Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag lifligen delar Herr von Hartmansdorffs öfvertygelse, får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken framställa den önskan, att propositionen måtte innefatta det tillägg, som Herr von Hartmans* dorff framställt.
Friherre Anckarsvärd; Med kännedom och öfvertygelse om den värde talarens Herr Cederschjölds grundeliga insigter i de constitutianella formerne, uppstår verkeligen hos mig en villrådighet, då jag ej kan fatta analogien emellan Grundlagen och den Arärde talarens yttrande.
Jag kan ej annat inse, än att den ifrågavarande skrifvelsen ås}rftar en förändring i 45 §.
RegeringsFormen, då det uti den bestämdt säger,, huru Regeringen skall vara förordnad då Konungen går i fält eller reser till aflägse Inrikes orter.
Grundlagen måste således undergå en bestämd förändring, då Regeringen skall vara annorlunda sammansatt.
Derföre hade jag trott det vara Constitutions-Utskottets ovilkorliga skyldighet att upptaga målet och inkomma med förslag till förändring.
Jag förstår icke, huru det icke annars skulle kunna hända, att hvar §. genom skrifvelse förändrades, utan förslag af Utskottet, det blott förklarade målet ej tillhöra och i följe deraf öfverlemnade det åt Riksens Ständer.
På denna grund yrkar jag återremiss.
Jag inser väl, efter hvad konstitutionsutskottet upplyst, att den borde blifva utan påföljd; men jag kan ändå ej afstå fran att yrka densamma, förr än jag blifvit öfverg tygad om misstaget, samt att 45 5.
Regerings* Den 19 31arlii.
S55 FoVmen Jean oförändrad bestå med det beslut Jivarom nu är fråga.
Då Kongl. Maj:t
Sjelf bestämmer hvilka ärenden tillhöra den Rese-- ring spm nu är 1 fraga, lärer en sadan utveckling af ett förut fattadt beslut som Herr von Hartmansdorff föreslagit icke leda till intrång i Kong!.'
Majits rättigheter.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner, jfdolph, Goran; Om jag hade trott att skrifvelsen innebure något Constitutions-vidrigt, hade jag visserligen ej kunnat tillstyrka den; men constitutionen upptar de allmänna stadganden som innefatta grunderne för allmänna fall.
Personella förhållanden äro deruti icke nämnde.
Här är fråga om en mesure i afseende på en person, nemligen Thronföljaren.
Då oinständigheterne äro sådane, att denne Furste är kommen till den ålder att Han kan deltaga i Regeringen, då Hans Fader det önskar, då Riksens Stander tvenne gånger förut efter omständigheterne lämpat sitt beslut, utan att derefter rätta Grundlagen, hvilken innehåller blott allmänna vilkor och förhållanden, så tror jag att man misstager sig då man anser detta som en eonstitutions-vidrig mesure.
Detta är blott en personel sak, den" ändrar ingenting i jemn-* vigten emellan Stats-Magterne, ingenting om Konungens Rådgifvare ooh deras ansvarighet, ingenting 0111 Nationens säkerhet, ingenting i Grundlagens stadganden och förhållanden i allmänhet.
När dessa rubbas, då vidtages en CojjsrtituLions-vidrig mesure; men när‘b,lolt fråga är S5&
Den 19 Martii, em den eller den person skall sitta i Regering gen , när Regeringen derigenom ej får mera magt än den förut äger, när ingen annan förändring uppkommer, än att ärenderne behandlas under |3ens ögon sorn en gång skall styra Riket; då tror jag att Ridderskapet och Adeln kan låta sin känsla råda och ej fästa afseende på ord, som ej grunda sig på sak, Hvad återremissen angår, så tror jag att om det blott är en eller annans öfvertygelse att en sådan bör ske, bör det likväl icke hindra propositionen.
Men att gå längre än Konungens skrifvelse innehåller, tror jag vore att misstaga sig om ändamålet och gära, en förändring, hvilken ej vore lämpelig.
