Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att förhållandet med denna sak upplyses af det Profocoll, som hölls inför Konungen, när BondeStåndet hade företräde, då Konungen lofvade att denna §• ej skulle ligga Ståndet i vägen vid de jemnkningar i Privilegier det kunde föreslå, äfvensom Herr LandtMarskalken upplyste, att nå - Den 12 Juni. gra sådana förslag ej funnos till afgörande beredda, utan gjorde i följe deraf följande Pro. position: Ridderskap?* och Adeln lärer finna att vid denna §. ingen åtgärd kan äga rum?
Herr Manch af Rosenschöld, Eberhard: jag anhåller att med denna §• ali åtgärd må hvila tills Hedervärda BondeStåndets yttrande om den inkommit.
Herr Manck af Rosenschöld'.
Jag får härvid blott taga mig friheten erinra, att jag tror det visserligen någon åtgärd vid denna §. han äga rum.
Friherre af Wetterstedt, Gustaf:
Då vid 1812 års Riksdag ConstitutionsUtskottets Betänkande öfver Konungens Nådiga Proposition, rörande förändring i åtskilliga punkter af Grundlagen, blef den 15 Augusti samma år hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uppläst, hade jag den äran att yttra mina tankar i anledning af ConstitutionsUtskottets svar på den af Kongl. Majit föreslagna förändring i 38 §•
Utan afsigt att nu vilja verka på det af Ridderskapet och Adeln i detta afseende fattade beslut, har jag likväl, både af den öfvertygelse jag vid sista Riks - Den 12 Juni. dag 1 ämnet yttrade, och af den rätt mig, under öfverläggningen tillkommer, trott mig kunna hämta förenade anspråk på några ögonblick af Höglofl.
Jag sökte vid det förra tillfället att i all dess omfattning betrakta den rätt som RegeringsFormen tillerkänner StatsSecreterare och Föredragande, att i de fall, då de anse något Konungens beslut vara stridande emot Grundlagen, vägra deras contrasignation dferå.
Jag ansåg att detta stadgande, utan någon menlig följd för Svenska Folkets frihet och utan att mindska Embetsmånnens constitutionella ansvarighet, kunde och borde uteslutas, emedan det, enligt min öfvertygelse, antingen blir en ordtormel, sorn aldrig användes, eller Ock ett svagt värn, alltid onödigt, då den Föredragande delar lika ansvarighet med StatsRådets Ledamöter, och således, utan bestämd föreskrift, ej lärer contrasignera något annat än det för hvilket han kan ansvara.
Men om denna hufvudfråga är ej nu min föresats att ingå i någon vidlöftig pröfning.
Jag tror att om bibehållandet af detta stadgande kan aflägsna äfven det mest långväga begrepp om ett försök att inskränka Svenska Folkets rättigheter, så är det lika förenligt med Regeringens afsigt som med tidens anda, att ej yrka dess uteslutande.
Jag vill nu endast fästa Höglofl Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett stadgande i 38 §.
RegeringsFormen, som jag aldrig kunnat och al - Den 12 Juni. 223 drig kan förena med min öfvertygelse.
Der står: att den föredragande, som, till följe af vägrad contrasignation, nedlagt sitt Embete, ej förr må återtaga det, än Riksens Stander hans förhållande pröfvat och gillat.
Då denna §. föreslogs och bifölls, insåg man förmodligen icke hvarken vigten af dessa ord eller de följder hvartill de kunde leda.
Jag vågar endast underställa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns eget upplysta omdöme, huru denna pröfning skall äga rum emellan Konungens begrepp om lagligheten af en befallning och StatsSecreterarens tanka derom.
Hela vår Grundlag är byggd på den grundsatsen, att Konungens beslut äro från allt åtal fredade, och att ansvarigheten åligger Hans Råd.
