Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarje läkare och hvar och en som intresserar sig för den allmänna helsovården skall säkert vara motionären tacksam för syftningen af bans motion.
Utsk. har äfven tillstyrkt en del af densamma, men, likasom motionären, kan ej heller jag inse hvarföre Utsk. inskränkt sig till alt tillstyrka sednare delen af densamma, och alldeles förbisett den första delen.
Om man en gång får ulredt förhållandet med helsovården och det sätt hvarpå det slår till här i landet, så återstår troligen icke så mycket för lagstiftaren att göra.
Ty om menniskorna få klart för sig att man måste hafva såväl frisk luft som sund föda, så skola de icke instänga sig sjelfva i trånga boningar eiler uplåta sådana åt andra.
Jag får derföre förena mig med den talare som har anhållit om bifall till motionen sådan den här blifvit framställd; ty den innefattar i korthet allt som behöfs.
Hvad angår det af Hr Fåhraeus i hans reservation framstälda förslag, så vet jag ej hvaruti det skiljer sig från motionärens, utom derigenom att det är längre, vidlyftigare, och innehållet- en sak som ej förekommer i motionen och som jag anser vara olämplig, nemi. att man skulle anhålla att den nedsatta Komitén måtte i de delar af helsovården, som icke egna sig för lagstiftning, utarbeta en lättfattlig afhandling, innehållande för ändamåiet lämpade anvisningar och råd åt allmänheten.
Sådana tåd äro myckel välgörande, men de böra icke utgå från en Komité, utan från enskilda personer, genomträngda af lika varmt intresse för saken som den värde motionären.
Då Hr Fåhraei reservation här blifvit omnämnd, så ber jag få fästa upmärksamheten på några punkter i densamma som icke äro välgrundade.
Der står att man icke kan lagstifta t. ex. för enskilda husbyggnader i ändamål att förhindra öfverbefolkning i trånga boningar, eller om vattenledning i städerna, kloak-system o. s. v., utan att derigenom intränga i den enskilda hushållningen på ett sätt som vore oförenligt med grundlagarnes helgd.
Det är ganska sannt och obestridligt, att man icke kan stifta en lag som ålägger en kommun att anlägga en vattenledning eller ett kloaksystem.
Men det synes mig alt man borde kunns i lag bestämma grunderne för renhållningen, och att det sedan kunde bero på kommunerne sjelfva om de ville verkställa renhållningen genom en vattenledning eller på annat sätt.
Här i Stockholm ligger en af de största svårigheterna uti att kunna skaffa aflopp för vattnet.
Man behöfver icke förordna alt Stockholm skall anlägga en vattenledning, men man kan med full rätt stadga, att sådana åtgärder 118 De n 22 Augus ti. vidtagas att vattnet icke stannar på gatorne.
Hvad beträffar rännstenarne, så kan t. ex. föreskrifvas att de skola vara af huggen sten.
En punkt i reservatioien lyder: »Ett fattig hus kunde byggas i år efter nu befintligt antal fattighjon.
Nästa år kan detta antal vara fördubbladt.»
Jag kan icke förstå reservantens mening härmed; ty om det vore i lag föreskrifvet att man icke ägde rätt att tränga in menniskor i så trånga boningar, att man derigenom, enl. hvad vetenskapen utrönt, skulle taga lifvet af dem, så finge kommunerna anstränga sig i högre grad än förut, och icke nöja sig med de byggnader som funnos, utan vidtaga andra åtgärder.
Men jag vill icke uppehålla R. o.
Ad., utan inskränker mig derföre till att instämma i det yrkande som här blifvit frarnställdt, att R. o. Ad. ville antaga det af Hr Bildt väckta förslag.
Efter härmed fulländad öfverläggning framstälde Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s Utlåt., dels bifall till hvad Hr Bildt uti sin motion hemstäldt, och dels bifall till hvad Hr Fåhraeus uti Utlåt, bifogad reservation tillstyrkt, och blefvo de å hvart och ett af dessa yrkanden framställde propos:ne besvarade med blandade
Ja och Nej; hvarpå propos. till bifall å Utsk:s Utlåt, förnyades, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att efter det beslut, som nu blifvit fattadt, R. o. Ad. torde finna, att BorgareSt:s förev:de prot:s-utdr. ej föranledde till annan åtgärd än att läggas till bandlingarne, ropades Ja.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Be v i 11 n .- Utsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 17, i ani. af RiksStrns skiljaktiga beslut i fråga om uphörandet såsom särskild beskattnings-titel al den vissa stapelstäder tillkommande tolag, emot ersättning af tullmedlen, samt denna afgifts inberäknande uti den tullsats, som för varors in- eller utförsel genom Taxan bestämmes.
