Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
SL redan gifna förfaltn:r »lemna tillräckliga medel för att förmå Underdomare till noggrant »iakttagande af deras skyldigheter i denna omständighet» — så åstadkom detta snart allmänt kända svar, hvilket innefattade en förut icke anad, långt sträckt tolkning af »K.
Förordmn om hvad »vid Underdomstolarne i anseende till domar och utslag iakttagas »bör», gifven d. 30 Jan. 1778, så mycket heldre de med samma svar åsyftade goda följder, som ansvaret för Domarens försummelse var så betydligt.
Slon genom ingresserne till Landtmäterilnstruktionen och Skiftesstadgan af d. 4 Slaj 1827 upphäfdes allt som förut ang:de Landtmäteriet blifvit stadgadt, följaktligen äfven förberörda tolkning eller förklaring af K. Förordmn d. 30 Jan. 1778, och i nämnde 1827 års f-örfattmr inflöt icke någon föreskrift, som motsvarade 81 § i 1783 års LandtmäteriFörordn.
Detta bar icke Heller skett i K, Förordning ang:dc expeditionslösen af d. 15
Maj 232 Den 3 December e. m. 1821 och den 30 Nov. 1835, hvilka, den förra i 5 och 7 punkterna, samt den sednare i 14 g, afse endast sådane expeditioner, som skola lösas, något som icke ifrågakommer, hvad angår konceptskiftesbandlingar, hvilka af Landtmätaren blifvit till Domaren inlemnade, och ofvanberörda olägenheter låta sig också sedan år 1827 ånyo beständigt förnimmas.
Nämnde olägenheter bestå bland annat deruti, att jordägare allt för sent få afskrift af delningsbeskrifningen och kopia af skifteskartan, hvilka handlingar icke skola utgifvas förr, än skiftet är fastställdt, och att Landtmätarne hindras, att i behörig tid fullgöra sin tidsödande, betungande renovations-skyldighet, hvilket är skadligt, icke blott för dem, utan äfven för det allmänna, som går i mistning utaf renovationsarbetet, när Landtmätaren tid efter annan måste underlåta detta, samt fördenskull råkar på balans och ej mäktar fullgöra sin renovations-skyldighet.
— Såsom det nu är stäldt, kan visserligen Landtmätaren, om han bor vid Postkontor, eller har att begagna on säker landpost till nämnde kontor, medelst öppen rekommendation, ådagalägga, både att han afsändt sina koncept-akter till Domaren och huru dessa då voro beskaffade, men att de framkommit lill behörig person, och i hvad skick de vid återfåendet befunnits, kan han alldeles icke visa.
Blefve det deremot beslutadt, att akterne, då de afsändas till
Domaren, skola åtföljas af tvenne reversaler, fullständigt upptagande kartornas och handlingarnes mängd samt beskaffenhet, äfvensom, att det ena reversalet, så snart akterne blifvit af honom emottagne, skall, med qvitto försedt återsändas till Landtmätaren, och åtskilliga ställen uti Skiftesstadgan, med tillämpning af ett dylikt beslut ändrades, på sätt jag skall nu hafva äran föreslå, så vore, enl. min tanke, allt gjordt, som å lagstiftningens sida, i det ifrågav:de vigtiga ämnet kan göras.
I något sammanhang med berörde ämne står påbudet i 18 Kap. 20 § K. SkiftesStm, att Landtmätare, efter derom föregången anmälan, skall till AgodelningsR:n ingifva karta och handlingar öfver oklandradt laga skifte.
Ganska många
Domare fordra icke strängt efterlefvande af detta påbud och på flera orter är det en död bokstaf, hvilket bäst bevisar dess obehöflighet, men på andra ställen är förhållandet alldeles motsatt, och föranleder stundom betydlig olägenhet.
Landtmätaren måste nemi. adressera sin anmälan till Domarens hemvist, hvarest densamma emellertid icke träffar honom, i fall han, hvad Landtmätaren ej kan veta, vistas å, på annan ort belägen tingstad, eller sysselsätter sig med hvarjehanda syneförrättningar eller andra göromål utom hemvistet.
