Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Numera Den 15 April. 171 har hvar och en rätt alt försälja chartor och derföre har också ifråga var. persons inkomster nedgått till 500 r:dr.
Under dessa förhållanden och då dessutom lefnadskostnaden i Stockholm är större än i landsorten, synes mig den anmärkta olikheten i försälja i n gs-pro v isin n vara högst obillig, och yrkar jag derföre, i likhet med Hr von Hartmansdorff, det R. o. Ad. måtte bifalla det af Gr.
Hamilton i dess reservation härom framställda förslag.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Hr von Hartmansdorffs förslag, att chartse-sigillatse-försäljningsmannen vid hufvudkontoret i Stockholm ina, lika med försäljningsmännen i landsorten, få beräkna sig till godo 5 procent af det försålda eller använda chartue-sigillatse-beloppet.
Då nu Beviiln.Utsk:s betänk, hade blifvit genomgånget, och Utsk:s förslag till förordn. förekom till granskning, hemställde Hr Gr. o. Landtm, att härvid, såsom förut i dylika fall ägt rum, §§:ne ej mätte behöfva uppläsas, utan endast uppnämna», samt att de §§, emot hvilka anmärkn. ej blefve gjord, skulle anses godkände, såvidt sådant ej vore stridande emot R. o. Ad:s förut tältade beslut.
Bevill n.UtsIcs förslag till bevilln:s-förordn. blef härefter genomgånget, utan att dervid någon anmärkn. förekom.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 8 och 12 dennes på bordel lagda betänk.
N:o 40, i anledn. af väckta motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn efter mödrar, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Arfda-balken, angide underhåll åt sådane barn.
Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 41, i anledn. af erhållen ålerremiss ä mern.
N:o 31, med hemställan, att eli tillfälligt förskott mätte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom.
Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordel lagda betänk.
N:o 42, med förslag till reglering af bankens läne- och kreditiv-rörelse, blef detta betänk, ånyo liordlagdt på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, och Gr. Taube, Henning Edvard.
Justerades 1 prot.utdr. för denna dag, innefattande R. o. Ad:s beslut i afseende på förrältadt val af 2:ne nya ledmöter i Hemliga Utsk. 172 Den 15 April.
Uppläsles ankomne prol.utdr. från PresteSt. af d. 8, från BorgareSt. af d. 8 och 12 samt från BondeSi. af d. 12 dennes.
Med anledn. af den anvisning, jag i förra plenum erhöll, får jag nu skriftligen aflemna den motion, jag då muntligen framställde.
Baab uppläste härefter följande motion: Sedan B. o. Ad. fattat det beslut, att arbetsfolk skall vara befriadt från bevillning efter 2:dra artikeln, får jag vördsamt, och med den rätt som 56 § Biksd.Ordn. mig tillerkänner, härmedelst såsom ny motion föreslå, att en motsvarande afgift måtte uttaxeras efter samma grunder, som ifrågavar. bevilln., af arbetsfolk, men tillfalla de kommuner, inom hvilka de äro boende, för att användas till fattigvårds-afgifter. B. o. Ad. biföll att denna motion finge remitteras till StalsCtsk. H. B, o. Ad. åtskildes kl. | till 1 e. m.
In fidem protocolli, Alberl
Mun eli.
Onsdagen den 19 April 1848.
Justerades 5 prot.utdr. för d. 15 dennes.
Företog H. B. o. Ad. val af 2:ne fullmäktige i B.
Sl:s riksg.-kont. efter Gr.
Sparre, Gustaf Adolf, och Hr Ehrenstam, Johan Fredrik; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Lagerbjelke, Gustaf med 103 röster.
Hr Printzensköld, Carl, protokollssekreterare och advokat-fiskal ,,118 „ Hr Gripenstedt, Joh. Aug.:
Oaktadt det ej är i grundlagen förbjudet, anser jag mig dock ej kunna eller böra hädanefter fortfara nied det uppdrag jag hittills haft, att vara ett af B. o. Ad:s ombud vid Talmans-conferencerna; hvadan jag anhåller att, med tacksamhet för den hittills åtnjutna äran, få nedlägga denna befattning.
I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o.
Landtm, om B o. Den 19 April f. ni. 173 Ad. behagade i nästa plenum företaga val af en ledamot att, i st. f. Hr Gripenstedt, deltaga i Talmans-conferenccrne.
Jag hemställer vördsamt lill H.