Irsta punkten, innehållande inbjudning lill R. o. Ad., att, med frånträdande af sitt i fråga om lolags-crsällningcns beräknande skiljaktiga beslut, antaga Ulsk:s af Preste- och BorgareSt:n godkända förslag.
Jag anhåller att få förorda Utslcs förslag angrde tolags-regleringen.
Enda skälet hvarföre R. o. Ad. beslöt att tillökningen eller minskningen i tolags-ersättningen skulle beräknas endast för jemna 500 Rdr, var lättheten att upgöra dessa beräkningar, men då i alla fall ingen vidlyftighet i beräkningen kan upstå, till följd af det antagna decimal-systemet, så får jag anhålla, att R. o. Ad. ville med fasthållande af sitt förut fattade beslut, antaga Utskis inbjudning att Den 22 Angnst!. förena sig med Preste- och BorgareStm, som godkänt Utsk:s förslag i detta afseende.
Utsk:s förev:de inbjudning blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. antagen.
2:dra punkten, innehållande förslag lill voler-.s-propos. N:o i. R. o.
Ad. fann att ifrågav:de voter:s-propos., i följd af Ståndets i afseende på nästföregående punkt fattade beslut, hade förfallit.
3:dje punkten, innehållande förslag lill voler:s-propos.
IS:o 3.
Den fråga som här är framstäld är af en ganska invecklad natur, och jag har länge sjelf varit tveksam, huru den, enl. min upfattning, rättast borde lösas.
Efter att hafva, om jag så får säga, dissekerat densamma, har jag kommit till den öfvertygelsen, att frågan icke rätteligen, på sätt Utsk. föreslagit, bör lösas genom votering i Förstärkt Bevilln.Utsk. Orsaken till den osäkerhet som förefinnes om rätta sättet att lösa frågan ligger deri, att i K. M:s Propos., som legat till grund för Utsk:s Betänk., flera frågor i en och samma punkt äro sammanblandade.
I K. M:s Propos. står: »att såväl den till 10 proc. å tullbeloppet för alla inkommande varor bestämda afgift till den s. k.
Handelsoch Sjöfartsfonden, som den, under benämning af tolag, efter olika grunder till städerna nu utgående afgift, må såsom särskilda beskattnings-titlar uphöra mot godtgöreise af tullmedel, samt innefattas i den tullsats som för varors in- eller utförsel genom Taxan bestämmes.»
I dessa få rader äro 4 särskilda frågor sammanblandade.
Första frågan är den: huruvida städerna skola fortfarande upbära sin tolag som förut, eller om de dermed skola uphöra mot ersättning af Staten.
Denna fråga är, som hvar och en torde inse, af ren ekonomisk natur, och således en fråga i hvilken 3 Stånds beslut äro afgörande.
Med afseende på den andra frågan, som handlar om ersättningsbeloppet, hafva 3:ne
Stånd fattat samma beslut, och då den onekligen är en statsregleringsfråga, så är den naturligtvis genom 3 Stånds beslut afgjord.
Den tredje frågan, som handlar om att tolagen skall försvinna mot godtgöreise af tullmedel, kan ej heller anses vara af bevillnings natur; ty i så fall skulle man anse hvarje statsregleringsfråga vara af samma natur, då ingen utgift, den må vara hur liten som helst, Jan göras utan att sedan fyllas genom bevillning.
Den fjerde frågan är den, om denna ersättning skall innefattas i den tullsats som för varors ineller utförsel genom Taxan bestämmes.
Detta är afgjordt en fråga af bevillnings natur.
Meningen är likväl icke, att denna tolagsersättning skulle beräknas särskildt vid hvarje tullsats; ty såväl K. M. i sin Nåd.
Propos. som Utsk. i sitt förslag har tillstyrkt tullfrihet för åtskilliga varor, som f. n. äro belagda med tull, och hvilka till följd deraf borde beläggas med tolags-ersättning, och för hvilka, om tullfrihet medgifves, tolags-ersättningen äfven kommer att försvinna.
Meningen är således icke, att på hvarje sär - 120 Den 22 Augusti skild artikel skall läggas en afgift motsvarande tolagen, utan meningen är att af tullmedlen skall inflyta en så stor summa, att man dermed, sedan de af tull-intraderna beräknade statsinkomsterna blifvit fråndragna, kan bestrida såväl utgifterna i och för ersättningen till Handels- och Sjöfartsfonden som de till släderna för indragen tolag.
