Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då jag hyser deq grundsatsen, att rättvisan gäller lika för alla, vare sig håg eller tåg, Jattig eller rik, härvarande eller frånvarande, och då i de föredragandes händer den plikt är lagd, att i alla mål, till denna rättvisas befrämjande, upplysa sin Konung och Dess Rådgifvare, anser jag mig handla i enlighet med denna grundsats, då jag anmärker afvi-: keiser derifrån, åtnöjande mig vid detta tilli fälle med den förhoppning, att den nu skedde offentliga pröfningen skall i framtiden vara af samma välgörande inflytelse för alla medborgare, som om dessa anmärkningar rönt deri strängaste påföljd. iltskillige yttrade härtill deras bifall, * Friherre Ankarsvärd, Carl Henric, hade ii|«i Jemnat ett så lydande skriftligt Anförande: Sedan Nationen i mera än 6 månader Vantar resultatet af Riksens Ständers sammanvaro, skulle det lätteligen kunna anses som en otillbörlig tidspillan, att åt ConstitutionsUtskot, tets Betänkande, rörande decharge för StatsRådet, vilja gifva den noga behandling, som ämnets vigt och national - representationens värdighet kunde kräfva.
Erfarenheten har dessutom visat, huru litet afseende af Constia Ven 21 Maji, 457 tutions Utskottet vid detta Riksmöte blifvit lemnadt åt allmänna opinionens fordringar, eller åtmindstone åt detta Ståndets, då hari-, från yrkad tryckning af Utskottets protocoller, i kända mål, blifvit afslagen, under det tryckfrihet likväl är ett af vår Statsförfattnings huf. yudvilkor.
Utskottets illiberalitet i denna del leder till misstroende, så mätte det förlåtas, som vanlig följd af mörker, och det får ej finnas underligt, om ifrån samma källa skulle uppkomma den tanka, att nu föreslagne decharge för StatsRådet vore inom Utskottet mera fotad på enskild aktning för personer, än å afseen-» de till Grundlagens fordringar och saker.
Min mening är detta oaktadt ingalunda, att hos Ridderskapet och Adeln söka verka en återremiss af Betänkandet, men att uti våra Protocoll dervid förena mina anmärkningar, är hvad jag anser sorn rättighet och pligt, Genom de ConstitutionsUtskottets Protocoller, som ändtligen blifvit tryckte, finna vi gn Ledamot hafva yttrat, det han trott sig finna en StatsRåds
Ledamot vid flere tillfällen hafva sine Embeten på ett obehörigt sätt utöfvat; en annan Ledamot anmärker tryckfrihetsfrågans föredragande i Handels- och FinanceExpedition; ett Rättegångsmåls föredragning i samma Expedition, och hvad som värre är, StatsRådets uteblifvande yttrande till protocollet i nästan alla mål, der nu varande Konungen ej sjelf uppmanat dem dertill, förbi - 45$ Den 27 Maji. gående efter godtycke) af Allmänna Beredningen oell Publique Verk m. ni _ och detta oaktadt har Constitutions-Utskouet öfver hufi vud i råddagen om Regerings-ärenderne tydligen röjt det upplysta nitet, och den oaflätna omtankan för Statens gagn.
Jag finner lätreli-, gen, huru Utskottets pluralitet förmått åstadkomma det ots förelagde Betänkande, Jag finnér äfven, att det afen annan pluralitet möj» ligen kan godkännas} men mig må det tillåtas, att ej d liaga i detta godkännande, då jag derigenom skulle brista uti förtroende till de tvänne detta Ståndets värde medlemmar afConstitutions-Ufskottet, hvars å facta stödda meningar äro i så stor motsägelse med den grund, hvarpå decharge för Stats-Rådet ensamt bör och kan få hvila.
Slutligen kan jag ej undgå, att yttra min förundran deröfver, att ConstituticnsUtskottet sorn vårdare och tolk af Grund-lagen, kan inträda på andra än, för det samma ut* stakade områden; och jag förstår ej, hura Utskotset ens kunnat komma på den tankan, att tillstyrka Riksens Ständer önskningar i economisk väg.
