Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Må aflöningen blifva större under deras tjenstgöring, om rättvisan så påkallar; men den torftiga bergningen bör vara lika för dem alla, sedan de uphört att tjena.
Såsom ett stöd för denna min åsigt, ber jag att få anföra hvad det StatsEådsprot., som åtföljde K. M:s Propos. i detta ämne, innehåller.
Depart:sChefen yttrar nemi.: »De nuv:de pensionerna, redan förut otillräckliga för de ound»gängligasle lefnadsbehofven, hafva, genom de på sednare tiden in»träffade förhållanden med varuvärden, blifvit nedsatte till ännu »ytterligare grad af obetydlighet.
De motsvara ingalunda sitt än»damål att betrygga löntagarens bergning efter afskedet.»
Bör icke detta med verkliga fakta öfverensstämmande förhållande tala lika för alla, så väl den värfvade som indeldte, äfven för de redan afskedade?
Bör icke äfven någon upmärksamhet fästas på det stora Den 7 Juli e. m. litt antal afskedade soldater, hvilkas pensioner icke ens upgår till det belopp, som bestås ett fattighjon?
Det har dock hos mig väckt en särdeles upmärksamhet, att när detta ärende föredrogs inför thronen, afseende icke fastades på detta förhållande.
Vi böra likväl ihågkomma, att så väl de afskedade som de i tjenst varande Militärerne hafva ingen annan målsman, än Chefen för LandtförsvarsDepart.
Då likväl, mine Hrr, de personer, som utträdt ur Arméens leder och lemnat rum för en stor del af eder, icke gifva någon anledning att blifva åsidosatte, ej eller det manskap, för hvilket intet blifvit afgjordt, så är det ur denna synpunkt, som jag förenar mig med Hr Bildt i den begäran om återremiss, som han framställt, och jag gör det under förhoppning, att StatsTJtsk. med den rätt, som detsamma tillkommer, må föreslå någon åtgärd för afhjelpande af den nödställda belägenhet, hvaruti de redan afskedade sig befinna.
Hr von Knorring, Erik Osear:
Då redan tvenne talare utvecklat skälen för en återremiss af Da morn., har jag intet annat att tillägga, än en anhållan att få förena mig med dem.
Jag måste bekänna att det förundrar mig, att StatsUtsk. velat sätta de officerare, hvilka redan tagit afsked och till en del bevistat fälttåg, i mindre fördelaktig kategori, än dem, sorn' ännu äro i tjenst, och som hädanefter taga afsked, men icke bevistat fälttåg.
Jag kan således icke med min röst bidraga till gillandet af en sådan orättvisa emot de redan afskedade.
Då jag icke vill uptaga tiden, och ehuru jag skulle haft åtskilligt att anmärka emot Utsk:s förslag, så, enär jag till följd af tjenstgöring icke haft tillfälle att noggrannt genomgå Betänbdet, inskränker jag mig till att förklara, det jag helst önskat att 6:te mom. icke funnits. Hr Erih.
Uti den af Hr Bildt begärda återremiss instämmer jag.
Jag kan icke finna annat, än att det skulle vara den mest skriande orättvisa, om man skulle föreslå en pensionsförhöjning endast för de framdeles afskedstagande.
Flere af dem, som redan tagit afsked, hafva bevistat fälttåg, och hvarföre skola de bibehållas vid den lilla pension de hafva, utan att erhålla någon tillökning deri?
Hr Bildt har likväl endast begärt återremiss af l:a morn.; men bifall till alla de öfriga.
Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derpå, att i en reservation af Hr Björck anser han att följden af de förökade pensionerna skulle blifva den, att en mängd yngre Officerare skulle taga afsked, hvilket visserligen icke vore omöjligt, om man vid 43 års ålder, då man är pensionsberättigad, äfven skulle ega rätt till den förhöjde pensionen.