Ståndet, om det ej behagade öfverlemna till Hr Gr. o. Landtm, alt sjelf utse den person, som kommer att efterträda Hr Gripenstedt.
Uppå härom framstäld propos., biföll R. o. Ad. denna Hr von Hartmansdorffs hemställan; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med betygande af sin tacksamhet för det honom härigenom af R. o.
Ad. visade förtroende, tillkännagaf det han till deltagande i Talmans-öfverläggningarne under återstoden af denna riksdag utsåg Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.
Upplästes ett af Hr af Dalström, Gust.
Ja k oh, inlemnadt så lydande mern.:
Som jag är nödsakad, att i tjensteärenden afresa från hufvndstaden, får jag härigenom afsäga mig det förtroende, hvarmed H. R. o.
Ad. behagat hedra mig, att vara Elector; under vördsam anhållan, alt likväl få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att sammanträda för att utse en Elector efter Hr af Dalström.
Hr Bogeman, Carl Adolf, hade inlemnat följande mern.:
Af vigtiga, enskilda angelägenheter hindrad att vid riksdagen längre qvarblifva, föranlåtes jag att härmed afsäga mig min plats såsom ledamot af Bankolltsk., under vördsammaste anhållan, ali vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen.
Härefter upplästes följande af Hr H äger f I ych t, Carl Henr., inlemnade mern.:
Af tjensteåligganden hindrad att emottaga den befattning, (suppleant uti BankoUtsk.), hvarmed Hrr Electorer behagat hedra mig, får jag mig densamma härmed vördsamt afsäga.
Landtm, anmodade Hrr Electorer, att i följd af dessa afsägelse!’ sammanträda lill val af en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Bogeman och en suppleant i samma Utsk. efter Hr Hägerflycht, samt att derjemte utse en ledamot af StatsUtsk. efter Hr Gripenstedt, Joli. Aug., som jemlikt 41 § Riksd.Ordn. upphört att vara Utsk:s-ledamot, en ledamot af Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk., efter Hr Munck af Rosenschöld, Thomas, som ålerlemnat den pollet, han såsom fullm. för adliga ätten von Seth innehaft, en ledamot alt inträda i Bevilln.Ulsk., under Frih.
Raab, Adam Christian, ifrån d. 21 dennes beviljad 3 veckors ledighet, samt en ledamot att inträda i 174 ilen 19 April f. m.
BankoUlsk. under Hr Reuterskjöld, Carl Leonli., beviljad 14 dagars ledighet, räknad från d. 27 dennes.
Hrr Electorers listor vid val af cn ledamot i Lagoch en ledamot i Ridd.Ulsk.; och befunnos dertill utsedde i Lag- U tsk o lie t: efter N:o 1505.
Hr von Selli, fullm.
Hr Munck af Rosenschöld, Thomas: N:o 2127.
Riddar hns-Utskollet: efter N:o 323.
Frih. Rosenblad, Carl: iN:o 137.
Gr Skjöldebrand, August Fredrik.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot alt inträda i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. under ordinarie ledamoten N:o 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip, beviljad 14 dagars ledighet, räknad från d. 17 dennes; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 262.
Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz.
Hrr Bänkmäns lista vid val af 2:ne Electorer efter N:o 119.
Hr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm, och N:o 1662.
Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm; och befunnos hafva dertill blifvit utsedde: N:o 296.
Hr Silfverstolpe, Fredrik Otto, med 20 röster och — 1318.
Hr Stjerneld, fullm.
Hr Oxehufvud, Tönnes, med 20 röster, efter lottning med N:o 1861.
Hr von Hartmansdorff, Aug., som erhöll lika antal röster.
N:o 59, ang:de granskning af de i Statsrådet förde prolokol I; N:o 60, ang:de befrielse från bcvilln. för den af Norrska statsmedlen utgående aflöning till embels- och tjenstemän vid K.
M:s beskickningar å utrikes orter; N:o 61, ang:de sökt afskrifning af en del utaf de
Hallands läns innevånare år 1846 beviljande undsättningsmedel; N:o 62, ang:de lindring i en af hemmanen å ön Hven utgående afgäld; N:o 63, ang:de arrende af kronofisken i Umeå eif vid Klabböle och Sörforss byar; N:o 64, ang:de tillämpningen i vissa delar af sednast faststälda statsreglering; Den 19 April f. m. 175 N:o 65, ang:de medel till bestridande af kostnaderne för deu till hufvudstaden inkallade garnisons-förstärkning; N:o 66, ang:de utvidgande af rättigheten till kyrkostugors uppförande inom INorrbotlens och Westerbottens län; N:o 67, angtde upphörande af skyldigheten för landtman, alt afskala och samla barken å till dem upplåtna ekar; samt N:o 68, ang:de val af 2:ne ledamöter i Hemliga Utsk.