Jag får fästa upmärksambeten på, att man icke i ett beslut kan bestämma huru stor denna summa skall sättas; ty vid hvarje särskild tullsats har man rätt att pröfva huruvida tullsatserna äro sådana, alt de dels motsvara de intrader som skola gå till Statsverket, och dels motsvara det ersättningsbelopp som skall utgå till Handels- och Sjöfartsfonden samt tillstäderna i st. f. tolagen.
Såsom jag förut sagt, den sammanblandning af dessa frågor, som uti K. M:s Propos. skett, bar förorsakat en tvekan om rätta sättet att behandla fiågan, men det torde aldrig vara rätt att, genom att hänskjuta frågan till Förstärkt Bevilln.Utsk., förklara det äfven den fråga, som är af ekonomisk natur och den som är en statsregleringsfråga, hvilka äro afgjorda genom 3 Stånds beslut, skola vara oafgjorda eller hvilande till dess fiågan kommer under ny behandling, hvarigenom kan hända att R.
Strrs en gång fattade beslut uphäfves.
Härtill kommer vidare, att allt hvad som i frågan är af bevillnings natur, sedermera alltid vid hvarje särskild artikel bIifver föremål för R.
St:rs pröfning, enl. den föreskrift som säger, att ej något Stånds beslut får undertryckas, utan att då något Stånds beslut rörande tullbevillningen icke öfverensstämmer med de öfriga Ståndens, så skall derom voteras i Förstärkt Bevilln.Utsk. Häraf finner således R. o.
Ad. att de frågor som äro af bevillnings natur icke förfalla utan endast äro upskjutna till särskild pröfning.
För att ytlerligare visa att denna fråga i sin helhet, eller frågan om tolagen, icke kan vara af bevillnings natur, vill jag fästa upmärksambeten på huru det skulle förhålla sig med denna fråga, om kommande R.
St:r skulle finna för godt att med Konungens bifall förändra denna reglering.
Dessa Ständer skulle nemi. kunna säga: vi bry oss icke om att utbetala denna utgift till städerna, de må upbära sin tolag och ersättningen försvinna.
Om en sådan fråga skulle upstå, så blefve den ovilkorligen af blandad natur, dels en ekonomisk och dels en statsregleringsfråga; men kunde aldrig blifva hänskjuten till Bevilln.UtsIcs pröfning.
Ty man kan tänka sig, att Ständerna fatta nyss omförmäldta beslut, utan att från tullsatserna skilja det ersättningsbelopp som med dessa satser blifvit förenad.
Verkan härutaf blefve visserligen då den af en tullförhöjning.
Men TullTaxan, hvilken Bevilln.Utsk. äger pröfva, blefve orubbad, och den förut till städerna utgående, nu indragna tolags-ersättning, blefve en besparing till Staten, hvarom frågan tillhör StatsUtslcs behandling och uti hvilken fråga 3 Stånds beslut äro afgörande.
Under dessa förhållanden, och då jag icke kan anse det vara rätt att ifrågasätta uphäfvande af beslut, som redan äro R.
St:rs, en sak som likväl skulle kunna inträffa om denna voter:s-propos. godkändes, så får jag yrka afslag på densamma.
Skulle R. o. Ad. vilja hafva frågan löst på annat sätt, så finns det, enl. min tanka, Den 22 Augusti. 121 icke mer än ett sätt att gä tillväga, och det är att återremittera frågan till Utsk. med den förklaring, att hvad angår frågorna: huruvida tolagen skall lösas eller icke, eller det belopp hvarför den skall lösas, så anser R. o. Ad. dessa frågor redan vara afgjorda, men att Utsk. bör inkomma med förslag tiil voter:s-propos. i Förstärkt Utsk. ang:de den frågan, huruvida man a priori skall bestämma att denna ersättning skall inbegripas i tullsatsen, eller huruvida man skall upskjuta med denna fråga tills man pröfvat hvarje särskild artikel.
Frågan kan lösas på detta sätt, men som, enl. min tanke, derigenom endast skulle förorsakas tidsutdrägt, så får jag förnya min anhållan det Hr Gr. o. Landtm, läcktes framställa propos. på afslag af Betänk.
Mig synes att den siste värde talaren invecklat frågan mera än som behöfs.
