Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter den lagtolkning, som i sednare lider gjort sig gällande, finnes ingen preskriptionstid för befrielsen från kartering af köpetransporter; denna befrielse tillgodokommer såväl den ena som den andra, utan afseende på huru lång tid, som må hafva förflutit ifrån det köpet transporterades och till dess köpebrefvet för lagfarts vinnande upvisas.
Om man än i sednare tider fått ett eller annat prejudikat till stöd för den fordrade befrielsen, så torde man likväl frän förflutna tider kunna framdraga praejudikater i motsatt syftning.
Det är således ett omtvistadt och olika åsigter underkasladt förhållande, som man vill för framtiden bestämma på ett sätt, att lagens tillämpning må för alla blifva lika.
Den omständigheten alt alla komma att inför lagen och utaf densamma lika behandlas, har den värde talaren, i sina billighets-raisonnementer, lemnat ovidröd.
Det är likväl för lagstiftningen hufvudsaken, att låta alla vederfaras lika rätt.
Man må icke bereda den ena en fördel och betaga densamma en annan, ty inför lagen hafva alla lika anspråk att under enahanda förhållanden ega samma rättigheter och skyldigheter; och derföre förnyar jag min anhållan om bifall lill Utsk:s förslag.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde H. Ex. Hr Frih o.
Landtm, propos. till bifall å Ulsk:s ifrågavar. förslag och ropades härvid ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma förslag, och då härvid åter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos,: 33 514 Den 19 Juli f. m.
Den, som bifaller det af Bevilln.Utsk. uti 8 § 4 mom. af Charta Sigillata-förordningen föreslagna nya stadgande, voterar j»; den det ej vill voterar nej; vinner nej, afslår R. o. Ad.
Bevilln.Utsk:s berörde förslag.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja 24.
Nej 8. § 16- Hr Printzensköld:
Jag nödgas så mycket helldre bestrida bifall till ifrågavande förslag, som genom detsamma rättigheten för Embetsverkens tjenstemän att pä kredit emottaga stämpladt papper kommer alt utvidgas.
Sådant anser jag hvarken nödigt eller i ringaste män nyttigt.
Jag skulle tvertom önska inskränkning uti denna försäljningsrätt, och jag går så långt, att jag ville, det icke andra än de af K.
Bef:h:de antagne försäljningsman skulle ega rättighet att hålla allmänheten kartor tillhanda med mindre än att K.
M. vid ett och annat förekommande fall behagar, efter föregången pröfning af behofvet, sådant serskildt tillåta.
Derigenom vunnes dels en vida säkrare kontroll på försäljuingsmännen, än nu och dels hvad som är af icke mindre vigt, att lättheten till det, serdeles i hufvudstaden, rådande vingleriet med kartor, hlefve förekommen.
Vi känna, att å Charta Sigillata-kontoret en betydlig halance inträffat, och jag, som har det icke serdeles afundsvärda nöjet, att mot vederbörande utföra åtal härföre, kan uplysa, alt en stor del af de förskingrade kartorna blifvit utbjudna till och äfven köpta af embelsmän inom Stockholm, hvilka ega rätt alt erhålla kartor på kredit, äfvensom alt en och annan tjensteman, som icke varit nogräknad i delta fall, tillhandlat sig kartor till ett lägre belopp än skillnaden emellan kartans verkliga värde och provisionen.
Med kännedom härom må det ursäktas mig, om jag häraf hemtar ett skäl att bestrida den utsträckning af försäljningsrätten, som Utsk. föreslagit.
Jag önskar således, att R. o. Ad. icke måtte instämma i Bevill.Utsk:s åsigt.
Detta kan visserligen på det hela taget, vara likgdtigt, ty hvad försäljningsrätten beträffar, ligger den helt och hållet inom området af K.
M:s lagstiftningsrätt, så att när förslaget inkommer till Honom, Han kan på alla de reglementariska stadganden Utsk. föreslagit, fästa det afseende Honom för godt synes.
Han kan, om ilan så anser nödigt och för säkerheten vid upbörden behöfligt, förkasta dem alla och stifta alldeles nya, samt nedsätta och t. o. m. alldeles uphäfva de afgifter för stämplade papperet, som R.
Jag tillstyrker således att författningen, hvad 16 §:u beträffar, måtte, ehuru ofullkomlig den ännu är, bibehållas, medan det är bättre att hafva ett stadgande, som uttalar represenlionens åsigt i detta fall, nemi. att försäljningsrätten icke skall utsträckas, än att en motsatt åsigt skall lillkännagifvas.
