Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. uplysning derom, dels att antalet af de mål, hvilka numera tillhöra Bergs-colhii pröfning och afgörande är så ringa att det kan tillåta en förminskning uti colini embels- och tjenstemannapersonal till besparing för Statsverket, dels ock att f. n. flere embeten och tjenster inom coll:m stå vakanta; så och enär alla de talare, som under diskussionen hos R. o. Ad. yttrat sig i ämnet ansett förändring uti Bergs-coll:ii organisation vara af behofvet högeligen påkallad, samt diskussionen i öfrigt utvisat att de, som talat för bifall till
Den 30 April. 2 27 StatsUtsk:s förslag afsett att Ordförandeskapet i Bergs-colhm skulle, dii Presidentembetet nu är vakant, kunna bestridas af den äldste ledamoten, har jag, som ej allenast delar båda dessa åsigter, utan äfven anser det vara representantens pligt att medverka till hvarje sådan besparing uti Statens utgifter, som, med iakttagande af det allmännas sannskyldiga nytta, utan förnärmande af den enskildes rätt, i grundlagsenlig ordning kan till vägabringas, nu af dessa skäl funnit mig upmanad alt, med stöd af 56 § Riksd.Ordn. vördsammeligen föreslå R.
St. att, jemte uttalande af den underd. önskan, det K.
M. måtte täckas till R.
St. aflåta nådig propos. om en så beskaffad förändring af Bergs-colhm, att, genom minskning uti embets- och tjenstemannapersonalens antal, besparing uti Statens utgifter för detta embetsverk i möjligaste måtto beredes, underdånigst anhålla, att intilldess en sådan reorganisation af detta colhm i grundlagsenlig ordning kan verkställas, en af colhii 3:ne ledamöter måtte, i likhet med hvad förut egt rum, till besparing för Statsverket få, jemte sitt ledamotsembete tillika bestrida ordförandebefattuingen i nämnde colhm.
Alt denna min motion måtte varda till StatsUtsk. remitterad för att behandlas i sammanhang med den beslutade återremissen af l:sta punkten uti utlåt.
N:o 87, derom får jag vördsammast anhålla.
Den nu föredragna motionen synes mig icke vara föranledd af någon under riksdagen inträffad händelse, hvadan möjligen remiss deraf torde vara oriktig.
StatsUtsk. har i den fråga, under hvilkens pröfning hos R. o. Ad. denna motion afgafs, sagt sig icke tillkomma att pröfva reorganisationsfrågor.
I detta Hr Cederschiölds förslag, är just fråga om en organisation, och således om Hr Frih. o. Landtm, anser remiss kunna ega rum så bör det väl vara lill Ekon.Utsk., som efter sin instruktion har sig updraget att inkomma med utlåtrn i dylika frågor.
Då fråga här upstått om eller hvart remitteras bör, så anhåller jag att densamma måtte få hvila på bordet till nästa plenum. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att som fråga upstått om och hvart denna motion bör remitteras, denna fråga enl. derom gjord begäran, komme alt hvila på bordet.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; oell hade dertill blifvit utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 2209, Hr af Harmens, Henrik Otto; N:o 262, Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz.
Bevillnings-ötskottet: efter N:o 107, Gr.
Klingspor, Mauritz Staffan Philip; N:o 563.
Hr Wulffrath, Fullm.
Hr von Hartmansdorff August Edvard.
15* 228 Den 30 April.
Ridd ar lius- Utskottet: efter N:o 140, Frih.
Leuhusen, Axel Reinhold; N:o 2170, Hr Lidslrömer, Fredrik August.
Äfvenledes öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 140, Frih. Leuhusen, Axel Reinhold: oell befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1102, Hr Freidenfelt, Carl Petter.
Anmäldes och lades på hordet nedannämnde från BankoUtsk. inkomne ullät.-n: N:o 34, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 21. öfver gjorde ansökningar om ersättning för mistad inkomst i följd af de s. k. småsedlarnes nphörande; samt N:o 35, i anledn. af väckt motion om afskrifning af f. d. Handlanden M. F. Bergelins sterbhusdelegares skuld till Bankodiskontverket.
Ex. IIr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde erinra sig, hurusom uti ett föreg:de plenum R. o. Ad., uppå derom af H. Ex. gjord hemställan beslutat, att Bevilln:s-, Lag- samt Allm. Besv.-o. Ekon.Ulskms betänk.
N:o 1, angtde vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, skulle hvila på bordet till såväl Statslltsk:s utlåt:n ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens hufvudtitlar som Const:sUtsk:s decharge betänk, undergått pröfning.
Ex. gjorda och af R. o. Ad. bifallna hemställan hade varit en följd af derom tläffäd öfverenskommelse inom Talmans-konferensen, som beräknat att berörde decharge betänk, skulle kunna företagas till afgörande inom innevar. vecka; men som den händelse inträffat, att nyssberörde utlät:n ang:de Slatsregleringen icke ännu hunnit genomgås hvarken af Borgare eller BondeSt., hvaremot desse
Stånd förehaft och redan pröfvat betänk. rör:de tillverkning och försäljning af bränvin, samt det icke vore sannolik! att förenämnde decharge betänk., för alt på en gång i alla Stånd förekomma, kunde företagas innan Onsdagen eller Lördagen i nästa vecka, så och då af de i öfrigt inkomne målen endast några få voro hos R. o. Ad. oafgjorde, ansåge II.
Ex. sig böra hemställa, att betänk, angide tillverkning och försäljning af bränvin måtte, enl. den ordning, hvari det inkommit, få upföras främst å föredragn:s-listan för nästa plenum. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Landtm, tillkännagifvit att dä nu alla å föredrag:n:slistan uptagne mål blifvit genomgångne, plenum på eftermiddagen icke komme ali fortsättas utan det derom utfärdade anslag skulle nedtagas, uplästes och lades till Den 30 April. 22 9 handlingarne ankomne prot:sutdr. från PresteSt. af d. 12, 14, 16, 17, 1!), 23, 24 och 26, från BorgareSt. af d. IG, 17, 19, 23, 24, oell 26, samt från BondeSt. af d. 14, 16, 17, 19, 23, och 26 i denne månad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j till 3 e. m.
Justerades 11 prot.utdr. för d. 26 och 30 sisth April samt pleniprot. för d. 12 i samma månad e. m.
Hr Edenlijelm, Gillis:
I och för vårdande af enskilda angelägenheter mäste jag företaga eii resa ål landsorten, och nödgas derföre afsäga mig min befattning såsom Ståndets Elektor med anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Uplästes ett af Hr Bogeman, Carl Adolf inlemnadt sålydande mern.:
Hindrad alt i riksdagsgöromålen vidare deltaga, nödgas jag afsäga mig förtroendet dels såsom Ledamot af BankoUtsk., och dels såsom Bänkman inom 14:de Bänkm:s-afd:n, under vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o.
Ad. biföll jemväl denna anhållan.
Uplästes följande af Hr Lidströmer, Fredr.
Au g.: inlemnade mein.
Som jag i tjensteåligganden måste på en tid lemna hufvudstaden nödgas jag afsäga mig H. R. o. Ad:s förtroende alt vara Ledamot i Ridd.Ulsk. II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Bogeman och en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Lidströmer. 230 Den 3 Maj.
Raab, Adara Christian; Till följd af R. o. Ad:s mig beviljade tillstånd i sista plenum, att beledsaga Hr Nordenfeldts yttrande med några anmärkn:r vid remissen till EankoUtsk., utbeder jag mig nu Ståndets upmärksamhet under några ögonblick.
Raab, upläste härefter följande:
Hr Nordenfeldt^ til! utlåt, förvandlade motion går derpå ut, att en Komité af sakkunnige män mätte sammansättas att upgöra ett ändamålsenligt förslag till den allmänna penninge- och lånerörelsens ordnande här i landet.
Redan 1844 och 1845 års RankoUlsk. föreslog R. St., i utlät.
N:ris 44 och 56, att hos K. M. i underd:het anhålla om tillsättande af en Komité, att ”undersöka och utreda allmänna penningeställningen och kredit-förhällanderne, samt uprätta förslag til! förbättringar härutinnan”, och sednast församlade Ständer anhöllo i nnderd:het alt ”K.
M. läcktes låta utarbeta och framlägga förslag om åtgärders vidtagande, hvarigenom penningerörelsen i landet pä säkrare och mera bestående grunder må kunna ordnas”.
Jag delar också den öfvertygelsen att något allvarligt behöfver i detta afseende åtgöras, och att en Komité, sammansatt af ett mindre antal män, med kunskap och erfarenhet i ämnet, skulle bättre kunna utreda frågan, än ett af Trettiosex personer bestående Ulsk.
Det är ett mod att klandra de Komitéer, som i åtskilliga frågor varit tillsatta ; och det är sannt att stora resultater ej omedelbart vunnits af deras arbeten.
Slen felet, månne det har varit deras?
Att de lemnat R.
St. många nyttiga uplysningar och framlagt många goda förslag, lärer svårligen kunna nekas.
Flere af de grundsatser, som uttalades af den är 1822 tillsatta Finans-komitéen, blelvo dä ansedda för nyhetsmakeri, men hafva småningom under dessa trettio är dels blifvit förstådda, dels efterföljda.
Besagde
Komité ansåg nödvändigt att tillvägabringa realisation efter då gällande kurs: det skedde tolf år sednare.
Den föreslog alt de intecknade skulderna skulle regleras genom Hypotheks-föreningar: — dermed lia vi nu kommit oss åstad, ehuru ej med den ändamålsenligare utgångspunkt, nemi. alt börja med en för hela riket gemensam, som Komitéen hade velat.
Den föreslog vidare att lånebanken skulle inbjuda enskilde medborgare till deltagande genom aktieteckning: riktigheten af denna grundsats börjar nu mer och mer alt erkännas.
Med ledning af den erfarenhet, som på dessa trettio år vunnits, skulle tvifvelsutan en Komité nu kunna upställa vida ändamålsenligare förslager, än vi, med all högaktning för BankoUtsk:s
Hrr ledamöter, skäligen kunna vänta från dem, som dessutom åro nptagne af en mängd andra göromål.
Detta ämne är i alla Stater af omätlig vigt, synnerligen i vårt land, som ännu befinner sig under sin industriella utvecklingsprocess, och som, hvartut man anma rikta sina blickar och sin omtanka, erbjuder nya och dyrbara föremål icke blott för arbetet och intelligensen, utan ock för ett ändamålsenligt användande af kapitaler.
Då likväl ledamöter af detta Stånd, som pläga utöfva ett synbart inflytande på besluten här, vilja lyckliggöra Samhället — och l)cn 3 Maj. 231 att deras afsigt- är fosterländsk liar jag icke ett ögonblick betviflat, — derigenom alt de i möjligaste måtto inskränka lånetillgåugarne, för att hindra skuldsättningen, är del i sanning af vigt all göra sig noga reda för om deras välmenande svältkurs-recept är helsosamt, — om det befrämjar helsa och lif, eller tvinsot och död.
En sadan undersökning är af behofvet destomera påkallad, som den ovilja, en af de vigtigaste delar af lånerörelsen, nemi. den af Hypo(heksföreningarne omfattade fastighetsbelåningen, rönt ej blott i della utan äfven i andra Stånd, utvisar alt man missförstår dessa inrättningars syfte och planen för deras verksamhet.
— Denna ovilja har visat sig verksam i tvenne andra Stånd, ända derhän alt man afslagit det modesta Kreditiv af 500,000 r:dr, som BankoUtsk. i betänk.
N:o 24 föreslagit åt alla Hypotheksföreningar i riket.
— Då det eila af dessa Ständ, hvilket med stor majoritet afslog i fråga var.
Kreditiv, likväl bifallit de sammanlagdt mer än liofaldigt större Kreditiver, sorn föreslogos till lättnad för de näringar, som dess fleste medlemmar drifva; — dä ett annat Stånd, som genom förseglade sedelns utslag, afgjorde frågan, representerar de medborgare, som till ojemförligt största antalet äro Föreningarnes delegare; då sådant ej kunnat ske af egennytta eller afundsamhet, — känslor, som mäste vara främmande för representationen, — böra anledningarne sökas ensamt i obekantskap med saken, och deraf härledt missförstånd.
Jag har derföre trott mig icke bättre kunna, för vårt gemensamma mål, fäderneslandets gagn, använda den tid, sorn känslan af min umbärlighet vid sednaste plenidagars förhandlingar lemnat mig, än alt söka en utvidgad kännedom om andra länders på inteckningar i fast egendom grundade lånerörelse, och om resultaterne af de der inrättade Hypotheksföreningar, för att kunna meddela de färskaste upgifter, som i delta vigtiga ämne erbjuda sig.
Då jag anhåller alt med dem få lill BankoUtsk. beledsaga Hr Nordenfcldts yttrande, utbeder jag mig äfven Edert benägna tillstånd alt få i detta yttrande inlägga några ords ytterligare vederläggning af det skarpa klander, det misstroende och de olycksspådomar, man här uttalat emot de Hypotheksföreningar, sorn bildat sig här i landet.
Hypotheksföreningar till öfvertagande af den slående skulden äro stiftade i de flesta andra länder:
I Schlesien år 1770.
,, Brandenburg 1777.
,, Pommern 1781, med förnyadt Reglemente ...... 1846' ,, Vestpreussen 1787.
,, Ostpreussen 1788.
,, Posen 1822.
Mecklenburg . ,,1818.
,, Estland, Liffland och Curland . . ,, 1803.
„ Polen „ 1820.
,, Schlesvig och Holstein ,, 1811.
„ Baijern ,, 1§2G. ,, Wurtemberg . ,, 1827.
232 De n 3 Maj.
I Kur-Hessen är 1832. ,, Westphalen ,, 1835.
„ Cantonen Bern i Schweitz . . . 1840.
,, Galicien 1841.
„ Saxen ,, 1844.
,, Hertigdöme!.
Nassau ,, 1840, med förnyadt Reglemente 1846.
I Danmark utkom den 20 Juni 1850 en K.
Författning, som utstakade vilkoret! för dylika Föreningar, och redan hafva derstädes trenne Föreningar bildat sig.
1 Belgien gjorde Ministéren d. 8
Maj 1850 ett förslag till Kamrarne att stifta en gemensam
Hypoteksförening för hela riket under Statens garantie.
1 Frankrike är man just nu i begrepp alt åstadkomma sådana inrättningar.
De flesta Hypotheksföreningar hafva blifvit framkallade af Regeringarne.
Alla hafva blifvit omhuldade af Slatsmakterne.
Om icke derföre, att andra länders Statsmän ansell Samhällets styrka och trefnad hufvudsakligen bero pä näringarnes och företrädesvis jordbrukets förkofran, — derföre att de hafva insett ali alla näringar, och jordbruket isynnerhet, fordra förlag, att förlaget ger arbetsförtjenst, -— att arbetet ger produktionen, — och produktionen ger välstånd.
Statsmännen i andra länder hafva ock vidtagit verksamma mått och steg att befrämja och understödja ifrågavar. kredit-inrättningar.
Så t. ex. äro llypotheksföreningarnes obligationer i flera länder garanterade af Staten.
De äro del i Galicien, i Estland, Liffland och Girland, i Beijern, i Danmark och flerestädes.
Så är ock föreslaget i Belgien.
Erfarenheten har likväl visat alt nila Hypolheksföreningarne burit sig sjelfva, och ingenstädes har Staten behöft göra någon förlust på flen garantie, sorn den lemnat.
Väl har Staten flerestädes lemnal förskott åt Föreningarne till befrämjande af deras upkomst, men någon annan upoffring af Staten, än en lag ränta pä sådana förskott, har ingenstädes erfordrats.
I alla de länder, der de af mig förut nämnda Hypotheksföreningar äro inrättade, hafva Stalsmakterne medgifvit och i flera af dem påbjudit att allmänna kassors och korporationers, äfvensom omyndigas medel skulle nedläggas i Förcningarnes obligationer.
Sä är det t. ex. förhållandet i vår närmaste grannstat Danmark.
Hypotheksföreningarnes obligationer i andra länder hafva ock städse åtnjutit ett större förtroende och stålt i högre kurs, än andra papper med lika räntefot.
De Preusiske Hypotheksföreningarnes 4 proc. obligationer hade stigit ända till 6, 7 och 8 proc. öfver pari, dä de år 1836, 1838 och 1842 tipsades och utbyttes mot oupsägbara obligationer med endast 3j proc. ränta.
Naturligt var att dessa nya papper då föllo i kurs; men det dröjde ej länge förr än äfven de, oaktadt den nedsatta räntefoten, äter voro öfver pari.
Så t. ex. slotlo de Pomeranska 3jj proc.
Panlbrefven redan år 1839 i 102, och år 1844 i 103.
Den 3 Maj, *33 Nu kom revolutionsåret 1848, ela alla papper föllo; inga papper bibehöllo sig dock i högre kurs lin Hypotheks-föreningarnes obligationer.
Väl föllo de Schlesiska, Pomerska och några andra Föreningars obligalionner ner till vid pass 90 å 93 proc., och de Westpreussiska för en kort period ända ned lill 83; men vid samma tid hade Preussiska Statsläns-obligationerne sjunkit till 69, Preussiska Bankens papper till 63, och jernvägsaktier, som förut varit pari, ända lill 30 proc.
Det visade sig således att äfven under den stör sta skakning, sorn sednare tiders affärsmarknad erfarit, förtroendet för den säkerhet jorden erbjöd, var störst.
Ar 1850 d. 30 April, sedan allt äler lugnat sig, hade Hypolbeksföreningarnes 3^ proc. obligationer i Preussen stigit ända lill 95J, under det att Preussiska Statspapperen å samma ränlcfot ej höjt sig öfver 86 proc.
Vid samma tid stodo Mechlenburgs och Posens Hypolheksföreningars 4 proc. obligationer i 102 å 103 proc.
Erfarenheten har således ådalagt alt under alla förhållanden hafva dessa Föreningar hållit sig uppe, och deras papper statt högre än andra inrättningars.
Men, invänder man, der är jorden ej så högt belånad, som här hos oss.
Derpå får jag svara, att i alla utländska Hypotheksföreningar sker belåningen till minst lika, och flerestädes lill högre andel af sitt värde, än i de Svenska:
I Estland, Liffland och Curlauds Föreningar belånas jorden till -J af dess värde.
I den Pommerska Hypotheksföreningcn lill f af panlens värde och i dc öfriga Preussiska frän lill J af värdet.
I Danmark till § af pantens värde; o. s. v. I Galicien är undanlag gjordt för skogar, som endast belånas till J af värdet, då deremot öfriga jorden belånas till hälften; men enl. de flesta Svenska värderings-reglementen, får skogsafkaslningen ej ingå till mer än ' i beräkningen af egendomens reveny.
Vi hafva således äfven i afseende pä skogens värdering varit försigtigare.
I Preussen inrättades år 1835 en K.
Utlåningsbank, der jordegare, hvilka i föreningar belånat sina egendomar till hälften, men ytterligare voro i förlägenhet om lån, skulle kunna mot pant af öfverskjulande nästa j af värdet, d. v. s. inom j af värdesumman, utfå lån, dertill ock genast af allmänna medel 300,000 Thaler anslogos.
Måhända föreställer man sig att vårderingarne gå strängare lill i andra länder, än hos oss: så är likväl ej förhållandet.
Deras värderings-method är i allmänhet någorlunda lika med de bär antagna, och den för Pommern år 1846 fastställda har mycket syskontycke med den jag närmast känner, — den för Smålands Hypoteksförening.
Men der, som här, klagas öfver osäkerhet i värderingarne, ■—der, som här, sker förmodligen ett eller annat misstag, härrörande af menskliga ofullkomligheten: men der har ännu ingen derpå blifvit lidande, oaktadt der, som här, icke saknats vedersakare och ovädersspåmän.
Del ligger också här utom all sannolikhets gräns alt, äfven om möjligen någon värdering skulle varit för hög och lyckats slippa igenom
Direklionernes granskning, icke halfva värdet skulle, äfven i händelse af utmätning, kunna för panten erhållas, serdeles 234 Den 3 Maj. sorn länen ärligen amorteras, och jorden i allmänhet årligen stiger i värde, mera under vår lid, än under någon föregående, derföre alt vi, prisad vare uplysningen äfven i afseende på jordbruket, med hvarje är hällre förslå att värda henne.
Hos oss har man bittert klandrat all en Förening afgifvit invisningar pä Banken.
Jag försvarar ej alt Föreningen det gjorde, emedan jag erkänner att dessa invisningar anlaga karak teren af löpande mynt, och rörelsen är i visst afseende således förnärmande för Riksbanken, på hvars silfver allt i riket löpande silfvermynl medelbart eller omedelbart stöder sig.
Men för de flesta utländska Hypotheksföreningar hafva dock
Slatsmakterne velat bereda en med denna assignationsräll jenmförlig förmän, då de medgifvit ingifvande! af obligationer å sä lågt värde, alt de kunna ingå i allmänna rörelsen såsom mynt.
I Danmark t. ex. är det Föreningarne medgifvit alt utgifva obligationer å 50 Riksbanksdaler; i Saxen å 20 Thaler; i Baijern å 10 Thaler; i Mecklenburg å 25 Thaler; o. s. v.; för all icke lala om den sedelulgifning, som är Hypoteksföreningen i Nassau medgifven inom ett belopp af 500,000 Floriner, i sedlar ål, 5 och 25 Floriner, med föreskrift att della mynt får gälla som kontant i alla liqvider, och emoltagas i alla Hertigdömels kassor och allmänna upbörd.
Man klandrar våra Föreningar, för alt de tagit utländska lån.
Hvad hafva väl Statsmakterna hos oss gjort alt förekomma hehofvet deraf? i andra länder är föreskrifvel, att dä allmänna kassors medel, äfvensom omyndigas arfvesmedel nedläggas i Hypotheksföreningarnes oupsägbara obligationer, äro förvaltarne ansvarsfrie, och flerestädes är det förvaltarne anbefaldt att dylika medel skola göras fruktbärande genom inköp af pantbref eller sådana obligationer.
Hos oss ligga kassorna inne med hundra tusendetals ruis räntelösa, heldre än att derföre köpa obligationer, och, dä de köpa obligationer, fordra de att dessa skola inom några månader vara betalbara, — fordra icke sällan att
Direktörerne dertill skola ingå proprie borgen för betalning å förfallodag.
Till och med Ständernas egel verk, Biksgtskont.
, har ej velat mottaga andra, än till betalning inom sex månader förfallna obligationer, och fäslat serdeles afseende pä alt betinga sig obligationer med högsta möjliga ränta.
Då Slatsmaklerna i andra länder genom sin garanti bidragit att höja deras 3\ proc. obligationer lill pari kurs, hafva våra Ständer visat det misstroende till våra Hypolheksföreningars obligationer, alt de såsom hypolheker ej fått antagas högre än till 90 proc., om de ock lupit med 5 proc. ränta.
Har räntan varit förskrifven lägre än 4 proc., har deras beläning varit ytterligare nedsatt.
I andra länder hafva Hypotheksföreningarne varit befriade från postporto, eller deri fått nedsättning: varit befriade från Charla Sigillata-afgifter, och njutit flere dylika förmoner.
Vi hafva ej här njutit någon motsvarande fördel, som ens uttryckt benägenhet alt underlätta lånevigilancen.
Det är sannt att vi sakna stora kapitaler i vårt land, men vi äro också föga benägne alt, med . någon afvikelse från den gamla slentrianen, låta landets näringar draga den nytta de kunna af de Den 3 Maj. 235 kapitaler vi ega, och derigenom befrämja en ökad produktion, sora äter gifver ökade kapitaler.
Hvem kan ej uträkna att våra kassor i allmänhet skulle hafva lika, om ej större behållning af sina kapitaler, förvandlade i 4j proc. obligationer, än de nu ega med 5 proc. ränta för den utlånta delen af dem, sedan alla förvaltningskostnader afgått?
men den byråkratiska öfvermakten i vår representation gifver ett allt för fast stöd åt det s. k.
Kamrerare-intresset, för alt väga påräkna hos oss att våra penninge-egande verk skulle räcka en broderlig band åt vära penningebehöfvande näringar.
Man må ej i allt fall tro att de utländska Hvpolheksföreningarnes obligationer endast egas af innebyggare inom det land, der Föreningarne äro stiftade, eller alt icke andra länders penningar mottagas tacknämligen i betalning för deras obligationer.
Föreningarne negociera äfven der utländska lån: sä t. ex. gjorde Hertigdöme!
Nassau 1840 ett utländskt amorteringslån å 3 mill.
Florine!' (3,250,000 r:dr b;co).
Det är kapitaler, som erfordras bos oss, för tillgodogörande af våra resurcer.
Sakrias kapitalerna i landet, är bättre alt vi läna dem af ulländningen, för ali dermed öka vår produktion till ökad export, än att vi skola låta resurcerna blifva obegagnade.
Det är en verklig lycka för vårt land, en lycka, som vi ega framför de öfriga Europeiska Staterna, all vi ännu bär ha så mycket alt göra, — en lycka alt en mill., nedlagd på förbättringar åtminstone i vår modernäring, jordbruket, kan anses fördubbla sig, d. v. s. användes så all den med dubbla summan ökar värdet af den jord, hvarpå den nedlägges.
Det är en lycka för oss, emedan del vänder omtankan åt nyttigt arbete, och gifver arbetsförtjenst ät vår tillvexande befolkning.
Må vära maktegande
Statsmän inse vigten och betydelsen af det ansvar de ådraga sig, om de försumma att för folket underlätta begagnandet af dessa förvärfningsmedel! må de hågkomma att ju mera lönande sysselsättning, ju större framtidshopp, individerna ega, dess mera belåtna äro de med det närvarande, dess bättre fördraga de åtminstone det närvarandes brister, och dess mindre oroliga äro de i sträfvandet efter stora förändringar!
Våra Statsmän hafva uttalat sin, jag hade så när sagt, fördömmelse öfver folkets ”iånehunger”, och icke otydligt låtit förstå, hvad de vid en föreg:de riksdag i klara ord uttalade (derom vittna våra prol:r) att de skuldsatte, de som vågat köpa mer, än de haft kapital att betala med — de som odlat mer, än de kunnat af egna medel bekosta, de må stå sitt kast, som det heter — må utmätningen gå öfver dem, så att egendomen kommer i fastare händer!
—• detta är verkliga grundtonen och sjelfva slutsatsen af det bittra klandret mot dem, som röra sig med mera egendom eller större företag, än de kunna med egna kapital-tillgångar fullt omfatta.