Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag anser rörelsen, böra bedrifvas så väl i Stockholm, som i Götheborg och Malmö, kan jag ej instämma med Friherre Boye, utan förenar mig med Herr Hjerta i anhållan om bifall till Utskottets förslag i dess helhet.
Jag anhöll om proposition å Utskottets förslag, emedan upplåning deruti föreslås ej blott i Stockholm utan äfven i Götheborg och Malmö; men jag är derföre icke af den mening, att 5oo R:drs minimisumrna är riktig.
Då upplåningen skall ske till en ränteprocent af högst 3, och minst 2, är denna summa orimlig.
Man måste afse, att ränteberäkningen bliif lätt, och söka bestämma summan, så alt räntan på densamma blir hel eller half skilling om dagen, annars blir räntan för bråksam för dem, sorn skola verkställa liquiderna.
Om man, såsom i823 års Stats - 136 Den 4 December e. m.
Ulskott, tager summan så, att räntan blir i sk. eller | sk. eller 2 sk. om dagen, bli r räkningen lätt.
Jag skulle derföre anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken vid propositionernas framställande täcktes dela delta moment.
Jag är af samma mening som Friherre Boye, och önskar, att hans mening måtte vinna, då senare delen af momentet förekommer.
Långt ifrån att vilja lägga något hinder i vägen för Herr Hjertås förslag, finner jag det tvärtom ganska billigt.
Till Ridderskapets och Adelns rättvisa bedömmande öfverlemnar jag om, i händelse i Landsorterna finnas kyrko-cassor af 100 å 200 R:dr, dessa då böra uteslutas, antingen derföre alt de ej äga den äran tillhöra Hufvudstaden, eller derföre att detta ligger utom det stränga restrietions-system, som lemnar allt åt Hufvudstaden, men intet åt Landsorterna.
Meningen måtte dock icke vara, att göra dessa Obligationer till sedlar.
Vi stå nu redan på den punkt, genom beslutet i förmiddags, att 2,999,000 R:dr kunna komma å vista.
Dessa Obligationer skulle förvandlas till sedlar, genom friheten att sönderdela dem så, att de gå i dagliga liquider.
Hela denna anstalt är ej gjord endast för Stockholm, utan äfven för Götheborg och Malmö.
Hvar och en, sorn Den 4 December e, m, 137 liar 5oo R:dr, kan insätta denna summa.
Jag vill blott erinra om förhållandet med FilialDisconterna; vi togo ej för stora garantier mot dem, men der var 1000 R:dr minimisumman.
Utskottet har ej gått så långt; men jag tror oss dock böra förblifva vid 5oo R:dr.
Räntan å 3 procent för en Obligation å denna summa gör för hvar månad 1 R:dr 12 sk.; och jag hemställer, örn det lönar att göra en insättning, då man skall hafva mindre ränta i månaden än .1 R:dr 12 sk. eller 2 sk. om dagen.
Skall summan än vidare styckas, blir det blott en ny sedelfabrikatian, och det måtte väl vara mot eonsequencen hos dem, som röstade för Realisationen, att nu rösta för en sådan nedsättning af minimisumman.
Jag anhåller om bifall till hvad som är föreslagit i Utskottets Utlåtande.
I anledning af en värd Ledamots förslag* att valeurerne skulle nedsättas till 100 R:dr, får jag förklara min fägnad deröfver, att täckelset omsider fallit, så att man kan få se meningen med denna ifver för lånerörelsen, nemligen att erhålla nya myntrepresentativer i omlopp.
Det förundrar mig nästan, att man stadnat vid 100 R:dr, och icke gått ned ända till 20 eller derunder.
De penningar, som i Banken insattes, utlånades derifrån och förblefvo således jemnt i rörelsen; och de af Banken utgifne räntebärande skuldförbin - Deri 4 December e. m. (leisenia blefvo lika begärliga mynlrepresentativer; så att för ett och samma qvantum silfver komino dubbla Representativer alt circulera.
