Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna controil har till följd, att det egentligen blir Manufacturisterne, som straffas för DiscontDirectionens fel, __ och detta kan vål aldrig Vara afsigten.
Om Directionen begår förseelser må den derföre ställas till ansvarj men Manufacturisterne böra väl ej lida, för det den förra ej uppfyllt sina skyldigheter.
Jag anhåller, att Betänkandet med donna anmärkning må återremitteras.
Då det ar tidens anda, att Jåntillgångarne anses böra delas i summor, särskilta till hvar näring, vilt jag visst ej motsätta mig det särskilta ansIiN get till Manufacturerne, utan instämmer i det afseende med Utskottets Förslag fullkomligt*
Men genom antagandet af den del af Förslaget, emot hvilken Baron Cederström talat, göt man Manufacturisterne en större otjenst, ätt sjelfva creditivet kan göra dem gagn.
Dit Ridå. o. Ad.
Afd. 65, 66. $14 Den 29 Maji. förefaller mig, som om en husbonde, när en torpare har skött torpet illa, och således skall bortdrifvas, för att hindra honom ligga qvar i stugan öfver natten, skulle låta förstöra fönster, dörrar och tak. pä lika sätt förefaller det mig nu att, när CommerceCollegii Ledadamöter ej uppfyllt deras skyldighet, att sköta Landets Manufacturer, man skulle fråntaga Manufacturisterne de af dem påräknade förmo* ner, endast för att straffa CommerceCollegium.
Jag förenar mig derföre med Baron Cederström, att yrka återremiss, med det tillägg, att om StatsUtskottet linner något bristfälligt i an* svarslagarne mot dem, som skola förvalta ManufacturDisconteme, synes det mig vara bättre alt skärpa dessa lagar, än att göra Fabrikanterna, som icke felat, för andras förvållande, lidande.
Grefve Björner, Adolph Göran:
Då nu, efter hvad jag förmodar.
Betänkandet blifvit återremitteradt, anhåller äfven jag, stt upplysningsvis få meddela några anmärkningar.
Som jag fattat Betänkandet, har Utskottet klandrat och ansett såsom origtigt, att undantag ifrån Reglementets ordalydelse blifvit gjorda, i afseende på lån, som Kongl. Maj:t beviljat särskilta utmärkte Fabriksidkare.
Man har ansett Reglementet för ManufacturDiscoftten vara en så ovilkorlig lag, att ej det mindsta afsteg deri* från ägde rum, och sagt att, om något undantag gjordes, skulle Revisorerne ålägga BancoFullmägtige, att genast inställa utbetalningen af Creditivsumnian.
Hvad detta senat#
Den 29 Maji, 515 angar, kan jag visserligen icke invändai att ju Banken ej har rätt disponera sitt anslag, ehuru jag ingalunda finner det billigt, att det skall ske på låntagarens bekostnad.
Men derjemte kan jag ej lemna ur sigte, att Reglementet äc gifvit af Kongl. Maj:t, hvilken således äfven har rättighet förändra det, och att Fonden är tillkommen utan någon Riksens Ständer* med-* verkan , eller tillskott af Statsmedel, genom den behållna vinsten af
Discont-rörelsen, samt förvaltningens ordning och noggrannhet.
Om nu Kongl Maj:t finner, att en näring för dess grundläggning behöfver större understöd än en annan, så kan jag ej anse det vara hvarken, obilligt eller underligt, att Kongl. Maj:t dä gör ett undantag från en författning, deri Han sjelf föreskrifva de allmänna grunderne.
Ett dylikt undantag har någon gång beviljats för sådane inrättningar, som varit af särskild vigt och nytta.
Såsom upplysning vill jag hafva den äran nämna, att då Oven fick det honom lemnade låne-understöd, skedde sådant af den orsak, att i vidrigt fall, hans inrättning ej burit sig, och att han hade tillbud att med betydliga fördelar flytta utrikes.
