Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det står, pag. 5, i Utskottens senare Betänkande, ”att som verkan af Riksens Ständers Beslut vid 1815 års Riksdag icke kan vidtaga förr än från och med år 1816, anse Utskotten, att förhållandet den 3i December 1815, i hvad som angår RörelseCapitalet, 244 Den 6 Juni i f. m. rättare bör läggas till grund;” samt vidare, pag. 6, ”att Banken och RiksgäldsSedelstocken den 3i December 1817 öfversteg beloppet af samma Sedelstock den 3i December 1815 med 3,3oo,ooo R:dr Banco.” Afgjord är sanningen af den sats, som näst efter det först citerade stället Jagttages, att när Sedelstocken beräknas efter 1815 års slut, skall äfven Discontsedelstocken vid samma tid läggas till grund för räkningen; men af Bihanget till Protocollerne för 18r5 års Riksdag, 5 Del. 4 Afd., synes, att RiksStånden den 29 Julii, vid besvarande af BancoUlskottets Betänkande, i anledning af StatsUtskottets Förslag till reglering af åtskilliga omständigheter, som agde gemenskap med Rikets penningeväsende, ändrade BancoUtskottets förslag, att
RiksgäldsSedelstocken ej skulle få ökas ”utöfver sitt nit varande belopp ” genom införande af orden ”utöfver dess den 1 Jan. i8i5 varande belopp."
Hvad anledning har man då att taga Sedelstocken i slutet af 1815till norm.
Huruvida emellan denna och den af 1814. är någon betydlig skillnad kan jag ej uppgifva, då Sedelstocken ej för hvarje år är authentikt kungjord; emedlertid får jag anhålla, att af Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken få veta, hvad svar som följt på Ridderskapets och Adelns beslut, att anmoda BancoUtskotlet uppgifva Sedelstockens belopp, för hvarje års slut från 1S00, uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Den 6 Junii f. rn. 245 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att BåncoUtskottet icke afgifvit något svar, i anledning af Ridderskapets och Adelns beslut, rörande kungörandet af BancoSedelstockens belopp; och ville Hans Excellence genast låta i RiddarhusCancelliet efterse, om något svar från de öfrige Respective RiksStånden på Ridderskapets och Adelns inbjudning i delta ämne ankommit.
Det torde vara onödigt att härvid uppehålla sig.
Då Utskottet icke inkommit med den begärta upplysningen, har det ej af ett tillräckligt antal
Stånd blifvit derom anmodadt, och frågan om antingen 1815 eller 1814 ^rs Sedelstock är större, kan således ej här förekomma.
Den senare veta vi, af Konungens Nådiga Proposition af den 10 sistlidne December, vara omkring aöf Millioner R:dr Banco.
Det kommer derpå an, huruvida 1817 års är 3,3oo,ooo R:dr större, än detta belopp.
Sådant tror jag ej, men kan naturligtvis ej bevisa min tanka; ehvad förhållandet må vara, tror jag det vara bäst, att hålla sig vid det beslut som en gång är tagit, nemligen på förra Riksdagen, och således vid beräkningen af Sedelstocken utgå från beloppet den 3i December 1814* 2:0
Den andra här uppkomne tvisten är, huruvida af Discontsedlarne två tredjedelar eller tre tredjedelar skola anses hafva ingått i RörelseCapitalet.
En del påstås hafva varit 946 Den 6 Junii f. m. h vilande; men deremot skall, sedan afskrifjiingsRäkningen upphör» en mängd BancoSedlar blifva skrinlagde, bade
Utskotten tillstyrkt någon fortsättning af afskrifningsRäkningen, skulle jag för min del ej motsagt deras beräkningsgrund af blott två tredjedelar af Discontpapperen; då nu detta ej skett, och ej heller vore med lidens anda förenligt att yrka, kan jag ej frångå mitt påstående, att alla tre tredjedelarne af FilialDisconternes Sedelstock, sedan afskrifningsbevisen uteslutits, böra beräknas.