Samme värde Ledamot bar, såsom skäl, anfört den ömmande händelse, att en kyrka kunde hafva 100 eller 200 R:dr liggande i kassan; och att det då vöre beqvämligt att insätta dem på Afskrifnings-räkningen eller få Bankens Obligation derföre.
Jag hemställer, om det ej vore bättre alt kyrkocassan, i saknad af att få insätta sina penningar i Banken, vore tvungen att bispringa sina grannar och sockneboar?
Landsorterna voro bättre belåtne då, än om sådame medel insattes i allmänna Låne-inrättningar.
Jag förenar mig derföre med den siste värde talaren, till bifall af Utskottets Utlåtande oförändradt.
Den uppriktiga aktning jag hyser för Herr Rosenblads person betager mig all tro, det bans mening varit att borttrassla begreppen; men som detta likväl kunde blifva efFecten, anhåller jag, att få reda dem.
Det är sant, att då öfvei läggningen angick, huruvida Silfverfondeu förminskades, eller Bankens säkerhet försämrades, jag erinrade om den vigtiga sanning, att det icke var fråga om fabrikation af en enda ny tolfskilling.
Men hvad hat della att göra med det ämne, som nu äf under öfverläggning?
I mitt förstånd slår Den 4 December e. m. icke något sammanhang emellan dessa hegge saker.
Herr Cederschjöld har så aflagt allt täckelse, att det äfven å min sida fordrar en motsvarande loyeaute, hvarföre jag här förklarar, att jag anser den lägre rörelsen vara i behof af ett ökadt Capital, och att det just är derföre jag begärt, att Obligationerna skola nedsättas till 100 R:dr.
Jag vill dock göra den ändring, till förmon för Ränteberäkningen, att Obligationerna må blifva på 5oo, 2Öo, och ia5 R:dr, för öfrigt ämnar jag icke släppa denna sak utan votering.
Ty, säga hvad man säga vill, ligga ändock de bästa skälen hos voteringsmassorne.
Herr Rosenblad: X stöd af hvad Friherre Roye sist anfört, torde det vara bäst, alt ställa Obligationerna på 8 sk., ty detta kan motsvara hans sista skäl.
Jag kan misslyckas en tid, men jag kan icke ofvertvgas, att jag misstagit mig i saken.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att som förevarande moment innefattade tvänne särskildta ämnen, nemligen dels frågan om de ställen, hvarest upplåning borde ske, och dels frågan om minimum af hvarje upplåningsbelopp, ansåg Hans Excellence sig böra framställa särskild proposition å hvardera af dessa frågor; och hemställde Flans Ex^ cellence alltså nu först, om Ridderskapet och Adeln biföll hvad Utskottet tillstyrkt Den 4 December e. m. i iona omständigheten, eller att upplåning rnå ske så väl vid Banken i Stockholm, som vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö.
I afseende på den senare delen af momentet får jag föreslå, att de summor, hvilka upplånas på Afskrifningsoch Obligations-räkningarne, mätte bestämmas till ia5, 2Öo och 5oo R:dr, samt derutöfver i jemna tusendetal.
Ränteberäkningen blir då enkel, ty 3 procent blir jemna penningar, och 2 procent samma summa i Riksgälds.
Jemte det jag för min enskilta del anhåller om proposition å Utlåtandet, eller att minimisumman må blifva 5oo R:dr, får jag vördsammast, ödmjukast ville jag säga, förfråga mig hos Herr Hjerta, huruvida hans mening är, att minimisumman skall blifva 8 eller 16 skilling.
Så godt jag förmår, har jag uttryckt mig, att minimisumman borde blifva i20 R:dr på båda räkningarne.
Jag vill icke bestrida Herr Rosenblad, att Ja-propositionen må blifva bifall lill Utskottets Utlåtande, men i Nej-propositionen anhåller jäg, att få Herr Hjertås och min mening upptagne.
