Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bi 45 , 4$. 3f4 Den 17 Februarii. heterna bestämma, samt att den mindre föreslagna Summan ti'l Lithographiens införande, måtte under samma Hufvud-Tittel utgå, till ett belopp sf 2000 R:dr Banco, såsom ett Räntefritt Lån, under fem års tid, eller till nästa Lagtima Riksdag, att beviljas åt den, som med insigt i nämnde sak, kan åtaga sig inrättningen af ett Lithogrtphiskt Institut, på sätt att han till det Allmännas gagn, förmår svara emot det honom beviljade förtroende, Begärdes på bordet.
Herr Mannerhjerta anförde vidare skrifteligen:
I mina förnyfde Motioner om förändrad riktning för Exclusiva Privilegier, har jag mera sökt visa den skadliga verkan af de nu gällande, än jag tilltrott mig utföra det Reglementariska af de Författningar, som borde intaga deras ställe.
Jag har således endast framställt allmänna Principer till grund för den nya byggnaden; men jag har likväl tillförene hänvisat till Franska Brevetterna och Engelska Patenterna, hvilka jag ansågo med någon förändrad form kunna lämpas till vårt Land.
Som Enskildt tillhörde det mig endast antyda den förändring af Principe, jag ansåg i detta ämne kunna föra till allmänt bästa, öfverlemnande åt Utskottet att föreslå Stadganderna och vägleda de Auetoritcters vidare åtgärd, hvilka det åligger att till verkställighet befordra Riksens Ständers önskningsmål.
Den ij Februarii. 35?
De omnämnde Lagame har jag också mera kändt till sin anda än till sin införning; men händelsen har i dessa dagar låtit komma mig tillhanda en aurhentik Berättelse, om de i Frankrike gällande Brevetter för uppfinningar, äfvensom jag af en Landsman, sorn i 27 år varit vistande i England, och under denna ti* den beträdt Konstflitens bana erhållit en skrittelig underrättelse om Engelska Patentatema.
Båda dessa handlingar anhäller jag vördsamt att få tillfoga min i detta ämne redan gjorde och remitterade Motion, och att således de måtte äfven till samma Utskott vinna Remiss.
Denna åtgärd torde så väl kunna föranleda till ämnets djupare omfattning, som att underlätta Utskottets bearbetning deraf Ehuro den ena af dessa Acter endast är öfversättning, vågar jag dock anhålla att de båda måtte få ett rum i Höglofl.
Ridderskapets och Adelnss Protocoller, och att till vinnande af detta än-j damål det må tillatas mig att uppläsa dem.
Om ännu den tredje förnyade Motioner*, af ett för Slöjder och Näringar så vigtigt ämne, kommer att sakna en för Samhället välgörande påföljd, önskar jag åtminstone få be* reda dessa underrättelser ett rum, hvarifrån de någon gång kunna uppsökas och blifva gagnelige.
Om Brevetter för uppfinningar och dg derföre gäl» lande Lagar, 3j6 Den If Februarii, Berättelse, Inlemnacl till JMinistern för Inrikes Arenderne af C. Costaz, Chef vid Bureauen för Konster vell Slöjder.
Hvar och en medgifver nu för tiden rättvisan af att försäkra åt Uppfinnare äganderätten till deras företag; men om meningarne äro bestämde i detta hänseende, så hafva de länge varit skiljakiige om medlen , som böra dertill användas.
Några hafva ästundat uteslutande Privilegier, hvars varagtighet icke vore begränsad 3 andra deremot att dessa Privilegier endast vore gällande under viss tid.
Denna skiljaktighet i omdömet har ägt rum intilldess
Lagarne af den 7 Januarii och 25 Maji 1791 utkomma, Sorn fastställa Brevetter för uppfinningar.
Dessa hafva tvänne föremål; det första att ställa uppfinningarne under Lagarnes beskydd; det andra att, då tiden af Brevetten till ända löper, försäkra Allmänheten om åtnjutandet af flera uppfinningar, som den utan detta medel icke skulle utan ofullkomlig-en känna, och hvars upphofsman, intresserade att hålla sina åtgärder förborgade, kan hända ofta dogo med hemligheten.
