Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan ledamot har redan erinrat, att grundlagen icke gör någon annan skillnad mellan enskilda och allmänna frågor, än att lie förra åro sådane, som af ett Riks-Stånd enskildt afgöras, men de sednare sådane, som fordra beslut äfven af andra Stånd, oell att Frih.
Tersmedens motion innefattar en allmän fråga följer således af stadgandet i sista mom. af 81 § R.F. som innehåller: ”Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgö”ras, ytterligare upskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens ”och alla 4 RiksStms beslut”.
Dessa grundlagens ord synas mig sii oförtydbara, att om ett sådant upskof skall kunna komma i fråga, det måste vara en rättighet för hvarje Ståndsledamot, att, på sätt som skett, föreslå ett sådant d. v. s. derom väcka motion, hvilken fördenskull derefter bör i grundlagsenlig ordning behandlas, så att den kan komma jemväl till öfrige RiksStrns kännedom och blifva föremål äfven för deras öfverläggning och pröfning.
Hr v. Hartmansdorff har gjort en jemförelse mellan Frih.
Tersmedens förslag och det sorn den värde ledamoten sjelf kunde komma att framställa, nemi.: att upskjuta förslaget från den ena Lördagen lill den derpå följande Onsdagen och derifrån åter till Lördagen o. s. v. Jag får erinra att en så beskaffad fråga, som ett ärendes upförande på föredragn:s-listan någon viss ilag och det derigenom nödigblefne upskofvet icke rörer något annat
Stånd än det inom hvilket fiågan blifvit framställd och följaktligen icke heller erfordrar något beslut från de öfrige Ståndens sida, och sålunda ur ingen synpunkt kan anses vara af allmän beskaffenhet, lika litet som grundlagen någonsin serskildt omtalar sådane upskof.
Men då grundlagen uttryckligen medgifver, att i fråga om hvilanda grundlagsförslag, afgörandet må upskjutas till en annan riksdag, så mäste deraf följa ett helt annat förhållande än det som Hr v.
Hartmansdorff tagit till jemförelse.
Frågan om upskof med grundlagsfrågor är dessutom alldeles icke en nyhet; redan vid 1810 års riksdag i Örebro, beslöto samtlige RiksSl :n att till påföljande riksmöte upskjuta de från 1809 års riksdag hvilande grundlagsförslag.
Vid riksdagen 1812 afgjordes en del af dessa frågor, men de öfrige upskjölos ytterligare till 1815års riksdag,då Konungen medelsten serskild propos. föreslog att ytterligare förlänga upskofvet med afgörandet till nästa riksdag.
Denna propos. blef dock icke af samtl.
RiksSt:n bifallen, hvilket åter hade till följd, att alla sedan 1809 hvilande grundlagsfrågor, år 1815 afgjordes.
Man finner häraf, att Frih.
Tersmedens nu väckta motion, långt ifrån att vara en innovation, är fullt öfverensstämmande med den åsigt som grundlagens stiftare, omedelbart efter lagens tillämpning, gjort sjelfva gällande.
Hr v. Hartmansdorff har vidare sagt, att det innebure en grund! agsstridighet att alternativa förslag hvilade på Ständernes bord 120 Den II December.
För alt vid en kommande riksdag afgöras, och yrkat att någon g, eller något stadgande i grundlagen måtte upgifvas såsom stöd derför.
I sådant fall anhåller jag, att få upläsa en stroph af 1 mom. 81 § R. F., som lyder: ”Detta Utsk., (nemi.
Const.Utsk.) hvars pligt det vara skall, att grundlagarne granska, äger rätt att hos R.
St:r föreslå de ändringar deruti, som de anse högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. 11.
Styr må icke å den riksdag; dä Ulsk:t någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande derom besluta”.
Detta stadgande mätte vara alldeles ovilkorligt i afseende på Const.Utsk:s rätt att föreslå ändringar i grundlagen.
Att en sådan rättighet skulle på något sätt inhiberas, derigenom att Konungen föreslagit andra och från Const.Utsk:s förslag skiljaktiga ändringar, hvilka hvila oafgjorde på Ständernes bord, kan jag icke inse, helst grundlagarne skola efter deras ordalydelse tillämpas.
Den enda inskränkning här finnes är den, att R.
St:r försl d. v. s. icke förr än å en nästföljande riksdag kunna ang. grundlagsändringar fatta sitt beslut, (hvilket stadgande således redan förutsätter rätt till ännu längre npskof, hvarom motion nu blifvit väckt.)
Sprengtporten har redan ådagalagt att alternativa förslag hvila sedan sista riksdagen, nemi.
Konungens om en helt ny Riksd.Ordn. och Coust.Utsk:s om ändringar i åtskilliga §§ af samma Riksd.Ordn. hvilka sednare naturligtvis skulle komma att förfalla om det förra bifölles, men hvilka komma under pröfning i händelse det afslås.
I följd häraf komma ju således R.
St:r redan nu alt besluta öfver alternativa förslag.
Fördelen af sådana förslagers tillvaro, har i öfrigt blifvit så sannt och fullständigt af Frih.
Sprengtporten framställd, att jag anhåller att i det fallet fullkomligen få förena mig med honom.
Hr v. Hartmansdorff har bestridt, att det vore första gången Frih.
Tersmedens motion förekomme:
Om Hr v.
Hartmansdorff går tillbaka till 1810 och 1812 årens riksdagar, så har han rätt deruti att en likartad motion redan då förekom, äfvensom den förut blifvit framställd inom BorgareSt.
, men hvad beträffar öfverläggningarna inom detta hus vid innevar. riksdag, så har jag mig icke bekant, att någon Ståndets ledamot förut gjort ett så beskaffadt förslag.
Det är fördenskull en preliminär fråga, som icke har att göra med hufvudsaken, men ovilkorligen måste före denna afgöras.
Den kan visserligen slutligen afslås, utan afseende på meningen om det hvilande representations-förslaget, men alldenstund den är allmän, mäste, enl. 49 § Riksd.Ordn., om en ledamot sådant begär den hvila på bordet till nästa plenum.
Hartmansdorff har icke velat medgifva hvad en värd ledamot, Frih.
Sprengtporten yttrat, att om 2:ne alternativa förslag skulle bli hvilande, sådant, vid en blifvande votering, konnne att innefatta ett mindre tvångsmål än om endast ett förslag funnes att välja uppå.
Men en hvar lärer väl inse, att om man finner det nuvar. representationssättet icke öfverensstämmande med nationens hellof, folkets önskningar och landets lycka, om man önskar en förändring, men finner ett framlagdt förslag till sådane innebära mindre förbättringar än man önskar, eller möjligen vara bygdt på en grund, den man icke gillar, så vore man ju försatt i Den 11 December.
121 större tvångsmål att i saknad af något annat bifalla detta .eria förslag, än om 2:ne funnoS. efter skil jaktiga grundel-, mellan hvilka man hade att välja; och jag är öfvertygad, att om, jemte det nu hvilande Kgl. förslaget, vi hade ett annat, baseradt på de grunder för hvilka Hr v. Hartmansdorff ifrar, han med glädje skulle lägga sitt ja för det sednare.
För öfrigt lärer det icke bero af Hr Frih. och Landtm, att neka bordläggning af ett mål, då sådant af grundlagen ovillkorligen föreskrifves.
Jag är förekommen af den siste värde talaren och vill derföre nu blott säga några ord, i anledn. af Hr v.
Hartmansdorffs yttrande då lian åberopade 49 § Riksd.
Ordn. tilläggande att frågan icke vore af beskaffenhet ali första gången förekomma, utan tvertom att den förut var hvilande.
Detta tror jag vara ett misstag, ty mig veterligen liar ingen sådan fråga förevarit som den af Frih.
Tersmeden väckta, nemi. att det af Konungen till Ständ:ne aflemnade nåd. förslag till national-representationens ombildning skulle hvila till nästinstundande riksdag.
Det är onekligen första gången under riksdagen denna fråga blifvit af någon riksdagsman här väckt och mäste på grund af sin natur af allmän fråga till Utsk. förvisas och grundlagsenligen behandlas.
Då Hr Frih. o. Landtm, nyligen förklarat, att tiden för afgörandet af de ämnen, som nu äro under öfverläggning, icke inträder förr än Hr Frih. o. Landtm, föredragit] Const.Utsk:s utlåt.
N:o 2, så anhåller jag för närvar, att få afstå ifrån ordet och skulle tro, att de Hrr, som efter mig begärt det, äfven borde spara sina yttranden till dess, att ett beslut deraf kan lili en följd.
Jag anhåller emedlertid, att, sedan betänk.
N:o 2 blifvit föredraget, och som jag förmodar, bordlagdt, återfå ordet.
Anckarsvärd, som härefter upropades, förklarade det han på samma skäl, som Gr.
Hamilton anfört, ville för närvar, afstå från ordet.
Jag skulle visserligen hafva följt de efterdömen, som nu lemnats, det nemi. att afstå från att nu yttra mig; men jag har egentligen begärt ordet för att rätta ett misstag, som Hr v. Hartmansdorff begått vid upfattningen af mina ord, och anhåller sålunda att i den delen få svara.
Jag förbigår Hr v. Hartmansdorffs upfattning eller hans omdöme om de ord jag fällt i afseende på tvångsmålet.
Meningen dermed borde icke missförstås, och den har blifvit så fullkomligt utredd af en föreg:de talare genom denna förklaring: att nemi. större frihet vunnes i omdömet öfver ett förslag då man har ett alternativt förslag att derjemte pröfva än när man blott har ett att afgöra, så att den saken synes vara klar.
Hr v. Hartmansdorff har anfört det jag sagt att det ifrågavar. förslaget utgör ett ankare i stormen.
Detta hade varit en motsägelse.
Vi hafva för närvar, ingen storm.
Jag har tvertom fästat upmärksamheten på det lyckliga lugn vi åtnjuta.
Jag har yttrat alt förslaget kunde blifva ett ankare i stormen, hvilket är något helt annat. 122 Den 11 December Ur Prinzensköld, Carl:
Äfven jag anser oegentligt, ali yttra mig i sjelfva saken förr än Hr 'Frih. o. Landtm, föredragit Coust.Utsk:s betänk.
N:o 2, och afstår från ordet, med den anhållan dock, att detta betänk, ju förr desto heldre måtte blifva föredraget.
Då de öfriga ledamöterne afstått från att yttra sig nu, och' begärt ordet, sedan Hr Frih. o. Landtm, föredragit Const.Utsk:s betänk. N: 2, så anhåller äfven jag att då i min ordning blifva npropad.
Jag hade redan anmält mig för en stund sedan, och anhåller att få yttra ett par ord med afseende på hvad Hr von Hartmansdorff här anfört.
Dä jag tog mig friheten för R. o. Ad. framställa det sätt, hvarpå jag trodde att Frih.
Tersmedens motion skulle kunna bäst tjena till ändamålet att slutligen fä pröfvadt, hvilket förslag, som skulle vara det mest naturliga och billiga, samt tillfredsställa alla partiers anspråk, så har iag icke framställt det på sådant sätt, som skulle det, enl. hvad Hr von Hartmansdorff upfattat, utgöra den sista tillflykten.
Jag tror således icke att den figurliga term, som han tillämpade på delta förslag, nemi.: ”att det gåfve tillfälle till att åka och vända” var lämplig pä del säll jag föreslog.
I förbigående får jag blott yttra min förundran deröfver, at) den ledamot, som synes sä ofta hålla tömmarne inom detta Stånd, skulle förklara sig mot en åtgärd, som bereder oss tillfälle att åka och vända.
Hr von Hartmansdorff har vidare förevita! mig, att hafva oriktigt upfattat hans anförande, då jag tog mig friheten citera uttrycket ”under bordet”.
Hr von Hartmansdorff säger, att han yttrade detta om ett klassvals-förslag, men jag tager mig friheten fästa upmärksamheten derpå, att han talade då så väl om klassvals-förslagel, sorn om det Kongl., och nyttjade de citerade orden först om klassvals-förslaget och tilläde sedan ”eller också tvertom”, hvilket jag hänskjuter till dem som åhörde Hr von Hartmansdorffs yttrande.
Dä han nu antingen straxt före eller straxt. efter detta yttrande förklarade sig sjelf på det mest bestämda sätt för förkastande af det Kongl, förslaget, och till och med gick så långt, att han ansåg R. o. Äd. enhälligt vara för ett sådant beslut, så liemställes, om jag gjorde ett falskt citat, då jag använde orden ”under bordet”, d. v. s, att det Kongl, förslaget skulle ligga under bordet.
Jag har haft äran vara ledamot af detta
Stånd lika mångå riksdagar som Hr von Hartmansdorff, och jag känner mina rättigheter så väl som någon annan; jag vet att man icke äger rättighet, man må vara President eller icke, alt göra andra ledamöter skymfande tillmälen.
Hr von Hartmansdorff har likväl i anledn. af detta mitt citat,! begagnat ett uttryckssätt, som gifver mig anledn. att erinra honom derom att grundlagen förbjuder att emot någon nyttja personligen förolämpande uttryck och att om någon ledamot här vill uphäfva sig till skolmästare för andra, behöfvcr man icke ställa sig under denna ledamots färla.
Detta yttrande anser jag lämpligt i anledn. af Hr von Hartmansdorffs anförande.
Den 11 December. 123 Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.
: yi känna här icke Presidenter, icke tidningsredacteurer, vi känna ingen annan titel än den, som Riddarhusets matrikel medförer.
Jag hemställer till Hr Frih. o.
Landtm, och H. R. o. Ad., om användandet af andra titlar är med husets sed förenligt eller kan anses behörigt.
Afven jag önskar att vi snart mätte kunna öfvergå till föredragn:slistan.
Men dessförinnan anhåller jag få veta, huruvida den begärda bordläggningen af min motion verkligen äger rum eller ej, d. v. s. huruvida någon diskussion öfver min motion icke kan ifrågakomma vid behandlingen af Const.Ulsk:s mern.
Jag har framställt mitt förslag i form af motion, och anhållit om remiss till Utskott.
Motionen har sedan blifvit begärd på bordet och derefter har visserligen varit ifrågasatt, huruvida densamma borde remitteras lill Utskott eller icke, men för att kunna bedömma huru diskussionen bör föras när Const.Utsk:s meni.
N:o 2 förekommer, torde det vara nödvändigt att vela, om min motion är bordlagd eller icke.
Jag bestrider, att Frih.
Tersmeden må fa svar på sin fråga.
Det är ett försök af honom, att a priori från Hr Frih. o. Landtm, framkalla en opinionsyttring, som skulle vara olämplig.
Det blir tids nog alt yttra, huruvida bordläggning skall ske eller ej, när frågan förekommer i sammanhang med Consl.- Ulsk:s besänk.
N:o 2, hvilket Hr Frih. o. Landtm, icke lärer underlåta att föredraga.
I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande tager jag mig friheten fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att jagväckte motionen alldeles icke i sammanhang med Const.Utsk:s betänk. utan långt förr än föredragningen deraf kunde ifrågakomma och anhåller jag således, alt denna min motion måtte få den behandling som grundlagen medgifver.
Tersmeden väckte icke sin motion förr ån Hr Frih. o. Landtm, behagade gifva Ståndet tillkänna, hvad vid sista Talmans-konklaven sig tilldragit.
Sedermera förklarade Hr Frih. o. Landtm., att den frågan borde förekomma i sammanhang med föredragning af Lonst.Utsk:s mern.
N:o 2 och deraf följer af sig sjelf, att Frih.
Tersmedens motion i samraanmanhang dermed skall förekomma.
Det lärer vara obestridligt ett faktum, alt motionen är föredragen af Frih. Tersmeden, och begärd på bordet af en annan ledamot inom Ståndet, således vet jag icke hvad derom vidare nu är att orda, innan vi få veta om den anses hvila på bordet.
Jag kan icke begripa huru Hr Frih. o. Landtm, skulle kunna kompromettera sig, genom att tillkännagifva för Ståndet, om motionen är bordlagd eller icke och jag kan icke neka att det förundrar mig högeligen, att ens någon fråga i det hänseendet kunnat upstå eller väckas.
Landtm, yttrade, alt han i anledn. af 124 Den 11 December.
Tersmedens till honom gjorde framställning ansåg sin pligt och granlagenheten fordra, alt lemna Frilun ett svar och derföre nu finge meddela, att då Frih:ns motion blifvit afgifven först efter det H. Ex hade tillkännagifvit hvad i Talmans-konferencen förelupit, samt tillika omnämnt den hemställan till RiksSt:n, hvarom uti konferensen öfverenskommelse blifvit träffad, och som H. Ex. redan förklarat sig hafva för afsigt att lill besvarande framställa efter det Const.Utsk:s mern.
N:o 2 blifvit ånyo föredraget, så och enär Frih.
Tersmedens motion enl.
H. Ex:s tanke hade oskiljaktigt sammanhang méd nyssnämnde mern., II.
Ex. trodde ordningen fordra och annan ordning ej kunna komma i fråga, än att Frih.
Tersmedens motion blef anmäld till behandling, i sammanhang med den förnyade föredragningen af Const.Utsk:s oftanämnde meni.
Jag tager mig Frih. fästa Hr Frih. o. Landtnäs upmärksamhet derå, att Hr Frih. o. Landtm, sjelf först inför R. o.
Ad. tillkännagifvit, att flere ledamöter anmält sig alt få ordet vid pleni början, men att Hr Frih. o. Landtm, innan de upropades, ville för R. o. Ad. gifva tillkänna, hvad sig i Talmanskonklaven tilldragit.
Vid sådant förhållande, lärer det icke vara Frih.
Tersmedens eller någon annan pä motion i ämnet betänkt ledamots skull att han icke fick framställa sin motion innan Hr Frih. o. Landtm, aflade sin redogörelse för Talmanskonfereucen.
Ett sådant tillkännagifvande kan i intet fall anses hafva varit synonymt med föredragning af något mål utan blott en anmälan af Ilr Landtm, hvarom öfverläggning hvarken är nödig eller af grundlagen föreskrifven.
Då nu emedlertid Frih.
Tersmedens motion väcktes innan Hr Frih. o. Landtm, anmält Const.Utsk:s betänk.
N:o 2 till företagande så och enär Frih. Tersmeden, medelst sin framställning åsyftar och önskar upskof just med ett sådant företagande, måste, efter den ordning grundlagen bjuder, bordläggning af hans motion skaffa densamma ett nummer på föredragn:slistan framför nämnde betänk.
Ingen kan fordra af Hr Frih. o. Landtm., att han på förhand skall veta, hvad någon ledamot då han anmäler sig att tala, ämnar säga.
Hade Hr Frih. o. Landtm, kunnat veta det, så hade han väl icke upropat Hr Edenhjelm, som talade om en hell annan fråga än den nu förevar:de.
Hr Frih. o. Landtm, lärer således väl icke fästa nägot afseende på hvad Hr Dalman nyss anfört.
Jag torde få återföra i Hr von Hartmansdorff» minne, att Hr Frih. o. Landtm, hemstälde till Hr Edenhjelm om han icke skulle vilja vänta med att afgifva sin motion, till dess öfverläggningen om de af Frih:ne Tersmeden och Palmstjerna väckta frågorna vore slutad.
Jag kan icke föreställa mig annat än, alt då flere mål stå på listan och innan dessa mål upropas, den ena ledamoten efter den andra begär ordet och väcker motionen under motionstiden, så skall det vara dem obetaget att, innan de ämnen som stå på föredragn:slistan föredragas, fä framställa sina motioner.
Deuna rätt, att göra motion, har Frih.
Den 11 December. 125 Tersmeden begagnat.
En annan i grundlagen medgifven rätt, att få hegära en motion på bordet, har blifvit af en annan ledamot begagnad.
Jag föreställer mig således det vara med grundlagen öfverensstämmande, att den af Frill.
Tersmeden i grundlagsenlig ordning väckta motion, som af en annan ledamot i grundlagsenlig ordning är begärd på bordet, måtte der få hvila, ehvad man för öfrigt må tänka om hufvndsaken.
Det har aldrig utgjort föremål för mina tillgöranden inom R. o. Ad:s öfverläggningar, att söka inveckla frågorna.
Vid detta tillfälle mäste jag bekänna, att jag icke kunnat göra mig begripligt, huru Frih.
Tersmedens motion skulle kunna föredragas på samma gäng som frågan om del livilande förslaget.
Det är två så bestämdt olika frågor, att de efter mitt begrepp icke kunna sammanföras under en föredragning.
Den ena frågan är, att företaga det livilande förslaget till afgörande eller lill ytterligare bordläggning, den andra är en motion af Frih. Tersmeden, som har till föremål, att upskjuta dess föredragning till afgörande intill nästa riksdag.
Således vill det synas mig, att dessa öro två af hvarandra bestämdt så oafhängiga frågor, att den ena måste nödvändigt afgöras förr än den andra, och då vill det förekomma mig som en logisk slutsats, att den fråga, som begär upskof till nästa riksdag, förutsatt att den är i öfverensstämmelse med stadgandet i Riksd.Ordn:s 81 §, bör komma till afgörande, innan man kan företaga den andra, som nu i detta stadiet, icke innefattar något annat, än, att biträda det förslag till dag för afgörandet, som Hr Frih. o. Landtm, föredragit, eller att R. o. Ad. måtte bestämma en dag dertill eller ock, att bestämma det förslaget bör hvila, intill dess Frih.
Tersmedens motion, i fullständig grundlagsenlig ordning, har blifvit beredd, och såsom sådan återkommit till Ståndet.
Hittills har man ansett det ogörligt för hvar och en att förändra en allom veterlig tid.
Likväl har Hr Dalman velat försöka att öfvertyga oss om, det något, som händt förut, inträffat sednare, och att det som förefallit sednare, tilldragit sig tidigare; ty han har velat före Const.Utsk:s betänk.
N:o 2, på föredragn:slistan upföra ett mål, som förekommit 4 dagar sednare, än berörde betänk, lades på R. o. Ad:s bord.
De 4 dagarne kan Hr Dalman, oaktadt allt bemödande, icke tillintetgöra.
Sålunda måste Const.Utsk:s betänk, bibehålla sitt rum framför Frih.
Tersmedens motion, antingen Hr Dalman vill eller icke.
Anckarsvärd har yttrat, att han icke fattat huruledes de båda frågorna, som nu äro före, nemi.
Talmanskonklavens förslag, framställdt af Ilr Frih. o. Landtm., samt Frih.
Tersmedens förslag, framställdt af honom sjelf, skulle kunna förenas till afgörande på en gång.
Jag finner deremot ingenting lättare, ty propos:n kunde ju lyda så här:
Den som bifaller all frågan om det livilande representationsförslaget företages i nästa vecka, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; vinner nej, kommer med föredragningen af Const.Utsk:s betänk.
N:o 2 att anstå till nästa riksdag.
Dä befinnes ju Talmans - konklavens af Ilr Frih. o.
Landtm, framställda förslag i ja-propos:n, och Frih. Tersmedens i nej-propos:n.
Jag tillstyrker mina värda motståndare, att låta oss komma, ju förr ju heldre, till omröstning, ty jag tror ej att de vinna anhängare genom tidsutdrägt med afgörande!.
