Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En del deraf finnér jag kunna antagas; en annan del torde behöfva ändras.
Ulväg att bereda sådan ändring till nästa Riksdag, har hvarje Representant, genom motion derom hos ConstitutionsUtskottet.
Boijes farhåga för en MinisterStyrelses införande genom bifall till Förslaget om StatsSecreterarnes förvandling till föredragande StatsRåd, delar jag icke; ty 4 §•
RegeringsFormen förblifver oförändrad, och den lyder sålunda: ”Konungen eger att allena ”styra Riket, på det sätt denna Regeringsform föreskrifver; inhämte dock, i de ”fall, här nedanföre stadgas, underrättelse ”och råd af ett StatsRåd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, ”redlige och allmänt aktade infödde Sven”ske Frelse- eller Ofrelse 1Män af den re”na Evangeliska läran,” Så länge denna §. står qvar i dess närvarande skick, ser jag icke, huru föredragande StatsRåd skulle kunna mer än StatsSekreterarne inverka på Konungens beslut.
Men det finnes ett an - si Den 23 Februarii f. m. 47 nät 'skäl, hvarföre jag icke kan tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag till Grundlagsförändring, det nemligen, att i den nya redactionen af 6 §.
RegeringsFormen star, att JustitiaeCanzleren skall vara föredragande StatsRåd för Grundlags- och JustitiaeÄrender.
Det synes mig ej vara principenligt, att den förste åklagaren i Staten tillika skall vara föredragande i Justitisemål hos Konungen i StatsRådet.
En obestridligt rigtig princip måtte det vara, att Åklagare aldrig hör deltaga i målens afgörande.
Det är af detta skäl jag icke kan bifalla den föreslagna redactionen af 5 och G §§.
RegeringsFormen och i följd deraf icke eller 8 och g §§.
Jag anhåller derföre om afslag å den nya redactionen af alla desse fyra paragrapher.
Herr von Har tm ans dorff\
Jag är till en del förekommen af Friherre?
Cederström; och delar ej eller de farhågor för MinisterStyrelse, hvilka Friherre Boije yttrat.
Méningen med uttrycket Ministrar i ConstitutionsUtskottets
Förslag är ej annan, än att till föredragande StatsRåd göra StatsSecreterarne under denna benämning.
Jag vet då icke något skäl, hvarföre man i densamma vill se sådane skräckbilder.
— Men jag är emot att upskjuta desse Grundlagsförslags afgörande till nästa Riksdag, såsom Herr Rosenblad yrkat; ty de äro så upgjorda, att de lika litet då som nu 43 Den 23 Februarii f. m. lära kunna bifallas.
Derföre torde det vara bäst att de nu pröfvas och afslås, för att lemna rum åt något tjenligare förslag, antingen från Konungen eller från enskilte Riksdagsmän.
Jag finner detta så mycket nödvändigare, som det icke lärer gå an, att, på sätt Herr Rosenblad velat, ConstitutionsUtskottet skulle upgöra alternativa förslag till förändring i Grundlagarne.
Yi hafva ju afskaffat omröstningen Ståndsvis i Utskotten, till förekommande af alternativa förslag, emedan blott ett kan hafva de flesta rösterna för sig; och emedan Stånden eljest kunna dela sig, så att 2 stadna för hvardera alternativet, hvarigenom ingen bestämd mening blifvit uttryckt.
— .lag vill ej inlåta mig i något yttrande om värdet af de nu förevarande förslagen till Grundlagsändringar, förrän frågan om det yrkade upskofvet med deras afgörande blifvit härstädes afgjord, och jag hemställer derföre till Herr Grefven och LandtMarskalken, att Proposition på bifall eller afslag å begäran om upskof först må äga rum.
Af hvad jag nu hört anföras är jag på intet sätt föranledd, att ändra de tankar jag i denna sak yltrat;.