Ar icke denna grundsats tillintetgjord, om Rikets Ständer möjligen skulle kunna pröfva och gilla hvad en StatsSecreterare gjort i direct stridighet mot Konungens mening och befallning?
Och hvad betyder dessutom detta uttryck, att den Föredragande ej förr må återtaga sitt embete, än den ifrågavarande pröfningen för sig gått?
Bör och kan den Lagstiftande församlingen verka på embetens tillsättande, och är det förenligt med Konungens rätt att tillsätta och förafskeda StatsSecreterare, att i Grundlagen nämna ett fall då en förtroende-sysla må återtagas genom någon annan myndighet än Konungens, då likväl innehafvaren af samma sysla ögonblicket derefter lagligen kan af Konungen derifrån skiljas?
Af alla dessa förenade anledningar tror Den 12 Juni. ) g att 38 §.
RegeringsFormen i så måtto bör föiandras, att en Föredragande, som vägrat sin c Assignation, endast må vara förbunden att nedlägga sitt embete, och att orden: hvilket han icke må återtaga förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat helt och hållet må utgå.
Som jag förut haft den äran att yttra, har min af igt endast varit att för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anföra mina enskildta tankar i detta ämne; och jag begagnar nu detta tillfälle att vördsamt tillkännagifva, det jag i laglig ordning ämnar vända mig till Constitutions-Uiskottet om ifrågavarande förändring.
Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig'.
Med Herr Friherre Wetterstedt instämmer jag alldeles deruti att denna §• är utan verkligt gagn, emedan sådan händelse, hvilken en gång inträffat, troligen aldrig mer tilldrager sig; men da den icke medförer skada, kan jag ej finna giltigt skäl att den bort uteslutas.
Den må åtrnindstone för en framtid, i fall friheten skulle försvinna, tjena till ett minne att Svenska Folket en gång ägt magt att föreskrifva lagar.
Att det skulle vara olämpligt och stridande emot den vördnad man är Konungen • skyldig, att Ständer skulle förklara sitt välbehag öfver en sådan åtgärd af en sådan föredragande samt honom åter i embstet insätta, förfaller då man öfverväger, att Konun - gen IV.
Den 12 Juni, * 225 gen kände detta vilkoret då han antog Regerings^ Formen och fann det då icke sin Konungsliga Höghet förnärmande, äfvensom den anmärkning , att det föga skulle gagna en Föredragande, att på sådant sätt åter varda i embetet insatt, emedan han dagen derpå af Konungen kunde entledigas, äfven försvinner, när man eftersinnar, att det val aldrig måtte hos Svenska Ständer saknas hvarken vilja eller förmåga belöna en Embetsman, som med frimodighet och sann medborgerlig anda samt med försakelse af egna fördelar sökt sätta gräns för olagligheter.
Till svarpå hvad den värde Ledamoten nu yttrat, får jag äran anföra att visserligen Kongl. Maj;t kände Grundlagen då den af Hans Majit antogs, men att Kongl. Maj:t, lika med hvarje annan lagligen dertill bemyndigad man, äger en obestridlig rätt att föreslå förändringar i Grundlagarna.
Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabrie /, yttrade sig, det han icke i ,frågan om StatsSecreterames rättighet att vägra contrasignation, men i frågan om den Riksens Ständer i 38 §• tillerkända rättighet, att genom pröfning af StatsSecreterarens förhållande utöfva en slags domsrätt mellan Konungen och honom, till al. la delar conförmerade sig, med Herr Friherre af Wetterstedt.
Ridd. 0. M.
Prat. N:o 29. 5#, sa6 Den 12 Juni.
I *rseende på frågan om en föråndrad alf* man National representation, förmälte Herr LandrMarskalken, att de härtill hörand* särskildt utgifne handlingar innehöllo, utom Constitutions Utskottets Betänkande, endast några enskildta personers planförslag, men inga så beredda, att de under pröfning, till antagand* eller förkastande, kunde upptagas; Och gjorde i följe deraf följande proposition:
Ridderskapet och Adeln torde kan hända finna att detta ämne får till ConstitutionsUtskottet öfverlemnas till den handläggning
Utskottet finner för sig möjlig?
