Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Krig således ej uppkom minst hvart 5;te år, skulle i händelse Stammen helt och hållit eller till större del indrogs, ett ovilkorlig! resultat deraf vara; att vi gingo i Fält med en Armée, hvaribland i förra fallet ej fanns en enda man i sednare ganska få, som förr hört ett skott, och hvad trygghet detta skulle lemna åt Fäderneslandet, inses vid första påseende.
Vid detta tillfälle måste äfven Fält- och Fårpost-tjensten tagas i betragtande; en
Ar^ mées säkerhet i krig beror derpå; äfven den mest trägna exercis tjenar föga till inhämtandet deraf, och der ingen eller för inskränkt Stamm finnes, som vunnit denna kännedom på tolfvar, skulle Arméen dagligen vara blottstäld för öfverrumplingar och Riket för förstörelse.
Krigslydnaden är det 4:de vilkoret för Soldatens duglighet; en sträng och alfvarsam pligt, som den Indelta Soldaten alltid samvetsgrant uppfyldt, och som ej till samma grad kaa Den 20 Martii. förväntas af Beväringen hvilken dels ej kan sättas under samma tillsyn, dels 6åsom egen ej dertill hafva fallenhet, dels såsom tjenande stå under ett annat husbondsvälde svårt att med det förra lorena.
Härdighet, inbördes förtroende, krig sv ana och krigslydnad äro således de egenskaper som egentligen utgöra Soldaten; de kunna ej igenfinnas annorstädes än i den gamla Stammen, hvars redan inskränkte styrka, efter min tanka således icke utan de vådligaste följder än ytterligare skulle kunna förminskas.
Man åberopar Franska Revolutionen och Preussiska Frihetskriget såsom utförde med conscriberade, ja, man 1:0
Fahns både i den förre och sednare Arméen, en i förhållande starkare Stamm, äa nu i den Svenska, ty hela den ganda Franska Arméens Soldatesque deltog i revolutionen och ingick i Republikens Arméer, och Preussen hade vid Krigets början år I8i2a 70,000 man gamla Soldater. 2:0
Är mannen tidigare fullväxt i Franky rike och Preussen, än i Sverige. 3:0
Är Cbmatet mindre hardt i dessa lant» der än här» 4:0
Var det blott med en ofantlig uppoffring af menniskor, dessa nationer segrade , hvartill Sverige ej är nog folkrik?
Den 2 5 Martti. goa 5:0
Voro de lifvade af den kraftigaste af alla, på menniskohjertat verkande mobiler, frihetens.
Den Franska Arméen mot inländskt den Preussiska mot utländskt ok, hvilka lyckligen ingendera nu komma i fråga i Sverige.
Dessa äro de mi Ht a'u iska skä'en jag trott mig böra anföra, icke allenast mot Herr Lagerhjelms motion, utan i allmänhet emot allt dem, som åsyftat indragning af den Indelta Arméen till lörman för BeväringsManskapets större öfning, hvilken ehuru nyttig,ej bör åstadkommas, på bekostnad af den Stamm, som egentligen gifVer styrka åt Beväringen, och förutan hvilken den vore en snöbåll, sorn vid första eld snart skulle smälta.
De oeconomiska skälen äro ej mindre vigtiga än de militairiska.
Den Indelta Arméen* arbetscomtnenderngar halva i medeltal sedan O #
Kriget uppgått till 4,444 man om året (vid Götha, SöderTelje och Ortala Canaier, Hjelmare Slussverk, Wanås' Fästning, Strömrensningame, Väganläggningar, Mossodlingar, Röjdningar, Hamn- Bro- och Cassernbyggnader, Fångbevakningar å Rikets Fästningar m- m.) RusthållsRegementerne och de Skånska äro befriade från Arbetscotnmenderingar, Jemtlands och Westerbottens
Regimenten för aflägsna; hela den till Arbefscommenderingar disponibla effectiva styrkan utgör salunda 14,063 manj om 6000 man skulle indragas, belöpa sig circa 4000 deraf på RothållsRegementer: återstå lojooo att begagna vid Aibetscominenderingar, Den 25 Martii, och sorn desse uppgått 444-4 man om året, skulle, (då de sjuke afräknas från effectiva styrkan) hälften af hela Rothållsstyrkan årligen vara commenderad på arbete, hvilket icke allenast vore en särdeles ökad tunga för Soldaten, utan äfven betydligen skulle stegra Legorna till förlust för Rothållarne.