Den värde Ledamot, som i frat mot MinisterEmbetens införande hos oss, såsom farliga för vår erfarna frihet, hvarmed han förmodeligen menat vår nuvarande, lärer hafva förgå - Den 23 Februarii f. m. 49 gätit, att det just var en enväldig Konung som, för att hafva ännu friare händer, alskaffade våra gamla under ministeriel form organiserade Höga Embeten, och i stället updrog beredningen af Rikets ärenden åt de så kallade Secreterarne af Estaten.
— I afseende på den mot mitt förslag om uppskof med förevarande Grundlagsfrågors afgörande gjorda anmärkning, får jag ennora, att, om de projecterade Grundlagsändringar nu pröfvas och förkastas, är det osäkert, om vi kunna få ett nytt förslag i detta ämne, till afgörande vid nästa Riksdag, ty en enskild Riksdagsmans motion derom kan af ConstitutionsUtskottet lemnäs utan afseende; hvaremot ett hvilande Grundlagsförslag, såsom detta, nödvändigt måste komma under Ständernes pröfning.
— Fördelarne af StatsSekreterarnes förvandlande till Ministrar, och inträde i StatsRådet, såsom föredragande Ledamöter, synes mig vara ganska stora.
De äro då alla i StatsRådet närvarande på en gång, hvarigenom beredningen af Rikets ärenden måste vinna i enhet och kraft.
Nationens säkerhet om ärendernes rigtiga behandling ökas också; det juridiska ansvaret för Ministrarne förblifver detsamma som nu; men det moraliska blifver större.
Deras förmåga att verka blifver större, det är sant, och såvida förökas deras magt; men jag hemställer, om Nationens anspråk, att ärenderne blifva väl i4 H. 4 5o Den a3 Februari i f. m. beredda, besluten veil verkställda, bättre uppfyllas nu, då den ansvarige föredraganden icke äger den ringaste inflytelse på verkställigheten, ej en gång kan besluta omen postväskas anskaffande.
Det är sagt, att Ministrarne skulle komma i händerna på sine Commis; men jag hemställer, om icke andra länders exempel visa motsatsen, såsom England och Frankrike.
Eller kan man välsäga, alt en Canning, en Martignae, och hvad de flere heta, lågo i Commiers liander.
Snarare är under motsatta förhållandet möjligt, att inflytelsen på de vigligaste ärendernes afgörande folie i händerne på andra, än de Constilulionelt ansvarige Rådgifvarne.
Jag kan ej dela den tanka, att någon vådlig följd kan upkomma deraf, att Chefen för JustiliasDepartementet benämnes JustitiasCanzler och är föredragande i Juslitiasärender, som ej angå nåd i brottmål; ty han är visserligen Chef för Åklagaremagten, men är sjelf icke åklagare inför Domstolen.
I alla fall vore det, i min tanka, mindre principenligt, att åt Presidenten i Högsta Domstolen anförtro Justitisemålens föredragning i StatsRådet.
— Hvad origtigheten beträffar af 2:ne alternativa förslag till ändring af samma Grundlagsstadganden, får jag endast erinra, att vi nu verkligen hafva två olika förslag till ändring i 56 §.
Jag kan ej frånträda mitt förslag, alt frågan bör Den 23'Februarii f. m. ytterligare hvila till nästa Riksdag, och jag förnyar min anhållan om proposition derpå.
Alltsedan 1809 års Riksdag hafva Rikets Ständer önskat förenklande af administrationen inom landet.
Äfven vid sistlidne Riksdag var detta föremål för ett serskildt Utskotts behandling.
Det skulle vara ganska sorgligt, om desse bemödanden nu skulle tillintetgöras genom afslag å ifrågavarande Grundlagsförslag.
Jag delar för min del icke de farhågor Friherre Boije framställt häremot.
Visserligen finner också jag brister i de föreslagne Grundlagsändringar, dock icke af den betydenhet, att det är någon våda vid att bifalla dem.