Äfvenledes bifölls att Herr Stenhoffs den på bordet lagda Memorial, rörande samma ämne, skulle få till ConstitutionsUtskottet öfverlemna». 2 :q Rikedags - Ordningen.
T4tde §n.
Beslutet rörande de uti denna §. föreslagna förändringar skulle blifva hvilande tills BorgareSiåndets beslut häröfver hade hunnit inhämtas. i?;de § n.
Vid 1S09 och igro års Riksdag föreslogs, i stället för orden: 'straffes, med tillämpning af 5:te Cap. 4 $.
StrafTBalken, Kroppsplikten svarande emot 35 till 60 Daler* Den 12 juni. §27 bötör, efter omständigheterna’7: stroffes nied fängelse vid vatten och bröd efter oriiständigheternäs — Afslögs. t9'de§:n.
Häruti föreslogs 1809 och 1S10 följande tillägg: i tredje momentet, efter orden: ”af honom”, med den skyndsamhet rom ofi> an för (skrifven är; och efter orden: ”infordrade förklaringar” med den ejter dessas inltåndU gande &c. ___ Antogs. 21.sta §:n.
Öfver denna §. skulle Böf* gareStåndets beslut afVaktas.
J 2^:dje §:n.
Öfver denna §. skulle de öffiga Riksståndens beslut afvaktas. 34:de §:n.
Häruti föreslogs igc9 Och 181 ° ett så lydande tillägg:
Di l/a Riksens Ständer, hellna än att tillsätta flere Utskott, remittera sådana mål, sam till visst Utskott icke höra$ antingen till Besvärs• och OecoiiomieUtskottet, eller till något a) de öfriga font tillsatta Utskott, varå, samma Utskott piigtigt att med dess iitlåtan e , i enlighet med erhullen remiss, inkomma ^ och bestäm me sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagdi, itnen icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i enlighet nu 4 Riksens Ständers tillhöriga beslutande ratti, bör afl göras.
Antogs. 3ö:te §:n.
Den tilläggning hätfuti föréslögå lgc9 och JS10 att, elter orden; ”besvär och 22 8 Den 12 Juni. angelägenheter”, skulle sättas: samt sådana särskildta meningar olver vid Riksdagen förefallande ceconomiska ärende:', hvilka af Ständernas pluralitet tj blifvit gillade, men något Stand ändock för sin egm del önskade hos Konungen få anmäla. __ Afslogs. 38;de §m.
1S09 och 1S10 föreslogs föl jande omarbetning af denna §.:
Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita emellan Utskottets samtliga Ledamöter, utan afseende på Stånd.
Då votering med slutna sedlar ans t alles t må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade.
Är pluraliteten redan vunnen, bör åen ajlagde sedeln genast förstöras.
Inom B ancoUtsköttet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt beslutar, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande.
Äfvenväl hade 1812 af ConstitutionsUtgkottet blifvit föreslaget följande tillägg till den hittills gällande 38 Stadna inom Con. ftitutionsUtskottet två Stånd emot två vid pröfnin. gen af enskildta Riksdagsmäns ingifna förslag till ändring eller förklaring af Grundlagarna, för falle frågan; men hvilket tillägg, såsom onödigt i händelse ofvanberörde omarbetning godkändes, Herr LandtMarskalken erinrade icke kunde komma i fråga i annat fall än af dess förkastande*
Herr fiandt
Mar skalk en gjorde härefter proposition till'gillande af den 1809 och 1810 föreslagna nya redactton af den 38. §.
Ropades starka fa och Nej.