Frågan har delat sig uti 5me delar.
Den första huruvida det med Grundlagen är öfverensstämmande att bifalla, det Hans Kongl. Höghet KronPrinsen må under Konungens frånvaro deltaga liti Regeringen: den andra om sådant bör skepa sätt Kongl.
Majit föreslagit endast med 2:ne vöster, eller för det tredje om KronPrinsen hörföra Styrelsen med Kongl, magt och myndighet.
Hvad den föggta, angår, tror jag icke att man borlänge förvilla sig.
Då Grundlagen stadgar att i ett visst bestämdt fall bör på ett bestämdt sätt förhållas och uran nu vill stadga , att i samma fall bör på annat sätt förhållas, så mäste väl detta innefatta en rubbning i Grundlagen.
Då jag således icke kan finna att den föreslagna organis, ahonen af en, Kongl. Regering under Hana ben ig Martu. 651 Maj:ts frånvaro, är Grundlags-enlig; tror jag likväl det ej böra inedföra någon våda om det af Riksens Ständer fattade beslutet) att KronPrinseu äger föra Riks-Styrelsen under Konungens sjukdöm, äfven skulle utsträckas till dö liändplser då Konungen reser till aflägsnaré orten
Att sådant skulle innefatta en inskränkning uti Konungens rtiagt, kan jag alldeles icke finna, emedan det likväl skulle bero på Kongl. Majit, hvilka mål
Han ville öfverlemna till KronPrinsens afgörande, liksom dét nu beror på Kongl. Maj:ts godtfinnande, hvilka skola af Regeringen handläggas.
Det är endast Stats-Rå^ dets rätt att deltaga uti beslutet, soui inskränkes men icke Konungens.
Ännu étt annat skäf talar emot den föréslagne orgartisafionen af Regeringen.
Om olyckligtvis åtal skulle ske för ett beslut, fattad t af Kronprinsen och 4 StatsRådets Ledamöter, så är dét väl sannt att KronPrinsen Vore fri från ansvar, men om de Ledamöter sorn med Honom röstat lika, dömdes skyldige, så vöre äfven Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen i sjelfva verket dömd, ehuru domen icke verkställdes, och ett sådant förhållande, kan jag för min del icke anse värdigt Sveriges Rikes KronPrins.
Annorlunda förhåller sig då åtal sker blott emot Konungens Rådgifvare för deras råd, och den beslutande personen är fri för åtal.
På dessa grunder får jäg vördsamt hemställa till Höglollige Ridderskapet och Adeln, örn det icke i alla afseenden skulle vara bäst,- att stanna vid en blott utvidgning af det besluj 55^ Den ig Marlit» Riksens Ständer redan tillförene fattat och jag tillstyrker således bifall å Herr von Hartmansdorff» förslag.
En värd Ledamot har framställt den fråga: huru ett bifall till Kongl. Majts
Nådiga skrifvelse Jkulle ftd tillsammans med 43 §. af RegeringsFormen?
Till svar derpå får jag föiddara: att detta bifall skulle stå tillsammans .med 43 precist på samma sätt, som Riksens Ständers beslut 1812 och 1818 stå tillsammans 4ö af samma RegeringsForm.
För öfrigt begagnar jag detta tillfälle att förklara, det jag fullkomligt delar den värde Ledamotens Ömtålighet för Grtmdlagarnes helgd; och att jag inom
Utskottet först föreslog att beledsaga utlåtandet med förslag till förändrad redaction af 5g, 4o och 43 §. af Regerings Formen.
