Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer med Hr Stuart i den åsigt, att Götheborgs stad icke mer än andia städer i Riket bör erhålla rättighet att hafva en särskild pröfningscoinmitte', och jag linner de skäl, som Hr Stuart anfört, och de anmärknrr, som i BondeSt. blifvit gjorda, äfvensom den omständighet, att BorgareSt. afslagit betänk., utgöra fullt talande skäl för R. o. Ad. att jemväl biträda Borgai‘eSt:s beslut.
Jag förenar mig fullkomligt i hvad Gr. v. Fersen i detta afseende yttrat, och får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. till bifall å den redaetion, Utsk. föreslagit.
Hvad BondeSt. i detta afseende anfört anser jag besynnerligt, och om det vore gruildadt, skulle ej heller Stockholm böra hafva en särskild pröfningscommitte; men alla de personer, som hafva egendom i länet, böra få väljas till ledamöter i länets prÖfningscommitte' och således fä verka på länets taxering, oaktadt Iandtmannen ej kan verka på stadens taxering.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:s betänk, i denna del.
Hvad Utsk. rör:de 140 § föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet.
Då frågan i alla fall lärer komma till förstärkt StatsUtsk:s afgörande, skall jag ej besvära R. o. Ad. med en votering, men jag får anmäla min reservation emot detta beslut. 1S2 §.
Då detta ämne förra gången hos R. o. Ad. förevar, gjorde Hr af Billbergh och jag den anmärkn., att detta mom. framställer ett motiv, hvarföre debetsedlarna skola företes till annotation, hvilket vi funno här ej vara på sitt ställe.
Då i allmänhet några motiver icke förekomma i bevilln.förorda., anser jag ej heller något sådant här böra anföras, allraminst ett, hemtat från uppbördsförfattningarna, hvilka det icke tillkommer R.
St. utan K. M. att utfärda.
Någon hänvisning till särskilda stadganden i dessa författningar, hvilka ofta och emellan riksdagarna kunna förändras, bör icke äga rum i en af R.
St. utfärdad och för längre tid gällande förordning, och jag får derföre vördsamt föreslå, att sednare mom. i denna §, eller orden: ”enär upphördsmännens quittens, enl. uppbördsförfattningarna, den förutan icke är gällande/' måtte derifrån uteslutas. R. o. Ad. beslöt, att de uti Utsk:s förslag till iÖ2 § intagna ord: enär u p p börds in a n ne ns quittens, enligt uppbördsförfattningarna, den förutan icke är gällande, skulle alldeles utgå. 170 §.
Jag bestrider visserligen icke bifall ■ e tm Den 9 Februari f. lii. i53 till Utsk:s förslag i denna punkt; men det torde förefalla någon underligt, att Utsk. framlagt ett förslag, alldeles likalydande med den gamla redactionen, och jag får derföre upplysa, att i den gamla redactionen förekommer ett tryckfel, emedan i bevilln.förordn. står ordet hvilken i stället för hvilket, hvari Utsk. nu föreslagit rättelse.
Utsk:s förslag i afseende på 170 § blef af B., o. Ad. bifallet.
För öfrigt biföll B. o. Ad. betänk.
N:o 38 med de af Utsk. uti utlåt.
N:o 5i tillstyrkta förändringar och tillägg uti allt, hvarom ej genom de nu fattade besluten blifvit annorlunda stadgadt.
Vid förnyad föredragning af Lag t- o.
Oecon.Utsklris d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:ö42, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en allm. boställs-, byggnads- och husesynsordning, blef samma betänk, af B. a. Ad. bifallet.
Lag- och Oecon.Utskms d. 2 dennes e. m. på bordet lagda Utlät.
Nio 43 i anledn. af återremiss å betänk.
Mis nåd. stadga om skiftesverket i Biket d. 4 Maj 1827 och K. kungör. d. 9 Juni i832.
Få författningar hafva i sednare tider utgjort föremålet för ett så allmänt och mångfaldigt klander, som 1827 års skiftesstadga.