Då Herr Lagerhjelm trott att vacanceafgiften för 6,000 man, beräknad å 6 Tunnor Spannemål per nummer, skulle vara tillräcklig icke allenast till excercisen af 43,200 man Be vä’ing (en tredjedel deraf i 14 och tvåtredjedelar i 18 dagar), utan äfven skulle lemna en besparing af hela den till Beväringsmanskapets öfning nu åtgående summa så slår calciden sålunda ut, att den lågt beräknad i stället medför en ökad kostnad af 213.400 R:dr Banco om året, som närmare kan inhemtas af här b»rogade calcul; för att medelst vacancer uti den indelta Arméen, bsräknade till den af Herr Lagerhjelm icke för lågt uppgifne af~ giften fylla kostnaden som skulle åstadkommas af 3:ne Classers exercis, eo tredjedel i 14 och två tredjedelar i 18 dagar, måste oberäknad den nu dertill åtgående summan circa 12,000 nu ra ror stå vacante, hvarigenom Indeldta Infanteriet, de sjuke och recriuer inberäknade, skulle inalles utgöra 8,400 man, som i sanning är en för liten stamm för en Beväring af 60,000 man.
Förhållandet emellan vacance-afgiften och Beväringsmanskapets kostnad, torde äfven Den 25 Martii. vara ett bevis huru litet indelta Arméen kostar jemförelsevis mot andra Arméer.
Resultatet af Herr Lagerhjelms motion vore således; Vinll. mera exercis för det redan exercerade Beväringsmanskapet; JFörlu/I: 1:0.
Minskad försvarsstyrka af 6000 man gamla Soldater, som nedsatte stammen till |:delar af dess nu varande belopp. 2:0.
Femdubblad Beväringspligt för Rikets ungdom i fred (som i stället för 10 dagars nu bruklig exercis, skulle på 3 år få 50 dagar); 3:0.
Åstadkommen ny utgift af 213,400 R:dr Banco om året; hvilka sammanlagda betydande olägenheter svårligen torde uppvägas af ofvannämnde ringa fördel, i händelse SjöBeväringeo äfven skulle exerceras, hvilket till dato icke skedt, skulle den sammanräknade kostnaden för Land- och SjöBeväringen beräknad till 14,400 man med 12 dagars öfning uppgå till en summa af 156,189 R dr,‘ ( hvilka samtnanslagne med de för 6,000 vacancc-r inflytande medel 229,500 gif - va Debet . . 385,709: — Credit som ofvan • . • 549!454: — Deficit 163,665; 60m skttlle utgöra den ökade utgiften.
Den 25 Martn.
Enahanda resultater, så i militairiskt som ekonomiskt afseende uppslå i mer och mindre mån af alla de projecter, som åsyfta Beväringsmanskap :ts större öfning på bekostnad af stammen, hvilka jag derföre för min del ej '/vågar tillstyrka.
Jag påstår derföre visserligen icke att vår Armées organisation är fullkomlig; den äger flere bristlälhgheter, hvaribland förnämligast bör räknas felande RecriitCompagnier för Indeldta Infanteriet #); det af tjenstgöringen på Roten sig härledande casaniera lynnet, som gör för mycket albrott mot den i ’
Fält nödvändiga activitet; Beväringsmanskapets förtidiga inskrifning; den i allmänhet för korrta öfningstiden för så väl indeldt trouppe sorn Beväringj Cavalleriets för ringa styrka, jemförd med de andra vapnen, sedan Beväringen tillkommit > felande gymnastik och simning för ungdomen, som synnerligen skulle bidraga att göra Beväringsynglingen tjenstför; med flere andra bristfällig
Beter, hvilka likväl alla småningom och med ökadt anslag kunna afbjelpas; grunden är emedlertid god och vi kunna med trygghet bygga derpå.
Till ytterligare stöd för den af mig framställda tanka får jag åberopa den värde Ledamotens egna ord.
Han säger: ”en Nations ära och det rum densamma bereder sig i krigs - *) Svarande emot GavallerieU Exercjtce-Esqya drouer.
Den 2^ Martil, 907 historien bestämmes icke af Krighärens talrikhet men af dess bedrifter; jag delar fullkomligen denna tanka och tror att Sverige förr skall söka upprätthålla en god Åtmée, som härdig, disciplinerad,"krigsvan, öfvad, rörlig och förtroende, med concentrerad kraft kan möta fienden så inom Rikets landamären som utom dem, än att söka erhålla en talrik Armée, hvilken, orörlig genom mängden, opålitelig genom sammansättningen, stadnande på sjukhusen i brist af physisk förmåga och i oordningens sköte i brist på moralisk, skulle blottställa det urgamla af ärorika minnen stolta Sverige för utländskt ok och herravälde.
Ehuru jag således ej delar den tanka att Sveriges stridskrafter med besparing af utgift skulle kunna vinna i styrka, i händelse man medelst minskning af stammen skaffade tillgångar att öka Beväringsmanskapets öfning, hindrar detta mig ej att lemna en gärd af uppriktig aktning åt det Patriotiska sinnet, som, har till föremål att med minst möjliga ansträngning af Nationalkraft i fred, vinna den mest möjliga Nationalkraft i krig; som på ett loijalt sätt öppnar vägen till discussionen, hvilken, förd med lugn och alfvar, kan lemna ett för samhället gagneligt resultat och hvars syftemål, lika med det jag alltid skall göra mig till en heliga lag, är uppsökandet af de kraftigaste medel att försvara ej endast vår jord, men den frihet, de lagar och de inrättningar, vi oss gifvit och förutan hvilka joS Den 25 Martii. vi ej skulle kunna sägas äga något Fädernesland.
Jag får äran anhålla att detta mitt yttrao. de må få åtfölja Herr Lagerhjelms motion till behörigt Utskott.
Nto 5.
Friherre Björn/ljerna, Magnus:
Tvänne värda Ledamöter af detta Ständ Herr Friherre Cederström, Jacob, och Herr Rosenblad hafva yrkat: den förra att Stats-, Banco- och EconomieUtskotten inom viss tid borde inkomma med grunderne till ett Statshushållningssysterne; den sednare, att Stats- och JBancoUtskotten borde utarbeta en FiiiancePlan.
Dan förre värde Ledamotens motion, lärer af de förenade Utskotten icke vara bifallen; den sednare åter är ännu oafgjord, detta gifver mig anledning att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten, att Stats- och BancoUtskotten med det sna-J raste må till Stånden inkomma med grunderne för den Financeplan som skall utarbetas-, så inycket mer som Riksens Ständer derpå kunnat vinna en betydligen förkortad Riksdag, och Utskotten bespara sig ett möjligen onödigt arbete, i fall deras till alla sina detailler utarbetade Financeplan slutligen ej af Stånden skuls le blifva antagen.
Den 25 Mar t ii. 9o9 Utskotten, så vidt deras arbeten skola stallas systematiskt, måste i alla fall förut sjelfva öfverenskomma om grunderne hvarj på de skola uppföra sin byggnad, och kunna således när de om dem beslutat, dermed inkomma till Stånden för att vinna dessas sanction, innan de fortsätta ett långsamt, trägit och i synnerhet i detaillerne svårt arbete.
Jag finner väl att grunderne till en FinancePlan ej kunna framställas i sin enkelhet utan mäste vara motiverade, dels för att rättfärdiga Utskottens åsigt, dels för att gifva ledning åt Ståndens omdöme, att arbetet således erfordrar tid, hvarföre jag icke heller yrkar någon prescription för inkommandet deraf utan öfverlemnar det åt Utskottens egit nit för allmänt bästa, anhållande blott att de hufvudsakligen nu må befatta sig med Financeplanen och ej insända till Stånden andra mål, hvarken med tillstyrkan till nfilag eller bifall, innan grunderne för den oftanämnde FinancePlanen blifvit afgjorde, så att Stånden veta vid bifall eller afslag hvad tillgångar de hafva att påräkna.
Ifrån denna generela regel undantager jag likväl sådana frågor, som genom sin overkställbarhet icke möjligen till bifall kunna tillstyrkas.
Grunderne till Financeregleringen tyckas mig vara inneslutne i följande frågor: 3 ;sta Afdelningen i,o.
Skall man mot Bancosedlar i vista 91® Den s5 Martil, eller på termin mot bestämd eller varierande Cours få tillbyta sig silfver i Banken, myntadfc eller omyntadt? 0:0.
Skall om detta utbyte tillåtes, elen nu befintliga BancoSedelstock bibehållas i omlopp tillika med silfret eller ej, till samma belopp sorn nu, större eller mindre? 3:0.
Skall, om en realisation .äger rum9 den verkställas med Bankens nu ägande fond myntbara metaller eller denna fond ökas, och till hvad beloppP 4:0.
Om fonden skall ökas, hvilka äro de medel som dertill föreslås, uppköp af silf ver, actier eller lån? \ 5:0.
Skall VeXelBanken skiljas från LånsBanken eller ej? 6:0.
Skall LåneBanken förenas med Riksgälds Contoiret eller ejp 7:0.
Hvilka äro de medel till vinnande af stadga i myntvärdet Utskotten föreslå i händelse Realisation icke äger rum?
Vexeloperationer för att styra coursen, bestämmandet deraf till visst maximi eller minimibelopp? oförändrad
Bv coSedelstock elier annat tjenligt medel till vinnande af ofvannamnde ändamål.
Den 25 Mar tili gH 2 :dra Afdelningen: 1:0.
Skola Statsobligationer införas eller ej? a;o.
I fall så sker, huru skola de ställas, hvartill begagnas och till hvad belopp utgifvas? 3:0.
Hvilken Räntefot och hvad amortis-J sement föreslås dertiliP af hvilken fond skola dessa taga6? 4:0.
Skall ett på fast egendom grundadfc hypotht quesystéme införas eller ej? 5:0.
Hvilka äro de grunder hvarpå ett sådant skall byggas?
6;o. Skola Räntecoupons å hypothek-i sedlarne löpa särskilt eller ej? 3\dfe Ajdelningen", 1:0, Skola FilialDisconter inrättas eller ej — huru stora Crsdiiiver 6kola dessa erhålla? 2:0.
Skall BancoDiscontens creditiv ökas,’ minskas eller förblifva lika? 3:0.
Skall lånerättigheten i BancoDisconten för enskilt man bestämmas till samma maximibelopp som nu eller ej?
912 Den 25"
Mart ii. 4:0.
Få säkra anvisningar och varor belänäs i Disconten eller ej? 4ide Afdelningen: i;o.
Hvilka medel föreslås till befordran" de af den enskilta Creditrörelsen, privatBanker?
Assignationsrättighet?
eller på actier stal* de Disconter? 4’ 2:0.
Skall Spannemåls uppköp för allman räkning fortfara, eller belåning deraf aga rum» med hvad modus och med hvad fond skall om beläning föreslås» denna ske med Bancosedlar, .med Statsobligationer eiler med räntebärande invisningar? 3:0.
Skall Räntan i BancoDigconten och Publike Cassör nedsätta6 eller ej, i förra fallet till hvad belopp? 4:0.
Skall StatsVerkets skuld till Banken afskrifvas eller ej »..eller ock förvandlas till räntebärande obligationer? 5:0.
Skola Bancolånen på fast egendom och odlingslånen fortfara eller ej, med samma, större eller mindre Creditiv, med enahanda el. ler förändrade vilkor? 6:0.
Skola anslagen till Götha Canal, Hjelmare
Slussverk Och strömrensningarne fortfara - Den Martiin fara eller ej? bestridas med Bancosedlar eller med Statsobligationer?
Vigten och mångfaldigheten af dessa ämnen, ehuru visserligen ej alla af Utskotten behöfva upptagas, utan blott den del deraf som ingår i det af Utskotten uppgjorda systémet, visa likväl nödvändigheten att med åsidosättande af alla bi-ämnen hufvudsakligen sig dermed befatta, på det Utskotten innan för stor del af den, Riksdagen genom Grundlagen försäkrade tid tilländalupit, må till Stånden kunna öfverlemna resultatet af deras öfverläggningar, och i förhand uppgifva grun. derne hvarpå de ämna uppföra den Financiel» byggnaden.
Utan allt anspråk att gifva ledning åt Utskotten, hvilka sammansatte af utmärkte upplyste, redlige och nitiske medlemmar, säkerligen komma att uppfylla sitt vigtiga kall på ett dem hedrande sätt, har jag likväl vågat framställa hvad jag anser utgöra grunderne för den blifvande Finaneereglerfcigen, och clas* sificerat dessa grunder i vissa afdelningar i man af deras mer och mindre inflytelse på det hela, på det Utskotten i händelse de så för tjenligt skulle finna, äfven afdelningsvis skulle till Stånden kunna inkomma med sina i ämnat fattade beslut och anföranden.
Ad, Pr. 11 Blad. 58 Den ->$ Martti, Hos Högvälborne Herr Grefven och Landt-'
Marskalken samt Höglof], Ridderskapet och Adelö, får jag äran anhålla, att detta mitt yttrande må till Stats-och BancoUtskotten blifva remitteradt, samt med de öirige Respective MedStånden communiceiadt.
Bilagor till PleniProtocollet för den 25 Martn, eftermiddagen. * N:0 1, Herr von Hartmansdorff, Augit fl: En värd Ledamot, Herr Grefve Cronhjelm, har väckt Iråga dels om militair-Larares anställande vid Universiteten, dels Om förening af Ingenieur- och ArtillerieCorpsernas högre undervisningsanstallter.
En annan Ledamot, Herr Montgomeri®, har ansett Kongl.
KrigsAcademien vid Carlberg böra upphäfvas, milita ire under visning i stället meddelas vid Universiteten, och Sjö-Cadetterne förflyttas till Carlscrona^ hvilka förslag åter blifvit af andra Ledamöter bestridda.
Då jag, som icke tillhör Drn 2 5 Martii, KrigäreStåndet 1 hufvudsaken förenar mig med de 2:ne militaira motionairer, hoppas jag, att Högloft.
Ridderskapetoch Adeln icke skall finni det mera partiskt af mig . som icke studerat Vid KrigsAcademien, att anse den felagtig, såsom underVisriingsartstailt, an af andra värde Ledamöter , som må hända icke studerat vid de allmänna Läroverken och Universiteten, att anse dem Vara nog bristfälliga, för att icke kunna ersätta KrigsAcademien, och göt» den umbärlig.
De skal, motiohairerfta anfört mot KrigsAcademien åro, i min tanka, grundade, och jag utbeder mig att få utveckla dem sä, söm de framställa sig för min blick.
Häfderna intyga, att enar hågot Stånd inom Samhället, genom hvarjehanda historiska Ordsaker, fått öfvervigten har det sökt befästa Sitt välde, genom
Särskildta bildnittgs-anstalter för sina ämnesvenner, och genom deras afsörtdrände, så vidt Sorn möjeligt, från andra Medborgareclassef.
Således då prestväldet
Var rådande, bildades kyrkans tjenare särskildt i klostren; då köpmannaväldet hade öfverhand, blefvo Hanseförbundet^, händelsbetjenter Särskildt uppfostrade i dess skrän och gillen.
Dessa handlande blefvo, lika som presterskäpet, förbjudna att gifta sig, för att ej, genom blodsband och deraf följande ömmare förbindelser med andra medborgare, försvaga Stånds* intresset för Preste- eller Köpmannaväldet.
Enär både det ena Och det andra VOrO stötta-* gi6
Den 25 Martil, de, och krigarens yrke fick företräde framför alla andra, hafva motsvarande anstallter, ehuru modifierade af en upplystare tid blifvit vidtagna.
Nästan öfverallt har man inrättat särskildta undervisningsverk för Officerare, och hvilka band äro icke i många länder lagda på krigares giftermål?
För flera år, och just under dem, då gossen tager sitt skaplynne, skiljes han från den husliga kretsen af Föräldrar eller anförvandter och uppfostras i en caserne för ynglingar, hvilken i vissa1 enväldiga länder skall vara så afstängd från umi gange med andra, att endast de strängare klostren fordom, eller fängelser nu för tiden kunna dermed jemnföras.
I samma länder, hvarest militairinrättningen är mera än hos oss på stående fot, der kommer den från krigsskolan utgående, att inträda i en Caserne för fullvuxna, och att fortsätta sin lefnad, utan särdeles beröring med andra medborgare, andem som höra till hans stånd-
En sådan utbildning kan icke annat än vara ensidig och stridande emot den medborgerlighet, som bör vara andan i grundlagliga samhällen.
Också då Adolph Fredric, hos oss stiftat den första Cadetcorpsen och öfverlemnat inrättningen till Riksens Ständer att underhållas, frugtade de åsyftningen dermed, och föreslogo dess förflyttning härifrån till Carlscrona, hvilken också skedde.
I det utbildade skick, den sedermera fått på Carlberg, har dan väl icke varit så ensidigt militairisk, som dylika inrättningar i andra Stater; men utgående från samma grundsats, har den likväl måst medföra dyli - Ben 25 Mar lii. 917 ka följder.
Att så många medborgerliga män, och hvaraf Riddarhuset dagligen visar dyrbara vedermälen, utgått från KrigsAcademien, är visserligen icke denna Läroanstalts, utan en personlig förtjenst hos dem sjelfva, hvilken desto mera bör värderas hos dem, som den ådagalägga; ty att ensidighet mot alla andra stånd än krigare äger rum vid denna Läroanstalt och icke är så ringa, torde nogsamt kunna bevisas.
Den ständiga utöfningen af ett visst yrke måste naturligen leda till ensidighet.
Den kan icke nog motvägas, 0111 ej en oväldig allmän bildning föregått den särskildta, som erfordras, för att egna sig åt én bestämd sysselsättning i samhället.
Också fordras, vid Högskolorna, prof på allmän mensklig, eller så kallad human bildning, innan man får taga de särskilta eller applications-examina.
Men det är icke nog, alt läroämnena äro allmänna och o~ välSiga; äfven lärosättet bör så vara, hvilket ock är händelsen vid de allmänna skolorna, hvarest ungdom af alla Stånd och vilkor gemensamt undervisas för att sedan spridas till alla möjliga yrken i Staten.
En sådan skola är till sjelfva sammansättningen sannt medborg gerlig, och gifver derigenom, utan föreskrift, medborgerlighetens och den fria utvecklingens anda åt lärjungarne.
Ingendera delen kan på lika sätt äga rum vid KrigsAcademien, der gossen, liksom i handtverkslära insattes, för atti begynnelsen bildas till ett visst yrke, och intet annat, antingen han dertill har fal - Dcrt 2.)
Marlit, lenhet eller ej; och svårligen kan han sedermera, om de genom studierna väckta anlagen skulle så fordra, ändra sin bana, emedan man blott gjort honom skicKlig till att beträda en enda, Bådekrigarens och andra yrken måst# lida dervid; det förra, emedan det får ynglingar, som gjort bättre, att taga sig för något annat, och de sednare, emedan de förlora dem, hvarmed militairen blifver föga belåten.
Om Krigs^ Academien hade funnits i Linnés ungdom, och banihade blifvit ditsatt, hvad hade väl krigsväsendet vunnit? hvad hade icke Naturvettenskaperna förlorat?
