Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slaten, som skulle lemna denna ersättning för redskapens förändring, bar icke ens den tillfredsställelsen, att se denna sin uppoffring komma dem lill godo, för hvilka den blifvit medgifven, utan hufvudsakligast dem, hvilka kunna utan olägenhet, Den 3 Juli 45i med fäsladt afseende på den vinst de hafva, för bränvinstillverkuingen till Stateu erlägga afgifter.
Beträffande slutligen behofvet, att göra dylika concessioner för productionens uppmuntran, lärer man utan någon siare-förmåga kunna förutspä, att så långe consutnenter finnas, skola producenter icke saknas.
Jag skulle kunna anföra
Mere andra skäl för förändring af detta stadgande, men jag inskränker mig till de redan anförde under hopp, alt R. o.
Ad. afslår ifrågavartde förslag och beslämmer tiden till den l:sta Januari 1849, då författningen bör träda i verksamhet, hvilket jag vördsamt får föreslå.
Alströmer, Jonas: Då R. o. Ad. ur 12 § borttagit ett stadgande till förekommande af mäskvärmares missbruk, anhåller jag att i sådant afseende få föreslå ett annat stadgande i . . . . Hr Gr. o. Landtm, afbröt della yttrande med erinran att nu endast 66 § vore föremål för öfverläggningen.
Jag anhåller att få biträda Hr Apollofs framställda mening, att nerol, författningen bör träda i verksamhet från och med 1849 års början, så mycket heldre som R. o. Ad. borttagit åtskilliga tillägg, som skulle hafva föranledt förändring af redskapen, hvilka tillägg blifva obehöfliga, om författningen blifver anlagen, sådan R. o. Ad. bifallit densamma.
Jag får derföre föreslå följande redaction: ”Hvad i denna författning förordnals skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1849 ifrån hvilken tid hittills gällande föreskrifter i ämnet komma att lill kraft och verkan upphöra”.
Hr Gr. o. Landtm, framställde att i afseende på 66 § blifvit yrkadt af Hr Apollof, att årtalet 1850 måtte utbytas emot 1849 och af Frih.
Raab, att denna §:s sednare mom. måtte erhålla följande lydelse: ”Hvad i denna författning förordnals, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1849, ifrån hvilken tid hittills gällande föreskrifter i ämnet komma att till kraft och verkan upphöra”; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o.
Ad. behagade antaga detta af Frih.
Raab framställda redactionsförslag.
Härefter förekom det vid Utskms utlåt, fogade formulär till mätnings- och stämplingsbevis å bränvinsbränningsredskapen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att en liten förändring i detta formulär syntes vara erforderlig i följd af R. o. Ad:s fattade beslut, att äfven hattrör skola stämplas, hvadan sista raden, innehållande ”På panna, hatt, mäskvärmare och rektifikationsapparat åsatt min namnstämpel” torde böra erhålla följande lydelse: ”På panna, hatt, hattrör, mäskvärmare och rectilikationsapparat åsatt min namnstämpel”; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om 29* 45?
Den 3 Juli. 14. o.
Ad. behagade godkänna ifrågavar:de formulär med della tillägg.
I förra plenum borttog R. o. Ad. ett stadgande ur 12 §:n sora skulle hindra missbruk af mäskvärmare, och får jag derföre anhålla, att, på lämpligt ställe, måtte införas ett så lydande stadgande: ”Då mäskvärmare begagnas, må änga hvarken frän bränvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken utan blott derigenom ledas medelst rör”.
Raab: Såvida Hr Gr. o. Landtm, icke finnér något hinder möta för införandet i författningen af det ifrågavar:de tillägget, hvilket jag icke eller kan finna, får jag tillstyrka detsammas antagande.
Det skulle utgöra ett surrogat för det af R. o. Ad. förut afslagna stadgande, alt, hvad redskapen beträffade, ånga icke fick inledas i mäskrummet.
