Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter bekymmersamma överläggningar hur ett så grannlaga värv skall utföras, så att den uppoffring som måste ske för alla, skall bli så lite kännbar som möjligt för rikets innevånare har vi beslutat att inlösa dessa sedlar till 83 och 1 / 3 riksgäld banco specie.
Denna realisation skulle innebära 15 miljoner riksdalers sedelstock.
Så mycket silver kan inte anskaffas nu, utan vi måste inskränka oss till en realisation av endast 2 / 3 delars sedelstock att efter 15 år inlösas.
För att anskaffa 4 ½ miljoner silver på 2 år, har vi beslutat om en förmögenhetsskatt i riket.
Med bekymmer och oro har vi sett denna dryga tyngd drabba vår hemmavarande medbröder.
För att något lätta på bördan låter konungen meddela att bevillningen som Statverket åtnjuter skall i fortsättningen disponeras av Riksgälsverket.
Följer GUSTAF ADOLFPS eget brev om denna åtgärd.
Genom brännvinsbränningen åtgår för mycket säd och sädesförbrukningen försvagar Riket, då man måste införa säd från andra länder.
Därför beslöts att brännvinsbränningen tillåts endast under 3 månader och att en avgift på säden utgår och tillfaller Statsverket.
Den 18 mars var vi samlade i Rikssalen och konungen meddelade tre lagändringar.
Angående vad jordabalken stadgar, att köp bryter legostämma.
Om lagfartens förkortande.
Förkortande av den tid fordringar mellan enskilda gäller.
Då meddelades tre propositioner med ekonomiska mål nämligen: Förbättrad tjänstehjonsstadga.
Förbättring angående författningen om stängselskyldigheten.
Förbättrad gästgivareordning.
Konungen önskade inhämta våra trogna råd.
Bondeståndet har rättighet att ha ledamöter i bancoverket.
De stora kostnaderna vid Gustaf III: s begravning och Gustaf Adolphs kröning belastar Statsverket hårt.
Beslutades att den s k Bröllopsgärden som hittills utgått skall förlängas med 6 år och att en gåva på 150.000 riksdaler till Drottningen och lika mycket till Kronprinsen skall tas ur den fonden.
Beslöts också att de ämbets- och tjänstemän som fått sin skatt nedsatt efter 1789 års bevillningsplakat får skatten jämkad samt att vi nedsatt skatten för den arbetande klassen Undertecknat av alla personer i de olika stånden.
För Håbo och Bro Jan Bengtsson.
Stadga och förordning på vad sätt med tillverkning, transport och försäljning av brännvin kommer att förhållas ifrån och med år 1801, Norrköpings slott den 15 juni 1800.
För att bringa stadga och säkerhet i Rikets myntväsende, som utgjort ett huvudsakligt ämne för Riksdagen har vi även översett författningar för att vidta åtgärder mot det missbruk som den tillåtna brännvinsbränningen varit orsak till.
Det sedefördärv som omåttligt brukande av brännvin för med sig och den förlust som stor spannmålsåtgång orsakar och den orättvisa detta system medför måste åtgärdas.
Det är de stora inköpen av utländsk säd som är orsak till handelns undervikt.
Landets innebyggare bör äga bröd av egen säd, och efterkommande skall inte behöva drabbas av svaghet på grund av överflödigt bruk av brännvin.
Därför önskar vi nya villkor för brännvinstillverkningen i landet.
På landet skall endast de som äga jord få tillverka, sälja och transportera brännvin.
I städerna utom Stockholm, som får egna förordnande, får varje mantalskriven man 12 och varje mantalsskriven kvinna 6 kannor för årlig konsumtion.
Det brännvin Stockholms stad behöver tillverkas av Kronan dels i staden och dels vid Furusunds hemmans ägor i Norra skärgården.
Anvisningar om hur stora pannorna får vara beroende på hur många mantal eller mantalsdelar det finns.
För att spara säd, bränsle och möda kan flera små gårdar i en by få slå sig samman om brännvinsredskap.
Inga pannor får vara större än 90 kannor, vilket uppfyller 5 mantal.
I städerna får enskild bränna eller berättigade innevånare slå sig samman i ett gemensamt verk.
Enskild person får inte ha större panna än 50 kannor.
Tariff för hur varje hemman eller del av hemman skall avlägga avgift.
Då brännvinsbränningen tillåts tre månader på året kommer ingen minskning i avgiften att ske.
De landsorter, som på grund av svagare sädestillgång, haft lindring i avgiften får behålla den.