Sverige hade. då mist en sällsynt skicklig Gjutare, som med sin konstflit så väsendtligen gagnat Näringarne, och ett annat land hade derigenom fått ökade tillfällen att täfla med oes i en af våra vigtigaste näringsgrenar.
På samma sätt måste Arosenius, som ifrån Nederländerne skulle införskrifva Arbetare, utmärkte för skicklighet att sortera ull, till beredande af finare kläden, Den 29 Maji. uppmuntras med ett ökadt understöd.
Sådane förhållanden kunna ej förutses.
Om Regeringen är hindrad af olämpliga vilkor, om inskränkning i dess pröfnings rätt i dylika frågor skall äga runi, blir skadan det Allmännas, och ett tvång påkgdt Näringarne, som ingalunda är med principen enligt, eller för det hels gagneligt.
Det är derföre älven i detta afseende som jag anhåller om återremiss af Betänkandet.
Grefve von Hosén, Axel:
Jemte det jag instämmer uti hvad de nyss talande värde Ledamöterne anfört, och således äfven för min del yrkar återremiss af Stats Utskottets förevarande Betänkande, torde jag tiliika få anmärka, att Utskottets beslut, det de årliga hushyres-medel 700
R;dr Banco, som varit aflidne Biskop Wingård tillagde, nu mera, efter Biskop Wingårds inträffade död, borde indra, gas, och till den fond, hvarifrån de utgått, återgå, icke synes mig billigt och lämpeligt.
Dessa medel anslogos redan på 1780-talet, och böra efter mitt omdöme fortfara, äfven efter Biskop Wingårds död, samt af haos efterträ* dare i Embetet få begagnas, intill dess Biskopen i Götheborg erhåller ordentligt Boställe eller Embetshus.
Att då Biskopen hvarken begagnar något Boställe eller Embetshus, så> som nu är förhållandet, likväl vilja fråntaga honom berörde hushyresmedel, aassr jag icke vara rättvist.
Den 29 Maji. 51?
Hons Excellence Herr Grefven och Landti Marskalken föreslog, att StutsUtskottets Betänkande måtte, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till SutsUtskottet återremitteras; hvilket bifölls.
Vid förnyad föredragning af Constitutionsi Utskottets den to sistlidne April allätne, samt den 18 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr Hertzenhjelms, Carl, anmärkning mot StatsRådet, samt Föredraganden af Handels- och FinanceÄrenden, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial nu mera borde läggas till Handlingame.
Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne, samt des 23 dennes på bordet lagde, Betänkanden: Fran SlatsUtskotfet; O Af den 13 dennes, i afseende på Herr Chr. Zetterbergs Memorial angående åtskillige anstalters vidtagande till förmon för Mänufactursmidet i Eskilstuna. 2) Af den 20 dennes, angående ersättning af’kostnaden för Deputerade af RiksStånden, som komma att afresa till Norrige, för att bi~ vista Kongl, Majds höga Kröning derstädes, Den 29 Maji.
Från Siats- samt Allmänna Besvärs- ock Economie- Utskotten; Af den 15 dennes', 1) Angående Kongl. MajRs nådiga pro* position till Riksens Ständer, i anledning af förekommen fråga om BåtsmansRoterings införande i Färentuna Härad af Stockholms Län. 2) Öfver Herr Gyllenrahms. C. A., Memorial, om Pensioners anslående till understöd för Einbets- och Tjenstemän, som hafva många barn.
Från Banco- och LagUtskotten:
Af den 6 dennes, uti väckt fråga Om hvad af Riksens Ständers Bank, till fullgörande af föreskriften uti 20 §. 1.
Mom, af Concurs» Stadgan den s8 Juni 1798, bör tillgöras, i af-j seende å Skuldebref, för hvilka, till erhållan-j de af lån i Banken, Inteckning blifvit i fast Egendom sökt.
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottens den 15 dennes afgifne, samt den 23 derpå följde på bori det lagde, Utlåtande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintlige Sten-, kolsVerks öfvertsgande af Staten.
Ben 29 Maji. 515 Herr Munck af Rosensköld, Eberhard'.
För att afgöra, till hvacl grad Stenkolsverket i Skåne förtjenar Statens understöd, ärdetoundgängeligt, att först bestämma huruvida Stenkol är en nödvändighetsvara, eller icke.
Lika kändt det är, att de för flere
Verk äro erfor-j derligej lika kändt är det ock, att för Skåne, som äger den fruktbaraste jorden i Sverige, och den lämpligaste att användas till production af spannmål, men har brist på skog, det skall vara af en väsendtlig nytta, att till bränsle hafva andra tillgångar att påräkna; och i« bland dessa utgör stenkohl den lörnämligaste.
För stt kunna med desto mera skäl använda dan goda jorden mest till Åkerbruk, och mindre, än sorn nyligen påbudit blifvit, till plantering, är det ej blott för denna del af vårt Rike, utan för hela Riket af vigt, att befordra tillgången på Stenkol inom Skåne, hvarigenom således äfven införseln af Spannmål utifrån skall minskas
Det är sant, att man i fredstid kan få Stenkol från England, men om vi önska att bereda oss ett oberoende af utländningen. måste vi inom landet söka fylla värt behof af nödvändighetsvaror.
I händelse af krig med Engj land, skulle man, i vidrigt fall sakna tillgång på ifrågavarande vara. jag anser hög tull i allmänhet mindre nyttig, mea då det är nödvändigt, att bereda en ökad produetion af en inhemsk vara, genom försvårandet af den utländskes införsel, tror jag, att den allmänna principen tål jnskränskning, och föreslår således, att Ridderskapet och Adeln hos KonglMajit i underdånighet anhåller, att Kongl* 520 Den 29 Maji, Majit, efter förekommande omständigheter, täcktas något höja tullen på inkommande ut!ändska Stenkol} en utväg, som torde vara den naturligaste, för att underhjelpa ett företag, hvilket i annat fall ej kan bäia sig, helst vi veta, att Engelsmännen endast såsom barlast utföra sina stenkol, hvilket vi ej kunna göra, då vi blott äga en enda Grufva, och man ej kan begära, att SkeppsRedarne i hela Riket vid Höganäs skola inlasta deras barlast.
Jag anhåller om Hans Excellences proposition till bifall af detta mitt förslag.
Friherre Cederström , Jacob-, Jag kan ej instämma med den värde Talaren Herr Munck af Rosensköld, i afseende på den förmenta nyttan af hög tull å Stenkol.
Det är en artikel, som ej har annat värde, än relatift till andra varor, som derigenom frambringas.
Om således stenkol belägges med ökade tull-umgälder, mäste följden blifva, att en mängd Fabrikatet antingen skola stiga i pris eller rent af ej kunna åstadkommas- Frågan är således endast, om det kan vara för Staten nyttigt, och om det ens är billigt, att Höganäs Stenkolsverk skall lägga ett monopolium på alla Fabrikanter i Riket, hvilka till deras rörelse måste begagna Stenkol.
Jag kan för min del ej anse en sådan åtgärd annorlunda, än såsom högst skadeligVi kunna ej känna alla inrättningar, sorn komma att drifvas med Stenkol, men vi må vara visse på, att de, hvartill denna vara är erforderlig, aldrig skola, så vida tullen förhöjes, blifva anlagde.
För öfrigt och om Stenkols - Den z<) Maji. verket, oaktadt dess fördelaktiga läge i en seminant provins, ej bär sig, måste det natur, Jigtvis vara mindre nyttigt, och jag tror detsamma då ej förtjena annat understöd, än högst det, sorn nu af Utskottet blifvit föreslagit.
