Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Halm, 4 last för hwar Häst a 2 R dr B:eo - - - - 72.
Ärligt inköp afen förkörd Häst - 5o.
För'6 drängar, som särskildt förtjena en dubbel inkomst af drickspenningar ----- ZOO.
Saldo Beställning - - - 49 22.
Sima R,dr B:co 1095.
Med en Häst göres ibland en och en stalf mils skjutsfärd nägke dagar i rad, hmarmed dagligen 12 H. Banco winnes, eller ock förtjenas hwarannan, uti fram och ätcrffjuts pä samma wäg, efter en dags hwila, 24 ffillingar, som i bägge fall utgör en ärlig winst för 1 häst af 91 R:dr 12 st Banco.
Utföres således för 12 Hästar i ärlig inkomst - - - 1096.
Suna R:Lr B:co 109Z.
Winsten af Drängarnes arbete pä de lediga stunder kan icke wara af ringa wärde.
Genom biträde af mänga armar och öfwerflödig spillning - Dnr IrrniL.
761 rung bör cn-culLtions bruket eller ?rtillciell- ängsfföcseln lunna drifwas til största böjd, och således genom tilgäng til klöfwer, wicker och ärthalm artjlelri af Hafre kunna för wind ska 6
Dä wiste dagar ej singe ffjutsaö, sä kunbc förlusten ersättas genom qwarninrätlningar, som drefwoö n-ed hästar, eller ock ömsom med wäder, säsom ock genom wista sköjde arbeten t. ep. HofslagareHjul- och H-agnmakare-prken.
Pä wista aflägsna orter torde icke mer än hälften eller fjerdedelen af det upgifna hästeantalct beböfwas, men sä tar siv as pä andra sä wänga flere.
Jämte Gästgifwareskjutsen torde til någon tid rescrvcskjutsbehöfwas, somockkunde ingä utientrep'cnrllc-n; Den blefwe nrindre ffadelig än för aflägsna jordbrukare.
Reserven kunde dä, likmätigt 1766 ärs förklaring angäende Gästgifware-ssjutsen, ytterligare befrias frän all Kronoskjuts.
Den största swärigstetcn som kunde möta wid Hällffjutsens uphäfwande, synes bestä uti förlagets anskaffande; men omtänksamma husställare skulle troligen gä i det längsta för at r fred kunna odla sin jord, och slippa skjutsfärdens förstörande följder, samt at mera fä betjena sig af opar än af dprfödda hästar.
— Som ägare af Frälsehemman sedan är 0789 lika med Skatte - och Frälse Bönder deltaga i alla skjutsningsbelwär, sä lära de ock lika ovilligt bidraga til befordran af en allmän skjutsfärds-förpaktning.
Dä Säteri-ägare mycket betjena sig af skjuts gör jag mig det goda hopp, at de ock benäget gä andra jordägare til mötes med et sammanskott mantalswis, en gäng för alla, til inven tarie - 762 Den 15 ^junir. tarie-hästars och nödige åkdons upköp.
En lika beredwitlighet bör man ock hoppas af det Högwördige Preste-Ständets Ledamöter för deras Boställen.
Arrendatorer af Kungsgärdar samt af Officers-Voställen, med flere pnvilcie, 260 jordbrukare synas ock til et sä angelägit föremäl böra bidraga.
Om ock ,-del möjeligen ffulle afdragas af det förmodade totala hemmantalet 80,715, sä blefwe dock en tilqäng af R:dr B^co 201,785 efter 5 R dr B:co för mantalet, hwar. med 4ooo inventarie-hästar jamte nödiga äkdon rikeligen upköpas kunde.
Genom nitiffa Landshöfdingars förlorg ffulle för alla Häradens gifna förlagssummor, inteckning eller saker borgen förskaffas; och torde mänga blntrepn-neurer ej wilja emottaga, eller snart befria sig ifrån et sädant förlag.
Winsten af wärdshushällningen bör blifwa betydlig om den wäl inrättas.
I Konung 6usml' ^clolpbs Förordning om skjutsfärder, daterad Wisby den 3 Februarii 1616 är redan befallt, at endast sädane personer ffulle wid de inrättade lavcrnsr eller Gästgifwaregardar antagas, som hade förmåga at förse wägfarande med sina förnödenheter; men det är allmänt kunnigt huru sällan detta nu för tiden inträffar.
