Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I likhet med det yttrande jag i detta ämne förut afgifvit , instämmer jag i Friherre VVrangels anhållan om Proposition till bifall å det alternativ i 190 Ben 8 Maji, f. ml Utskottets Betänkande som tillstyrker att 1815 års Författningar må förblifva oförändrade.
Om de i ett eller annat fall äro mindre fullständige, är detta likväl af mindre betydenhet, än att nya kostnader böra genom förändringar deruti Landtmannen tillskyndas.
Herr Uggla, Goran Gustaf : jag instämmer till alla delar i hvad Herr Friherre Wrangel med så varmt nit för Landets sanna väl il ämnet yttrat.
Det är ett anmärkningsvärdt förhållande, att ingen Näringsgren i vårt
Land undergått en mer naturstridig behandling och varit underkastad mera sällsamma öden, än Brännvinstillverkningen.
Under loppet af flera Decennier, har en kedja af de mäst vack* lande grundsatser lemnat oss en oftast dyrköpt erfarenhet af de tätaste omväxlingar i detta hushållsmål.
Jag vill visst ej bestrida hvad ingen förnuftig människa lärer kunna neka, att missbruket af denna vara är högst skade.' ligt.
Jag bestrider således ej heller, att de mede], som till hämmande deraf blifvit vidtagne, må hända någon gång föranledde af egennyttans försök och oförståndets misstag, ofta härflutit af ett rent och välmenande uppsåt, Mea jag frågar:
Hvilka hafva varit följderne af dessa åtgärder?
Rådfrågom händelserne innom ert mansålder tillbaka , och vi skola ej behöfva en vidsträcktare erfarenhet, än denna, för öfvertygelsen om omöjligheten att hindra eller inskränka Brännviners tillverkning eller bruk.
Hafva deremot icke alla dessa försök varit frugt-; Dm 8 Mojij f m. löse och endast bidragit att förnedra Folkho» pens moraliska caractere ?
Då Högloflige OeconomiaeUtskottet nu al^ ternativt tillstyrkt Rikets Högloflige Ständer ett oförändradt bibehållande af 1815 års Författning , har detta Utskott lemnat ett för* nyadt prof af dess upplysta medborgerliga nit för vår Modernärings framtida bestånd och förkofran , en Näring , som är den enda sanna grundvalen för vår styrka, frihet och sjelfständighet, och hvars
Odlare med sitt hjerta och sin arm är närmast fästad med fosterjorden.
Med den öfvertygelse jag således äger, att alla Näringars bestånd och fortkomst böra hvila på säkerhet och Lagar, hvilka, fria från alla onaturliga tvångsband, böra vara un» derkastade så få omväxlande öden, som möjligt, anser jag för en tillfredsställelse att, un-' der åberopande af hvad Högloflige Utskottet härutinnan anfört, för min del antaga Utskottets ahdra alternativ , hvarå jag vördsamt anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition : Lärandes , sedan nu grunderna för Brännvinsbränningen blifvit fastställda , Bevillningsutskottet , likmätigt gällande Grundlagar, få sig uppdragit att Bevillnings-afgiftema föreslå.
Det har ofta fått en stämpel af mindre anseende, att ta-’ la om Brännvins Förfa tningarne, kanske för att derom så mycket blifvjt sagdt, kanske också i synnerhet för det oförnuftiga bruk , sorn 192 Den 8 Maji, / ni. deraf göres.
Jag delar föraktet för den, som utsträcker tillverkningen af en vara utöfver sina behöriga gränsor till allmän skada , lika mycket som för den , hvilken öfverlastar sig dermed ; men äger den fasta öfvertygelsen , att Brännvinet nu mera är en oundgänglig vara , och dess tillverkning Landets enda Näring, som nödvändigt skall verka till Productionens både bibehållande och förökande.
Erfarenheten har visat , att , sedan en mängd skiften i Brännvinsbrännings-Författningarne föregått, ändtligen den år *8J5 blifvit vidtagen, på ett sätt, som bestyrkt att den varit den bästa.
