Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Landtm, hemställde sedermera om R. o.
Ad., enär liden nu vore långt framskriden samt frågan icke syntes kunna blifva afgjord utan votering om de olika meningarne, R. o. Ad. behagade uppskjuta beslutet derom till e. m. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, tillkännagaf, alt i eftermiddagens plenum icke någon justering förekomme och således det nu uppskjutne ärendet blelve det, som först på eftermiddagen företages. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att RiksStms Talmän i dag på e. m. varit kallade till Hr Justiliae-Stalsministern samt af honom mottagit det meddelande, att H. M. Konungeu vore att lill hufvudstaden återförvänla i slutet af nästa vecka samt att det vore K.
M:s nådiga afsigt att derefter, så snart riksdagsärendernes afgörande sådant tilläte, afsluta riksdagen. K.
M. hade likväl icke velat utsätta någon viss dag för riksdagens afslutande, emedan det varit omöjligt för II.
M. att, pä ett längre afstånd från riksdagsorten, bestämdt bedöma när ifrägavarnie ärender kunde hinna afgöras.
Imedlertid hade K. M. i nåder ansett sig böra göra R.
St:r detta meddelande, på det riksdagsårenderne måtte i möjligaste måtto fortskyndas.
I detta afseende ansåg Hr Landtm, sig härjemte böra nämna, att han i en Talmanskonference, som egde rum sista Tisdag, hade, i aidedn. af ett meddelande af samma innehåll, hemställt lill Talmännen, huruvida någon åtgärd till riksdagsärendernes fortskyudande vore att vidtaga, men att dervid såväl Talmännen, som öfrige ledamöter varit af den mening, ali göromälen voro afslutade så långt, som möjligt i allt hvad som icke berodde af det ärende, som i dag va9 H. 10 146 Den 8 September e. m. rit föremål för R. o. Ad:s behandling, samt något annat förfogande ej vore att vidtaga, än att Utsk:ns ordf:de, så vidt på deen berodde, påskyndade behandlingen af de få återstående ärenderne af väsendtlig beskaffenhet, hvilka tillhörde Stats- och Bevilln.- Utslcn, förutom Exp.Utsk., på hvilket Utsk. sista handläggningen naturligtvis berodde.
Fortsattes pröfningen af StatsUlsk:s utlåt.
M:s nådiga propos. om beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenkling, dels enskilde i samma ämnen väckte motioner.
Efter erinran alt den del af 3:dje punkten i Utsk:s betänk.
N:o 242, öfver hvilken R. o. Ad. nu, sedan öfverläggningeu derom pä f. m. blifvit slutad, hade att fatta sitt beslut, var så lydande: ”alt de på skattläggning grundade ordinarie räntor inom alla delar af riket, utom Stora Kopparbergs län, mätte till ett, för hvarje i jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördi belopp, bestämmas och utsättas i riksdaler silfver samt för framtiden beräknas och utgöras likmätigt myntbestämningslagen af d. 1 Mars 1830”, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i fråga härom blifvit yrkadt dels bifall och dels afslag å Utsk:s förslag, samt deremot Frih.
Palmstjerna framställt följande förslag till beslut: ”af nuvande med förvandling efter årligt markegångspris utgående hemmantals- och jordeboks-räntor, skola hufvudräntorne: spanmäl af alla slag, mjöl, smör, hö, fläsk, jern, kol, ved och dagsverken fortfarande oförändradt debiteras de skattskyldige uti persedlar att efter markegång, på sätt serskildt stadgas, utgöra.
Allt öfrigt af förenämnde ordinarie räntor utgöres hädanefter i penningar till det belopp, hvarmed det skolat utgå om medeltalet för markegångsprisen från och med år 1828 till och med år 1847 derföre tages till grund.
Denna penningeränta, sammanlagd med nu utgående årliga penningar, förvandlas till riksdaler silfver efter 1830 års myntfot och åtföljer sålunda det skattskyldiga hemmanet eller lägenheten”.