Men oagtadt Utskottet ej fann lärnpeligt att vid detta tillfälle och i detta sammanhang framställa något förslag till ändring i Grundlagen; så har jag likväl ännu ej uppgifvit hoppet, att
Utskottet torde framdeles omfatta elen motion jag serskilt ärnar göra om en så beskaffad ändring i ofvannämnde §. § att då Konungen reser Utrikes eller blifver sjuk, det ovillkorligen skall tillkomma den till myndig ålder komne Thronföljaren att föra Regeringen nied Konungslig magt; men att, då Konungen reser till aflägsnare inrikes orter, det må ankomma på Honom Sjelf att, uppdraga Regeringen antingen åt'
Thronföljaren eller ock såsom förut, åt 4 af Stats-Råden, Jag har neru - 1 Den ig Martu, 35g ligen trott, att hvad vi alTtsedan år 1812 funnit nyttigt, böra vi i8a3 söka göra lagligt.
Jag år hufvud- •• säklrgen förekommen af Herrar Lagerhjelm och Stråle i vederlåggning af hvaden ledamot nåmnt om inskränkning i Konungens rättigheter.
I Skrifvelsen står, att Hans Kongl. Höghet Kronprinsen skulle blifva Ordförande i den Regering, som Kongl Maj;t , till följe af 43 §.
RegeringsFormen utnämner, att föra Styrelsen i de mål Konungen Jöreskrifvsr.
Då Kongl. Maj:t således bestämmer de ärender , med hvilka en sådan Regering må sig befatta , kan lian äfven bestämma dem , om KronPrinsen vore afgörande i Regeringen; och jag tror att Konungen lika så gerna lärer uppdraga samma makt åt sin Son, som åt sitt StatsRåd.
För min del afstyrker jag återreniiss, emedan ConstitutionsUtskottet derigenom skulle komma i en svår förlägenhet : och utan tvifvel har det varit för att und. vika ett sådant yttrande, som det man synes fordra, som Utskottet afgifvit-det svar, memorialet innehåller.
Jng hemställer derföre om icke den Nådiga Skrifvelsen mätte, på sätt, och med den förändring i formen, jag föreslagit, Varda bifallen.
Jag ser mig förarilåtdn att tillrättaföra ett misstag af Hr Grefve Mörner, då han trott sig i mina yttranden finna, det jag skulle ansett den Kongl. Skrifvelsen, som en constitution.s-vidrig mesure.
Om jag så yttrat tnig, har det varit tvärt emot mina å - Den 19 Martil, sigter.
Min tanke år blott att behandlings-såu tet håller på att blifva fconstitntionsvidrigt.
Jag hade trott en återrenaiss så mycket mer af nöden, sorn begrteppen åro skiljaktigé, oell sonl det hade varit Utskottets skyldighet att bestämma, att utreda och afgifva sin tanka om principen, till vägledning för oss vid beslutet.
Jag kari omöjligen Fatta annat, ån att ifall CohstitutionsUtskottet hade ansett 43 §.
RegeringsFormeri, genom tillägget blifva förändrad, och i följe deraf till Riksens Ständer inlemnat ett förslag,; hade saken fått ett annat och lagligt skick.
Jag kan ej Öfvertyga mig derom att hvad Riksens Ständer 18x2 och 1818 ansågo nyttigt, mi skulle vara nödvändigt.
Jag tror att man bör göra den skillnad, att man kan vara öfvertygad orri nyttan af en åtgärd, men nu anse tidsförhållandena sådane, att man ined lugn kan discuterä ora åtgärdens enlighet med Constitutionens principer, och om nödvändigheten att bryta deni ge-^ norn ett constitutionsvidrigt beslut.
Jag säger constitutionsvidrigt, om man Onder någon förevändning afgör vid denna Riksdag en sak, sorii enligt 85 §.
RegeringsFormen tydligen ej får afgöras förr ån vid nästa Riksdag.
Propositiolien år föredragen, remitterad, discussion öppnad Öfver betänkandet, meningarne åro delade om förslaget kan bestå med Grundlagens principer; således böt målét såsom om donstitutions-frågor år föreskrifvit till Utskottet återremitteras; visserligen ej såsom en följd af någon enskilts 4 öfvertygelse att det bör återremitteras; ty det beror på pluralitetens beslut.