Man anför, att alla Götha Canal tre-procentsSedlar varit på iooo R:dr Banco, och derigenom ej löpande.
Denna valeur stadgades, genom 1815 års Ständers beslut, samt sanctionerade
Directionens nyss förut tagne steg i detta afseende.
Men just den penningebrist, sorn sedan i8i5 uppstått, oaktadt den Riksdagens beslut, utan att hvarken de eventuella biträdena, eller den maximipunkt, dit
Disconternas utlåning skulle få höja sig, kunnat motarbeta densamma, synes bevisa, att sjelfva stadgandet, att Götha CanalDisconts 3 procentsSedlar skulle skrifvas på så stora Summor, varit af menliga följder, och det är derföre jag tror att man ur det löpande RörelseCapitalet i DiscontSediar 1814 eller 1815 ej bör utesluta något på den grund, att en del af Sedlarne var på iooo R:dr, emedan just detta beslut har beredt en del af de menliga följder man nu vill afhjelpa, Den tredje frågan angår de eventuella biträdena, hvaraf nu egenteligen blott det till Den 6 Junii f. in. 247 Magazinslnrältningen återstår, samt lånen på exporlabla metaller.
Hvad de senare beträffar, så öfverensstämmer min mening om dem, såsom jag tror, med Utskottens Förslag.
Det synes som man alltid gick ut från den ideell att denna Lånefonds förökande ej skadat.
Jag hemställer, om det icke är detsamma med MagazinsDirectionens Creditivultag.
De ske för att hjelpa antingen en missväxt, eller en bristande afsättning, vid uppkommit öfverflöd på Spannemål, Är frågan om en provinciel brist på afsättning, så gå de uttagne penningarne åter in, då Spannemålen köpes i den ena Provincen, och säljes i den andra.
Är bristen i liela landet; blir behofvet att föra Spannemålen från den ort, der den finnes, en ny rörelse, och bör ej undandraga de andra sitt RörelseCapital.
För öfrigt är det icke af stor vigt, hvad beslut som härom tages; man har sagt mig åtminstone, att skillnaden emellan Magazinslnrättningens uttag i slutet af åren 1814 och 1817, ej skall vara mera än 55o,ooo R:dr Banco, och jag för min del tror ej, att MagazinsDirectionen till nästa Riksdag kan minska sin rörelse under hvad den var i början af året.
Jag vill således ej bestrida, att man må anse den tillökning, sorn i MagazinsDirectionens uttag skett till 1817 års slut, såsom ersättning för en del af DiscontSedelstocken; men huru det med någon princip kan vara förenligt, att icke betrakta den återstående delen af Creditivet, som går ut och in, såsom eventuell, och således icke inlaglig i den fixa Sudelstoc - 243 Den 6 Junii f. m. kens belopp, det begriper jag icke.
Jag begär emedlertid i denna fråga proposition på Friherre Cederströms förslag, såsom contra proposition, och på förhand votering.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, det något svar å Ridderskapets och Adelns inbjudning att deltaga i beslutet om kungörandet af Bankens Sedelstock, ännu icke ifrån Borgare- och BondeStånden ankommit, samt att PresteStåndet uti Protocollsutdrag af den 2 dennes, som nu upplästes, förklarat sig icke finna anledning, att uti ofvannämnde beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Hans Excellence hemställde derefter, att öfverläggningen rörande denna punkt måtte uppskjutas till eftermiddagen; hvilket bifölls.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 3 eftermiddagen.
Den 6 Junii e. m. 249 Lördagen den 6 Junii.
Pleno började öfverläggning rörande 3:dje punkten i Statsoch BancoUtskottens Betänkande, angående Allmänna Penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande.