Jag skulle derföre tro att i 6:te mom. den mening borde inryckas, att man skulle hafva upnått 5 0 års ålder för att vara berättigad till den högre pensionen.
Till följd häraf anhåller jag, att B., o. Ad. måtte antaga ett så beskaffadt tillägg.
Ingen kan varmare än jag behjerta deras lf>0 Din I Juli e. m. ställning, sorn redan för längesedan tagit afsked från sin tjenst, och nu endast åtnjuta en för deras bergning högst otillräcklig pension.
Min mening kan således icke vara att motsätta mig den fiterremiss, som Hr Bildt och flere talare med honom begärt, och hvilken jag förmodar kommer att medgifvas.
Men jag har vid detta tillfälle blott velat fästa It. o. Ad:s och StatsUtsk:s upmärksamhet derpå att om någon åtgärd, i följd häraf, för afskedade Militärer vidtages, äfven afskedade civila Embets- och Tjenstemän-kunna ega likartade anspråk.
J veten väl, mine Hrr, att de fleste af dessa civila tjenstemän åtnjuta pension på Allm.
Indragnings-staten.
Dessa pensioner bestämmas efter deras innehafvanda lön på stat, och deraf följer att så snart en lön ökas, så höjes äfven pensionen i förhållande derefter.
Skall nu den grundsats följas, som Hr Bildt förordat, så bör äfven den civile tjensteman, som redan tagit afsked, hugnas med förhöjd pension, då hans vederlike i tjenstegrad som erhållit ökad lön, till följe deraf vid afskedstagandet åtnjuter högre pension.
Jag har ansett det vara min pligt, att fästa StatsUtsk:s upmärksamhet på detta förhållande, så att de civila tjenstemännens bästa i detta afseende äfven måtte blifva iakttaget.
Så väl af egen drift som dertill på det bevekligaste upmanad af många åldrige krigare, de der långt före min födelse klädt blodig skjorta för fäderneslandet, hade äfven jag önskat i min mån bidraga att förskaffa dessa afskedade Militärer en lika billig som för dem högst behöflig förhöjning i deras nuv:de knappa pension.
Men jag erkänner att jag ej var nog hemmastadd i Riksdagsformerna för att inse huru frågan derom nu skulle möjligen kunna väckas.
Genom den föregående discussion finner jag dock att en sådan möjlighet finnes, och jag skyndar mig derföre att, i det af föregående talare yrkade syfte, med dem förena mig i begäran om återremiss af ifrågav:de punkt.
Hr Blomstedt, Christian Ja k.:
Den ömmande belägenhet, hvaruti de redan afskedstagne inom Arméen äro försatte, till följd af de små pensioner, som från Arméens pensionskassa komma dem till godo, kan väl icke annat än på det högsta behjertas af hvar och en, som har känsla för sina likars bästa.
Jag liar också med sann glädje och tillfredsställelse hört, att Hr Bildt fästat R. o. Adis upmärksamhet på detta förhållande, och, efter en fullständig utredning af saken, begärt återremiss af l:a mom. i den nu föredragna punkten för Arméens pensionering, på det Utsk. måtte komma i tillfälle att föreslå förhöjd pensionering äfven åt dessa redan förut afskedade och pensionerade Militärer inom Arméen; i hvilket afseende jag ock i allo förenar mig med Hr Bildt, och gör det så mycket hellre, som jag är öfvertygad om, att StatsUtsk. med den kända rättskänsla, hvarmed det behandlat alla frågor rörande försvarsverket, äfven skall behjerta denna ömmande angelägenhet.