Dessutom synes det mig icke vara skäl att göra den Den 19 Juli f. m. 515 föreslagna förändringen derföre att 3 Riksstånd bifallit den.
Hvar och en af R. o. Ad. lärer väl vid jemförelse emellan 16:de och 17:de §§:ne finna, att den förra innehåller ett så tillräckligt stadgande, att den ifrågavande meningen gerna der kan uteslutas.
Jag tillstyrker afslag å Utsk:s betänk.
Landtm-.s härefter först till bifall å Utsk:s hemställan framställda propos. besvarades med blandade jag och uej, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma hemställan och då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Närmast i ordningen på föredragn:s-listan förekommer Allm.
N:o 114 i anledn. af väckta motioner, rör:de folkundervisningen i riket; men som PresteSt. har sig updragit högsta ledningen af folkskolan, torde det vara lämpligt, att R. o. Ad. afvaktar PresteSt:s beslut i frågan.
En sådan upmärksamhet
Stånden emellan är vanlig, och jag föreslår derföre, att R. o. Ad. måtte falla det beslut, att afgörandet utaf nämnde betänk, skall anstå intill dess PresteSt. fattat sitt beslut i ämnet, samt detta beslut blifvit R. o. Ad. meddeladt.
Uppå härefter framställd propos. beslöts, att med föredragningen af Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 114 skulle anstå tills R. o. Ad. erhölle del af PresleSbs derom fattade beslut.
Uplästes ett af Hr Lagerbjelke, Johan inlemnadt så lydande mern.
Af tjenstegöromål hindrad att emottaga H. R. o.
Ad:s updrag att vara ledamot i LagUtsk., under permiterad ledamots frånvaro, nödgas jag härmed samma updrag mig vördsamligen afsäga.
I anledn. häraf anmodade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i LagUtsk. i st. för Hr Lagerbjelke.
BondeSt. ankommet prot.utdr. N:o 301, innefattande inbjudning till Medständen, att förena sig uti det denna dag, vid föredragning af StatsUtskis utlåt.
N:o 221, i anledn. af ätterremiss af betänk.
N:o 46 ang:de väckt motion om befrielse för utsockne frälsehemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga rotevakans-afgift, af BondeSt. fattade beslut att med afslag å förenämnde betänk, och utlåt, antaga det förslag, uti hvilket afdeln.-n inom Utsk., som behandlat ämnet, slädnät.
Sedan R. o. Ad., såsom mig synes, på serdeles välgrundade skäl, bifallit StatsUtsk:s utlåt.
N:o 221, anhåller jag, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt beslut, må lägga BondeShs inbjudning till bandlingarne. 33 * 516
Den 10 Juli f. m.
Ehuru ogerna jag söker öfvertala R. o. Ad., att frångå sitt 2:ne gånger fattade beslut, anser jag likväl denna fråga vara af så mycken vigt, billighelsanspråken hos Hallädningarne så stora, de växlingar frågan redan undergått, så många, och derigenom faran för en inkonseqvens mindre i ögonen fallande, än den eljest skulle vara, att jag finnér mig böra begagna det tillfälle, som för mig sig yppat, att ånyo lägga R. o. Ad:s ledamöter på hjertat, huruvida icke reservationen till StatsUtskis utlåt.
N:o 221 utgöra så bevekande omständigheter, att R. o. Ad., med frångående af sitt beslut i ämnet skulle vilja förena sig med BondeSt.
Ehuru de Halländska frälse socknehemmanen, genom K. M:s och R.
Sl:rs sammanstämmande beslut af d. 7 Sept. 1756 blifvit för alltid befriade från den ordinarie roteringen emot erläggande af utskrifnings-penningar, har detta beslut likväl icke blifvit respekteradt; möjligen kan i en framtid inträffa, alt hvad R.
St. vid denna riksdag beslutat, jemväl kommer att underkastas revision.
Första gången frågan förevar, ansåg R. o. Ad. sig icke böra bifalla Utsk:s förslag, derföre att R. o. Ad. fann billiglietsskälen öfvervägande.
I denna riktning yttrade sig flera ledamöter, till hvilka Ståndet lyssnade medelst att, oaktadt motsidans invändningar, återremittera betänk.