Då härefter till justering upplästes ett från Exped.Utsk. under N:o 6 inkommet förslag lill en § i riksdags-beslutet, ang:de granskning af Statsråds-protrn, begärdes detta förslag på hordet af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, och Frih. Gederström, Jakob.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 42, med förslag till reglering af bankens låne- och krediliv-rörelse. R. 0.
Ad. fann detta betänk, böra punktvis företagas till afgörande. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16,17, och 18 punkter ne. R. 0. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemstält. 19 punkten.
Jag hade visserligen väntat, alt motionären sjelf skulle understödja sitt förslag, men då han del icke gjort, så kan jag ej underlåta, att fästa uppmärksamheten på betydelsen och viglen af det förslag Gr.
Motionären föreslår nemi. att bankofullmäktige må berättigas alt, till förstärkande af lånefonden för jern, koppar m. fl. vågförda effekter, då sådant för en längre tid kan erfordras, äfvensom vid alla tillfällen då nytta deraf kan för banken beredas, af allmänheten upplaga lån mot utfärdande obligationer ä 1000, 250 eller 100 r:dr b:co, löpande med 3 procent ränta och ställda på högst 3 månaders uppsägning.
Det förekommer mig sannolikt, att vi stunda mot tider, då en sådan åtgärd kunde vara af behofvet påkallad, enär troligen jernexporlen blir afbruten, så att jernet behöfver uppläggas oell belånas.
Vid ett sådant förhållande synes mig det vara af vigt, att banken äger ett sätt, hvarpå den kan fortfara med belånande af jern och koppar.
De skäl Utsk. föreburit för afslag, äro egentligen Hr von Hohenhausens yttrande emot förslaget, som lyder sålunda: att fördel skulle egentligen beredas penninge- och kapitalist-intresset samt alla i Stockholm boende, hvilka nödgas att hålla kassa i riksmynt, emedan tillfälle på detta sätt dem beredes att fruktbargöra sina kassabehållningar.
Jag ber dock att få fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt min åsigt, banken bör mindre göra af - 176 Den 1'J April f. m. seende på att några gagnas, än den bör vara varsam alt icke skada många.
För min del håller jag före, alt om banken skulle vid ett sådant tillfälle, som bär är i fråga, göra någon förlust, så må den hellre göra det, än alt ett så vigtigt intresse sorn jernhandteringen skulle komma att lida.
Af della skäl får jag för min del tillstyrka ålerremiss af denna del utaf belänk.
Mina anföranden här lill prot., som till BankoUtsk. blifvit remitterade, jemte Gr.
Gyldenslolpes motion, hafva rönt särdeles missöde i del betänk.
, sorn här kommit under Ståndets öfverläggning.
Vid denna punkt mindre, men längre fram i betänk, förekommer ett fall, som synes vara en verklig förtydning.
1 utlåt, hade jag anfört, att under den tid, då dessa olägenheter uppstå, kommer del att visa sig, alt den genom de gjorda penningarna och öfverflödet af deras tillverkning uppkomna nedsättning i räntan ej är naturlig, ej är grundad på ökad tillgång i verkliga penningekapilaler, som i vårt land förefinnas.
Vid sådana olyckliga konjunkturer, som bär omnämnts, smälter snön bort, emedan dea ej har någon konsistens, och då kommer räntan att stiga upp (ill hvad landets verkliga penningebelopp tvingar den till.
Då blir ingen utsigt alt kunna för 3 procent upptaga ifrågavar. lån.
Vid slutet af mitt anförande, hade jag yttrat alt vid slikt tillfälle upplåning mot 3 procent vore till gagn endast för några få.
Nu har ensamt dotia sista blifvit anfördi, men det första uteslutet, ehuru det är ett väsendtligt skäl för att afstyrka motionen.
Oansedt denna observation, gillar jag dock naturligtvis resultatet, hvarföre jag får tillstyrka bifall till Ulsk:s förslag.
Under närvar, förhållanden, med de låne-anstalfer som i riket för enskilda personer finnas, vill jag visst icke tillstyrka Gr.