För öfrigt anser jag mig för min del böra fästa Utsk:s upmärksamhet derpå, att enligt mitt förmenande den äskade förhöjningen i de förut Dan 7 Juli e. m. 1*1 afskedstagne
Militärernas pensioner synes vara analog med stadgandet i reglementet för Arméens pensionskassa nemi., att då kassans tillgånger blifvit så förökade, att de tillåta en förhöjning i de afskedstagandes pensioner, skola äfven de, som redan tagit afsked med pension komma i åtnjutande af en dylik förhöjning; — genom hvilket stadgande det sålunda vill synas att de förut afgångne pensionsberättigade kunna med skäl äga rättmätiga anspråk på, att äfven blifva tilldelade den nu ifrågasatte pensions-förhöjningen.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, äfvensom på de skäl, som af Hrr Bildt och Stjernsvärd blifvit framställda, anhåller jag vördsamt om återremiss af l:a mom. i förev:de punkt.
Det är med anledn. af Frih. af Ugglas anförande som jag anhåller att få nämna några ord.
Jag bestrider visserligen icke, att samma grundsats, som här blifvit uttalad i afseende på de militära tjenstemän, som redan tagit afsked, rättvisligen äfven borde tillämpas på de civile, som befinna sig i samma kategori.
Men desse tjenstemän hafva dock haft ett bestämdt företräde framför dem, som från militär-ståndet tagit afsked.
Detta företräde består nemi. deruti, att de hafva tagit afsked på Allmänna IndragningsStaten, och erhållit sin fulla lön i pension.
Detta är deremot icke förhållandet med militärer, hvilkas pensioner äro bestämda till ett alltför ringa belopp.
Jag har icke kunnat göra mig reda för orsaken till detta företräde å de civile tjenstemännens sida.
Det är i detta som i mycket annat, der man spårar något dylikt, sora jag funnit anledn. att fasta uppmärksamheten derpå, att, ehuru vi, med ledning af historien, med skäl kunnat benämnas en Militär Stat, så har icke dessmindre de civila intressena alltid vetat att företrädesvis göra sig gällande.
När jag sist hade ordet, glömde jag att tillägga en omständighet, som bör inverka på R. o. Ad:s samt StatsUtsk:s beslut i detta hänseende.
Yi hafva nemi. inhemtat, att Norrska StorThinget beviljat ett dyrtids-anslag äfven åt redan pensionerade tjenstemän.
Jag tror, att Svenska Arméen i fullgörandet af sina pligter kan fullt ut sättas i parabel med den Norrska, och jag är förvissad att R.
St:r skola af detta handlingssätt hos våra grannar finna sig upmanade att icke stå dem efter.
Afven jag har begärt ordet med anledn. af Frih. af Ugglas’ anförande.
Pensionernas förhållande emellan de militära och civila tjenstemännen kunna, enl. min öfvertygelse, icke fullt jemföras.
Af den militära tjenstemännen fordras vida mera kroppskrafter, vida mera rörlighet, vida mera fysisk förmåga vid en framskriden ålder, än af en civil.
Derföre bör också rättigheten för honom att få åtnjuta pension börja förr, än för den sednare.
Men just till följd deraf, att den militära tjenstemännens pensionsålder inträffar tidigare, och då han således icke kan tjena Staten så länge som den civile, har man ansett, att beloppet af hans pension bör vara något mindre.
I detta förhållande ligger också något rättvist, ty ju längre man väl kan tjena Staten, desto större anspråk har 152 Den 7 Jull e. m. man ock att erhålla pension.
Men derföre att så är, bör man dock icke låta skillnaden emellan de militära och civila pensionerna vara så betydlig, som f. n. är händelsen.
E. n. har t. ex. en Reg:tsChef en pension af 800 Rdr
Bko; och ser man efter bland de civila tjenstemännen, så är en Notarie i HofRätterna fgreslagen till en pension af 1,200 Rdr.
Min jemförelse tager jag ur den K.
Proposm om Statsverkets tillstånd och behof.
Jemför man dessa båda tjenster med hvarandra, så kan väl icke nekas, att en Reg:tsChef bekläder en meia ansvarsfull och högre plats i samhället, än Notarie i en IIofRätt.
Den ene är nära kulminationspunkten för avancement, den andre vid dess början.