Uti det serskilta yttrande tili Utskottens Protocoll, som åtföljt Betänkandet, och i dag blifvit här uppläst, har jag till Riksens Högloflige
Ständers pröfning framburit mina åsigter och min öfvertygelse om de hufvudsakliga medel, som till vårt penningeverks reglering borde vidtagas.
Under åberopande af de tankar, som jag deruti yttrat, får jag äfven nu till Protocollet förklara, alt jag icke instämt uti det bifall, som genom Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut blifvit lcmnadt till i:sta och 2.'dra puncterne af det sammandrag, som vid öfverläggningen i dag följes.
Jag kan icke frångå den tanka, att man nu genast bordt vidtaga det enda hittills kända medlet, all stadga papperspenningars eller Myntrepresentativers värde, nemligen, att bestämma det i silfver, och alt man derigenom 250 Den 6 Junii e. m. bordt göra slut på den oreda i vårt penningeverk, hvilken för ägande-rätten är lika kränkande, som den för alla näringar, utom ockrarens, är förderflig.
Jag anser det icke tvifvelagtigt, att Riksens Ständer kunna, med full visshet om framgång, nu fatta beslut, ledande till myntvärdets stadga, men jag har funnit denna åtgärd motverkas af stridiga opinioner och intressen hos dem, hvilka antingen hysa en obestämd förhoppning, som, efter sakernas vanliga ordning, och äfven under de mäst gynnande omständigheter, icke kan, och icke bör vinna fullbordan, den nemligen, att BankoSedlarne skulle återfå sitt fulla Silfvervärde, eller ock hos dem, hvilka, med mera sannolikhet om framgång, yrka utvägar, ledande till Mynt-representativernas försämring.
Den medelväg, som finnes emellan dessa ytterligheter, och den jag med några andra velat nu genast anträda, torde endast, i följd af fortsatte och nya oredor, vinna för sig en allmännare opinion, och jag har derföre icke velat förut i dag uppehålla discussionen om denna vigtigaste frågan i financeregleringen, utan begagnar det tillfälle jag nn fått, att emot det om första och andra puncterne tagne beslut anmäla min reservation, Under den redan länge fortsatte öfverläggningen om 3:dje puncten, äro a:ne hufvudsakligen skiljaktige meningar framställde och omtvistade.
Den ena, att RörelseCapitalet är minskadt, genom Discontpapperens försvinnande ur rörelsen, och att deras belopp Deti 6 Juni i e. m. 251 bör med BancoSedlar ersättas.
Den andra åter till försvar af Utskottens förslag.
Sedan man, på sätt jag förut nämnt, icke velat fatta något liufvudsakeligen verksamt beslut, till .återställande af ordning och stadga i myntväsendet, bör man åtminstone icke öka oordningen, Jag delar således den tanka, att man icke på Bankens nu varande fond bör utgifva nya Sedlar.
Det är en emot all princip för RörelseCapital och emot all erfarenhet Stridande sats, att RörelseCapitalet kan tillväxa derigenom, att man ökar ett redan dis— erediteradt pappersmynt, utan att öka den fond, hvarpå dess värde skulle grundas.
Det ändamål som man söker med ett sålunda ökadt RörelseCapital, nämligen att lätta Rörelsen, skulle helt och hållit förfelas.
Pappersmyutet skulle utom all tvifvel falla i värde, i samma mohn, som det ökades, förlägenheten och penningebristen tilltaga, ju mera man beredde osäkerhet för penningeägaren, att återfå samma värde, som han utlånat, och ali qvarlefva af allmän och enskild credit försvinna.
Ständer böra väl också härvid icke lemna alldeles ur sigte den rättvisa grundsatsen att icke rubba enskilta ägande rätten.
Den farhåga man å ena sidan synes hysa, att
Utskottens plan kunde leda till en för de skuldsatta vådlig myntförbättring, är visserligen öfverflödig; men att en försämring skulle blifva en följd af Friherre Cederströms och flere Herrars förslag torde lätt kunna inses.