Till detta Frih.
Palmstjernas förslag hade Hr Rosenblad föreslagit ett så lydande tillägg: ”dock med öfverlemnande till K.
M. alt låta, för hvarje i jordebok serskildt upptaget hemman eller lägenhet, jemna beloppen af de bibehållna räntepersedlarne till fullt antal kappar, skålpund, stycken, tunnor (kol) o. s. v., på sä sätt, alt hvad som nu debiteras i brutna tal, antingen fylles eller nedsättes till fullt antal, hvarvid skilnaden efter förutnämnde medelmarkegång i förra fallet frändrages och i det sednare tillägges den nya penningeräntan", och slutligen hade Hr Cederschjöld yrkat bifall till motsvarande punkt i K.
M:s nådiga propos., med följande tillägg: ”dock att detta beslut ej må träda i verkställighet förrän de skatlskyldige dertill lemnat sitt samtycke”.
Det tillägg hvilket jag önskade göra vid K.
M:s nådiga propos., skulle erhålla Den 8 September c. m. 147 följande lydelse: dock att dessa föreskrifter skola träda i verkställighet endast såvida den, hvars rätt derpå är beroende, vill derpå ingå.
I den händelse Frih.
Palmstjerna ej vill medgifva att mitt tillägg till hans förslag må deruti ingå såsom integrerande del, sä, och för att icke föranleda öfverflödiga voteringar, förklarar jag mig vara belåten med att göra det förbehåll, att, i händelse Frih.
Palmstjernas förslag skulle vinna R. o.
Ad:s bifall, beslut må kunna fattas derefter serskildt om det af mig föreslagna tillägget.
I anledu. af Hr Cederschjölds sednaste yttrande anhåller jag, att, till ledning för min uppfattning, få veta till hvilket förslag
Hr Cederschjöld begärt tillägg.
Om till Utsk:s förslag, eller till K. M:s propos. ?
Jag tyckte mig höra Hr Gr. o. Landtm, säga att det vore lill Utsk:s förslag, hvaremot Hr Cederschjöld sjelf sagt det vara till K. M:s nådiga propos.
Jag önskar derföre att, för min del, få vela bestämdt hvilketdera som är rätta förhållandet.
Hr Gr. o. Landtm, upplyste, i anledn. häraf, att, på sätt förut blifvit tillkännagifva, det af Hr Cederschjöld föreslagna tillägg var afsedt att fogas vid det i K.
M:s nådiga propos. framstäldla förslag, hvartill Hr Cederschjöld i öfrigt tillstyrkt bifall.
Till undvikande af onödiga öfverläggningar om kontraproposmes antal, anhåller jag att Hr Gr:n o. Landtm, täcktes först framställa propos. på bifall till det Ulsk:s förslag, som Hr Gr:n o. Landtm, uppläst, till och med orden ”1830 års myntfot”.
Landtm, som härvid tillkännagaf, att de af honora redan omförmäldte och uppläste förslag till beslut skulle, i den ordning de blifvit framstäldle, såvida icke derförinnan votering begärdes, blifva föremål för propos., hemställde derjemte om icke, på sätt Hr Rosenblad hemställt, R. o.
Ad. behagade tillåta, att, i fall Frih.
Palmstjernas förslag bifölles, det må sedermera vara öppet lemnadt att pröfva det tillägg Hr Rosenblad föreslagit; hvilket bifölls.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle den ifrågavande första delen af 3:dje punkten i StatsUlsk:s betänk., ropades ja och nej, hvarjemte flere ledamöter hördes begära votering, samt Frih.
Cederström yttrade:
Jag har begärt votering, och anhåller att kontrapropos. må blifva afslag å Ulsk:s betänk.
Om votering skall ega rum och Ulsk:s förslag kommer att blifva ja-propos., anhåller jag att det förslag jag gjort, måtte blifva kontrapropos.