Men jag utbeder mig att få fästa uppmärksamheten på vigten af Herr Rosenblads begäran, att desse
Grundlagsförslags afgörande må uppskjutas lill nästa Riksdag.
Jag anser detta uppskof vara nyttigt, men af skäl, som Herr Rosenblad ej anfört.
Majit har sedan år 1827 med alfvar visat, att Han vill förenkla Landets administration, hvilket synes af de förändringar, som blifvit vidtagne med Bergs- och CommerceCollegierne, samt de Comiteer, hvilka nu arbeta på en förändrad organisation af KrigsCoIlegium och Förvaltningen af Sjöärenderne.
Om nu förevarande Grundlagsfrågor, som hafva afseende på den nya regleringen af Styrelse - 5?.
Den a3 Februari i f. m.
Verken i öfrigt, lemnäs hvilande oafgjorde intill nästa Riksdag, och enskilte Riksdagsmän under den påstående Riksdagen begagnade sin rättighet att upplysa ConstitutionsUtskottet om de brister, som i desse förslag till Grundlagsändringar befinnas, samt Utskottet i anledning deraf till Rikets Ständer inkom med alternativa förslag i desse delar; så är jag öfvertygad att Kongl. Maj:t vid nästkommande Riksdag kunde vara i tillfälle att lemna Rikets
Ständer fullständig del af hvad
Han åtgjort till StyrelseVerkens reglering; och då hade vi också den garantie, som Friherre Boije åsyftat med Instruction för Ministrarne.
På denna grund förenar jag mig i Herr Rosenblads anhållan, alt desse
Grundlagsfrågor ej måtte afgöras förr än vid nästa Riksdag.
— Någon tillökning af Ministrar finner jag icke vara i fråga härstädes; man vill endast, att de alla, såsom i England, skola ingå i Konungens Stora Råd eller StatsRådet.
Att en MinisterStyrelse med förslaget åsyftas, synes tydligt; men huru man kan förskräckas för en sådan, öfvergår mitt begrepp.
Friherre Boje har sagt, att Ministrarne skulle taga magten af Konungen eller af Folket; jag tror ej af någondera.
Ministrarne förblifva blott Rådgifvare; och jag tror icke någon fara kan uppkomma af de små försök till magtinkräktningar, som någon af dem kunde göra.
Vi hafva tillräcklig garantie deremot Den 23 Februarii f. m. 53 i våra Grundlagar; och sällan om icke aldrig måtte sådane Rådgifvare blifva af Konungen valde, som voro i stånd att missbruka Konungens och Folkets förtroende.
Deras Commis åter, hvarmed Friherren hotat oss, anser jag, om sådane någonsin blifva en följd af MinisterStyrelsens införande, vara vida bättre, fin de nu i tysthet handlande Commissionärer.
— Såsom jag redan nämnt, synes det mig vara vigtigt, att, innan ifrågavarande Grundlagsförändringar beslutas, hafva Serskildta Utskottets Betänkande såvida afgjordt, att man ser, huru Konungen sjelf vill behandla StyrelseVerkens reglering; och då detta kan ske till nästa Riksdag, instämmer jag i Herr Rosenblads framställning om upskof till den tiden med pröfningen af dessa förslag till ändringar i Grundlagarne; b vartill de öfrige RiksStåndens och Kongl.
Maj:ts bifall, enligt 81 §.
RegeringsFormen i sådan händelse skulle af Ridderskapet och Adeln begäras.
Boije: Till den värde Ledamoten, som erindrat mig om den magt de Höga Embetsmännen under Envåldstiden öfvade i Sverige, hembär jag tacksägelse, ty han har verkligen påmint mig om ett starkt skäl för mitt påstående i denna sak.
Ja, det är sannt, att under EnvåldsRegenlerne funnos i vårt fädernesland fem Höga RiksEinbelon, som hade mycken likhet 54 Den 23 Februarii f. m. f med det slags Ministrar man nu vill påtruga oss.