Enl. hvad jag sedermera erfarit, har denna föreskrift tillkommit derföre, alt man åsyftat något dylikt som Frih.
Cederström nu har i tydliga ord föreslagit, men, vid uppställningen af detta stadgande, blef ordalydelsen sådan, att den kom att innehålla andra föreskrifter än dem man egentligen ville hafva införda.
Detta af Frih.
Alströmer framställda förslag är emedlertid nyttigt, och jag tillstyrker derföre detsammas antagande.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. väl i fråga om föredragningssåttet beslutat, alt de §§, som förbigingos ulan anmärkrt.
, skulle anses bifallne, men att i afseende pä 12 § åtskilliga anmärkmr blifvit gjorde, och Hr Landtm, fördenskull icke funne R. o. Ad:s berörde beslut utgöra hinder för antagande af ett sådant morn., som Frih.
Alströmer nu föreslagit, hvadan Hr Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. bifölle alt såsom Frihm föreslagit uti 12 § infördes ett nytt mom. af följande lydelse: ”Dä mäskvärmare begagnas, må ånga hvarken från bränvinspannan, eller pä hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, ulan blott derigenom ledas medelst rör”.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s d. 29 sisth Juni på bordet lagde ut!ät:n N:o 63, öfver väckt motion om beredande af tillgångar å Banken för det till rustningskostnader beviljade serskildta kreditiv; och N:o 64, i anledn. af väckt motion om förändrad prägel å silfvermyntet m. m.
Föredrogs BankoUtsk:s d. 29 sisth Juni på bordet lagda ullåtm N:o 65, öfver väckt motion om en lämplig vedergällning åt gra - Den 3 Juli. 453 vören J. E. Akerberg för afletnnadt prof på ett förbälträdt sedelmynt m. m.
Mig synes, som skulle R.
St., med uppoffring af 3,179 r:dr 8 sk., hafva fått ^tillräckligen umgälla de misstag, hvilka, i afseende pä gravören Åkerbergs konstfärdighet, blifvit begångna dels af Bankofullmäktige och dels af R.
St. sjelfve.
Att nu ytterligare öka denna uppoffring med de föreslagne 1000 r:dr, förekommer åtminstone mig vara öfverdrifvet.
U(sk:s förslag visar äfven, alt inom Utsi;, uppstått tvifvel i detta hänseende.
Uti sin tillstyrkan säger Utsi:, alt dessa medel skola företrädesvis komma Akerberg personligen och icke lians borgenärer lill godo.
Med hvad rätt BankoUisk. kunnat föreslå R St., alt göra undantag från allmänna lagen, som stadgar, alt hvad gäldenär älfver eller förvärfva!' skall tillfalla borgenärerne, är mig obekant.
Fordom var det vanligt, att personer utfärdade s. k. favorabla resolutioner och, på det att anspråk å dylika fördelar, hvilka genom desse resolutioner meddelades, icke skulle sedermera kunna göras, tillädes följande ord: ”dock utan prejudikat för framliden”.
Detta exempel har Utsi;, följt och förklarat, att det skulle vara utan prejudikat för framliden.
Denna Utsk:s försigtighet åsyftar likväl icke andra personer, hvilka i enträgenhet kunna lätla med Akerberg, ulan Utsk. har, af farhåga för vidare ansökningar blott från honom, ang:de penningeunderstöd, föreslagit att R.
St. måtte i sitt blifvande beslut förklara, att de icke hädanefter^ till pröfning upptaga någon fråga om ytterligare ersättning till Akerberg.
St. än göra ett sådant förbehåll,^ kan sådant likväl icke hindra kommande Ständer att lemna Akerberg än flera summor.
St. sådant icke förhindra, sä, heldre än att antaga Utsk:s ifrågavar:de förslag, borde man detsamma återremittera eller ock utesluta hvad som dock aldrig bort inflyta.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. mätte pröfva och bifalla första delen af Ulsk:s tillstyrkande eller ”att R.