Då flere serskilda förslag till kontrapropos. äro framställde, torde det blifva nödigt att afgöra hvilket 10* 148 Den 8 September e. m. sorn skall åtnjuta denna förmån, och jag anhåller att det måtte blifva mitt, nemi. bifall till K.
M:s nådiga propos., med det tillägg jag dertill föreslagit.
Det är gifvet att bär skall utrönas hvilket förslag som skall blifva kontrapiopos. mot Utsk:s, enär bifall derå blifvit hegardt.
Då är, efter min tanke, afslag å betänk, det första, som bör komma under öfvervägande.
Skulle ej det af R. o. Ad. såsom kontrapiopos. antagas, sä blir fråga antingen om Frih.
Palmstjernas eller Hr Cederschjölds förslag.
Det är visserligen oundgängligt att bär först måste voteras öfver kontrapropos:r, men jag får underställa Hr Gr. o. Landtm, samt H.
Ståndet om ej, för att slippa en fyreller tredubbel votering, det vore lämpligt att Hr Gr. o. Landtm, först framställde propos. på hvilken kontrapiopos.
Ståndet gillade, och om då icke något betydligt antal röster höjas för Hr Cederschjölds förslag — hvartill så mycket mera anledn. finnes, som under hela discussioneu jag icke kan erinra mig hafva hört någon som ville antaga K.
M:s propos., vare sig med eller ulan det föreslagna tillägget — sä torde kanske Hr Cederschjöld medgifva, att vi då slippa att votera derom.
Då kunde vi komma att genast votera om de båda hufvudsakliga förslagen till kontrapropos.
Så framt ej frågan skulle kunna afgöras på sätt den siste värde talaren föreslagit, hemställer jag att det först mätte komma all voteras mellan Hr Cederschjölds och Frih. Palmstjernas förslag, emedan de båda på sätt och vis närma sig till Utsk:s förslag, såsom innefattande tillstyrkande till någon slags förändring, och att, sedan det sålunda blifvit afgjordt hvilketdera af dessa förslag som skall sättas mot afslag, man måtte votera deremellan och afslaget.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att erfarenheten i allmänhet visat att tvister om huru voteras skall fordra längre lid än sjelfva voteringarne, och att Hr Landtm, derföre trodde att det skulle leda till tidens vinnande om han finge låta till justering uppläsa den voter:spropos. om kontraproposm, som, derest icke någon af dem, hvilka framställt serskildta förslag, ville derifrån alsta, blefve erforderlig, och hvilken skulle blifva uppställd, så att icke någon mening blefve förqväfd samt det förslag, som först blifvit framstäldt, först blefve föremål för beslutet.
Härefter upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. :
Den som till kontrapropos. vid votering om bifall till första delen af 3:dje punkten i StatsUtsk:s utlåt.
N:o 242, antager afslag i samma del af berörde punkt, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Den 8 September e. m.
149 vinner nej, kommer serskildt att afgöras huruvida till konlrapropos. vid denna votering bör antagas antingen Frih.
Palmstjernas eller Hr Cederschjölds i fråga om förenämnde punkt' framställa förslag.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 67.
Nej — 63.
Eu reservation i afseende å K. o.
Ad:s nu fattade beslut behöfver jag ej anmäla, den ligger i mitt förra yttrande under diskussionen.
Jag får endast beklaga, att mine värde motståndares fosterlandskärlek är sä blind.
Häruti instämde Gr. Sparre, Erik, Hr Rosenblad, Gr.
Lagerbjelke, Gust., Frih.
Hamilton, Hugo, Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, Frih.
Rosenblad, Carl, och Hr Wästfelt, Nils; hvarefter Hr Lefrén, Joh, Peter, yttrade:
Jag anser mig förpligtad att förklara det jag voterat ja.
Och det förundrar mig att Frih.
Palmstjerna tror sig vara den ende, som är oblind.