När den siste värde talaren nyss tillkännagifvil, och tydligt Den 4 December e. m. förklarat, det hans syftemål endast iir alt få mera mynt i rörelsen, hoppas jag, att <le, sorn frukta för sedelstockens konstlade förökande, och anse det såsom ett medel alt undergräfva Bankens soliditet’, samt således att försvåra möjligheten för Realisationen, skola bjuda lill, att göra dessa Obligationer så litet brukhara, som möjligt, i den mindre rörelsen, d. v. s. söka få dem till minst 5oo R:dr.
Jag vill ej göra en öfverflödig appell till dem, som tänka lika med mig, men jag vill gifva åt urskillningen sin rätt.
Jag vill då erinra, att det ej är fråga om penningestockens förökning, ufan om RörelseCapitalets.
Bevare mig Gud att, sedan Realisationen är beslutad, motsätta mig densamma; men deremot skall jag, må det fägna Herr Cederschjöld, göra allt hvad jag kan, för alt få RörelseCapitalet sådant, att näringarne icke duka under; ett fall, hvarmed Herr Cederschjöld sjelf kan hända skulle vara illa belåten.
Jag skall icke appellera till några personliga förhållanden, ntan till de vigtiga skäl, hvarpå Friherre Boye nyss stödt sig, nemligen voteringsmassorne, och jag anhåller således, att vi genast måtte få skrida till votering.
Jag ber att få fästa Ridderskapets och Adelns t/f.2 Den 4 December e. m. uppmärksamhet derpå, att Friherre BoyeS förslag icke är, att öka beloppet af sedelstocken, utan blott att öka rörligheten af densamma.
Jag tror ej många kunna anse detta för skadligt. * Herr Hjerta:
Jag vågar förnya min an» hållan om proposition å en sådan fördelning, jemte ränteberäkning, som jag föreslagit.
Jag vill fästa Herr Rosenblads uppmärksamhet derpå, att om vi skulle med en proposition bifalla Utskottets Utlåtande, kunde vi ej komma ifrån frågan utan 2'.ne voteringar, emedan Afskrifnings-räkningen då äfven blef inblandad i denna proposition.
Herr von Troil s
Emil:
Man har velat påstå , att man icke ökar sedelstocken , utan endast RörelseCapitalet, då man gör Obligationerna så små, att de närma sig lill sedlar.
Om man t. ex. skulle bestämma dem till ia5
R:dr, kan jag ej se annat, än att Rikets
Ständer nära nog öfverträda det beslut de en gång fattat, att icke föröka sedelstocken, ty 3,ooo,ooo, sådane Obligationer kunna ej utan fara för Realisationen tillskapas.
Jag tror derföre, att de lägsta Obligationerne böra vara på 5oo R:dr, och skulle snarare önska dem derutöfver.
Depositions-räkningen angår, så kan man gerna låta insättningarne der gå ned ända till ioo R:dr, och då tror jag, att alla än - Den 4 December e. m. i43 damål dermed vinnas.
Hvad beträffar understöd för de mindre näringarne, så anser jag den frågan vara underordnad frågan om ett fast mynt.
Jag anhåller derföre om bifall å Utskottets Utlåtande.
Min enskilta opinion är aldeles motsatt den siste talarens.
Jag anser, att man ej på Depositions-räkningeu bör få insätta så små valeurer, som 100
R:dr, ty hela rörelsen blir då att öfverflytta från Cassa till Cassa; och Banken risquerar att andra dagen få utgifva, hvad den infått dagen förut.
Då man insätter större summor, tager man icke ut dem dagen derpå.
Det är då bättre, såsom Herr Hjerta föreslagit, att insätta i2Ö
R:dr på Obligations-räkningen, ty på densamma är det bättre att Banken är skyldig åt många, än åt få, då penningarna skola utlånas åt andra; hälst Banken risquerar mera, då stora Obligationer utgifvas och uppsägas, än då små Obligationer utgifvas, hvilka circulera i rörelsen såsom myntrepresentativer, och det måtte vara just detta ändamål, hvilket vi önska uppnå, ty annars är det ett sorts cacalorum, som vi inrätta.