Det torde således icke heller innefatta en alltför stor inkonseqvens, om R. o. Ad. ånyo uptager frågan och fäster sin upmärksamhet vid den, utsockne frälsehemman ågångna, oförväntade och derigenom mera hårda dom, hvilken kan inverka så märkbart på värdet af den, bona fide förvärfvade, egendomen.
På dessa skäl hemställer jag vördsamt att R. o. Ad. mätte förena sig i det beslut, BondeSt. slädnät; och hvarå jag anhåller om propos.
Jag får anhålla alt Riddarh.- Sekret:n ville uplysa i hvilka beslut de öfriga Stånden i dennna fråga slädnät.
Sedan i anledn. häraf undertecknad Riddarh.-Sekret. tillkännagifvit att någon underrättelse om Preste- och BorgareSt:ns i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 221 fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Frih.
Då möjligen Borgare- och PresteStm fattat i frågan lika beslut med R. o. Ad., synes det mig mindre lämpligt, alt Ståndet nu antager BondeSt:s inbjudning.
Då emedlertid uplysning om dessa beslut saknas, anhåller jag att frågan måtte få hvila på bordet.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, alt detta ärende, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåt.-n, nemi. från Stats-U tsko ttet: N:o 230, i anledn. af återremisser å utlåt.
N:o 141, ang:de låne-understöd för upbyggandet af den nedbrunna delen af Staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; Den 19 Juli f. m. 517 Nio 231, i anledn. af återremisser ä ullåt.
Nio 158, ang:de eli lån för återupbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping; N:o 232, ang:de sökt anstånd med ränte- och kapital-inbetalningar å de för liamnbyggnads-arbetena vid Cimbritshamn beviljade lån; Nio 233, i anledn. af väckte motioner om odlingslån åt innehafvare af mindre jordegendomar och lägenheter; Nio 234, i anledn. af väckt fråga om en utredning för jemnförandet af nuvar.
Stalsinkomster och utgifter med enahanda inkomsters och utgifters belopp år 1809; Nio 235, ang:de restitution till Regits-skrifvaren J. C. Kant af oriktigt debiterad lönebevillning vid Uplands reg:te; Nio 236, ang:de restitution (ill Reg:ts-skrifvaren P. G. Hanngren af orikligt debiterad och derefter erlagd lönebevillning vid Dal-reg:tet; Nio 237, i fråga om verkställigheten af beviljade restitutioner utaf Riksgrs-kontorets medel:
Nio 238, angide arfvode för utdelningen och redovisningen af de för RiksStins och Utskms räkning upköpta skrifmaterialier m. fl. effekter; N:o 239, i anledn. af K.
Mits nåd. remiss å Kammar-collegii berättelse, angide kungsgårdars och öfriga kronolägenheters i riket förvaltning; N:o 240, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Kammar-collegii berättelser, angide Sala Silfververks ränteersältnings-fond från redogörelsetiden från och med d, 1 Nov. 1846 till samma dag år 1849; N:o 241, i anledn. af väckte motioner om nedsättning uti afgiften till Wadstena Krigsmanshus samt Amiralitets Krigsmanshuskassorne vid köp af rusthåll eller båtsmans rotehemman; Nio 242, i anledn. af väckt motion om Wisby Hospitals öfverskotlsrnedels ingående till samma Hospital, i stället för till Allmänna Hospitals-fonden; Nio 243, i anledn. af väckt motion i fråga om bestämmande af rusthålls-afgiften, när rusthåll försäljas tillsammans med annan egendom; Nio 244, i anledn. af väckt motion i afseende å kontrollen, öfver värden af det stämplade papperet m. m.:
Nio 245, i anledn. af väckt motion, angide förändring dets i; 1847 års Resereglemente dels i de å Riksstatens åtskilliga hudvudtitlar upförde anslag till rese- och traktaments-penningar; Nio 246, i anledn. af gjord framställning angide reglering af de å K.
Skeppsholmen i Stockholm befintliga bostadslägenheter; Nio 247, i anledn. af väckt motion om löneförhöjning åt nu var.
Bibliolhekaricn vid Linköpings Gymnasii- och Stifts-bibliothek; 518 Den 19 Juli f. m.
N:o 248, i anledn. af väckt motion, ang:de ändring i sättet för debitering af den, under benämning trosslransport-medel, från en del rotar vid Westmanlands reg:te utgående afgift; N:o 249, i anledn. af väckt motion, ang:de användande af Fredriksborgs fästningsverk; N:o 250, i anledn. af erhållen ålerremiss å StatsUtsk:s utlåt.
N:o 156; N:o 251, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 168, ang:de väckt fråga om hemmantals-räutans afskaffande^ N:o 252, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 169, ang:de väckte motioner om rättighet att köpa skattejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel; N:o 253, i anledn. af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfane-reg:tet indragne boställen; N:o 254, i anledn. af K.
M:s nådiga skrifvelse, ang:de sökt garanti af Staten för fem procents ränta under vissa år å kostnaderne för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; N:o 255, i anledn. af väckt motion, om årligt arfvode åt ExpedrsSekret. och Ridd. J. G.
Richert; Banko-Utskottet:
N:o 61, i anledn. af RiksStrns beslut öfver utlåt.
N:o 45; N:o 62, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 48; N:o 63, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt.
N:o 51; N:o 64, i anledn. af RiksSt:ns beslut öfver ullåhne N:ris 35 och 54; Allra.
N:o 121, i anledn. af väckte motioner ronde skjutsnings-besväret; samt N:o 122, i anledn. af återremiss utaf betänk.
N:o 61, i fråga om inskränkning af den genom K. Förordn. d. 22 Dec. 1846 beviljade frihet, att å landet idka handel m. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m.
Den 19 Juli e- m. 519 Lördagen den 19 Juli 1851.
Justerades 3 prot.-utdr. för denne dag f. m.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 16 och 17 dennes pä bordet lagde betänk, och utlåt.
N:o 115, i anledn. af väckt motion, ang:de de klassiska språkens läsning uti Elementar-läroverken; och N:o 116, i anledn. af väckt motion, ang:de iakttagande af vissa villkor vid utländsk mans naturalisation i Sverige.
Besv. o. Ekon.Utskrs d. 16 och 17 dennes på bordet lagda utlät. i\T:o 17, i anledn. af väckt motion om ny prägel å sifvermynt, som understiga 32 sk. b:co.
Det nu uplästa förslagets nödvändighet kan jag för min del icke inse.
Allmänheten är redan vand vid den myntsort den nu eger, och en förändring deruti, skulle möjligen endast föranleda till olägenheter, kanske äfven underlätta förfalskning af det gällande myntet och dess förvexling med kopparslantar, som skulle kunna försilfras.
Jag hemställer således att detta förslag mätte afslås.
Jag anhåller att till alla delar få instämma med den föreg:de talaren.
När representationen skall till Konungen ingå med en underd. skrifvelse bör densammas föremål vara af någon vigt; men att aflåta en sådan, endast för att beskrifva en ritning på ett mynt, — det finner jag vara nära nog löjligt och afstyrker vidtagandet af en slik åtgärd sä mycket helldre som den föreslagna nya prägeln, om den antages, skulle hafva till följd att myntet lättare kunde efterapas eller förfalskas.
Jag anhåller således om afslag på detta utlåt.
Då nu H. Ex. Hr Frih:n o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölie förevar, utlåt, ropades nej, hvarefter detsamma af R. o. Ad. afslogs.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 16 och 17 dennes på hordet lagda utlåt.
N:o 18, i anledn. af väckte motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt.
Hr Lejonankars vid detta utlåt, fogade reservation uplästes på begäran af 520 Den 19 Juli e. m. Frill.
Stjernstedt, August Wilh., som derefter yttrade
På de skäl som i den nu uplästa reservationen finnas anförda, får jag anhålla alt R. o. Ad. med ogillande af Utsk:s framställning, ville gilla det förslag till underd. skrifvelse som Hr Lejonankars berörde reservation innefattar.
Afven jag får i likhet med Frih.
Stjernstedt anhålla om propos. pä antagande af det förslag
Hr Lejonankar upställt.
Nyttan af decimal-systemet är så stor och i ögonen fallande att jag tror det här vara öfverflödigt all framställa densamma.
Men vill man införa decimal-systemet för mått, mål och vigt, så bör det ske pä ett praktiskt sätt, d. v. s. man bör bibehålla lili mätare för storheterna en sådan enhet, som förut finnes i landet, som förut är bekant af folket, och till hvilken det kan lätt och bestämdt hänföra såväl multiplerna, sorn delarna deraf, lin sådan enhet är den föreslagna foten, äfvenså qvadrat-foteu, en sådan rymdmåttet, eller kubik-måttet, ty af en händelse inträffar, att kannan är jemtll 1'ö af kubikfoten, och således vet man straxt huru mycket sä och så mänga kannor åro i det nya måttet.