Alströmer, Carl Jonas Oscar, och Hr Brakel, Gust. Maur., förklarade att de jemväl förenade sig med Frih. Palmstjerna.
Hr Åkerman, Joh. Fredr.:
Då jag under diskussioner» ej haft tillfälle att yttra mig, ber jag att få tillkännagifva att jag voterat: nej.
Afven jag anser mig böra reservera» mig emot utgången af voteringen, och anser mig tillika böra yttra, att det säkerligen är första gången som en K. propos. fått röna bifall af blott en enda röst — min nemi. — oaktadt 2:ue af Konungens rådgifvare varit närvande.
Upplästes till justering samt godkändes en så lydande vo»- tenspropos.:
Den som bifaller första delen af 3:dje punkten i StatsUlsk:s utlåt.
N:o 242, till och med orden ”d.
1 Mars 1830", voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, varder ifrågavande del af ofvannämnde punkt af R. o. Ad. afslagen.
Sedan denna votering försiggått, befunnos rösterne dervid hafva utfallit med Ja — 39.
Nej — 80.
Jag anhåller att 150 Den 8 September e. m. få i prot. antecknad min reservation mot det af R. o. Ad. nu fattade beslut.
Då nu återstående delen af 3:dje punkten förekom till pröfning, yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Sedan hufvudfrågan i detta förslag af R. o. Ad. blifvit ogillade, lära Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. finna, att med den återstående delen af punkten icke är något annat att göra än att lägga den, såsom förfallen, till handlingarne.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna att sedan första deleu af 3:dje punkten blifvit af R. o. Ad. afslagen, den återstående delen, såsom stående i omedelbart sammanhang dermed, icke föranledde annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Så vida detta förslag angår nuvar:de statsreglering, så är det redan afgjordt derigenom, att R. o. Ad. likasom R.
St. i allmänhet, fastställt inkomstbetänk.
Är åter fråga om man skall förvandla till penningar en ränta, som förut erlagts efter markegång, så bör, alldenstund sådan förvandling är af R. o. Ad. förkastad, denna punkt undergå samma öde.
Jag hemställer derföre att R. o. Ad. mätte afslä densamma.
Ingenting löjligare kan jag föreställa mig, än denna ostränta i Herjeådalen, hvilken skall utgå för hvarje ko, då kornas antal ej är bestämdt, då ostens beskaffenhet ej är gifven, då dess qvantitet ej är gifven, då ingenting i afseende å denna ränta är gifvet, utan tvertom allt är obestämdt.
Allt är af beskaffenhet, att alla möjliga prejerier kunna oanmärkta ega rum.
Jag kan ej finna något skäl att vidhålla ett sådant tillstånd, utan tror alla skäl tala för att en skatt skall vara bestämd, att den skall vara sådan att ingen tvetydighet uppstår om dess beskaffenhet, och sedan, att, i afseende på dess myckenhet, det ej må bero på den som indrifver skatten, att jemka hvarken med den som skall betala eller med Kronans inkomster, utan han skall endast uttaga skatten till vederbörligt belopp.
Det är likväl påtagligt att så icke är händelsen med denna ostskatt i Herjeådalen, hvarföre jag får till prot. förklara, att min mening i detta fall öfverensstämmer med Utsk:s. Hr Rosenblad:
Sedan den stora frågan, om ordnandet af räntorna i allmänhet, blifvit afslagen, kunde man visserligen, i afseende å nu förevande lilla fråga, säga, som högtsalig Konung Carl X, glorvördig i åminnelse, sade till sina båda från Fyen, utan arme'er, återvändande fältherrar Pfalsgrefven af Sulzbach och Fältmarskalken Stenbock, att: ”har fan tagit getterna, kunde han äfven tagit bockarne med”, men mig synes dock att äfven de Hrr, som voro emot att skaffa oss af med de 500 räntetitlarne i ränteboken, skulle möjligen hafva något skäl alt bifalla hvad som här Den 8 September e. m. iai Sr föreslagit.