Efter min tanke är det ett oriktigt bemödande att vilja hindra detta Stånd besluta efter godtfinnande.
Sådant vore att vilja tvinga Ståndet ehuru del har rätt att åtnjuta sin frihet.
Ankarsvärd gjorda framställning grundar sig på en alldeles oriktig upfattniug af den sak, som nu är under behandling.
Han torde erinra sig huruledes, i anledn. af Hr Frih. o. Landtnäs framställning om hvad som vid Talmanskonfcrencen sig tilldragit, Frih.
Palmstjerna upsteg och gjorde framställning om icke Ståndet, när Coust.Utskrs betänk.
N:o 2 förekommer och det sannolikt då kommer att bordläggas för andra gången, skulle fatta det beslut, alt den slutliga, eller hufvudföredragningen, skulle ske under loppet af nästa vecka.
Det var således icke sjelfva Const.Utsk:s förslag, utan frågan när detsamma skall föredragas, som egentligen utgjorde föremål för Hr Frih. o. Landtnäs samt Frih.
Palmstjernas framställningar, och det är den frågan som äger ett oskiljaktigt sammanhang med Frih.
Tersmedens motion, om man så vill kalla hans framställning, hvilket dock är oegentligt, hvarföre jag också framdeles kommer att ådagalägga att den, icke är någon motion utan endast ett förslag hvaröfver Ståndet äger att genast besluta.
Jag har misstagit mig, om, såsom Hr von Hartmansdorff förmenat, jag påstått, att Frih.
Tersmedens motion skall före Const.-Utsk:s betänk.
N:o 2 på listan uptagas.
Sådant kan vara likgiltigt.
Min mening är endast, att vid nästa föredragning af nämnde betänk.
Tersmedens motion, såsom väckt förr än Coust.Ftsk:s mern.
N:o 2 blifvit andru gången föredraget, måste enär den just innefattar en invändning, mot en sådan definitiv föredragning, dessförinnan förkomma, såsom en preliminär fråga, som bör afgöras före hufvudsaken, ty, om Const.Utsk:s betänk.
N:o 2 först förekomme till föredragning och blefve, vare sig, bifallet eller afslaget så skulle ju Frih.
Tersmedens motion icke vidare kunna erhålla någon behandling, utan följaktligen varda förqväfd.
För öfrigt torde det blifva svårt att godkänna den nya lära, som Hr von Hartmansdorff vill införa, att nemi.
Hr Frih. o. Landtnäs framställning om hvad i Talmanskonklaverr förefallit, skulle utgöra något rättesnöre för Ståndets handlingssätt.
Att Hr Frih. o. Landtm, meddelat Ståndet underrättelse om Talmanskonklavens förhandlingar, är, efter mitt omdöme, icke att betrakta annorlunda än som en artighet mot Ståndet.
Sådant sker i de andra Stånden snart sagdt efter hvarje konklav utan att jag hört något exempel derpå, att en sådan anmälan ansetts såsom en motion eller ett ämne, som erfordrade något Ståndets beslut.
Palmstjerna har föreslagit, att
Ståndet skulle besluta, att utsätta tiden till föredragning af Const.Utsk:s betänk.
N:o 2 till någon dag efter nästa Lördag: detta är något helt annat och innefattar utan tvifvel en Den 11 December.
127 framställning, som kan blifva föremål för Ståndets beslut.
Jag uprepar att, efter min tanke, det skulle innefatta en kränkning af grundlagen att göra Frill.
Tersmedens motion beroende af föredragningen utaf Const.Usk:s betänk.
Nro 2 eller ställa den i omedelbart sammanhang med detta.
I Hr Ribbing, Bengt:
Om diskussionen skall fortgå på detta sätt, så tviflar jag på att den kommer att tillvägabringa något önsk fligt resultat, och det var troligen derföre som Frih.
Tersmeden framställde sin fråga huruvida hans motion är verkligen hvilande pä borldet eller icke.