Man bör ej betragta Brevetterna, som en ynnest, beviljad åt någon Enskild; de likna icke heller de uteslutande Privilegier, som beviljades af förra Styrelsen; de äro icke annat än en Act, gifven ät någon Person, på dess anmälan att hafva uppfunnit en Machin eller ett behandlingssätt, ledande till ett nytt slag
Den 17 Februarii. 3S7 af Konstflit.
Man kan icke erhålla dem utan att hafva efterkommit vissa formaliteter.
Den sökande bör först inlemna till Prefecten i dess
Departement ett förseglat Convolut, innehållande : 1:0
Sin ansökning, syftande att efter behag erhålla en Brevett på Fern, Tio eller Femton år. 2:o
En beskrifning öfver de ämnen och medel han använder. 3:0 Noga utförde Ritningar eller Modell öfver föremålet af uppfinningen. 4:0
En förklaring in dupplo, öfver hvad Convolutet innehåller.
Han bör dessutom betala en afgift mer eller mindre stor i följd af tiden för Brevettens åtnjutande, som icke får öfverskrida femton år. 300 Francs för Brevett på Fem år. 800 Francs för Brevett på Tio år, 1,500 Francs för Brevett på Femton år.
Vidare 50 Francs för Expeditions-lösén.
Detta allt ingifves sedan till Ministern för Inrikes Ärendtrne, som utfärdar Brevetten.
Man har ofta föreslagit att inställa afgiften , hvaraf hälften bör betalas genast och resten efter sex månader; men denna utväg har alltid blifvit förkastad.
Utom att det är rättvist, att åtminstone låta den med Brevetten försedde betala Expeditions-kostnader, skulle Taxans Lndragning medföra den stora olägenheten, att föranleda till en mängd Ansökningar utan vär - Den 17 Februarii. de och nytta; Brevetterna skulle mångdubbias och sluteligen hafva samma öde, som Charlatanernes fordom erhållna Patenter.
Man erhåller
Brevetter icke ensamt för nya upptäckter.
Lagen tillåter äfven att bevilja dem för förbättringar eller för införandet af en okänd art Konstflit.
Men i detta sednare fall h.r Brevetten icke längre varagtighet* än som återstår på det Utrikes beviljade Patentet för samma ämne.
Ornamenter eller Formers Förändringar, äro icke ansedde som förbättringar; en tilläggning vid proceduren erfordras:
Regeringen är icke
Domare öfver godheten af den uppfinning hvarföre Brevett ästuDdas.
Hvem det vara må, som har uppfyllt de föreskrifna Formaliteterna i Lagarne af den 7 Jan. och 2?
Maj. 1791 kan erhålla densamma; dessa Lagar stadga uttryckeligen att den skall utfärdas på blotta ansökning och utan föregången Examen.
Således kan den begäras för en sak allmänneligen känd.
Lagstiftningen är på ett sätt sammanstämmande att den blir af ingen nytta och äfven skadelig för Ägaren, om ämnet hvarföre den blifvit beviljad, icke har något redbart värde eller om detsamma varit kändt eller utöfvadt före Brevettens datum.
Om upptäckten ej är verkelig, så äro omkostnaderne förlorade, hvilka erhållandet af Brevetten förordsakat.
Om proceduren redan var känd, så förordnar 16 Art. i Lagen af den 7 Jan. rättighetens upphörande och Brevetten är utan kraft.
Man har icke kunnat uppfatta detta Den 17 Februarii> 359 ämne på ett sätt mera visligt, mert tjenligt att förekomma de bedröfliga toljderna af Auctoriteters vald och Charlatanismens Cabaler.
Vid första åsigten synes det besynnerligt att utfärda Brevetter på blotta ansökning; men vid minsta eftersinnande etkänner man snart, att man icke kunnat vidtaga bättre utväg.