Bränningen tillåts under tiden 15 oktober – 15 november och 15 februari – 15 april.
Skulle förbud bli nödvändiga meddelas det 1 månad innan, så att en var får rådrum att ordna sina hushållanstalter därefter.
Om ägare till flera hemman inte vill utnyttja sin bränningsrätt kan han uppdraga densamma till någon underhavande på ägorna.
Mängden som följer hemmanen får inte överskridas.
Rättigheten att sälja brännvin som en var över eget behov tillverkar får inte utsträckas till utminutering eller kroghållning, endast halvstop får säljas i taget.
En kanna får föras till staden eller till marknad.
Då större kvantum skall saluföras i staden får detta inte ske på torg eller öppen gata.
På marknadsplats får ingen försäljning ske vid de stånd och bodar som är uppsatta för själva marknaden.
Alla brännvinskrogar på landet och i städerna samt vid ting, uppbördsstämmor, likvidationsmöten, auktioner och andra folksamlingar och de så vanliga slagsuparna på auktionerna är strängeligen förbjudna.
På gästgivargårdarna bör brännvin endast säljas till de resande.
På värdshus, marketenterier och näringsställen där mat serveras får brännvin säljas till gästerna.
Samma gäller värdshus, liksom herrgårdar för ägarens egen betjäning, hantverkare, arbetsfolk samt ankommande annan betjäning.
Annars är all försäljning eller krögeri förbjuden.
Det är också förbjudet att vid kyrkorna på landet vid helgdagarna sälja vare sig större eller mindre partier.
Erfarenheten säger, att vid inskränkningar i brännvinsförsäljning, förbrytelser i denna väg knappast kan undvikas .Man kan befara att den nu utvidgade försäljningsfriheten kunde till allmän skada missbrukas.
Därför bör allvarliga straff stadgas och under ämbetsmäns noggranna tillsyn bli oundgänglig.
Påbud och kungörelser angående sättet till beräkning och utgörande av den avgift efter förmögenhet, vilken Riksens Ständer nu vid Riksdagen såsom en realisationsfond till kreditsedlarnas inlösen med speciemynt, beslutat och fastställt, Norrköpings slott den 15 juni 1800.
De olägenheter och lidande både staten och den enskilde får utstå, genom att verkligt mynt försvunnit ur rörelsen och ersatts med kreditsedlar, som varit underkastade ständiga förändringar och sjunkit i värde.
Detta har medfört att enskilda aldrig vetat vad de ägt, priset på fastigheter ökat, liksom varupriser och arbetslöner.
Genom stegrad kurs vid växelköp har det vållat kännbara förluster vid betalandet av landets utlandsskuld.
Det har också medfört höga priser på inkommande oumbärliga varor.
Därför har vi föreslagit att Rikets fastställda speciemynt åter må bli gångbara och kreditsedlarna avskaffas.
Vi har försökt finna utvägar för myntförändringens framtida bestånd och säkerhet.
För att kunna genomföra detta kommer ett särskilt sammanskott efter vars och ens förmögenhet till en summa av 4 ½ miljoner riksdaler i silver att begäras.
Denna fond sätt in i Rikets Ständers Bank, som kommer att handha den.
Verket skall om möjligt finna ett sätt att rättvist bestämma jord och egendomars värde.
Vidare får de i uppgift att förekomma, att de som har förmögenhet i annat än fastigheter och
sålunda lättare kan gömma den, fastän deras plikt är att betala förmögenhetsskatt.
Detta är ett grannlaga arbete, som inte får ha vådliga följder för folk.
Därför menar vi att de genom ed får framlägga sina ägodelar och hoppas på att sanningen skall råda.
Dock får detta inte bli allmänt känt, eftersom det skulle kunna skada dem som har stora skulder.
Någon lättnad i skatt för den som har stora skulder måste också kunna ges.
Den som inte äger över 50 riksdalers värde eller jord blir helt befriad från skatten.
För att kunna genomföra beskattningen kommer uppskattningskommittéer att finnas på landet och i städerna.
De består av 8 ledamöter, 2 adel, 2 präster, 2 borgare och 2 från bondeståndet.
De bör vara bofasta och ha den egenskapen att kunna väljas till riksdagsmän.
Ridderskapet och adeln utser sina ledamöter, när befallningshavanden sammankallar dem i varje län.
De kan sända fullmäktige eller rösta skriftligen.
Prästerskapets ledamöter utses av Domkapitlet i varje stift.