St. måtte medgifva att, med efterskänkande af det för O 7 O skott 1000 r:dr b:co, gravören J. E.
Akerberg af banken redan uppburit, han måtte berättigas, att bibehålla de gravurmachiner, som för bankens räkning blifvit bos honom med qvarstad belag de”.
Hvaremot återstoden af Utsk:s tillstyrkande torde af Stån det uteslutas, eller rättare afslås.
Utan att vilja ingå i någon vidlyftigare vederläggning af hvad den siste värde talaren yttrat, måste jag likväl bekänna, att jag anser att R.
St., såväl som hvar och en annan, böra mot enskilde utöfva rättvisa, billighet och, om det o ° är fraga om en talent, hvilken man icke kan frånkänna Akerberg, äfven någon uppmuntran.
Hvad uti förevar:de fall rättvisan angar, så är det obestridligt att 1845 års
Ständer utlofvade ett pris af 8,000 r:dr åt den, sora inlemnade det bästa prof på sedelmynt eller apparat för tillverkning af sedelmynt.
Enl. hvad ypplystobiifvit, hade de sakkunnige män, som varit hörde öfver de af Akerberg inom bestämd lid inlemnade prof, vttrat, att des - 454 Den 3 Juli. sa prof otvifvelaktig! voro do bästa och såsom jurist anser jag det vara ganska tvistigt, huruvida Akerberg, om han i laglig väg gjort sina anspråk gällande, kunnat vinna sitt påstående.
Då nu emedlertid priset blifvit honom förvägradt, och han det oaktadt icke i laglig väg sökt, att detsamma utfå, utan honom, såsom en ringa ersättning, beviljats 1,000 r:dr, synes del mig, att R.
St. skäligen kunna medgifva den obetydliga, af Utsk. föreslagna ersättning i st. f. den vida större utlofvade belöningen.
Detta om rättvisan och billigheten.
Jag vili, ^afseende pä talentens uppmuntran, tillägga, del jag tror, att Akerberg, derigenom, att han fästat uppmärksamheten på de ringa svårigheter, hvilka möta efterapandet. af värt sedelmynt, gjort Staten en väsendtlig nytta, likasom jag funnit de af honom förfärdigade prof på sedlar vara ett vackert och förtjenst full t arbete.
Jag anser således, all R.
St. kunna och böra, äfven ur denna synpunkt betraktadt, lemna denna ringa belöning för hans möda och uppoffringar.
St. vid denna gåfva vilja utfästa det vilkor, alt densamma må honom enskildt tillkomma, anser jag sådant icke vara i något afseende olagligt, enär det enl. min åsigt, icke kan förvägras någon, alt vid en gåfva fästa ett dylikt vilkor.
Jag finnér således intet hinder för R. St., att Jemna den ifrågavande gåfvan, hvilken är ganska ringa och af Akerberg väl förtjenad, hvarföre jag utan afseende derå, att gåfvan kan i framtiden åberopas såsom ett prejudikat, tillstyrker bifall till Ulskts förslag i dess helhet.
Häruti instämde Frih. Alströmer, Jonas.
Om gravören Åkerberg varit lika skicklig, all förfärdiga sedelprof, som att förskaffa sig förespråkare, så hade han otvifvelaktig! vunnit den^ utlofvade belöningen.
Den siste värde talaren har sagt, att Åkerberg fullgjort hvad honom blifvit förelagdt, och att hans prof pä sedelpapper varit del bästa.
Härmed förhåller sig likväl så, att emedan den, ti vilken ulan tvifvel äger största kunskap och skicklighet, samt hittills framlagt det bästa förslag till sedelpapper, hade för R.
Stoch BankoUtsk. blifvit framställd, såsom den der hindrat Åkerbergs stora talent, att kunna göra sig gällande: sä underlät den förre att aflemna något läflingsprof.