Utländningar, som hitkomma, medgifwa, at de härstädes nara färdas för beloppet af de drickspenningar, som de somligstädes utdela; men beklaga at de ofta nödgas wänta pä skjuts, och finna den omständigheten högst ledsam, at de wid resans början mäste förse sig med en matsäck, likasom wörö de komne til en ödemark.
Det är icke heller mindre stötande, at de sällan finna et anständigt rum, der de kunna stiga in och mycket mindre en snygg säng, at hwila uppä.
Jnfödde resande ffulle ej mindre än utländningar
Den 16 I"""- 7^5 wilja lemna Gästgifware en billig förtienst om de kunde undgå at medföra et matförräd, som om sommaren skämMes af wärma och om wilitrén blifwer stelfruset.
I andra Riken täfla personer om en sadan wärdshusförtjenst och bemöta alla resande med en intagande höflighet.
Af Gästgifweri- eller Postfärds-iurältningen drager ock annorstädes Skattkammaren merendels en winst.
Skulle emot förmodan Gästgifweri förpaktningen ej hos o§ bära sig med nu warande skjutslega, sä mäste hwar wälsinnad Medborgare häldre wilja betala litet drygare skjutspenningar, för at blifwa bättre betjcnad, och ej förderfwa den närande.
Landtmannen.
Hwar jordägare borde ock, utan undantag, finna sig benägen, at biträda Gästgifwaren, om nödwändigheten sä fordrade, med nägra Lispund Hö och nägra kappar Hafra per mantal..
Dä Gästgifware blifwit försedde med den omnämnde förlagssumman böra de i stället för de nu brukliga tränga och bakstjelpande kistkarror, kunna emot en'skälig lega betjena mindre förmögna resande med lätta och dock rymliga Postkärror, samt med Buldan täkta Iutwaqnar, uti hwilka flere personer af en skjuts karl med dubbelt förspann kunde föras.
Kallelse uppä skjuts skulle mycket mindffas, om Gästgifware, likmätigt Byggnings-Backens 28 Cap. 4 §. och Kongl. Förordningen af den ii December 1766 tilhöllos, at til sädanewägfarandes tjenst, som nyttjade egna hastar, alltid hafwa godt hö Hackelse och Hafra i beredskap, hwarä priset wid hwarje Härads Ting rättades och genom anslag kungjordes.
Uppä de större allmänna wägar skulle ock nu troligen, til mindskning 764 Den 15 Iunik. af Gästgifwarestjutsen samt til beqwämlighet för enkla Resande, som ci arv försedde med egna aledon, kunna inrättas öfwertäckta Forwagnar saint sä kallade Öiligencer; ehuru et sädant företag icke tilförcne wid 12 styfrvers skjutslega welat "lyckas.
Med ordentcligä Posijagter och strandfärder, som jämwäl en tid warit i bruk, borde i et land, som har läng stärgärd, stora insjöar och segelbara floder, afwen mpcken skjutsfärd och mänga dagswerken kunna besparas; Hufwudstaden borde wid sin lyckliga belägenhet kunna gifwa det bästa efterdöme!. Wid marknadsfärder om sommaren kunde af sädan inrättning mycken förmon dragas, och om wintren är' villigt, at bönder särskildt til sädane färder betingas.
Borgare skulle til fölst af Byggninga-Balkens 27 Cap. 5 §. i de Städer, der ombyte är, skjutsen uppehälla.
Det synes ock troligt wara, at Städerne, som nära utan statt innehafwa flere Hemman eller Byar, hwilke fordom af Bönder odlades, skulle förlitan Almogens deltagande, genom wäl anstälda , likaledes kunna besörja om den nödiga stjutöfärden, hwilket ock pä nägra ställen med god framgäng redan stall wara werkstäldt. Hwad Stockholm beträffar, sä torde dock tils widare de intil Hufwudstaden närmast boende Bönder och Torpare, som hafwa mindre betydlige Jordbruk at stöta, fä såsom hittilS förnöja sina stjutsfärdsbegär, och säledes biträda Stadens akare.