Vid sista riksdagen väcktes en mängd motioner, åsyftande dels ändring, dels upphäfvande af denna författning i dess flesta delar.
Efter moget öfvervägande af hvad ä ena och andra sidan röride detta ämne blifvit anfördt, funno dock B.
St. dessa klagomål öfver författningens innehåll och syftning vara mindre grundade.
Det var således endast i några föga väsendtliga omständigheter, som B.
St. godkände de föreslagna förändringarna och derom hos K. M. i underd. anhöllo, hvarefter desamma blifvit vidtagna.
Sammansatta Lag- o. Oecon.- Utskin vid denna riksdag hafva likaledes afstyrkt de nu ånyo väckta motionerna om ändring i berörde förordn., endast med ett enda undantag, eller förslaget, alt den deri meddelade föreskrift, det högst 3 skiften få utan ägodelningsrättens tillstånd medgifvas, måt'te ändras till följande lydelse:
"Skulle belägenheten på något ställe härifrån oundgängligen fordra undantag, och kan icke sådant genom en eller flera delägares utflyttning, på sätt i i3 cap. 1 § sägs, afhjelpas; då må tre eller högst fyra skiften hvarje delägare på enahanda sätt tilldelas.”
Hr Strussenfelt har emot detta 19 H. 20 Den 9 Februari f. m. förslag afgifvit en Utskrns första betänk, bifogad reservation, deruti olägenheterna af hvad Utsk:n föreslagit blifvit omständligen utvecklade.
Med hufvudsakligt afseende härå blef äfven detta betänk, af R. o. Ad. återremitteradt samt af BorgareSt. afslaget.
Då, på sätt reservanten ådagalagt, bifall till Utskrns förslag skulle åstadkomma en fullkomlig rubbning af en bland de vigtigaste hufvudgrunderna för skiftesstadgan, anhåller jag, att R. o. Ad. nu jemväl måtte afslå detsamma.
De skäl, som Utskrn till stöd för den föreslagna ändringen anfört, äro, att den omgång, som nu erfordras medelst hemställan till ägodelningsrätten, der skifte på nämnde sätt måste verkställas, skulle leda till kostnader och tidsutdrägt utan motsvarande fördelar, samt att författningen för öfrigt innehöll bestämd föreskrift, att ägorna ovilkorligen skola fördelas i så få skiften som möjligt.
Dessa skäl hafva dock redan blifvit af reservanten fullständigt vederlagda, hvarföre jag anser mig äfven i detta afseende endast behöfva åberopa reservationen.
På grund häraf, och då antagandet af Utskrns förslag skulle icke allenast medföra betydliga svårigheter vid skiftesstadgans tillämpning, utan ock i väsendtlig mån motverka de med densamma åsyftade fördelar för jordbruket, får jag altså vördsamt anhålla om propos. till afslag å denna del af Utskrns betänk.
Lag- o. Oecon,Utskrns utlåt.
Nro 43 blef af R. o. Ad. afslaget.
Upplästes nedannämnda utlåtrn och memor. från:
ConstitutionsUtskottet:
Nro 83. till R. o.
Ad. samt BorgareSt., i anledn. af deras återremisser på memor.
Nrcr 5y; Nro 84- med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F., samt jemnkning i dess 81 §, äfvensom i 29 § Riksd.Ordn.; Nro 85. med förslag till ändring och tillägg i y5 § Reg.F.; StatsU tsko ttet:
Nro 406. öfver anmärknrr vid betänk.
Nro 355 i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de medel för undsättningar i svårare missväxtår; Nro 4°7' öfver anmärkn:r vid betänk.
Nro 388 i anledn. såväl af K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St., rör:de en uti staden Wenersborg inträffad eldsvåda, som K.
M:s sedermera till R.