Må det tillåtas mig att ingå i några detaiiler af detta ämne} det är af nytta att upplysa dem, som icke hafva kännedom af de skäl, hvilka i detta fall vägledt Lagstiftningen.
Dessa skäl äro tveggehanda:
De första syfta att befria Styrelsen från omsorgen af en svår Examen, och ansvarigheten af ett ofta misstänkt omdöme; de andra att spara Uppfinnarne nödvändigheten af ett meddelande, sorn de finna onyttigt och hvaraf de kunna frugta missbruk.
Och i händelse af en föregående Examen, hvilka borde de Committerade vara, som ägde att utföra en sådan?
Skulle det vara Artister, gående samma bana som Uppfinnarne?
Men i sådant fall huru förekomma att icke medtäflan, fördomen och egna interesset ej hade inflytande på deras utlåtandt?
Huru åtminstone kunna öfvertyga Uppfinnaren derom och Allmänheten, sorn han meddelade sin klagan?
Skulle man uppdraga Vetenskapsmän denna Examen?
Men d^rus Theoii, ehvad ljus den må äga, kunde vara felande, när det handlar om att erkänna Resultatet af erfarenhetens eller snillets tillfälliga ingifvelse.
I det éna som andra fallet blottställer man sig att såsom T)cn 17 Februarii. otjenlig se förkastas sådan ny tanka, hvars utförande, rik på Resultater, skulle hafva påskyndat konstflitens framgång.
I öfrigt kunde Uppfinnaren förlora alif, i händelse af en föregående Examen3 han skulle utan säkerhet 3tt vinna bifall, meddela ett behandlingssätt, som man kunde afhända honom.
I det mast gynnande fall , hvad skulla frugten vara af detta steg?
att afvända nagra orimmeliga Förslager, några otj oliga Inv. ntioner; men Allmänheten, om man hade låtir dem framkomma, hade snart bedömt de samma; och om Uppfinningen är ufan nytta, skal!
Uppfinnaren sjelf sakna den i anseende till omkostnaderna för Brevetten.
Tror man detta skäl icke vara till» räck eli g t-, för: att hos de vanligen foga berned, lade .Artisterna motväga den fördom, man förmodar dem hysa till fördel för deras upptäckter?
Hvilket ändamål på sin höjd bör man ef* tersöka ?
Konsternas framsteg.
Detta ändamål är det ej uppnådt genom (den fastställde gången?
Må Uppfinningen vara illusorisk , så löper samhället ingen fara dervid, som för dess er* hällande icke gjordt någon uppoffring; om den Kr verkelig, har mman vissheten att deraf draga fördel , emedan vid Breveftens till ända löpande, Piocedurerua blifva af ett fritt och allmänt bruk.
Den händelsen återstår, dä Upp* fiunaren skulle kunna af sin ansöknings-rättig* h^t göra ett mot allmänna säkerheten stridande och farligt bruk.
Lagen har i detta fall förutsett medel att beröfva honom en rättighet, hvaraf han missbrukar, och äfven att be* Itfålfe honom i följd ?,f förekommande fall, Den 17 Februarii.
Den Ii3r äfvenledes förutsett medlen att fråntaga honom en rättighet, som han skulle hafva inkräektadt på bekostnad af en redan känd sak.
Förlorad rättighet af Brevetter för Uppfinningar kungöres på olika sätt3 först genom Inrikes Ministern , dä man icke bär afbördat afgiften innom den föreskrifne tiden} och för det andra dä Uppfinnaren icke satt sin upptäckt i verksamhet innom loppet af 2:ne år* eller att han icke har rättfärdigat orsaken till sitt dröjsmål, Domstolarne förkunna äfven rättighetens uppförande, då tvist uppstår emellan Innehafvaren af en Brevett, som vill göra sitt Privilegium gällande, och enskildta Personer , hvilka, utöfvande samma industrie , påstå att den till sin beskaffenhet förut varit känd, antingen genom utöfning, eller af beskrifning i tryckte och utgifne arbeten.
Då är det de klagande Parterna, som föranleda till Beslut ©m Rättig, hetens upphörande.