Okunnig om ifrågav:de anmälan nått sin bestämmelse, inger Landtmätaren karta och handlingar vid Ägodeln:sR:ns sammanträde eller vid lagtima ting, som stadgadt är: men har hans anmälan ej kommit
Domaren tillhanda, så emottager denne icke Skiftes-akten, hvars pröfning således fördröjes, till stor skada för Landtmätaren, sorn ej kan fullgöra sitt renovations-arbete, och jordägaren, hvilken under liden ej har säkerhet på sin nya besittning, hvadan han måste fördröja dess bebyggande, hägnande och odling.
När detta kan Den 3 December e. m. 233 hända och dessutom föga nytta lärer härflyta af en anmälan, emot hvars ingifvande timman före skiftes-aktens aflemnande, författn:n ej upstält något hinder, så torde föreskriften om oftaberörde anmälan med allt skäl böra uphäfvas.
Med stöd af hvad jag sålunda andragit, får jag föreslå, dels alt vid slutet af S och 'IS §§ i 18 Kap. af K.
SkiftesStm må lillläggas så lydande mom erder, nemligen: vid 5 §. »Underlåter Ordföranden att å tid, som i 11, 15 och »20 §§ sägs, återställa de reversaler behörigen qvitterade, »hvilka Skiftesmannen till honom insändt, eller vid R:ns sam»manträde aflemnat, eller ock de kartor och handlingar, som »reversalerne åtföljt, ansvara på sätt 19 § af Wår förnyade nåd. »förordn., ane:de Expeditionslösen d. 30 Nov. 1855 stadgadt är.» vid 15 §.
»Kartor och handlingar, som af Skiftesman till Ago»deln:gsRätt aflemnas eller insändas, skola alltid åtföljas af »tvenne lika lydande reversaler, hvilka fullständigt redo»visa de förras mängd och beskaffenhet, enl. det formulär, »som ÖfverDireklören vid Landtmäteriet utfärdar; och bör »R:ns Ordf:de till Skiftesmannen genast återställa det ena »reversalet, behörigen qvitteradt, när kartorna och handlin»garne vid R:ns sammanträde aflemnas, men eljest inom åtta »dagar, efter det att de kommit honom tillhanda.» »När Skiftesmannen återfått kartor och handlingar, som »vid Agodeln:gs-R:n varit företedda) vare han, vid ansvar, »såsom för tjenstefel, skyldig att inom åtta dagar derefter, »till Ems Ordf:de återsända det qvitterade reversalet, eller »ock, om kartorna eller handlingarne blifvit skadade, vid på»följd, att sjelf derför ansvara, sådant inom 30 dagar anmäla »hos Wårt JustitieKanslersEmbete, som föranstaltar att den, som »skadan vållat,- varder ålagd den ersättningsskyldighet, hvil»ken, med föranledande af 38 §, 2 mom. och 49 § i Wår »Nåd.
Landtmäterilnstrrn d.
4 Maj 1827 laglig pröfvas»; samt dels alt 11 och 20 §§ i ofvann:dc Kap. och Stadga må erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: 11 §.
»Varda inom föreskrifven tid inga besvär mot Agodeln:gsR:ns »utslag i de uti 9 g omnämnda frågor anmäldta: då skall »Ordf:den skyndsamligen och sist inom fjorton dagar efter »den utlupna fatalietiden, derom Skiftesmannen underrättas, »del af utslaget, ulan lösen honom gifva, samt de af honom »mottagna kartor och handlingar återsända.
Lag samma vare, »när underd. besvär ej blifvit anförda öfver sådant Agodeln-.gs»U:ns utslag, som i 18 § sägs» (Anm.:
Tiden är från åtta till fjorton dagar utsträckt, med afseende å det, vid slutet af 18 § genom K.
Kungörelsen d. 9 Juni 1832, gjorda tillägg). 20 §•
Kungörelsen d. 9 Juni 1832).