Lärjungarne vid en Krigsacademie ämna sig alla åt ett håll, fästa gig blott vid samma föremål, och känna ingen annan ungdom, än den som redan, genom Kronans märke, uniformen, är utstämplad till krigstjenst-
Då den sorn genomgått de allmänna skolorna och med tiden finner sig t alla möjliga förrättningar stödd och förekommen af gamla skolkamraters välvilja, hvilka återfinnas, än här, än der, och hvilkas pålitelighet och förmåga han från ungdomen känner: så står den vid KrigsAcademien uppfödde
Qfficeraren, en främling i sitt eget Fädernesland j
Där han skall vända sig till några andra än militairer, och det är icke underligt om han både röner och sjelf visar en köld, som icke skulle kornma i fråga om han blifvit uppfödd samfällt med sina öfriga jemnåriga medborgare.
Så som det går honom med den närvarande tidena går det honom förmodeligen med d«n förflutna- Endast, eller hufvudsakligen på krigiska Den 2,5 Martu, »i? förtjenster fästes hans blick ^ sorn vore sam-» hållet endast gjordt för stridens skuld.
Då en värd Ledamot uppräknade bil- , derne af de store män , hvilkas åsyn bör elda Cadetternas Fosterlandskärlek, tror jag^ mig endast hafva hört krigare nämnas
Hvarföre finnas der icke en Polhem, en Ahlströmer, en Hermelin, en Maclean elier andra hvilkas iredliga värf i tysthet framgingo, och hvaraf frugterna måhända bestå, när de förras rygtbara eröfringar åter gått fötlorade.
Motionairen har anmärkt, och jag instämmer deri, att de omnämnde stora härförarne icke voro bildade i någon KrigsAcademie, Tvärtom är det från de allmänna läroverken, som Sveriges utmärktaste män, vanligen utgått.
Vid ett underdånigt betänkande om Informationsverket, som Upsala Academie algat den 5 November 1768, yttrade sig dåvarande AcademieCanzJer, KronPrinsen Gustaf, i afseende å Communiteter bland annat följande : ”Det är (om jag kan så säga) ur skötet af denna allmänna uppfostran, som man sett alstrade män, som både hedrat och utvidgat Sverige.
Det är dpr, hvarest Oxenstjernor, Skyttar, Bjelkar, Bondar, Banerar och Torstensöner hafva henuat deras kunskaper, och besynnerligen de dygder som gjort deras tidehvarfs förundran, och uppväcker ännu vår tids vördnad.
Jag bör ej bortglömma bland detta antal, en af våra största Konungars namn (Carl X) som i denna inrättning fått de kuoskaper, han så 920 Ben 25 Martil, ärofullt till sina undersåtares lycka brukat.”
Jag torde få tillägga att då Carl X, emottog Kronan var Theologi^ Professorn Lenaeus, hos hvilken Konungen, under sitt vistande vid Upsala Academie, varit i pension, ArkeBiskopp.
Såsom Taleman för PresteStåndet, var han ett af Konungens fastaste stöd} och äfven på thro&en fick den senare röna vigten af Academiska förbindelser med män af alla medborgareclasser.
Hvad sorn till och med galler om Regenten gäller ännu mera för den enskildte medlemmen af samhället.
År KrigsAcademien icke umbärlig för att dana goda krigare, men deremot menlig för en grundelig och medborgerlig uppfostran, så synes hon böra upphäfvas, om ej yttre skäl finnas, hvilka äro nog vigtiga för att ändock kräfva hennes bibehållande.
De som vanligen anföras, äro: att KrigsAcademien skulle vara nödig, för att skaffa ofrälseynglingar inträde och befordran till Officerare vid Regesneriterna; samt att KrigsAcademien tillika vore en välgörenhetsanstalt, hvarförutan fattiga föräldrar ofta skulle sakna medel till sönernas uppfostran, och Staten ett tillräckligt antal kunnige Officerare.
Emot det första skälet an - föres att vägen till