Detta hindrar mig doek
Den ig Mart ii. 56i dock ej alt fortfara uti mitt yrkande af återremiss, om Ridderskapet och Adeln deruti också icke skulle instämma.
Jag kan nu ej ingå uti någon afhandling om principen; såsom vägledning för en sådan discussion , hade jag först Önskat att känna Constitutions-TJtskottets taukar Herr Manncrstam, Johan:
Man har un der discussionen yttrat och sökt bevisa, att ifrågavarande beslut om Hans Kongl. Höghet KronPrinsens deltagande uti Regeringen icke vore i något afseende emot constitutionen stridande.
Uti denna tanka kan jag likväl icke instämma.
Constitutionen föreskrifver bestämdt uti 3g, 4o och 43 §. §., huru Regeringen skall foras i de fall , Konungen är sjuk , Utrikes, går i fält, eller till aflägsnare Inrikes orter reser, och lirarje nytt förordnande om Regeringsmagtens utöfning i dessa fall måtte väl otvifvelagtigt innefatta ett Undantag ifrån eller en förändring, eller ett tillägg uti dessa föreskrifter.
Då likväl Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag gillat och besliitit ett Undantag af dennå art för då varande Kronprinsen vår nu Regerande Konung och redan vid 1817 års Riksdag åt Hans Kongl. Höghet vår nu varande Kronprins uppdragit, att i händelse af Hans Maj:t Konungens sjukdom föra Regeringen, lärer det i sammanhang med detta beslut oell såsom en följd deraf äfven böra bifallas för Hans Kongl. Höghet personligen, att vid ntt ifrågaställde fall deltaga uti Rikets Styrelse, Ridd. *.
Prat. g Band, -8®.
S6a Den 19 Martti, Åtminstone "anser jag mig som deltagit i de förra besluten icke kunna motsäga en sådan tillämpning deraf.
Dessutom torde uppmärksamhet äfven böra fästas på en omständighet, som vid constitutionens antagande icke varit förutsedd, den nemligen, att Norrige sedermera blifvit jmedf Sverige förenadt, hvarigenom det nya förhållande numera kan inträffa, att Konungen en längre tid kan föranlåtas att uppehålla sig utom Sverige, utan att derföre kunna anses som Utrikes, oell det lärer då ej vara olämpeligt att stadga huru Rikets Styrelse vid ett sådant tillfälle skall förvaltas, I frågan om sättet för Hans Kongl. Höghets deltagande uti Styrelsen under Hans Maj:ts frånvaro, synes valet vara emellan 2:ne alternativer, det ena som i Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse är föreslagit, och det andra det som Herr von Hartmansdorff uppgifvit, nemligen att Hans Kongl. Höghet afven i sådant fall skulle med Konungslig magt regera.
För mindel skulle jag hälst instämma uti det sednare alter-i nativet både derföre, att det vöre mera likstämmigt med det vid förra Riksdagen fattade beslut och derföre att jag tror det mest förenligt med Rikets sannskyldiga nytta; men må hända är detta en ny fråga, sorn icke blifvit väckt uti Kongl. Majsts
Nådiga skrifvelse, hvilken utgör enda anledningen till remissen och egenteliga föremålet för närvarande discussion.
Uti denna skrifvelse föreslås endast, att Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen skulle i det fall, hvarom nu är fråga, sitta i Regeringen och der Den 19 Martti. liga 2:ne röster, utan att någon för framtiden gållande förändring i Regeringsformen blifvit ifrågaställd.
Constitutions-Utskottets utlåtande häröfver är icke af den beskaffenhet, att någon proposition derå lärer kunna göras och en återremiss till Constitufions-Utskottet torde, på sätt en Ledamot i delta Utskott i dag yttrat, troligen icke föranleda till något nytt resultat, serdeles sedan 2:ne
Stånd redan bifallit Kongl, Maj:ts Nådiga skrifvelse.
