Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oredor vid Domstolarne tror jag för öfrigt skola alltid ökas, om man ifrån de Domstolar, der Domarens samband med folket ger dem anledning att söka förlika saken, drager målen till andra Domstolar, der Domarens förnämsta lön grundar sig på lösen, som vi ännu icke på länge kunna hoppas se afskaffad.
Jag tror oredan ökes, om strafflagarne lamt eller vårdslöst behandlas.
Jag tror det således vara farligt, att öka de Domares göromål, som redan hafva mer att göra, än de kunna medhinna.
Jag tror äfven, att en sådan oreda kan uppkomma, om man vill för långt utsträcka rättsprincipen, utan att det tillika pröfvas af erfarenheten, om man, för en sådan princips skull, går emot hvad allmänna nyttan bju - 220 Den 22 December e. m. der.
Jag har icke enskildt intresse i denna fråga, ty sällan har jag haft mål vid BergsDomstol; men jag känner att nu hafva Bergsmanna-classerne en aktning för Bergmästaren för det han är Domare; om man fråntager honom denna befattning , skall han äfven förlora sitt inflytande uti den qvarlemnade BergsEkonomien; ty den som behöfver tillrättavisas, skall missakta honom, under hopp att gå strafflös vid en Domstol, der Domaren icke förstår de saker, om hvilka han skall döma.
Jag har nu uttalat min öfvertygelse.
Jag har sökt utveckla åsigterne i min Motion.
Jag öfverlemnar bedömandet deraf åt det Utskott, som skall handlägga frågan, och åt Rikets Ständer, som skola afgöra den.
Min enda önskan är, att Utskottet mätte afse de rättsökandes nytta.
Min sjelfkärlek skall icke såras deraf, att beslutet blir emot min önskan, blott det länder till gagn för mina likar och medborgare.
Grefve Frölich har uti sitt anförande behagat taga mig till Thema, för att, under betragtelser af åsigter, som han tillagt mig, och genom personali teter om mina förhållanden, till och med för det jag haft den äran att blifva kallad till deltagande i Talmans-conclaven, söka under variationer af anfall nedsätta mig i allmänna omdömet.
Om han vinner den segren, må Den 11 December e. m. 221 det vara lionom unnadt, ty jag önskar ingen annan lön, än den mina gerningar förtjena.
Må föraktet hvila öfver mig; må medborgarnes ovilja drabba mig, om jag kan beträdas med ensidiga afsigter.
I motsatt förhållande skall icke Grefve
Frölich kunna beröfva mig de vänner jag vet mig äga på detta rum.
Jag kan icke förena mig med den opposition, som bittert smädar Regeringen; icke eller med dem, som smickra folkyran, lika så litet som med dem, hvilka smickra Regeringen.
Jag skall alltid nitälska emot det onda, det måkomma från Regeringen eller Folkförvillaren.
Må den som behagar dra en annan mening af mina ord än de innehålla, och tillägga mig saker, på hvilka jag aldrig tänkt.
Hvad milt yttrande om Collegial och Ministerstyrelser angår, så är det icke rubbadt af den ädle Grefvens framställning.
Jag tror, och det har jag sagt, att det pappersapsvar, som kan uppställas mot Ministrar, icke är af det värde, som man vanligen inbillar sig.
Dessutom kunna vi icke jemföra oss med England och Frankrike.
Der regera Ministrar i Konungens namn; här regerar, Gudi lof!
Konungen med Ministrars råd.
Jag har ingen förkärlek för den Ministeriel Styrelsen, emedan jag tror, att Konungen, om han har förstånd, alltid skall vara närmare förenad med Nationens interesse, än Hans Ministrar kunna vara.
Jag önskar att de måtte alltid hafva Nationens inter - 222 Den 22 December e. ra. esse till föremål.
Men deras ställning gör detta icke för dem så tvingande, sorn för Konungen.
De se ofta och mera på de lockande inkomsterna, som kunna åtfölja deras platser; men Monarken måste alltid vara angelägen om Nationens lycka och tillgifvenhet, och jag hoppas att icke lefva den dag, då en sådan Monark uppträder på Sveriges thron, hvilken icke bryr sig om denna tillgifvenhet.
Detta är grunden lill min tro i afseende på MinisterRegeringar, och till min öfvertygelse att Collegierna, om de äro så organiserade, att de kunna fullgöra sina skyldigheter, äro oss nyttiga, om än ärenderna der ej gå så fort.
Illa organiserade Collegier har jag aldrig försvarat.
