Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid genom den skedda utredningen är ådagalagt, att Biskoparnes nuvarande löneförmåner, genom deras jemnare fördelning samt ett ändamålsenligare användande af dithörande hemman och lägenheter, åro tillräcklige att förse samtlige Biskopar med skäliga löner, äfven om något mer än halfva antalet af dem nu anslagna prsebendepastorat frångå deras inkomster och blifva med egne pastorer försedda, samt att framdeles ett, om också ej särdeles betydligt, öfverskott derå sannolikt skall uppstå, har Kongl. Majk i ofvanomförmälda omständigheter ej funnit hinder att redan vid innevarande riksdag beslut må kunna fattas i afseende på en reglering af Biskoparnes löner, att, så snart och i den mån lagligen sko kan, bringas till verkställighet.
På grund häraf samt med stöd i öfrigt af de skäl, som i bilagde protokoll öfver Ecklesiastik-ärender äro anförde, vill Kongl.
Majk härmed föreslå Rikets Ständer antagandet af följande
En fullständig reglering af Biskoparnes löner bör, i mån af nuvarande inneliafvarcs afgång eller så snart sådant utan förnärmande af deras rätt ske kan och omständigheterna i öfrigt medgifva, verkställas.
De löner, som, fri bostad oberäknad, dervid böra Biskoparne i de särskilda Stiften tilldelas, bestämmas till följande belopp, nemligen:
Grunder för en reglering af Biskoparnes aflöning. l:o. 2:o. i Upsala Stift „ Linköpings ,, „ Skara „ „ Strengnäs „ „ Westerås „ „ W exiö „
R:dr Runt 16,000. i k onn Transport R:dr R:mt 77,000. 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Transport II:dr R:mt 77,000. i Lunds Stift „ 15,000.
„ Göteborgs „ „ 14,000.
„ Kalmar „ 10,000.
„ Carlstads „ „ 12,000.
Hernösands ,, ,, „ 12,000.
„ Wisby „ „ ,, 10,000.
Summa R:dr Rm:t 150,000.
Der biskopshus ej tinnes, erhåller Biskopen hyres-ersättning, som af Kongl.
Maj:t bestämmes, dock ej öfverstigande 1,500 R:dr. 3:o. Vid Biskops afgång eller förut, derest Biskop blifvit med förbindelse att underkasta sig löneförändring tillsatt, skall utredning sko af alla de med tjensten förenade löneförmåners belopp, för hvilket ändamål boställenas afkastning bör med noggranliet uppskattas, samt öfriga hemman, lägenheter eller jordar, som icke af biskopen bebos eller brukas, eller för boställets skötsel äro beliöfliga, så snart lagligen ske kan, utarrenderas, hvarje gång för så lång tid, sorn för utarrendering af Kronans egendomar i allmänhet är eller varder bestämd, allt i den ordning och på det sätt Kongl. Maj:t täckes närmare föreskrifva. 4:o.
Om, efter skedd utredning, lönen befinnes öfverstiga det belopp, densamma enligt andra punkten bör utgöra, med så stort värde, som svarar mot afkastningen af ett eller flera med tjensten förenade praebendepastorat, bör det eller de derifrån skiljas och Pastor der tillsättas i den ordning, som för regala gäll är stadgad, dock att för hvarje
Biskops-stol ett pnebendcpastorat varder såsom sådant bibehållet.
Skulle prajbendepastorat, hvilket enligt förestående grund bordo från biskopslön skiljas, vara så litet, att det icke förmår aflöna egen pastor, må af Kongl. Maj:ts särskilda pröfning bero, huruvida detsamma skall med annat pastorat förenas eller tills vidare vid samma biskopslön bibehållas. 5:o.
Öfverskjuter biskopslön det för densamma bestämda värde med större belopp än sorn motsvarar inkomsten af derifrån skiljda prasbendepastorat, bestämmer Kongl. Maj:t hvilka inkomster ytterligare böra derifrån afskiljas.
Dessa ingå till Statskontoret, för att under titel:
Biskops-lönereglerings-fonden redovisas och till jemnande af annan biskopslön användas.
På samma sätt förfares, om löneinkomsterna befinnas öfverskjuta normalbeloppet med mindro summa än att något proebendepastorat genast kan derifrån skiljas.
Proposition N:o 63. 6:0.
7 Understiger biskopslön det för densamma fastställda belopp, skall fyllnaden tjensten tilldelas af Biskops-lönereglerings-fonden, så snart denna dertill lemnar tillgång.