Lagen, i det den anbefallt en sådan utväg, har betragtadt Brevetten, som en tillhörighet och allt hvad som har afseende på ägande rätten tili dess natur och i dess utöfning, är ur.derkastadt Lagskipande Magten.
Ett~ Engelskt Patent erhailes pä följande sgtt. 362 jDen 17 Felfuarii.
Den Sökands infinner sig på Patent-Contoiret, der Registratorn på begäran inskrifver Rubriquen till det Patent han åstundar, hvarunder namn och Adress uriderskrifves.
Han ledsagas derefter till en Ledamot af en viss Rätt, (Court of Egnity, vanligen kallad Chancery) af hvilken han tillfrågas, om han anser sitt ämne vara nytt och likmätigt den ingifne Titteln, hvilket den Sökande bejakar, enligt hvad lian vet och tror.
När Patentet sedan är af Konungen underskrifva, och med dess Handsigill bekräftadt, underrättas Sökanden derom, och lemnäs 2:ne månaders tid från del6ammas
Datum, att ofelbart uppgöra sin Specification eller beskrifning öfver Principen af sin uppfinning, med uppgift på sättet att det verkställa.
När Specificationen innom föreskrifne tid är gjord, inlemnas den in dupplo till ofvannämnda Rätt, på hvars befallning han får den stämplad med Rikets Stora Sigill, och inregistrerad; hvarvid han ytterligare tillfrågas, om han tror sig äga den rätt till Inventionen, 60m Titteln tillkännagifver • såsom antingen Egen ny Uppfinning, eller ny Prindpe till förbättring af ett föregående Patent eller nytt arbets sätt, eller införande af Utländsk Invention.
Om frågan besvaras adfirmativt, är ban laglig Innehafvare af Patentet med sin bifogade specification.
Regeringen lemnar honom för öfrigt frihet att efter behag göra sin Manufactur omtyckt och af Allmänheten eftersökt.
Om någon finner sig förnärmad af det gifna Patentet, kan ägaren instämmas tili vanlig
Domstol, då han måste genom bevis befästa sin rättighet; Ilen 17 Februarii. 363
I annat fall förfaller verkan deraf.
I Landsorterna erhållas Patent förmedelst betyg af närmaste Auctoritet.
Den sorn gjordt någon uppfinning äger att i Patent-Expeditionen låta inskrifva ett för gällande Cavent, eller Förbud mot utfärdande af Patent för redan namngifven invention, såvida han derom icke behörigen underrättas.
C' Då tvist uppkommer om företrädes-rätt till en anmäld Uppfinning, afgöres densamma vid behörig
Domstol i följd af uppfinningens ålder, eller den uppgift af Principen, som i förseglat Convolut är inlemnat.
Prioriteten är gällande, om de tvistande äro lika i Principen; men om de äfven händelsevis i afseende på tiden öfverensstämma, äga de att förena sig om samma Patent, eller må den ena af den andra taga utlösen.
I England föreskrifves ingen tid till verkställande af ett utfärdat Patent, emedan man förutsätter att i ett Land, som äger liflig Handel, är egna Interesset tillräckligt Motiv* till snar verkställighet.
I Patent-formulairet är tydeligen bestämdt:
Att ingen annan äger under Patent-aren tillverka ät sig sjelf, ät de sina eller ät andra, sädana saker som Patentet skyddar.
I annat fall vöre det samma af ingen nytta för ägaren, emedan många ämnen så lätta att eftergöra, sedan vägen dertill är visad, att om icke ditta förbe; 3^4 Den Februarii. håll vore tydeligen stadgadt, skulle mången, till uppfinnarens förfång, begagna sig deraf, och han derigenom förlora sin påräknade belöning.
Intrång i Patent , bestraffas med pligt för hvarje oloflig tillverkning, beräknadt efter högt värde.
Justerades Pleni-Protocollet för den 2 dennes eftermiddagen.