»Klandras ej »skifte inom den i 13 § föreskrifna tid, bör Skiftesmannen »till Agodeln:gsR:n, vid dess nästa sammanträde, eller sist vid »näst infallande lagtima ting, karta och handlingar ingifva, »så vida de icke, hvilket helst ske bör, redan lill Ordföranden »blifvit öfverlemnade; och har R:n, att innan fastställelse å 231 Ben 3 December e. ta. »skiflet meddelas, noga tillse och pröfva, att detsamma
St »lagligen beskaffadt, och bland annat Afven deruti, att ägorna »icke blifvit delade i flera skiften, än denna Wår Nåd. stadga »i 12 Kap. 10 § högst tillåter, utan att sådan hemställan »hos Agodelnigslbn skett, som i 11 g af samma kap. före»skrifven finnes.
I annor händelse må någon fastställelse å »skiftet icke meddelas, utan höre Domaren Skiftesmannen; »anlgde honom att i de olagliga delarne af skiftet nödiga »rättelser verkställa; gifva honom del af ulslag derom, samt »återställa karla ock handlingar, på säll i i 1 § 2 mom. sägs, »derest dessa cj i anledning af underd. besvär, böra lill Oss, »eller af skäl, som nedan nämnas, Ull Wår Ifef:h:de insändas.
»Aro felen af större betydenhet, insände
Domaren kartan och »handlingarna lill Wår Bef:h:de som föranstaltar, att
Skiftes»mannen i laga ordning varder under tilltal ställd.
Finnes »skiftet lagligen beskaffadt, då bör R:n detsamma till framtida »efterrättelse fastställa, bevis derom jemväl å kartan anteckna »och denna med tillhörande handlingar, lill Skiftesmannen, inom »ålla dagar efter faslslällelsens meddelande återsända.»
Stor klagan råder bland Landtmätarne deröfver, att de stundom blifva ohörda dömde.
Detta kan äfven i viss mån ske, om Domaren antingen pröfvar besvär, då Landtmätare från inställelse vid Ägodeln:gsR.ätt är lagligen förhindrad, och ålägger honom omarbetning af skifte utan ersättning o. s. v., eller ock med den rättighet, 18 Kap. 20 § nu innebär, utan att lemna Landtmätaren tillfälle till försvar, eller åtminstone uplysningars meddelande, kasserar hans förrättning och, hvad ännu värre är, derjemte besörjer att han varder under tilltal ställd.
Vilkoren för Landtmätarens sysselsättning och deraf beroende bergning, är alltid och ensamt jordägares förtroende för hans skicklighet, då obehöriga utvägar att åtkomma arbete icke användas, ålen såvida detta förtroende förminskas i samma mån Landtmätarens åtgärder ogillas, är sådant för honom af största betydenhet, och nog försigtighet kan således icke användas, på det att ban icke oskyldigt må blifva svårare bedömd, än han verkligen förtjenar.
Härförutan kan ofta genom hans hörande, mången till den grad vigtig uplysning bibringas
Domaren, att dennes beslut blifver sakriktigare än eljest, och således en för jordägare skadlig fortsättning af rättegången möjligen afböjas.
Sluteligen synes det äfven vara orimligt, att om Landtmätaren icke blifvit hörd, och kassation af hans arbete eller åtal i anledning deraf beslutes, tiden för underd. besvärs anförande häröfver likväl skall räknas från den dag utslaget gafs, enär nemi. denna dag är honom obekant och utslaget icke förr än efter fatalietidens utgång kommer honom tillhanda.
Till förekommande häraf, har jag dels här ofvan i 18 Kap. 20 § infört bestämdt stadgande om Skiftesmannens hörande, innan hans förrättning ogillas, och får dels föreslå, att sådan anmälan, som i 12 § omtalas, och besvär, enl. 13 g, böra Ivefaldt ingifvas, äfvensom, att så den förra som de sednare böra kommuniceras med Skiftesmannen inom den i 14 § först nämnde tid, på det, att han Den 3 December e. m. 235 må sorgfälligt kunna bereda sig till sakens ulredande och, i fall han, såsom i 15 § antages, är af laga förfall hindrad, att vid Ägodeln:gsR:n sig infinna, skriftligt utlåtande afgifva.