Borgerskapet i varje stad utväljer inför magistraten sina ledamöter.
Sockenstämman i varje socken utser 1 eller 2 ledamöter, som i befallningshavandes närvaro väljs för det härad, tings- eller skeppslag varunder socknarna hör.
Finns en stad inom häradet sitter samma bondeledamöter i stadens uppskattningskommitté.
Befallningshavanden är ordförande och sammankallande.
Hinner han inte vara med i alla kommittéer anmäler han det till Oss och Vi förordnar någon i hans ställe.
När kommittén sammanträder avlägger ledamöterna ed, att de efter bästa förstånd och utan mannamån skall fullgöra sitt verk.
I alla mål som är uppenbara görs anteckningar eller protokoll av en person utsedd av befallningshavaren till betjänt.
I fall där tystnad skall iakttagas får bara befallningshavaren och ledamöterna närvara.
De deputerade från socknarna som inte valts till ledamöter kan få deltaga i överläggningarna, när det gäller deras ort och lämna nödvändiga upplysningar.
Mantals och skattelängder samt jordeböcker skall finnas till hands liksom all annan kunskap som är nödvändig.
Varje person som skall beskattas har rätt att närvara, när hans ärende föreligger.
Han kan också bli kallad om man anser något vara oklart.
Alla hemman på landet oberoende av status, som inte blivit befriade från skatt, skall uppskattas efter deras godhet, beskaffenhet och avkastning.
Med bruksegendomar förfars så att allt som inte har med bruket att göra avskiljs.
Sedan beskattas de efter hur mycket eget kol och tackjärn och mängden järn de producerar.
Hus i städerna beskattas i likhet med brandförsäkringen.
Husen bedöms efter värdet på orten och jämförs med oförsäkrade hus i samma stad.
Tomterna bedöms efter storlek och vad ortens beskaffenhet uppskattas.
Tomter av samma egenskap som de som ligger inom stadens staket bedöms lika.
Näringsidkares förlag och tillverkningar samt handlandes varulager och skeppsparter är beskattningsbara.
Alla kassor, verk och inrättningar med undantag för bank, skolor, hospital, lasarett, dårhus, barnhus och fattighus bör bidraga till avgiften.
Bolag, som driver gemensamt verk eller inrättning, skall uppge bolagets förmögenhet och tillgångar samt hela bolaget betala avgiften.
Beskrivs hur man förfar om man har skulder.
Den som har okänd förmögenhet kan antingen uppgiva sina tillgångar eller skulder var för sig eller allt i en klump.
Den som skulle uppleva att han skadas om hans förmögenhet eller skulder blev allmänna kan lita på att uppskattningsmännen håller uppgifterna hemliga.
Alla de, som med ed skall bekräfta sin förmögenhet, skulder eller tillgångar, skall avlägga den inför uppskattningskommittén.
Försummar han detta eller bryter mot eden gäller den generella beräkningen, som kommittén gör.
Beslutet i kommittén gäller så, att man räknar de flestas mening.
Skulle rösterna vara lika tar man medeltalet av uppskattningen på förmögenheten.
Har någon egendom på flera ställen, skall han lämna upplysningarna där han är skattskriven.
Vill han betala hela avgiften på ett ställe, skall han lämna kvitto till de olika uppbördsmännen.
Alla är skyldiga att infinna sig personligen eller genom ombud och med sitt namn underteckna uppgifterna, annars äger befallningshavaren rätt att förelägga vite och med handräckning få reda på de uppgifter som behövs.
Efter att kommittén avslutat sitt arbete, skall de endast meddela ett summariskt sammandrag för hela sitt arbete på en ort till befallningshavaren, som förvarar uppgifterna med obrutna sigill tills de eventuellt behövs och efter slutlig uppbörd bränns.
Undantag från beskattning är vanligt husgeråd, redskap som behövs för bruk och fabriker, kyrkor och alla Kronans hus oberoende av vad de används till, militärboställen i allmänhet, alla boställen i städerna oavsett vilken ämbetsman som bor där.
Uppskattningskommittéerna skall arbeta så snabbt att befallningshavaren kan till den 1 novemer insända till Oss ett summariskt sammandrag för hela sitt område.
Beskrivs hur man sedan skall fördela förmögenhetsskatten enligt den bestämda myntfoten.
Blir någon missnöjd med besluten må han inom två månader besvära sig.