Sådana exempel kunna ändå bjertare framdragas, och det torde sålunda icke ligga någon orättvisa uti att gifva de militäre tjenstemännen ett dyrtids-tillägg, utan att på samina gång bevilja ett dylikt åt de civile, som redan hafva hela sin lön i pension.
Om man beviljar ett dyrtids-tillägg af 50 proc. åt en ÖfversteLöjtriant, som har 600 Rdr
Bko i pension, kommer han icke till högre kategori, jemförd med HofRätternes tjenstemän, än till AdvokatFiskalen, som är upförd till 1,500 Bdr.
Vi vete likväl att dessa båda platser icke tillhöra samma tjenstegrads-kategori, utan att den sednare befinner sig mycket lägre.
Deremot kan en OfversteLöjtnant närmast jemföras med ett HofRättsRåd, och denne har dock en pension af 4,000 Rdr Rmt, under det att den gamle nu redan afskedade OfversteLöjtnanten blott skulle få 1,350 Rdr s. m.
Jag tror således att en tillökning i dessa små pensioner icke af de civile skall anses obillig, och jag vågar, med afseende härå, föreställa mig, att StatsUtsk. skulle finna någon utväg att bifalla det förslag, jag' tagit mig friheten framställa, under förutsättning att punkten blir återremitterad.
Till det yttrande, som jag nyss afgaf, an håller jag att få tillägga, att den ifrågasätta förhöjda pensioneringen måtte åtminstone tillerkännas alla de militärer, som äro afskedade och icke innehafva annan tjenst eller pension på Rikets Stat, samt synnerligast dem, som ännu qvarstå i Arméen, hvilka äro skyldige att när som helst ingå i tjenstgöring, och sålunda förhindrade att odeladt egna sin tid åt någon annan yrkes-sysselsättning.
Efter härmed fulländad öfverläggning, yttrade Hr Gr. o.
Landtm., att, då särskilda anmärkningar blifva framställda i afseende på en del af de under förev-.de punkt uptagna morn., proposma derå borde särskildt framställas, samt att, i fråga om det första af dessa morn., emot hvilket icke någon anmärkn. blifvit gjord, Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla detsamma.
Vidare framställde Hr Gr. o. Landtm, att Hr Bildt yrkat återremiss å det nästföljande morn., som innehöll: »att pensionerna, enl. de föreslagna nya PensionsStaterna, icke må tilldelas andra, än framdeles afgående pensions-berättigade, under vilkor, som här ne - Den 7 Juli e. m. dan föreskrifvaa»; och då, efter först till bifall å detta mora. framställd propos., sora besvarades med blandade Ja och Nej, Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om E. o. Ad. ansåge de emot ifrågav:de mom. gjorda anmärkmr föranleda till återremiss, ropades starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg
Sedan härå Hr Gr. o.
Landtm, framställt, att, i afseende på de 3 nästföljande mom. icke någon anmärkn. blifvit gjord, blefvo dessa mom. af K. o.
Ad. bifallna.
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att, i “afseende på det sedermera följande morn., som innehöll: »att nuv:de stadgande det ingen kan erhålla pension i graden, som icke minst i 2 år innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasattes, må fortfarande äfven för de nya pensionerna tillämpas; dock att för åtnjutande af de nya generals pensionerna erfordras att i 5 år hafva innehaft generalsbeställning på Stat», Erih. Stael von Holstein framställt anmärkmr, som förmodligen afsågo återremiss. Erih.
Som jag förmodar, att det af mig föreslagna tillägget lättare kan inom Utsk. pröfvas, anhåller jag om återremiss.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i sådant fall Erih.
Stael von Holstein yrkade bifall till detta mom. med den förändring, att vid slutet deraf tillädes: »samt att ingen, som ej vid afskedstagandet upnått 50 års ålder, må blifva berättigad till förhöjd pension.»
De härefter framställda propos:na först till bifall å ifrågav:de mom. utan förändring och sedermera till bifall derå med det af Erih.