St. aflåtna nåd. propos., ang:de låneanslag till återuppbyggande af nämnde stad; Nro 408 i anledn. af Fullmägtiges i Riksg.cont. skrifvelse, med hemställan om dispositionen såväl af Lappmarks ecclesiastikfondens till bemälde Contor lefvererade capitaltillgångar, som af 3:ne andra cassors in tecknade fordringar; Den 9 Februari f. m. BancoU tskottet:
N:o 91. med förslag till åtskilliga förändringar i 4 art. 5 afdeln. af i83o års bancoreglemente; Lagutskottet:
N:o 177. i anledn. af återremissen å Utsk:s betänk.
N:o 162 öfver Hr N. W. Stråles motion om meddelande af bestämdt stadgande, huruvida särskildt ansvar skall äga rum för förnyande af de förbrytelser, hvarför man ännu icke undergått bestraffning, m. m.
ExpeditionsUtskottet:
N.‘o 2r. med öfverlemnande af förslag till underd. skrifvelse, med anmälan om ett misstag, som inträffat vid expedierandet af R.
St:s underd. skrifvelse af d. 5 sisth Jan., rör:de ändring af 4 och 5 §5 i 17 cap.
Ärfdab:n och 3 § 8 cap.
Jordab:n samt om upphäfvande af K. förordn. d. 19 Aug. 1762.
Sedan i dag Constit.Utsk:s betänk.
N:o 77, med svar rör:de RiksSttns anmärkn:srätt i afseende på Constit.Utsk:s förslag i tryckfrihetsfrågan, är lagdt för andra gången pä bordet, är således den tid inne, då de redan för några dagar sedan på bordet lagda betänk:n från Constit.Utsk. åter skola på föredragningslistan upptagas, emedan beslut blifvit fattadt, att de skulle hvila, tills betänk, om tryckfriheten förekomme till pröfning.
Den erfarenhet, som vunnits vid återremisserna af alla de Constit.Utsk:s betänka, deri den princip uttalat sig, som ligger till grund för betänk, örn tryckfriheten, har visat, att, hvarje gång denna principfråga förekommit, en vidlyftig discussion i samma sak ej kunnat undvikas, och jag tror, att om först det betänk, företages, som i sjelfva saken är af största vigt, skulle discussionen öfver de öfriga betänk:na mycket förkortas.
Jag får derföre vördsamt hemställa, om icke på nästa föredragn:slista borde först uppföras Constit.Utsk:s betänk.
N:o 77 och derefter de betänk:n från samma Utsk., hvilka en längre tid varit bordlagda.
På denna min framställning an-, håller jag om Hr Gr. o.
Landtmts propos:n. Hvad Hr Hjärne yrkat, blcf, uppå derom gjord propos:n, af R. o.
Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 2 e. m.
In fidem protocolli F. O.
Den 9 Februari e. m.
Måndagen den 9 Februari j835.
Plenum kl. 6 e. in.
Ånyo föredrogos och lades till handhna Lag-o. Oecon.- Utsktns d. 2 dennes e. m. på bordet lagda memor.:
N:o 44. i anjedn. af återremiss å betänk.
N:o 24, ang:de lindring för allmogen i den s. k. byggnadshjelpens. utgörande ; N:o 45. i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 37 om utfärdande af ett allmänt stadgande, ang:de val till organist; N:o 46. i anledn. af återremiss å betänk.
N:o38, ang:de uppliäfvande af 2 cap. i K. Fiskeristadgan d. 14 Wov. 1766.
Uppå begäran af Hrr Bogeman, Joh. Ludv., och Gunther, Garl Gust., lades ånyo på bordet Lag- och Oecon.Utskms d. 2 dennes e. ni. bordlagda betänk.
N:o 4/ i anledn. af väckta motioner om ändring i eller förklaring öfver 36 cap. 2 § Byggn.b:n, Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af samma ledamöter, Exped.Utskts d. 2 dennes e. m. bordlagda memor.
N:o 20 med öfverlemnande af förslag till underd. skrifvelse, ang:de sportlernas upphörande inom K. M:s Cancelli och desammas utgående i stället såsom charta $igillata.