Skulle Utskottet vid granskningen af StstsRåds-Protocollerne funnit, att andra än nödige och oumbärlige dispenser fiån de prohibitiva TuIS-lagarne af StatsRådet blifvit tillstyrkte, förmodar jag, att sådant blifvit Riksens Ständer helt öppet förelagt, e* medan det är Rådgifvares förhållande vid rådslagen, som af Utskottet bör till Riksens Ständers slutliga bedömande framstallasj till bere* Den 2 7 Maji, 459 dand?
sF vara önskningar äga vi et(
Economie-j och BesväisLkskott. C, H.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf-.
Då jag nu afBort Friherre Ankarsvärds uppläste reservation emot decharges meddelande till StatsRäden och Föredragande, och äfven deraf fur.nit, att bemälte
Friherre lill en del grundar denna sin reservation deruppå, att tvenne Ledamöter af ( onstitutionsUtskottet genom trycke skrift yttrat, det de funnit flere felaktigheter upptäckte under granskningen af StatsRådets Protocoller, som Utskottet icke anmärkt, så torde jag först och främst dervid få anmärka, att en och tvenne Ledamöter af ett Utskott, ingalunda är Utskottets pluralitet, och att det sednares omdöme förtjenar minst så mycket afseende som de förres.
För det andra får jag, i afseende på det uttrycker i förberörde af Friherre Ankarsvärd åberopade tryckta skrift, att StatsRådets
Ledamöter icke någonsin i Stats-Rådet afgifvit några yttranden, så framt ej Kongl.
Maj t dertill uppmanat dem, anmärka, att jag visserligen flere gånger funnit beslut fattade, hvaruti de Rådgifvande icke afgifvit någon tanka; men som jag läst 9 §> Regeringsiormen till och med dess 4;de punkt, och dervid erfarit, att den, som ej särskild mening afgifver, häfver tillstyrkt Beslutet, så har jag d raf funnit, att stillatigande är i Grundlagen vid sädane tillfällen tillåtit, hvarföre jag tror, att hvem som läser denna § lika långt som jag, skall ej undgå, att
Enna detsamma, och således 4Öo Den 27 Maji. att en anmärkning derpå varit obehörigt Hvad Formen a t Utskottets nu und r ventilation varande Betänkande beträffar, så har Utskottet deruti tioget följt 1 815 års ConstitutionsUtskotts method, och har således, i likhet med denna, och i stöd af RiksdagsOrdningens 37 §. framställt ämnen och anledning för Riksens Ständer till und‘ rdäniga önskningar.
Dylika förhållanden blefvo af 1815 års
Ständer mig vetter ligen icke ogillade eller af Kongl Majit onådigt upptagne.
Jag kan således icke inse hvaruti Utskottet nu handlat obetänksamt eller mot lagliga föreskrifter.
Herr Minck af Rosensköld:
Uti hvad Fri herre Åkerhjelm anfört till försvar för Utskottets anmärkningar emot StatsSecreteraren
Qviding och Expeditions-SecreterareD Bergström instämmer jag fullkomligt, men i afseende på Utskottets anmärkning mot StatsRädet Friller» re Cederström, anhåller jag att få erinra, att om Allmänna Lagens stadgande om jäf för Domare kunde tillämpas på StatsRådets
Ledamöter vid föredragning derstädes af mål, vid hvilka någon af Ledamöterne förut lagt hand, så vöre den emot Friherre Cederström, såsom ansvarig, anmärkte omständighet ett fel' emot Allmänna Lagen, hvilket hörer under 106 och icke under 107 §•
RegeringsFortnen, och då hörde bedömandet af det ansvar, sorn å ett sådant fel skulle följa, icke till Riksens Ständer, utan till RiksRätten.
ConstitutionsUtskottet har således äfven om ett fel blifvit begån-' git genom uraktlåtenheten, att ej jäfva sig, i Den 27 Maji.