Jag hemställer derföre till Herr Grefvert och LandtMarskalken samt Högloflige Ridder-, skåpet och Adeln om i det skick saken nu kommit, någon lämpeligare utväg finnes att afgöra denna frågan, än att proposition göres till bifall å samma skrifvelse.
Jag skulle icke åter hafva anhållit om oi’det, om jag ej hade hört förundran deröfver yttras, att någon i anledning af hvad man kallar en löreslagen me— sure , och den man tror hafva bordt af känslan besvaras, kan äga och yttra betänkligheter,' kan se vådor för Constitutionens helgd.
Jag har velat undvika att yttra mig öfver den Kongl.
Propositionen eller öfver sjelfva saken.
Men då andra det gjort, så må också jag få yttra min känsla.
Den finnér motbjudande, att se Hans Kongl. Höghet KronPrinsen ställd i collegiala förhållandenj
Ben 19 Murtii, den finner motbjudande att se minnet återlifvadt af Konung Adolph Fredrics Rådkammare.
Jag har ej velat bestrida saken, efter den blifvit yrkad, men jag har ta diet behandlingssättet.
Jag har yrkat återremiss blott för att få det korrta yttrande af ConstitutionsUtskottet, att Utskottet tillstyrker Riddersképet och Adeln att bifalla Kongl. Maj:ts Nådiga proposition.
Jag har yrkat återremiss, blott på det att RegeringsFormeris 56 §. icke måtte förlora sin helgd.
En Konungens proposition, den må kallas proposition eller communication eller skrifvelse, — i en frarns tid skulle man kanske vilja bruka ordet or dre t får icke omedelbarligen till afgörande i Stånden upptagas; den skall 611 Utskott remitteras; på ett förslag af Utskott skall
Ståndet grunda sitt beslut, och alla dessa omgångar"hafva blifvit anbefallda, på det ej känslan måtte besvara •n föreslagen mesure, eller med andra ord, på det ingen öfverraskning må äga rum, som beröfvar våra efterkommande den frihet och d* rättigheter, som våra fäder föryärfvat.
Här taltes i förrgår om vådor, om hvad aom hinda knnde mot Ridderskapets och A~ delns frihet i händelse Ridderskopet och Adeln skulle tillåta främmande att från läktaren åhöra dess öfverlåggningar.
För att kunna tänka sig dessa vådor såsom möjliga , skulle man först tänka sig såsom möjligt, ett Svenskt folk utan Gud, en Svensk Adel utan mod.
Men vill man på det sättet beräkna möjligheter, så skall man också kunna tänka sig vådor af ett Den Martil. 56 5 annat slag.
Man kan tänka sig såsom möjligt; •n Ministére som icke känner, kanske icke en gång läst de Grundlagar, som den besvurit; en Ministére, som finner oangenämt att Folkets Representanter på vissa tider sammanträda, och då jemväl tillkännagifva deras tanka om visheten af de rådslag, hvarefter Folket styres; man kan tänka sig såsom möjlig: en Ministére, hvilken, sedan den sagt åt sin Konung att han kan höja sig öfver samtidens omdöme, och i och med detsamma sagt, att han kan höja sig öfver de för hans samtid gällande lagar, tillstyrker honom såsom ett medel att förvärfva samtidens lof, att föreslå en oinskränkt dictatur på fem år.
Friherre Boije; Jag anser nödvändigt att leda Höglofl.
Ridderskapets och Adelns eftersinnande på de olika följder , hvartill dessa olika meningar skola föra.
Såsom blott en temporair anstalt, har Konungen framställt sin begäran.
Sorn sådan har densamma af ConstitutionsUtskottet blifvit behandlad ; och som sådan år den af mig och några andra ledamöter hår bedömd.
Skulle den nu få anses sådan, så kan saken i dag afgöras , med bifall eller afslag, efter som Höglofl.
Ridderskapet och Adeln finner; men blir åter andra sidans mening, rådande , så blir följden helt annan.