Den som voterar för en dubbel upplånings-räkning, men ej afser att vinna nya myntrepresentativer, vet ej hvad han voterar för.
Om Friherre Boye nekar, att myntstocken förökas, så har han orätt, ty den gör det verkligen, och Friherren kan försvara den - *44 Den 4 December e. m. na åtgärd på grund af näringarnes behof.
Kunde jag ett ögonblick blifva öfvertygad, att detta vore så grufligt farligt för Realisationen, skulle jag ej understödja det.
Jag kan måhända misstaga mig, men jag kan ej se sådane spöken.
Jag anhåller om proposition derpå, att minimum å Afskrifnings-räkningen må blifva 5oo R:dr, och på Obligations-räkningen xa5 R:dr.
I anledning af hvad Herr Hjerta nämde, får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att ordet upplåning kan användas likaså väl på Obligations- som på Afskrifnings-räkning, och att man visserligen kan inbegripa båda i ett beslut; man kan då införa, att ingen anvisning å Afskrifnings-räkningen må tillåtas mindre än 100 R:dr.
Jag önskade dock, lika med Herr Lefrén, att minimum der vore 5oo R:dr, och såsom Herr Troil, att minimum på Obligations-räkningen ej heller vore mindre.
Herr von Troil: Herr Lefrén har yttrat, att den, som icke voterade för RörelseCapitalets ökande, viste ej hvad han voterade för.
Jag tror det icke vara så, utan att vi blott vilja gifva en ökad rörlighet åt det Capital, som redan finnes; det vill säga, sätta de döda Capitalerna i rörelse; men att genom mindre Obligationer tillskapa ett nytt mynt, eller, som nästan är det Den 4 December e. in. i 45 , detsamma, öka Bancosedlarne, vore i högsta måtto betänkligt.
Depositions-räkningeri angår, är jag af alldeles motsatt tänka, nemligen att små summor gerna der må tillåtas till insättning, emedan de lyftas å vista.
Om på Depositions-räkningert blott, insättas mindre summor, blir \\ tnillion, som der insättes* mera jemnt fördelad; och om då i veckan kunde gå ut, vore det naturligtvis en fördel, som endast kan vinnas genom insättandet af små summor.
Om någon satte in - million på denna räkning, vore det omöjligt att betala deri å vista, hvaremot insättandet af en mängd småsummor gör, att uppsäguingarne blifva jemt fördelade.
Herr Cederschjöld: Herr Lefren har så klart visat, att meningen med den nu föreslagne åtgärden är att öka Bankens sedelstock, att jag ej behöfver ingå i något ytterligare bevis derom ; utan vill blott hemställa, huru den proposition, som bégares, kan stå tillsammans med det redan fattade beslutet, att sedelstocken ej finge ökas utöfver eri viss proportion mot Bankens Silfverfond.
Detta är således, såsom Herr Lefrén klart ådagalagt, blott ett sätt att eludera ett redan fattadt beslut.
Jag kan ej förena mig med dem, sorn påstå, att nian okar 52 IL to i46
Den 4 December e. m. sedelstocken genom denna åtgärd; men deremot förenar jag mig med Herr von Troil, att man blott| ger en större rörlighet åt den sedelstock, som redan finnes, derigenom att man oftare omsätter densamma.
Hvad fördelningen beträffar, så instämmer jag helt och hållet med Herr Hjerta, att Obligationerna må ställas på ia5, a5o och 5oo R:dr.
Detta är just ett medel, alt få penningar; jag tror icke, såsom Herr Cederschjöld, att detta är att låna bort penningar på 2 månader, utan att det är just de, som ej kunna disponera sina penningar och icke våga låna bort dem af fruktan alt icke få igen dem på dagen, hvilka komma att begagna denna räkning.