Jag deremot anser den vara af ganska enkel natur.
Man behöfver endast fråga sig, om tolagen är en allmän tvungen beskattning eller icke, och på denna fråga lär icke kunna svaras annat än — ja, då den är en beskattning som utgår af alla varor som förtullas.
Jag kan således icke finna annat, än att frågan om tolagen måste anses som en bevillningsfråga, såvida man icke bestrider att jemväl frågan om tull är en bevillningsfråga, som följaktligen är underkastad votering i Förstärkt Be v i 11 n. Utsk., derest icke alla 4 Stånden derom äro ense.
Det må visserligen hafva varit förhållandet att Regeringen ansett sig berättigad att utan Ständernas bemyndigande förhöja tolagen, och att sådant fått opå tu i dt passera; men om misstag och lagöfverlrädelser i detta afseende blifvit begångna eller ursäktats, så uphäfver sådant icke grundsatsen.
Derigenom att Regeringen i en och samma Propos. behandlat denna fråga med frågan om t ul 1 be v i 11 n i n gen i omedelbart sammanhang, har Regeringen dessutom sjelf erkänt och medgifvit, att hon anser frågan om tolagen böra behandlas som en bevillningsfråga.
Just den af Gr. af Ugglas anförda omständigheten, att R.
St:r kunna förklara vissa varor tullfria och derigenom afskaffa och upbäfva tolagen, bevisar att tolagen är af enahanda natur som tullen.
Och då det svårligen kan antagas, att den ena statsmakten skulle äga rätt att pålägga en afgift som den andra i hvilket ögonblick som helst har rätt att afskaffa, så lärer deraf följa att lagstiftningsmakten i detta hänseende måste tillhöra den statsmakt som representeras af R.
För öfrigt synes mig Utsk. hafva tydligt och klart utredt, att här hufvudsakligen är fråga om en reglering af tolagen och om det ersättningsbelopp som städerna böra erhålla af tullmedlen.
Denna fråga är så oskiljaktig från sjelfva tull-hevi 11 - ningsfrågan, att jag icke inser, huru det kan vara möjligt att, som Gr. af Ugglas föreslagit, särskilja dessa.
Det ena kan icke afgöras utom det andra.
Om tolagen innefattas under tullsatsen, så är det alldeles gifvet, att den sednare måste vara af samma natur sorn den förra.
På samma skäl som man säger att tolagen icke är af bevillnings natur, skulle man kunna säga, att Handelsoch Sjöfartsfonden äfven är af annan natur.
Ty afgiften till sist - 122 Deli 22 Augusti. nämnde fond beror ju äfven på huruvida varorna draga tull eller icke; ehuru den varit bestämd till en viss proc. af tullen, då deremot tolagen beräknas efter en viss proc. af varornas tullvärde.
Jag tillstyrker bifall till Utslcs förslag.
Såsom ledamot af Bevilln.Utsk. får jag yttra några ord och förklara att jag icke kan instämma i den åsigt som Gr. af Ugglas här uttalat.
Denna min tanke grundar jag på K.
Propos., ur hvilken jag anhåller att få upläsa följande: »Enl. hvad hosföljande utdrag af StalsRådsProt. för d. 27 nästl.
Januari utvisar, har K.
M. till
Nådig pröfning förehaft ifrågav:de förslag, jemte deröfver afgifna underd. utlåtm af KommersColhm och GeneralTullstyrelsen jemte de framställningar, som blifvit i ämnet gjorda af åtRilliga fabriks- och slöjdidkare; och K. M., som hufvudsakligen, i öfverensstämmelse med komiterades förslag, anser lättnad i den utrikeshandelns nuv:de pålagor och förenkling i deras beräkning och upbörd vara af behofvet påkallade, vill fördenskull och på de skäl, som i nämnde prot. finnas närmare utvecklade, härmed i Nåder föreslå R.
St:r att, beträffande Sveriges handelsoch tull-lagstiftning, vidtaga följande beslut: att såväl den till 10 proc. å tullbeloppet för alla inkommande varor bestämda afgift till den s. k.
Handels- och Sjöfartsfonden, som den under benämning af tolag, efter olika grunder, till städerna nu utgående afgift, må såsom särskilda beskattnings-titlar uphöra mot godtgörelse af tullmedlen, samt innefattas i den tullsats som för varors in- eller utförsel genom Taxan bestämmes.»
Jag tycker att den K.
Propos. tydligt uttrycker hvarom fråga är, och Utsk. har i sitt Betänk, vidare utvecklat det.