Vi är förvissade om att de trogna undersåtarna ställer sig positiva till dessa åtgärder att bringa reda i landets finanser och har överseende med de personliga uppoffringar som måste göras.
Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts förestående resa tillförordnade regeringen, Stockholms slott den 17 juni 1800.
För att regeringsärendena under Vår resa ej skall förhindras, förordnas följande ledamöter: Sveriges Rikets Drots greve Carl Axel Wachtmeister, Överståthållare Landshövding greve Samuel af Ugglas, Hovkanslern Fredric von Ehrenhielm, Generaladjutanderna för flottan och armén.
Stockholms slott den 17 juni 1800.
Kungörelse angående den under Kungl Maj: ts resa förordnade regeringens upphörande, Stockholms slott den 1 augusti 1800.
Den under Vår resa förordnade regering kommer nu, sedan resan är fullbordad att upphöra.
Stockholms slott den 1 augusti 1800.
Brev till Konungen.
Stormäktigaste Allernådigaste Konung.
Till Eders Kongl Maj: ts får Riksens Ständer överlämna den till Riksgäldens betalande åtagna bevillningen, vilken till nästa Riksdag kommer att fortfara.
Vi bifogar varje stånds protokoll, vilka innehålla alla de tillägg och reservationer som stånden ansett sig befogade att göra.
Riksens Ständer kan inte infoga dessa förändringar i bevillningen, då stånden inte är samlade.
De uppgiver vad stånden antagit till Konungen, som täckes vad varje stånd anfört till verkställighet befordra.
Riksens Ständer framhärda med undersåtlig nit och trohet.
M F Brahe, Uno von Troil, Carl Ulner och Olof Larsson.
Förbud emot bruk och nyttjande av överflödigt silver.
Den avgift efter förmögenhet till kreditsedlarnas inlösen och realiserande sig åtagit bör i silver finnas att tillgå i Riksens Ständers Bank, som kommer att föranstalta om realisationen.
Undantagna är hederstecken, skedar, förläggsskedar, gafflar och andra nödvändiga små stycken, som inte väger mer än 10 lod.
Vi skall i Nåder befrämja realisationen och skall fördenskull lämna till banken allt silver från Vårt hov, som inte för Vår konungsliga värdighet
och representation är nödvändigt.
Vi har velat förbjuda allt bruk och nyttjande av silver, förgyllt eller oförgyllt, med dessa undantag: Allt kyrksilver Allmänna hedersbelöningar Bordssilver, skedar, socker-, strö- och senapsskedar, förläggsslevar, gafflar, knivskaft, sockertänger, tesilar, huvor till karaffer, strödosor.
Brännvinstumlare och bägare, snusdosor, som väga under 10 lod, sko-, knä- och halsduksspännen, armknappar, silverfodral till byxsäcksur, silvertavlor till ur, knäppknappar, fingerringar och prydnader, som allmogen av ålder nyttjat till sin dräkt.
Vidare rak- och toalettaskar, syringar, fingerborgar, skaft till rakborstar, beslag till tobakspipor, huvar och proppar till flaskor, glasögonbågar, samt kirurgiska och mekaniska instrument av den beskaffenheten att de helst av silver bör förfärdigas.
Sporrar, beslag och andra silverstycken, som är fastställda till uniformer.
Allt annat är förbjudet och trotsas förbudet, är varan förverkad.
Även varor av plaiter är förbjudna.
Vi är försäkrade om att Våra undersåtar av kärlek till fosterlandet, som nu tarvar utomordentlig hjälp, uppoffrar sitt överflödiga silver, som ändå utgör ett ofruktbart kapital.
Haga slott den 2 augusti 1800.
Kungörelse hur Stora Sjötullen kommer att erläggas, Haga slott den 2 augusti 1800 Våra författningar från 1791 och 1792 har tillåtit Stora Sjötullen att använda växlar efter gängse kurs.
Genom kursens uppgång har Statsverket drabbats av det kännbaraste lidande.
Från och med den 18 i denna månad skall användas goda växlar på Hamburger Banco.
Varje sådan riksdaler anses svara mot en riksdaler svenskt Speciemynt.
Detta betalningsmedel gäller så länge växelkursen inte faller under 48 skillingar.
Detta gäller utgående varor.
För inkommande varor kan användas samma betalningssätt eller, speciemynt, riksgäldskontorets kreditsedlar eller silver.
Kungörelse angående akademiska stipendiekuratorers skiljande från kuratelen, då de den samma missbruka, Stockholm den 9 augusti 1800.