Så snart Kongl. Maj:t tinner Biskops-lönereglerings-fondens årliga inkomst uppgå till det belopp, att af densamma ersättning kan Biskop lemnäs för pnebendepastorat, sorn bör, men förut icke kunnat, från tjensten skiljas och med egen kyrkoherde förses, gifves örn verkställandet deraf nådig befallning, hvarvid, i valet mellan flera, företrädesvis bestämmes praebcndepastorat i Stift, der mer än tvenne sådana äro Biskopen på lönen anslagna. 8:0.
Biskops-lönereglerings-fondens årliga inkomster må ej till annat än här uppgifna ändamål disponeras, hvaremot å densamma uppkommande behållningar må af Kongl. Maj:t användas till sådana utgifter, som af denna lönereglering kunna blifva en nödvändig följd eller tjena till dess fortskyndande.
De till Ecklesiastik-departementet inkomna uppgifter angående Biskoparnes löneinkomster samt öfriga till ärendet börande handlingar skola tillhandahållas det .Rikets Ständers Utskott, som med frågan kommer att taga befattning; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
(AHL Henn i ng Ilam i Iton. 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Utdrag af Protokollet öfoer Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 December 1859.
Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stat s-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. 3:o.
Föredraganden Herr Departements-chefen anförde: ”1 underdånig skrifvelse deu 18 Mars 1857 hafva Rikets Ständer, — sorn ”ansett Biskoparne i allmänhet vara så högt aflönade, att, om deras samtliga lönetillgångar sammanläggas och deraf sedermera tilldelas hvarje Biskop ett belopp, svarande mot den aflöning andra Embetsman af jemförlig värdighet åtnjuta, ett betydligt öfverskott derefter skall uppkomma, att användas för andra angelägna ändamål,” — hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, sedan fullständig undersökning egt rum, till utrönande af Erke-biskopens och Biskoparnes samtliga löneförmåner, Kongl.
Majit täcktes låta upprätta och till Rikets Ständer vid nästinstundande riksdag afgifva förslag, ”hvilket jemte det deri upptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning, äfven utvisar den tillgång, som genom en sådan reglering möjligen kan uppkomma.” Yidare hafva Rikets Ständer, ”under anmälan af sin önskan, att Biskoparnes prfehende-pastorat i sådan egenskap må komma - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition No 63.
Ö ma att upphöra,” och ”undér förutsättning att, vid den ifrågaställda regleringen af Biskoparnes inkomster, tillgång skall yppas att bereda aflöning åt särskilda Kyrkoherdar vid de nämnde pastoraten, samt jemväl öfverskott derutöfver möjligen blifva att tillgå,” i underdånighet begärt, att i förslaget till
Biskopslönemas reglering ”aflöning för särskilda Kyrkoherdar i nämnde pastorat må upptagas, äfvensom att derefter tilläfventyrs återstående öfverskottsmedel af de åt Biskoparno nu anslagna inkomster i samma förslag afses till förbättring af det svagast aflönadc lägre presterskapets inkomster.”
Vid underdånig föredragning af denna Kikets Ständers skrifvelse, täcktes Eders Maj:t, den 17 Juli 1858, anbefalla Erkebiskopen och samtliga Biskoparno att till Eders Maj:t inkomma med fullständiga uppgifter å alla med deras innehafvando embeten förenade inkomster, hvarjemte Eders Maj:t förklarade sig vilja vid utnämning till Erkebiskops- eller Biskops-embete tills vidare fästa det förbehåll, att den utnämnde skall vara underkastad den förändring i lönevilkor, som möjligen, i följd af den utaf Rikets Ständer åsyftade reglering, kan komma att bestämmas.
Sedan do infordrade uppgifterna till Ecklesiastik-departementet inkommit, blof det, för vinnande af en lättare öfversigt af förhållandet, nödigt, att åt dem gifva en förändrad uppställning och då dessutom den för särskilda stift i olika slag af spannmål utgående del af löneinkomsterna, sorn icke blifvit i visst värde utförd, fordrade ytterligare beräkningar, för att åtminstone tjena till grund för bedömandet af de särskilda biskopslönemas förhållande till hvarandra, samt de lemnade uppgifterna rörande beloppen af kronotionde och indelta räntor icke fullkomligt öfveronsstämde med den i Kongl, stats-kontoret befintliga Stats-liggaren, upptagande allt hvad till Clereciet är i stat anslaget, har inom
Departementet blifvit för hvarje biskopslön uppgjordt ett sammandrag och omslut, upptagande / lön af Staten, inkomst af prsobonde-pastorat och afdrag, hvarefter dessa blifvit vederbörande indelnings-hafvare dolgifna till granskning och meddelande af de ytterligare upplysningar, hvilka dels i sammanhang härmed begärdes, dels af omständigheterna i öfrigt kunde finnas påkallade.
Sedan frågan sålunda blifvit så fullständigt utredd, som tid och öfriga förhållanden möjligen medgifvit, har jag låtit upprätta bifogade tablå öfver samtlige Biskoparnes i riket löneinkomster, sammanfattad efter för hvarje stift uppgjord special-uträkning, och torde Eders Majit täckas i omfånget af alla dessa förberedande arbeten finna en giltig ursäkt, att detta ärende, sednare än önskvärd t: varit, blir inför Eders Maj:t i underdånighet föredraget.
Innan jag går att i underdånighet yttra mig i hufvudfrågan, torde jag vara pligtig att i korthet redogöra för don grad af noggrannhet, hvarmed de i tabellen förekommande siffror angifva den tillgång, som för en reglering af Biskoparnes löner är att påräkna.
Som bekant är, utgöras Biskoparnes inkomster af kronotionde, indelta räntor, särskilda anslag i penningar, boställen och på lön anslagna hemman, lägenheter och jordar samt inkomst af praebonde-pastorat.
I afseende på kronotionden egor för alla Stift, utom Calmar, någon olikhet rum mellan det belopp, som återfinnes i Stats-liggaren, och det, som af vederbörande enligt deras egna uppgifter, i flera fall bestyrkta genom intyg från häradsskrifvare-kontoret i orten, verkligen åtnjutes.
I allmänhet är skiljaktigheten högst obetydlig, uppgående till omkring en tunna och derunder, hvaremot densamma för BIL till R.
Prot. 1.859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Iläft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nåd.
Erke-stiftet, der 30 tunnor äro af rättegång beroende, samt Linköpings och Lunds stift, kan anses vara af någon vigt.
Huruvida en förändring i det belopp, hvartill tionden från ett eller annat hemman förut utgått, egt rum, utan att blifva i Liggaren iakttagen, eller om de anmärkta skiljaktigheterna på annat sätt uppkommit, har icke kunnat utredas, och i alla händelser är skilnaden mellan slutsummorna enligt Stats-liggaren och vederbörandes uppgifter så ringa, att den icke på ett förslag till lönernas reglering kan utöfva något inflytande.
Uti Stats-liggaren linnas äfven upptagna åt de fleste Biskopar anslagna indelta räntor, som antingen alldeles icke eller ock endast till mindre belopp förekomma uti de insända löneuppgifterna, och om hvilkas tillvaro åtskillige bland indelningshafvarne yttrat sig sakna all kännedom.
De flesta hafva sökt förklara förhållandet sålunda, att nämnde indelta räntor måste vara sådana, Biskoparnes boställs- eller annex- och mensal-hemman af ålder åsätta' kronoräntor, som blifvit genom tid efter annan meddelade Kongliga beslut från Kronan efterskänkte till förmån för Biskoparne såsom indelningshafvare af samma hemman.
Eftergiften af dessa räntor, de der eljest skolat till Kronan utgöras från hemmanen, skulle i sådan händelse numera antingen tillgodokomma arrendatorerna å samma hemman, der sådan är antagen, och följaktligen bereda indelningshafvaren ett högre arrende, eller ock, då denna sjelf är brukare, åstadkomma en högre behållen inkomst, varande i begge fallen räntornas belopp inbegripet i den uppgifna inkomsten, så att det icke skäligen lärer kunna till vidare förhöjning deruti föranleda.
De indelta räntor, som enligt vederbörandes uppgifter verkligen af dem uppbäras, utgå också i allmänhet af andra hemman än Biskoparnes boställs-, annex- eller mensalhemman, så att endast beträffande Biskops-stolen i Wexiö det skiljaktiga förhållande eger rum, att, från de der under lydande löningshemman, den Biskopen jemväl anslagna jordeboks- och hemmantalsräntan verkligen utgöres af åboerne, hvilka deremot erlägga mindre arrendebelopp i smör och spannmål.
Vidkommande åter Biskopsstolen i Wisby, utgå de densamma anslagna Kronoräntor från enskilde personer tillhöriga skatte-hemman och utgöra Biskopens egentliga lön af Staten.
Uppgifterna angående Biskoparnes inkomster af boställen och på lönen anslagna hemman rn. m. angifva utan tvifvel rigtigt det förhållande, som för närvarande eger rum, hvaremot med visshet kan antagas, att, genom en ändamålsenligare förvaltning af dessa egendomar, inkomsten deraf i en framtid skall blifva ej obetydligt förökad.
Väsen dtligast gäller denna anmärkning förhållandet i Lunds och Skara stift, men i ringare måtto äfven några bland de öfriga stiften.
Enligt, uppgift af Biskopen i Lund kommer arrendet af hans boställe Helgonagården, med derunder lydande gods, — hvilket arrende för godset gäller i 30 år och för säteriet under nuvarande Biskopens tjenstetid — redan innan de utfästa årens förlopp att, i mån af undantagshafvares afgång, ökas med omkring 100 tunnor spannmål.
All anledning är ock att arrendebeloppon skola kunna, vid utgången af nu gällande kontrakt, ej obetydligt förhöjas.
I Skara har Biskopen sig på lön anslagna 12 särskilda mensal-hemman, tillsammans 10.j mantal med ett taxeringsvärde af 61,725 R:dr Runt, hvilkas åboer till indelningshafvaren utgöra, jemte ett ringa belopp spannmål — omkring 70 tunnor, — endast körslor, dagsverken och diverse andra arbeten i och för brulcningen af bostället Brunsbo.
Till Biskops-stolen i Wexiö äro, genom Kongl. Brefven den 25 Juli 1571 och 22 April 1628, lagda såsom löningshemman åtta särskilda hemmansdelar af tillsammans 3| mantal med ett taxeringsvärde af 20,587 Hulr 50 öre Riksmynt, hvilkas åbocr i årligt arrende erlägga 46 tunnor 21-J- kappar spannmål, hälften råg och hälften korn, samt 19 Kongl. Maj: ta Nåd.
11 lispund smör, i värde uppgående enligt 1858 års markegångspris till 773 R:dr 32 öre, eller endast 3,7 procent af taxeringsvärdet.
Om också dessa exempel äro do mest framstående, skulle dock flera kunna anföras, och det må lända förut eller nuvarande Biskopar till berömmelse, att de icke sökt att öfver sitt behof uppdrifva afkastningen af dem på lönen anslagna hemman.
Emellertid finnes intet skäl, hvarföre ett sådant förhållande skulle i all framtid fortfara, till allmän skada, men till en tvetydig vinst endast för arrendatorer, som på en sådan icke ega några lagligen grundade anspråk.
Tvärtom synes nödigt, att så snart ett biskops-embetc blir ledigt, eller ett med nådigt tillstånd afslutadt arrendekontrakt angående sådant embete anslagen jordegendom, elter nuvarande innehafvarens afgång från tjernsten, löper till ända, en uppskattning eger rum och sådana åtgärder vidtagas i afseende på förvaltningen af mensal-hemman och andra lägenheter, att afkomsten af desamma kommer att, så vidt ske kan, motsvara deras verkliga värde.
I afseende på nu ifrågavarande del af den bifogade tabellen måste ytterligare anmärkas, att osäkerhet eger rum, huruvida några få under biskopslönen upptagne hemman borde dit hänföras eller tillkomma vederbörande innehafvare i hans egenskap af Kyrkoherde i ett med tj ensten förenadt prtebende-pastorat.
Sådant är förhållandet med 2:ne hemman under biskops-stolen i Lund, hvilka enligt Biskopens antagande tillhöra pastor i Ejelic, Flädie och Lomma församlingars prsebendcpastorat.
Beträffande det ena af dessa hemman N:o 20 f mantal Fjelie, Biskopens prestestom, har hos vederbörande Provins-kontor i Kongl.
Kammar-kollegium
Jordeboken blifvit rådfrågad och befunnits dervid innehålla följande anteckning: ”Enligt Kammar-kollegii Bref den 27 Januari 1827, anslaget Biskopen i Lund såsom mensal-hemman,” hvilket gifvit stöd för hemmanets upptagande på sätt som i tabellen skett; vidkommande det andra, N:o 18, \ mantal Önnerup, liar tillfredsställande utredning icke kunnat åstadkommas.
Enahanda tvekan har uppstått i afseende å de annex- och mensalhemman, tillsammans 7 mantal, hvilka disponeras af Biskopen i Göteborg, och möjligen tillhöra pastorsindelningen i Tölö och Fjärås praabende-pastorater.
Yisscrligen innehåller
Jordeboken anteckning derom, att Jordeboksräntan af dessa hemman, specificerad till artiklar och belopp, ”åtnjutes af Kyrkoherden,” hvaraf likväl icke ovilkorligen följer, att ju icke städjerätten eller dispositionen af sjelfva hemmanen kan vara Biskopen anslagen.
Till stöd för detta sednare antagande talar nemligen det förhållande, att då både prestgård och till enkesäte anslagen stom förefinnas inom så väl Tölö som Fjärås, all anledning saknas, hvarföre Kyrkoherden i dessa betydliga pastorater — det förra bestående af 188J till 174| förmedlade mantal och det sednare af 197 till 161J| förmedlade mantal, — skulle fått sig derutöfver anslagna särskilda mensalhemman till ett antal af ej mindre än fem inom det ena och fyra inom det andra pastoratet, utan synes sannolikare att dessa blifvit såsom mensalhemman anslagno åt Biskopen i Göteborg, hvilken allt sedan äldre tider jemväl varit pastor i Tölö och Fjärås.
Skulle emellertid en oriktighet i omförmälde hänseende uti tabellen förefinnas, inverkar den icke i afseende å beloppet i det hela af vederbörande Biskoparnes nuvarande löneinkomster, hvaremot i händelse af det ena eller andra prfebcndc-pastoratcts framtida skiljande från biskops-stolen, en fullständig utredning af förhållandet, efter församlingames och öfriga vedcrbörandes hörande, lärer blifva nödig.
Hvad i tabellen finnes anfördt rörande Biskoparnes inkomster af präbendepastorat grundar sig på löntagarnes egna uppgifter, hvilka, åtminstone i de flesta fall, blifvit af dem underkasttd granskning vid sockenstämma. 12 Kongl. Majlis Nåd.
Värdet af den bostad inom stifts-staden, hvilken de fleste bland Biskoparne ega att begagna, har icke blifvit i tabellen upptaget, emedan fördelen af sådan bostad icke står i ett jemförligt förhållande till dess vid Bevillnings-taxcringen åsätta värde, och uppgifterna, sammanförda i en kolumn skulle blifvit missledande, då t. ex. Biskopen i Wisby åtnjuter fri bostad endast i egenskap af Pastor i Wisby stadsförsamling, Biskopen i Carlstad har bostad, som visserligen underhålles af domkyrkan, men är belägen på stadens pastorsboställes mark o. s. v. Slutligen torde böra anmärkas, att 1858 års markegång för det län, hvari stifts-staden är belägen, blifvit antagen till den grund, hvarefter spannmål, persedlar och natura-prestationer borde till penningevärde förvandlas, hvarigenom dels arbetet vid tabellens uppgörande blifvit underlättadt, dels ock siffrorna torde säkrare än efter de medelpris, som möjligen kunnat såsom grund för evalvationen väljas, angifva do inkomster,^Biskoparne under den närmaste framtiden hafva att af sina löner påräkna.
Efter denna redogörelse för det förberedande arbete, som blifvit inom
Departementet verkställda torde jag i underdånighet få öfvergå till framställningen af de grunder för en reglering af Biskoparnes löneinkomster, hvilka synas mig billiga, och med hänseende till befintliga tillgångar, möjliga att antaga.
Med iakttagande härvid af den ordning, som jemväl af Rikets Ständer blifvit för frågans behandling antydd, torde först böra bestämmas det lönebelopp, hvilket, mod afseende på en Biskops samhällsställning och verksamhet samt de anspråk, som med skäl vid honom äro fästade, kan anses såsom ett lämpligt medeltal, från hvilket afvikelse, till ökning eller minskning, endast med hänseende till särskilda förhållanden må ega rum.
Då man täger i betraktande, att Biskopen eger högsta vården om såväl kyrkans som skolans angelägenheter inom ett i allmänhet ganska vidsträckt område; att han således under sig har ett stort antal kyrkans och statens tjenare; att han till följd deraf hvarken kan eller bör undvika en visserligen enkel, med ganska omfattande gästfrihet; att han, mindre än någon annan, kan tillsluta sitt hjerta och sin hand för den nöd, som under olika former af honom påkallar en välgörenhet, hvari han t. o. m. af kyrkolagen ålägges att med goda exempel föregå; att han måste med sin uppmärksamhet följa den theologiska litteraturen ej blott inom fäderneslandet, utan ock i främmande länder, hvilket numera medför en icke oväsendtlig utgift, samt att han i och för sin tjenst och embotspligt tvingas till ganska betydliga kostnader, såsom för resor vid visitationcr, prestmöten, vistande vid riksdagar m. m. synes mig 12,000 Riksdaler Riksmynt vara ett medclbelopp, hvilket under vanliga förhållanden är väl behöflig!, men ock någorlunda tillräckligt för bestridande af en Biskops oundgängliga utgifter, under förutsättning, att han derjemte är försedd med fri bostad, hvaraf dock alltid åtskilliga kostnader äro en följd.