Näringar, som ej sjelfve förmå underhålla sig, måste snart försvinna, eller komma Staten till last.
Hvad slutligen Herr Munck af Rosenskölds proposition beträffar, kari densamma nu, dås Betänkandet första gången är före, icke komma i fråga, utan lärer på sin höjd en återremiss af Betänkandet kunna äga rum.
Då jag ali. deles icke kan instämma med hvad Friherre Cederström nu anfört, får jsg i stället förena mig med Herr Munck af Rosensköld, samt tillika underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om, då Staten årligen behöfver omkring 20,000 tunnor Stenkol, samt Fyrbåkarne hvilka å Rikets kuster underhållas, nära 3000 tunnor, utom det vida större quantum som till enskilte Verk och Fabrikslnrattningar erfordras, det vore för Staten gagneligt, att till dessa behof införskrifva Stenkol från England, i stället för att använda de, som inom Riket produceras.
Jag har med förundran hört, att namnet af monopolium gifvits åt den åtgärden, att genom högr® tull-afgift å utländska Stenko! gynna afsättningen af de inhemskaDå de Engelska Stenkolen, ehuru endast såsom barlast införde, likväl äro till priset dyrare, 523 Den 29 Maji. än de Svenska, så frågar jag, om man icke bör göra allt för att uppmuntra de inhemska näringarne, och sådane företag, hvilka bereda en allmän nytta, och sålunda förekomma, att icke penningar må utgå ur landet för sådant som der inom kan produceras.
Af dessa skäl får jag ödmjukeligen hemställa, om icke Betänkandet må bifallas, tillika med det af Herr Munck af Rosensköld föreslagne tillägg, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t i nåder täcktes höja tullen å utländska Stenkols införande, i den mon som Kongl.
Maj.t pröfvar omständigheterne kunna fordra.
Jag förmodade, att Utskottets Betänkande för andra gången här förevar, ty då Riksdagen är så nära sitt slut, hade jag ej kunnat tro, att Utskottet så länge dröjt med dess Utlåtande.
I alla fall utgör mitt förslag en anmärkning, som vid målets återförvisande kan blifva ett ämne för Utskottets pröfning.
Jag utbrder mig att få besvara hvad Friherre Cedetström emot mitt förslag behagat anföra.
Det mesta, i stället för att vederlägga, talar för detsamma.
Cederström påstår nemligen, att utom de redan anlagde, troligen flere Fabriker skola inrättas och drifvas med Stenkol.
Jag frågar då, om det ej är rigtigt och angeläget, att upprätthålla vårt Stenkolsverk; helst, i fall af krig med Eog-, land, våra Fabriker, utan tillgång pä inhemska
523 stenkol, nödvändigt mäste gå linder.
Cederlröm har vidare invändt, att det vore så godt köp på Spannemål i Skåne, att, om Stern kolsverket det oaktadt ej bär sig, detsamma icke försenade, att af Staten understödjas.
Men jag får anmärka, att i Skåne ofta är garni ska olika Spannemåls-pris, och att det är vanligen ganska högt, i trakten af Höganäs, ett psr mil norr om Helsingborg.
Jag känner äfven de nyare Financierers satser, i afseende på försvårad import.
Men jag tror, att man först bör börja tala emot hög tull på vahror, som ej kunna produceras inom Landet, innan man ifrar emot tullen å sådane artiklar, som här produceras.
Jag får i anledning af allt detta anhålla om återremiss af Utskottets Be; tänkande.
Jag får endast till Protocollet anmärka, i anledning af hvad Herr Munck af Rosensköld anfört, att. då man vill citera personers yttranden, för att deraf draga slutsatser, måste man citera dem till punkt, och ej falskt.
För att ej uppehålla tiden, vill jag blott hafva äran nämna, att jag till alla delar instämmer med Herr Grefve De la Gardie och Herr Munck af Rosensköld, uti hvad de i sjelfva hufvudsaken, eller om medel till StenkolsVerkets upprätthållande anfört, och vågar jag i öfrigt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på dea stora ekonomiska nyttan, att, så länge 524 Den 29 Maji.