Den kuratorsstipendiat vid de Kungliga Akademierna som missbrukat det honom i kraft av testamentet uppdragna förtroendet, skall skiljas från den kuratel han innehaft.
Många underskrifter.
Kungörelse angående låns upptagande av Riksens Ständers Bank uti guld och silver, Drottningholms slott den 12 augusti 1800.
Riksens Ständers Bancoutskott har begärt att få upptaga lån.
Dels för att medborgarna, som av deras numera obrukbara silverförråd kan få en betydlig vinst och för att underlätta och påskynda kreditsedlarnas inlösen och realisation.
Banken är beredd att upptaga lån i allt slags omyntat silver, utländskt silvermynt samt avlösta svenska silvermyntsorter.
Även omyntat eller myntat guld kommer ifråga.
Silver beräknas till 20 skillingar per lod och guld till 93 skillingar.
Lånetiden är 5 eller 10 år och räntan 4 % per år.
Drottningholms slott den 12 augusti 1800 GUSTAF ADOLPH.
Kungörelse angående inrättningen av ett allmänt Riksdiskontoverk, Drottningholms slott den 26 augusti 1800.
I Riksdiskontoverkets fastställda fond om 600.000 riksdaler, får enskilda personer delta under 15 år med 1 / 3 alltså 200.000 riksdaler.
Delaktigheten erhålles efter insättning av verksilver för det aktiekapital, som subskriptionen medger.
Varje aktie innehåller 50 riksdaler i verksilver.
De betalas 1 månad efter kungörelse i Posttidningen.
Aktieinnehavaren är förbunden att mot 4
% årlig ränta insätta lika stor summa som deras innehav av aktier utvisar.
Den som försummar att i tid fullgöra sina åtaganden bötar till Diskontoverket 10 % av den summa som fattas.
I större städer blir det nödvändigt att upprätta särskilda diskontoinrättningar.
1 / 3 av aktieägarnas årliga vinst utöver 7 % tillfaller banken.
Drottningholms slott den 26 augusti 1800.
Stadga och reglemente för Riksdiskontoverket, Drottningholms slott den 26 augusti 1800.
Fonden får uppgå till 600.000 riksdaler, varav 1 / 3 får användas av enskilda personer.
Direktionen består av 6 personer, 4 utsedda av bankofullmäktige gemensamt och 2 av aktieägarna.
Direktionen samlas viss dag i veckan och ordentliga protokoll skall föras.
En kamrer och en ombudsman anställs och betjäning i övrigt vad som behövs.
Är inte direktionen nöjd med deras arbete må de entledigas.
De privata aktieägarna sammankallas av direktionen så snart huvudboken är avslutad för året.
Vid utlåning skall räntan på ½ % per månad avdragas genast.
Lånetiden får inte överstiga 6 månader.
Låntagaren måste ställa borgen som säkerhet eller skuldebrevet som pant.
Enskilda personer får på sitt blotta namn inte låna mer än 6.000 riksdaler specie.
För lån som inte betalas inom 6 månader höjs räntan till 1 % per månad.
Kamreren skall hålla ett ordentligt och alfabetiskt register över lånen som beviljats.
Ombudsmannen skall föra register över alla inbetalningar.
Låntagare skall skriftligen meddelas om förfallodagen.
Följer ej godvillig betalning 8 dagar efter förfallodagen skall ärendet lagföras.
Alla lån och hypoteksdokument förvaras under 3 lås, vartill tvenne i direktionen och kamreren har nyckeln.
Kungörelse angående Brännvinsbränningens inställande för den återstående delen av året, Drottningholms slott den 30 augusti 1800 Då spannmålsförråden är uttömda, måste den nya grödan endast räcka till bröd.
Därför förbjuds allt brännvinsbrännande både i städerna och på landet för resten av året.
De arrendatorer, som redan betalt sitt arrende får dra av 3 / 8 på nästa års arrende.
Detta allvarsamma förbud skall fiskaler och kronobetjänter hålla noga uppsikt över.
Drottningholm den 30 augusti 1800.
Instruktion för Direktionen för Stockholms stads allmänna barnhus, Drottningholms slott den 22 oktober 1800.
Det barnhus, som den 4 maj 1785 förbättrades till fattiga barns försörjning och uppfostran, skall som hittills stå under Överståthållarämbetets vård.
Han skall ha biträde av 4 ledamöter som väljs från Stadens huvudverk och Överståthållaren.
Ledamot kan dock antas av en och annan person känd för kunskap och erfarenhet.