Detta har ock gifvit mig anledning att i förbigående berätta förhållandet sådant jag uppfattat det, och deruti låg inga ensidiga afsigter, intet begär att påtruga någon annan min öfvertygelse, och intet partisinne, ty jag känner intet annat parti, än Fäderneslandets.
Friherre Leijonhufvud, Abraham, an- ' förde skriftligen:
De af Herr Tham anförda bevis om Juridisk oreda äro hämtade till en del från aningen örn den oreda, som kan inträffa, och antyda för öfrigt att Rättegångssältet vid UnderDomstolarne lidit en rubbning till allmän skada, hvilket åter efter min fattning skulle förutsätta alt HofRätterne
Den 22 December e. m. icke förmå vidmakthålla den ordning, som livilar på deras omvårdnad.
Det är icke min afsigt, kanske ej eller öfverensstämmande med min förmåga, att till dess hela omfattning bedöma verkningarne af de i fråga varande förändringar, deröfver Herr Tham är missnöjd, och jag arnar följaktligen ingalunda i denna omständighet deltaga i någon tvist.
I afseende på motiverne till desse förändringar hyser jag likvisst icke lika öfvertygelse med honom, utan tror fast heldre, alt Styrelsen dervid loij t ett ädlare, ett högre syftemål, än blott hågen alt genom omskapningen öka den inarnovibla
DomareCorpsens magt:
Hvad vill väl anvisningen på denna magt betyda?
Och är iden derom egentligen något annat än en isolerad tankebild, utan verklighet?
Skulle icke rättare densamma för o ^ tillämpningen kunna benämnas såsom en ytterligare ålagd skyldighet hos DomareCorpsen, i det hänseende att Domstolarne hädanefter böra afgöra åtskilliga Ärender, hvilka förut tillhört de Administrativa StyrelseVerken?
För mig åtminstone har betydelsen af en dylik magt icke utvecklat sig, och jag skulle nästan förmoda, att den värde Motionären, genom åberopandet af inträffad Magtutvidgning icke ämnat antyda någon bestämd notion, utan snarare hellöff genom sammanställningen af åtskilliga farhågans termer, söka godkännande af sitt 224 Den 22 December e. tö, tiander.
Domare är icke och bör ej hel« ler vara magtägande, deräst annars begreppet om magt, sådant Herr Tham måtte ha uppfattat detsamma, förutsätter möjligheten att kunna stundom handla välbehagligt, ty Domaren får icke i något fall lyda intryckets arbiträra anvisningar, utan måste ovilkorligen, enligt bestämda former, tolka eller tillämpa Lagens bud.
Han är följaktligen ingalunda innehafvare af magten utan blott en del af desse Organer; och detta förhållande undergår ingen förändring, ehvad Styrelsen, efter omständigheternas kraf, lagenligt utvidgar eller inskränker Domareverksamheten.
Jag fäster mig föröfrigt endast vid Motionärens försök att öfvertyga om den Juridiska oredan, ty det ligger inom mitt område att kunna, samt inom gränsen för min skyldighet att böra, controllera den åberopade bevisningen; och jag måste följaktligen afgifva åtskilliga upplysningar i ämnet, desto heldre, som methoden att genom förmågans fintlighet gifva mångsidig och välljudande tydning åt framställningen om andras origtiga tillgörelser, lätteligen kan missleda begreppen om sakens verkliga förhållande, derest icke en sådan method motsäges på ett sätt, som bereder seger åt det rätta och behöriga; gissningar äga dessutom ingen bevisande kraft, i synnerhet då osäkert är om de någonsin öfvergå till verklighet; och det vill i all - Den 22 December «. m. 225 i allmänhet synas mig svårt för den enskilda uppmärksamheten, att med en säker hlick öfverskåda och til! dess inflytelse pröfva Landets hela Lagskipningsväsende, eller att med säkerhet urskilja om IIofRätterne fullgöra deras pligt och alltid kunna, tili allas välbehag, behandla den vigtiga delen ibland åligganderne, jag menar tillsättandet af Extra Domare.
För att undvika vidlyftighet, skall jag framställa vederläggningen af Motionairens åsigter i följande momenter: t:o Det lärer vara tvifvelaktigt, om man genom Nya SkiftesStadgari förstört den enhet, som förut gällde inom hvarje Län, och jag anser icke heller möjligt, alt en dylik enhet blir ovilkorligen användbar eller ens nyttig i ämnen, der localförhållanden hufvudsakligen skola komma i fråga: dessutom gäller vid alla Rättsfrågors behandling den farhåga att begreppen derom äro stundom olika, att tillämpningen icke alltid kan formas efter enhets-principen.
