Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Spens, att den bestämda tiden i afseende på riksdagarnas förlängning icke heller bör äga rum; om en sådan medgåfves, medförde det utan tvifvel samma verkan, som om en för lång tid utsattes från riksdagens början, nemi. långsamhet.
Om tiden är lang, så tycker man, att bar man så många månader på sig, så har man tid nog att ändå fullända görornålen.
Är åter den bestämda tiden alltför kort utsatt, så tycker man, att när det är så snart slut, lönar det icke mödan alt skynda sig, emedan arbetet ändock måste al brytas.
Man förlorar således på båda hållen.
Spens äfven derutinnan, att ordet ”samtlige” i afseende på Ständerna icke behöfves eller bör införas, hvarken på det ena eller andra stället; utan är jag af samma mening som Hr Cederschjöld i sin reservation yttrar, att det är tillräckligt säga ”Rikets Ständer.” Frih.
Jag vill visserligen medgifva Gr. Spens’s anmärkt)., och ali min egen i afseende på indelningen af tiden icke är af särdeles väsendtlighet.
Det Den 8 Juli f. m. kan vara temmeligen oskadligt, om Utskrs redaction i den delen qvarstår; det kan också vara temmeligen likgilltigt, om den så förändras som jag föreslagit; men jag tror det vara rallare att icke behöfva begära en förlängning, den Konungen icke kan vägra, helst jag icke hyser den förhoppning, alt Ständerne med våra nuvar. former, och så länge de oförändrade qvarstå, skulle inom 4 månader hinna att afsluta ärendena, och jag icke kan inse något skäl vara för handen, alt den ena Statsmakten skall kunna tvinga den andra mot denna sednares vilja i afseende på utöfningen af riksdagsman na-p lig t en I afseende på uttrycket ”bestämd tid” har Gr.
Spens troll , att det skulle föranleda till uppehåll och långsamhet vid behandlingen af frågan Stånden emellan, om vid flera tillfällen efter hvarandra det skulle discuteras om en förlängning i tid och en bestämd tid: just af delta skäl är det, sorn jag ansett, att detta uttryck ”bestämd tid’’ icke borde inflyta; ty om fråga uppstår om riksdagens förlängning, så önskar det ena Ståndet 2 månader, och det andra 3 månader, och man borttager på delta sätt flera dagar, hvilka kunde användas nyttigare på riksdagsärenden, med öfverläggningar och beslut om en bestämd tid, hvilket deremot icke inträffar, om man blott öfverenskommer om förlängning.
Alt i antagandet af en bestämd tid skulle ligga en impuls för alt drifva ärendenas gång fortare än som nu skett, tror jag icke; ty verksamheten kan ej sträcka sig utöfver en viss ginus, och jag vägar tro, att ingen med skäl kan förebrå Utsk:n under denna riksdag bristande verksamhet.
Jag tror knappast, alt man kan fordra större verksamhet, än som visat sig åtminstone inom .StatsUtsk., der ledamöterne en lång lid arbetat från kl. q på morgnarna (ill kl. 11 på aftnarna.
Långsomhcten vid målens afgörande ligger för ingen del i bristande arbetsamhet hos Sländerna och deras Utskott, utan i våra förmer; och så länge dessa icke underg-ått ändamålsenlig behandling, så måsle riksdagarna räcka längre lid än eljest dertill skulle åtgå.
Jag kan således icke frångå den mening jag i denna punkt vltrat.