Pen enda möjligheten, att öka vårt af papper f 252 Den 6 Juni i e. m. bestående RörelseCapital, vöre i min tanka att utgifva StatsObligationer, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga proposition innehåller, eller Pantbref.
Jag liar uti mitt ofvannämnde yttrande äfven föreslagit denna utväg, för att aflägsna all möjlighet och farhåga för jordägares förlägenhet, och Fastigheters fallande värde.
Om de irriga begrepp, hvilka man hört så ofta upprepas om RörelseCapitalets belopp, kunde med fullständiga uppgifter efter Bokslut af BancoSedelstockens storlek vid olika år och tidepuncter rättas, så skulle mycken stridighet i detta fall undvikas.
Säkert är emedlertid, att Banco- och RiksgäldsSedelstocken, sammanslagen, nu är flera millioner större än åren 1814 och 1815, och att 3-ProCentSedlarne så mycket mindre kunna och böra hänföras till likheten med BancoSedlarne, som deras belopp var så obestämdt, och berodde af enskiltas insättningar, hvilka uti Götha CanalDiscont till en stor del skedde på afskrifningsräkning.
De vådliga följder man med så starka färgor målat om iooodetals famillers obestånd och olyckor, föranledde af den föregifna minskningen i RörelseCapitalet, skulle efter min tanka snarare uppkomma, genom antagande af de Herrars förslag, hvilka så ifrigt yrkat på dess tillökning, genom utgifyande af papperspenningar utan fond.
Den 6 Junii c. m. 253
Man tror sig genom myntförsämringen endast träffa Capitalisten, hvilken, ställd i en ofördelaktig jemförelse mot Näringsidkaren, icke synes förtjena skonsamhet, men man glömmer, att den egenteligen så kallade Capitalisten, eller den som speculerar på papperspenningarnes ombytliga värde, visst icke träffas af de olyckor, som beredas af oreda och vacklande värde i myntet.
Han förstår vanligen att begagna den förlägenhet, som ofelbart deraf uppkommer, att hålla sig skadeslös; och den myntoperation, som man trodde gynnande för den skuldsatte Jordbrukaren och Näringsidkaren, blir för dessa mäst förstörande, genom ett ökadt beroende af Capitalisten.
Det gifves åter en annan dass af Capitalister, hvilka myntrepresentativernas fallna värde säkert drabbar.
Till den höra den åldrige krigaren, och den uttröttade civile Embetsmannen, som lefva af räntan på en hopsparad AccordsSumma, eller af en obetydlig pension; den del af Statens Tjenare som blott har knappa penningelöner, korteligen alla de, som äga ett Capital eller en Penningeinkomst, utan tillfälle att genom speculationer kunna öka sina inkomster, hvilka, knappt beräknade för deras bergning, och redan minskade genom de i sednare tider inträffade myntförändringar, skulle blifva otillräcklige, om värdet ytterligare försämrades.
En Talare har ganska rigtigt anmärkt felaktigheten af ett beslut, som skulle sätta gräns för RörelseCapitalet, hvilket bör kunna 1 254 Den 6 Junii e. m. obehindradt tillväxa, i den mohn, som Näringarne deraf äro i behof.
Men detta kan icke ske genom utgifvande af Sedlar utan fond, utan genom insättning af reelt värde i Banken, för hvilket Sedlar utgifves.
Det var ock i detta afseende, som jag i sammanhang med förslaget till realisation * tillstyrkt, att Banken skulle efter visst Silfvervärde eller Cours utgifva huru mycket Sedlar som hälst för insatt Silfver.
På ett sådant sätt kunde RörelseCapitalet i ordentlig väg ökas, men efter de beslut man redan fattat, skulle en sådan utväg troligen icke medföra någon på I det skick saken nu mera fått, tillstyrker jag bifall pä 3:dje puncten af Utskottens förslagi i Herr Påhlmanj Otto Fredric:
Jag skall ej försöka vederlägga hvad som blifvit anfördt, sedan jag sist hade äran, att i detta ämne yttra mig.
Jag anhåller blott att
Jå tillägga några ytterligare reflexioner.
Man har åberopat 1815 års Ständers beslut, i afseende å RörelseCapitalet, och påstått, att äfven Disconternes Sedlar deribland inberäknades.
Ehuru jag hade den äran deltaga i i8i5 års Riksdagsöfverläggningar, kan jag likväl icke påminna mig ett dylikt beslut.
Jag skulle önska få veta, genom hvilken Resolution Disconternes Sedlar blifvit erkände att vara mynt.
I sådant fall skulle man äfven kunna anse Littströmare, samt Mörks och Gisicos Den 6 Junti e. m. 255 med flere andra Herrars Sedlar, såsom mynt, fastän dylike Sedlars gångbarhet endast ankommer på det förtroende de hafva.
Jag torde få underställa, hvad verkan en ytterligare myntförsämring skall medföra på Rikets behof och utgifter.
Bevillningen skall derigenom blifva otillräcklig, och i anledning delaf täta Riksdagar uppkomma.
Alla Cassör ad pios usus, och de, som derifrån hämta deras underhåll, skola jemväl betydligen förlora.
Man bar anfört såsom skäl emot myntförbättring, att
Utländningen deraf hufvudsakligen skulle draga fördel; men först får jag upplysa, det jag ingalunda yrkat någon myntförbattring, ty jag tror tiden dertill ännu icke vara inne; och om äfven Sammansatte Utskottens Betänkande i hela dess vidd antages, skall visserligen icke någon myntförbättring deraf uppstå, utan endast en ytterligare myntförsämring derigenom förekommas.
För det andra får jag hemställa, om den läran må vara nyttig, att man, för att skada Utländningen, bör ruinera sig sjelf.
Största delen af Svenska Nationen har, som jag vågar hoppas, ännu icke hunnit blifva indragen i LånSystemet, och följakteligen icke eller skuldsatt; skall man då, för att hjelpa dem, som vågat sig för långt ut, och blifvit skuldsatte, låta hela Landets väl åsidosättas.
Nej! jag tror för min del, att genom det beslut, som nyligen blifvit tagit, att Disconternas 3-proCentsSedlar få vid liqviderande af lån i FilialDisconterne användas, man redan gjort ganska mycket till de gäldskyldiges förmån.
Som jag för öfrigt icke 256 Den 6 Jnnii e. ra. kunnat fatta hvad Grefve Spens i förmiddags åsyftat, är jag icke eller i stånd, att, annorlunda än som skett, vederlägga hvad han anfört.
Någon ytterligare vederläggning torde ock tilläfventyrs vara öfverflödig, helst jag förmodar, att hvar och en redan stagat sin öfvertygelse i ämnet.
Uti en så vigtig fråga som den, att bestämma Sveriges RörelseCapital, är det visst en svår sak, att yttra sig, och gerna tillstår jag mig göra det med en viss obehaglig känsla, under kännedom, huru svårt det är, att uti en stor plan likasom inskjuta anmärkningar mot serskilta delar, hvilka rubba det hela mer eller mindre; men då man ej kan dela öfvertygelsen om sjelfva grunderne, och man är medlem af Lagstiftningen, så följer dermed en pligt att yttra sina tankar; och då det sker med agtning för andras meningar, har man intet att förebrå sig, följden må blifva hvilken som helst.
Vid bestämmande af RörelseCapitalet förekommer frågan, hvaraf ett sådant RörelseCapital består.
Består det blott af Silfver, så bestämmer det sig sjelf.
Detta Silfver fyller, som en vara, jemnvigtig uti varornas förhållande, och hjelper sig sjelf genom sin naturliga gång, om det någonsin kommer ur jemnvigt.
Men merendels hafva omständigheterne tvingat de fleste länder, att antaga pappersmynt för rörelsen.