Misstag kunna ingenstädes förekommas; de hafva troligen visat sig äfven under Enskiftesmålens behandling, och de äro icke vådligare i frågor om ägors fördelning, än i andre, då allmän eller enskild rätt öfvervägés; och för mig synes det jemväl lättare att vinna rättelse, om så behöfves, i de fall upplysningen, så lill sägande, erbjuder sig åskådligt uti Landtmälarens be7 H. 15 29.6
Den 22 December e. m. skrifning på Cliartan eller på fältet, än då lion måste sökas genom granskningen af vidlyftige och stundom otydlige Rättegångshandlingar. 2:0 Åtskillige Häradshöfdingar under Götha II0fTtätt hafva visserligen, med Kongl.
Maj :ts Nådiga tillåtelse, fått befrielse från befallningen med Ägodelningsmul, men ingen enda af dem har varit hindrad af förut öfverhopade och ytterligare ökade göromål, utan få anledningarne till ledigheten sökas i hvarjehanda tillfälliga förhållanden,* hvilka icke framställa sig såsom vedemia— len om Stadgans ofördelagtiga rigtning. 3:o Före den tid, då EnskiftesFörfattningarne ntkommo, blefvo alla Jordatvisler och Ägodelningsfrågor af Häradshöfdingartie behandlade.
De hafva äfven efteråt måst bedöma ämnen af Ekonomisk art; och jag vill ingalunda medgifva, att den Häradshöfding, som rätt förstår och tyder Kongl. Maj ris Nådiga Stadga om SkiftesNerket, icke kan pröfva deraf föranledda tvister med lika nit och säkerhet, som han bör iakttaga vid utöfningen af sina öfrige Embetsmannapligter.
Denna Stadga är dessutom icke blott af Ekonomisk betydelse, ty deruti förekomma mångå förhållanden, hvilka påkalla den juridiska erfarenheten och vana vid Rättegångssättet. /po Ofvannämnda SkiftesStadga liar velat förebjrgga de olägenheter, som kunde Den 22 December e. m. inträffa, derest oerfante män förordnas att taga befattning med Skiftesmålen.
I de fall då HofRättens beslutande rätt härom är medgifven, har man omsorgsfullt sökt åtlyda Stadgans föreskrift.
Stundom bibehåller Ordinarie
Domaren sjelf befattningen såsom Ordförande i ÄgodelningsRätt; men när detta ej kan ske, blir en förut någorlunda öfvad Jurist utsedd att serskildt behandla Skiftesmålen, och, der sådant möjligen kunnat undvikas, har ingen oerfaren yngling erhållit ett dylikt förtroende.
Om någon bevisning i detta hänseende vore behöflig, skulle jag troligen finna densamma hos de närvarande Herrar Landshöfdingar, hvilka känna huru HofRätten varsamt behandlar desse vigtige ämnen. 5:o Jag medgifver, att HofRätten ofta måste förordna Extra Domare och att allmänna rösten ej kan vara tillfredsstäld genom dylike tillfälligheter, men denna nödvändighet har visserligen icke öfvergått till ett oupphörligt mot Lagen stridande missbruk.
År 1826 utfärdade Götha HofjRätt 247 Förordnanden för Extra Domare, till följd af UnderDomares derom gjorda framställningar, men större delen af desse hade afseende på tillfäliige Urtima Ting i Brottmål, hvilka måste hållas inom viss tid och stundom icke kunna verkställas af samma
Man, som antingen företer bevis om sjukdoms-förfall, eller är hindrad af Den 11 December e. m. göromål vid Laga Ting i annat Härad; antalet af dylike Förordnanden har under senare tider blifvit förminskadt; och såsom allmän regel kan jag tryggt antaga, att Häradsliöfdingarne ovilkorligen kunna medhinna sina göromål hädanefter såsom förut, så vida icke tillfälligheter inträffa, hvilka äro oberoende af HäradsRätternes organisation oell dit hörande ärenders mängd eller beskaffenhet.
Jag åtminstone har icke erfarit motsatsen och förmodar dessutom, att ingen giltig klagan bör föras deröfver, som skulle oreda och sakers skadliga sammanblandning i allmänhet äga rum vid Domstolarne.