Om det utsatta priset läflade, utom Åkerberg, blott en f. d. guldsmed, hvars prof var af den beskaffenhet, att det uppväckte åtlöje hos en hvar, som såg detsamma.
Dä nu företrädet emellan desse läflande skulle bestämmas, var det naturligt, att Åkerberg skulle erhålla vitsord, att hafva frambragt del bästa profvet.
Åfsigten med det af R.
St. vid 1845 års riksdag bestämda pris kunde naturligtvis icke hafva varit, att bland flera odugliga förslag, belöna det minst odugliga, utan meningen var väl utom allt tvifvel den, att tillerkänna belöningen åt del förs!agoeller prof, som var bäst bland de antagliga.
Till dessa kunde Åkerberg ingalunda hänföras, ehuru derpå med stor skicklighet voro i ornamenterne anbragte kommissariernes och fullmägtiges namn, likväl med så fina stilar, ali de endast kunde läsas med tillhjelp af förstoringsglas.
Om detta Aker - Den 3 Juli. 455 bergs prof blifvit godkändi, oell Riksmyiitet derefter stämplats, så hade allmänheten dermed sannolikt varit ganska illa belåten; ty de flesta begagna icke förstoringsglas och än mindre föra de det med sig.
Granskning af dylika sedlars riglighet skulle föijagteligen hafva för de fleste, blifvit omöjlig.
Under sådana förhållanden, kunde fullmäktige icke tillerkänna^
Akerberg oftanämnde pris.
BankoTJlsk. har icke eller ansett Akerberg vara deraf förtjent, emedan Utsk. i motsatt fall icke kunnat undgå, alt tillstyrka
Imns belöning med de utsatta 8000 r:dr.
Men, säger Gr. Sparre, Akerberg bör hafva någon ersättning, för det han icke instämt bankostyrelsen, hvartill han, enl.
Gr:ns åsigt, kunnat hämta anledn. af de ordalag, R.
St. rörande honom vid sistförtlutne riksdag begagnat.
Derföre har Grin tillstyrkt, alt ytterligare 1000 r:dr måtte lemnäs
Akerberg utöfver 3,179 r:dr, han af banken redan uppburit.
Dermed skulle inteKnnnat vinnas, än att man visade en oförtjent frikostighet emot Akerberg, och att kommande Ständer skulle betagas all pröfningsrätt af ansökningar frän honom om ytterligare ersättningar.
Deremot lemnäs Akerberg utväg öppen, alt om dessa ersättningsanspråk vid vederbörlig doraslol, anställa rättegång mot bankostyrelse!], helst jag icke finner Utsk. hafva deremot gjort något förbehåll.
1 England dedman håller sig lill ordalagen, skulle denna utväg icke vara af Akerberg betagen, och jag befarar, att så äfven är förhållandet inom vårt fädernesland.
Det kunde då inträffa, att, fastän R.
St. förkjaral sig icke vilja lill pröfning upplaga flera ansökningar, från Akerberg, skulle dock vederböride domstol icke kunna underlåta att upptaga Åkerbergs stämning.
Såvida domslolarne hysa enahanda åsigter med Gr.
Sparre, kunde R.
St. sålunda komma att betala ytterligare 8000 r:dr, och Akerberg, på detta sätt, undfå 12,000 r:dr.
Skulle Ståndet, såsom Gr.
Sparre yrkat, bifalla Ulsk.-s förslag om de 1000 r:dr, anser jag en återremiss nödig, på det att Utsk. må komma i tillfälle att affordra Akerberg en afsägelse från alla vidare anspråk.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med den öfvertygelse, Gr.
Sparre yttrat, har jag äfven inom Utsk. framställt den åsigt, att Akerberg icke kunde förhindras, att göra sin rätt gällande, hvilket jemväl så ansågs af en del ledamöter inom Utsk.
Men som pluralileten antog det beslut, hvari Utsk. stannat, blef denna åsigt ej synlig.