I)å man sistledne höst föresåg och fruktade en ryslig Spannmålsbrist, voro några som tillstyrkte Brännvinsbränningens fortfarande såsom just ett medel att (örekomma den befarade bristen , och utgången har besannat det.
Jag vågar derföre , äfven af öfvertygelse att ingenting är farligare än förändringar i Oeconomiska Författningar, tillstyrka bifall af andra alternativet i Utskottets Betänkande.
Grefve Mörner, Carl Slellan : Vid Riksdagens början voro många af den tankan, att högsta Brännvins-pannerymden borde nedsättas ända till 59 kannor.
Detta var anledningen till OeconomireUtskottets först i ämnet afgifna Betänkande, hvilket ifrån samtelige RiksStånden återremitterades.
Under tiden hade meningarne ändrat sig, och flere yrkade att 1815 års
Förordningar måtte upptagas och bibehållas.
Den 8 Maji, f. nu 193 behållas.
Jag för min del tror, att lämpligast Vore, att nämnde Författningar finge orubbade fortfara, och ii stämmer helt Och hållet med de värde Talare , sorn ansett dem vara förenliga med Landets förmon* Grefve Gyllenborgs serskilta Motion rötande detta ärende, förtjenar visserligan afse, ende Grefven yrkar att
Brännvinspannorna icke böra vara förseglade under den tid de ej till Bränningen begagnas, Och jag medgifver väl, att detta kunde vara det rätta * men jag befarar ock, att sådant skulle gifva anledning till mycket underslef.
Likvisst, örn Ståndet skulle vilja här göra ett undantag från nu gällande Författning, har jag alldeles ingenting deremot.
Dock orsakar delta någon skillnad i Propositionen ; hvarföre jag hemställer , om ej Grefve Gyllenborg, sedan han nu så vär-’ digt sagt sin tanka, måtte från sitt yrkande afstå, då Propositionen helt enkelt kunde gör tfas till bifall af Utskottets andra alternativ.
Herr Ankarsparre, Ingemar August i appläste följande :
Ogerna yttrar jag mig i en sak, der mini öfvertygelse strider emot så många andras för*; del, och i synnerhet sådana Personers, som jag i flera fall högagtar för deras kraftfulla patrio» tisme och deras för Medborgares sanna väl alltid varma blod, men då samina värma lifvat Snig, kan jag ej göra samvete och öfvertygetRidd, 0. Ad.
Brot, VI.
Afd, 25, 194 Den 8 Maji, /. m. ise till ett offer för individuella förhållanden och tiga just då Fosterlandets Och Medborgares sanna val är på vägen att förspillas för Énskiltas egennyttiga afsigter.
Jäg vet, att jag kan hända blottställer mig för det åtlöje , sorn öfverlägsenheten sä gerna begagnar emot den välviljande svagare förmågan , men jag önskar upprigtig!, att icke en efterverld, olycklig genom vår lättsinnighet eller egennytta, i förtvifläns stund Skall komma att fördömmä detta åtlöje, och lemnå en ångestfull tacksamhetsgård åt dem , som velat trien ej förmått Bestrida de beslut, sora vållat deras olyckor^ då de kunnat förskaffa satritid och efterverld hvad den sednare haft största skäl att fördrå i arf äf sina fäder, nemligen eri äf förskämdå seder ej förderfvad physisk och mdralisk existence. jag inser att jag härigenom för framtiden möjligtvis kan bereda mig sjelf svårigheter i men mitt öfvertygelse och det begrepp jag för min del gör mig otri heder , ålägga iriig ätt bereda mig sjelf sådana hinder, sorn skola afhålla mig från så beskaffade egehnyttigå före;, tag, att de orsaka allmänna och enskiltä olyckor, samt beröfva efterkommande möjiighéten ätt utrota ett öfver verkeliga husbéhöfvet utVidgadt Brärinvins-förbriikande , hvilken corisumfion alltid stiger med tillgången och ej så lärt kan minskas då den afläger.
Min önskan af blott, att nu kunna gifva exempel af början till en uppoffring, söm, vidare utvecklad* gtfver ett verksamt medel ätt återvinna Vård Den 8 Maji, f ni.
195 agtningsvärda Förfäders kraft, sorn ej bestod uti ett af spiritus upplågande ytligt och vanmägiigt trotsande, lika lätt förvilladtj, tohi af sig sjelf heddagir •, men saken falat för sig Sjelf till den; som vill hofa derpå; och på den det ej Vill j anser jag riiig oförmögen ätt öppria örönen. öecönomiteUtskottet föreslår tvänné alternativet, nemligén: antingen dess första
Be* tänkande; som innehöll afskaffande af den ehä po kannors pahnan samt tre mänaders inskränkning orh året i tidén för fjrännvinsbränningen; elier uti det andra alternativet bibehållande äf lidå 1815 års Förordning , Sorti rhedgifvér tvänné 90 kannors patinor och fri Ölänning hélä året.
Af dessa två Onda ting arlet jäg
Het minsta böra antagas, nemligén Utskottets första Betänkande med den deruti föreslagna indragningen af en 90 kannors panna , åå mycket hellre ; som Utskottet i synnerhet i femte punfcten af sitt då afgifnä Betänkande derföre lemnar de allräkraftigaste och sannaste skak UtskÖttet hflr deremot, såsöm skäl för sitt senare Betänkande, hufvudsakligen betfagtat nyttan af att, genom en längre tid få erfara, én Författnings gagn eller skadlighet, saint att täta ombyten af faéconomiskä Förordningät årö icke fjenliga ; meri skola vi väl derföre åtadfästa ett missbruk, sorn är så latt äfhjelpfc genöm att underlåta begagna en af dé 90 kanJ hors pannorna, der två sådana finnas, hvilken minskning ej bör kunna blifva ett betydligt hitidet för erfarenheten af Författningens ver° Den s Maji, f. m kan.
Jäg föreslår således, att Utskottets för: sta Betänkande antages, dock med den skillnåd, att
Bränningen tillätes hela året om, e» medan de af Utskottet föreslagna tre måna. ders uppehåll sommartiden förorsakas af sig sjelf genom värmen, sädesbrist den tiden, andra arbeten ro. tn , och dessutom blott lemnat KronoBetjeningen tillfälle till chicaner och pre-? jerier.
Om derta förslag ej bifalles, anhåller jag votering derom må anställas med Utskottets senare förslag till ContraProposision.
Hvad man vill säga, att någon stor skillnad i BrännvinsBevillningen skall uppstå , är lätt vederlagdt derigenom, att de dubbla 90 kannors pannorna lära vara ganska få , och man genom den enas nedläggande beröfvar Staten ganska liten Intrade, då man förekommer en progressiv Brännvins-fabrication på några mägtigare Personers händer till den mindre bemedlade Landtbrukarens förfång.
Att Heder, värda BondeStåndet antagit
Utskottets sednare förslag, är äfven såsom skäl för oss anfördt, men detta Stånd tror sig hafva samma interesse i denna sak, som de, hvilka här ifra derföre.
Sluteligen skall jag ej glömma det stora skäl , att man bränner mäst af Potatoes , nyttan deraf vill jag ej alldeles bestrida , ehuru tvetydig den synes, då den blott ökar öfverflöd af den skadligaste af alla förtärbara Fluida , och denna Bränning dessutom* icke är allmänt känd eller användbar, samt skall i flera Orter, i samma mohn den tilltager, höja priset på ett tjenligt och i synnerhet för fattigt Folk nödigt födoämne., hvilket på ett skadligt \Den 8 Maji, /, m: 19? sitt får remplaceras af det deraf lill verkade Brännvin, hvars både moraliska, phv-iska och ceconomiska olägenheter aile mer och iner ut» bredas innom vårt Land.
Jag förnyar min anhållan om Votering i det fall att Ridderskapet och Adeln icke antager hvad jag vördsamt tagit rriig friheten föreslå, och jag förklarar, att om än mina yttranden förkastas eiler heies, eller min Voterings-anhållan väcker någons harm1, sä har jag dock gjort hvad jag förmått, vunnit bifall a£ mitt samvete och följt endast min öfvertygelse, och detta värderar jag långt mer än sådana egna fördelar, sorn vålla Fosterlandets och Medborgares olyckor eiler förderf.
I Fäderneslandets angelägenheter är det ej tillräckligt att blott hafva välmening; man måste äfven äga sakkännedom och erfarenhet; eljest kan framställ; ningen lätteligen komma att endast grunda sig på fördomen eller slumpen.
Jag vågar göra tillämpning af denna sats på den sista värde T,laren.
Hans föregifvande af 90 kannor pan« nornes skadlighet är ingalunda bygdt på rättvisa eller verkliga förhållanden.
Dessa pannor åstadkomma visserligen mindre ondt än mängden af de öfriga, och skall man göra nå»; gon inskränkning i detta afseende, vore i min tanka den progressiva Pannerymd n den, som först borde komma i fråga att nedsättas.
Jag har förut bevist , att ett enda Hemman af 2 å 3000 Ra*rs värde, deladt i tio serskilta Lägetp Den g Maji, f »»• genheter, kan begagna en sammanräknad pan« nerymd till 500 kannor för mindre Skaft, äq ett Egendom på flera 100,000 R d $ värde, hvilken endast får hafva tvänne pannor på 90 kannor hvardera.
För öfrigt täger jag alldeles icke ät mig den yärde Tvärens uttryck , att egna fördelen j detta fall är den mäst verkande.
Jag idkar ingen Brännvinsbränning eller ens har någon Brännvinspanna.
Men jag har känsla för rättvisan och för glitt Fosterlands sanna fqrdel ; och med denna känsla skall jag alltid strida emot det mindre val öfverlagcja eli mindre klokt brukade omdömet, alltid söka *ft försvara den enda Näring, som Landet nu gg r, intilldess någon bättre kan af tiden och erfarenheten uppfinnas ; af hvilken anledning jag också vördsammeligen yrkar den af mig förut begärdte Propositionen, Friherre Wrangel:
Det tyckes sorn Herr Ankarsparre är så kunnig j Brännvinsbränning, alt jag ej vågar motsäga honom i detta |mne.
M-n då Herr Ankarsparre tror sig hafva upptäckt det endast vara egennytta, som föranledt att yrka bibehållandet af nu gäilapBrännvinsbrännings-Författningar, så finner jag mig föranlåten förklara Hery Ankarsparre, att denna känsla är alldeles främmande för mig.
J}å Herr Ankarsparre? ser, det tonen är för bibehållandet af 1815 års BrännvinsFörfattniq^ar, tycker jag han kan afstå från sin begäraq af Votering.
" """ : Herr Hummelhjelm:
På de grundliga skaij Den 8 Maji, f. m. 199 $otn af flere Herrar här blifvit anförde, äfven j anledning af hvad Utskottet i dess nu förevarande Betänkande yttrat, instämmer jag med hemälte Herrar j den anhållan, att Proposition mätte göras till bibehållande af i8(5årsFörr fattningar rörande Brännvinsbränningen.
Friherre Hjerta, Lars:
Jag har aldrig medgifvit och troligen skall jag aldrig medgifva den utöfver verkelig* behofyet nu ya? rande Brännvinstillverkning.
Redan i början af Riksdagen, då detta ämne fprevar, har jag utan förbehållsamhet yttrat min fasta öfvertygelse vara den, att i moraliskt afseende föränleder den öfyerflödiga Brännvinstjllgången till Nationens obestånd, pch derom trpr jag att flere med mig dela enahanda tänkesätt, och pär nu fråga är om valet emellan Oeconomi:®- Utskottets första och andra alternativ rörande det reglementariska af föreslagne BrännvinsFörfattnjngar, så tyekar jag ingalunda att gifva företräde åt det första, innefattande én för» modad minskning i tillverkningen j emedjn blott en enda panna af 90 kannors rymd med» gifves.
Min Fosterlandskänsla är Jika liflig sona någons, och ehuru det blifvit yttradt, att a}lmän-| na topen synes gilla Betänkandets andra alternativ, så förenar jag piig uti det yttrande Herr Ankarsparre i hvad sorn aggar inskränkningen afgifvit, och afviker aldrig från den pfvertygelsen, att öfverflödig
Brännvinstillverkning pbestrideligen yållar menliga följder, hvaraf vi redan hafva en smärtsam erfarenhet, Man må hushålla huru som hellst, så kan dermed ej 200 Den 8 Maji, f in, uträttas något förmonligt, då moraliska egen-' ekaper äro förstörda, Åtskillige hördes härtill yttra deras bifall.
Jag har trott att en pkillnad i fördelar kunde lemnäs, till förmån för Pot3toesbrän ngen , framför Bränning på Spannmål.
Landsorter gifvas, der jordmånen gifver mångfalldigt rikare skördar af Potatoes, än af Säd; men för att kunna följa denna naturens egen hänvisning till jördens fördelagtigaste begagnande , fordras säkerhet för afsättning af den myckenhet Potatoes, som icke kunna oför* adlade afyttras i hemorten och ej heller, utan största svårighet, förvaras till transport åt an-’ dra orter sjövägen påföljande våren.
För att lemna en utväg till denna afsättning, hade jag trott angeläget och rättvist vara, att en större förädlingsrätt förunnades den större Producenten af Potatoes, än dtn af Spannmål, så vida den senare aldrig saknar afsättning eller åtminstone aldrig saknar lärtare utväg att för* vara och transportera sädén än den förre för sin Potatoes.
M^n då nu Utskottet ej gjort afseende på mina Anmärkningar i denna del; och jag icke förgäfves vill söka göra dem gällande, samt följagteligen ser mig i nödvändighet att, med stadgande af ett generelt bud för båda, göra ettdera, antingen gifva för litet åt PotatoesProducenten eller för mycket åt Spannmålsproducenten ; så tror jag mig pligtig, att hellre bevara den förres bergning, än att på deas bekostnad, nedflytta den sednare till sitt Dan 8 Maji, /, in. 201 lagom.
Jag tror således PntatoesPro^ucenten ofta kunna behöfva bränna med t van nego kannors p>nnor,; och jag förenar mig derföre med ds Herrar, hvilka tillstyrkt att 1815 års BiännvinsFnrfattning må fortfara att blifva gällande, och jag tror mig dervid böra erinra dt- Herrar Ledamöter, hvilka talat deremot, att faran af en stof Brännvinsbrännings-rätt icke är, pä långt när, så stor, som man vanligen tror.
Erfarenhvten bevisar, att då ymnige skördar nedfälla Spannmålspriserne, begagnas den större Brännvinsbränningen; och det skadar då visserligen icke, att Jordägaren har en utväg att hålla priserne vid den höjd, sorn nu mera är nödvändig, så vida han skall kunna bestrida bördan af höga KronoUtlagor och dyra TjenStehjonslöner; men lika sant är också, att då priserna på Spannmålen äro allt för höga, så följa icke Spannmålspriserne samma progressiva gång; och följden är, att den större Brännings-räitigheten icke kan, utan förlust, begagnas.
Att förhållandet både förledit och detta år varit sådant, vet jag af egen erfarenhet, och lärer kunna af många här bevittnas.
Det är möjligt att en eller annan kunnat', eller för sin Ladugård måst begagna hela Bränningsrättigheten, men totaliteten har visserligen icke kunnat, utan förlust, göra det.
Det är ett grundfel i vår oeconomiska Lagstiftning, att Lagstifta) ne ansett Nationen såsom omyndig, och tilltrott sig förmågan att kunna ända till de mindre detaillerna al enskifta hushållningen lemna fö - Ben 8 Maji, /. m. reskrifter, sorn bättre än Enskiltas omtanka skulle styra deras företag.
Derifrån härleder sig den mängd af prphibitiva författningar, hvaraf följden varit den, ?tt Nationen i ceconomiskt gfsende ifrån Seeler förbiifvit både omyndig och fattig»
De manga öfverträdelser emot dessa föteskrifter, sorn inträffa, och de immoraliska följder, sorn mari tror deraf härledas, räkna snarare sitt upphof ifrån dessa prohibifiva Stadganden, hvilka rperendels reta till öfverträdelser, just derföre att de motsägas af den naturliga rättvisan, likasom de merendels snarare strida mot, än befordrade Statspeconq» miska fördelar, som dermed åsyftas.
Man ser derföre ock , att de förslag, man uppgör för att hämma det onda , ofta verka motsatsen af det man velat åstadkomma.
Jag vill blott , i anledning af hvad hg? blifvit yrkadt om rättighet att begagna endast en 9° kannors panna, exempelvis nämna, atf då de fleste större Possessioner bestå af flera mindre Hemman och efter Utskottets förslag är tillåtit att å hvarje §ådant Hemman nyttja pannor i mohn af Hemmansvärdet, så blir följden, att man, i stället för att begagna tvänne 9° fannors pannor på ett ställe, bygger tvänne serskilta Brännerier med en sådan uti fivarje.
Pen i detta afseende tillstyrkte förändring leder således icke till någqt annat ändamål, än att tillskynda åt&killige epskildte Landtman, tom i förtroende på beståndet af Riksens Stärn ders beslut nedlagt betydliga kottnader, en säj* ker förlust.
Den föreställningen att Brännvin^’ I Den 8 Maji, /. m, 203 tillverkning skulle genom nämnde inskränkning så minskas, att den osedlighet, hvartill en stor consumtion af denna vara leder, derigenom äfven minskades, äger icke den minsta grund.
Herr af Brinckman har i detta fall anfört ett ganska rigtigt skäl.
Då med en mängd mindre p noor lika mycket B’änpvin kan tillverkas, sorn med få större, och då exempel gifvas, att på Hemman, som hafva flere Aboer, ett vida större kannrum vanligtvis begagnas, än på en sammanslagen Egendom^ så kan man lätt finna, att minskning i d-n tillåtna kannerymden endast leder till större åtgång af Skog, Säd el1 r Ppiatoes, men icke ti}l nupskad production eller consumtion af varan.
Jag förnyar mitt tillstyrkande af bifall på andra alternativet.
Herr Strussenfelt, Michael:
Ingenting har varit mera underk -stadt förändringar, än Bränn, yinsbränningep.
Jag tror, att i stället för att nå ändamålet , nemligen å ena sidan att inskränka Brännvinsbränningen , pch å den andra hindra införskrifning af denna vara , har Intetdera genom de många Författningarne yunnits.
Det vore önskebgt, att man vid den £na Riksdagen kunde utgifva en ceconomisk. förordning, sorn vid den nästkommande blefye beståndan le.
Jag medgifver väl, att Brännvinet är skadligt i moraliskt afseende, mea ändamålet att undanrödja denna skadlighet
Vinnes icka genom förbud.
År 18 13, då det var förbjudit att bränna, saknades dock ej
Bränn - 204 Den 8 Maji, / in. vin, och när det ej fanns, eop Allmogen Rumm och Toddy. jag tror, att ju mera raan kall fatrar och förändrar, ju sämre är det 3 och förenar mig af sådan orsak med de Herrar, som yrkat Proposition å andra alternativet.
Det lärer vid denna Riksdag vara bevist, att man kan misstaga sig.
Flere önskade i höstas inställande af Brännvinsbränningen, i förmodan att Spannmålsprisen annars skulle ofantligen stegras, men huru mycket de missräknat sig, bevittnas bäst deraf, att Rågen, som då ko<* stade 20 R:dr Tunnan, nu endast gäller »4 å 15.
Grefve von Lantingshausen , Albrecht :
Då denna rråga lörsta gången förevar, hade jag den äran yrrra mina tankar.
Jag trodde dä, att det tili och mid var nog mycket af Utskottet, att föreslå bibehållandet af en pan; na om 90 kannors tymd- Jag anser Husbe* bofsbränningen kunna bestridas med e.n pan« na af 50 kannor.
Dermed har ett Hushåll alltid dess behof fyldt ; allt hvad sora tillverkas derutöiver, är tili afsalu.
Den eeconomiska nyt'an af af en utöfver husbehofvet utsträckt Brännvins prodin: ion , tillkommer endast den stora tillverkaren , men flir Landet är den skadlig.
Man Har sagt, att till Brännvinsbränning på manga Orter endast användes Potatoes , och att denna Sädessparande methode borde uppmunt' s; men jag !rågar: äro ej Potatoes, likasom
Säd, dugliga till föda åt Folk?
Jag anhåller om Proposition till bifall af första alternativet i Utskottets Betänkande Dm 8 Maji, f. m. 205 och, om ej frågan på annat sätt kan afgöras, begär jag votering.
Grefve Mörner, Adolph Gåran: jag tror att de åtskilliga Författningar, sorn. successive i afseende på Brännvinsbränningens dels ut-J vidgning dels inskränkning blifvit utgifna , nogsamt bevisa, att skiljagtiga meningar derom kunna äga rum, att saken kan ses utur o. lika synpunder, Och att grundade skäl finnas för och emot de satser, som här blifvit yrka: de* Jag respecterar hvars och ens tanka, och tror, att man i intetdera fallet bör misskännas för personlig egennytta eller bristande Fosterlandskänsla.
Men då fråga nu är om hvad partie skall tagas , och då ett beslut måste fattas, anser jag för min del det vara af myc» ken vigt, att 1815 års Författning blifver beståndande ; ej blott för det, efter mitt begrepp, fasthet i Hushållnings-principer är af yttersta vigt, emedan det är derpå, sorn säkerheten beror för Enski!t3s beräkningar, utan äfven af det skäl, att, genom samma Författning, en verklig ceconomisk besparing uppkommer, vida betydligare, än den problematiska nyttan af inskränkningen i pannerymden.
Med en mindre panni kan man genom forcerad bränning ti live» ka lika mycket Brännvin, sorn med en större pannerymd- Vinsten blir således ej särdeles betydlig för moraliteten och sederna äf en mesure , hvars skadlighet i ceconomiskt hänseende är så påtaglig.
Om aldrig större pannor varit tillåtna och funnits i bruk , och om aldrig Brännvins - bränningen blifvit utr 206 Ben 8 Maji, f. m. sträckt öfver hvad husbehofvet knöde rördraj sä. skilllé det varit långt ifrån mig att yrk» bibehållattdét af deri nu stadgade pannerymd.
Men då riu , sedan Brännvinsbränningen , sorni i gr 9 så ansenligt utsträcktes, vid (8 15 årsi års Riksdag fått en fastställd gräns, inga serdeles olägenheter deråf visät sig* sartit då en inskränkning vid detta tillfälle åjndäst skulle åstadkomma omkostnader och oro; tior jag elev vara battré, stt låta Blifva vid hvad éotti är, än att nu göra eri förändring* sorn åter vid éh ättharl Riksdag skulle föranleda till nya föfändringat’.
Ätskiliige yttrade härtill deras bifall. friherre JFrangel:
Det förundrar in ig hölä ÉS Landshöfding träda upp
Och säga att iSi5 åré BiännVinsFöfördn:ng icke ar dén Basta föt närvarande tid , samt yrka ett erkänd Skadlig förändring i en céeönomisk Förlåttnirig.
Rrfarénheten har visat, att den bär elt Cörfetfiv innom sig sjelf. Hvad Patriotisrrien angår; har jag aldrig betvifla!