Herr Grefwen och Landt - Marskalken ^rojeAeraäs, at företaga hwarje lVIoimsvr sarskilldt af Lag-lltfkottets Betänkande.
Grefwe koste, -^rviä blric.
Det hedrande förtroende, som blifwit »nig lemnadt, at som Ledamot biträda i rag-Utffokret, ålägger mig den pligt, at inför Herr Grefwen^och Landt-Marskalken samt Högloft. 3rid - -"'H'- Z25 derskapet och Adeln i korrthet nämna de skal pä hwilka kirrrslireten af detta Utskott stadgat sina beslut, och i följd hwaraf de aflemnande Betänkande blifwic författade.
Wid genomgåendet ak Kongl.
Masits Nådiga kropnstlioner, har Lag-Utskottet sunnkc dem alla sa grundade pa mildhet, räktwisa och omsorg för Landers wäl samt bidragande til befrämjande af Landchukhallnin. gen i allmänhet, at Lag-Utskottet icke för något ögna, blick twekat, för desi del, i underdånighet tilstnrka bifall.
Lag-Utskottet har således endast hast til föremål, ak foresta satter til wcrkställigheten af Kongl. Majus Nådiga ?rapolttioner, samt sadana Lagförättdringar som i det närmaste öfwerensstammer med hwad Kongl. Majit i Nader ?rvp>onersr.
Beträffande det nu förebafde amne angäeyde
Lage farts-tidens förkorrtande,^ sa har Lag-Utskottet mera fastat sin upmärksamhet dera at nästan twä trediedelar fastigheter säljas och lagfaras utan ac
Börd eller kiander a handel äger rum och at en förkorrtad
Lagfart a desia köp bidrager til mera säkerhet och Besittning samt snarare odling af landet, än a de köp der Börd kan komma i staga, hwilken Lag-Utskotter icke trott sig t-lständigt utwidga utan bör snarare inskränkas.
Ursäktandet af misi tid och arakal har Lag-Utskottet destomindre kunnat antaga, som Lagen tilförene stadgat Lagfarten inom Ting, och Kongl. Majtts Nådiga ?rvpolnmn innehåller enahanda ordalag.
Den fräga som af åtskilliga ivärda Ledamöter ar ypvad, at bestraffningen för et döljt köp icke fwarar mot brottet, är latt besvarad, dä man eftersinnar, at Clkarkw ZigillsrL Förordningen utsätter et afpasiadt belopp pa afgift i inan af köpens storlek.
Et köp af större wärde åstadkommer en större afgift och en mindre handel har et lika förhållande — kraporricm ar således rigtiq och bestraffningen efter min tanka sa mycket mera sckegusrs emot et begånget fei, som det icke allenast innefaccar döljande af hwad som zr6 bör hallas uppenbart, utan också mindskar Kongl.
Maf-ts och Kronans inkomst medelst försummad (Sarwe Si^ilja-w afgift.
Rörande tiden som blifwic olika uffatt för de orter som haswa trenne och de som färre Ting om äret, har LagUtskottet dels äsyftat enighet med Kongl. Majtts l?r-pr-lirion dels hast afseende dera, at i de orter der allenast et L twä Ting hällas om äret har tiden ändock kilförene warit dubbelt längre än den nu är föreslagen och förhalandet blifwcr således enahanda.
Den omständigheten aler at i de orter der tre
Ting äro om äret, insättning as Bördeskillchgen borde ske inom tredje Tingers flur, unn stäm. ningS-rättigheten wara öppen ci! fjerde Tinget, har af Lag - Utskottet blifwit bcflutad i den afsigt, at som enligt sågens tydeliga föreskrift klander i börd aldrig gäller utan med pengar, sa borde också clsjx IltuEn göras wtd den tid Lag-Utskottet hällit före ac Lagfarten knnde anses ändad och fasta meddelas pä de köp hwilka icke blifwit klandrade wid Tredje Tinget; De ater a hwilka klander inträffat stngo dä wld fjerde Tinget genom rättegång afgöras, men de andra wörö pä ec lagligt sätt Domfästa och stikta L Köparens händer.
Beträffande den af flera äskade ^romulgLtionea har Lag - Utskottet ansett at da wanliga kraxis warit at Köpcbrefwen endast uplästes wid första Tinget samt andra och tredje upbuden allenast munteligen kundgjordeö, har Bördc. männen om lagfarten icke fatt någon annan underrättelse, da nu i stället en förman mera blifwit dem til, deld, genom dek föreskrefna anslaget a Rättens dör, och ct mera utwidgadt kundgörande skulle medföra kostnad för köpare och säljare samt öfwerdrifwet öka Ämbets, männens redan nog mödosamma pligter och ansvarighet; Deflutom da et kraclama i en Oonoours kundgöreS pä Raktenö dör, och detta är nog i sa angelägna mål, fä mäste L Bördestwister som äro af mindre wigt et lika förfarande wara cilrackeligt.
Beträffande ater någon följd för försummadt hembud af Fralse-Skatte som säljes mom börd, sä har wanliga praxis hictils warit at
Lag - 327 sarttn afstadnak tis bovist blifwit ak det wore fullgjordt ecb om harwid får forblifwa, tror jag det ware dek bästa — Dosta aro stalén lil Lag Utstolleks beslut, om de ä>o tilra'keliga för at winna Eders LxesIIsaces och Ho.stostuge RwderstapetS och Adelns bifall anser jag mig dubbelt lycklig, som. y afl den aran dem framföra.
Herr I^s^onliJlpe, sonsr 8smuel.
Angående UpbudL kundgörande i Tidningarna har s Lag-U ,kottet Mycket blifwit ventileraät.
Deremot har huf-vudsakeligen blifwit inwändt, at orter gäfwoS der tre Ting om äret hällas och 50
Lil ivo Upbuv göras wid hwarje Ting: och stutte til et sa stort, antal Upbuds knndgörande nägra Tidningar icke blifwa tilräckeliga.
Sadan har orsaken warit at Lag-Utskottet fluteligen stadnat i det Besius at göra Upbuden allmänna genom kundgörelse pä Rattens dörr och någon kundgörelse pä Predikstolarna har befunnits i flera afseenden icke pastanoe.
Friherre 80/0, UriL ^obanslon.
Jag hör en wärd Ledamot föresiä kundgörelse ifrån Predikostolarna af bewilljade första upbud ä inköpt fastighet: harwid torde jag fa ben äran til uplysning meddela at samma tanka warit under öfwerläggning i Lag - UIottet och at den troligen blifwit antagen om ej det Hederwarda Bonde - Ständets Ledamöter derstädes sjelfwa tilkänna gifwit, at en sädan knndgörelfe ej kunde blifroa dem nyttig eller nödwandig; för någon annan Clafl af Jnnewanare har Lagutskottet ej ansett den behöfwäs.
Herr 8kjsrnsiä, Lsmusl.