Friherre Cederström, Jacob: Afsigten med Utskottens tillvarelse är att få Riksdagsärenden väl utarbetade; pluralitetens tankar i ämnet äro väl således de som Riksens Ständer önska att få veta och icke minoritetens: förhållandet knn likväl genom nu gällande voteringsmethod Ståndsvis blifva sådant, att minoritetens tankar bestämma Utskottens tillstyrkanden, hvilket af följande exempel bäst torde bevisas.
Om ett Utskott är sammansatt af 7 Ledamöter af hvart Stånd, så kunna 12 röster emot 16 göra pluralitet, i fall vid votering det in. träffar, att rösterne utfalla som följer, nemligen :
Ridderskapet och Adeln: 3 Ja 4 Nej.
PrestStåndet: 3 4 Borgareståndet: ,— 3 — — 4 — BondeStåndet: »_ 7 — då 16
Ja mot 12
Nej likväl icke utgör beslutet.
Är åter antalet 6 Ledamöter af hvarje Stånd, så kan det inträffa att med 16 röster emot 8 Utskottet stadnar i paria vota och nödgas till Riksens Ständer afgifva bägge alternativen; hvaraf till stor del
Riksdagsärendernas långsamma- och ofta mindre goda utarbetning härrörer.
Jag tillstyrker derföre bifall tili förslaget att voteringarne i Utskotten må ske per capita.
Dejt 12 Juni, Herr Palman, Otto Fredrik; Redan vid RiksdagsOrdningens antagande 1809 var jair den tanka, att voteringen Ståndsvis inom Ut. skotten vöre olämplig.
Olägenheterna af det. ta omröstnings-sätt hafva ock sedermera så of. ta visat sig, att jag nu är än ytterligare Öfvertygad, det en förändring häruti skulle blifva af en verklig nytta, Icke allenast skulle alltid derigenom den verkliga pluraliteten decidera om lörslaget, utan derigenom skulle äfven förekommas, hvad nu icke sällan händer, att två Stånd stadna emot två, och Ut. skottet inkommer till Riksens Ständer med två altetnativer och icke någon bestämd tanka.
Jag kan, på dessa skäl, ej annat än förena mig med Friherre Cederström i det tillstyrkande, att det sedan 1809 hvilande förslaget mätte af Ridderskapet och Adeln antagas.
Mar skalken förnyade sån nysa gjorda proposition Ropades starka Ja och Nej, Herr Tham, Pehr:
Jag påminner mig att denna håga äfven vid 1809 och 1810 ära Riksdag till öfverläggning förevar, och att jag då var af samma tänka, som nu. att voteringen inom Utskotten borde ske per capita, Orsaken till denna min mening är, att jag all. tid funnit det den §om tanker klokt, erhåller pluralitet.
25* Hant Exeellence Herr Grefven och Landtm
Marskalken proponerade ännu en gång till den 2809 och 1810 föreslagna nya redactionen af den 38. §- Ropades starkt
Ja, Nej; hvarjemte be« gärdes votering.
Herr von Schultzenheim, David:
Jag tror att förslaget skulle kunna antagas; de som sagt
Nej äro få, och det är många skäl som tala för bifall till den nya redactionen.
Friherre Stjerneld, Ludvig:
Mångå skäl äfven tala för Nej, i synnerhet framtida skäl.
Uti den af Herr Friherre Cederström och Herr Pålman yttrade tanka, att votering i Utskotten bör ske per capita.
Herr Tharas förmodan, att den hästa meningen vinner plurali. teten, bekräftas icke alltid af erfarenheten.
Man borde väl tro , att under öfverläggning om Statens allmänna angelägenheter, dcji klokaste tankan kunde urskiljas och vinna bifall; man borde föreställa sig att de män, hvilka äro uti Riksens Ständers Utskott invalde, alltid ansågo sig der såsom Nationens ombud och icke ditförde Stånds- eller Corporatioris-fördo. mar, utan skillde från sig ail omtanka och beräkning af ensidiga fördelar och inteiessen, för att lemna odelad uppmärksamhet och omtanka åt det Allmännas sanna väl
Men det torde likväl, vid granskningen af ärenderna#
232 Den 12 Juni. behandling, någon gång hafva visat sig, att ett motsatt förhållande inträffat, och, om jag icke ville undvika att upptaga Ridderskapets och Adelns tid, skulle jag kunna anföra exempel äfven ur sednare Riksdagars historia, hvilka uppenbart besanna detta omdöme. f Då de Ledamöter, som yrkat votering, icke derifrån afstodo, uppsattes och godkändes följande voterings-proposition ; Den som bifaller det vid 1809 års
Riksdag gjorda förslag till ny redaction af 38- §•
Riksdagsordningen skrifver Jaj Den det ej vill skrifver Neji vimier Nej, förblifver 38 §• oförändrad.
Voteringen företogs härefter klockan 11 och slöts klockan 1 , då, sedan en sedel blifvit aflagd och förseglad, rösterne befunnos hafva utfallit, som följer; Ja _ 146.
Nej — 117.
I anledning hvaraf det vid 1809 års Riksdag gjorda förslag till ny redaction af 38- §•
Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln hade blifvit bifallet.
Den 12 Juni. 233 46:te §:n.
Följande tillägg till d<;nna §. hade 1809 och 1810 blifvit föreslaget, nemligen: lavida ej derstädes ett med utbrott af orolighet förenadt
Constitutions-stridigt förhållande skalle uppkomma, i hvilket fall LandtMarskalk eller Talman ma kunna till nästa Söcknedag Plenum åtskilja.
Afslogs. 5ö:te §:n.
Häruti föreslog ConstitutionsUtskottet 1812, atti stället för ”tvänne månader” skulle insättas en månad.
I anledning af den föreslagna förändringen af denna §. utbeder jag mig iå yttra några ord.
Jag anser den grundsats af Ridderskapet och Adeln, i frågor om Grundlagarnas förändring, vara allmänt antagen, att då någon förändring föreslås, som icke innehåller något afgjordt bättre, än det redan i Grundlagen befintliga stadgandet, bör man låta detta förblifva sådant som det är.
Man har, då man velat förändra äldre Lagar och författningar, ofta mera för ögonen de närvarande olägenheterna, och öfverser dem, som kunna bli följder af förändringen.
Denna observation torde kunna appliceras på närvarande fall.
Man har trott sig finna Riksdagår förmycket förlängas af för många och sent under Riksdagars lopp inkomna motioner, och trott sig finna ett botemedel deremot uti motions tidens förkortande från 2 till i månad.
Men om ock det borde kunna anses för ett hufvud-ändamål, att Riksdagar förkortas, och icke för ett än större, att alla 234 Den 12 Juni. nyttiga motioner hinna göras och afgöras, så tror jag dock , att detta ändamålet med motionstidens förkortning icke vinnes- Lika mångå motioner kunna göras på en som två månad'. r, men många skola den första månaden göras o» mogna, förhastade och ofullständiga, sorn på den andra månaden hade blifvit bättre utarbetade.
Mången Riksdagsman blir under Riksdagens fortgång genom omgänge med Riksdagsmän från andra landsorter, med
Rikets högre Em» betsmän, genom lättare tillgång till underrättelser från publika Verk, mera Upplyst och kunnig, ja ofta föranledd att ej framkomma med en tillämnad förhastad eller onödig mo» tion.
Jag önskar derföre att det må förblifva vid Grundlagens hittills varande stadgande, och. det vid Riksdagen i8ia gjorda förslag till ändring deraf afslås.
Deremot ämnar jag vid denna Riksdag väcka etc förslag till ändring i denna enligt hvilket motionstiden för ceconomie. och besvärsmål, hvilkas slutliga afgörande ändå beror af Konungens välbehag, skall förkortas till en månad ; men motionstiden för sådana mål, som Riksens Stander sjelfve afgöra, fortfara till Riksdagens slut, dock med det vilkor, att de nära Riksdagens slut gjorda så beskaffade motioner få hvila till nästa Riksdag.