Efter min erfarenhet skulle jag tro, att pappersmynt gjort vida Den 6 Jtinii e. m. 257 vida mera nytta än skada.
Och ganska visst, då man sökt bibehålla Sedelstocken lika med Silfver fonden, eller uti hvarje Stat, der en Bank finnes, som ej lemnar ut mera Sedlar, än den har Silfver, är Inrättningen högst nyttig; men nästan alla Länder hafva måst betydligen öfverskrida denna gräns; äfven så har det skett i Sverige, der vi ganska väl minnas orsaken; nöden gjorde Lag, och vi böra ej ångra det medel, som frälsade Riket.
Först då Sedelmyntet öfverstigit de rätta gränsorna, måste man påtänka en annan, ty äfven så likgiltigt och öfverflödigt det var, att bestämma RörelseCapitalet i Silfver, lika nödvändigt blir det för Sedelstocken, då den utgör nästan endast RörelseCapitalet.
Under denna synpunct tyckas vi alla betrakta detta ämne; äfvensom vi och Allmänheten synes vilja fästa RörelseCapitalet vid en viss punct, för att ej gå hvarken öfver eller under den.
Vi hafva Europas Länder omkring oss till efterdöme, och vi hafva vår egen erfarenhet; allt visar oss, att så snart Sedelmyntet öfvermåttan ökes, faller dess värde, allt råkar i villervalla, och de svåraste händelser blifva en gifven följd.
Men man har äfven sett, att då en hastig indragning äger rum, sedan allmänna Rörelsen jemnat sig efter en gifven Sedelmassa och dess värde, så har deraf en stockning följt, som varit högst menlig för samhället i det hela.
Härå hafva vi bland annat
Dannemarks exempel, efter Utskottens eget Betänkande.
Då vi nu alla komma Öfverens om att vilja bibehålla Ridd. 0. Ad.
Prol. VII B.
I Afd. 17. 258 Den 6 Junii e. ra.
Sedelmyntstocken på samma punct, synes mig, att från så sanna grunder utgående, med samma känsla för allmänt val, vi borde lätt finna det rätta, nemligen först, hvilken tidpunct är den, hvarefter vi vilja bestämma den närvarande Sedelstocken?
För det andra, hvad som egentligen är Sedelmynt?
Första puncten synes ej innebära något så hufvudsakeligt svårt, att den bör kunna söndra meningarne.
Jag tror, att med nära lika resultat temligen olika tidpuncter skulle kunna antagas; åtminstone af dem jag hört nämnas, uppstår, enligt min tanka, en betydlig skillnad.
Någre framställa 1814 års slut, andra ultimo December i8i5, och åter andra 1817 i September.
Väl är det mig bekant, att vissa summor på dessa tider varierat betydligt, men ovisst är, om det bela gjort äfvenså.
Uti October 1817 voro
DiscontCreditiverne fullt utgångne, men 1814 icke; deremot torde de derpå grundade
Discontpapper varit motsvarande; och jag kan icke annat finna, än att Sedelmynt, af hvad art som hälst, hvilket gått i 10 års tid man och man emellan till fullt och lika värde med Banco, måtte med detta lika anses.
Man säger, att en 1000 R:drs Götha Canal TreproCentsSedel ej circulerar lika lätt, som en BancoSedel, och jag medger detta, om frågan är om 2 och 3 R:drs BancoSedlar; men ej då fråga är om 1000 R:drs BancoSedlar.
Hade vi blott stora BancoSedlar, så är fråga, om DisconlSedeln vore detsamma; men då vi hafva flere sorter af alla valeurer, och kunna mot Götha CanalSedlar få dessa BancoSedlar, för Den 6 Junii e. m. 259 ött sortera oss efter behofvet, så bör uti nu ifrågavarande beräkning man ej, efter min tanka, bry sig om DiscontSedlarnes valeur, så snart den ej öfverstiger BancoSedlarnes, hvilka vi stundom se till 10,000 R:dr och deröfver, Man bar sagt, att räntan på 3 proCentSSedlar gjort, att de blifvii skriulagde.
Jag medger detta, men om vi taga bort detta pappersmynt, så uppstår ändå samma förhållande, då en del af RörelseCapitalet alltid måste blifva liggande, dels för att det ej alltid kan fullt sattas i omlopp, dels för att ingen klok speculant vågar utsträcka sina operationer tili sill Cassas fulla belopp, utan måste Spara något för oväntade händelser, Det ar under sådane förhållanden tydligt, att då Creditivet Varit uttagit till stor del, har sådalit skett, för att infria 3 proCentsSedlar, eller Assignationer, och alltså har jemvigten i det hela varit bibehållen.
Deremot bör, i min tanka, afskrifnings-räkningen ej komma i någon beräkning.
Man bar sagt att, om Götha CanalDisConts Reverser togos i beräkning, så borde afven andra enskilta Sedlar och Assignationer beräknas.
Det är likväl stor skillnad emellan en enskilds Assignation, som circulerar inom en liten krets, till och med en Province, eller ett papper, som under flere år gått i hvar mans hand öfver hela Riket från Ystad till Gefle.
När vi betrakta sakerne utur den - 2 60
Den 6 Junit e. m. na syn punct, kan man gerna antaga 1814 slut, såsom den punct, hvarifrån man utgår, hälst uti denna beräkning jag tror man ej bör bry sig om några 100,000 R:dr mer eller mindre.
Ja, nästan är det lika, om vi taga till Termin 1814, i5 eller 17, emedan En million mer eller mindre är en obetydlighet; till och med skulle jag anse nödigt göra förbehåll, det denna reglering ej kunde anses till den grad noga föreskrifven; samt att MagazinsFonden bör inberäknas i den permanenta Fonden, hvartill jag erkänner mig ha serskilta skäl.
Man har sagt, att man sökt förklena penningekarlen, såsom för Samhället skadlig.
Gerna instämmer jag uti, att man visserligen ej bör kasta skugga på den ena eller andra näringen, ena eller andra yrket; så snart man uppfyller sin pligt, bör man med aktning behandlas, emedan Samhället ej kan äga bestånd utan olika handteringar; och det beror ej af oss sjelfva att komma på den punkt i Samhället vi böra fylla; den der uppfyller sina pligter, bör aktas, må bans yrke blifva hvilket som hälst, ty detta bestämmes af Försynen och händelser, oftast utom vår magt.
För öfrigt då fråga är om Realisation, så är detta en operation, ingripande uti tusende omständigheter, hvilka vi ej kunna bestämma sjelfva, endast begagna, som de inträffa; och all annan än den, som är en följd af naturliga händelser, skadar, efter min tanka, i lang - Den 6 Junii e. m. 261 den.
Mer än en gång hafva vi haft erfarenhet af att realisationer, hvilka man liksom forcerat sig till, väl för en tid synts lyckas, tnen sluteligen förfelat målet, till hvars upphinnande ej gifs annan utväg, än hushållning, då det enda rätta medlet kommer af Näringarnas förkofran.
Men ofta kan nödvändigheten endast framtvinga denna hushållning, utom hvilken man ej kan komma till ett sant mål.
Det är derföre jag vördsammast hemställer, om icke vi, på föreslagne grunder, böra stadga en fast föresatts, att bibehålla vår Sedelstock vid samma belopp, som nu; vi hafva då något att vänta af tidens fasthet, idoghet, verksamhet och stadga i föresattser.
Med dessa medel kunna vi hoppas vinna förmåga, att lyfta oss till den punkt, hvaråt vi syfta, emedan jag hvarken kan anse Sverige vanlottadt af Naturen, eller Svenska Folket hristånde i Fysisk eller Moralisk kraft.