Stael von Holstein yrkade tillägg, besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnda propos. förnyades, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg
Efter det Hr Gr. o. Landtm, vidare framställt att de 4 nästföljande morn. blifvit lemnade utan anmärkn., blefvo dessa mom. af E. o. Ad. bifallne.
Sedermera förekom och bifölls Utsk:s förslag att E.
St:r må i underd. skrifvelse anhålla, det K.
M. täcktes låta uprätta och till Eikets härnäst sammanträdande Ständer öfverlemna Nådigt förslag till fullständigt ordnande af pensioneringen för Arméens befäl oell tjenstemän samt till beredande derjemte af nödig förenkling i förvaltningen.
Härefter förekommo Utsk:s yttranden, ang:de de af K. M., till utgående för en gång, äskade nedannämnda extra anslag:
Den 7 Juli e. m. a) lill anskaffning af 1,300 läll för Beväringsmanskapets vapenöfning samtidigt med den gamla stammen.
Hr af Klint: Sedan It. o. Ad. beslutat utsträckning af Beväringsmanskapets vapenöfning;)!', är det också nödigt, att It. o. Åd. bifaller K.
M:s Propos. i afseende på anskaffande af tält; hvarföre jag anhåller om återremiss af denna punkt.
DA nu först propos. till bifall å detta mom. framställdes, ropades
Nej, hvarefter B. o. Ad. förklarade sig anse de gjorda anmärkmne föranleda till återremiss. b) till upförande af nödiga förrådshus för bevarande af Beväringsmanskapets materiel.
Jag får bekänna, att StatsUtsk. i sin upgift här begått ett misstag, enär det verkligen var af Utsk. upgjort ett förslag öfver kostnaden för de förrådshus, som skulle upföras på de olika mötesplatserna för beväririgs beklädnadernes förvarande.
Det visade sig också, att dessa hus voro behöfliga äfven för Reg:tena, hvilket jag anser lämpligt.
Jag skulle således för min del anse, att det vore lämpligt att bevilja de äskade 7 5,000 Iidr, icke såsom en följd af det beslut, som fattades ang:de ökade bevärings-öfningar, utan med anledn. af upsättandet af två särskilda beväringsmunderingar.
Då behofvet således är konstateradt, får jag föreslå, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:s Utlåt, i denna del, bifaller K. M:s Propos.
Jag har ingenting att tillägga till hvad Frih.
Tersmeden anfört, utan ber att få instämma i hans yrkande.
Efter först till bifall å detta mom. framställd propos., som besvarades med Nej, beviljade R. o. Ad., på sätt K.
M. äskat, till upförande af nödiga förrådshus för bevarande af Beväringsmanskapets materiel, förslagsvis, 7 5,000 Rdr. c) till nybyggnad af en kasern m. m. för Smålands HussarRegäe å Bönne slätt.
Bifölls. d) lill siallsltjuls upförande för SappörKompagniels hästar.
Hr Lefrén: Då R. o. Ad. bifallit, att hästar skola för detta ändamål legas, anser jag mig böra hemställa, huruvida icke hvad här blifvit föreslaget, bör bifallas.
Det skulle visserligen synas som om det vore en gifven följd, att när man beviljat legningskostnad för hästar, man äfven bör bifalla anslag till upförande af stallskjul.
Men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att under mötena stå Den 7 Juli e. m. 155 Kavalleriets hästar lika länge, om icke längre tid, under bar himmel.
Jag hemställer derföre, om icke detsamma bör ega rum i förev:de fall.
Det är icke mer än 15 dagar, som II. o. Ad. tillstyrkt, att dessa hästar skola begagnas, och jag tror derföre, att det icke är någon gifven följd af det förra beslutet, att E. o. Ad. nu skall bifalla, hvad här blifvit föreslaget.
Efter de uplysningar, Erih. Tersmeden nu lemnat, anhåller jag att få afstå från det af mig framställda yrkandet.