Herr Stråle, Nils Wilhelm, uppläste följande:
Då den uti nu uppläste Protocoll intagne Voterings-Proposition både uti Ja och Nej Propositionen innefattar bifall till Banco Utskottets Betänkande, utbeder jag mig vördsamt att till Protocollet få reservera min serskildta mening, att, ehuru jag vid sådant förhållande, sett mig nödsakad att, med Ja rösta för bibehållande af Banco-Utskotters
Betänkande oförändradt, är jag dock af den öfvertygelse, att samma Betänkande innefattar föreskriften i afseende på Discont.Verkens förvaltning, hvilka icke i närvarande stund bordt af Riksens Ständer meddelas, så vida ett consequent handlingssätt skall iagttagas och hvarje Medborgare bibehållas vid dess genom Sveriges Lag och J aga Stadgar tillagde rättigheter 3 och utbeder jag mig att i korrthet fä framlägga de skäl, hvarå Den 17 Februari i. jag grundar denna min öfvertygelse.
D.iscontVerken äro icke omedelbarligen ställde under Riksens Ständers Förvaltning.
De utgöras af enskildta Personer, som jemte Banquen med Riksens Ständers tillstånd, ingått Bolag till Låne-Röreises drifvande:
Dessa, Bolag hafva Gäldenärer, till hvilka Bolagets Penningar blifvit utlånta.
De hafva Borgenärer , som derstädes insatt sina Penningar.
Då nu Discont-Bolagen upphörde att betala, fortfar likväl rättigheten för hvar och en Borgenär, att i laglig väg hos Disconten utsöka sin Fordran, att hos vederbörande Executor begära sequester å
Discontens tillhörigheter och med förmånsrätt derutaf söka sin betalning.
Hvar och en Gäldenär der* emot, som tillika var innehafvare af Discontens Skuldsedlar eller Assignationer kunde obehindrat använda dem till betalning af sin Gäld, och dessa Borgenärers och Gäldenärers ömsesidiga anspråk emot Disconterne skulle, om saken lemnats sin fria obehindrade gåug, ound* vikeligen satt Disconterne uti Concours-tillstånd , såsom enda medlet att bevara allas lagliga rätt.
Detta har man likväl ansett betänkeligt, och i denna sakernas ställning, tror jag för min del, att Herrar Banco - F ullmägtige handlat klokt, då de föreskrifvit att Läntagare ej med Discont-Pappér skulle få liquidera sina Skulder, emedan ett annat förhållande onekeligen skulle vara förnärmande för de Borgenärers rätt, som icke tillika voro Låntagare.
En sådan föreskrift kunde dock ej blifva beståndande längre än intill dess Lagen gjordes gälland®, och ehuru orättvist det ät? må vara, 3 66 Den l?
Februarii. att, i ett fall låta Lagen få sin helgd, men i ett annat låta den hvila oanvänd, tror jag likväf, att då frågan blivit väckt, Banco-Utskottet varit föranlätit, att förordna om Föreskriftens upphäfvande; men dä frågan derjemte uppstått, om andra Föreskrifters meddelande till Banco-Disconternes Directioner, dä tror jag för min del, att man först bordt öfverväga, i livad egenskap Riksens Ständer skolat meddela en sådan Föreskrift, antingen såsom
Delägare i Disconterne, genom de dem lemnade Låne-biträden, eller såsom Lagstiftande Magt.
I förra fallet torde ali åtgärd inskränka sig vid att bevaka Banquens rätt, att utsöka Riksens Ständers, genom Banquen hos Disconterne ägande Fordringar.
I det sednare åter torde man först böra fästa uppmärksamhet derpå, att hvarje Statens Medlem måite få tillgodonjuta sina lagliga rättigheter, ty det måtte vara otänkbart, att Riksens
Ständer med uppsåt skulle vidtaga sådana anstalter; att den ena Medborgaren skulle lida i den rätt, honom efter Sveriges Lag tillkom, och den andra åter erhålla en fördel, hvartill han ej har lagligt anspråk.