461 intet fall kunnat för ett sådant fel ställa någon, och således icke heller StatsRådet Friherre Cederström, till ansvar efter ro7 geller inför Riksens Ständer.
Min tanke är derföre, att Ridderskapet och Adeln bör låta första an. märkningen, eller den rörande Friherre Cederström alldeles förfalla, men deremot anmärkningarne emot StatsSecreteraren Quiding och ExpeditionsSecreteraren Bergström endast på den grund förfalla, att Rikets sannskyldiga väl ej fordrar någon vidare åtgärd.
Herr Cederschjöld, Pehr GustafJag in* Stämmer med den siste värde Talaren deruti, att Constituf'onsU'skottets nu under Öfverläggning varande anmärkning mot StatsRådet Friherre Cederström är obehörig.
Den enda categori i 107 § , under hvilken det förmenta felet skulle kunna hänföras, vore nemligen: väld
Men då man med uppmärksamhet lä^er §. finnar man tydligt , att Grundlagen alldJes icke af Stats-Rådets Ledamöter, utan endast af StatsSecretcrarne, fordrar oväld, nit, skicklighet och drift: — de forte kunna, enligt §s nuvarande ordalydelse, ej klandras, utan blott så vida de ”* deras råd'lag om allmänna matt och steg ej iakttagit Rikets sannskyldiga nytta."
Jag har velat göra denna anmärkning, egentligen b!ott för itt ådagalägga nödvändigheten af den Redactionsförändring af 107 som jag för en tid sedan hade äran föreslå. 462 Den 27 Maji.
Jag tror äfven, att hvad man af Domare fordrar, i afseende på jäfsplikt, icke fullkomligen kan tillämpas på StatsRåden.
Äfven tror jag, att väld, bristande skicklighet, m- fl i 107 §. uppräknade Embetstid icke kunna tillämpas på andra än activa StatsRåds Ledamöter, jag menar Föredragande.
Men jag tror också, att afgifne rådslag inom StatsRådet i allmänna mått och steg, uti sådane ämnen, der den Rådgifvande förut varit Domare eller Part kunna unn tvifvel vara stridande emot Rikets sannskyldiga nytta, i hvilket fall roj §:s första del är för an* märkning deruppå tillämplig.
Då nu vid detta tillfälle icke så inträffat, är det ett skäl, att ej gifva den gjorde anmärkningen annan påföljd , än förvarande vid Ståndets Handlingar Herr Munck af Rosenchöld'.
Flere af Rid» derskspets och Adelns Ledamöter torde icke hafva i minnet, att 106 §.
RegeringsFormen har afseende derå, då någon StatsRåds
Ledamot uppenbarligen handlat emot RegeringsFormens tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, och af andr3 Rikets gällande [.agar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane öfverrrä del«er, eller dem vållat och befräraj t genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning.
Men ic7 §. åter har afseende på de händel er, då en StatsRåds Ledamot uti Rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta? eller någon StatsSecreterare icke Dm 27 Maji. med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende Embete utöfvat.
Nu hemställer jag, om Friherre
Cederströms underlåtenhet att jäfva sig varit ett rådslag mot Rikets sann,' skyldiga nytta?
Jag kan gerna lemna derhän, 0111 jäts skyldigheten är lika vidsträckt lör Ledaniöterne i StatsRådet, som lör Domare, men i alseende på den lorm anmäikningen fått i Betänkandet, förnyar jag nrn anhållan, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition, att anmärkningen mot Friherre
Cederström må förfalla ovik korligen och utan tillägg, men deremot att anmärkningarne mot StatsSeCreterari n Quiding och ExpeditionsSecreteraren Bergström må förfalla endast af det skäl, att Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd.
Grefve von Platen, Baltzar Bagislaus'.