Justerades pleniprotin för d. 26 Nov. f. och e. m., d. 1 Dec., d. 4 Dec. f. och e. m. samt d. 8 Dec, Upplästes prot.utdr., ankomna från de öfriga RiksSttn, nemi. från PresteSt. af d. 5, 8, 12, io, 19, 22, 24, 26, 29 och 3i sisth Jan. samt d. 2 och 3 dennes; från BorgareSt. af d. 8, 12, i5, 19, 22, 24 och 29 sisth Jan. samt d. 2 dennes, och från BondeSt. af d. 3, 8, 12, 15, 19, 22, 26, 29 och 3i sisth Jan. samt d. 2 och 3 dennes, Lades till handlingarna.
H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 8 påfuftonen.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Den 12 Februari f. m.
Thorsdagen den 12 Februari 1835.
Justerades 1 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. Gr. Frölich, Dav,, uppläste följande:
Då jag ifrat för sådana åtgärders vidtagande af R.
St., hvarigenom hypotheksinrättningars bildande kan befordras, så har jag äfven ansett mig böra sträcka mina forskningar till en nogare beräkning af den mer eller mindre nytta, som dessa inrättningar kunna medföra för alla classer af medborgare.
Jag har dervid trott mig finna, att ehuruväl det är en obestridlig sanning, att alla ägare af jord eller näringsrörelse indirecte skulle röna en fördelaktig inflytelse af den lättnad, sorn hypotheksföreningarna skulle skänka dess egna ledamöter directe, så är det likväl icke derföre säkert, hvarken att de mindre jordbrukarne eller allmogen för det närvar, inse dessa indirecta fördelar, ej heller att icke deras betryckta belägenhet, i den mån de äro skuldsatta, påkallar en mera hastigt verkande hjelp.
Jag har dessutom icke kunnat för mig dölja den allm. grundsats,‘ att hypotheksföreningar, frivilligt bildade, icke gerna hvarken böra eller kunna upptaga bland sig de mindre jordbrukarne, och det af 2:ne skäl, nemi. först: emedan vilkoret af den solidariska ansvarigheten, en för alla och alla för en, i sig sjelf innebär en varning för de mera bemedlade och affärsvana, att icke blottställa sig för följderna af de försummelser eller fallissementer, som kunna träffa de mindre jordbrukarne, hvilka 2 å 3 års missväxt å rad kunna alldeles ruinera; och för det andra, emedan det måhända vore moraliskt orätt att inleda en allmoge i en creditanstalt, der minsta uraktlåtenhet att på dagen erlägga ränta och afbetalning måste, om inrättningen skall kunna bestå och bibehålla credit, oblidkeligen medföra lagsökning och utmätning*
Med den lifliga önskan, som jag naturligtvis hyser, att H. BondeSt., på hvars beslut frågan nu beror om garanti för lån af hypotheksföreningar, måtte antaga R. o. Ad:s och Högv.
PresfeStts inbjudna-, har jag ansett mig böra uttänka och bereda en utväg, hvarigenom äfven de af allmogen, sorn icke med ett minimibelopp af 10,000 r:dr b:co taxeringsvärde kunde inträda i hypotheksföreningar, erhålla tillfälle till lån med nedsatt ränta, och denna utväg har jag trott mig finna derutinnan, att öfriga jordägande classer afstodo deras rätt att täfla med allmogen om lån i R.
St:s Bank af de medel, som i egenskap af capitalafbetalningar inflyta å fastighetslånen å 4 5 proc., och hvilka medel, enl. R.
Sfs . vid förra och .denna riksdagen fattade beslut, skola åter ut - i58 Den n Februari f. in. lånas på fastigheter intill nästa riksdag emot 4 procis ränta och 2 proc:s afbetalning.
Såsom ledamot af BancoUtsk. har jag varit i tillfälle närmare utreda förhållandet vara: att, med uteslutande af alla silfverlan och af alla lån till städer och corporationer, dessa inbetalningar på 4 år från i83o t. o. m. 1833 variera emellan 208,000 ä 281,000 r:dr b:co, så att ett medium deraf finnes vara 254,249 r:dr 24 sk. b:co; att då det i anseende till lånens beskaffenhet är gifvet, att capitalafbetalningarna årligen ökas, så kan med full visshet antagas, att 260.000 r:dr årligen, eller på fem år i,3oo,ooo r:dr, sålunda skola utlånas, enligt vid sista riksdag stadgade grunder, hvarom icke fråga, mig veterligen, yppats vid denna, att nemi., med uteslutande af Stockholms stad, belåningsrätten lemnades för öfriga städers hus och jord till 16 proc. och för landet 84 proc., hvilken sednare andel af summan 1.300.000 utgör 1,092,000 r:dr b:co.
Utan att nu sträcka begäret att underlätta jordbruket till medtagande af de för städerna reserverade 16 proc. eller 208,000 r:dr på 5 år, hvarom jag anser det tillkomma V. BorgareSt. ensamt att efter godtfinnande yttra sig, vågar jag föreslå, med anledn. af 56 § Riksd.Ordn. och såsom ett tillägg, i afseende på personerna, till hvad R.
St. redan beslutat i afseende på saken eller utlåningen , att i bancoreglementet i stället för 35 § i 4 art:s 4 afdeln., som i i83o års reglemente lyder: ”Hvar och en i Sverige bosatt och under Svenska lagarna lydande medborgare anses berättigad att af fastighetsfonden etc.’’ måtte stadgas:
Af de sålunda för fa st ig h etsi n t ec k ni n ga r å landet afsatta 84 proc. kunna endast de af Sveriges allmoge blifva delaktiga, hvilkas hemmansdelar icke uppgå till 10,000 r:dr b:co eller deröfver. samt då för öfrigt den erbjudna panten finnes med fö r fat tn inga ma enlig och innebär för Banken nödig säkerhet.
Åtskilligt kunde vara nödigt tillägga i denna motion rör:de fördelningen länen emedan, som är till den grad olika, att Östergöthland ensamt har nära en million, som är circa en fjerdedel af hela den gamla lånefonden; men om principen godkännes, kan sådant ske i BancoUtsk., dit jag anhåller att motionen mätte remitteras och der den icke kan väcka ringaste uppehåll i det snart färdiga reglementet, såvida icke motionen får dela samma öde med de öfriga, jag vid denna riksdag väckt, att före remissen onödigt uppehållas.
Osannolikt är icke, att sådant äfven med denna sker, och jag vill derföre på förhand hafva det anmärkt, enär det från ett annat håll offentligen kan sägas, att jag såsom ordförande 1 BancoUtsk. medverkat till riksdagens förlängande, då jag deremot af alla krafter sökt påskynda ärendernas gång.
För dem åter, som, du motiverna till motionen uro uttalade, vilja anse den såsom ett otillåtet medel att vinna sina afsigter hos det Hederv.
BondeSt. i lånefrågan, får jag äfven på förhand svara, att jag ämnar alltid löija en lika öppen politik, som häruti kan framlysa, och att jag icke kan fatta möjligheten att leda Sveriges fyrdelade folk till några goda gemensamma resultater annorlunda än genom inbördes jemnkniogar och medgifvanden.
Jag anhåller, att denna motion äfven måtte ofördröjligen communiceras de öfriga RiksStrn.
Ehuru jag är ledsen öfver att förorsaka uppskof med remissen, måste jag likväl begära Gr.
Frölichs motion på bordet.
Då vi ännu hafva hypotheksföreningar blott i perspectiv, anser jag det vara för tidigt att vidtaga några åtgärder, hvarigenom de större jordägarne komme att beröfvas förmåner, för hvilka man icke lemnade annan ersättning än suppositionen om uppkomsten af institutioner, för tillvägabringande hvaraf man icke har någon visshet.
Jag begärde ordet för att yttra mig i det ämne, Gr.
Frölich framkastat; men då hans motion nu blifvit begärd på bordet och jag sålunda framdeles får tillfälle utlåta mig deröfver, afstår jag derifrån för närvar. och förenar mig i stället i begäran om bordläggning.
Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 2 dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 77, ang:de beslutna åtgärder vid memor. i\':o 58 i anledn. af återremisserna på förslagen i memor.
Frö lich, Da v.:
Då ingen annan synes vilja börja dis— missionen, så skall väl jag åtaga mig det.
Jag har alltid ifra t för tryckfriheten, icke derföre som skulle jag icke funnit, att den blifvit missbrukad; men jag försvarar icke publicisterna, utan publiciteten, likasom jag i lagfrågor uppträd t till försvar, icke för juristerna, utan för juridiken.
Det kan då icke annat än förundra mig, huru Constit.Utsk. från början till slut behandlat det vigtiga ämne, vi åter hafva under öfverläggning.
Detta förfarande kan icke benämnas med annat än ett uppenbart tredskattde, då Utsk. vidhåller att tillerkänna sig en RiksSt:n, i det Utsk. utsträckt dea grundsats, att constitutionsfrågor icke kunna omedelbarligen i Stånden väckas, utan der förekomma, endast dä de blifvit inmissiverade från Constit.Utsk., ända derhän, att dylika frågor icke skulle kunna behandlas på annat sätt, än Utsk. linner för godt.
Äfven i detta sednare betänk, har Utsk. icke kunnat anföra några giltiga skäl, hvarken från grundlagen eller sunda förnuftet, för den tolkning, Utsk. sålunda tillåtit sig; ty det iGo D e n o Februari f. m, är icke för Utsk. möjligt att bestrida, det grundlagen icke ålägger det att ställa sig RiksSt:ns anmärkn:r till efterrättelse.
Det är icke nog, att Utsk. säger sig vörda RiksStrus tankar; det måste jemväl lyda grundlagen och framlägga jemnknrsförslag, ty sådant åligger Utsk. enligt 56 §.
Emedlertid och då Utsk. stegrat sig emot R.
St., vet jag ingen annan utväg än att låta det skena hvart det behagar, under det R.
St. sitta af och gå sin väg fram till det mål, dit de vilja, -— med ett ord, att R.
St. förklara sig, Utsk. förutan, kunna hjelpa'sig till ett grundlagsförslag i denna del, hvilket kan läggas på bordet för att hvila till antagande eller förkastande vid nästa riksdag.
Det beror då pä, hvilket sorn må anses lämpligast, antingen att förslaget uppgöres till hvilande skick hos Exped.Utsk. eller directe inom Ståndet.
Det lärer vara att förvänta, att något försvar för Constit.Utsk. i dag uteblifver, då jag t. o. ni. här saknar den, som troligen ledt Utsk:s majoritet till det hårdnackade motstånd mot R.
St:s lagliga vilja, öfver hvilket vi hafva att beklaga oss; och jag förmodar altså, att man å den sidan anser saken förlorad.
Dermed är alltid något vunnet; men jag önskar, att icke något må i denna sak af R.
St. lemnäs förloradt.
Jag kan derföre icke instämma i den siste talarens förmenande, att R.
St. sjelfva eller genom Exped.Utsk. nu böra företaga ärendet till den slutliga beredning, som bör föregå, innan det förklaras hvilande såsom förslag till nästa riksdag.
Jag förutsätter nemi. möjligheten utaf, att vid en kommande riksdag någon af statsmagterna skulle kunna begagna sig af det afsteg från den vanliga formen, som förefinnes, för att på grund deraf förklara allt, hvad i frågan blifvit afgjordt, såsom en nullitet.
Jag fruktar åtminstone, att sådant kunde hända; och mig synes derföre rättast vara att helt enkelt omvälja Utsk., under förklarande, att det genom sin majoritet förverkat sina principalers, R.
St:s förtroende.
Jag anser så böra förhållas med hvarje Utsk., som på ett oförsvarligt sätt trotsar de lagar, hvarefter det bör handla, och åt detta handlingssätt icke ens förmår gifva consequensens styrka, utan i andra frågor handlar tvärtemot.
Så ser man nemi., huru Utsk. i ett efterföljande betänk, till sammanjemnkning upptagit ett förslag, i anmärkn:sväg tillkommet inom Stånden, för att utbytas emot hvad Utsk. i frågan hade föreslagit.
Ordföranden inom Utsk. behöfver likväl icke dela förebråelsen för inconsequenS, ty han har inom Utsk. reserverat sig emot det åberopade beslutet; men R. o. Ad. finner emedlertid, huru vacklande majoriteten inom Utsk. är i sina grundsatser.
För min del, och på sätt jag redan nämnt, önskade jag helst, att Utsk. måtte omväljas; men om denna utväg icke skulle vinna pluraliteten för sig, så, Den 11 Februari f. ra. och hellre än att R.
St., med ledning af den snara, Utsk. för dem utlagt, för att bilda ett skäl till frågans förklarande såsom en nullitet vid nästa riksdag, på egen hand redigera förslaget, föreslår jag, att, med förkastande af Utsk:s förevar, mentor-, R. o. Ad. må ytterligare förständiga tJtsk. att de inom
Stånden framställda anmärkntr laglikuiätigt upptaga, och med sammanjemnkn:sförslag i anledn. deraf till RiksSjtn ofördröjligen inkomma.
Då denna fråga här sista gången förevar, framställde jag den åsigt, att juryinrättningen innebar ett större hinder för den lagbundna tryckfriheten än indragningsmagten, och jag tackar Utsk. för det det icke framkommit med förslag till en stympad rättelse, utan velat skaffa oss den fullständig.
Men, mina
Hrr, frågan, då den primitivt förevar, angick, huruvida den om juryn bort sammanbindas med den om indragningsmagten; nu deremot är en vida vigtigare fråga föremål för undersökning, — en formfrfiga, den vigtigaste och farligaste, som vi haft under öfverläggning sedan införandet af vårt nya statsskick.
Det är om denna jag utbeder mig att nu få ingå i undersökning.
Då stiftarne af våra grundlagar, jemte bevarandet af deras verk, tillika ville nedlägga möjligheten att åstadkomma förbättringar i det ofullkomliga deraf, voro de nödsakade alt för denna sednare möjlighet bestämma försigtiga vilkor, på det icke nyhetsbegäret måtte kunna gagna den öppnade vägen till förbättring, såsom en förevändning för omstörtande af hela byggnaden.
Denna försigtighet förde i första rummet till -det vilkor, att icke frågor rör:de vår Representation måtte obetingadt utsläppas tili massornas afgörande, innan en föregående undersökning deraf ägt rum af en lugnare auctoritet.
Det var angeläget, att denna fick i sin magt den återhållande kraft, som fordras för att bevara beståndet af det närvarande; det var nödvändigt, att denna auctoritet lemnades rätt att urskilja hvilka förslag som bolde öfverlemnas åt Riksförsamlingens pröfning.
Att en sådan afsigt funnits och velat uttryckas visar sig deraf, att grundlagsförändringsförslag icke kunna i Stånden förekomma, så vidt de icke blifvit i Constit.Utsk. väckta och der, underkastade Utsk:s rättighet att genast förkasta desamma, likvisst af Utsk. ansetts förtjenta af upptagande, samt sålunda kommit att utgöra föremål för något Utskrs tillstyrkande, hvilket Utsk. då hade att meddela Ståliden; och om icke dessa försigtighetsmått funnes, hvad säkerhet ägde vi väl för bibehållandet af vårt regeringssätt, hvad säkerhet för samhället, om icke någon återhållande kraft funnes emot passionerna och partisinnet, eller om, såsom man här i revolutionsspråk yttrat, Stånden inom sig kunde behandla cönstitutionsfrågor huru de behaga?
Må man ihågkomma, att 19 H. s* Den 12 Februari f. m. det yttersta stödet för friheten äro de lagliga garantierna.
Borttager man dem, så stall den ena dagens opinion bära friheten i sin sköld, för att den andra undanträngas af förtrycket.
Man invänder, att sedan Utsk. gifvit förslag i någon fråga, äga Ständerna rätt att emot detta förslag göra anmärkn:r.