Slutligen får jag vördsamt upplysa, att den förändring, hvarom nu är fråga och så vidt den är tillämplig på Göliia HofRätt, icke medfört någon synnerlig inflytelse i afseende på göromålens fortgång.
Man hyser den tillförsigt, att desse skola bestridas utan oreda, och man vill visserligen beflita sig derom, att uppmärksamhet och sansad pröfning i de ämnen, som för HofRätten äro af ny beskaffenhet, snart nog skall ersätta den färdighet, som vanan och erfarenheten bibringa.
Hvarefter Friherre Leijonhufvud muntligen tilläde:
I afseende på hvad Herr Tham nyss munteligen yttrat om den för Allmänheten uppkommande vinning, derigenom att Berg - Den 11 December e. m. 229 mästarne under Tingens hållande genom förlikning afsluta flere ärender, hvilka i annat fall påkallat BergsTingsRältens pröfning, och följaktligen föranledt till kostnader, samt att åter vid HäradsRätterne en dylik ändamålsenlig sakbehandling desto mindre kunde påräknas, som Häradshöfdingarnes Betydligaste löneförmoner hämtades ifrån den vid Tinget förväntade Expeditionslösen, får jag vördsamt erinra, att ibland 100 till HäradsRätten instämde mål, förfalla vanligen omkring tredjedelen utan handläggning.
Om detta sker genom förlikning eller afskrifning, så måtte förhållandet ungefärligen blifva detsamma vid tillämpningen; och för öfrigt befinna sig Häradshöfdingar och Bergmästare ungefärligen i samma belägenhet.
För begge utgöra sportlarne någon del af inkomsterne, men jag förmodar, att ingendera hufvudsakligen afser denna förtjenst vid utöfningen af Etnbetsgöromålen.
Något bättre och ädlare föremål lärer väl styra äfven Häradshöfdingarnes handlingssätt.
Det är uppgifvit af Herr Tham, alt efter det antal mål, sorn från Bergs- och ComerceCollegierne lill Svea HofRätt redan inkommit, ett vida större, än det Herr
Danckvardt utmärkt såsom det högsta; vore att påräkna; och jag får således fästa uppmärksamheten derpå att ibland de inkomne ärenderne torde en stor del utgöra a3o Den 22 December e, m. den balance, som Bergs- och CommerceCollegierne samlat och nu på en gång till HofRatten öfverlcmnat.
Dessutom lärer liden nu vara förliden, då alla mål från BergsTingsRätterne inkommit, och kanske icke ett enda ytterligare göres anhängigt förr än vid nästa Augusti månad, då först ett år förlidit sedan den nya ordningen tog sin begynnelse.
Jag har vågat begära ordet, för att framställa en anhållan.
Mig synes, att detta mål blifvit mer än tillräckligt upplyst.
Jag hemställer således, om icke de Herrar, som ämnat ytterligare upplysa oss, skulle, i anseende till tiden, som är långt framliden, täckas tillåta oss, alt öfvergå till remiss af målet, emedan två måls remitterande om dagen synes vara nog litet.
Jag tar mig derföre friheten anhålla om proposition, hälst vi i alla fall lära få höra samma saker om igen, när målet återkommer till afgörande från Utskottet.
Mot mig har en värd Ledamot, Friherre Boije, anmärkt, att jag vid besvarandet af Herr Tharas ifrågavarande Memorial, visat nog ömtålighet, då jag yttrat att de personer, som dels föreslagit, dels gillat den af Herr Tham anmärkte öfverflyttning af visse ärenden från de administrativa myndigheterne till Den 23 December e. m. domstolarne, endast af Herr Tham derföre fåll uppbära otack och klander.
Jag är skyldig gifva tillkänna grunderne för detta mitt yttrande, oell jag får till den ändan anföra några ord ur Herr Thams eget Memorial.
Herr Tham säger på särskildle ställen deruti, att Nationen icke vore nämnde personer någon tack skyldig för desse omstöpningslorsök: att de beredt
Staten utgifter i stället för besparing: att de åstadkommit oreda och skada i de ärender, hvarpå de ha afseende: att Herr
Tham åsyftade bereda hjelp för en del af det onda, som redan härmed åstadkommits, då man kunde förmoda, att de Rådgifvare, som dertill bidragit, skulle försöka att för den juridiska enhetens skull draga de från Bergscollegium afskiljde ärender i första inslaneen under HäradsRätterne.