Rikets Ständer hafva ansett hvarje
Biskop böra tilldelas ”ett belopp, svarande mot den aflöning andra embetsman af jemförlig värdighet åtnjuta.”
I detta afseende torde en jemförelse mod Landshöldingarna vara den, vid hvilken oj blott värdigheten, men öfriga, på frågan vida mer inverkande förhållanden äro mest likartade.
Det visar sig då, att vid den år 1837 verkställda reglering af Landshöfd ingames löner, desse visserligen icke i allmänhet fastställdes högre än till 7,500
R:dr med någon tillökning för de större och nedsättning för do mindre befolkade länen.
Dora! att flora löner bestämdes att utgöras dels af spannmål, dels af boställen eller annan löningsjord, har emellertid blifvit en följd, att de kunnat småningom stiga, så att en dol uppgå till omkring 12,000 R:dr, och i alla händelser Kongl. Majds Nåd.
13 vågar jag på grund af egon erfarenhet underdånigst yttra den öfvertygelse, att den Landshöfding i ett af de större och folkrikare länen, hvars lön icke stiger till nämnde belopp, måste uppoffra sina enskilda tillgångar eller underkasta sig personligen ganska stora försakelser, för att kunna föra ett efter hans ställning någorlunda lämpadt lefnadssätt.
Det hör dessutom icke förbises, dels att de fleste stift omfatta två eller flera län, således ett ganska vidsträckt område, hvars särskilda delar Biskopen tid efter annan måste besöka, om lian öfver religionsvård, folkundervisning m. m. skall kunna utöfva vederbörlig tillsyn, och hvilka resor numera ej aflöpa utan temligen betydliga utgifter; dels att lefnadskostnaden så betydligt tillväxt sedan år 1837, då Landsliöfdingarnes löner reglerades, att, hvad som då ansågs för deni tillräckligt, visserligen icke skulle blifva så betraktadt, om en lönereglering nu borde verkställas.
Med något skäl hafva Rikets Ständer antagit Biskoparnes löner vara ojemnt fördelade och häri önskat rättelse.
Anmärkningen gäller dock hufvudsakligen Lunds stift, der Biskopslönen icke står i ett med de öfriga jcmförligt förhållande.
Att tilldela alla Biskopar fullkomligt lika löner vore emellertid icke heller med billighet öfverensstämmande, vare sig att man afser vidden af deras verkningskrets oller de kostnader, de till följd af åtskilliga omständigheter äro underkastade.
Hvad först angår Erkebiskopen, måste han i sina särskilda egenskaper af Styresman för ett folkrikt och vidsträckt stift, Prokansler vid rikets högsta Universitet, och Prcste-Ståndets Talman vid riksdagarna, behöfva och egor grundade anspråk på en högre lön, än som för do öfrige Biskoparne kan komma i fråga.
Jag antager, att hans nuvarande löneinkomster icke öfverskrida bcliofvot, och att Erkebiskopens lön vid en blifvande reglering med skäl skulle kunna fastställas till 16,000 R.dr Runt jemte fri hostad, en förmån, som jemväl vid alla följande beräkningar förutsättes.
Äfven för Biskoparne i Lund och Göteborg torde — med afseende på bcskaffenheten af deras stift, den förres egenskap af Pro-kansler vid Lunds Universitet och dyrheten af den ort, hvari den sednare måste lefva, ■— en ökning utöfver don föreslagna medellönen vara af bcliotvet påkallad, och jag föreställer mig att för Biskopen i Lund lönen skäligen kan fastställas till 15,000 samt för Biskopen i Göteborg till 14,000 R:dr Runt, ett belopp från hvilket den nuvarande biskopslönen i Göteborg föga skiljer sig.
Likaledes lärer storleken af Linköpings stift, hvilket både i afseende på folkrikhet och pastoraternas antal är det tredje i ordningen inom riket, utgöra en giltig anledning att för Biskopen derstädes beräkna lönen något öfver mcdclbeloppet oller till 13,000 R:dr.