Andre talare hafva redan fästat uppmärksamheten på Hr Cedersehjairi s reservation och nödvändigheten af att utbyta uttrycket alt 4 Stånd skulle besluta jemte Konungen riksdagars möjliga förlängning utöfver 6 månader, till 3 Stånd. 1 denna fråga bar jag ingenting att tillägga, men vill blott anmärka, alt det ligger en bestämd contradu tion i Utskrs tillstyrkande i början, då fråga är om riksdags upplösning före 4 månaders förlopp, att nemi. dertill skulle fordras samtliga Ståndens bifall, emot den framställningen, att endast 3 Stånds samtycke behöfdes, när fråga vore alt förlänga riksdagen till 6 månader; ty i det sednare a (seendet har man ju Irolt, nit man borde så mycket som möjligt försvåra riksdagarnas förlängning, ehuru man i båda fallen 33a Den 8 Juli f. m. velat, att Ständerne skulle få handlägga ärendena sa lång tid som erfordrades; men latituden ar större, örn det står ”Ständerne,” än ”3 Stånd,” ty man kan ju tänka sig möjligheten att det mern beror af pluraliteten inom förstärkt Utskott, när frågan afgöres, än af 3 Stånd.
Genom min i dag något hesa röst har jag blifvit missförstådd af Hr von Hartmansdorff, då iian trott mig hafva yttrat, att orden ”bestämd tid” borde borttagas.
Jag försvarade tvertom den meningen, att detta uttryck borde stå qvar.
Jag har betraktat svårigheten af riksdagars fortfarande efter ett beslut lills vidare; ty någon kunde ju stiga upp och proponera ytterligare förlängning, oell det funnes således ingen kialt som påskyndade ärendenas gång; det vore ingenting som dref på ärendena, emedan någon bestämd lid icke vore utsatt, inom hvilken de skulle vara afslutade.
Jag vill derföre icke påstå, att den tanken är riktig, att man blott bör äga rätt att prolongera, emedan en ytterligare prolongation, blott på bestämd tid likväl, kan någon gång vara nyttig.
Sprengtporten anmärkn. beträffar, så delar jag den fullkomligt i detta afseende, och det kan aldrig komma i fråga att på något sätt klandra Utsk:s verksamhels-ifver, synnerligast vid denna riksdag.
Huru mycket man arbetat vid denna riksdag är allom bekant, och det vet den bäst sorn i arbetet deltagit.
Jag har icke heller sagt, att ej sä äfven skett vid föreg:de riksdagar; men jag har sagt, att någon gång slapphet inträdt under de sista riksdags-månaderna , under de månader, då den bestämda riksdagstiden vore tillandalupen; och detta öfverlemna!' jag åt dem, sorn följt ärendena till slut, om ej detta är sannt.
I en fråga af sådan beskaffenhet sorn denna, anser jag det vara högst vigtigt, att R. o. Ad. och samtliga Stånden något hafva besinnat hvad dessa förslag kunna innebära, huru motiverade de kunna vara, huru önskansvärda, med afseende på det ändamål som Ständerne forsin del åsyfta, och de synpunkter, hvarunder de betrakta frågan; äfvensom att considerera hvad den andra Statsmakten, nemf. konungamakten kan lemna sitt samtycke till; i annat fall är det ju klart, att något beslut i denna fråga icke linn komma tili stånd.
Jag skulle för min del önska, att med frånskiljande af allt bemödande, åtminstone för denna gång, att åstadkomma en sådan alldeles ny ide'e, sorn att öfverenskommelse skulle äga rum mellan Konungen och samtliga Stånden 0111 förlängning af riksdagarna, det förevar, förslaget skulle inskränka sig derhän, att blott en förändring föreslogs af några få ord i 109 §:n Reg.F:n, hvarigenom den mest öfverklagade bristen i samma grundlag afhjelples.
Mitt vördsamma förslag är således, att i Samma 109 §, i stället för 3 månader, sättes 6 månader, Den 8 Juli f. ra. 333 och att densamma i öfrigt får stå qvar oförändrad, så att Ständerne möjligtvis skulle kunna begära en månads förlängning, hvilket jag anser vara det högsta, som kunde komma i fråga, och Konungen äga i grundlagen gifven rättighet att åtskilja Ständerna, med den påföljd i afseende på bevillningen, som grundlagen innefattar.