Hvad Afskrifnings-räkningen beträffar, afstyrker jag mindre insättningar, än på 5oo R:dr.
Jag har någon erfarenhet, huru eu Afskrifnings-räkning ser ut, och fann vid Revisionen af Götha CanalDiscont, att en Afskrifningsräkning medför så många utgifter, och så liten behållning, att ganska litet verkligt gagn uppkom deraf, mot de missbruk, hvartill den föranledde.
Jag såg uti räkenskaperna flere personer, som om Lördagen satt in ett, två å trehundrade R:dr, och hvilka om Måndagen togo ut desamma.
Jag tror derföre, att mindre summor än 5oo R:dr ej böra få insättas.
Discussionen har återgått till en grundfråga, som Den 4 December e. m. »47 redan är afgjord, nemligen om ifrågavarande Obligationer Öka RörelseCapitalet eller ej.
Hvad Herr Cederschjöld härom anfört, gäller lika, antingen Obligationerne ställas på 5oo eller på 125 R:dr.
Men hvad angår proportionen emellan Bankens sedelstock och silfverfond, så är det tydligt, att då de sedlar, som Banken utlånar, gå om 2 månader åter in, har hela Obligations* räkningen intet inflytande på nämnda proportion, ty Obligationerne inlösas icke med silfver, utan med sedlar.
Den sedelstock, som skall inlösas med silfver, ökas derföre icke genom Obligationerne; och den stadgade proportionen emellan den och silfverfonden rubbas således genom dessa aldeles icke.
Med Herr Tham förenar jag mig i frågan om minitnisumman på Afskrifningsräkningen, och med Herr Hjerta i afseende på storleken af Obligationerne.
Jag trodde det vara klart, att man vid fördelningen af Obligationernas valeurer skulle afse en lätt ränteberäkning för Bankens betjening, och att man sålunda valde sådane ziffertal, att räntan per dag blef någon viss mindre summa utan bråk af skillingar och runstycken.
Detta har helt enkelt varit orsaken till den föreslagna fördelningen, men Herr Cederschjöld har uppträdt med den redan 5 å 6 gånger framställda satts, att hvad sorn 5a H. io* i48 Den 4 December e. m. ökar rörelseCapitalet, äfven ökar sedelstocken.
Det må vara honom förbehållet, att utleta rapporten emellan sedelstocken och rörelseCapitalet, men det måste falla af sig sjelf, att de utelöpande Obligationerna icke äro Bankens sedlar, emedan de icke i Banken inlösas med silfver, utan måste först utbytas mot sedlar.
Jag tror oss bäst komma ifrån denna öfverläggning, om vi, enligt Herr Hjertås förslag, antaga Obligationerna på 125, 25o och 5oo R:dr; då är ränteberäkningen enkel och jemn för dag, månad eller år.
I frågan om proportionen emellan sedelstocken och rörelseCapitalet, göra Obligationerna ingenting; i8a3 års Ständer ansågo icke Obligationer såsom sedlar, emedan de föreskrefvo, att sedelstocken skulle vara 3o,ooo,ooo; men decreterade derutöfver 3,000,000 Obligationer, såsom verklig statsskuld, hvaraf nu blott 3o,ooo R:dr återstå.
Detta bevisar, att Obligationer ej äro farliga, och att det är rena dunster man vill slå oss i ansigtet, då man säger, att Obligationer äro detsamma som sedlar.
Jag vill ej vidare uppehålla mig härmed, utan endast yrka, att Obligationernas belopp måtte blifva bestämdt till 125, 25o och 5oo R:dr, samt derutöfver i jemna tusendelal.
En värd talare bar anmärkt, att Bankens sedelstock ej ökas ge - Den 4 December e. m. >49 norn de till utgifning föreslagne räntebärande Obligationer, och att de ej ägde något sammanhang med Realisationen, emedan ändamålet med dem blott vore att göra döda Capitaler mera rörliga.
Men jag vill deremot erinra, att, så snart man gör dessa Obligationer så små, att de blifva brukbara i allmänna rörelsen, blir ett motsvarande belopp Bancosedlar umbärligt i samma rörelse, hvarigenom a å 3 millioner mer af dessa senare kunna inkomma till Banken och invexlas mot silfver.
Man har anmärkt, att dessa Obligation ner icke voro mynt.
Men jag vill blott påminna om förhållandet med de 3-procentssedlar, som Disconterna före 1817 utgåfvo; och om de nödrop af strypning, som inom dessa murar genljödo, då dessa 3 procents-sedlar indrogos.
Detta måtte bäst bevisa, att dylika Obligationer komma att göra tjenst som mynt i landet, och att de följaktligen hafva samma inflytande som nya Bancosedlar på myntvärdet, hvilket nödvändigt måste försämras, genom sedelmas-r sans konstlade förökning, äfven om silfver till ett motsvarande värde instängdes i Banken, hvarom den genom silfverköpen nu uppstegrade Cursen bär ett ojäfvigt vittnesbörd.
Herr von Troil: Rörande beqvämligheten af Obligationernas ställande på små summor för Bankens beLjeniugs skuld, så vill i5o Den 4 December e. m. jag ej dervid fästa mig, emedan tryckta ränteböcker finnas uträknade för alla summor.
För öfrigt är jag förekommen 8f Herr Cederschjöld uti vederläggandet af hvad Herr Munck af Rosenschöld anfört, då han trott ingen fara uppstå för Realisationen genom utgifvandet af dessa små mynt-representativer.
Herr Munck af Rosenschöld har yttrat, att han ej fann någon våda deraf, att genom dessa små Obligationer öka penningeslocken; men samma ökande inträffar, då Obligationerna ställas på 5oo R:dr, med den skillnad blott, att om dessa större Obligationer ej söndervexlas, kunna de endast gälla i den stora handeln; de små Obligationerna skulle annars kunna helt och hållet ersätta sedelstocken, och hvilken våda detta medförer, bevisa bäst Riksgäldssedlarne, hvilka i början äfven voro räntebärande, ehuru man föraktade att upptaga denna ränta.
Dessa sedlar utgåfvos i stor mängd, och hade den verkan på Bankens ställning, att Banco-sedlarne måtte indragas, så att sedelstocken blef mindre än silfverfonden, ty annars hade den då nyss skedda Realisationen icke kunnat äga bestånd.
Detsamma skulle äfven nu inträffa, om man utgaf 3 millioner i så små Obligationer; hvilket jag derföre bestrider, såsom i högsta måtto skadligt för Realisationen, och anhåller om proposition derå, att minimisumman för Obligationerna måtte blifva 5oo R:dr.
Den 4 December e. ra.
Att dessa Obligationer ej innefatta någon ny sedelutgifning synes väl tydligen deraf, att Banken utlånar samma sedlar, som den upplånat, men någon osäkerhet måtte dock innefattas uti denna rörelse, emedan så många farhågor yttras för densamma.
Dessa kunna egenteligen delas uti 3:ne; 1:0 Att
Banken utlånar utan säkra hypotheker; detta hörer nu icke hit; 2:0 Att Banken upplånar på för korta uppsägningstider, hvarutaf skulle uppstå den våda, som Herr Cederschjöld omtalt; och 3:o
Att de stora Capitalisterna, hvilka insatt stora summor, hastigare utfordra dem, än Banken kan disponera sina tillgångar.
Depositions-räkningen ej höra tillåtas på mindre summor än 5oo R:dr.
Men hvad Obligationerna angår, så, ju mera curserande de blifva, ju mindre äfventyr har man att de presenteras till inlösen.
Således, långt ifrån att vara vådliga, anser jag vådan mindre, ju mindre Obligationerna blifva, och förenar mig i detta afseende med Herr Hjerta.