Af de arne ledamöter , som egenteligen yrkat återremiss, har Grefve von Schwerin förklarat, att så snart formen blir uppfylld, skall han göra sig ett nöje att bifalla saken; och om jag fattat Friherre Anckarsvärd mening rätt, så år han ingalunda •mot taken, utan blott emot formen; men till Den 19 Martil» dessa ledamöter ville jag gerna hemställa, om det också år så alldeles ratt, att uppoffra saken för formen ; hvilket hår år fallet ; ty skall constitutionelia formen uppfyllas, då år också saken de facto afslagen för hela 5 åren; hvilket likväl må hända, icke år dessa vårda ledamöters afsigt.
Jag tillstår att denna eonsideration ingår icke för ringa del i mitt sätt att se och bedömma frågan: och jag tror att den också förtjenar att till sitt värde öfvervägas.
Herr von Qvanten , Carl:
Den varma tillgifvenhet och undersåtliga vördnad för vårt höga Konungahus, som år oskiljaktig från hvarje Svensk representant , bör äfven skydda mig» att ej blifva misskänd, såsom den der ej med Slöje skulle gå Hans Maj;ts proposition till mötes , om jag också ser den ur en annan synpunkt ; synnerligast då ingen egentligen kan hafva att invända emot saken, det år således blott mot formen ; min pligtkänsla affordrar niig detta yttrande, Når Grundlagen tydligt utstakar huru Regeringen så vål vid Konungens höga närvaro som under
Dess frånvaro skall vara sammansatt, så förstår jag ej huru ändring i detta stadgande kan åga rum, utan rubbning af Grundlagen; och huru denna fråga i Ståndens Plena kan af göras, utan ConstitutionsUtskottets bestämda yttrande.
Det praejudieat Friherre Boije omnämnt kan jag aldrig antaga såsom skål , hvarföre man na åter bör afvika från Grundlagens stad - Den 19 Martii, gamle.
Dessutom visar sig jemförelsen nu i ett helt annat förhållande.
Ty 1812 upphöjdes då varande KronPrinsen, nu varande Konungen, till Konungavårdighetens beklädande, vid vissa tillfällan ; nu åter på sätt och vis förringas den glans som omgifver Hans Kongl, Höghets höga tillvaro, då Hans Kongl.
Höghet blott med en röst mera nedstiger till StatsRådsvårdigheten, och blandar sina 2:ne röster med Embetsmåns, hvilka inför nationen åro ansvarige för deras rådslag.
Skulle åter Hans Kongl. Höghet inträda uti ifrågavarande regering, med Konungslig makt och myndighet, skulle det som Herr von Hartmansdorff nyligen yttrade, medföra 2:ne Konungamakter ; i båda afseénden år det en Grundlagsfråga; hvarföre jag vördsamt yrkar återremiss till ConstitutionsUtskottet, som i ämnet ovillkorligt bör utlåta sig.
Herr Grefven och Landt Marskalken till kånnagaf, att Plenum komrne klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. ■9 Herr Tham, Wollrath:
Af fullkomlig öf vertygelse och förd af mitt hjertås innersta kånj sia , förenar jag mig uti Herr Friherre Boijes sista yttrande; om Hans Maj:t Konungens skrifvelse eller proposition hade innehållit det förj slag, att alla kommande KronPrinsar, sorn uppnått en viss ålder, under Konungens frånvaro, skolat föra ordet i StalsRådet med tvenne röster, då hade sådant innefattat en förändring af Grundlagen och ovilkorligen bordt behandlas i constitutionel form, men nu, då ingen förän - dring åsyftas, då frågan endast angår ett per* sonligt uppdrag åt vår nuvarande älskade Kronprins Osc.ar, så finnes uti propositionens eru
Ida bifall ingenting sorn förnärmar Constitutionen.
Åren 1812 och 1818 hafva Stånderne på enskildta Riksdagsmäns framstå Ilningar enhälligt bifallit propositionen om mycket större magt» personella tilldelande, utan att anse sig kränk» eller rubba Constitutionen; jag finner således ingen anledning till betänklighet, att nu bifalla, hvad Konungen i lika fråga föreslagit.
Man har yttradt, att för handen varande fruktade, vådeliga händelser, som möjligen kunnat inträffa, föranledde och rättfärdigade de beslut, som togas 18 2 och 18x8, och &tt dylika farhågor, icke kunna finnas uti vårt nuvarande fredliga lugn; men jag utbeder mig få fråga, hvad säkerhet den värde tataren gifver oss för fortfarandet af detta lugna tillstånd; jag förmodar ej att denna säkerhet kan hämtas Rån Europa» nuvarande allmänna ställning, ej heller från den oro de flesta Regeringar visa, och lika litet från det gäsningsåmne, som hos Folken finnes.
Jag tror derföre att det tillhör Svenska Folket att biträda sin Regering uti allt, som kan betrygga dess sällhet, vid de händelser, som möjligen kunna inträffa och vi nu hvarken kunna förese elier förekomma.
Lika med Herr Grefve De la Gardie anser jag oformligt, att en KronPrins, vid de år och med de egenskaper, som pryda den, hvilken vi med åktq nationalstolthet kalla vår, skall under Hans Maj;t Konungens frånvaro, vara ute - Dan icj Mart ii. •tångd från deltagande uti Rikets Styrelse, och denna i Hans närvaro föras endast af StatsRå. det.
Det år sagt, att KronPrinsens värdighet skulle förnärmas, om StatsRådets Ledamöter af Ständerna funnos klandervärda för beslut, deruti Hans Kongl. Höghet deltagit.
Jag finner till detta omdöme ingen anledning, Hans Kongl» Höghets Person år i detta afseende lika helig» som Hans Maj:t Konungens, och Konungens Person anses icke sårad, om Ständerna förklara sig ogilla att StatsRådet icke högtidligen afstyrkt beslut , som Konungen fattat och Ständerna tro vara oförenliga med Rikets sanna vål.
Jag afstyrker all återremiss och anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade göra proposition till bifall å Konungens Nådiga skrifvelse.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken frågade örn Ridderskapet och Adeln ansåg öfverlåggningen fulländad? * Ropades Ja.
Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att då ConstitutionsUtskottet, på anförde grunder, funnit sig icke tillståndigt, att taga befattning med målet, utan detsamma till Riksens Ständer återlemnat för den åtgärd, •om kunde pröfva* erforderlig och lämplig, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig höra hemställa, om Ridderskapet och Adela Den 19 Mar lii. behagade Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga skrifvelse bifalla.
Ja, jemte några Nej, Grefve von Schwerin anhöll, det Herr Grefven och LandtMarskalken måtte göra proposition till återreaiiss af Constitutions-Utskottets Memorial.
Om återremiss beviljas, innefattar det ett beslut, att saken blifvit ansedd som Constitutionsfråga och således på fem år ej kan afgöras.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då ConstitutionsUtskottets
Memorial icke innehöll något yttrande öfver ifrågavarande ämne, Herr Grefven och LandtMarskalken ej eller ansett sig kunna framställa någon proposition hvarken till bifall eller återremiss af berörde Memorial; tilläggande för öfrigt, att enligt hvad Herr Grefven och LandtMarskalken tyckt sig finna, den af Herr LandtMarskalken nyss gjorde proposition redan blifvit af Ridderskåpet och Adeln bifallen.
Grefvarne Posse, Carl Hindric, och Snoiljky, Fredric, Friherrarne Anckarfvärd, Carl Hindric; Wrangel, Henning; Oxenjijerna, Sven; Gyllenftjerna, Nils; Wachtmeijier, Bleckert , samt Herrarne Rothlieb, Axel; Dalman, Lars Johan; och Hallenborg, Carl Johan, anmälte livar efter annan till Protocollefe deras
Den i9 Martti. reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag anhåller att Sfven få till Protocollet anmäla min reservation, så väl mot den nya' theorie ConstitutionsUtskottets