Högst ogerna höjer jag min röst lör att upptaga Ridderskapets och Adelns tid, och kanske ardelia i dag mest öfverflödigt, då ingen kan med mera lugn och skicklighet framställa ämnets sanna förhållande, än de Herrar som redan yttrat sig; också instämmer jag nästan i allt med Herr Rosensköld, Friherrarne Wirsén och Åkerhjelm, samt Herr Haussvolff, men i stöd af min erfarenhet, torde jag få tillägga några ord Jag hemställer, huruvida den anmärkning sorn blifvit framställd emot StatsRådet Frihem re Cederström bör kunna äga rum, då mars ej kunnat framvisa den föreskrift, som ålagt jäfvet.
Jag tror ej att detta varit Friherre Cederström* pligt; så mycket mindre synes mig 464 Den 27 Maji. anklagelse kunna äga rum, som det stari Rei geringsformen, att det fel sorn föranleder till anklagelse, bör vara en åtgärd, sorn länder till Rikets skada, hvilket efter min tanke nu ej är förhållandet; Lagen ålägger Domarejäf: en föreskrift, som jag hemställer, om den är lämplig för StatsRåderne, då de äga en rådgifvande, en tillstyrkande åtgärd, men ej någon beslutande röst; för min del finner jag intet 6käl till anklagelse emot Friherre Cederström.
Hvad de öfrige Herrarne angår, så trot jag att Ridderskapet och Adeln blifvit så upplyst af häf gjorde framställningar, att alla torde redan hafva fattat sitt beslut.
Jag anhåller dock få draga Ridderskapet och Adeln till minneS, i hvad ställning StatsRåden och de Föredragande äro: en ställning som skiljer sig från alla andra; de stå alltid liksom mellan tvenne eldar, då de å ena Sidan skola råda sia Konung, och å andra sidan bevara Folkets rätt.
De mäste framställa sin tanka stundom med afseende på utländske förhållanden,stundom med afseende å inre Lagarne, för vidt omfattande och mångfaldige, att icke Ofta vara ej nog kände af personer, hvilka ofta liksom tillfälligt, och ofta visserligen oväntadt intagit sina rum.
Äfvenså har jag många gånger känt hela obehaget af att framställa mina tankar, äfven för den ädlaste, rättvisaste, mildaste Fun ste, då det stundom mäst ske för att motsäga dess mening.
Uti en sådan ställning är det 0-1 möjligt, att döma germngarne efter bokstafveti och Den 27 Maji 6ch ordalydelsen, utan efter artdan, Sorn ledet dem
Det är med denna erinran som jag anhåller om pioposition, att Betänkandet må läggas till Handlinganie.
Grefve Spens, Jacob Melcher: jag instäm* mer fullkomligen med Herr Rosensköld deri, att dylika jäf, som för Domare, ej kunna äga rum för StatsRådets
Ledamöter* men vill dock för ett ögonblick med Constitutions-Utskottet antaga, att så vöre.
Det förefaller mig i den händelsen besynnerligt och märkbart* att ConstitutionsUtskottet blott gjort anmärkning emot det StatsRåd, sorn icke jäfvat sig sjelf* icke mot de andra Ledamöterne* som äfvenledes underlåtit att jäfva honom, i anseende till en så allmänt känd omständighet.
Det är nemligen i hvarje
Rätt eller Collegium, som består af flere Ledamöter, lika ovilkorlig skyldighet för hvar och en att tiilse, det atla äro ojäfvigp, som att sjelf icke lägga hand vid
Dagot* hvaruti man är jäfvig.
Friherre Haji, Eric, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Kongl.
Maj ts Nådiga Bref om Boställens bortarrenderande på 30 år föreskri fver, att Konungens Befallningshafvande och Regementschefs * sedan anbud å Auction blifvit gjordt* Ridd. s. Ad, Prot. VI.
B. II, Afd. 59. 60. 466
Den 27 Maji. böra inkomma med Utlåtande, om de anse det vara till fulla värdet uppgått.