Det är icke första gängen jag ifrat emot Hällstjuts-inrättningen, som utgör Swensta Jord - Dei, 15 765 Jordbrukets eaenteliga förderf och förbannelse.
I den som wär nu warande Nädige Konung, under sitt förra Regentskap, sörordnade til Allmänna Hushällningens uphjelpande, hade jag den Hedrande näden, at wara kallad til Ledamot, och ingas der et Li^nrorllck om
Hällffjutscns skadlighet och om medlen at afhjelpa denna Landsplåga, hwilket Betänkande ock wann del.
Kongl. ^oisiit6n8 bifall, och befordrades med underdånig tilstyrkan til Kongl. Majt. ^amma min skrift, med något tillagg, har sedan blifwit införd i Läsningen af blandade ämnen N:o 10 och ,7 p. 72, <m förmodeligen af alla wettgiriga känd Periodiff afhandling, som hedrade sit Tidehwarf, men som det tunga Lon5oi8 oket gwäsde.
Jag har med et Utdrag af nämnda min skrift uptagit en stund af Högloft.
Nidderffapets och Adelns dyrbara tid, men hoppas winna tilgift för min patriotiska och blefwe för mig ben största hugnad, om detta högt uplysta stånds öfwertygelse om detta werkliga högmål öfwerensstämde med min anförda tankes och at i kraft deraf genom Rikseus Högloft.
Ständers gemensamma åtgärd, denna i fräga warande Landspläga pä et klokt och werksamt satt afhjelpas kunde.
Med Hällskjutsen har den sä kallade Kungsoch Kronvskjutsen mpcket gemenffap, men som aldrig kan afhjelpas, utan blott mistbruken förekommas och behofwet ibland mindssas genom Sjö-Transporter.
At Kronoffjutsen mindre be. talas än Hällskjutsen, är en werkelig obillighet.
Det Allmänna bör icke winna pä de enskilda; häldst de sednare förse Staten med alla sina tilgängar.
Det är sä mycket mera oskäligt, som wista Samhällets medlemmar och wiste 766 Den 1.5 Imrik.
Höfdingedomen harwid i synnerhet blifwa lidande, och säledes all mojelig ersättning bör göras af de allmänna sammanskotten.
Som wi alle i gemen wid et xäkvmmande krig behöfwa hägn, wägar jag wördsammast framföra den bön och Let räd, at Högloft.
Riddcrssapet och Adeln täcktes wid sädana tryckande tilfällen äflven ätaga sig Kronoskjuts för sina Sätesgärdar, samt dernred oka sit wrd denna Riksdag wisadc niedborgcrliga ädelmod, at sjelfmande assia siera nppä ADeliga pri vll^gie, ,ig grundade rättigheter, och hwilka allsintet
Stand förmär dem lagligen frånkänna.
.— Mycket hafwa landets sjclfägande Bönder lidit genom denna tidens Kronoffjutsar; men sa hafwa Adelsmän och deras wedcrlikar, de wanlottade ofrälse Ständspersoner, som til intet Ständ höra, ej mindre warit plägade för sina Brnksägendomar, som är fran är blott fördjupa dem i mera gäld, samt för sina sä skatte som frälseägendomar.
En del af det hederwarda Bonde Ständet, och i synnerhet en desi Ledamot, har welatpasiä, at all jord borde beskattas lika.
Mä jag ock nämna denna Ledamot, som är den redelige Kiaits pcckil-L8o,i jfrän Stora Kopparberget, hwilken säfö»! för detta Fullmägtig i Riksgalds-eontoirm för sin ärlighet och ståndaktighet förtjenre en vffentelig tacksägelse och ärebetygelse.
Jag har säsom Revisor ä Ridderskapets och Adelns wägnar, med beundran funnit, huru denne wärde Danneman, wid de mest eritifte tilfällen, aldrig swigtat, utan bokstafweligen ätlydt de af Riksens Högloft.
Stander ät sina Fullmägtige gifne föreskrifter.
Jag kunde ock med denna mannen nnrra ense, at skillnaden af jord, i en olycksstund - Den i5 Junit. ?67 stund Ivid Alsnö Herredag blef för gjorde rustningar stadgad.
Den war ock deri tiden sä besvarande, at flere Frälsemän med Konungens lös, ätergingo at bliswa Skattebönder.
Öm nu pä
Säterier intet annat beswär ätcrstär, än at underhålla en ofta för ägaren onyttig, sä kallad Kungsbyggning, Majestätet ivid skeende färder tilhanda, sä ar det dock icke med medborgerlig billighet, med ägande rätten och med Konungaförsäkran öfwerensstämmande, om en ägendom, som blifwit med en tredubbel köpeskilling betald, emot et Krono skattehemman skulle lika med det sednare beskattas.
Om all jord skulle bliswa af en natur och erlägga lika afrad, sä skulle med detsamma alla innehafware af Frälse-ffatteräntor förlora all den ägendom, hwarpä de erhållit laga upbud, och som medförde et orimmeligt mäld?
Denne eljest sä kloke mannen borde ihågkomma, at Kronoffattebönder förmodeligen innehafrva mera skattfri eller werkclig Säterijord, än Ridderffapet och Adeln Alla utsädens tnnnetal, som öfverstiga öreslanden äro sä manga offattlagde odlingar, som efter resningen tilkommit.
Den ena gärden i samma by betalas med 2000 R:d'r, dä en annan uplätes blott för 600 R:dr.
Hwad mäld och owäsende ffulle icke följa, om twärtemot all Konungaförsäkran, en ny refning öfwer hela landet ske skulle?
Besittningen af Säterier tilhör icke mera nägot witzt Ständ, om Kongl.
Maj t sä täckes bifalla.
Ridderffapet och Adeln har blott förbehällit sig, at hwar Swensk man mä, med åtföljande rättigheter och skyldigheter besitta all slags Swensk jord.
Ägande rätten af Bergsmanshemman är icke et Ständs krivlleZium utan en Kongl. Oeconomie-För-- fattning 763 Dcir II Ianii. fattning, som ömsom warit inskränkt innom Bergsmännen, ömsons en nylåten besittning ät Ständs-Personcr och Borgare.
De mindre förmögna Bergsmännen, som utgöra det största antalet önska högeligen en fri besittning af alla Ständ, hwarmedelst de winna en bättre Oeäir hos sina Förlagsman och et högre wärde ä sine Agendomar.
Fä äro de Adelige kamille!-, sonr i flere krrnnat bcbälla sina Säte rier, och om sä wore, sä bar Säteriet blifwit i. ^lopo; tiori emot annan lös och fast Ägendom beräknad.
Adeln borde ock hällas räkning för den Bevillning, som densamme öfwer all xro.
xortiou sig ätagit.
Det hederwarda Bonde - Ståndet mä icke ^ misitpcka besia mina gjorda anmärkningar.
Jag har haft tilfällen at wisa min uprigtiga tilgifwenhet för detsamma, och det ej mindst wid den tilerkända rättigheten at deltaga i llangveus LämniistrLcion.
Men det är tid at lyckta mitt länga Tak, och ankommer pä Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarffalken samt nppä Högloft.
Ridderskapet och Adeln hwad bruk deraf skall göras, antingen det fär meddelas de öfrige respective Ständen eller genast til nägot Utskott.
Herr Grefwen och Landtmarffalken anmärkte, at detta Oicmwsn innehölle flera ämnen än blott det, som nu wore under öfwerläggnilw, hwad som deri anginge Säteri-jordens beskattning hörde til denna dagens aiscutioner.
Den del deraf äter som beträffade hallskjutsen, före - Den i5 Junti. 769 ge han, mätte til Oeconomi? - och BeswärsUtskottet remi treras: och stuteligen borde det som rörde Kronostjutsningarne hwnla, för at i gemenskap med den af Friherre 8Mvm-8cbMä, btiis, gjorda och pä bordet liggande proposition framdeles uptagas och afgöräs.
Grefwe hamilton, ^xet, upläste et
Dictamen til krotocollet, sä lydande: Swcriges Hedersmän, som i yttersta stunder frälste Swensta Folket frän Säkerhets-actens rysliga följder, förmodade wäl icke första frrikten af deras frimodighet skulle blifwa försöket minsta wärdet af deras och flägtingars egendommar, til och med at göra dem Lil intet, dä en mängd
Säterihemman upkommit af forntidens skryt-och frälset, ätminstone i Skäne, icke thar hälften af den jordrymd motswarande Kronohemman äga.
Jag wägar i all ödmjukhet förestå: inno At dä fienden är infallen i Riket alla orter pä Zo mils afständ frän Krigs - Tbeatren stola skjutsa med alla brukbara hästar som finnas, men i annat fall äro Säterier, insockne, Rä - och Rörshemman, Boställen hädanefter som hittilö frän all Kronoskjuts befriade.
En Nämnde - eller Fjerdingsman befriar frän stjuts et fjerdings hemman, men icke det hemmantal
Han derutöfwer äger.
Jag skulle önsta hemman belägne pä holmar i skärgarden eller som endast för Krono 97, 98. skjut - 770 Den 1Z Juvik. ffjutsens ffull nödsakas hälla häst blefwo mot en afgift deriftän befriade. 2:0 I almänhet borde wär Gästgifware ' Skjutsordning förbättras; men emedlertid all Gästgifware och Kronoffjuts betalas lika som i Konung c^ki.
xi:s tid, nemligen med 8 rst.
Banco milen. 3:o
All hällffjuts, undantagandes pä 5 mils ofständ frän Stockholm och som bör med 12 si.
Banco per milen betalas, indragas.
Till Riksdagsmäns fortskaffande bör en' lämpelig Kronoskjuts pä hwarje Gästgifware gärd, under tilsyn af en Kronobetjent, af Landshöfdingarne föranstaltas. 4:0 Alla Postförare pä sin hemfart skyldige mot s si. för hwarje Gastgifwaregärd aflemna lösa Förbuds-sedlar.
-Betalningen ffer i PostContoirer, hwars bewis aflemnadt til den resande är lika gällande som et Louj?ir-xÄ88.
Pä de wägar äter der ingen Post färdas ware Gästgifwaren pligtig mot' 6 si., L timar räknadt pä milen, fortskaffa all med namn och sigill försedd lös Förbuds sedel, hwars ankomst och fortställande antecknas af Gästgifwaren bäde i dagboken och pä sedeln, den numereras af första Gästaifwaren som börjar med nummer ett för hwarje mänad. 5w Wäntar budad häst sine timmar betalar den resande en si., 3 timmar 2 si., men hästen wände hem.
Kommer den resande alldeles Intet det dygnet betalas genom Landshöfdingenförsorg 3 si. hästen: sak samma med Kronoffjuts; efter Den 16 Junik. 771 ester 6 timmars wäntning, 1 , 9 timmar 2 si. 12 dito 4 si, men dä
Mes skjutsen wara fullgjord, och om sa nödigt pröfwasannan skjuls budas.
Den som icke manner sig och ej gistvik tilkänna at desi hästar wid budningen redan wörö borta, plikte En Rd. til Socknens Skole, Fond, eller der den ej finnes til de fattige, för hwarje häst, och skjutse likafullt den försummade skjutsen.
6:to Är foregäende Gästgifware skuld til den resandes uppehäll, och han det antecknat i desi dagbok, ware Gästgifware» pligtig godtgöra alla genom desi försummelse ästadkomne wäntexeningar, sä wida Län ej kan inför Lands-c-raceUiet bewisa sin oskuld; är hällkarl härtil skuld, bör han plikta, men icke flita spö, et nesligt straff, hvarigenom desi framtida beständ är förspildt. 7:0
Sä wida fienden ej är innom Landet pä 10 mils afständ kan ingen til Krono-skjuts budas än högst 4 mil frän fin Sockne-Kyrka. 8:0
I fredstider bör all wara föras Sjöledes sä widt det ske kan. 9:0
At sä länge tunneland icke kan bli rättelsen för utskylder det öfriga frälset i anseende til mindre agendom skjutsa ultitz hälften mok krönet, och för at dest mer waka öfwer skjutsens jämna upbudande föreflär jag s:ne » 3:ne män wäljas i hwarje Härad, en Adelsman, en Ständsperson och en Jordbrukare; bwart hemman ägande en röst, hwilka walde äga rättighet gransta Länsmannens skjutslängd, efterse hwar den gäende skjutsen börjat och hwar den skutas 772 Den i§ Juvik. och hwilken Socken nästa skjutsning förestär; hwarföre et Eremplar af marche routen bör dem tilställas; och skola de tilse betalningen sker innom ättonde dagen efter skjutsens utgäng, at skadad eller störtad häst ersättes; äfwen stola de hafwa tilsyn med lika rättighet wid alla wägegranstningar; all rättegäng i dylika mäl utföras utom Charta, Doms- eller Utflags lösen. 10:0
Af den anledningen sä mänga Hemman för Kronochrefbäringen frän skjutsen befrias, wore at önsta det et annat bruk widtoges, pä sätt alla Hemman i lika förhällande som skjutsen innom hwarje Socken, där Kronobrefbäringen är nödig at fortställas blefwo innom wista är indelte til detta behof och Kronan ärsatte en betalning, swarande emot detta beswär, och desta Hemman sedermera i sin ordning utgöra Kronostjuts lika med Hemman af samma natur. ' kemitteraäeg Lil Almänna Beswärs-och Veconoinie- Utstottkt.
Herr l^u^1en8tjeiua, hollan Larl, upläste följande:
At pälägga Säterier nägre af de Almänna vners. fran hwilka de hitintills warit befriade medför följande betydliga olägenheter: 1:0
Kränkes derigenom äganderätten. — Hwarje ägare af Säteri char wid inköpet eller örfwandet af sädan jord sätt dest förmäner sig heräknade, och destas wärde faller lätt i ögonen, Den 15 Junir. 77Z dä Man conLiösrerar hwad et HeMMllN Säteri äfwen af jämngod äker och äng med et annat betalas dyrare än rikets öfrige jord.
— Ägande rätten mätte wara lika helig om denupkommit genom arf eller köp, om den tilkommit i är eller för 100 är sedan.
Bonde - Ständets förmodan, at en längre tids besitning af et Säteri innom en slägt skulle redan medförd t fullkomlig ersättning, är derföre falff.
Man inwänder förgäfwes.at ägande-rätten kränkes wid all beskattning.
Sädant händer först dä, när en folk- ci»8s belägges med ett ny afgift, utan at de andre päföres'något motswarande: när förmäner dem jag eller mine förfäder köpt i förlitande pä en beswuren Grundlag, mig betagas och dä man bortskänker mer än man sjelf äger.
Och detta alt inträffar här, ty en betpdelig del Säterier äro redan ur Ridderjkapet och Adelns ägo. 2:0
Är et sädant förfarande den hogsta 0- rättwisa, ty Skatte-ägaren gynnas derigenom pä Säteri-ägarens bekostnad.
Samma stund Säterier blefwo älägde at skjutsa nedföll deras rvärde och deras afkastning til förmän för Skatteägaren, som feck et opäräknadt biträde i et onu8, som wid inköpet bäde war kändt och beräknadt.
— Desie Hemmans wärde skulle Medes stiga. 3:0 Wärt Ständs medfödda Representations rättighet mätte ej wara frikallad frän den skyldighet all sädan rätt ätföljer, at bewaka fränwarandes rättigheter.
Äro wi af födsten och icke af friwilligL wal kallade at bewaka wära siägters 774 Den 15 Junit. flägters uräldrkga rättigheter sä mätte tvär förbindelse til waksamhet wara sä mycket större.
— Här är ej mera fraga om obetydlige rättigheter, här är fräga örn et direct kränkande af ägande rätten icke för ost sjelfwe ensamt, utan äfwen för hemmanwarande flägtingar och för enfolkctLSL, sorn utan rätt at deltaga i Lagstiftande mägten, hafwa sm ägendom i wära händer.
Mätte deste refferioner äfwen ädraga sig deras upmärksamhet, hwilket ej af det egne interestet upmuntras, at i hela sin widd inse sakens förhållande.
Jag mcdgifwer at skjuts och inqwarteringsbeswären under de framfarne Krigs-ären warit högst betungande; men kastom en blick pä orsaken, och man stall finna flere utwägar til denna olyckas förekommande, hwilka icke innefatta hwarken orättwisa eller kränkning af ägande rätten.
Ät veste oners. nu warit swärare än under förre krig har wäl til en stor del härrört af förre Regeringens mindre omsorg för Jordbrukarens lidande, men spnnerligast af dälige Författningar.