Ett förhatligt omdöme följde dem, då de regerade Sverige; och ett förhatligt minne följer dem i Historien.
De voro Sveriges Husbönder; och jag älskar ej sådane.
— Med det yrkade uppskofvet med pröfningen af ifrågavarande förslag, söker man endast en utväg, att genom ett ytterligare Opinionsarbete genomdrifva det.
Beviljar jag detta upskof till nästa Riksdag, så inträffar då, likasom nu, att man begär inrättande af Embeten, hvilkas magtgränsor vi ej få veta.
Svenska Folket önskar säkert icke, att så länge oroas af farhåga för denna ändring i dess Regeringssätt; lika litet vill också jag längre erfara en sådan oro.
Jag bestrider derföre allt upskof med frågans afgörande, och begär, om det behöfves, votering derom; jag bestrider äfven sjelfva hufvudsaken, och begär äfven derom votering.
Om jag härvid öfverröstas, skall jag dock lugnt nedstiga i grafven, i medvetandet att hafva gjort allt hvad i min magt stått, för att rädda mitt Fädernesland från en MinisterStyrelses olyckliga välde.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till Sex i eftermiddag att fortsättas.
Örn jag trodde, alt pluraliteten af Ståndet vo - Den 23 Februari i f. m. 55 re nöjd med ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag till ändringar i Grundla» garne, så skulle också jag tillstyrka den här gjorda framställning, att det ytterligare matie hvila till en annan Riksdag.
Men då åtskillige Ledamöter härstädes antydt, att de ej äro nöjde med förslaget, hemställer jag, om det icke är olämpligt, att upskjuta dess afgörande.
Nästa Riksdag kunde ej eller blifva fråga om något annat, än att afslå eller antaga detsamma; ty att framställa ett annat förslag derjemte såsom, alternatif, tror jag ej vara möjligt, och kan jag aldrig med min röst tillstyrka.
Om icke det ifrågavarande förslaget är de fleste till nöjes, så är det bäst, att alldeles förkasta det, i hopp, att Kongl.
Maj:t täcktes framställa ett nytt, bättre och fullständigare.
För ConslitutionsUtskottet är det nästan omöjligt, att upgöra ett sådant förslag, äfvensom för enskilte Riksdagsmän; blott från Regeringen kan ett sådant fullständigt förslag komma.
— Så böjd jag än är att i det hela ogilla närvarande förslag, vill jag dock meddela några uplysningar, till vederläggning af en och annan af de anmärkningar, som deremot blifvit gjorda. --En värd Ledamot har klandrat, att JustitiaeCanzleren skulle föredraga mål, som han sjelf åklagat.
Men att det icke så förhåller sig, lär man tydligt finna, om man laser den citerade meningen i nya redactionen af 6 §.
RegeringsFormen ända lill 56 Den 23 Febr ilar i i f. m. punkt.
Der står nemligen, alt JbstitiaeCanzleren skall vara föredragande af Grundlags- och Justitiae-ärender, ”med undantag ”af frågor om Nåd i brottmål, hvilka af ”Revisionssekreterare må föredragas.”
Det är just dessa sistnämnde mål, som kunna vara föranledde af JuslitiasCanzlerens förordnanden örn åtal.
Alla de andre
Justitiasärenden kunna ej härröra af eller stå i något slags förhållande till hans Åklagaremagt; utan bestå endast i syskonebarns och besvågrade personers giftermåls-ansökningar och dylikt.
För att urskulda sistlidne Riksdags ConstitutionsUtskott, vill jag äfven göra reda, hvarföre Utskottet tillstyrkt, att de Föredragande StatsRåden skulle benämnas Ministrar.
Det var nemligen blott för att för dem få en kort titel eller benämning; men meningen var dermed alldeles icke, att tillerkänna dem sådan magt, som en del Ministrar i andra Länder innehafva.
— Anledningen till den föres!agne högre värdigheten för StatsRåden var den uplysning en af Utskottets Ledamöter meddelade, att vid Ceremonier kunde inträffa tillfällen, då personer af högre rang utestängde Konungens Rådgifvare ifrån Konungens person, och från det rum, derhän vistades.
Det var för att förekomma sådant, och på det Konungen alltid måtte närmast kunna omgifvas af sine Rådgifvare, som
Utskottet ansåg sig böra föreslå en högre rang för StatsRåden.
Men om Den 23 Februari i f. m. 57 jag ej misstager mig, lärer förhållandet nu mera vara annorlunda, så att vår Konung närmast omgifver sig, äfven vid Ceremonier, af sine Rådgifvare.
I sådant fall skulle jag vara mycket böjd för att afstå den föreslagna högre värdigheten för StatsRåden; icke derföre att jag ju unnar deni densamma, men på det häruti ej måtte upstå något hinder eller någon betänklighet mot yngre mäns befordrande till Embeten med så hög värdighet.
— Jag slutar med att upprepa, att om någon linner betänkligt, att i allo antaga ifrågavarande förslag lill Grundlagsförändringar, anser jag det vara bäst att aldeles förkasta det, och sedermera afbida en ny Proposition af Kongl. Maj:t i detta ämne.
Herr Tham, fVolrath:
Om något hinder lagligen kan läggas för ConstitutionsUlskottet att yttra sig öfver de Memorial i förevarande ämne, som af enskilde Riksdagsmän dit ingifvas, samt att i anledning deraf upgöra och till Rikets Ständer inkomma med något alternalift förslag, som vore bättre redigeradt, än det vi nu hafva; så skulle jag ej tillstyrka upskof med detta förslags afgörande till nästa Riksdag, utan deremot yrka förslagets förkastande, på skäl, som jag är färdig att anföra, så snart det blifvit afgjordt, om frågan skall upskjutas eller ej.
Men om några sådane hinder för ConslitulionsUtskottet ej fxu - 58 Den a3 F e b r u a r i i f. ra. lias mot uptagande af dylika Memorial, och nya alternativa förslags framställande till Rikets Ständer, hvilket jag tillstår mig icke vela; så tillstyrker jag bifall till Herr Rosenblads framställning om frågans upskjutande till nästa Riksdag, destohäldre, som det är allmänt bekant, att flere Committéer äro sammansatte för att undersöka StyrelseVerkens tillstånd och upgöra förslag till deras reglering.
Jag skulle hafva önskat, att desse Committeer kommit i verksamhet för 3 eller 4 år sedan; ty då hade kanske de förhastade förändringar med vissa EmbetsYerk icke blifvit gjorde, som jag nu ogillar.
Jag uprepar, att jag förenar mig med Herr Rosenblad i hans anhållan om upskof med denna frågas afgörande, men jag gör det endast i den händelse, att något för mig okändt hinder ej finnes för ConstitutionsUtskottet, att derjemte framställa nya alternativa förslag i samma ämne.
Det må vara Friherre Boije förbehållet, att kalla den tid, då Axel Oxenstjerna, Pehr Brahe, Jacob de la Gardie och andre sådane
Män ledde allmänna ärenderne i vårt fädernesland, för Envåldstid, men att gifva ett annat namn åt CanzliPresidenternes.
— Hvad angår den högre rang, sorn blifvit föreslagen för StatsSekreterarne, så synes detta vara en ganska likgiltig sak, ty jag skulle förmoda, att Den a3 Fe bni a lii f. ni. man allt mer och mer kommer alt afse Embetets vigt, samt skicklighet och duglighet hos den, som bekläder det, framför den värdighet Rangordningen gifver det.
I England, der den strängaste Rangordning af Lagen finnes stadgad, och den högsta rang skänkes börden, stå Ministrarne, sjeIfive förste Lorden af Skattkammaren vanligen PremierMinister långt ned på RangOrdningen.
Ingen bestrider dem dock det öfvervägande anseende i samhället, som deras vigtiga Embeten berättiga dem att åtnjuta.
— Man har sagt det vara olämpligt, att uppskjuta ifrågavarande Grundlagsändringars afgörande till nästa Riksdag, emedan många Ledamöter finnas, som ej gilla dem, meri ingen, som helt och hållit godkänner dem.
Jag får då för min del förklara, att jag godkänner förslaget i hela dess vidd.
Det har också häremot blifvit invändt, att alternativa förslag i samma ämne ej kunde på en gång framställas hos Rikets Ständer af ConstilutionsUlskoltet.
Vi hafva likväl många exempel på att så skett, och att dylike Grundlagsförslag h vi lat öfver flere Riksdagar.
Det var fallet med förslag om förändring i representationssättet, som hvilade ända från 1809 till 1818 års Riksdag.
Ett sådant förslag, som det förevarande, hvilade från 1812 till i8i5, om jag rätt minnes.
"Vi hafva äfven nu flere olika förslag i samma ämnen.
I afseende på redactionsförändring af 56 §.
Hege - 60 Den 23 Februarii f. m. ringsFormen, tiga vi nu 2:ne serskildta förslag, o. s v. Jag anser det vara af vigt, att vi icke binda händerne på oss derigenom, att vi ej hafva mer än ett enda för-, slag att välja på, och jag önskar derföre tillfälle, att kunna få alternativa förslag upgjorde, på det icke ideén mätte alldeles förkastas.
På denna grund förnyar jag min anhållan om proposition på upskof med detta förslags afgörande till nästa Riksdag, och begär på förhand votering, i händelse denna proposition blifver med delade Ja och Nej besvarad.
Den nu föreslagna Grundlagsförändringen består blott i StatsSekreterarnes upflyttande till StatsRåd.
Jag är af deras tanka, som anse detta ledande till mera enhet och sammanhang i Styrelsen.
Länge har jag öfvervägt olägenheterne och fördelarne af MinisterStyrelse å ena, samt CollegialStyrelse på andra sidan; och jag har dervid funnit skäl för och emot begge delarne.
Sluteligen har jag nu stadgat min öfvertygelse, att vår tid fordrar Ministrar framför Collegier; men jag tror, att förevarande fråga icke egenteligen hvälfver sig på denna omständighet, ehuru den visar ett syftemål att framdeles komma till en MinisterStyrelse.
De farhågor man här yttrat för Ministrar, anser jag icke vara grnndade på någon rigtig argumentation, då de äro hem - Den 23 Februarii f. ra.
Gr tade af exempel från Envåldstiden.
Jag hemställer, om någon jemförelse kan äga rum mellan det ojemförliga, nemligen mellan magtens utöfning under obegränsad form, och inom en i Grundlagar begränsad verkningskrets — mellan Ministrar under en enväldig Konung, och Ministrar i ett Constitutionelt Land.
Man har sagt, att Svenska Folket ej tål att beherrskas af likar, såsom Ministrar, och man har spått, att de snart skola inkräckta magten från Konungen och Folket.
På intet ställe uti förevarande förslag till Grundlagsändringar finnes åsyftad någon utvidgning af magt för de projecterade Ministrarne.
De få ej, såsom föredragande StatsRåd, någon större verkningsbana än de nu hafva såsom Statssekreterare.
Men det är ett behof, att desse Statssekreterare intaga de dem tillkommande platser, såsom Ledamöter i Konungens StatsRåd.
Jag skulle visserligen hafva att anmärka några små felaktigheter i redactionen af förslaget, kanske också i sjelfva saken, såsom att en SjöMinister ej behöfdes, då en serskild KrigsMinister finnes, som kunde sköta äfven SjöÄrenderne.
Så skulle jag kanske äfven medgifva, att anmärkningen mot JustitiaeCancellerens föreslagna befattning att föredraga Justitiasärender är grundad, ehuru jag ej anser den af vigt.
Men oaktadt dessa brister, anser jag det dock vara fördelaktigt, att antaga förslaget, såsom ett steg framåt till vinnan - 62 Den 23 Februaris f. m. de af ett bättre Statsskick.
Jag delar ej deras mening, som önska upskof med förslagets afgörande till nästa Riksdag; jag inser ej, hvad nytta deraf skulle kunna följa.
Om felaktigheter befinnas i förslaget, så stå de ju äfven qvar vid nästkommande Riksdag och verka då, lika mycket sam nu, mot förslagets antagande.
Deremot hemställer jag om icke, i fall Rikets Ständer hegärde och Kongl.
Maj:t biföll ett sådant upskof, detta redan skulle innefatta ett slags half sanction å förslaget, och vore ett hinder för Konungen, att till Rikets Ständer under tiden framställa något nytt project i stället för det förra.
Jag finnér således icke något skäl, att låta frågan hvila till nästa Riksdag, utan anhåller om Proposition till bifall eller afslag å de ifrågavarande föreslagne Grundlagsförändringarne; och då votering härom redan är begärd, återstår för mig ej något vidare än att förklara, det jag voterar för antagandet af förslaget.
Att de Herrar Ledamöter, som önska en MinisterStyrelses införande, och äro ovisse om utgången af denna fråga i dag, derföre önska upskof dermed, för att hafva hoppet qvar till nästa Riksdag; det undrar jag ej på.
Men jag bestrider detta upskof i hopp, att Ridderskapets och Adelns Ledamöter i dag skola inför Svenska Folket visa samma nit för Den a3 Februari i f. m. 63 friheten och för Folkets rätt och säkerhet, som alltid legat Ridderskapet och Adeln om hjertat; och att man alltså skall låta RegeringsFormen uti dess nu ifrågavarande delar förblifva oförändrad.
Hvad sjelfva saken angår, får jag erindra, att man spår ej derföre, att man låter sitt förnuft göra slutsatser.
Napoleon gick ej från Generalsvärdigheten directe till Kejsare; han var för klok att försöka det; han tog mellanstegen och lian vann sitt ändamål.
Om vi antaga en MinisterStyrelse, så är det ej svårt att se, hvad följden blifver.
Allmänna ropet skall då snart blifva: bättre En despot än Sex; och Envåldsmagten är åter inne.
Vi skola då befinna oss på alldeles samma punct, hvarifrån vi ufrgingo; och våra 20 tillryggalagda års frihet har då tjent till intet annat, än att åter sträfva till en ny början af den cirkelrymd vi så hastigt genomlöpt.
Jag begär votering först i frågan om upskofvet, och sedan i hufvudsaken.
Till stöd för den satts jag försvarat, att ConstitutionsTJtskottet ej kan framställa något alternatift
Grundlagsförslag vid sidan af ett i samma ämne redan förut afgifvit, får jag påminna, att, enligt 8i §.
RegeringsFormen, ConstitutionsUtskottet ej äger att föreslå andra Grundlagsförändringar, än dem, som äro högst nödige, njrttige och möjlige att verkställa. 64 Den 9.3 Februarii f. m.
Nu linn naturligtvis ej mer än ett förslag i samma sak af Utskottet anses högst nödigt och nyttigt: och följaktligen kan väl icke ett annat derjemte framställas af Utskottet.
Dessutom har den princip, att ett förslag till Grundlagsförändring ej får antagas vid samma Riksdag, som det hos Rikets Ständer anmäles till ändamål, att opinionen derom skall hinna tillräckligt stadga sig.
Lagstiftaren har velat, att ingen Grundlagsändring skulle kunna ske, utan i öfverensstämmelse med två Riksdagars sammanstämmande opinion: men ett alternativt förslag bevisar just, att opinionen är vacklande; och om ett sådant förslag vid följande Riksdag antoges, skulle detta antagande, tvärtemot Lagstiftarens afsigt, äga rum vid samma Riksdag, då opinionen först bildade sig.