Stenkolsverket bibehå 1
Ies vid magt, eldningsämnen i Skåne nedsättas minst 25 procent, emot hvad de förut kostat, som ock derpå, att, i händelse af Inrättningens förfall, minst 4 å 500 personer komma att blifva utan bergning, hvilka nu derstädes äga deras uppehälle.
Herr Munck af Rosenchöld:
I anledning af hvad Friherre Cederström nyss yttrade, önskar jag, att han vill uppgifva, i hvad delar jag citerat halfva meningar.
Jag förenar mig äfven med Grefve
De la Gardie och Herr Rosensköld, i synnerhet som jag tror, att det för Fäderneslandet medförde stor skada, om Stenkolsverket finge förfalla; men då jag känner, att 3 Stånd bifallit Betänkandet, och en återremiss således skulle vara utan ändamål.samt Grefve piper, som väckte motion i detta ämne, ej yrkat någon ändring uti Utskottets beslut, utan tvärtom tyckes med detsamma vara nöjd, så skulle jag för min del vilja tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att vid förevarande Betänkande låta bero.
Herr Munck af Rosensköld: 1 händelse 3 Stånd redan bifallit Betänkandet, som Herr Grefve Mörner yttrat, har jag ingenting vidare att tillägga; mew anhåller, att detsamma då endast må läggas till Handlingarne, samt deri vid icke beledsagas af Ridderskapets och A~ delns bifall.
Den 29 Maji. 5 2 5 Herr Cederschjöld, Pehr
Gusfaf:
I anledning af hvad Harr Professor Munck af Rosensköld yttrat, får jag för min del förklara, att jag ej anser någon näringsgren, som åtmindstone ej vore för Samhällets bestånd absolut o, umbärlig, böra medelst skänker af Staten understödjas och uppmuntras.
En Näringsgren, som ej bär sig för enskifta, skulle ej kunna drif vas af Staten, utan annu betydligare förlust; och en sådan näring bör nedläggas.
Hvad det beträffar, 55att gåra sig oberoende af utländning en,” sker det ej genom ett med förlust förknippadt sträfvande, att inom sitt eget land producera alla sina behof
Detta bör nemligen inskränkas blott tili sådsne företag som löna sig.
Eljest borde man af ännu mera skäl älven söka producera Salt, helst erfarenheten bestyrker, att man äfven af Östersjöns vatten kan erhålla denna nödvändigt hetsvara.
Men då erfarenheten tillika lärer oss, att det vatten, hvarmed våra hafsstränder sköljas, är så föga salthaltigt, att det salt, som deraf kunde erhållas, skulle komma att kosta mångdubbelt mera, än det som hämtas utifrån, skulle man således för en obetydlig del af de ofantliga summor, som salt-production skulle kosta oss, kunna upplägga ett så stort saltförråd, att det skulle räcka längre än vår för; måga, att underhålla något sådant krig, som betoge oss all handel; och följaktligen ej behöfva producera salt, för att göra oss oberoende.
Samma förhållande anser jag det vara med Stenkol; och om kolbrottet ej lönar sig, 526
Den 29 Maji. bör dst i min tanka alldeles icke drifvas, åt» minstone ej på Statens bekostnad.
Friherre Bojie, Ludvig\
Van att af den sista värda Talaren ofta få höra vackra och på skäl grundade tal, må jag ej misstänkas att vilja förminska värdet af hans nu gjorda framställning, då jag går att dervid göra några erindringar.
Han synes vilja drifva den sats, att de biträden Staten af sina directa tillgångar lemnar, endast böra användas på sådana företag, hvilka äro för Statens bestånd oumbärlige •, men en sadan sats förer snart tillden princip, att endast jordbruket och handtverkerierne äro de näringar, hvilka, böra understödjas af allmänna medel, emedan desamma äro för ett samhälle oumbärlige, och fylla dess första behof.
Frimodigt viii jag svara på den värda Ledamotens fråga, att om det vöre möjj ligt att vL kunde tillverka salt, och om vi sjelfve voro i stånd att i öfrigt åstadkomma fl^re vällefnads-articlar, som nu må;>te hämtas utifrån ; vöre sådant öfvermåttan nyttigt och bra, men då detta icke kan ske, bör det dock ej afhålla oss ifrån att tillstyrka bidrag af Staten till sådane, ehuru ej lika nödvändige likväl för Staten gagneliga, företag, som Höganäs Stenkohlsverk.
Jag anhåller derföre att få i Profocollet antecknadt det jag fullkomligen instämmer uti hvad Herr Grefve Mörner och Herr Friherre Klinteberg nyss anfört.
Ehuru jag, efter den upplysning Grefve Mörnar Den 29 Maji, 527 meddelat, tror all vidare discusslon vara öfverflödig öfver detta ämne, kan jag ändå ej underlåta, att, såsom nära granne till Höganäs, och såsom den der nära känner förhållandet med detta verk, förena mig med Herr Munk af Rosensköld.
Jag tror ej, att Herr Cederschjölds sats vid närvarande fall är användbar; ty hvar och en, som kommer till Höganäs, skall finna stora högar af Stenkol der ligga upplagde obegagnade, och ta den upplysning, att de ej kunna föryttras, emedan de undersäljas af de Engelska.
Ehuru, då 3 Stånd bifallit betänkandet, resultatet är gifvit, tror jag dock, att det vore Ridderskapet och Adeln värdigt, att i dess beslut intaga en underdånig hemställan till Kongl. Majt, att Kongl. Majt i Nåder behagade förhöja Tullafgiften på utländska Sten-; kol, hvarigenom Stenkolsverket indirecte blef-’ ve understöda samt att i allmänhet vidtaga för detta verk sådaae författningar, som Kgl. Maj:t anser lämplige till befrämjande af verkets bestånd och Rikets dermed förenade fördel.
Såsom vidare utveckling af hvad jag nyss hade äran anföra, torde jag få förklara, att jag anser näringar, sorn medföra förlust, ingalunda böra drifvas afenskiita, och änou mindre af Staten, Jag vet knapt, mn ens spannemål borde produceras, i händelse ett lands luftstreck vore så oblidt, oeh fless jordmon så ofruktbar, att denna närings^ 5 2 S Den 2 9 Maji. gren ej lönade sig, och så framt man vöre säker att alltid kunna erhäila sitt behof utifrån Bättre vore det kanhända då, att en“ dast producera hvad som lönar sig , och för öfverekottet af denna produetion tillbyta sig hvad man behöfver.
Föröfrigt torde frihet , och på sin höjd lån-biträden, vara de enda sätt, hvarpå Staten bör understödja näringar.
Herr von Hauswolf, Carl Gustaf Reinholdt
Jemte det jag får härmedelst äran förklara, det jag i frågan om Skånska Stenkolsverket instämmer uti enahanda tanka med den Herr Grefve Mörner samt Friherrarne af Klinteberg och Ehrenborgh, redan yttrat, får jag för denna mening tillägga det vigtig* skäl, att i händelse närande verk icke kraftigt understödjes, och det derstädes nedlagde patriotiske arbete icke vidare uppmuntras, u*an i brist af nödig framgång dermed, samma verk måste nedläggas; sä finnes ock ingen con troll eiler mot vägande kraft, som derefter hindrar Engelsmännen, att omättligt och efter godtycke stegra prisen pä den ej mindre för Fabriker och åtskillige andra Näringar, utan jemväl i oeconomiskt afseende i synnerhet för de skoglösa trackter i Skåne, oumbärliga varan Stenkol.
Och följden skall otvifvelaktigt blifva den, att de speculitiva Engelsmännen , hvilka nu handtera deras Stenkol, såsom en obetydlighet, så, att d*sse nyttjas och i Riket införas blott såsom barlast, tilläfventyrs i afsigt, att derigenom underminera Skånska Stenkolsverket, Den 29 Maji.
529 kft. om denna deras afsigt lyckas dem, skola snatt upphöja deras Stenkol till en b-tydlig handelsvara; och dymedelst undergräfva våra Fnbiikar och Näringar, eller åtminstone på. lägga dem en betungande afgiit til! utlänniru gen. j g anser deriöre d t vars lämpligast, att åsom Hetr Grefve Mörner tillstyrkt.
Hög. lofl.
Ridderskapet och Adelö bifaller, ait betänkandet tor närvarande läggrs till handlin. gavne, samt att framdeles, enär Skånska tillverkningen af Stenkol finnes någorlunda svarande emot Landets, j m e Fabrikers och Näringars behof, und ruänig hemställan om (ullf ns förhöjande å udändska Ster kol till Kgl. Majt ofvetlemnas, så att en tillbörlig gräns ej mindre för utlänningens, än otk tor väre inhemske Stenkol Grufve-Intr ssenters öfverdrifna vinningslystnad på sådant sätt efter omständigheterne må varda stadgad Herr Munck af Rosensköld- Jag vill blott anmärk», i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, att, af de 2;ne sätt att uppmuntra inhemsk produetioo, nemligen antingen genom prtemiur eller hög tull, det sednare i min tann a är för närvarande fall det rättaste; i synnerhet sorn ingen Nation i Europa möjligen kan i afseende på Stenkols afsättning concurrera med Engelsmännen, och således äfven våra Stenkol, o 11 ock deras utförsel vore med prtemier förknippad, ändå icke kunde till andra länder sä'jis för samma pris som de Engelska.
Jag tror, att man i sådana frågor Ridd. 0. Åd. Prof VI B IL Aidel. 67, 6a.
Den 29 Majil ej bör hålla sig vid det Handels- och Närings-* frihets-systéme, som betragtar olika länder så* som provincer af ett och samma Rike, och ur** agtlåter vigten af ett Rikes oafhängighet af andra Riken för sine nödvändighetsvaror.
Hant Excellence Herr Grefoen och Landt Mari skalken tillkännagaf, att underrättelser endast inlupit från arne RiksStånd, att de afgjort förevarande ämne, samt bifallit Utskottens betänkande, i anledning hvaraf Hans Excellr-nce hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och Ekonomie-Utskottens betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf.
Friherre af Klinteberg:
Då det nu mera ar beslutit , att betänkandet skall återremitteras, anhåller jag att, såsom ett medverkande skäl, till Utskottens granskning få öfverlemna, om icke det skulle lända Stenkolsverket till mycken fördel, att vid Kronans verk, Bakar m m., endast Svenska Stenkol kommo att användas.
Ehrenborgh 1 Jag tror mig böra upplysa att Kongl. Maj:t redan låtit ett Nådigt bref afgå till alla Kronans Verk, som be. gagna Stenkol, med befallning, att endast an<$ vända Svenska; men huruvida denna befallning till alla delar blifvit, och ännu i denna stund blir efterföljd, det vili jag för min del icke bestämt försäkra* Den 29 Maji. 531 Friherre af Klinteberg:
I sådant fall afstår jag alldeles fran min gjorda anmärkning.
Stats samt allmänt na Besvärs- och EKonomie-Utskottens den 15 dennes afgifne, och den 23 derpå följde på bordet lagde, utlåtande i anledning af gjordt förslag om vidtagande af medel till Finska Handelns inskränkning.
Grefve Gyllenborg, Johnn Henning, uppläste följande:
Ehuru jag, med Höglofl.