Eörev:de mom. blef uppå härefter framställd propos. af E. o.
Ad. bifallet. e) till upköp af 13 st. nya hästar för Svea Arlillerilleg;te.
Lades till handlingarne. f) lill beslridnnde af ökad. beklädnads-passevolans under år 1857 för Svea LifGarde, Andra LifGardel, LifGardet till häst, Kronprinsens Hussar Rcg:te och Sappör Kompaniet.
Bilölls. g) lill värfvade GarnisonsRcg:lenas mathållning under åren 1856 och 1857.
StatsUtsk. har häraf tillstyrkt, att det för år 1857 äskade anslagsbeloppet må af E. St:r beviljas; hvaremot, beträffande frågan our dylikt anslag för år 185G, Utsk., vid det förhållande såsom Utsk. omförmäler, att, innan KrigsColhii räkenskaper för sistnämnda år hunnit afslutas, det icke med någon visshet kunde bedömas om och i hvilken män årets besparingar komma att lemna ytterligare tillgångar för den upgifna bristens betäckande, funnit sig, i frågans sålunda outredda skick, böra hemställa »att det äskade anslagsbeloppet för år 185 6 icke f. n. må af E. St:r beviljas.
» Hvad nu först angår det begärda extra anslaget för år 185 6, så grundar sig framställningen härom på den af KrigsCoil. straxt före ltiksdagens början och innan antalet af de under årets sista 3 .månader behöfliga portionerna kunde vara kändt, förslagsvis gjorda beräkning, att berörda kostnad skulle upgå till omkring 148,000 Itdr Bco, hvarutaf, utom det för året beviljade extra anslag, 10,000 Edr, besparingarna å vissa 4:de IIufvudTitelns anslag ansågos kunna godtgöra ett belopp af 38,000 Edr Bco.
Enl. hvad K.
M. tillika härvid tillkännagifvit, utgör detta belopp det högsta möjliga, som af dessa besparingar i allmänhet kan till ändamålet disponeras, såvida icke KrigsStyrelsen skall komma i förlägenhet för liqviden af andra utgifter, sorn till stor mängd förekomma för landtförsvaret och för hvilka särskilta medel icke äro anvisade.
Extra mathållningskostnaderna för år 1856 befinnas, efter numera afslutade räkenskaper, hafva utgjort 154,884 Edr Bco, och således med omkring 6,800 Edr öfverstigit den af KrigsCoil. kal - 156
Den 7 Jtili e. m. kylationsvis beräknade och hittills till stor del förskjutna summan.
Andra tillgångar till godtgörelse häraf förefinnas ieke, än de af Chefen för LandtförsvarsDepart. upgifna, dels årets extra anslag för mathållningen, dels en mindre summa å anslaget till durchmarschkostnader, dels extra utgiftsmedel, samt slutligen Artilleriets och 4:de HufvudTitelns besparingar.
Men om den af K.
M. derutöfver anmälta brist af cirka 100,000 Tielr Bko, för hvilka extra Statsanslag begärts, skulle, såsom StatsUtsk. synes påpeka, böra äfvenledes bekostas af 4:de HufvudTitelns allmänna besparingar, så skulle derigenom alla för flera föreg:de år reserverade dylika tillgångar blifva helt och hållet medtagna; och då några nya sådana tillgångar icke blifva kända förr än efter 1857 års slut, skulle följaktligen K.
M. under ett helt års tid blifva i saknad af medel, som dock genom B.
St:rs beslut äro ställda till K.
M:s disposition, och hvilken K.
M:s fria dispositionsrätt, på sätt äfven R.
St:r, uti skrifvelse af den 5 Octob. 1834 och den 12 Maj 1841, förklarat, är oundgänglig, på det K.
M. må vara i tillfälle att låta bestrida sådana kostnader, som, vid Stadens reglerande ej förutsedda, under tiden emellan Riksdagarne finnas nödvändige.