Dock aldrig någon barnhusbetjänt.
Direktionens ledamöter skall med sorgfällighet vårda sig om barnhusets bästa och ta vara på deras privilegier.
Fast egendom får inte säljas utan Kungl Maj: ts tillstånd.
Kapitalet skall göras fruktbärande.
Endast sådana värnlösa barn, som nämns i följande skall intas på barnhuset eller få penningunderhåll.
Barnen på barnhuset skall få tillbörlig skötsel, föda och uppfostran.
Allt skall ske med sparsamhet, ordentlighet och reda.
Varor till barnhusets underhåll skall uppköpas till försvarlig godhet och till lindrigaste pris.
Alla viktiga mål skall tillställas direktionen.
Skulle någon ledamot genom sitt förvållande skada barnhuset, skall han skiljas från sin befattning och ställas till ansvar.
De fyra ledamöterna sammanträder en gång i veckan.
En har ansvar för det kamerala, betalar räkningar och dylikt, den andre har ansvar för utestående kapital, rättegångsmål, protokollskrivning och brevkontakter.
Den tredje ansvarar för den inre hushållningen, medan ordföranden har insyn över hela verket och ansvarar inför överståthållaren.
De dagar
sammankomsterna hålls, skall alla betjänter finnas på plats för att kunna lämna önskade upplysningar.
Barnhusets egendomar i stan skall var uthyrda och hyran betalas kvartalsvis.
Hyresgästerna får inte lämna lägenheten i sämre skick än de mottog den.
Lantegendomarna skall arrenderas ut.
Boningsrum inom barnhuset, som inte behövs för verksamheten, skall genom annons i tidningarna, hyras ut till högsta anbud och till beskedliga personer.
När större reparationer eller nybyggnader behövs skall hantverkarna lämna anbud till överståthållaren, som sedan väljer de minst kostsamma förslagen.
Småreparationer görs av inspektoren.
De medel som genom god förvaltning och redig hushållning ger barnhuset inkomster skall insättas mot ränta i någon diskont.
Lån skall så fort som möjligt lösas.
Detaljerade regler hur förvaltningen av egendomen skall ske.
Direktionens ledamöter och tjänstemän är ansvariga för förvaltningen och får under inga omständigheter för egen räkning låna några medel.
De barn som tarva barnhusets hjälp skall ha prästbevis.
Främst skall man ta emot föräldralösa barn, som sakna all annan hjälp, hittebarn som kan vara utlagda på gatan eller andra platser.
Barn till föräldrar som av sjukdom eller andra omständigheter inte kan ta hand om dem och där barnen skulle lida nöd och förgås.
Skulle föräldrarnas villkor förbättras skall barnen lämnas tillbaka.
Barn får penningunderhåll tills de fyller 6 år.
Då bägge föräldrarna lever tilldelas endast två barn i familjen bidrag.
Ensamstående med flera barn får bidrag till så många som behövs.
Ogift kvinna för alla sina barn om hon inte kan vara amma.
Klarar föräldrarna trots underhållet inte att försörja barnen, skall de intagas på barnhemmet.
Änka med bara ett barn kan få bidrag om hon är utfattig eller sjuklig.
Bidraget utbetalas varje kvartal.
Skulle barnet dö betalas bara till slutet av den månaden.
Prästerskapet skall insända en förteckning på de barn som avlidit till överståthållaren, som har att jämföra med underhållsrullorna.
Till barnhuset får ogifta mödrars eller andra fattiga barn, som inte är ofärdiga och lytta, inköpas för 25 á 30 riksdaler stycket.
Föräldralösa barn, som äger något arv, men inte tillräckigt för att leva av mottages också.
Mellan direktionens sessioner får endast hittebarn intagas.
Inspektoren skall genast mottaga det och tillse att det blir läkarundersökt och döpt, om inget dopbevis medföljer.
Han skall noga efterfråga den som lämnar barnet, var det hittades.
Polisen skall sedan efterspana vem, som utlagt barnet.
Hittas denna vanartiga person, skall han ställas till ansvar och straffas.
Är det modern skall hon tillhållas att själv försörja barnet.
Minst en gång i kvartalet skall barnen mönstras.
De skall skötas med omsorg, hållas rena och fria från ohyra, förses med nödvändiga kläder och de spädare skall födas av ammor.
De äldre får god och väl tillredd föda.
Sjuka barn sköts i särskilda salar och särskilt uppmärksam skall man vara på smittsamma sjukdomar.