Jag föreslår således förkastande af det till förändring af 56. §. i Riksdagsordningen gjorda förslag, såsom icke injiehållende ett afgjordt bättre stadgande än det vedan varande.
Friherre Cederström, £facob:
Vid det Hr Munck of Rosenschöld anförts anhåller jag att få Den 12 Juni. 235 anmärka, att frågan om motionstidens inskränkning, efter min tanka, innefattar en nyttig förändring, vigtig i synnerhet derföre, att Utskotten derigenom komma i till fälle att med me;a noggrannhet utarbe.a de mål, sorn till deras handläggning remitteras.
Jag instämmer för öfrigt, med Herr Rosenschild i den tankan, att frågor, hvartill anledning under loppet af ett Riksmöte förekommer, böra kunna, utan afseende på den för motioner bestämda termin, af Riksdagsmän väckas, under det vilkor, att de till pålöljande Riksdag skola hvila, och då till afgörande företagas; men då detta är en ny fråga, sorn bär väckas i ConstitutionsUt»kottet, så får jag tillfälle att der ytterligare utlåta mig deröfver, när dea af Herr Rosen. schöld blifvit väckt.
Då Utskotten, som nu, öfverhopas med frågor, händer att en del blifva mindre väl utarbetade, och Ståndens beslut deraf icke alltid sådana, som man, efter närmare granskning, kunnat önska.
Jag tillstyrker derföre bilall till den föreslagna förändringen.
■ Herr Munck af Rosenschöld:
Jag har icke här vackt något förslag til! förändring i Grundlagarna, utan, som skäl till förkastandet af det 1111 under pröfning varande, anfört att jag ämnar vid denna Riksdag göra ett förslag till ändring, och detta vet jag ganska väl ej få? göras uian i CorstitutionsUtskottet.
Hvad H? Karon §?
Cederström för öfrigt yttrat, stride? ej med hvad jag anfört.
Jag är alldeles enia 236 Den i •
Juni. med denna värda Ledamot, att önskligt vöre det
Utskotten ej blefve öfverhopade med för många Memorial; men jag tror icke att detta vinnes genom motionstidens förkortning, utan denna gör, att Utskotten erhålla till sig lika många Memorial, men sämre och ofullständigare utarbetade.
Mångå Memorial blifva klokare, och flera tiUämnade ibland alldeles uteblifva, om man får nog tid att inhämta andras meningar och råd.
Derför tror jag, att, om motionstiden förkortas, blir ej motionernas antal mindre.
Jag förenar mig med Herr Munck af Rosenschöld deri, att troligen antalet af motioner icke, eller blott ganska föga, mindskas genom motionstidens förkortande; jag vill äfven medgifva, att de motioner, som inom en kortare tid göras, möjligen kunna blifva mindre väl utarbetade.
Men jag tror ej att man just härpå hufvudsakligen bör hafva afseende.
Man önskar motionstidens förkortande, ej för att mindska motionerna till antal, eller på något vis inskränka dem.
Jag önskade lästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, efter nu varande inrättning, hafva Riksens Ständer två månader att väcka nya frågor, men af den bestämda Riksdagstiden allenast en för att utarbeta svaren och besluten deröfver.
Detta nästan nödgar Riksens Ständer att alltid begära en månads förlängning, då utarbetningen och besluten naturligen behöfva längre tid än individuel! behöfver för att väcka en motion» Den 12 Juni. 237 Vore proportionen omvänd, så att af tre månader Riksens Ständer hade två för att utarbeta sakerna, skulle dels denna utarbetning kunna blifva bättre, dels behofvet af Riksdagens förlängning förmindskas, i den män,man till dessa utarbetningar hade längre tid.