Blifver detta förslag gilladt, så torde ock förenämnde §<§ böra erhålla följande lydelse: 12 §.
Hafva de i 9 § omnämnde frågor genom närv:de delägares »öfverenskommelse, der sådan äger rum, eller genom Skiftes»mannens och Gode Männens oklandrade beslut, blifvit af»gjorda, är delägare, som ej då tillstädes varit, mod det be»slut missnöjd, och vill han lagligen styrka, att han, då detta »beslut fattades, laga förfall haft, och ej heller kunnat ombud »för sig ställa; ingifve derom shriflelig anmälan i tvenne exem»plar lill Ordfiden i AgodelnigsRin, inom en månad från »det förfallet uphörde, der ej den tid till klander å Skiftet »ute är, som i nästa § sägs.
Gitter han fullgöra den be~ »visning nu nämnd är, varde hans klander af R:n pröfvadt.» 13 §.
»Är delägare missnöjd med skifte, vare sig i afseende på »ägo-graderingen, bestämda ersättningar, skiftesläggning, eller »i öfrigt i någon af de delar, som icke enl. 9 §, före skiftets »fortsättning och fullbordande böra vara slutligen afgjorde; »äge då öppet, att inom sextio dagar, räknade från den dag »Skiftesmannen förklarat skiftet vara slutadt, samt prot. och »handlingar, efter 14 Kap. 4 g, delägarne lemnat sina be»svär i tvenne exemplar till Ordfiden i AgodelnigsRin skriftligen ingifva. 14 §.
»Nu hafva besvär öfver Skiftet till Ordf:den inkommit, »som i 12 och 13 gg sägs; eller vill någon eljest söka Ägo»delmsRms åtgärd i de frågor, sora till dess uptagande höra, »i hvilket senare fall skriftelig anmälan i tvenne exemplar »hos Ordfiden derom bör göras; då åligger Ordfiden, att, »senast inom åtta dagar derefter sända ena exemplaret af »anmälan eller besvär lill Skiftesmannen; utsätta dag och ställe »till Rins sammankomst, samt derom utfärda kungörelse, hvil»ken 14 dagar förut bör upläsas från predikstolarne i den »eller de socknar, der jorden är belägen; kalle och serskildt »inom sistnämnde tid, ledamöterne i AgodelnigsRin, allmänna »ombud, der sådane nödige äro, Skiftesmannen, samt jemväl »serskild Landtmätare till Rins biträde, der Ordfiden så nö»digt finner. 15 g.
Skiftesmannen medtager till Ägodeln:sR:n alla kartor, pro tokoll och öfriga handlingar, som saken röra.
Är han af laga förfall hindrad att sig sjelf infinna, bör han dem, jemte utslag i saken, till Ordfiden insända.
Hr af Donner, Gust. Wilh., hade inlemnat följande motion:
Vid sisth Riksdag väcktes fråga om befrielse från skyldigheten för embets- och tjenstemän m. fl., att kartera fullmakter, konstitutorialer, resolutioner och prot.utdr. å erhållna löneinkomster, 236
Den 3 December e. m. men Rikets då församlade St:r funno sig icke kunna härtill lemna bifall.
A denna fråga har vid innev:de
Riksdag upmärksamhet ånyo blifvit fästad och R.
St:r lära således icke kunna undgå att taga i betraktande, huruvida sådana omständigheter nu må förefinnas, som kunna föranleda bifall til! frågans lösning på ett sätt, som med vederbörandes belåtenhet kan förenas, utan att medföra någon särdeles kännbar rubbning uti en af Statsverkets extra ordinarie inkomster eller den, som utgår under namn af Charta Sigillat<E-medel.
Men för den händelse att befrielse från skyldighet att med stämpladt papper förse utfärdade handlingar vid de tillfällen, då befordringar till embeten och tjenstebefattningar ifrågakomma, icke skulle kunna medgifvas, oaktadt, till stöd för denna befrielse, med allt skäl kunde åberopas den omständigheten att StatsRådets ledamöter icke äro förpligtade att belägga sina fullmakter med stämpladt papper, en lättnad, som således är Statens högsta funktionärer beviljad, men andre, dem i värdighet och inkomster underlägsne löntagare, deremot förvägrad, blir det ovilkorligen nödvändigt att kungörelsen, angående Stämplade pappers-afgiften samt hvad vid kontrollen och upbörden deraf bör iakttagas, undergår en revision på det att de nya paragraferna framdeles icke må komma att stå i strid med hvarandra eller de inflytande stadgarne blifva så otydliga, att deras tillämpning blir svår, om icke omöjlig, och ordalagen deri så tvetydiga, att de kunna tolkas olika af olika personer.
Jag föreslår således vördsamt: l:o Att alla gg ställas i öfverensstämmelse med den nya myntförordn:n. 2:0 5 g:
Att stadgandet om kartering af fullmakter, utfärdade från K. M., sålunda må förändras:
Fullmakter — — — — samt derefter med fem procent å skillnaden emellan den löneförmån, som förut innehafts och den, som tillträdes; 3:o 11 § 2 punkten:
Ej må — — — — upvist.
Ansvare dock den myndighet, som utfärdat handlingen, att densamma blifvit rigtigt karterad.
4:0 14 g 2 punkten, som handlar om underlåtenhet att tillse det ingifne handlingar äro rigtigt karterade, skulle redigeras i öfverensstämmelse med hvad i 11 g 2 punkten kommer att stadgas, så att all tvetydighet undvikes om hvem som egentligen ansvaret tillhör.
Hr Adlercreutz, Axel, bade inlemnat följande motion: Genom K. M:s Nåd.
Kungörelse d. 17 Juli 1847 meddelades åtskilliga förändrade stadganden i afseende på utarrendering af-sådane Kungs- och Kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, för hvilka arrendeafgiften omedelbarligen till Statsverket ingår.
Dessa stadganden borde, enligt hvad ingressen innehåller, i den mån förut afslulade arrendekontraktet löpte lill ända, vinna tillämpning vid hädanefter skeende utarrendering.
Håller man sig strängt vid nämnde ordalydelse, skulle tvekan kunna upstå, huruvida För - Den 3 December e. m. 237 fattnin vore tillämplig .i fråga om Kungsgård, hvilken blifvit af R.
St:r på viss tid bortförlänad och vid förläningstidens slut skall på arrende uplåtas.
Då emellertid alla de skäl, som föranledt omförmälda författnings tillkomst, äga full tillämplighet på det af mig nu upgifna fall och det för innehafvare af bortförlänad fastighet är af stor vigt att veta, efter hvad han har att rätta sig, vågar jag härmedelst vördsammast föreslå, det R.
St:r måtte för sin del besluta en sådan förklaring öfver ifrågavide Kungörelse, att de genom densamma meddelade stadganden skola vinna tillämpning jemväl i det fall, att bortförlänad Kungsgård, Kungsladugård eller annan kronolägenhet skall efter förläningstidens slut för Statsverkets räkning på arrende uplåtas.
Om remiss till vederbörligt Utsk. anbålles ödmjukligen.
Hr Munck, Bror Gust. Reinh., hade inlemnat en så lydande motion:
Sedan det ej lyckats mig förmå någon annan alt väcka motion om nödigt serskilt anslag till, af högt behof påkallad, reorganisation af Garnisons-sjukhuset i Götheborg, hvilken motion måhända till större fördel för ifrågavrde sjukhus och säkert bättre, än af mig, kunnat af annan person framställas; så nödgas jag, i egenskap af Kommendant i nämnde stad, vördsamt anhålla: icke allenast att, ett anslag, för 1 gång, stort Tiotusen (10,000) R:dr r:mt till underhåll pr år, må beviljas till meranämnde Sjukhus, försättande i erforderligt skick, åtminstone för den närmaste framtiden; utan ock, att till StatsUtsk., dit jag förmodar denna motion blir remitterad, få rättighet inlemna faktiska uplysningar i ämnet.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Mern.
N:o 3, med återlemnande af åtskilliga inom BondeSt. väckte motioner, ang:de den s. k. personliga skydds-afgiftens användande; N:o 4, med återlemnande af K.
M;s af BondeSt- till Utsk. remitterade Nåd.
Propos., ang:de vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet; och N:o 5, med den till Rikets nu församlade St:r af Fullmäktige i Riksg.Kont. afgifna berättelse.
H. R, o.
Ad. åtskiljdes kl. \ på 12 på natten.
238 Den i December f. m.
Just. 3:ne prot.utdr. för d. 3 dennes f. m.
Hr Anckarsvärd, August, upläste 2:ne motioner af följa nde innehåll: l:o.
Vid 2:no föreg:de Riksdagar har fråga väckts om minskning i den, jemlikt Riksg:sKont:s Reglemente, till 5 proc. bestämda räntan för af Hjelmare kanalverk samlade och utlånte medel till bildande af fond för samma verks framtida underhållande; men R.
St:r hafva icke funnit godt att dertill lemna bifall.
St:rs beslut i denna del måste antagas grunda sig på missförstånd om föremålet för framställningen, enär denna hvarken åsyftat eller kan medföra någon upoffring eller utgift af allmänna medel, utan endast en lika skälig som nödig lättnad i den lönlösa
Direktms omsorger för kanalverkets bästa, förmodar och hoppas jag att, då förnyad framställning i samma ämne nu af mig vördsamt göres, R.
St:r täckas åt densamma skänka erforderlig upmärksamhet, och, såsom en förmodad frukt deraf, jemväl ett af rättvisa och billighet påkalladt bifall.
N:o 48, vid 1853— 54 årens Riksdag, besvaras de 2:ne motioner, som dä gjordes för åstadkommande af nedsättning i räntebestämmelsen å den till utlåning afsedda kanalunderhållsfonden, och, jemte utredning af de förhållanden, som ursprungligt gifvit anledn. till samlandet af berörde fond, grundade Utsk. sitt afstyrkande derpå: »Att bolaget förbundit sig att å den i dess egendomar intecknade skuldsedel å 15,000 R:dr b:ko erlägga 5 proc. årlig ränta, och då andra antagliga skuldförbindelser med samma ränta, å ett belopp af 16,000 R:dr, blifvit till Riksg:sKont. aflemnade, förutsattes att R.
St:r icke skulle finna anledn. eftergifva de uttryckliga vilkor och förbehåll, derunder afskrifning af kanalverkets skulder till Statsverket beviljats, samt förändra de i afseende å berörde fonds bildande meddelade föreskrifter.»
Vidare: att den ifrågasatte räntenedsättningen, om den också af R.
St:r medgåfves, endast komme att gälla för det belopp hvarmed fonden, efter 1854 års slut, kunde tillökas, och således, under den närmaste framtiden, blifva af föga betydenhet, men deremot alla beräkningar i den af Direktion föreslagna och af R.
St:r godkända planen derigenom blifva rubbade.» Vidare: att Staten ägde grundade anspråk att icke behöfva vidkännas några ytterligare upoffringar för Hjelmare kanal och slussverk samt dess framtida underhållande, och att någon fullt betryggande säkerhet emot Statsverkets framtida anlitande i detta hänseende
Dan i December f. m. 239 icke fanns förr än underhållsfonden upnått ett sådant belopp, att erforderliga reparations- och byggnadsarbeten kunna af dess samlade räntebetalningar bestridas.»
St:r vid 1840 och 1841 årens Riksdag godkände och fastställde den föreslagna planen för ifrågav:de fonds samlande, under en tidrymd af 100 år och till ett belopp af öfver Två mill.
R:dr b:ko, stadgades, bland annat, att fondens medel borde göras fruktbärande efter en »lills vidare» till 5 proc. bestämd räntefot, synes tydligen af detta »lills vidare» att, hvad räntefoten beträffar, dess bestämmande då till 5 proc. icke var, såsom ger, eli uttryckligt vilkor, utan tvärtom antyder detta »lills vidare», att förändring af densamma redan då var förutsedd såsom möjlig och behöflig.
Svårigheten att erhålla sådane inteckningar, som, enl. gällande Reglemente för denna fonds utlåning, kunna såsom godkänneliga antagas, har redan länge utgjort bekymmersamma omsorger för Direktm; och emedan kanalverket har åliggande att till Riksg:sKont. aflemna säkerhetshandlingar vid slutet af år 1857 för 5000 R:dr, 1860 för 6000 R:dr, 1862 för 5000 R:dr, 1865 för 7000 R:dr, 1867 för 6000 R:dr, 1869 för 6000 R:dr, 1871 för 7000 R:dr allt b:ko o. s. v., har Direktm, som ej lyckats anskaffa antagliga, med 5 proc:s ränta löpande inteckningar, hvilka dessutom, så länge tysta förmånsrätter äro gällande, icke alltid innefatta fullständig säkerhet, sett sig nödsakad, för de närmast i ordningen kommande ackumuleringssummorna, anskaffa Hypotheksföreningsobligationer, löpande med 4 proc. ränta och med kapitalrabatt 8,j å 9 proc., och hvilka obligationer kanalverket, då den vinst, som vid utlottningarne kan tillfalla obligationernas innehafvare, jemväl tages i beräkning, tror sig med säkerhet komma att åtnjuta omkring 4|- proc. årlig ränta.
Bolagets förbindelse att årligen erlägga 5 proe:s ränta å de till säkerhet derföre uti bolagets egendomar intecknade 15,000, med 750 R:dr b:ko bör obestridligen orubbad qvarstå, emedan desse 750
R:dr utgöra bolagets bestämda årliga bidrag till ackumuleringsfonden, äfvensom bolaget synes utan synnerlig olägenhet kunna åläggas att ansvara för enahanda ränta å de fonden tillhörande medel, hvilka hos bolaget kontant innestå, intilldess säkerhetshandlingar för utlåning af i planen uptagna runda seriesummor böra till RiksgtsKont. aflemnas, för att derstädes för fondens räkning förvaras.
Att kunna göra utlåningen så fördelaktig som möjligt, ligger naturligtvis i bolagets eget interesse, emedan fonden tillhörer bolaget och är afsedd till kanal- och slussverkets underhåll och framtida ombyggnad; men att tvinga bolaget att ansvara för en räntefot, som omständigheterna visat att man, med iakttagande af stadganderna om säkerhelbandlingarnas beskaffenhet, icke med visshet kan påräkna, vore förstörande för bolaget, hvars hela inkomst, om ej mer, kunde komma, när fonden vuxit till en hög summa, att tagas i anspråk för erläggande af skillnaden emellan den ränta, som vid utlåningen kan erhållas, och det nu till 5 proc. bestämda; och då ändamålet, samlandet af en fond, enl. planen, stor Två mill.
R:dr b;ko, ändå kan vinnas genom ackumuleringstidens förlängning med 24 U Den 4 December f. m. ett eller annat år, synes något skäligt hinder ej böra möta för bifall till bolagets önskan, »att R.
Sl:r malle bestämma räntan för utlåning af den del af berörde fond, för hvilken säkerhelshandlingar till Riksg:sKont. böra aflemnas, lill minst 4 proc., helst bolaget icke lärer underlåta att, i den mån det kan ske, söka bereda så hög ränta som möjligt å sina egna utlånta, för kanalverkets bestånd afsedda tillgångar.