Jag anser det äfven problematiskt, huruvida Konungen skulle vilja gifva sitt samtycke till en sådan förändring af iog §:n, (len jag nu vägat föreslå; och det vore lyckligt, ifall Ständerne, betviflunde detta, inskränkte sig till 5 månader; men alt, på sätt Coust.Utsk. föreslagit, inkomma med ett förslag till hvilande grundlagsförändring af så stor omfattning, som detta memor. utvisar, — det anser jag alldeles ändamålslöst, och får således anhålla , att Hr Frih. o. Landtm, vid den framställning, sorn kommer att göras om den gemensamma tanke, som R. o. Ad. går att (atta, äfven behagade framlägga föl- R. o Ad. den af mig nu gjorda enkla förändring af siffran 6 i stället för 3.
Då jag i ett föreg:de plenum vid behandlingen af Const.Utskts utlåt.
JV,'o i i om tiden mellan riksdagarna, yttrade den lifliga önskan, att en begränsning i tiden för riksdagars hållande måtte af Utsk. föreslås; så följer också deraf, att jag för min del bifaller den princip Const Ulsk. i detta betänk, uttalat, nemi. att försvåra möjligheten att — om jag så får uttrycka mig — till oändlighet uttänja riksdagarna; ty tvifvelsutan önska både de, som representera, och de som representeras, riksdagarnas förkortande, och det är således endast fråga om möjligheten att åstadkomma denna förkortning.
Det förefaller mig klart, att ifrågavar. förslag står i sammanhang med det förutgående förslaget från Const.Ulsk., nemi. angtde tiden mellan riksdagarna.
Jag vill förmoda, att denna tid inskränkes till > år; om så sker, inträffar också sannolikt, alt riksdags-ai betena förminskas, åtminstone skola de bestämdt förminskas inom Gouslitutions- Stats- och Bevilln.Utsktn äfvensom motionernas antal icke heller torde blifva så stort sorn nu, hvadan jag icke tror alt någon våda skulle uppstå, om tiden för riksdagars hållande varder begränsad inom en viss bestämd lid.
Jag var icke närvar., när Frih.
Sprengtporten i dag yttrade sig första gången i denna fråga; men jag förmodar, alt
Frihtn hade samma åsigter, som då denna fråga bordlädes, och således torde jag icke behöfva derom yttra mig, enär Hr Frih:n i ett sednare yttrande synes hafva frän t rädt yrkandet om propos. derå; men då den mening mest gjort sig gällande, som står i öfverensstämmelse med Hr Cederschjölds reservation, att nemi. icke mer än 3:ne
Stånds beslut skulle erfordras, för att åstadkomma förlängning i riksdagarna på bestämd tid, så och dä ett antagande af denna Hr Cederschjölds mening betydligt skulle underlätta möjligheten 334 Den S Juli f. 111. att uttänja riksdagarna, och icke vara behöflig! med mindre man förutsatte, att ett af Stånden skulle motsätta sig de öfrigas önskan att fortfara med liksdags-arbetet, så måste jag motsätta mig denna förändring i hvad Const.Utsk. föreslagit, helst det icke är att förmoda, att eli RiksSt. skulle vara så förgätet af sin pligt att vägra instämma med de öfriga om riksdagens förlängning, om lör Riket vigtiga angelägenheter ännu återstodo alt handlägga och fordrade skyndsamma åtgärder.
Jag tillstyrker sålunda vidblifvande af förslaget.
Beträffande slutligen orden ’’bestämd tid,” instämmer jag med de talare, som yrka att detta uttryck måtte qvarstå , till förekommande deraf att riksdagen må kunna förlängas den ena gången efter den andra.
Den siste värde talaren tyckes hafva grundat sitt bifall till Utsk:s betänk, på den förutsättning, att icke något Stånd skulle motsätta sig dc öfriga Ståndens begäran om riksdagens förlängning utöfver 6 månader.
Men jag tror att det tillhör lagstiftaren att icke räkna på beskedligheten hos dem, som skola Jyda lagarna, utan fastmera alltid föreställa sig det värsta.
Det kari nemi. mycket lätt hända, och är ganska tänkbart, att en fråga kan förekomma, som strider mot ett visst Stånds intresse, och alt detta Stånd sii t ter sig emot riksdagens förlängning, just på det att denna fråga icke må blifva afgjord.
Derföre är det jag tillåtit mig afgifva den reservation, som åtföljer betänk., och har nu blott velat muntligen fästa uppmärksamheten på följderna, om betänk, i dess nuvar. beskaffenhet skulle antagas.
Jag instämmer i Hr Cederschjölds reservation; men dessutom ber jag fä fästa Ståndets uppmärksamhet på följande omständighet, alt i samma Coust.- TJtsk:s mein.
N:o i4 förekommer en ny redaction af Riksd.- Ordn:s 80 §.
I slutet af denna § och gamla redactionen förekommer följande mening: ”riksdag må äfven slutas innan 3 månader lilländagått, enär samtliga Stånden sådant begära.
” Jag har icke kunnat finna, att detta förekommer i den nya redactionen, icke heller att det blifvit infördt i 1 og §:u Reg.Fm; men man måste likväl kunna tänka sig möjligheten af den händelse, att, vid en blifvande riksdag, både Konung och Ständer ville förkorta riksdagen, och i sådant fall borde stadgandet qvarstå, likväl icke i 80 §:n Riksd.Ordn. utan inflyttas i 109 §:n Reg.Fm.
Sedan jag sista gången hade ordet, hafva 3:ne ledamöter fortfarit i den önskan att bibehålla en del af Const.Utsk:s förslag; men jag anhåller alt få erinra, att i alla constilutionella länder anses det vara den Rege vandes prerogativ att efter en viss, ofta t. o. m. obegränsad lid, åtskilja Representationen.
Denna grundsats tror jag Den 8 Juli f. m. 335 icke alt man hur i Sverige kan eller får flänga, och att för öfrigt det är klart, att hvarje försök till en sådan lagstiftning, som nu är i fråga, skulle betydligen inveckla vår Reg.- Form eller göra vår grundlag mera utsträckt lill particulariteter än den redan är; och då jag tillstått, alt jag önskat från denna grundlag skilja mycket, hvarom jag anser lag icke behöfva?, och att icke genom en framställning, sådan som Hr Cederschjöld yrkat, gifva anledn. till sådana skiljaktigheter, sorn han synes hafva trott möjliga: så kan jag icke annat än fortfara i mitt yttrade påstående, med tillägg likväl, att naturligtvis äfven 80 §:n Riksd.Ordn. malte få en lika beskaffad förändring, nemi. alt, då i sista mom. af nämnda § det heter, alt ”riksdag må slutas innan 3 månader tilländagått, enär samtliga Stånden sådant begära,’’ — må utsättas, i stället för 3 månader, 6 månader, för fullständighetens skull.
Hr Lagerhjelm har gjort den anmärkt), mot detta betänk, att, genom borttagandet af 80 §:n Riksd.Ordn., riksdag icke skulle kunna få afslutas före den för dess hållande bestämda tid.
Jag tager mig friheten lästa Hr Lagerhjehns uppmärksamhet på böljan af den föreslagna iog§:n, der det heter: ”Ej må riksdag utan Konungens och samtliga RiksSt:ns bifall kunna upplösas” etc., således kan riksdag upplösas med Konungens och R.
St:s bifall, — och intet hinder finnes, alt, om ärendena äro afslutade, åtskilja Ständerna.
I afseende på de emot ConstUtsk:s betänk, gjorda särskilda anmärkn:r instämmer jag i den, att der orden samtliga RiksSt. eller Tre RiksSt. förekomma, i stället bör stå Rikets Ständer, hvaremot jag icke finner lämpligt att sätta 6 i stället för 4 rnånader, enär, om riksdag inom 4 månader skulle kunna slutas, det i sådant fall skulle fordras en särskild åtgärd af Ständerna att gemensamt med Konungen öfverenskomma om riksdagens upplösning.
Skulle tiden mellan riksdagarna förkortas, är det så mycket mera troligt, att sjelfva riksdagarna ej skulle blifva så långa, synnerligast som vi hafva exempel, att äfven under den långa mellantid, som nu förflyter mellan Ständernes sammanträden, riksdagar funnits, som räckt blott 4*5 månader.
Spens: Jag har begärt ordet, egentligen för att yttra mig öfver Gr.
Frölichs förslag, i händelse det skulle blifva R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Sedan Fr.
Frölich lagt till sitt första yttrande, att han i sådant fall önskade att orden i slutet af 80 §:n Riksd.- Ordn., sådan den nu lyder, mätte inflyttas i den föreslagna ioq§:n Reg
F:n ; så finner jag hans förslag fullständigare än förut.
— Med bibehållande af Const.Utsk:s förslag till 80 §:n Riksd.Ordn., finner jag icke, huru det skulle gå an att blott ändra 3 lill 4 och 6, och behålla allt det öfriga; 33G Den 8 Juli f. m. men ifall Gr.
Frölichs förslag antages som R. o. Ad:s gemensamma tanke, skulle jag anhålla, att efter orden i 109 §:n, der det står: ”skall Konungen kunna Ständerna åtskilja,” (nemi. efter det 4 månader tilländagått) må tilläggas: ”skall ”Konungen kunna Ständerna åtskilja, sedan lian minst 14 "'dagar förut derom underrättatDet är nemi. just den omständigheten, att ett så vidlyftigt machineri som vår fyrdelade representation fortfar dag för dag ulan att ana när det skall åtskiljas, som så menligt inverkar på ärendena; ty åtskillige personer deribland arbeta icke med den ifver, sorn vederborde, när de icke veta den ena dagen , om de skola fortfara den andra.
— Om derföre det skall fortfara på sätt som hittills, alt
Standerne ej skola hafva någon röst i fråga om deras åtskiljande, anhåller jag att det måtte stadgas, det de böra derom erhålla underrättelse 14 dagar förut.
Hr Cederschjöld har erinrat om ett förhållande, som alltid är ledsamt att göra sig föreställning om, nemi. olika Ståndsintressen.
Han har sagt, att en fråga kunde komma å bane, mot hvilken ett eller annat Stånds intresse kunde vara i strid, och att, till förekommande af den frågans afgörande för den gängen, ett Stånd kunde emotsätla sig de öfrigas önskan om riksdagens fortfarande.
Om ett så ledsamt förhållande skulle inträffa, hemställer jag, om det ej då vöre bätlre att för den gången åtskiljas, än att Fortsätta sammanvaron under en ovänlig sinnesstämning. — Gr.
Frölich har med sin framställning åsyftat bibehållandet af det K. praerogativet att kunna åtskilja Ständerna, men Grefven har likväl framställt, att 6 månader vöre den minsta tid, som
Representationen borde äga att vara tillsammans; jag hemställer, om ej detta vore bestämdt ett sätt att uttänja riksdagarna ännu längre än hittills.
Det må synas förmätet af mig att uppträda mot en åsigt, som blifvit gillad af så många erfarna riksdagsmän ; men jag ber att till mitt försvar få åberopa Const.Utsk:s egen auctoritet, och den mening som yttrades, då betänk.
N:o 11 återremitterades, äfvensom att i Const.Utsk:s betänk.
N:o 5 föreslogs att riksdag icke under något villkor skulle få räcka öfver 8 månader, förutsatt att riksdag ej skulle inträffa oftare än hvart 5:te år.
Jag hemställer, om jag ej, med dessa auctoritetei* till stöd, har skäl för mig.
Den ordställning, som gagnat i förslaget till toq §:n Reg.Fm, i stället för slutet af 80 §:n Riksd.Ordn., är väl icke alldeles adeqvat; men jag erkänner, att den är hattie än den förra , och har således ingenting deremot , — dock ber jag att få fästa uppmärksamheten på, om ej äfven der borde slå 3 Stånd i stället för samtliga, af samma skäl som Hr Cederschjölds reservation innehåller.