Herr von Troil har förklarat mig hafva blifvit vederlagd af Herr Cederschjöld; men förhållandet är icke så.
Herr Cederschjöld befarar, att de små Obligationerne komma att gälla såsom mynt, men delta är just deras Den 4 December e, m. merit.
Han tror elem försämra proportionen mellan Bankens sedelstock och silfver:- fond; men de inlösas ej med silfver, utan med sedlar.
Herr von Troils egit yttrande om Riksgäldssedjarne visar, att han når got sent börjat följa våra financiella anger lägenheter.
De voro ej inblandade med Bankens sedlar förr än efter den olyckliga Riksdagen 1800, och ända dittils voro de sistnämnda lika goda med silfvermyntet.
Då flere talare yttrat sig för skillnaden emellan Afskrifnings- och Obligations-räkningen , eller att minimisumman för Afskrifnings-räkningen måtte blifva 5oo R:dr, vill jag, på det vi må slippa flere voteringar, och öfverläggningen icke blifva försvårad, afstå från min begäran i denna del, öfvertygad att Ridderskapet och Adeln sedermera beslutar, att Fullmägtige få upplåna penningar på hvilken räkning dem bäst synes.
I följd häraf hemställer jag, att på Afskrifnings-räkningen mindre summa, än jemna 5qo R:dr, hyarken må insättas eller pttagas.
Herr von Troil: Herr Munck af Rosenschöld har yttrat, att jag något sent börjat följa våra financiella angelägenheter, och anfört, att Riksgäldssedlarne ej inblarir dades med Bancosedlarne förr än efter i8qo. Jag sade likväl just, att Riksgäldssedlarne sälte Bankens säkerhet på spel, ty jag visste Den 4 Deccmkr e. rn. att Riksgäldssedlarne på sista decennium af förra seculum verkade, att Bancosedlarne måste indragas, sfi att Silfverfönden blef större än Sedelfonden.
Jag vill blott anmärka, att det var först efter 1800 års Riksdagsbeslut, som Riksgäldssedlarne skulle af Banken inlösas likså väl sorn Bancosedlarne. dlans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall å Utskottets tillstyrkande, att upplåningen må ske, endast i jemna 5oo R:dr-tal.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla Herr Hjertås sist framställde förslag, att upplåningen måtte ske i jemna ia5, 25o och 5oo R:dr-tal å Obligations-räkningen, och att på Afskrifnings-räkningen mindre summa än jemna 5oo R.dr hvarken må insättas eller uttagas.
Till fullkomnande af den proposition, som innefattar bifall å Utskottets tillstyrkande, får jag anhålla, att deruti äfven måtte införas, att mindre summa än 5oo R:dr icke må från Afskrifningsräkningen uttagas. i54 Den 4 December e. m. Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets tillstyrkande, att upplåningen må verkställas endast i jemna 5oo Riksdaler-tal, dock med det af Herr Rosenblad föreslagne tillägg, att mindre summa än 5oo R:dr icke må från Afskrifnings-räkningen uttagas.
Ropades åter Ja och Nej. Hans Excellence gjorde derefter ånyo proposition till bifall å Herr Hjertås ofvanherörde förslag.
Ja och Nej. Herr Rosenblad begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voterings-proposition:
Den, som bifaller, att den, i anledning af BancoUtskottets Utlåtande N:o 82 pag. 84. beslutade upplåning må verkställas endast i jemna 5oo Riksdaler-tal, dock med det tillägg, att mindre summa än 5oo R:dr icke må från Afskrifnings-räkningen uttagas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner
Nej, anses ofvanberörde upplåning böra ske i jemna ia5, s5o och 5oo Den 4 December e. rn. 155 Riksdalerlal å Obligations-räkningen, samt på Afskrifnings-räkningen mindre summa äu jemna 5oo R:dr icke få insättas elier uttagas.