Denna afgift är nemi. af samma egenskap som tionden, hvilken förut utgick tili alldeles obestämdt belopp, men som man redan på 1600-talet fann böra regleras till ett bestämdt belopp.
Likaså är det nu fråga om att göra en undersökning för att i st. f nuvar:de ostskatt efter profmjölkning få en bestämd skatt.
Saken är obetydlig, men jag hemställer likväl om ej de Hrr, som ej vilja hafva skatten bestämd i penningar, skulle vilja bifalla förslaget med den förändringen, att den nya bestämda skatten skulle utgå i ost i st. f. i penningar.
På sått en värd ledamot förut anmärkt, är denna grundskatt den orimligaste man kan föreställa sig.
Till beskattnings väsende t borde väl höra, att det vore någorlunda bestämdt huru stor skatten skulle vara, men här är icke så förhållandet.
Här är endast bestämdt, att ost skall gifvas för hvarje ko efter en dags mjölkning; men, mine Hrr, huru mycket är en dags mjölkning?
Huru slör eller huru beskaffad är den ost som göres efter en dags mjölkning?
Kan någon bestämma del?
Dä allt detta är så obestämdt, kan man då med skäl sätta sig emot den billiga begäran, alt K. beflude måtte anbefallas inkomma med förslag till bestämmande af en viss penningeränla i st. f. den nuvar:de till sitt belopp så obestämda skatten?
Här kan man icke göra samma anmärkn. som vid den föreg:de punkten, alt icke råntegifvarne blifva hörda; ty det står tydligen att räntegi?värne skola höras.
Det är icke fråga om annat än att ett förslag lill stadga i detta fall skall uppgöras; och kan det väl vara skadligt att göra ett försök att bestämma en skatts belopp?
Det gamla skatteverket kan väl icke vara så heligt och oantastligt, att, om det finnes en skall som är obestämd, man icke skulle kunna få göra ett förslag lill dess utgörande pä ett säkert och bestämdt sätt.
Jag får derföre, för min del, anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på bifall till denna punkt.
Jag har egentligen vanligtvis mycken aktning för den blinda tron, men jag tycker icke om honom då han kommer in i det offentliga lifvel.
Den s. k. osten i Herjeådalen är någonting, som icke behöfver sökas, ty han finnes i markegångstaxan upptagen till ett värde af 2 r:dr b:co eller 3 r:dr riksg. per \Jt.
Jag bör säga att det är 1846 års taxa jag här bar till hands, ty det är ej 1847 års, som jag fått till låns.
Af denna markegångstaxa synes likväl, att det är icke ystedag, som kommer i fråga, utan det är ost som är i fråga att tagas till skatt.
Jag tillstyrker att punkten afslås.
Efter hvad som föregått, vill jag ej vidlyftigt orda för bifall till betänk, i denna del, ehuru jag yrkar det.
Lagerbjelke har nyss temligen fullständigt utvecklat hvad som i detta afseende kan anföras.
Jag vill blott bedja att få fästa Frih.
Cederströms uppmärksamhet derpå, att det är ganska enkelt som han sagt, alt efter markegångstaxan räkna ut huru mycket som skall betalas, nb. om man vet huru mycken ost man 152 Den S September e m. skall fordra betalning för, ty jag förmodar, att Frih:n dock finner nödvändigt alt veta qvantiteten af den ost man skall debitera den skaiiskyldige.
Nu upplyser likväl betänk, att qvantiteten icke är bestämd annorlunda, än alt det skall vara så mycket, som man kan få efter en dags mjölkning för hvarje ko. Som R. o. Ad. genom Gr.
Lagerbjelkes anförande funnit, torde det således vara nödvändigt att fä något närmare bestämmande i denna del, såvida denna skatt ej skall fortfarande komma att bero på godtycke.