Saknaden af dessa medel har redan i åtskilliga afseenden låtit sig förmärka; och förlägenheten å tillgångar att bestrida ofta förekommande oförutsedda utbetalningar skulle under årets fortgång tilltaga, samt slutligen fullkomlig brist1 i detta hänseende upstå, derest icke det af K.
M. begärda extra anslag för år 185 6 skulle beviljas.
Enl. den af KrigsColl. lemnade öfversigt af 4:de HufvudTitelns ställning efter 1856 års utgång, anser jag, ehuru, på sätt jag förut omnämnt, årets extra mathållningskostnad för GarnisonsRegdena i verkligheten med omkring 6,800 Edr Bko öfverstigit den förslagsvis beräknade, det derför såsom behöfligt anmälda extra anslag af 1 50,000 Edr Ernt, likväl icke behöfva förhöjas; men af hvad jag
,nu haft äran anföra, lärer R. o. Ad. nogsamt inse, att sistnämnda anslag för landtförsvaret och dess förvaltning icke, utan mångfaldig oreda och trassel, kan undvaras, hvadan ock R. o. Ad. torde finnas benägne att detsamma bifalla.
Vidkommande slutligen 1857 års extra anslag för mathållningen, har väl StatsUtsk. tillstyrkt R.
St:r att, i enlighet med TC.
M:s Propos., bevilja detsamma till ett belopp af 150,000 Edr Ernt; och deremot skulle således icke varit något att erinra, så framt portionspriset kunnat bibehållas inom samma gräns, som 1856 års portionspris.
Men då, på sätt jag förut anfört, portionspriset för år 1856 utgjorde 10 sk. 8 rst., har det för år 1857, sedan behöriga leverans-auktioner blifvit hållna^vid sista slutet af år 1856, i följd af prisstegring uti å de i utspisnings-staten ingående mat-artiklar, stigit till 12 sk 2 rst., hvarigenom beklagligen upkommer en skillnad på hvarje utspisad portion af 1 sk. 6 rst., hvilken skillnad föranleder en ökad utgift i mathållningskostnaden för år 1857, jemförd med samma kostnad för föreg:de året, af icke mindre än 60,000 Rdr Ernt.
I följd af detta faktiska förhållande, som lika litet kunde vara kändt vid den tid, K. M.-s Propos. afgafs, som det kan tillskrifvas KrigsStyrelsens förvållande eller bristande förutseende eller Den 7 Juli e. m. 157 misshushållning, och då besparingarnas å J:de HufvudTiteln anlitande för detta årets behof ieke kunna afses i större mån, an som af K.
M. redan blifvit upgifvet, samt manskapet torde böra bibehållas vid den detsamma alltsedan hösten 1855 tillerkända förmånen af åtnjutandet utaf en, om icke fullt tillräcklig, dock hjelplig, underhålls-portion, så att det ej må lida brist, eller rental' svälta; föranlåtes jag härå fästa E.
St:rs upmärksamhet oell anhålla, att extra anslaget för meranämnda mathållning måtte af E.
St:r bestämmas att utgå för år 1857 med 210,000 Edr Ernt.
Att fatta ett så beskaffadt beslut, som Hr af Klint nu, på grund af de utaf honom lemnade uplysningar, begärt, tviflar jag kan låta sig göra, enär en pröfning af de åberopade hatilingarne torde böra först af Utsk. verkställas, och är det derföre jag härmed får föreslå, att den föredragna punkten till Utsk. återremitteras.
Efter först till bifall å förev:de mom. framställd propos., som besvarades med Nej, blef detsamma, på grund af de deremot gjorda anmärkntr, till Utsk. återremitteradt. h) för Arméens pensionering under år 1857.
Bifölls. i) för tillämpning under är 1887 af de föreslagna förhöjda lönestalerna för den LandlförsvarsDeparl. tillhörande personal.