Sedan 2;ne auctioner å Bostället Orme och Quarnbacken varit utlyste, och jag, såsom Regementschef, protesterat emot antagandet af de dervid gjorde anbud, samt begärt inhibition af Auctionen, i anseende till den då inträffade, för utarrendering mindre fördelak. tiga conjunctur, heldst detta Boställe ej var af de, som ovilkorligen skulle bortarrenderas, utan på innehafvarens egen underdåniga begäran, af Konungen beviljad, blifvit på Auction satt, utlystes derå Auction för 3:dje gången, då anbud ej heller blef af sådan beskaffenhet, att jag ansåg mig böra tillstyrka dess anta. gande.
Likväl antaga, det oaktadt, bägge Collegierne anbudet, och utfärda conlract.
Boställs-innehafvaren klagar deröfver genom mig hos Konungen , och Konungens Föredragande tillstyrker i StatsRådet Contractets upphäfvande.
Jag vågar underställa Ståndets pröfning, om icke Konungens Föredragande handlat rätt i detts fall, då det ej lärer kunna vara meningen, att Löntagare böra efter godU tycko beröfvas sina löne vilkor, och ett i o> rigtig ordning tiilkommit contract, hvars upp^ görande Konungen öfverdragit åt förenämnde Collegier, af Konungen måtte kunna upphäfi' vas i samt anhålla, att denna sak måtte förfalla, helst den eljest kunde leda till ett präjudicat af stor ofåttvisa emot Arméens Indelnings-, hafvare.
Den 27 Maji.
Hane Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken frågade, om icke, då Constitu-ionsJ Utskottets Betänkande innefattade flere särskilta punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt finga särskilt för sig pröfvas och afgöras.
Hvarefter Hane Excellence hemställde, att den emot Herr Stats-Rådet Friherre Rudolf Cederström af ConstitutionsUtskottet gjorda an« märkning måtte få förfalla.
Ropades Ja. r Hans Excellence Herr Grefven och Landt-*, Marskalken tillkännigaf, att Stats Secteteraren Quiding inlemoat ett Memorial, men dä målet redan syntes vara tillräckligen utredt, och sä många Ledamöter deruti sig yttrat, hemställde Hans Excellence om berörde Memorial skulle behöfva uppläsas.
Sorti jag åtti ser Egendoms-rättens helgd af vigt, anhållet jag, det propositionen, sorn Hans Excelknce Herr Grefven och Landt-Marskalken ämnat göra, angående StatsSecreteraren Quiding, må blifva sådan, att anmärkningen må förfalla ernt dast pä grund deraf, att
Rikets väl cj krälvef någon vidare åtgärd. 463 Den 27 Maji.
Harn Exeellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemsiällde, om icke, enär Rikets väl ej kräfde den i 107 §■ RegeringsFormen omnämnde årgärd, all påföljd å den emot Herr Stats-Secreteraren B. C. Quiding väckte an?
märkning finge förfalla.
Herr Grundelstjerna, Axel: Herr Quiding* ifrågavarande Memorial torde innehålla vigtiga upplysningar rörande de omständigheter, uppå hvilka Constitutions-Utskottet grundat sin emot honom gjorde anmärkning, och får jag derföre anhålla, att samma Memorial måtte varda uppläst, för att i Protocollet åtminstone kunna intagas.
Hans Exeellence Herr Grefven och Landt Marskalken anmärkte, att Ridderskapet och A-, deln ej ansedt någon uppläsning deraf nödig, samt att saken redan vore afgjord.
Herr Munck af Rosensköld begärde äfven, att StatsSecreterarens
Quiding* Memorial måtte uppläsas, emedan annars Herr Quiding kunds med skäl klaga öfver samma behandling af Ridderskapet och Adelil, som Sundell fått rö. na af Herr Quiding, då han blef dömd, utan att blifva hörd.
Om något Memorial vid ett måls afgörande bör uppläsas, så är det visst StatsStcreteraren Qvidings, Den 27 Maji.
469 då fråga är, att döma honom för det han under sin Embetsmanna befattning skali dömt en annan medborgare ohördan.