Gyldenslolpes motion i sin helhet ; men den del deraf, som angår förslaget alt bankofullmäktige skola berättigas all, lill förstärkande af lånefonden för jern, koppar m. fl. vågförda effekter, upptaga lån af allmänheten mot utfärdande af obligationer, löpande med 3 procent ränta — denna del af motionen vill jag tillstyrka, och jag anhåller alt R. o.
Ad. måtte fästa så mycken uppmärksamhet deråt, alt R. o. Ad. behagade återremittera betänk., på det alt BankoUlsk. måtte taga den saken ånyo i öfvervägande.
Banken kan häraf ej förlora någonting, enligt min tanka, om denna upplåning besörjes med den omtänksamhet som vi äro vane att finna hos
Hrr bankofullmäktige; ty upplåningen kan, om motionen tillslyrkes, ej: ske annat än då det erfordras.
St. hafva bestämt en begränsad summa af 3,500,000 r:dr för belåning af vågförda effekter, guld och silfver deruti inbegripna, så kan det hända att, om jernexporten t. ex. afstadnar, större lånebehofver uppstå för vågförda effekter, än att denna summa af 3,500,000 r:dr är tillräcklig.
Hvad förlust kan då banken hafva af att upplåna för 3 pro - Den 19 A pi il f. m. 177 procent och lillåna för 4?
Jag kan ej inse det.
Deremot skulle den allmänna rörelsen hafva fördel häraf, icke allenast de sorn ho i Stockholm, ulan äfven alla som vågföra effekter, och således riket i allmänhet; ly de kapitaler, d. v. s. den del af rörelsekapitalet, som kunde för 3 procent belånas, blefve dä begagnad för belåning af dessa vägförda effekter.
Detta vore blott det allmännas vinst, men ingen förlust hvarken för banken eller någon annan, enligt hvad jag för min del kan inse; hvarföre jag anhåller om ålerremiss af denna punkt, med anmodan till BankoUlsk., alt det åter ville (aga saken i betraktande.
Den omständighet, hvaruppå ett par föreg:de talare fästat uppmärksamheten, är onekligen af största vigt, nemi. alla de bekymmer, hvaruti tillverkarna af våra vanliga exportartiklar komma alt befinna sig, och den sannolikhet som visar sig, alt de skola i vidsträckt mån behöfva att anlita lånftillgångar.
Jag skulle derföre för min del icke sätta mig emot en återremiss, om jag ej vore öfvertygad om, att den ej skulle inom Utsk. leda lill det afsedda ändamålet.
På sätt Ulsk. såsom skäl för sitt afstyrkande uttryckt, skulle en så beskaffad upplåning hafva den dubbla påföljden, att den gjorde en hop i banken deponerade medel räntebärande och att den på samma gång ökade antalet af i cirkulation varande sedlar, då de i frågava r. små obligationerne utan tvifvel skulle komma att cirkulera i likhet med sedlar och således öka sedelstocken.
Men om dessa skäl, enligt Ctsk:s åsigt, ägde rum redan då betänk, afgafs, så bör det ej undgå uppmärksamheten, att enär sedermera förhållandena, hvad handel, industri och penningeväsendet angår, så högst betydligt och på eli bekymrande sätt förändrat sig, det torde blifva för Utsk. än mer angeläget än förut, att tillse, att det förnämsta ändamålet som banken har att uppfylla, nemi. realisationens upprätthållande, icke må äfventyras genom att skapa nya cirkulationsmedel inom den allmänna rörelsen, hvarigenom sedelstocken komme att ökas, och således en stark sil fver ut vexling underlättas.
På dessa grunder får jag för min del vördsamt anhålla om bifall till denna punkt.
Jag anhåller allden siste värde talaren behagade närmare utveckla huru det vore möjligt att, som han nyss nämnde, bifall till motionen skulle på något sätt kunna verka derhän, alt realisationens bestånd eller silfverntvexlingen derigenom äfventyrades.
Jag kan för min del ej inse, att sedelstocken derigenom på något sätt skulle obehöfligt ökas.
Om banken upplånar medel efter 3 procent, så kan det visserligen hända, att penningar, som eljest skulle i banken stå räntelösa, användes af ägaren alt lemna bankeu sådana län; banken utlemnade sedlarna till ägarne af de exportabla effekterna och derigenom blefve någon större sedelmassa utelöpande än förut; men om banken ej vidtager denna åtgärd eller gör sig sjelf denna vinst, 4 H. 12 17S Den 19 April f. m. så är det likväl ingenting sora hindrar dera, hvilka hafva penningar innestående i hanken, att sjelfva belåna de cxportabla effekterna och utlaga penningarna ur banken
Då blir den utelöpande sedelstocken lika slör, men banken har gått miste om en liten vinst, som den eljest kunnat äga.
Gagnet deremot af en sådan operation, som Gr.
Gyldenstolpe föreslagil, det ser jag ganska tydligt derigenom alt penningar, som eljest stå ofruktbara på deposition i banken, komma ut i rörelsen och der göra gagn på det sätt, att nya förlager bildas, hvarigenom än mera exporlabla effekter kunna tillverkas och följaktligen rörelsen fortgå.
De bidraga sålunda till det allmänna bästa på ett sätt, som är långt fördelaktigare än om de lågo räntelösa, onyttiga och overksamma i hanken.
Banken matte väl vara till för det allmänna och gemensamma bästa, samt således hvad den kan äga äfven för det allmänna hästa användas, så vidt man vill att banken skall uppfylla sitt ändamål.
Vid de flesta tillfällen har den ej gjort det som sig bordt.
Genom försummelse i denna del hos banken, eller dem som skött den, hafva private personer nödgats att genom privata anstalter i någon mån uppfylla hvad banken underlåtit.
Jag önskar derföre att en återremiss måtte beviljas, på det alt Utsk. måtte ytterligare öfverväga, huruvida det ej är fördelaktigtiga re och mera öfverensstämmande med bankens ändamål, att ingå på den del af Gr.
Gyldenslolpes motion, som afser eventuel upplåning för återutlåning på exportabla effekter.
Jag erkänner, att det ej undgått att hos mig väcka en viss förundran, att Bankolltsk. kunnat afstyrka ett förslag, som slår i närmaste öfverensstämmelse med de grunder som följas vid de banker, hvilka befunnits mest nyttiga för de länder, der de varit inrättade, nemi. att på en gång bestyra upplåning och utlåning, att samla de ofruktbart liggande besparingarna och öfverflytta dem till närings-idkarne.
Detta i allmänhet.
Hvad speeielt beträffar den mera underordnade fråga, som här är under öfverläggning, så torde det böra ihågkommas, att det icke är synnerligen länge sedan krediten för belåning af vågförda effekter var oinskränkt.
På goda skäl tror jag att R.
St. inskränkte densamma till ett visst belopp.
Det var för att betrygga realisationens bestånd, och jag hoppas att någon ändring deri ej skall äga ram; men då tillfälle finnes att genom belåning kunna ändå för tillverkaren af metalliska effekter bereda samma förmån, som de af ålder åtnjutit, tror jag det vara särdeles illa betänkt, alt i denna stund vägra det i en tidpunkt, då ingen lärer våga förutsäga huru stora nederlagen af jern och andra metaller kommer alt blifva inom ett eller par år på våra stapelstadsvågar.
Man har sig bekant huru stora dessa voro under kontinentalsystemet, och sedan dess har jernlillverkningen inom Sverige ganska betydligt tilltagit; så att i händelse af nu inträffande hämmande omständigheter upplagen säkerligen blefve Den 19 April f. m. 179 än större, hvadan det är lätt att förutse hvilken förstörande krisis sorn skulle inträffa för vår hufvudsakligaste export-näring, och all densamma ej kan blifva ulan inflytande på 1!. Sl:s bank.
De betänkligheter emot förslaget, som blifvit anförda, visa sig för mig af en lika besynnerlig art.
Hvad först angår det, att några personer inom bufvudsladen deraf skola hafva vinst, så förslår jag det icke; jag tror ej alt banken bör styras med afsigt att förhindra någon svensk medborgare möjlig vinst, utan alt, sä vidt möjligt är, den bör gagna alla.
Hvad åter angår att sedelstocken skulle genom den föreslagna upplåningen förökas, så är det grundlöst; ty en bankosedel, d. v. s. ett vid anfordran inlösningsbart papper, kan när som helst förbytas mot silfver.
I samma stund sorn dessa obligationer ej äro inlösta vid anfordran, utan ställda på viss tid, äro de icke längre sedlar, de äro vanliga reverser.
Alan bar sagt att depositioner i banken skulle utbytas emot obligationer, löpande med ränta, men det torde tåla att något närmare skärskådas.
Hvilka äro de som insatt medel i banken?
Det är dels enskilda, som behöfva dessa penningar hvarje stund disponibla, hvilka när som helst kunna uttaga dem; dels åtskilliga allmänna inrättningar, som antingen icke hafva tillstånd alt utlåna sina medel, eller ock dervid äro besvärade af reglementen.