Det är i afvagtan på Riksens Ständers åtgärd, som enskildta Personer låtit sina Fordringsanspråk hvila, och endast derigenom har det inträffat att Disconterne ej ännu kommit i Concours tillsiånd, men om Riksens Ständer meddela sådana Föreskrifter, hvarigenom en del Borgenärer blifva lidande, måste imn icke befara, att dessa Borgenärer, för atr i möjligaste måtto bevara sin rätt, skola begagna sina lagliga rättigheter och det Concoitrs-tillstånd, sorn man velat förekom - Dm 17 Februarli. 367 ma, just derigenom »kall inträffa.
Att en fortfarande betalning af Disconternes Fordringar med deras egna Skuldsedlar och Assignationer är förnärmande för öfrige Borgenärers rätt, torde vara obestriddigt, och då en sådan Föreskrift meddelas, ser jag icks huru Riksens Ständer kunna godtgöra den derigenom uppkommande orättvisa , annorledes är att genast till fullo betala hvar och en Borgenärs Fordran, såsom den enda utväg att sätta Riksens
Ständer i tillfälle att med full rätt disponera om Disconterne, och denna fråga torde vara af för mycken vigt, för att genom ett preliminair-beslut om förvaltningssättet af Disconterne afgöras.
Man har gjordt en skillnad emellan full liqvide af en Fordran och den utväg, att
Discont-pap-, peren endast såsom Hypotheque skulle få deponeras; men efter mitt omdöme kan härigenom icke någon verkelig förändring i Gäldenärens rätt uppkomma, ty om Concours skulle yppas, vore enda följden att den Gäldenär, som deponerat sådana Papper, måste med Borgenärs Ed styrka, att han deraf varit innehafvare förr än Concourssen yppades, och derefter vore dess rått till qvittning å dess Skuld lika obestridlig sorn förut.
Af dessa skäl anser jag för min del, att Riksens Ständer ej bordt vidtaga någon reglementarisk Föreskrift i afseende på Disconternes Förvaltning förr, än frågan om dea hufvudsakeiiga åtgärd, sorn i afseende på dem bör vidtagas, blifvit afgjord, och derigenom bestämdt i hvad mån Riksens Ständer kunna förordna om Disconternes tillgångar. 3 $8 -Efc'2 17 Fibruarii.
Herr Uggla, Göran Gustafa förenade sig med Herr Stråle.
Justerades Pleni-Protocollet för den 7 dennes.
Herr Grefven och LandtMt rs'talken tillkän. nagaf, att Hans Majit Konungen täckts utsätta nästkommande Thorsdag den 19 dennes till emottagande af Riksens Ständers stora Deputation, samt hemställde, om icke Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter behagade mangrannt i samma Deputation deltag;#, hvarigenom någon anteckning således icke torde vara af nöden.
Föredrogs å nyo och gillades följande från Stats-Lltskottet inkomne saint den 13 j denna månad på bordet lagde Utlåtanden. 1:0
Af den 23 sislleclne Januarii, rörande föreslagne
Prestebohl- friheter för nya eller framdeles blifvande Kyrkoherde- och Capellans-Bostäilen. 4:0
Af den 31 sistlcdne Januarii, öfver Herr Majoren Wilhelm Maximilian Garpe lans Memorial , om ersättning eller Lån a* Majoren yon Konow.
Den 17 Felruarii. 369 3:0
Af den 31 sistledne Januari!, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Remiss uppå Hat Lagmannens J. G. Norlins underdåniga ansökning om Löne-ersättmng. 4-0 Af den 31 sisth, Januarii, angående Riks* dags-Fullmägtigen Erie Svenssons från Bohu* Län Memorial, om indragning af AdelsfanéRegementets Indelningar. 5:0
Af den 31 sistledne Januari!, i anledning af Herr Lagmannens och Borgmästarens j. lillbergs Motion» om Löners anslående för Brottmåls-Domare. 6:0
Af den 31 sistledne Januarii, 1 anledning af Riksdags-Fullmägtig3rnes, Anders Nilssons och Olof Olssons från Wermeland Memorial, om Kostnaden till sänkning af Sjön Werrn el en. 7:0 Af den 3* Sistledne Januatii, angående Harr MontgommerieS, Fabian, Memorial om Sockne-Skrifvares antagande och aflöning. g:0
Af den 31 sistledne Januatii, angående Riksdags - Fullmågtigens från Wester- och Norrbottens Län Memorial, om Resepenningaf för Kronobetjeniogcn i nämnde Län» 9:0
Af den 3 i Sistledne Januarii, ofVCt gJOfde
Motioner, om boställen för Länsmän.