Jag tror, att betänk, bör återremitteras, på det man må komma i tillfälle, att, i. händelse Akerberg erhåller de af Utsk. föreslagna 1000 r:dr, affordra honom en afsägelse, deri han afstår från vidare ersättningsanspråk.
Jemte del jag i allo instämmer i Hr von Hartmansdorffs yttrande, och således i begäran om en återremiss uti ifrågavar:de ämne, anhåller jag, att R. o.
Ad. ville fästa BancoUtsk:s uppmärksamhet på R.
Sits revisorers yttrande härutinnan. o Händelsen är den, att hos revisorerne förevisades Hr Aker - 256 Den 3 Juli. bergs sedelprofver, likasom de af Hr Broling författade, och revisorerne funno, att om Hr Brolings förslag blifvit inlemnadt, sam O ° ° 7 tidigt med Hr Åkerbergs, så bade den sednares profver blifvit underkände.
Men det var en delikatesse af Hr Broling, såsom bankoverkets tjensteman att icke vilja tälla om belöningen med personer utom verket, och derföre uteblefvo Hr Brolings profver.
Jag vill icke åtaga mig, att vara någon förespråkare för Akerberg.
Jag blott önskar och har, såsom skäl för mitt tillstyrkande, att B.
St. emot enskilde böra iakttaga rättvisa och lemna en talang någon uppmuntran, uppgifvit de förhållanden, som, enl. min åsigt, tala för ett bifall lill Utsk:s förslag.
Det fägnar mig, alt mina motståndare medgifvit, all, till följd af ordalagen i R.
St:s beslut, Akerberg verkligen kunnat hafva skäl, att göra anspråk på hela beloppet 8,000 r:dr.
Vid sådant förhållande synes det ju, det äfven jag haft skäl för mitt yttrande, att det vore billigt, att lemna Akerberg de nu föreslagna 1000 ndr, hvaremot jag icke vill beslnda riktigheten af Hr von Hartrnansdorffs yrkande, alt man af Akerberg borde betinga sig en afsägelse å vidare anspråk, hvilken af honom bör atlemnas före emottagandet af den gratification, hvarom nu fråga är, och skall jag således icke motsätta mig en återremiss, serdeles som det förekommer mig, som Hr von Hartmansdorff, enl. hvad han sednast yttrat, icke skulle under detta vilkor, vilja motsätta sig det af Utsk. tillstyrkta anslaget.
Jag hoppas visserligen, att uti en framtid hvarken bankostyrelsen eller Utsk. eller R.
St. kunna komma in på en så vådlig behandling af ett ämne som den, hvilken uti förevar:de fall egt rum.
Det är lyckligt, ali R.
St. denna gäng komma ifrån saken med uppoffringnaf 3 ä 4000 r:dr, men att uppmuntra ett sådant försök som Åkerbergs ännu en gång, hvarigenom enskildte, möjligen uti en ännu högre grad af dristighet, skola framkomma med anspråk på understöd, skall för banken hafva så vådliga resnltater, att jag nu anser mig förhindrad att bifalla Utsk:s förslag eller ingå i någon underhandling med Akerberg, helst jag anser sådant vara en uppmuntran i framtiden för andra personer såsom en Darell eller Hedborg, att komma fram med försök till Banken, att å dess eget papper förvärfva konstfärdighet uti sedlars förfärdigande.
Jag tillstyrker bifall å den del af betänk.
Hr von Hartmansdorff uppläst, hvaremot jag anhåller om afslag å de ifrågasatte 1000 r:dr, och anser följaktligen all återremiss öfverflödig och betänklig.
Hr von Hartina nsdorff:
Hr Rosenblads erinran mot all underhandling med Akerberg, anser jag så grundad, att jag återgår till mitt första förslag, alt R. o.
Ad. må^afslå Utsk:s betänk.