Den 8 Juli f. ni. 33; Gr. Frölich:
Jag uppslår endast för alt förklara, att jag, sedan Gr.
Spens synes hafva biträdt mitt förslag till R. o. Ad:s gemensamma tanke, med ett tillägg sa beskalfadt som han detsamma lill prot. diclerat, är villig alt äfven antaga samma tillagg, och alt det således må ihopfogas med niia förut gjorda framställning.
Då jag yttrade mig förra gången, glömde jag att instämma med Hr Lefre'n i en anmärkn.
, som han gjort.
Han önskade nemi. alt Iram för ordet ”bevillning"’ skulle införas orden, ”den förra statsregleringen och bevillningen.”
Jag är af hans mening, derföre att det skulle möjligen kunna hända, att statsreglerln vore bestämd, innan ännu bevillningen blifvit fastställd.
Om då statsreglerin vore höjd, men bevillningen förbiifvit densamma som förut, så passade icke den förra till den sednare, — och man hade stadgat något, som vore overkställbar!.
Det lärer sålunda vara nödigt, på sätt Hr Lefre'n ådagalagt, att båda delarna fortfara likasom tillförene.
Utom denna, äro mina anmärkn:r mot Const.Utsk:s nu föredragna betänk, endast, alt i stället för ”samtliga RiksStånden,” skulle på båda ställena heta ”Rikets Ständer,” och alt orden 'på bestämd tid” skulle utgå efter orden ''förut hafva "öfverenskommit om ytterligare förlängning.”
Det tiar förut blifvit anmärkt, att om en bestämd lid skulle utsättas, så komme Ständerne möjligtvis att tvista om längden deraf.
Jag har också gjort anmärka, mot denna bestämning; ty om det slår hval ken bestämd eller obestämd tid, utan blott förlängning; så är det ju Ständerna öppet lemnadt alt begära bestämd lid eller underlåta det.
Jag kan således icke inse, alt man genom förenämnda uteslutning på något sätt skadar, utan tvertom leder lill det mål , dit man önskar sig.
Om §:n blir uppställd derefter, så tror jag att man lätt skulle kunna sammanjemka de gjorda anmärkntoa.
Jag anhåller således, alt Hr Frih. o. Landtm., när det så vida kommet är, täcktes inhemta Ståndets tanke, huruvida det anser dessa anmärkn:r förtjena antagas som Ståndets gemensamma tanke.
Jag kan för min del icke instämma i det tillägg
Hr von Hartmansdorff begärt; jag anser del öfverflödigt att statsreglertn skall fortfara med bevillningen, som en gifven följd deraf, att bevillningen bestämmes af den Statsbrist-summa, sorn vid statsreglertn möjligen uppstår.
Något vidare stadgande derom tror jag derföre icke vara behnfligt, men det skulle väl kunna leda till missförstånd, helst vi känna, från sednare riksdagar åtminstone, och i öfverensstämmelse med den åsigt, Konungen i sin propos. framställt, att det finnes något, som kallas en extra-statsreglering.
1 händelse ett sådant stadgande inflöt, som nu föreslås, skulle det kunna tolkas som ett hinder eller för 9 43 338 Den 8 Juli f. ni. ljud för Ständerna alt före någon bestämd tid åtaga sig detta slatsbestvr.
Jag anser således hela tillägget öfverflödigt, otydligt och möjligen ledande till hinder vid afgörande! af andra lika vigtiga frågor.
Landtm, yttrade, att, då så många förslog blifvit framställda i afseende på Const.TJtskls nu föreslagna tnemor. om ändring i 109 §:n Reg.F:n , samt 80 §:n Riksd.Ordn., Hr Landtm, ansåg sig böra först, sedan discussionen nu tycktes vara i det närmaste fulländad, låta uppläsa Const,Utsk:s förslag, hvarefter han skulle söka att för R. o. Ad. framställa sammandrag af de af åtskilliga ledamöter uppgifna andra förslag, på det sätt Hr Landtm, kunnat uppfatta dem.
Då likväl 80 §:n Riksd.Ordn. i Const.Utsk:s förslag vore en hänvisning till den iog:de i Reg.Ftn, förmodade Hr Landtm., det Ståndet funne, att uppläsningen först borde inskränka sig endast till innehållet af 109 §:n Reg.F:n , och att uppläsningen af förslaget angtde 80 §:n Riksd.Ordn. och de förslag , som till ändring deruti kunde, vara gjorda, först borde ske sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende på 109 §:n Reg.F:n.
Härefter upplästes Const.
Utsk:s förslag till förändring af 109 §:n Reg.Fm.
För att förkorta redactionen, vill jag instämma i den delen af Frih.
Sprengtporten förslag, som innefattar, alt det skall fordras R.
S t: s beslut, istället för 4 eller 3 Stånds, o. s. v.; ty hittills bar det visserligen fordrats alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut för att kunna få afstilla en riksdag före den dertill lagliga liden vore tilländagången; men jag finner ingen betänklighet vid att inskränka det till 3 Stånds beslut.
Då fråga äter är om riksdags förlängning utöfver den egentliga tiden, har jag sjelf yrkat, att dertill endast skulle fordras 3 Stånds beslut, och icke samtliga Ståndens.
Jag finner således ingen betänklighet vid att på båda ställena sätta Rikets Ständer i stället för på det ena samtliga RiksStånden och på det andra åtminstone 3 Stånd.
Min uppmärksamhet har blifvit fästad derå, alt, etil. min framställning, det skulle synas vara Ståndets mening, att en förlängning af en månad kan förändra den utsträckning i tid, som innefattas i Const.Utsk:s förslag.
1 följd af denna anmärkn. anser jag mig böra förändra mitt af Gr.
Spens understödda förslag derhän, att siffran 5 i stället för 3 skulle i 109 §:n Reg.F:n införas, så att det aldrig kan blifva fråga om att Ständerne skulle kunna af sin egen makt och utan Konungens bifall vara tillsammans längre än 6 månader, men deremot få, på grund af8o §:n Riksd.Ordn., om göromålen dessförinnan voro afslutade , åtskiljas när de sammanstämmande sin åstundan derom tillkännagifva.
Jag D c 11 S J (i 1 i t- lil. 330 anhåller således, i händelse Gr.
Spens derom sig förenar med mig, alt Hr Frih. o. Landlm. täcktes framställa propos. lill den förändring i nuvar.
109 §:n Reg.Fin, alt siffran 3 på första raden af 109 §:n förändras till 5, samt att der det står i det nya förslaget., att Konungen kan Ständerna åtskilja, en mellanmening skulle inflyta af innehåll : ''sedan ”fJögsldensattinie minst 1 -j dagar Jbrul om sin nåd. vilja "Ständerna underrättat.’’ Gr. Spens instämde med Gr.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att de flera förslag, som i detta afseende blifvit framställda, voro, om han ratt uppfattat dem, följande:
Det först framställda och fullständigt uppgifna vore af Frih.
Sprengtporten, innehållande en ny redaction af 109 §:n Reg.F:n , sä lydande: ”'Ej må riksdag ”utan Konungens och R.
St:s bifall Lunna upplösas, förrän ”sex månader tilländagålt ifrån den dag, då Konungen låtit ”om statsverkets tillstånd och behof R.
St. eller deras Stats”Utsk. underrätta.
Efter denna tids förlopp skola R.
St. åtskiljas, såvida icke Konungen och R.
St. minst i4 dagar ”förut hafva öfverenskomma om ytterligare förlängning.
"Der så oförmodadt hända skulle, att, när riksdagen skall ”upplösas, R.
St. icke hade staten reglerat, eller någon ny ”bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, o. s. v., enl. den ”gamla §:ns lydelse.”
Ett annat förslag vore afgifvet, hvaruti lieie ledamöter instämt, att nemi. nuvar.