Jag finnér ansvarigheten efter 107 §. just derföre olämplig, emedan den Embetsman, som är 1 öreni ål för anmäikningen, nästan aldrig äger tillfälle, att inför Riksens
Ständer få uppgifva skälen för den åtalade handlingen, utan merendels blott dömes efter anklagelsens stränghet, och det intryck, som densamma nödvändigt mäste göra på Opinionen, då den icke blifvit mildrad genom mofvig<en af de skäl den anklagade till sitt försvar kan anföra.
Då Riddcrskapet och Adeln är i begrepp att fatta ett beslut, hvars beskaffenhet skall må hända stämpla denno värdige Embetsman för hela dess lifstid, och då fråga blifvit väckt, att förskona honom från ansvarig påföljd på den för honom föga tillfredsställande grund, att Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd j så synes mig temmeligen billigt, att, efter händslserne så fogat, att denne Embetsman blifvit Ledamot af detta aktningsvärda Stånd , han åtminstone här måtte höras, och Ridderskapet och Adeln i sådant afseende ägna några minuter» uppmärksamhet till åhörande af det anförande han till sitt försvar har inlemnat.
Härefter upplästes StatsSecreleraren Qui* dings Memorial, så lydande:
ConstitutioasUtskott har till ansvar efter 107 $>.
Regerings - Den 27 Maji, Formen anmärkt det sätt, hvarpå jag behandlat en af KrigsCommitéen i underdånighet framstäid fråga, huruvida de Norrska Discontlepresentauver fingo i uppbörd emottaga*, som biilvit till Commiféen insände af FältCommissarien Sundell, hvilken, i egenskap af Svenska Kronans Ombud. haft det uppdrag att indrifva betalning lör de i Norrige försållde Magazinsbehållningar.
Då nu Höglofl.
Ridderskapet och Adeln kommer att pröfva gilltigheten af berörde anmärkning, anhåller jsg ödmjukast hos Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att få meddela följande upplysningar i detta ämne; Kongl.
Maj t har den 14 Junii 1816 förordnat, att ingen skulle vara pligtig emottaga de Norrska Discont-representativerne, undantagande Intressenterne i den Lane Inrättning, hvarifrån de voro utfärdade.
Den 28 derpåföljande September har väl Kongl Maj:t i Nåder befallt, att de tills vidare skulle såsom betalning i Kronans Cassör i Norrige emottagas j men detta förordnande, utfärdadt af Hans Majit såsom Konung i Norrige, hade endast afseende på de Norrska Statsverket tillhörande Cassör och borde icke lända till efterrättelse för Sundell, hvilken såsom Svensk Embetsman, i afseende på uppbörden af Svenska Kronans fordringar, allenast ägde att rätta sig efter de befallningar har» från SvenskaAuctori-a teter er håU» t, Den 27 Maji. 471 När Kongl.
KrigsCommitéen i underdånigt het förfrågade sig, huru förhållas borde med de af Sundell emottagne 58,580 SpecieDaler i Discont-representativer, anmälte Commitéen tili lika, att FältCommissärien
Sundell förklarat, det ifrågavarande representativer nästan utgjort det enda mynt, som i Norrige under tiden circuleratj att så vida desse ej emottagits, någon indrifning af Kronans fordringar icke kunnat ske, eller han med önskad framgång kunnat använda laga åtgärd, för att derigenom tvinga de restskyldige att liquidera sina skulder med RiksBanksSedlar, dä sådant varit stridande e*i mot Kongl.
Maj:ts förordnande, samt att den skillnad, som, sedan Kongl. Majds Förbud af den 23 Julii 1817 emot deras emottagande i Kro-< nans Cassör kungjordes, uppkommit mellan desse representativer och RiksEanksdaler, här-i ledde sig icke från ett mindre förtroende till
Discontlnrättningarne och deras soliditet, utan från den form, som SpecieSedlarne äga derige» nom, att de ej få utgifva® på mindre summa än 2o Speciedaler eller 200 RiksBanksdaler.'