Hvad det första angår, så lärer vid dessa inträffande mer eller mindre svåra krisis väl ingen enskild man hafva i banken innestående större summa på deposilions-medlen, än iian verkligen bchöfver hafva till hands.
Det kan således icke komma i fråga, att desse män, för att få en ej synnerligen hög ränta, skulle afsätta dem pä en längre tid, enär de alltid då skulle hafva tillfälle att på förmånligare villkor afsätta dem på annat håll.
Hvad åter angår de omnämnde inrättningarnas kassor, så kunde det visserligen hända, alt såsom t. ex. beklädnads-direktions-kassorna, hvilka stå räntelösa i landlränterierna och lill en del i banken, blefvo räntebärande; men då dessa och andra dylika kassor i sjelfva verket äro statens, så bekänner jag att jag ej kunnat inse att någon allmän skada vållades derigenom alt banken utan någon slags uppoffring kunde bereda dem vinst.
På dessa grunder, anser jag att förevar, punkt bör med mycket skäl af R. o. Ad. återremitteras till BankoUtsk:s noggranna begrundande.
Jag kan för min del icke instämma i de af den siste värde talaren anförda påståenden.
BankoUtsk, har bordt låta sig angeläget vara, att i en tidpunkt, sådan som denna, då en kris verkligen synes bota landels industriel förhållanden, synnerligast till utlandet, att då icke vidtaga några förändringar i de hufvudgrunder, hvarpå bankens förvaltning stöddes vid den sednaste riksdagen.
Då blef icke föreskrifven någon sådan upplåning å bankens sida fran allmänheten, hvilken hade existerat förut, men som då ansågs ej mera böra ske; och jag tror ej alt det är skäl uti att, om det äfven, som jag tror, i det nu ifrågasatta hänseendet skulle vara både min 12 * 180 Den 19 April f. m. dre skadligt för banken och lill stor fördel för en af landels vigtigaste näringar, nu gå från denna antagna grundsats för alt på något sätt i någon rigtning utvidga bankens lånerörelse utöfver de belopp för särskilda lönegrenar, inom hvilka den vid sista riksdagen faststäldes.
Dessutom tror jag, att det genom den af Gr.
Gyldenstolpe föreslagna åtgärden visserligen skulle åstadkommas en tillökning i rörelsekapitalet; ty det är gifvet att, om man utfärdar sådana obligationer som här äro föreslagna till så små belopp som 100 r:dr, så, ehuru de löpa med ränta och ej inlösas genast vid anfordran, komma de dock otvifvelakligt att utgöra en tillökning i det utelöpande rörelsekapitalet, fastän visst icke så stor, som om de till lika belopp utgjorts af sedlar; och all slags tillökning i rörelsekapitalet anser jag vara särdeles farlig att under närvar, förhållanden i ringaste mån befordra.
På denna grund tillstyrker jag R. o. Ad. att antaga hvad Utsk. här föreslagit.
I den anmärkn. mot Gr.
Gyldenstolpes motion, som Ilr von Hohenhausen anförde då motionen afgick till Utsk., yttrade Hr von Hohenhausen ganska riktigt, att bifall dertill skulle endast lända penninge-intresset i Stockholm, synnerligast dem, hvilka äro tvungne att hålla kassor i banken, till fördel, men alldeles ej kunna tillskynda banken någon den minsta nytta.
Den siste värde talaren har rätteligen yttrat, att om de der obligationerna utfärdas på valörer af emellan 100 och 300 r:dr stycket, så följer af sig sjelf, att då dessa gå med ränta och hafva så liten valör att de i hvilken bod som helst kunna vexlas, komma de att löpa precist lika bra och blifva begärligare än sedlarne, hvilka icke äro räntebärande papper och dymedelst öppnas tillfälle att använda depositions-medlen, till påtryckning af bankens kassa.
Här har blifvit af en föreg:de talare yttrat, att R.
St. vid sisla riksdagen ganska välbetänkt bestämt summan för belåning af silfver, guld, jern, koppar och andra vågförda effekter till 3,500,000 r:dr.
Jag tror att detta välbetänkta beslut var verkligen mindre väl betänkt; ty silfver och guld kunna verkligen belånas i huru stor qvantitet som helst, det är alltid en ovansklig säkerhet för bankens sedlar och räntorna, en ökad vinst i dess hvalf.