Äfven ser man lätt huru många kubikfot tunnan är.
Tunnan rymmer 64 kannor och således är en tunna 6 och ^ kubikfot eller 6 fot och 4 kannor om .‘o af kubikfoten henämnes kanna.
I vigt anser jag att skålpundet bör bibehållas såsom den mätande enheten.
Huru stort ett skålpund är, veta alla och 100 skålpund utgöra en centner, ett gammalt Svensk mätt. 1'tl af skålpundet är nära nog lika med 3 af vära nuvar. lod. -j1,, skålpund öfverskjuter 3 lod blott med £ lod.
Fördelarne af decimal-systemet äro så öfvervägande och när det så lätt kan införas utan att bortkollra begreppen, i fall man bibehåller de gamla kända enheterna, tyckes det mig alt man ej bör draga i betänkande att införa detsamma i mått, mål och vigt.
Deremot är det
Fransyska melres-systemet icke allenast opraktiskt ulan äfven ej så fullt theoretiskt som ett system med foten till utgångsenhet.
Det är opraktiskt derföre att meterns storlek kan visserligen i siffror upgifvas, den är nemi. 3,36815 . . . fot, men hvem yet hur mycket t. ex. 33 meler är utan att hafva gjort en besvärlig multiplikation.
Att det ej är så theoretiskt som systemet med en fot lill enhet bevisades vid ett naturfmskarmöte i Solothurn, der ett system för mått, mål och vigt framlades lill naturforskarnes pröfning af Chorherren Berchthold.
Inseende meter-systemets stora olägenheter hade han begrundat om ej det skulle finnas någon enhet som på en gäng mätte håde rum och tid och tillika var kändt och brukadt af nationerna.
Efter mångå försök fann han att pendellängden under 31 lalitudsgraden förhöll sig till jordens medelmeridian som 100,000 till 540.
Den pendel, som under ett soldygn gjorde en fram och en lillbakasvängning var så mycket större än jordmeridian som 100,000 är större än 540.
Han delade derefter dygnet i 10 timmar, timman i 100 minuter och minuten i 100 sekunder, räknade ut sekundpendelns längd, och fann den innehållas jemt 54 millioner gånger i jordmeridian.
Han hade sålunda fått ett mått, som på samma gång mätte som längdmått rummet och som Den 19 Juli e. m. 521 pendel liden.
Della var redan en stor vetenskaplig uptäekt, men det änuu besynnerligare var alt just denna pendellängd utgjorde medellängden af menskliga steget, det är en naturlig liufvud-dimension, en ouphörligt återkommande kropsställning, hvilken hvarken metern eller den vanliga sexagesimala sekundpendeln det minsta närmar sig till.
Denna längd är tillika det approximativa medium lill alla civiliserade nationers alnmått.
Det skiljer sig från detsamma endast med 2^ proc.
Om nu jordmeridian delades i ställe för 6 x 60 grader i 9 x 60 eller 540 så blefvo 100,000 pendellängder eller alnar lika med en grad.
Om graden delades i 10 delar, kallade mil, blef milen lika med 10,000 pendellängder.
En sådan mil är precist lika stor med en geografisk mil och jordens omkrets blef alltså som hittills lika 5,400 geografiska mil eller 54 mill. pendellängder.
Om milen delades i 100 delar blef denna T£s:del, bågminuten, lika med 1000 pendellängder, om bågminuten delades i 100 delar, blef denna sista T^Bsdel, bågsekundeu, lika med 10 pendellängder eller steg.
Med 10,000 steg bade man tillryggalagt en mils väg, d. v. s.
T's af en grad; med 1000 steg en bågminuts och med 10 steg en bågsekunds väg.
Huru enkelt är icke förhållandet emellan menskliga steget, jordmeridian och decimal-sekundpendeln?
En fot, en famn, ett skålpund bestämmes lika ralionelt.
Foten är ett mått som alla nationer hafva.
Foten antogs lika med medium af menniskofotens längd och genom analogien att foten förhåller sig till alnen som alnen till famnen ficks famnmåttet.
Detta mått skiljer sig från medium af alla brukliga famnmålt blott med 2 proc.
Foten skiljer sig frän medium af alla brukliga fotmått blott med i proc.
Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s tid med att omtala huru ytoch rymdmåttet bestämdes.