Jag ansåg således Sundell hafva redan hos KrigsCommitéen uppgifvit, hvad han till sin ursägt kunde anföra, och dess vidare hörande så mycket mera öfverflödigt, som detta ärende icke var något Besvärs- eller Tvistesmål, u-i tan en af ett administrerande Verk gjord för-} frågan, huru med de af Sundell insände Dis-? cont-representativer borde förhållas.
Jag kunde icke medgifva, att hvad som var anbefallt rörande
Discont-representativernes emottagande i Norrska StatsCassoroe, skulle tjena till ef - 472 Ven 27 Maji. terrättelse för inbetalningar af enskilt? perso* ners skulder till Svenska Kronan; jag hade mig bekant, att Kongl. Maj;t uti des9 Sven ska StatsRåd aldrig tillåtit ett sådant liquidationssätt, och jag var öfvert ygad, att ett om ljud ägde den ovilkoriiga skyldighet, att. utan iörvgkqget särskilt tillstånd, hvilket här icke intränat, icke såsom godt antaga hvad mynt sort honom tillbjöds, utan noga tillse, att be talninger» erlades i det mynt, hvarpå contractet lydde, äfvensom att det var Kronans obestridliga tätt, att icke emottaga betalning i Discontrepresentatjver, hvarmed icke någon enskilt nian, sorn ej var delägare i den Låneinrättning dem utgifvit, kunde emot dess vilja hquideras, På alla dessa skäl ansåg jag mm pligt fordra, att i underdånighet tillstyrka, det de ifrågavarande representativerne återställdes till Sundell, med förständigande, att till Krigs^ Commitéen insända samma Summa uti det mynt, hvaruti iQrdrmgarpe tillkommit.
Det är äfven anmärkt, att jag icke gjort behörigt afseende derpå, att, enligt KrigsCommitéeos tillkännagtfvande, tvångsmedel icke fmgo användas till fordringarnes indrifvande.
Genom KrigsExpeditionen har något förbud i detta afseende icke blifvit utfärdadt j tvärtom har Kongl- Majd, vid de flere tillfällen, då de blorrska Pebitorerne erhållit föriängning på terminen för sin skulds afbetalning, alltid förOnnat dem denna förmon, med villkor att fullkomlig säkerhet ställdes för beloppet af Krasao§ lordraa, hvaraf foijer, att dea3 som icke
Dejs 27 Maji, 473 kunde anskaffa en sådan säkerhet, borde genom tvångsmedel tillhållas, att sitt skuld afbörda Mott äfven i händelse tvångsmedel icke fåit användas, anser jag mycket orätt, att j betalning hafva emottaga en annan myntsort, än den, hvarå contracterne lydde, när 1 sådant fall Kronans Ombud utan ansvar kunde afbida den tid, då betalning i Rik^Banksdaier utbekomm s
Såsom redan är anfort, kunde detta ärende v'd fö» sta föredragningen icke anses annorlunda , än såsom ett administrerande Verks förfrågan, huru med de insände
Discont-representaiiverne borie för hållas, och ali anledning var, att täh-Cbmmissarien Sundell inför KrigsCommitéen uppgifvit, och Comnritéen i underdånighet anmält alla de skal hun till sitt urskuldande kunde andraga; men sedan Kongl. Maj:t tagit dess Nådiga beslut, och detsamma blifvit Sundell tungjord!, har han i underdånighet anhållit om befrielse från den honom ålagde ansvars skyldighet, och dervid uppgifvit ;.åiane omständigheter och åtgärder at andre personer, som icke af honom förut blifvit an mäld te.
Öfver denna underdåniga ansökning,samt KrigsCommitéens i anledning deraf afgifne yttrande, har Hans Majit i Nåder funnit godt infordra JustitiaeCancellerens underdåniga utlåtande, och häraf toide tydligen ådagaläggas, att så snart FältCommissarien