Jag hemställer i anledning häraf om jag sagt förmycket, då jag haft det ofvannämnde yttrandet. —- Herr Tham har förment att jag uppgifvit de till Svea HofRätt öfverflyttade målens, antal i Bergs- och CommerceCollegierne för ringa, och till stöd derföre meddelat upplysning huru många sådane mål redan till HofRätten under en viss kort tid inkommit.
Jag lemnar Herr Thams upplysning i sitt värde; den uppgift jag åberopat stödjer sig på Förteckningar, aflemnade från Bergs- och CommerceCollegierne, och de hafva redan blifvit öfverlemnade lill eu af StalsUtskottets Ledamöter.
Yi - a3a Den aa December e. m. dare anmärker Herr Tham, att Svea HofRätt icke blifvit hörd, innan desse mål dit öfverflyttades.
Derå får jag äran svara, att då för denna frågas behandling en Comité' varit förordnad af 20 Ledemöter, alle utmärkt kunnige män, deribland JustitiaeStatsMinistern, ett StatsRåd och flere JustitiaeRåd samt Ledamöter af desse Collegier; då ett särskildt Utskott tillsattes vid sista Riksdag och yttrade sig i enlighet med det sedan vidtagne beslutet, så tror jag-icke, att något behof varit för handen, att derom höra Svea HofRätt.
Den kunde i alla fäll icke lemna någon annan upplysning, än om något deraf skulle vara att befara för göromålens skyndsamma gång.
Detta åter ansåg man så mycket mindre förekomma, sorn fråga förut varit väckt om 3 Ledamöters indragning i IlofRätten; det borde i allt fall icke verka på sjelfva saken; ty om det är rätt att dessa mål till HofRätt öfverflyttades, så borde icke berörde omständighet ledt till ett motsatt beslut.
Herr Tham har såsom ett ytterligare bevis på den omnämnde juridiska oredan citerat, att i fråga om forum för ansvar för bristande saltupplag i Städerne, olika beslut från StatsExpeditionerne blifvit utfärdade, i så måtto, att en från Handelsoch FinanceExpeditionen emanerad författning i September månad detta år står i strid mot hvad den om CommerceCollegii JustitiaeDi visions upplösning från KammarExpe - Den 23 December e. m. 233 ditionen i April månad samma år utfärdade innehåller, Jag anser mig i anledning häraf böra öppet uppgifva förhållandet härmed.
CommerceCollegium hade nemligen i Mars månad detta år till Handels- oell FinanceExpeditionen afgifvit ett förslag till Allmän Författning om Städernes skyldighet att hålla Saltupplag, och i detta project naturligtvis föreslagit bibehållandet af samma forum för ansvar i denna del, som förut varit vanligt, eller CommerceCollegium.
Pröfningen af detta förslag médhans icke förr än i September månad eller långt efter sedan den Allmänna Kungörelsen om rättfrågornes afskiljande från CommerceCollegium genom KammarExpeditionen utgått, och hvari den föreskrift blifvit meddelad, att ansvar för bristande Saltupplag skulle vid Domstolarne upptagas.
Det kunde vid förstnämnde tillfälle vara ganska förlåtligt, att den mellankomne föreskriften i ämnet icke ihågkoms, och att Collegii förslag i denna del derefter icke rättadet.
Det härrörde alldeles icke derifrån, att man ville återtaga hvad man en gång derom beslutat; det innefattar icke något bevis på juridisk oreda; det var ett administrativt misstag, som ganska lätt kunde hända i hvarje Embetsverk, och, som mig synes, icke bär bordt i förevarande afseende releveras.
Mångå ropade på Proposition.
234 Den 22 December e. m. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Guslaf.'
Jag bade begärt ordet, för att svara på några omständigheter af Grefve Fröliclis yttrande; men som jag aldrig vill vara den, hvilken borttager Högloft.
Ridderskapets och Adelns lid, får jag förklara, att jag afstår, om dc, hvilka anmält sig efter mig behaga göra detsamma; i synnerhet som det jag ämnat svara på är ord och icke sak.
Det var blott i anledning af Friherre Leijonhufvuds yttrande angående de balancerade målen ifrån CommerceCollegii JusliliteDivision, som jag anhåller få upplysa, att antalet af dessa mål den i Augusti, då Divisionen upplöstes, utgjorde högst 45.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att såväl Herr Th arns ifrågavarande Memorial, som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitteras.
Friherre Klingsporj Fredrik Philip bade inlemnat följande, som upplästes:
I anledning af den i Plenum den ig dennes e. m. af Högloft.
Ridderskapet och Adeln beslutade Remiss till RiddarhusUtskottet af frågan örn en Byggnads uppfö - Den 22 December e. m. 235 rande å Riddarhusets tomt, uti hvilken sessionsrura för de Respeclivc MedStånden och Rikets Ständers Utskott kunde inredas, anhåller jag att få yttra några ord, hvilka loide få åtfölja Remissen till RiddarhusUtskottet.
Med största nöje anser jag mig höra gå den värde Motionären i Högvördige PresleStåndet till mötes, och tillstyrker således för min del att Ridderskapet och Adeln må tillåta, att å Riddarhusets tomt får uppföras en Byggnad, så stor och tillräcklig, att deruti må kunna inredas värdiga och passande samlingsrum, ej mindre för de 3:ne MedStånden, än ock för Rikets Ständers samtelige Utskott.
Jag hemställer likväl om icke Högloft.
Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att vid berörde tillåtelse fästa frenne vilkor, nemligen: 1:0
Att den af framledne Architecten Jean de la Valice vid Riddarhusets första uppförande bestämde Byggnadsplan, som utvisade Flyglar åt Torget, måtte blifva upplifvad; 2:0
Att, enär dessa flyglar, uti hvilka de 3:ne Stånden jemte Utskotten borde erhålla deras Sessionssalar, ofelbart komma att uppföras på Statens bekostnad, deruti Högloft.
Ridderskapet och Adeln följagteligen äfven får deltaga, icke allenast en lämpelig ersättning af Statens medel för a3 6 D en 12 December e. m. tomtens begagnande måtte varda RiddarbusCassan tillagd, utan ock framtida underhållet af dessa båda flyglar åt Torget, af allmänna medel bestridas; samt 3:o Att Riddarhuset med dess gard och flyglar åt sjösidan alltid må hädanefter som hittills förblifva Ridderskapets och Adelns enskilta egendom.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenj hemställde, alt Friherre Klingsporr^ anförande i anledning af Kongl.
ÖfverHofPredikanlen Doctor J. J. Hedréns till RiddarhusUtskottet, den 19 dennes e. m. remitterade Motion, angående anskaffande af en byggnad, sorn innefattade tjenlige Sessionsrum vid Riksdagar. ne, såväl för de 3:ne OfrälseSlånden, sorn för Rikets Ständers Allmänna Utskott, äiV. ven måtte till RiddarhusUtskottet remils-’.? terås.
Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial:
Af den 18 dennes: N:o 5.
Angående tillstyrkan, att 600 Exemplar af Grefve von Schwerius, Fredrik
Den aa December e. m.
Bogislaus, Arbete:
Författningar rörande BancoVerket &c. må, efter det af Författaren erbjudne nedsatte pris, inlösas till utdelning bland RiksStåndens Ledamöter. * 'v Från ExpeditionsUtskottet:
Af den 18 dennes: N:o 7.
Angående en summarisk sammanfattning af innehållet vid slutet af Utskottens Betänkanden.
Af den 19 dennes: N:o 8.
Angående tryckningen och utdelningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll.
Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i BevillningsUtskottet, efter a38 Den 23 December e. m. N:o i3^.
Herr Eketrä; fullmägtig Grefve Dc la Gardie, Axel; Och befans dertill hafva blifvit utsedd: ]NT:o i gg.
Friherre Wrangel af Adinal j Henning.
Justerades ett ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 22 dennes f. m. fattade Beslut.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 22 December 1828. S. D. Remitterades till RiddarhusUIskottet:
Friherre Klingspors, Fredrik, anförande i anledning af Kongl.
ÖfverHofPredikanten Doctor J. J. Hedrens till Riddai’- lnisUtskottet den ig dennes e. m. remitterade Motion angående anskaffande af en Byggnad, som innefattade tjenlige Sessionsrum vid Riksdagarne, såväl för de 3:ne ofrälse Stånden, som för Rikets Ständers Allmänna Utskott.
Justerades ett ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 22 dennes e. m. i öfrigt fattade beslut.
Den 23 December e. m. 239 Föredrogs ånyo Grefve Gyllenborgs» Joban Henning, elen 8 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, innefattande anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof.
Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, anförde skriftligen:
På Grefve Gyllenborgs, J. H., nu till remiss ifrågavarande Motion, rörande anmärkningar vid Kongl. Majrts Nådiga Proposition om StatsVerkets behof, torde det vara mig tillåtet att för en stund begära Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet» för att i anledning af densamma afgifva en och annan upplysning.