Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, men de fästade dervid det vilkor, i afseende på den summa, hvaruti desse tjenslemäns aflöning var inbegripen, alt den '"för StalsKontoret ej förr skulle blifva disponibel, än i ”den mun nu vid allmänna magasins-kontonrel anställde tjen”steman från sina innehafvande befallningar af gäll."
Detta är med tydliga och klara ord uttryckt i R.
Sius und. skrifvelse den 21 Augusti 1851.
Vid sådant förhållande vill del väl synas, som skulle desse tjenstemän kunnat vara fullt betryggade vid sina löneförmåner och icke kunna dem beröfvas, ty dessa ord att ”summan icke förr blir disponibel, än de nu anställde Ijenstemänuen från sina befattningar afgått” kan väl icke anses innefatta, att Stals-Kont. skulle ega rättighet att dem när som helst afskeda, i hvilket fall dessa ord skulle vara fullkomligt öfverflödiga.'
Sådant oaktadt har det likväl inträffat, att de på en gång blifvit underrättade om alt deras aflöning uphörde.
Jag vill icke upptaga tiden med att ytterligare bevisa rättmätigheten af dessa anspråk, enär jag anser mig redan hafva yttrat tillräckligt derför.
St:r värdigt, att, sedan de vid en Riksdag tillförsäkrat tjenstemän, att de icke skola blifva lidande genom en beslutad lönereglering, sådant oaktadt vid en följande Riksdag fatta ett beslut, hvarigenom verkställigheten af det förra omintelgöres.
På grund häraf får jag hemställa, att Ekman och Forssberg måtte, såsom följd af R.
St:rs vid sista Riksdagen ronde dera fattade beslut, vid deras inom allmänna magasins-kontont. förut innehafda löneinkomster varda bibehållna.
Inom StatsUtsk. har blifvit uplyst, atl, med afseende på Ekman, förekomma de mest ömmande omständigheter för beviljande af hans pension, hvaremot sådant i afseende på Forssberg icke skulle vara förhållandet.
Med anledn. häraf tar jag mig friheten föreslå, att R.
St. ville i denna fråga fatta enahanda beslut med PresteSt., nemi. alt, med afslag af StatsUtsk:s Utlåt., i så måtto bifalla ifrågavar:de motion, att t. f. Kanslisten i allm. magasins-kontoret A. Ekman måtte, å allmänna indragnings-staten, upföras till åtnjutande af 438 R:dr årligen, intill dess han genom fullmakt å annan tjenst kommer i åtnjutande af annan deremot svarande lön på Stat.
Hr Ulfsparre, Georg, anförde dels mundtligen, dels skriftligen:
Jag har begärt ordet, icke för att motsätta mig den pension på indragnings-stat, som blifvit ifrågasatt för förre tillförordnade 29 ” 452 Den 28 Juli.
Kanslisten uti allm. magasins-kont., Ekman, utan endast för att meddela några yttranden, som här nu blifvit fällde.
Ekman, äfvensom numera bokhållaren i Banken, Forssberg, hade förordnanden att tills vidare bestrida tjenster i magasins-kont. emot arfvoden från Allm.
Det har blifvit påstådt att de voro i samma förhållande, som 3:ne andra personer, hvilka blifvit på Allm.
Indragnings-staten förflyttade, nemi. Hrr Welin, Bille och Miillern.
Så är det ej. — De .2 förstnämnde, Welin och Bille, innehade befattningar och aflöning vid den fordna Magasins-Direktionen, flyttades efter dess uplösning pä expeetance-stat med aflöningens fortsatta åtnjutande, inkallades sedermera till tjenstgöring i Allm.
Magasins-kont., voro vid delta kontors indragning 65 år gamla och hade tjent 40 år eller mera.
Miillern var Ordin.
Kammarförvandt i Kongl. StatsKont., hade förordnande såsom Kamererare i Magasins-kont., var lika gammal och hade tjent ungefär lika länge som de båda andra.
Till pension såsom Kammarförvandt var han enl. författningarne berättigad; men för desse 3:ne personers pensionerande, med det belopp, vederlikar i StatsKont. upbära, erfordrades K. Propos:n och R.
Surs medgifvande.
Regeringen har ej velat begära en slik förmon för Tit.
Ekman och Forssberg, hvilka äro 40 år eller deromkring, äga tjenster i andra Verk och hade varit anställde 15 å 16 år i Magasins-kont., der göroraålen voro, serdeles de sednare åren, af ringa vidd och beskaffenhet.
Att bibehålla ett Kontor med 2 å 3 tillförordn. tjenstemän utan sysselsättning kunde ieke heller vara lämpligt.
Möjligen hade sådant föranledt anmärknu- från R.
St:rs eller deras Revisorers sida.
Orden: ”i mån af afgång,” hvilka begagnas i R.
St:rs skrifvelse om StatsKont:ts lönereglering, och icke böra lösryckas, utan läsas i sammanhang med det hela, hafva gifvit Tit.
Ekman och Forssberg den egentliga anledn:n till deras klagan.
Det är dock uppenbart, att R.
St:r, som ej togo kännedom om beskaffenheten af bemälde tjenstemäns och deras Kontorskamratérs förordnanden, eller borde ingå i pröfning om sättet, huru Regeringen skulle förfoga, huru afgången komme att ske, frivillig eller tvungen, med eller utan pension eller expectance-lön, ville lemna och verkligen lemnade till Regeringens disposition allt som erfordrades för StatsKont:ts nya reglering och förmälte, att någon inskränkning dervid icke borde ega rum.
Berörde talesätt ”i mån af afgång,” hvilket äfven syftade på det beslut, som sedan skulle tagas vid regleringen af 9:de Hufvud-Tileln, ronde Tit. Welin m. fl., kunde efter vanlig slutledning ej innebära, att vissa obehöfliga tjenstemän borde qvarstå med sina arfvoden, så länge det behagade dem, hvarigenom de effektift tjenstgörande, hvilka lingö ökade åligganden och sökte tjensterne med de rättigheter och skyldigheter, K.
M. förut i Nåder bestämt, skulle erhålla mindre aflöning än InterimsStalen uttryckligen uptog.
Då hade ju ”inskränkning” skett i det lönebelopp, som för StatsKont. behöfdes, samt grundadl missnöje och oredor framkallats.
St:rs beslut kunde ej antagas innefatta sådane motsägelser och lika - Den 28 Juli. 453 sora utlägga cn snara för dera, sora borde tillämpa detsamma; och när raan läser StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 153, i anledn. af återremiss å det första Betänk, om StatsKont:ts lönereglering, äfvensom Hr Wserns reservation, — hvilken BorgareSt. sedermera biföll — finner raan ytterligare bekräfladt, att meningen var att hela den erforderliga summan 46,170 R:dr 32 sk. skulle utgå under påföljande Statsregleringsperiod.
Asigterna inom 2 Stånd och i Utsk. voro blott skiljaktiga i fråga huruvida en del af summan borde utgå af 7:de Hufvud-titelns besparingar eller af anslaget för MagasinsDepart:tet.
Icke heller kunde Regeringen och StatsKont. föreställa sig, att tjenstemän, hvilka, i anseende till påtänkta regleringar, blifvit, med afsigt, förordnade endast tills vidare, skulle pensioueras, och de Hrr ledamöter, som deltogo i StatsUlskrs förhandlingar nasti.
Riksdag, torde i minnet återföra, att dessa tjenstemän alls icke omnämndes, än mindre sattes i samma kathegori som Tit. Welin, Bille och Miillern.
Sl:r velat pensionera Ekman m. fl., skulle säkert de vanliga ordalagen begagnats, nemi. att arfvodet borde dem tillkomma till dess de å annan Stat undfingo lön eller annan förbättring i inkomst, uti hvilket fall arfvodet skulle i moa deraf antingen med ett motsvarande belopp minskas eller ock alldeles uphöra.
— Vid reorganisationer och löneregleringar, hvilka i allmänhet äro både svåra och obehagliga att verkställa, måste det inträffa att vissa tillförordnade tjenstemän entledigas.
Statsverket får icke allt för mycket belastas med pensioner och ersättningar, ty då skulle alla regleringar snart sagdt blifva omöjliga, — och K.
StatsKont., som är pligtigt att vårda det allmännas rätt, handlade efter sitt bästa förstånd och sin öfvertygelse, när det i afseende å vissa tjenstemän i Allm.
Magasinskont. återkallade deras förordnanden.
Göromålen måste gå efter den nya ordningen med 1852 års början, hvilket förorsakade ej ringa bryderi, i följd af ovana o. s. v. Den nya Staten uptog för biträde vid handläggning af magasinsärenden 1 Bokhållare, med 1,200 R:dr, och 1 Kammarskrifvare, med 600 R:dr, i årlig inkomst i ett för allt.
Den gamla deremot: 1 Ledamot, lön 1,752 R:dr — sk. 1 t. f.
Kamererare, arfvode . . . . 1,314 ,, —•
,, 1 Bokållare, lön 876 ,, — „ 1 t. f. Revisor, arfvode 876 „ — „ 1 t. f. Kanslist, d:o 438 ,, — „ 1 t. f. Kammarskrifvare d:o . . . . 438 ,, — „ 1 d:o d:o d:o . . . . 438 ,, — ,, 1 Vaktmästare, t. f 177 ,, 24 ,, 1 Kammardräng, d:o 132 ,, 24 ,, Summa 6,442 R:dr — ,, Nu hade de 3 förstnämnde afgått i Oktober och November 1851, Revisorn anställdes som Bokhållare efter ny Stat, först på förordnande och sedan med fullmagt.
Men för Ekman och Forssberg hade man ingen plats, och till någon af de såsom le - Den 28 Juli. diga kungjorda tjensterna anmälde de sig icke, likasom de förut aldrig sökte att komma på ordinarie Stat, ehuru många (illfällen dertill erbjudit sig.
Jag bör äfven nämna, atl K. M. i Bref den 17 December 1851 i Nåder yttrat, bland annat, att desse, såsom försedde endast med förordnanden tills vidare, kunde när som helst af StatsKont. från sina befattningar skiljas, hvadan hinder icke mötte för Magasins-kont:ts uphörande vid det årets slut.
Att K. StatsKont. velat, hvad Hr Ekman beträffar, förbättra hans ställning, visar sig deraf, att Verket den 3 i sistnämnde månad i und. hemslälde, om han icke kunde få blifva anstäld som 3:dje Kanslist med 438 R:dr i arfvode, hvarefter K. M. i Nåder resolverade, alt han skulle inkallas till tjenstgöring vid en öfvertalig tjenstemans afgång.
Varan des slutligen, i anledn. af Ekmans och Forssbergs besvär öfver entledigandet den 22 Maj 1852, i Nåder förklaradt ”att då dessa endast varit förorduade all tillsvidare förrätta, den förre Kanslist-tjensten och den sednare en Kammarskrifvare-tjenst i f. d. Allm.
Magasins-kont., samt lill följd af den förändrade regleringen af*göromålen inom StatsKont.
, som i öfverensstämmelse med K.M:s Nåd.
Bref den 19 Okt. 1850 och den 17 Sept. 1851 egt rum, handläggningen af de nämnde Kontor förut tillhörande ärenden nu mera blifvit på andra personer öfverflyttad, hvarigenom all sysselsättning för sökanderne uphört, K.
M. ej funnit skäl att å deras underd. anhållan om lillgodonjutande allt framgent af den utaf dem i berörde egenskap upburna aflöning fästa Nådigt afseende”.
Dem tillädes emellertid en gratifikation af 438 R:dr, dock utan att sådant finge föranleda till vidare anspråk å dylik förmån.
Af hvad jag nu yttrat, lärer det vara ostridigt, att ingen af de begge tjenstemännen varit berättigade att, vid den nya regleringen af göromålen inom StatsKont., pä indragnings-staten upföras, men jag yttrar ännu en gång att jag icke, hvad Ekman beträffar, vill motsätta mig, att en sådan förmån må af billighetsskäl honom tillkomma.
Sedan jag förra gången hade ordet, har Frih. Åkerhjelm meddelat R. o. Ad. innehållet af det beslut, PresteSt. i denna fråga fattal, hvilket beflnnes vara i sak fullkomligt öfverensstämmande med det förslag, jag här haft äran afgifva, ehuru i ordalagen någon skiljagtighet förefinnes.
Till vinnande af enhet anhåller jag derföre att, med frånträdande af de utaf mig nyss i mitt oframställda förslag begagnade ordalag, få förena mig med Frih. Åkerhjelm, hvartill jag äfven tager mig friheten upmana Hr Cederschiöld.
Det må vara, att han ifrån början sett frågan ur en annan synpunkt, men då han önskar att ifrågavar:de tjenstemans ställning måtte behjertas, och sannolikhet förefinnes att i detta hänseende vinna så mycket som PresteSt. redan beviljat, sä tror jag det, för att icke splittra meningarne, vara rådligast att i detta beslut instämma.
Den 28 Juli. 455 Hr Cederschjöld:
Här har blifvit anfördt, att de ifrågavar:de tjenstemännen innehade sina befattningar endast på förordnande, hvilket icke skulle hafva varit förhållandet med de öfrige.
När denna fråga sista gången här förevar, så var jag försedd med original-förordnandet för en af de f. d. tjenstemän i Magasins-kont., som här nyss blifvit af en värd talare omnämnde, nemi. Kamererare!!
Jag var äfven försedd med hans afsked, hvilket utvisade, att han ända till dess afskcdel honom beviljades endast varit förordnad att tills vidare bestrida Kamererare-tjensten i Allm.
Magasins-kont.
Flan var således i aldeles samma kathegori som de båda här ifrågavande tjenstemännen, men R.
St. hafva likväl ansett honom vara berättigad till åtnjutande af full lön på indragnings-stat.
Den enda skilnad, som här förefinnes, är således den, att desse tjenstemän ännu icke upnått den ålder af 05 år, som berättigar till pensions erhållande, men i alla sådana fall, då man under sä lång lid sorn 15 å 16 år innehaft en tjenst och det verk man tillhör uplöses, har praxis hittills varit den, att de frånträdande erhållit lönen i pension, och i öfverensstämmelse dermed fattades äfven R.
St:rs beslut vid sista Riksdagen, ty det var just om den aflöning, som innehades af ifrågavar:de tjenstemän, som R.
St:r förklarade, att den icke fick för StatsKont:s lönereglering disponeras, förr än i den mån desse tjenstemän afgått.
Det är visserligen en sanning, att regleringen icke till fullo skulle kunnat bringas till verkställighet, om man icke fråntagit dem deras aflöning, men då hade dock regleringen kommit att ske i fullkomlig öfverensstämmelse med R.
Stms beslut, d. v. s. i mån af tjenstemännens afgång.
Följden deraf bade endast varit den,att StatsKont:s embets- och tjenstemän icke genast kommit i åtnjutande af de nya lönerna, till sitt fulla belopp, utan först i den mån desse tjenstemän ifrån sina befattningar afgått, och då hade ingeuting deremot varit att anmärka.
Då nu likväl ett annat förhållande inträffat, så synes det mig vara en orättvisa att icke bevilja dem den ersättning, som här blifvit ifrågasatt.
Man har sagt, att det vore skillnad emellan Forssberg och Ekman, och man har npgifvit att den förre har erhållit en ny tjenst.
Ar förhållandet sådant, så medgifver jag alt skilnad förefinnes, och då PresteSt. endast beviljat
Ekman ersättning, så vill jag äfven inskränka mitt förslag till honom, under förutsättning, att det verkligen så förhåller sig, att Forssberg genom erhållande af en ny tjenst blifvit godtgjord.
Jag anhåller dock att få fästa upmärksamheten derpå, att genom instämmande uti PresteStis beslut skulle Ekman gå miste om två års aflöning.
Han har genom K.
M:s begifvande erhållit ersättning för år 1852, men ifrån och med år 1853 har han gått i mistning af sin lön, och då sådant icke öfverensstämmer med R.
St:rs vid sista Riksdagen fattade beslut, så får jag föreslå: ”att Kanslisten Ekman, hvars uti Allm. magasins-kont. innehafvande aflöningsbelopp, likasom andra derstädes anstälde tjenstemäns aflöningsmedel, jemlikt R.
Riksdag fattade beslut, icke skulle för Stats - 456
Kont:s nya lönereglering disponeras, förr än i den nian nämnde tjenstemän från sina innehafvande befattningar afgått, bör för den honom frångångna aflöningen njuta ersättning med 438 R:dr b:l<o årligen från och med år 1853, intilldess han genom fullmakt å annan tjenst erhållit en löneinkomst, motsvarande nämnde summa”.
Jag nödgas bestrida den sednare delen af Hr Cederschiölds yrkande, eller att Ekman skulle få tillgodonjuta aflöning för år 1853.
Det beslut, K. o. Ad. nu går att fatta, rörer endast denna stalsreglerings-period, och då 1853 icke derunder innefattas, sä skulle det af Hr Cederschiöld föreslagna beslutet innefatta en oegenllighet.
Dessutom anhåller jag att få fästa Hr Cederschiölds npmärksamhet derpå, att som denna punkt blifvit af 2 Stånd bifallen, men af PresteSt. deremot ett annat beslut fattadt, enahanda med det jag här föreslagit, så skulle det måhända icke leda till något ändamål, om R. o. Ad. fattade det af Hr Cederschiöld föreslagna, från PresteSt:s skiljaktiga beslut.
Då det visat sig genom det beslut, PresteSt. i denna fråga fattat, att detta Stånd behjertat Ekmans ställning och ansett honom böra komma i åtnjutande af ersättning för den lön han förlorat, men beslutet derom, enl. milt förmenande, råkat att blifva sådant det är, genom en oriktig upfatlning af frågan i sin helhet, så hyser jag den förhoppning, att, derest R. o. Ad. fattade det beslut, att ersättning skulle tillerkännas
Ekman från och med år 1853, för den förlust honom tillskyndats, så skall PresteSt. uti R. o. Ad:s beslut instämma, om en inbjudning i sådan syftning till det Högvördiga Ståndet blefve aflåten.
Så vida utaf enskilde personer inhemtade uplysningar må anses kunna ega vitsord, så får jag tillkännagifva, att inom PresteSt. föga torde vara att påräkna benägenhet att biträda i fullständigare mån Hr Cederschiölds vilja i detta fall, och jag fruktar dessutom i sanning, att Hr Cederschiölds mindre medgörliga sätt att i denna fråga tillvägagå, ingalunda är egnadt att framkalla den välvilja för hans klient, som det fastmera vili synas dock borde vara hans eget och hans vänners välförstådda intresse att söka väcka och tillgodogöra.
Med all möjlig aktning för Frih.
Cederströms kännedom om PresteSt:s åsigter och tankar, föreställer jag mig likväl möjligheten deraf att Hr Frih:n kan misstaga sig; och hvad för öfrigt den omtalade välviljan för mina klienter beträffar, så är jag visserligen mycket tacksam för den välvilja, som visas en hvar, som deraf är i behof, men jag anhåller, att få fästa upmärksamheten derpå, att jag grundat mitt förslag på R.
Stms beslut vid sisth Riksdag, och icke på den serskildta välvilja, som naturligtvis eljest, då den kan komma i fråga, visserligen är förtjent af all möjlig tacksamhet.
Jag får derföre hos Den 28 Juli.
Hr Gr. o. Landtm, förnya min anhållan om propos. på det förslag jag haft äran framställa.
Då nu öfverläggningen oansågs fulländad, och efter upläsning af de förslag, som af Frih. Åkerhjelm och Hr Cederschiöld blifvit framställde, blef propos. till bifall å Utsk:s hemställan först framstäld och besvarad med starka Nej, jemte några Ja, hvarpå Hr Gr.o o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih.
Äkerhjelms förslag samt, efler denna propos:s besvarande med starka
Ja, blandade med Nej, förklarade, alt han härvid funnit
Hr Ribbing, A r v i d :o Jag anhåller att Riddar!).
Sekret, måtte säga mig hvad Frih.
Åkerhjelm nu föreslagit, ty jag har alltid svårt att höra honom, och serdeles nu, då fönstret åt torget slår öppet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att i sådant fall contra-propos:n först borde bestämmas, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad.o till contra-propos. vid den blifvande voteringen, i hvilken Frih.
Äkerhjelms förslag komme att ingå såsom Ja-propos., behagade antaga bifall till Utsk:s hemställan.
Denna propos. besvarades med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. till contra-propos. behagade antaga Hr Cederschiölds förslag, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Upläsles till justering samt godkändes följande voter:s-propos.:
Den som, i fråga om 21:sta punkten af StatsUtsk.s Utlåt.
JVå 74, bifaller följande af Frih.
Åkerhjelm framstäldta förslag: ”att R. o. Ad., med afslag å Utsk:s tillstyrkande, i så måtto bifaller den i berörde punkt omförmälda motion, att förre t. f. Kanslisten i det uplösta Magasins-Kont.
A. Ekman må å den blifvande Indragnings-staten upföras till åtnjutande af 438 R:dr om året, intilldess han antingen genom fullmakt å annan tjenst erhåller en löneinkomst, motsvarande nämnde summa, eller ock blir anställd i StatsKout. såsom Kanslist med dervid åtföljande aflöning enl. nu gällande stat”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antager R. o. Ad.
Hr Cederschiölds förslag, ”att Kanslisten Ekman, hvars uti Allmänna Magasins-Kont. innehafvande aflöningsbelopp, likasom andra derstädes anställde tjenstemäns aflöningsmedel, jemlikt R.
St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut, icke skulle för StatsKont:s nya lönereglering disponeras, förr än i den mån nämnde tjenstemän från sina innehafvande befattningar afgått, bör för den honom frångångna af - 458 Den 28 Juli. löningen njuta ersättning med 438 R:dr b:ko årligen från och 1853, intilldess han genom fullmakt å annan tjenst erhållit en löneinkomst motsvarande nämnde summa”.
Nej — 13. 2i.ile, 25:te, 2G:le och 28: de punkter ne.
Utsk:s yttranden lades till handlingarne. 32:dra punkten.
Utsk:s nu gjorda hemställan bifölls. ■3(1:te punkten.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Uti StatsUlsk:s UIlåt. har här insmugit sig ett tryckfel.
Det står nemi.: ”Då emellertid Presteoch BondeSt:n godkänt förevande punkt, finner sig Etsk. böra sitt yttrande derutinnan vidhålla”; men det är R. o. Ad. och BondeSt., sora hafva bifallit ötsk:s här omnämnde Utlåt.
Det står äfven på sidan 11 uti nu förevar:de Utlåt., att Preste- och BorgareSl:n hafva återremitterat den 36 punkten, hvaraf äfven tydligen synes, att det mäste vara ett tryckfel, som på följande sidan inträffat och hvarom äfven R. o. Ad:s prof. förliden dag, då denna fråga förevar, torde kunna närmare uplysa.
Det återstår väl sålunda f. n. ingenting annat, än att vidblifva det beslut, R. o. Ad. i ämnet fattat, eller att icke bevilja någon pension åt enkan efter den i kolera-farsoten aflidne Doktor Eckman i Lidköping.
Emellertid kan jag icke underlåta att fästa upmärksamheten på den obillighet, som, derest utgången definitift på detta sätt bestämmes, blefve en följd af ett sådant beslut, helst då R. o. Ad. nyss beviljat pensioner åt tvenne efterlefvande oförsörjda döttrar till Rektorn vid f. d.
Elementar-skolan i Gefle, C. F. Viereck, hvilken visserligen inlagt åtskilliga förtjenster om skolväsendet, som dock icke kunna på något sätt jemföras med de tjenster, deni Doktor Eckman visat) samhället i den ort, der han lefde och verkade, enär han, efter en mödosam och aktningsbjudande längr# tids verksamhet i sitt mödosamma kall sedermera under kolera-farsotens härjningar ensam bestridde läkarevården i den stad der han var stationerad, och dog till följd af denna sin ansträngda verksamhet.
Huru kan man väl vilja afslå en pension af 200 R:dr för hans efterlemnade enka och barn, då genom handlingarne dessutom är utredt, att enkan är sjuklig, äldsta barnet blott 12 år samt sterbhuset medellöst?
Jag yttrar detta under förhoppning, att när denna fråga blir föremål för det Förstärkta StatsUtsk:s afgörande, denna orättvisa der måtte blifva rättad.
Jag delar helt och hållet Hr Bildts åsigter i detta ämne, och har jemväl ernat fästa R. o. Ad:s up - Den 28 Juli. 459 raärksamhet på det misstag, som insmugit sig uti referatet af denna punkt, men jag måste härvid anmärka, att Hr
Bildt deremot sjelf begått ett litet misstag, då han kallat misskrifningen för ett tryckfel.
Jag ber nemi. att få uplysa, att detta fel ingalunda kan läggas Exped.Utsk. till last, emedan detta Utsk. fått handlingarne direkte från StatsKont. ordagrannt sädane som de här finnas aftryckte.
Uppå härefter framsälld propos. lades Utsk:s yttrande angule lörevande punkt till handlingarne. 37:de punkten.
Dä R. o. Ad., förra gången denna fråga förevar, återremitterade densamma, föreställer jag mig meningen nu vara den, att, med ogillande af Utsk:s nu föredragna Utlåt, i denna punkt, bevilja en pension åt enkan efter afl. läraren vid Chalmerska slöjdskolan C. E.
Hyllén-Cavallius.
Jag får med anledn. häraf föreslå, att R. o. Ad. måtte besluta, att bemälda enka måtte å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af ett pensionsbelopp utaf 200 R:dr tuko, att utgå så länge hon lefver ogift och i behöfvande omständigheter sig befinner.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, upläst det af Frih.
Åkerhjelm framställda förslag, och den först till bifall å Utsk:s yttrande framställda propos. blifvit besvasad med Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Frill.
Akerhjelms förslag, och ropades dervid starkaJa, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg
4f, 43 och d,e öfrige punkterna.
Jag har icke deltagit uti dikussionen öfver ifrågavar:de Utlåt., men jag anhåller att få fästa upmärksamheten på huru ofta orättvisor kunna inträffa derigenom att pensioner beviljas på grund af enskilda Riksdagsmäns motioner, samt huru derigenom kan hända alt en person blir hugnad med pension, som derutaf är vida mindre förtjent än de, som icke få åtnjuta en dylik förmån.
Stats-Utsk. hade föreslagit att afseende icke skulle fästas, hvarken på Rektor Vierecks döttrar, eller på Doktor Eckmans eller Hr Hyltén-Cavallii enkor.
Hvad nu Vierecks döttrar och Hyltén-Cavallii enka beträffar, så hade de sina förespråkare förra gången frågan hos R. o. Ad. förevar, hvarföre äfven Utsk:s Utlåt, i afseende på dem återremitterades, då Doktor Eckmans enka deremot icke inom Ståndet hade någon förespråkare, hvarföre Utlåt, i afseende på henne bifölls.
I likhet med Hr Bildt är jag fullt öfvertygad om, att Doktor Eckmans enka lika mycket som någon af de andra är förtjent att med pension ihågkommas, hvarföre jag äfven hoppas att i förstärkta Stats-Utsk. måtta blifva tillfälle att rätta ett sådant missförhållande.