Ridd, och Ad, Pret. lil B, 4?» 48» 37© Den 17 Februarii. lo:0 Af den 31 sistledne Januarii, angående föreslagen tillökning i Postskjuts Legan.
Herr Grefven och LandtMurshalken tillkän» nagaf att Plenum kommer kl. \ till 5 i eftermiddag att fortsättas.
Föredrogos ånyo och gillades följande från Allmänna Besvärs- och Oeconomi® Utskottet den 26 sistledne Januari! afgifne samt den 13 dennes på bordet iagde Betänkanden: 1:0 Rörande vissa omständigheter vid Indelta Regementernas beklädnads sätt. 2:0
I arledning af ytkad befrielse för flere Kronohemman i Norra Halland ifrån skyldigheten , att aflemna Brantorf till Varbergs Fästning. 3:0
I anledning; af gjord hemställan, om Comministrarnes be frielse ifrån Skjutsningsskyldigheten för sine Boställen under Krigstid. 4:0
Rörande skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres innom Regementerna. y.o
I anledning af väckt fråga om upphäfvandet af Kongl.
Förbudet emot bruk och nyttjande af arbetadt Silfver utöfver xo lods vigt.
Den 17 Februarii. 6:0
I anledning af väckt fråga om Mantals Skrifningars och Uppbörds-Stämmors förrättande innom hvarje Socken serskildt, 7:0 Angående yrkadt förbud för Jordägare, att icke annorledes antaga Torpare å deras ägor1, än att sådana Personer kunna af Lägenheten hafva deras bergning.
Föredrogos ånyo och gillades följande från Lag Utskottet inkcmne samt den 13 i denna månad på bordet lagde Utlåtanden, nemligen: 1:0
Af elen 14 sistledne Januarii, angående Stämningars och Communicationers verkställande af Krono-Betjent elier Nämndeman, utan medföljande vittne. 2:0
Af den 14 sistledne Januarii, angående Cancellie-afgift för Ansöknings- och BesvärsSkrifter i enskildta Mål. 3:0
Af den 14 sistledne Januarii, angående förhöjning af de i 12 Cap. 2. §.
RättegångsBalken stadgade böter för part eller vittne, som från inställelse vid Under-Domstol förfallolöst uteblifver. 4:0
Af den 8 sistledne Januarii, angående antalet af Nämndemän till Domhafvande* biträde vid Militie Boställs-syner. 373 Den IJ Februarii. 5:0
Af den 8 sistledne Januarii, angående åtskilige omständigheter vid Utmätnings-mål. 6:0
Af den 23 sistledne Januarii , angående Riksdagsmäns rättighet, att utan annan än den vid Riksdagen företedde Fullmagt, derunder bevaka Enskildtes mål m. m.
Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs- och Oeconomi® Utskottets den 27 sistledne Januarii aflåtne samt den 13 dennes på bordet lagde Memorial, deruti Utskottet ansedt ett af Friherre Wrangel , Henning, till Ridderskapet och Adeln ingifvet samt till Utskottet remitteradt anförande, angående angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma afgörande! af sådana mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, enligt 44 §. i Rikidags-Ordningen icke tillkomma Utskottets befattning.
Friherre Wrangel, Henning, anhöll, att dess nyssnämde anförande, måtte remitteras till St3tsoch Lag-Utskotten, dit ett Memorial af Herr Berghman , Ambrosius Magnus, i samma ämne redan blifvit förvisadt, hvilken Remiss uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls.