Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag sålunda anfört, skulle jag för min del önska, att, om bifall lemnades till hvad Utsk:t i 2, 3, 4 och 5 mom. tillstyrkt, detta må ske utan förbehåll, att de föreslagna förhöjningarne icke ovilkorligen skola utgå från Riddarh.Kassan, utan att det må stå R. o.
Ad. öppet att återremittera Betänkit till Riddarh.- Utsk:t, för att detsamma må afgifva förslag till dessa utgifters fördelning mellan Riddarhusets och Adliga JungfruStiftets Kassor.
Det torde tillåtas mig att med några få ord få besvara de anmärkningar, en värd talare mot Riddarb.Utsk:ts ifrågav:de Betänk, framställt.
Pir Gr.
Ugglas har nemi. ansett, att man, i strid med hvad Direktionen och Utsk:t funnit skäligt, vid löneförhöjningens upgörande, borde taga i betraktande den från Statsverket, för den extra tjenstgöring, som under Riksdagen åligger Riddarhus tjenstemän, såsom vedergällning till desamma utgående aflöning.
Jag för min del skulle tro, att, med iakttagande af fullt säkra grunder, denna beräkning näppeligen kunde, åtminstone ej till tidrymden af halfår eller år, låta sig göra, då man nemi. tager i betraktande föreskriften i 10 9 § R. F., der det finnes stadgadt, att: »ej må Riksdag längre räcka än trenne månader från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof R.
St:r eller deras StatsUtsk. underrätta.
Skulle likväl, vid nämnde tids förlopp, R.
St:r ännu icke hafva riksdagsårendena afgjort, anjnäle de det hos Konungen och äske, att riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege makt att vägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, att vid den sålunda förlängda tidens utgång R, St:r icke hade Staten reglerat eller någon ny bevillning tilt bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna R.
St:r åtskilja etc. etc.»
Vid sådant förhållande måste det ju möta mycken svårighet att ens kunna upgöra en approximativ beräkning, utöfver de af Grundlagen stadgade 4 månader, enär all den tid, som derutöfver kan förunnas, beror ensamt på Konungens välbehag att bevilja eller vägra.
Ugglas har vidare ansett, att den löneförhöjning, R. o. Ad. kunde anse lämpligt att medgifva sina embetsman, ej borde utgå från Riddarh.Kassan utan från Wadstena Adliga Jun£fruStiftsKassa.
Jag medger dock icke sådant hafva skäl för sig.
En enda ledamot af Riddarh.Direktionen, Hr OfversteLöjtnant Leijonancker, tillstyrkte visserligen denna åtgärd vid frågans föregående behandling hos Direktionen.
Men, då vi betrakta denna StiftsKassa, såsom den verkligen är, nemligen en välgörenhets-inrättning, ställd under R. o. Ad:s välvilliga beskydd, så har jag, lika litet som Direktionens öfrige ledamöters pluralitet och Riddarh.Utsktt, kunnat finna lämpligt att StiftsKassan skall vidkännas de utgifter, som ytterligare erfordras för att tillräckligt aflöna R. o. Ad:s tjenstemän.
Denna Kassa har inga andra målsmän, än oss; må det således för oss blifva en kär pligt, att på ett R. o. Ad. värdigt sätt behandla dess angelägenheter och främja dess intressen.
Man kan väl säga, att pen - I)en 7 April.
45 sionerna ej alltid skola tillfalla de mest behöfvande, enär de måste efter tour och anciennetet utgå; men erfarenheten visar likväl, att i de aldra flesta fall hafva dock desamma tillfallit personer, hvilka ej varit i lyckliga ekonomiska omständigheter, utan tvertom ganska behöfvande.
Jag, för min del, vill åtminstone ej med min röst bidraga till, att denna PensionsKassa, hvars vård vi oss åtagit, må betungas med den nu föreslagna afgiften, utan anhåller jag om bifall till den af Utskit i detta afseende gjorda framställning.
Riddarh.Utsk:ts förslag att vid den föreslagna löneregleringen ej taga i betraktande de extra arfvoden, Riddarhus tjenstemän under Riksdagen komma i åtnjutande af, anser jag ingalunda riktigt.
Man har som skäl härför anfört, att en sådan extra inkomst ej tagits i beräkning vid bestämmandet af löner för tjenstemän, hvarken vid RiksgäldsKontoret eller andra R.
Men man har härvid förbisett den väsendtliga skilnaden, som förefinnes mellan tjenstemän i andra verk och dem, som äro anställda vid Riddarhuset.
De förra hafva nemi. ej någon bestämd rättighet att få anställning vid Riksdagen och kunna möjligen ej, utan att upoffra en stor del af sin lön, förskaffa sig tjenstledighet i och för sådant ändamål, då återigen det är bestämdt föreskrifvet att Riddarhus tjenstemän äro skyldiga att under Riksdagen tjenstgöra, och under sådana förhållanden anser jag det vara orätt att ej taga i betraktande det arfvode, som vid Riksdagen bestås.
Hvad beträffar den af Gr. af'Ugglas gjorda anmärkning, att de föreslagne löneförhöjningarne, till någon del åtminstone, borde utgå äfven från den under Riddarhus förvaltning, till ganska betydligt belopp upgående, Wadstena Adliga JungfruStiftsKassa, anser jag densamma vara fullt befogad.
Man har visserligen sagt, att denna kassa är en välgörenliets-inrättning, men man må väl också besinna,, att flickor af ganska förmögna familjer icke så sällan i densamma inlösas.
Då denna kassa ej uteslutande kan betraktas som en fattigmedelskassa, och då intet skäl förefinnes, hvarför denna, mera än andra kassor, bör förvaltas för intet, så anser jag att det ej vore mer än billigt, att densamma, till en del åtminstone, bidroge till förvaltningsomkostnadernas bestridande.
På grund af nu anförda skäl, torde det ifrågavide ämnet fordra en ytterligare utredning, hvarföre jag vördsamt anhåller, att R. o. Ad. måtte bifalla, att den förevarande andra punkten blifver till Riddarh.- Utsk:t återremitterad.
Jag vill ej inlåta mig i något bedömande om billigheten af förhöjning af Riddarhus-tjenstemännens löner.
Skulle jag fälla något omdöme, blefve det ett gillande af Utskits förslag.
Deremot anser jag, i motsats till de tvänne föregående värde talarne, att det vore en högst osäker beräkningsgrund, att vid löneregleringen taga i betraktande den tillfälliga inkomst, som från Statsverket utgår, såsom vedergällning för den extra tjenstgöring, som under Riksdag åligger vissa af dessa tjenstemän.
Man säger att Riddarh.-tjenstemännen enligt instruktionen äro skyldiga att Deli 1 April. tjenstgöra vid Riksdagen; visserligen, men de äro ej dertill berättigade, ty det är Direktionens ovilkorliga rättighet att till tjenstgöring under Riksdagen antaga hvem den för godt finner, så att, om man vill gå strängt tillväga, tror jag man handlade mest i öfverensstämmelse med rättvisan och billighetens fordringar, att icke taga denna tillfälliga inkomst i betraktande.
Dessutom äro de göromål, som under Riksdagen åligga Riddarhus tjenstemän, till den grad betungande, att man väl kan säga, att hvad de under Riksdagen erhålla, är blott en lämplig ersättning för det besvär, de få vidkännas.
Egentliga afsigten med detta mitt anförande har varit, att få förklara, att jag på det högsta motsätter mig det förslag, som af Gr:ne af Ugglas och Lagerbjelke blifvit framstäldt, att Wadstena Adliga JungfruStiftsKassa skulle deltaga i de förökade utgifter, som af de föreslagna löneförhöjningarne blifva en följd.
Jag kan ej annat än beklaga, om en sådan händelse skulle inträffa, och måste jag då å min sida väcka motion derom, att StiftsKassan helt och hållet skiljes från Riddarh.Direktionens förvaltning, för att återgå under den Direktion, som förut handhaft dess angelägenheter, och jag är säker på, att, hvad Direktionen beträffar, man i hufvudstaden lätteligen skall finna många högt aktade embetsmän, tillhörande vårt stånd, som äro villige att, utan en enda skillings ersättning, åtaga sig styrelsen öfver denna kassa, helst, såsom vi veta, Direktionen knappast behöfver sammanträda mer än en gång om året, nemi. den l:sta Maj, då den s. k. matrikeln öpnas för inskrifning uti JungfruStiftet; och jag tar äfven för afgjordt, att det för
Direktionen skall blifva ganska lätt att åt sig skaffa ett pålitligt biträde, dels såsom protokollsförande, dels vid StiftsKassans förvaltning, emot den summa af 750 R:dr, som f. n. från denna Kassa nu för nämnda ändamål utgår.
Att, för det man ansett lämpligt att öfverflytta Styrelsen öfver denna Kassa till Riddarh Derektionen, vilja taga af dess medel och anslå till ändamål, som för kassan äro alldeles främmande, skulle i min tanke vara lumpet handladt af Rikets första Stånd, och jag motsätter mig på det högsta ett sådant förfaringssätt.
För min del afstyrker jag således allt afseende å Grme Lagerbjelkes och af Ugglas’ framstälda yrkande, och anhåller i stället att Utsk:ts i detta hänseende välgrundade utlåtande måtte af det Högl.
Ståndet godkännas.
Ehuru jag gerna med min röst vill bidraga att förskaffa Riddarhus tjenstemän en billig förhöjning i deras nuvarande löner, kan jag ej med Utsk.-t instämma deruti, att vid en skeende lönereglering man icke bör fästa något afseende vid den inkomst, de upbära i och för tjenstgöring under Riksdagarne.
Utsk:t anför att riksdags-arfvodena endast äro att betrakta såsom extra inkomster, hvars tillgoöonjutande är beroende deraf huruvida Riddarhus tjenstemän äro i tillfälle att dessa befattningar sig åtaga och fullgöra, samt att sådana extra inkomster desto mindre böra vid en lönereglering för Riddarhus tjenstemän tagas i beräk - O P! ri 7 April. 47 ning, som sådant icke egt rum vid bestämmandet af lönerna för tjenstemännen vid Statens eller K.
På sätt en föregående talare redan anfört, är förhållandet dock ingalunda sådant, som Utsk:t synes föreställa sig.
Långt ifrån att tjenstgöringen under
Riksdagarne skulle vara att anse såsom en extra befattning, hvilken det skulle bero af Riddarhus tjenstemän att efter godtfinnande söka eller undandraga sig, utgör denna just det aldra väsendtligaste af deras åligganden.
Instruktionen för
Riddarhus tjenstemän innefattar i detta afseende de noggrannaste föreskrifter. — §§ 54, 5 5 och 5 6 ålägga Fiskalen att upprätthålla ordning under Ståndets plena, förrätta uprop m. m. d.; § 5 9 säger, att: »skulle Riddarh.-Fiskalen under påstående
Riksdag vara af laga förfall hindrad att tjensten förrätta, bör sådant hos Landtm, anmälas.» — § 61 ålägger förste .Riddarh.-Cancellisten, att — »under påstående Riksdag vara Sekreterare i Riddarh.-Utsk:t, — Ar ltiddarh.-Sekreteraren genom laga förfall hindrad att föra R. o. Ad:s protok., föres detsamma af förste Cancellisten.» — § 62 föreskrifver att andre Cancellisten år under Riksdagarne, »näst Riddarh.-Sekreteraren, föreståndare för Ståndets Cancelli.» — Detta allt torde mer än tillräckligt ådagalägga, att tjenstgöringen under riksdagarne ingalunda för Riddarhus tjenstemän utgör en extra befattning, såsom Utsk:t synes föreställa sig, utan att den verkligen är en väsendtlig del af deras tjensteåligganden.
Att Riddarhus tjenstemän böra vara väl aflönade, synnerligen under Riksdagarne, då deras göromål äro ganska trägna, medgifves gerna, men obilligt lärer det ej kunna anses, om vid en lönereglering något afseende fästes vid den högre aflöning, de, på grund af innehafvande tjenster, äro berättigade att under Riksdagarne upbära.
Jag begagnar tillfället att reservera mig mot den i Utskrts Betänk:n ofta återkommande skildring af Riddarh.Kassans lysande ställning.
Visserligen har, på denna fond, ett ej ringa årligt öfverskott funnits, men denna rikedom torde vara mera skenbar, än verklig.
Såsom bekant, bokföres Riddh:ts egna tillgångar på tvänne särskilda räkningar.
Under det den ena af dessa, eller Riddarh.-Kassans, de sednaste åren utvisat ett årligt öfverskott af omkring 5,000 rdr, har deremot den andra, eller Reparationsfonden, som för några år sedan egde en behållning af mer än 5 0,000 rdr, icke allenast aldeles medtagits af den pågående reparationen, utan äfven iråkat en skuld af närmare 70,00 0 rdr.
Riddarhus tillgångar äro således ingalunda ökade, utan tvärtom sedan några år betydligt förminskade.
Beträffande förslaget att från Wadstena JungfruStiftsKassa taga en del af den föreslagna förhöjningen i tjenstemännens löner, kan jag ej deruti instämma.
De 750 rdr, som redan derifrån utgå, tror jag vara tillräckliga att bestrida förvaltningskostnaden.
Deremot finnas andra fonder, ställda under Riddarhus förvaltning, hvilka icke kunna anses annorlunda än såom enskilda slägters tillhörighet, eftersom endast dessa slägters medlemmar deraf draga fördel.
Sådana fonder hafva under sednare år blifvit till ganska betydligt belopp öfverlemnade till Riddarhuset och det är ej mer än billigt att Fiskalen af dessas medel får upbära ett visst belopp, likaväl'som från de äldre fonderna.
Det är hufvudsakligast i detta ändamål jag före - 48 Ben 7 April. nar mig med de Hrr, som yrkat återremiss af den förevarande andra punkten.
Med särdeles tillfredsställelse förnimmer jag, att den siste värde talaren, Hr Björnstjerna, instämmer med mig deruti, att Wadstena StiftsKassa ej må vidkännas något afdrag i och för bestridande af de till åtskilliga af Riddarhus tjenstemän föreslagne löneförhöjningarne.
För att ådagalägga konseqvens i sitt handlingssätt, bör väl R. o. Ad. vid detta tillfälle visa sig lika ädelmodigt sinnadt som det Högloft.
Std gjorde, när, för några år sedan, en betydlig summa, utgörande en del af StiftsKassan, blef genom inbrottsstöld tillgripen. R. o. Ad. ville ej då att StiftsKassan skulle vidkännas denna förlust, utan ersatte densamma af Riddarh.medlen.
Måtte R. o. Ad. äfven nu ådagalägga prof på samma högsinnade tänkesätt!
Den siste värde talaren har emedlertid ansett, att man ej borde underlåta att beskatta de öfriga fonderna, som blifvit ställda under Riddarhus förvaltareskap.
Men har han väl kommit att tänka på, hvilket vilkor, som, för utgifvandet af pensionerna, vid nästan alla dessa fonder, är fästadt?
Det är nemi. merändels föreskrifvet, äfven der slägthärkomst ger ett företräde, att den närmast berättigade afkomlingen, som anmäler sig såsom sökande, måste, för vinnande af pensionsrum, styrka det han eller hon befinner sig i behöfvande omständigheter.
Skulle ett sådant förhållande icke företes och styrkas, så har alltid, bland de sökande, någon annan medlem af familjen företräde; och kan ingen af familjen visa sig vara i behof, har pensionen i de aldra flesta fall fått bortgifvas åt annan sökande, hvars medellöshet är vederbörligen intygad.
Så är visserligen ej förhållandet med föreskrifterna uti den, af den siste talaren särskildt åberopade Löfvenskjöldska fonden.
Erfarenheten har nemi. visat, att de, likväl särdeles få personer, som åro på föreskrifvet sätt beslägtado med stiftarne, och som hafva anmält sig för utbekommande af stipendier å denna fond, ej varit bland egentligen obemedlades antal.
Men man kan med all sannolikhet förutsätta, att den period skall inträffa, och måhända snart, då andra, verkligen behöfvande'sökande sig anmäla.
Man kan för öfrigt med sanning säga, att dessa fonder i allmänhet åsyfta välgörande ändamål och böra således af R. o. Ad., såsom dess målsmän, oegennyttigt skötas och på ett högsint, ädelmodigt sätt behandlas.
Man har vidare till stöd för den framställningen, att man borde taga Riksdagsarfvodena i beräkning vid skeende lönereglering, anfört, att Riddarhus tjenstemän skulle vara berättigade ätt under Riksdagen utöfva tjensteåligganden hos R. o. Ad. och i sådant fall upbära den dem tillkommande extra aflöningen.
Jag vill med ett exempel visa, att så ej alltid kan vara förhållandet, utan att deras förpligtande i detta fall alldeles icke för dem medförer ett berättigande.
Om en Riddarh.Fiskal t. ex. upnår en högre lefnadsålder, som gör honom otjenlig att tillhandagå R. o. Ad. med uprop vid voteringar, och beständigt närvara vid alla förefallande plena, dag och Den I April. oell natt, för öfvervakande af stadgad ordnings efterlefnad, men han likväl eger en synnerlig, oförsvagad och erkänd juridisk skicklighet att utföra de, i och lör kassornas skötande, förefallande processer i bevakningsmål, så inser jag icke att, under sådana förhållanden, RiddarKDirektionen kan anses förhindrad att förordna en annan person att fullgöra de Riddarh.Fiskals-gö romål, som utöfvas inom Riddarhussalen; men om sådant sker, kan den ordinarie Riddarh.Fiskalen icke ega anspråk på Riksdagsarfvodet, åtminstone icke oafkortadt, utan måste afstå det, till en del eller helt och hållet, åt den person, som biträder honom vid denna hans tjenstegrens utöfvande.
Hr Björnstjerna har vidare yttrat, att man vid löneregleringen borde taga i betraktande att, med undantag af Riddarh.Sekret:n, de öfriga tjenstemånnen hade rättighet att bekläda annan tjenst.
Jag för min del anser, att det vore en stor fördel för R. o. Ad., att väl aflöna så väl den ene, sorn don andre, bland sina embetsman, ty derigenom att de ej af nöd och brist beliöfde söka sig andra tillgångar, kunde de uteslutande egna sin verksamhet åt sina åligganden på Riddarhuset; och på sådant sätt kunde R. o.
Ad. vara försäkradt om att fortfarande få ega nitiske och skicklige tjenstemän.
Alströmer, Garl Jonas Oscar; I afseende på det afbränningsbelopp, som man har ansett att de, under Riddarhuset ställda, olika fonderna böra, i och för förvaltningsomkostnader, vidkännas, ber jag att få uplysa ora det förhållande, som i detta hänseende eger rum vid GivilStatens PensionsKassa, der äfven särskilda fonder förvaltas.
Man har nemi. derstädes utgått från den synpunkten, att hvarje fond bör i proportion af sin storlek bidraga till tjenstemännens aflöning.
För öfrigt förenar jag mig med de Hrr, som yrkat återremiss.
Sedan öfvcrlåggningen förklarats afslutad, yttrade H. Exc. II.
Gr. o. Landtm., att i afseende å den nu förevale punkten yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag, dels utaf Gr. af Ugglas, att den föreslagne löneförhöjningen mätte beviljas, dock utan att dervid bestämdes, ifrån hvilken kassa tillökningen skulle utgå, samt att denna sednare fråga borde till Utsk:t återremitteras, och dels slutligen af Gr.
Lagerbjelke, att förslaget i dess helhet måtte återremitteras.
Efter det Gr. af Ugglas begärt ordet och tillkännagifvit, att han afstode från sitt särskildta yrkande och förenade sig i den af Gr.
Lagerbjelke gjorda begäran med återremiss af punkten i dess helhet, framställde H.
Exc. propos. å bifall till Utsbts ifrågav:de förslag, dervid svarades många nej, blandade med ja; hvarefter propos. på återremiss af förslaget gjordes och, då svaren derå utföllo med många ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Uplästes och godkändes följande voterings-propos.; »Den som bifaller Riddarh.Utskfls uti 2:dra punkten af Betänk.
N:o 13 gjorda hemställan, röstar Ja; V. H.
I Den 1 April. den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde hemställan, på grund af deremot gjorda anm.T, till Utsk:t återremitterad.»
3:dje punkten, angrde tillökning af Förste Riddarh.Kanslistens lön.
Då alldeles samma skäl, som gällde för återremiss af den föreg:de 2:dra punkten, äfven gälla för den nu föredragne, anhåller jag att denna punkt afven måtte få återremitteras.
Uppå härefter gjord propos. blef punkten återremitterad.
4:de punkten, ang:de förening af Riddarh.Fiskalens och Förste Riddarh.Kanslistens tjenster.
Då denna fråga före Riksdagen en 4 gång kom till tals inom Direktionen, upstod till en början någon olika tanke, som likväl ej föranledde någon långvarig öfverläggning, huruvida en förening af dessa begge befattningar, utan olägenhet för framtiden, kunde verkställas.
Jag vidhåller ännu min då framställda och af mina embetsbroder, åtminstone till största delen af dem, • så vidt jag kan erinra mig, slutligen delade öfvertygelse, att dessa begge sysslor röra sig i alldeles skiljda verksamhets-sferer.
Det nr nemi. alldeles icke gifvet, att samma person, derföre att han med skicklighet kan utföra processer, måste på ett utmärkt sätt utveckla politiska oell administrativa läror, hvilka kunna förekomma vid upsättaude af ett Direktionsprot. eller UtskisBetänk.; ej heller är det sagdt, att, derföre att han är lämplig till dessa sednare göromål, han på samma gång nödvändigtvis skall af naturen blifvit begåfvad med så starka lungor, att han med ljudelig stämma kan fungera vid upropen, eller besitta de egenskaper, som erfordras för att vidmakthålla ordning inom Ståndet, hvartill, under vissa förhållanden, som väl icke nu sig förete, men som fordom egt rum och således i en framtid kunna yppa sig, fordras lodjursögon och en, med obeveklig stränghet i sak, lyckligen parad mildhet i sätt.
Hvad behöfver Riddarh.Direktionens oell Riddarh.Utsk:ts Sekreterare, såsom sådan, besagda fysiska och moraliska egenskaper?
Enl. min upfattning, finnes icke uti den ringa pénningebesparingen tillräckligt talaude skäl för den föreslagna tjensteföreningen.
— Ej heller anser jag, att Utsk:t varit riktigt lyckligt i val af ordalag i sin gjorda framställning.
Utsk:t hemställer nemi. »att R. o. Ad. måtte anmoda Riddarb.Direktm att, vid blifvande ledighet:* (hvem kan säga när det komm'er att ske?) »af någon af dessa tjenster, endast tills vidare meddela förordnande derå, samt derefter taga i öfvervägande och till R. o. Ad., vid härnäst samman - Den 7 April. trädande Riksdag», (märken väl detta härnäst!) »afgifva sitt utlåt, huruvida icke för framtiden Riddarh.Fiskalstjensten må kunna mot en förhöjd löneinkomst sammanslås med Förste Riddarh.Kanslistbefattnm.
» — Det förefaller mig nemi. som Utsk:t »a priori» förutsatt, att någon af dessa tjensteinnehafvare kommer att lemna sina platser innan nästa Riksdag, efter det heter: »vid blifvande ledighet», oell strnxt derpå anmodas
Direktionen utlåta sig till Rikets »härnäst sammanträdande» Ständer.
Åtminstone vill det synas mig, som innefattade detta uttryck antingen, hvad jag ej vill tro varit, meningen, ett moraliskt tvång för någondera af de ifrågav:de tjenstemännen att taga afsked före nästa Riksdag, eller ock en fullkomlig sjelfmotsägelse, som det ej står i någon
Direktions makt att häfva, hvadan den af R. o. Ad. gifne föreskrift lätt klefve oupfylld, utan något Direktionens förvållande dervid.
Jag skulle sålunda önska, att R. o. Ad. antingen ville afslå Betänk:t i denna del eller ock återremittera detsamma, för vinnande af, helst ett motsatt yttrande, eller åtminstone ett, som genom sin tydlighet och verkställbarhet försätter
Direktionen i tillfälle att efterkomma hvad som äskas.
Om min erfarenhet på tjenstemanna banan hos mig stadgat den öfvertygelse!!, att en allt för långt drifven sparsamhet genom sammanslående af tjenstebefattmr är mera till skada än gagn för det allmänna, kan jag dock ej annat' än förorda en sådan sparsamhet, om dermed något fördelaktigt ändamål vinnes.
Jag, för min del, kan således ingalunda dela den siste värde talarens åsigt, utan tager mig friheten uttala den öfvertygelse, att hvad Utsk:t i detta hänseende föreslagit, kunde oeftergifligeu medföra sina fördelar.
Jag tror åtminstone icke, att tjenstgöringen mellan Riksdagarne är så tryckande, att ej dessa tjenste!' mycket väl kunde sammanslås.
Om under Riksdagen ett sådant förhållande ej skulle kunna ega rum, hvilket jag nödgas medgifva, alldenstund Fiskalen under Ståndets plena nödvändigt måste vara tillstädes, under det att Förste Kanslisten möjligen är nödsakad att sysselsätta sig på annat håll, så tror jag dock att denna olägenhet icke äj större än att medel till dess afhjelpande kan utfinnas.
Visserligen erfordras, såsom Frih.
Cederström erinrat, för Riddarh.Fiskalen temligen stark stämma, men icke behöfver den vara starkare, än att man mycket väl kan antaga att en person, som tillika är kanslist härstädes, af naturen blifvit utrustad med en sådan, så att man i det hänseendet torde kunna vara utan bekymmer.
Hvad den juridiska kunskapen beträffar, tillhör det väl möjligheten att en kanslist kan vara olämplig att sköta Fiskalstjensten.
Men deremot anser jag för alldeles axiomatiskt säkert, att den person, som bekläder Fiskalstjensten, äfven besitter nödiga egenskaper för att kunna föra ett prot. samt upsätta ett Utsk:sBetänk.
Således, om man utgår från den synpunkten att Riddarh.
Fiskalen alltid måste vara juridiskt bildad för att sköta denna tjenst, tror jag ej man behöfver befara någon oförmåga hos honom att kunna på samma gång bekläda Förste Kanslistbefattmn. bi I)en T April.
Jag för miu del tillstyrker således R. o. Ad. att lemna sitt bifall till Utskits i detta bähseende gjorda framställning.