Skulle Utsk. ingå i några afhandlingar med Akerberg eller affordra honom en frånsägelse af anspråk på vidare ersättning, skulle han derigenom stärkas i sin förmenta tro, att han ägde laglig rätt, och då stannade det troligen icke vid en mindre summa, Den 3 Juli. 437 utan banken (inge sannolikt betala ytterligare 3 eller 4000 r:dr.
Genom en sådan underhandling med Akerberg, hade Utsk. ju tillkäDnagifvit, att det ansåge honom ega rättsanspråk.
Vid mitt förra yttrande hade jag förgätit, att Akerberg är försatt i konkurstillstånd, och då det således icke gagnar till något, alt med honom ingå i en underhandling sådan, sora den ifrågavarande, anhåller jag om bifall å förslaget.
Akerberg skulle hafva någon juridisk rätt i förevar:de fall, har naturligtvis denna rätt öfvergått till hans kreditorer, såvida han nemi., hvad jag likväl icke känner, är under konkurs i hvilket fall han icke äger alt afhända sig sin rätt.
Om Akerberg äger denna juridiska rätt, så må hans konkursmassa slämma R.
St:s bank, men deremot anser jag, att man icke bör inlåta sig i några underhandlingar med honom emedan sådant endast skulle föranleda till ett ytterligare bortskänkande af 1000 r:dr eller måhända ännu mera.
Under den tid jag var fullmäktig i banken, och frågan hos fullmäktige förevar, hyste jag icke den ringaste farhåga för utgången af en utaf Akerberg emot banken anställd rättegång om oftanämnde medel.
Jag upprepar hvad jag redan yttrat, att om Akerberg äger något rättsanspråk, bör sådant i laga ordning utredas och banken, likasom hvar och en annan, vara förpligtad att betala hvad han är skyldig.
Sedan nu upplyst blifvit, att Hr Akerberg är försatt i konkurstillstånd, och således den välvilja som R.
St. för honom personligen, kunde hafva, ej kommer honom tillgodo, utan dess kreditorer, hvilka icke böra underlåta, om de tro sig hafva rätt, alt emot banken i laga ordning anhängiggöra deras anspråk, så, jemte hvad bankostyrelsens ledamöter nu yttrat, anser jag mig böra frånträda mitt förra påstående om ålerremiss, och i stället yrka afslag å betänk.
Då nu öfverkiggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på BankoUtsk:s förevande utlåt, blifvit yrkadtdels bifall, dels afslag, och dels att R. o. Ad. mätte fatta det beslut att, omed efterskänkande af det förskott 1000 r:dr, h:co gravören J. E. Akerberg af banken redan uppburit, han må berättigas, att behålla de gravyrmachiner, som för bankens räkning blifvit hos honom med qvarstad belagde; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle BankoUtsk:s utlåt.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter Hr Landtm, hemställde, om R. o.
Ad. ansåge sig böra besluta att,omed efterskänkande af det förskott 1000 r:dr b:co, gravören J. E. Akerberg af banken redan uppburit, han må berättigas att behålla de gravyr-machiner, som för bankens räkning blifvit hos honom med qvarstad belagde. 458 Den 3 Juli.
Härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå H r Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröslat nej.
Föredrogs och bifölls BankoUlskis d. 29 sisth Juni på bordet lagda utlåt.
N:o 06, i anledn. af K.
M:s nåd. piopos., angide tillåtelse för banken och riksg:skont., alt, i utbyte mot nu innehafvande obligationer af arméens aecordsamorteriugsfond, mottaga nya sådant', ställde på förlängd iulösningslid.
Vid föredragning af Const.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda mern.
N:o 20, med utlåt, i anledn. af Talmannens i BondeSt. vägran af propos. på återremiss af Coust.Utskis mein.
Nio 12, angide K. M:s nåd. förslag till ny Riksd.Ordn. in. m., blef della mern. ånyo bordlagt pä begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar.
Vidare föredrogs, men lades, på samina ledamöters begäran, ånyo på bordel SlatsUiskis d. 1 dennes bordlaga meni.
Nio 215, angide de i Reg.Fins 63 § föreskrifue kredilivsutnmor.
Föredrogs SlatsUiskis d. 1 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 216, i anledn. af vackt fråga om restitution af erlagde bräuviusbevillnings-medel.
Sparre, Erikl Enl. hvad mig blifvit meddeladt, lärer ett misstag hafva intlutit uti detta betänk.
Frågan utgör nemi. icke numera föremål för embetsmyndighets pröfning och afrlömande utan den är redan aldömd af K. kammarrätten.
Den angår restitution af erlagda bevillnis-medel för brånvinsbränning. R. o. Ad. torde erinra sig, hurusom, under missvexiårel 1842, K.
Al., i st. f. att förbjuda bränviusbränningen, i nåder stadgade att de, som anmält sig till brånvinsbränning under hela den tillåtna tiden, men upphörde med densamma några månader före denna tids utgång, skulle återfå de afgifter, de redan erlagt, beräknade likväl efter den tid de bränviusbränningen icke utöfvat, såvida anmälan i behörig ordning gjordes, att de icke ville för denne tid fortsätta bränvinsbränningen.
Dylika ansökningar gjordes af åtskilliga innevånare inom Jönköpings län, hos K. befide sorn beslutade, att restitution skulle dem beviljas, men kammarrätten, ehuru jag icke känner skälen derföre, ogillade ansökningarna, och, då kammarrättens beslut härom, genom uppläsning från predikstolarne i kyrkorna, kungjordes menigheterne, hade hemraansägarne inom Wernamo, Waxtorp och Tånnö härader uraktlåtit, att öfver berörde utslag anföra besvär.
Då nu emedlertid desse jordägare måst erlägga en skatt, hvarifrån de bordt befrias och R.
St. otvifvelaktigt icke anse billigt, att
Slaten gör en vinst på den en - D e n 3 Juli. 459 skildes bekostnad, förmodar jag att StalsUtsk., när verkliga förhållandet blifver upplyst, hvilket nu icke skett, skall tillstyrka restitution af ifrågavar:de medel.
Jag anhåller derföre, att betänk, måtte återremitteras, på det att riksdagsmannen inom orten, som anmält förhållandet, måtte på sätt han önskat försättas i tillfälle, att till StalsUtsk. ingifva de handlingar, hvarpå motionären grundat sin begäran.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s utlåt.
N:o 216 gjorde anmärkmr, föranleda till ålerreraiss.
Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s d. 1 dennes på bordet lagde meni. och utlåt.:
N:o 217, ang:de ifrågaställd ombyggnad af den ena och tillbyggnad af den andra flygeln af R.
St:s hus; och N:o 218, i anledn. af väckt motion om förbud för riksgrskont:s tjenstemän, att innehafva syssla vid annat embetsverk.
Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g. och Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar m. 11. ledamöter ånyo på bordet nedaunämnde d. 1 dennes bordlagde belänkm, nemi. från Lag-Utskottet:
N:o 57, i anledn. af framstäldte förslag för lillvägabringande af förbättring i författningarne ronde inteckning; Lag- samt Allm.
Resvärs- och Ekonomi-Utskotten:
N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser rör:de stängselskyldigheten; N:o 20, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; iN:o 21, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten ali kalla huspredikanter m. m.; Allmänna Resvärs- och Ekon om i-Utskottet:
N:o 97, i anledn. af gjorde anmärkmr vid handels-samt fabriks- och handlverks-ordningarne af d. 22 December 1846.
Föredrogs och bifölls Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 98, i anledn. af väckt motion om burskaps egande handtverksmästares befriande från skyldigheten att vid besigtningar och kostnadsförslags uppgörande för K. M. och Kronans räkning biträda. 460 Don 3 Juli.