På dessa grunder tillstyrker jag bifall till förslaget om motionstidens förkortande.
Herr Munck af Rosenschöld: Herr Lector Silverstolpe har anfört, att om motionstiden får räcka i två månader, hafva Utskotten, af den först utsatta tid för Riksdagsärenden, blott en månad att arbeta på; men häremot får jag åberopa erfarenheten äfven vid denna Riksdag, som intygar, att Utskotten redan inom första månadens slut haft fullt upp att göra.
Herr L andt
Mar skalk en proponerade bifall till det gjorda förslaget att uti 56 §. i stället för ”tvänne månader” skulle insättas en månad.
Jag vågar än en gång hemställa till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om icke ett äldre stadgande bör hafva företräde och bibehållas, då ett nytt föreslaget åtmindstone icke är afgjordt bättre.
Herr von Rosenstein, Nils:
Till hvad Herr Friherre Jacob Cederström och Herr Lector Sil. verstolpe så grundligen anfört, skall jag blott tillägga en anmärkning: de motioner, som hos a 38 Den 12 Jurin någotdera af RiksStånden göras, måste nödvändigt hafva till ämnen mer eller mindre vigtiga föremål.
Hvar och en sorn gör sådana motioner, bör känna ämnet i hela dess viddi samt förut vara beredd på hvad han tänker underställa Riksens Ständers pröfning» Ändringar, tilläggningar, rättelser och förbättringar i Beskattnings-gfunder, i Lagar och Författningar, borde af ingen föreslås, utan att hafva-sett saken i hela dess sammanhang} och för den sorn det gjort, äro visst de fjorton dagar, sorn vanligen åtgå innan Riksda gen börjas, jemte en månad derefter, en tillräcklig tid- Med hugskott och särskildta förslag, utan kännedom af det hela, äro Riksens Ständer och Riket föga belåtne jag säger visst icke att sådant handt, hvarken hos Rid* derskapet och Adeln eller hos något af de öfriga RiksStånden, men det kan möjligen hända.
För dem sorn väcka motioner, synes den föreslagna tiden således vara tillräcklig } och skulle tilläfventyrs härigenom någon lycklig idfc förfalla, böra Stånden hysa det förtroende till de af dem valda Utskott, att bristen genom deras omtanka kan fyllas- För de Utskott, hvilka bereda arendema, är tidens förlängande icke likgiltig.
Allt hvad som proponeras, delar sig naturligen i vissa dasser af ämnen.
Utskottens öfverläggningar blifva lättare och få ett bättre sammanhang, då hvarje! dass af ämnen får på en gång tagas i öfvervägande, än då, genom tid efter annan inkomna nya motioner i samma ämne, ett
Utskott nödgas gå tillbaka till hvad det trott sig »• Deri 12 Juni. 239 dan hafva utredt.
De Betänkanden, hvilka afgifva!, blifva mera fullständige, och RiksStånden lättas derigenom i sina öfverläggningar } arcndernas gång blir skyndsammate och behandlingen säkrare.
På dessa grunder, och i följd af de yttranden jag åberopat, tillstyrker jag, för min del, bifall på ConstitutionsUtskottets hemställan.
Herr Landt Marskalken förnyade sin sednast gjorda proposition.
Ja och några få Nej, Herr Munck af Rosenschöld:
För min del afstår jag »hän votering, emedan jag hört mycket flera Ja än Nej; men u •
Friherre Cederström, Ulric, förmälte sig alldeles icke kunna afstå från votering.
Grefve Mörner, /Idolph Göran:
Jag utbeder mig få hemställa, om icke, då i denna fråga pluraliteten synes vara tämligen gifven, de som häiolver yttrat sig skulle anse sig tillfredsställda dermed, att deras mening finnes uti Protocollet intagen, och hemställer likaledes, om icke den värde Ledamoten, sorn yrkat votering, skulle åtnöjas med att reservera sig.