Skjutslega» är sä läg, at ingen transporterings method för Kronan warit lättare än den med durk marcher.
Jnqwarterings-afgiften sä obetydlig, at en troupp under march icke kostat Kronan z-del i underhäll mot hwad den kostat sedan den framkommit.
Hwad under dä at Kronan widtagit den lindrigaste transportmethoden, och at Kronan häldre lätit trupperne marchera än ligga stilla.
Lätom ost dä förekorm ma mistbruket dermed, at Kronostjutslegan äfwensom inqwarterings-afgiften ökes til sitt rätta wärde, sä stola deste nu sä känbare onsra äterkomma Den 15 Iunii. 77Z Återkomma til hwad de fordom warit.
— En möjlighet at utgöra.
— I öfrigt äberopar jag hwad Herr liZerbjelin för nägre dagar sedan anfärdt, och har Lil undvikande af widlöftighet ej welat repetera desi sä grundligt anförde skäl.
Friherre cklric conrLä, upläste et DiclLMen til protocollm sä lydande:
Uti Hederwärda Bonde-Ständets ankomne jämnkningsfrägor om privilegier färjagnuden äran ä min sida förklara följande:
Hwad är nu denna begäran annat än Grundränta, Soldat, Hällffjuts med mera pä Säterier?
Det är at gifwa ifrän sig det jag eller Förfäder förwärfwat — eller det jag i god tro pä en almä» säkerhet köpt — det är ju icke privilegier at fä bchälla det jag lagligen kunnat förskaffa mig.
Ridderssapet och Adeln har lemnat alt hwad som kan lemnäs; De bafwa ju ätagit sig lika stor Bevillning pä Säterier som pä Skattegärdar, Mantalspeningar m. m.
Jag frägar dä hwad äterstär för at icke uti alt likna det Hederwärda Bonde-Ständet?
Intet, nej intet mer än en enda sak, som är at Ridderskapets och Adelns personliga Bevillning är flera gänger större än det Hederwärda Bonde-Ständets.
Jag bebor sjelf en skattegård och pröfwar säledes tyngden af Krigets börda; Kronoskjutsens upbud gär förbi min Granne, en Säteriägare :
Jag förtryter det icke, ty han har köpt sin Säterifrihet och jag har ju med köpet af min 776
Den 1Z Junit. min Skattegård äfwen tilkopt mig alla dest bätter och öfrige onera, samt afsamma har jag i är tilsatt 2:ne Batsniän.
Jaa skulle göra det hederwärda Bonde Ständer orattwisa, om jag möjeligen kunde tro wältänkande Medborgare wilja göra ingrep i det heliga ordet Mitt och Dit> Almän säkerhet, ägendoms-rätt; nej det är icke Bonde-Ståndets tankar och kunna icke wara det — De hafwa ju sjelftva trälat sig til den jord de köpt, de hafwa ju köpt Kronojord emot 6 ars 0 proOsms Ranta, som icke utgör en tredjedel af det L.-rpit-ck Kronan nu skulle fä sälja den för; De fä ju nu besitta Säterier med samma förmoner som Ridderffapet och Adeln; Ridderffapet och Adeln hafwa ju gjort allt för at i wälwilja möta det hederwärda Bonde StänVet^och kanffe om icke nägre Hjeltar af detta Stand, i en oberäknad förlust af deras lif, hejdat loppet af Enwäldsmaktcn, sä hade säkerligen ännu icke warit fräga om någon jämnkmng r krivil Ater.
Således är icke denna jämnkningsfräga frän Bonde - Ståndet, utan et mistfoster fran wista personer, som wilja skjuta dethcderwärda Bonde-Ständet före sig.
Deste personer säger jag wilja jämnlika förmoner för at fa jämnkik ägendom; Ds gömma sig nu, sedan deras likars plan mistlyckats i Frankrike hos den största denian, genom 6sc. lets största Hjelte.
Om deste fortjcnte mitt sivar skulle jag swara.
Detta - Lomnitz hwars rättigheter du nu fortrpter har min
Far genom blodig förtjenst eller genom idog swett sig fcrwärfwat.
Denna Torfwa har jag ärft eller löst af mina Spskon; ja, jag stulle smara, jag har Den r5 I-inir.