Förslaget åsyftar ock att man skall söka träffa en öfverenskommelse med de skattskyldige i detta hänseende.
Hr Sandströmer bar icke sjelf skrifvit under den taxa jag bär har före mig, utan det bar skett af hans underordnade embetsman, Hrr Lidén och Thomé, men jag kan ej frånkänna dem vitsordet att vara så förståndigt folk, att de icke kunnat i markegångstaxan upptaga pris på en persedel, som ej kunnat beräknas i LU men dock så funnes uppfördt.
Och denna persedel i markegångstaxan, som af dem är upptagen, måste de väl veta huru många LS” i räntorna ingå.
Mine Hrr, det låter sig icke göra att resonnera bort denna sak.
Man säger att det är en dags mjölkning för hvarje ko, det lemnar jag derhän.
Alt icke osten är serdeles dyrbar, ser man deraf att LSf:det ej kostar mera än 2 r:dr b:co, 3 r:dr r:gds; men då landsh.emhetet i Jemtlands län vet alt denna skatt finnes och den är upptagen i slatsregleringen vid denna riksdag, så måste jag säga att jag ej kan begripa hvarföre man skall utesluta honom.
Det lönar föga mödan att tvista om en sådan småsak som denna, men jag torde dock, i anledn. af Frih.
Cederströms anförande, få erinra, att markegångstaxans ändamål är att bestämma priset på hvarje räntepersedel, och icke huru stor ränta som deraf skall af hvarje hemman utgöras, ty det bestämmes på helt annat sätt.
Sparre förklarade sig vara förekommen af Hr Sandströmer.
Cederström tillät sig i'går att om en annan persons förslag säga att det var rättfärdigt.
Jag vet sannerligen icke hvad uttryck man skulle begagna i afseende å Frih:ns eget sednaste resonnement, afgifvet af den, som varit president. i kammarcolleginm, ang:de sammanhanget mellan sätten att bestämma räntepersedlarne och markegångstaxan.
Det bör väl ej vara Frih:n obekant, att markegångssätlningar finnas i riket allt sedan Kouung Gustaf Adolfs tid, och alt likväl, hvad tionden beträffar, den var, under den tiden åtminstone, på högst fä ställen bestämd till visst belopp, utan utgick efter proftröskning.
Detta förhållande år nu endast bibehållet i afseende på här ifrågavar:de persedel, som endast är bestämd efter hvad en ko mjölkar på dagen.
Det är på detta sätt, som preslerna i Småland ännu bära upp sin tionde, ehuruväl det är bra mycket lättare för dem, som hafva sina hustrur och döttrar att hålla kontroll Den 8 September e. m. 153 deröfver, än del är för Kronans få tjenstemän att iakttaga dess rätt vid de här mjölkningarne, som anställas i Herjeådalen, hvilket jag knappt förstår huru det kan verkställas, ehuru jag deremot mycket lätt kan fatta möjligheten af att bestämma priset på den ost, som en gång blir levererad.
I öfverensstämmelse med den rådande åsigten hos de Hrr, som segrade vid sista voteringen, tager jag mig derföre friheten föreslå Ståndet den förändring i redaktionen af punkten, att, i st. f. det Kronan skulle få en viss afgift för tionden, så skulle osten nu komma att utgå till ett en gäng för alla bestämdt belopp, hvarigenom all profmjölkning undvikes.
Då jag första gången yttrade mig om denna obetydliga fråga, fästade jag Ståndets uppmärksamhet derpå att hon borde betraktas ur 2:ne synpunkter, och först den som rörer regleringen af 184S års stat.
Derom har Ståndet redan fattat sitt beslut, ty del är klart, att då StatsUtsk. upptagit Kronans samtliga ordinarie inkomster till ett visst belopp, så är äfven denna skatt, såsom hörande till dem i beräkningen innesluten.