Jag ber blott att få nämna huru enheten för vigten ficks.
En kub hvars sida var en pendellängd, ett steg, en aln, tänktes fyld med valten.
En tusendel deraf benämdes skålpund och detta normalskålpund skiljde sig blott med la3öo
Rån medium af alla brukliga skålpund.
Ett system grundadt på antagandet af foten till enhet för längd-, yt- och rymdmåttet samt vigten är således det mest rationela man kan tänka sig.
Men det är icke allenast rationelt det är rent praktiskt, sjelfva grundmåtten finnas redan hos folken och det är blott tiodelningen som behöfver införas.
Jag kan således ej annat än på det högsta förorda Hr Lejonanckars förslag.
Likväl skulle jag för min del vilja göra en enda förändring i nämnde hans förslag, nemi. den, att i st. f. riksdalern antaga halfva riksdalern eller 24 sk. till myntenhet.
Det medförde den väsendtliga fördelen att, i fall man delar 24 i 100 delar, så återfinner man vår nuvar. styfver, så nära, alt den nya styfvern skulle skilja sig från den gamla endast på 2'-y, utom det alt de jemna värdena 6, 18, 30 och 42 återkommo precist i 24 systemet, hvilket det icke gör i riksdalers-systemet, så att 25 styfver blefve jemnt 6 sk., 50 blefve 12, 75, 18 o. s. v.
Om man nu säger folket att den nya styfvern är lika med den gamla, så kan det icke upkomma någon felaktig räkning, som är större än När felet skulle blifva |i eller en hel styfver återfår 522 Den 19 Juli e.
ro. man det precisa värdet i 25 styfver eller nuvar. sexskillingen.
Dessutom har detta system den fördelen alt slyfvern är en så låg enhet alt icke underäfdelningar behöfvas.
Deremot om man antager riksdalern lill myntenhet, så är den för stor, alt icke än ytterligare behöfva delas i 10:delar, då den sista blefve för liten.
Vid behandlingen af den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Achs öfverläggning var jag, hindrad af en angelägen embetsresa, ej inom Ekon.Utsk. nämnde, och hade eljest kommit alt öka reservanternes antal.
Häraf torde R. o. Ad. finna alt jag önskar decimalsystemets införande, och jag tror att denna önskan öfverensstämmer med R. o. Ad:s beslut i denna fråga vid flere föregide riksdagar, åtminstone erinrar jag mig att detta varit händelsen vid de 3:ne sistförflutne.
Jag instämmer derföre i syftningen af de båda föreg:de talarnes yttranden, men som jag hoppas att flere af de öfrige Stånden återremittera della betänk, skulle jag för min del vördsamt föreslå att R. o. Ad. behagade vidtaga samma åtgärd, hvarigenom ingen svårighet för ötsk. mötte att sammanjemka de möjligen inom de respektive
Stånden sig yppande olika åsigler i frågan.
Dessa svårigheter skulle ökas, derest R. o.
Ad. bestämdt uttalade sin mening om något visst förslag; och för min del tror jag äfven att det skulle vara med stora svårigheter förenadt för R.
St., alt upgöra ett fullständigt förslag med alla dertill hörande detaljer, hvarföre rättast torde vara alt de till Konungen frambära den önskan att Han täcktes låta utarbeta och för Ständerne framlägga ett sådant vid ett kommande riksmöte.
Jag ber att få fästa upmärksamheten på den historik af frågans behandling, som Utsk. intagit i början af betänk., man finnér deraf, att redan för 28 år sedan beslöto Konung och Ständer decimalsystemels införande för mått, mål och vigt.
Beträffande åter myntet, beslöto Ständerne vid 1844 och 1845 årens riksdag, för sin del att mynlenheten skulle utgöras af 1 r:dr r:gds som skulle delas i 48 sk. och hvarje skilling i 4 rst.
Delta gillades af Konungen.
Men under sisll. riksdag atlät Konungen nåd. propos. om dicimalsystemets införande och behagade då tillkännagifva, att, vid underdersökningen om de åtgärder som skulle blifva behöflige för den nya myntenhetens införande, det blifvit uplyst att inga synnerligen större svårigheter skulle möta mot antagande af decimalsystemet i det förras ställe.
Af denna anledn. afgaf Konungen förbemälte nåd. propos., hvilken, remitterad till BankoUtsk. af detsamma hos Ständerne tillstyrktes.