Jag hyser derföre ingen betänklighet att bifalla den ifrågav:de voter:s-propos:n och anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall till densamma.
Jag vill icke tvista med Hr Dalman, huru vide K.
M:s rättighet att bestämma tolagen härledt sig från en riktig upfattning af tolagens natur eller icke.
Men Ständerna hafva aldrig uttryckt någon tanka som varit stridande mot denna åsigt, och att åtminstone de Stånd, som godkänt Utsk:s Betänk, icke kunna anse tolagen vara af bevillnings natur, det visar sig bäst af följande punkt, som återfinnes i Betänk, pag. 12: »Hvad angår redan befintliga, men till upbärande af tolag nu icke berättigade städer, må K.
M. äga att, om anledn. dertill vid pröfning af hvarje särskildt fall förekommer, i st. f. tolag bevilja sådan stapelstad ett anslag af tullmedlen, motsvarande fem proc. af stadens årliga tull-upbörd.» Härigenom gifves Konungen rättighet att i st. f. tolag bevilja en stapelstad ett visst anslag af tullmedel.
Om tolagen vore en fråga af bevillnings natur, så skulle en sådan rättighet aldrig kunna medgifvas Konungen.
Vidare förekommer i Betänk.: »att denna tolags-ersättning icke må utan samtycke af K. M. ändras.
Om frågan vore af bevillnings natur, så ägde, enl.
Grundlagen, R.
St:r deröfver ensamma besluta, utan Den 22 Augusti. 123 att behöfva K. M:s samtycke.
Hvad angår Hr Dalmans yttrande: »att om R.
St:r toge bort en tullsats, så skulle också tolagen försvinna», så bevisar det ingenting; ty K. M. kan Sfven göra varor tullfria och derigenom borttaga tolagen.
Dalman bar sagt, att det icke går an att, som jag gjort, särskilja de olika saker som finnas omnämnda i K. M:s Propos., och att denna reglering icke kan ske på annat sätt än att, som ersättning derför, tolagen inbegripes under tullsatsen.
Jag medger att det vore orimligt att reglera det på annat sätt, men man kan icke säga, att det omöjligt kan regleras på annat sätt; ty om R.
St:r utan att höja tullsa tserne likväl anse det vara en fördel att gifva denna ersättning åt städerna, så blefve detta en vanlig anslagsfråga, och anslaget finge på vanligt sätt fyllas genom bevillning.
Man kan äfven tänka sig det fallet, att R.
St:r vid bestämmandet af tullsatserne sätta dessa så låga, att någon tolags-ersättning omöjligt kan tagas från tullinkomsterna, och då måste man söka att åstadkomma denna ersättning genom något annat slag af bevillning.
Hvad angår Hr Dalmans yttrande, att Handels- och Sjöfartsfonden skulle vara af bevillnings natur, så är detta ett misstag; ty då afgifterna till denna fond sednast reglerades, skedde detta icke genom något åtgörande af Bevilln.Utsk., utan genom StatsUtsk., som i st. f. att bestämma de olika afgifterne efter olika proc., varierande från 5 till 15, och efter olika grunder, föreslog att de måtte utgå efter 10 proc. af tull-upbörden.
St:r ansågo således då denna fråga hora under SlatsUtsk:s bedömande.
Jag fortfar således att yrka afslag, och skulle denna åsigt icke göra sig gällande så anhåller jag om återremiss, på det icke ett redan fattadt R.
Stms beslut genom ett annat piå kunna uphäfvas.
Hr Flach, Johan Fredr.
Jag sökte med största upmärksamhet afhöra Gr.
Ugglas* första yttrande, men möjligen var det stora afståndet orsaken, hvarföre jag icke kunde upfatta det så fullständigt som jag önskat.
Såvidt jag upfattade det, så var dess hufvudsakliga innehåll följande.
De frågor som afhandlas i Utsk:s Betänk, skulle, enl. hans åsigt, sönderfalla i fyra underafdelningar.
Den första var den: skall tolagen uphöra eller ej?
Gr. af Ugglas ansåg denna fråga vara genom 3 Stånds beslut afgjord så att tolagen skulle uphöra.
Den andra frågan var den: skall någon ersättning derför gifvas eller icke?
Detta ansåg Hr Gr:n vara en statsregleringsfråga, och således var den afgjord genom 3 Stånds beslut.
Den tredje frågan var: skall denna ersättning tagas af tullmedlen eller icke?