Då hon således är inbegripen i ett redan fattadt beslut och detta icke får upprifvas, så kan förslaget ej antagas, så vidt det angår 1848 års statsreglering.
Kommer så den andra frågan: är förslaget antagligt med afseende å blifvande statsregleringar?
Derom säger man: hvad är billigare än att vederbör:de blifva hörde?
,1a väl, men derjemte innehåller förslaget: ”att, efter menigheternas hörande”, K. befh:de skulle ”i underdånighet afgifva förslag huruledes denna skatt, förvandlad till penningar likasom öfriga hemmansräntor i provinsen, måtte kunna till visst belopp för hvarje hemman bestämmas.'1'1 När R. o. Ad. afslagit ordinarie räntornas förvandling lill penningar, så vore det ju ett upprifvande af, eller undantag från den allmänna regeln, om Ståndet beslöle att denna artikel skulle för alltid förvandlas till penningar?
Det är för att iakttaga öfverensstämmelse i Ståndets beslut, som jag hemställer att denna obetydlighet måtte behandlas lika med hvad Ståndet gjort i 3:dje punkten, med afseende å det hela.
Förevar:de punkt bör således, i hvad den angår nuvar:de statsreglering, afslås såsom redan afgjord; och hvad blifvande slatsregleringar beträffar, afslås derföre, att förslaget afviker frän den grundsats Sundel redan fastställt.
Då jag yttrat den mening att Utsk:s förslag i detta hänseende borde anlagas, torde det fordras af mig att äfvenledes jag redogör för de skäl jag haft för detta yttrande, oaktadt R. o. Ad. afslagit 3:dje punkten af Utsk:s förslag.
Jag har nemi. trott att räntorna i Jemtlands län i allmänhet utgå utan förvandling och således icke in natura, så att ett antagande af denna punkt icke skulle på något sätt, för provinsen Jemtland, strida^ mot R. o. Ad:s i 3:dje punkten redan fattade beslut.
Ar Hr Rosenblad i förlägenhet att finna ett passande uttryck i afseende å Frih.
Cederströms sednaste yttrande, får jag 154 Den 8 September e. m. hänvisa till det ord, som Frih.
Cederström i gårdagens plenum yttrade om mitt förslag.
Om man med uppmärksamhet genomläser först komiterades förslag och sedermera StatsUlskis betänk.
, skall man finna, att den gjorda framställningen ingalunda härleder sig ifrån det uppgifna behofvet att bestämma denna skuld till visst årligt belopp in natura, utan att tvertom ordalagen i så väl komiterades, som Utsk:s utlåt, visa, det ändamålet med det gjorda förslaget uteslutande varit det, att skatten måtte kunna för all framtid till en viss penningeränta förvandlas.
När nu likväl all fråga om en dylik förvandling mäste förfalla sedan R. o. Ad. afslagit det gjorda förslaget till införande af en fix penningeskatt, så inser jag icke något skäl för R. o. Ad. att ingå i pröfning af en punkt, som har till syfte att tillvägabringa förändring i en ränta, hvilken, sedan sekler tillbaka, på nu brukligt sätt blifvit utgjord.
Det må väl vara, att denna skatt kan till sitt belopp understundom variera derigenom, att en hemmansegare kan det ena året hafva större eller mindre antal kor än det andra; men den olägenheten är så obetydlig, att den icke förtjenar afseende, och man kan dessutom taga för gifvet, det ifrågavar:de grundskatt, genom en långvarig praxis, vunnit naturen af alt vara bestämd, så att ett visst antal kor blifvit på hvarje hemman beräknadt och skatten derefter.
Jag kan således ej annat än, i likhet med Hr von Hartmansdorff, tillstyrka R. o. Ad. att afslä denna punkt.
Palmstjerna har redan visat, att ett bifall till denna punkt icke vore någon inkonseqvens med afseende å det beslut R. o. Ad. nyss fattat ang:de 3:dje punkten.