I detta hänseende förekommer mig Hr Gr:ns yttrande något oredigt; ty Hr Grin sade visserligen att 3 Stånd yttrat sig äfven öfver denna fråga, och således skulle den vara afgjord, men Hr Gr:n anmärkte tillika, att det förhållandet skulle kunna inträffa att Ständerna förklarade vissa varor tullfria, hvarföre frågan syntes vara af bevillnings natur.
Jag medger att jag icke kunde fullkomligt upfatta Hr Grins mening, men det var också temligen svårt, ty Hr Grin tycktes icke vara fullt ense med sig sjelf.
Den fjerde frågan var: skall denna er - 124 Den 22 Augusti. sättning ingå i tullsatson?
Detta medgaf
Hr Gr:n vara en fråga af beviiinings natur, och det var väl också något svårt för Hr Gr:n att förneka det.
•— Hvad beträffar tolags-ersättningens inbegripande i tullsatsen, så sade Hr Gr:n att man icke nu borde yttra sig deröfver i klump, utan låta anstå dermed tills man kom att yttra sig öfver hvarje särskild tullsats.
Då vore rätta tillfället att säga: till denna tullsats skall tolags-ersättning höra, men icke till den.
Sl:r äga rätt att besluta öfver frågan i detalj, så hemställer jag till R. o. Ad., om de icke äfven böra äga rätt att besluta öfver frågan betraktad såsom princip.
För min del anser jag, i likhet med en föregående talare, att Hr Gr:n invecklat denna fråga mera än den förljenar.
Den synes mig helt enkelt bero derpå, huruvida den ersättning som skal! lemnäs för den fordna tolagen skall ingå i tullsatsen eller icke.
Om denna ersättning skall ingå i tulisatsen, så lär väl ingen kunna bestrida att den kommer alt verka på frågan om tullsatsernas förhöjning.
Har den åter denna verkan, så verkar den också obestridligen på tullbevillningen, och vid sådant förhållande får jag, med all aktning för Gr. af Ugglas’ underafdelningar, förklara att jag vidblifver den åsigt, att frågan: huruvida tolags-ersättningen skall ingå i tullsatsen eller icke, är en fråga af beviiinings natur.
Jag yrkar derföre vördsammast bifall till Utsk:s förslag.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedan till afslag å Utsk:s i förev:de punkt afgifna förslag framstälde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnde propos. förnyades, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, nedannämnde d. 19 dennes på bordet lagde Memorial, Utlåt:n och Betanien, nemi. från jBevillningsUlskotlel: N:o 18, med förslag til! voter:s-propos:r, ij ani. af RiksSt:ns olika beslut angrde stämplade pappers-afgiflen ; BankoUlskollet ; N:o 41, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om beviljande för Myntverkets behof af ett räntefritt lån från Banken å 50,000 Rdr Rmt; N:o 42, med hemställan om tillfällig löneförhöjning åt Bankens, Diskontverkens och Tumba bruks tjenstemanna-personal och betjening; N:o 43, med hemställan om personelt årligt anslag till Bankens Garde des Medailles, RiksAntiqvarien B. E. Hildebrand; Lagutskottet:
Propos. med förslag till författn. ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels enskilde motioner i enahanda syftning; Den 22 Augusti. 125 Allmänna Besvärs- och Ekonomiblskotlet: N:o 105, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Betänk, N:o 87, beträffande Universitetens rätt att med Stadsstyrelsen deltaga i handläggningen af ekonomi- och pol it ie-må 1; och N:o 106, i ani. af väckte motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rätt emellan konungarikena Sverige och Norrige.
Föredrogs och iades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 19 dennes p§ bordet lagda Mern.
N:o 107, i ani. af återremiss utaf Betänk.
N:o 98.
Hrr Elektorers lista vid val af en- ledamot i Bevilln.- Utsk. efter N:o 1979, Hr Brakel, Mauritz Gustaf, och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 189, Hr Rääf af Småland, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Casimir.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o.
Ekon.Ulsk. efter N:o 2090, Hr Adelborg, Anders Otto, och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1314, Hr Weidenhjelm, Erik Oscar.
Hrr Elektorers lista vid val af ytterligare 4 supleanter i StatsUtsk., och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1592, Hr Lannerstjerna, Adolf; » 645, Hr Möllersvärd, Carl Henrik; » 2010, Hr af Geyerstam, Johan Henrik; u 2282, Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm.
Beckfriis, Corfitz, inlemnadt så lydande memorial: