Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visserligen hört påstås, att om personer skola tillåtas, att försörja sig med handel, och man icke ville göra sådant omöjligt för dem, borde etablerandet af denna rörelse icke betungas med för dryga afgifter; men häremot må med skäl till genmäle anföras, huruledes det synes vara temligen klart, att, på sätt reservanten jemväl inom Utsk. upplyst, en afgift af 10 r:dr b:co icke kan för den i handelsrätt inträdande, anses betungande, under det att den likväl onekligen skulle billigtvis till kassans högst behöfliga förstärkande bidraga, ehuru i alla fall endast i temligen ringa mån, dock alltid mer än dubbelt mot hvad nu är föreskrifvet och Den 5 Juli e. m. 543 sorn är så högst otillräckligt för ändamålet.
Tydligen utgör nemligen ett belopp af 4 r:dr en så obetydlig afgift, att det icke är ens tänkbart, alt något skulle ensamt dermed kunna uträttas, sä vida man dervid också endast afsåge oundgänglige utgifters bestridande i och för protocollsföring, skrifmaterialier, ved och ljus; så mycket mindre blefve beloppet tillräckligt, när jemväl andra angelägna och mera kostsamma föremål skola med dessa medel befrämjas.
Utom förstuppräknade utgifter, erfordras äfvenledes anskaffandet af hyrde eller egne lokaler, sä vida icke handelsföreningen eljest skall vara nödgad att sammanträda linder bar himmel.
Till beredande af tillgång för betäckande af dessa och flere likartade kostnader var det som Hr Malmstedt inom Utsk. understödt motionen och sedermera i sin reservation afgifvit ett dermed liknande förslag.
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, skulle jag för min del önska, att Hr Gillbergs motion i denna del kunde röna benäget godkännande; hvaremot jag icke kan antaga, hvad han i öfrigt föreslagit, nemi. beträffande examen, enär Utsk:s i detta hänseende anförda motskäl synas mig giltige.
Jag får således vördsamt föreslå, att ifrågavande afgift till handelsföreningens kassa må höjas frän 4 till 10 r:dr.
Cederströms förslag får jag förena mig, enär det är uppenbart, att en afgift af 4 ndr icke är tillräcklig för bestridande af de här afsedde afgifter.
Sedan handelsfriheten i sednare tider blifvit utvidgad, hvarigenom det samband lossats, som förut funnits emellan associationer.
I det stället har man med den nya författningen åsyftat, att bilda fonder, hvilka kunna användas till understöd åt afsigkomne orkeslösa personer, och den ifrågavande författningen, som utsträckt handelsrättigheten, har upphäft, om jag så må säga, intresset för sammankomster inom föreningen.
Det är då nödigt, att tillse, att den inkomst, som lagligen tillkommer handl verksföreningen, blir tillräcklig, att dermed bestrida de utgifter, hvilka hitintills måst utgå i följd af den äldre författningen, såsom aflöning till protocollsförande jemte flere andra afgifter, som dermed stå i sammanhang.
Att en afgift af 10 ndr icke är serdeles betydlig, slutar jag deraf, att jag har mig bekant flere städer, hvarest denna afgift före den nya författningen blef påbjuden.
Enl. den gamla författningen eller rättare under den tid, den gamla författningen var gällande skulle den nya handlanden för de öfriga personerna inom föreningen göra ett kalas, hvilket icke aflopp utan en kostnad af flere hundrade r:dr, men detta har numera upphört.
Emedlertid anser jag det angeläget, att de ordinarie inkomsterne svara mot de ordin, utgifterna, hvarföre jag anhåller, att afgiften måste fastställas till 10 ndr.
Att en afgift af 4 r:dr icke är tillräcklig är endast en förmodan, enär bevis saknas.
Att en afgift af 10 ndr är tillräcklig, är likaledes en förmodan, ty det är icke försökt.
Det finnes således ingen grund för höjandet af afgiften i detta fall.
Man kunde lika gerna säga, att denna afgift borde vara hundra ndr:
Jag tror, att K. M., som bestämt afgiften till 4 r:dr, varit i tillfälle att döma om tillräckligheten derutaf, hvilket jag anser R. o. 544 Den 5 Juli e. m.
Ad. hvarken på grund af Hr Gillbergs eller Frih.
Cederströms framslällningar hafva blifvit beredt.
Ingendera af dessa
Hrr har kunnat med ziffror visa, att den af K.
M. fastställda afgift är otillräcklig.
De hafva endast förmodat, att så är förhållandet, utan att, såsom jag redan nämnt, framdraga någon bevisning; vid hvilket förhållande, och då K.
M. ansett en afgift af 4 r:dr tillräcklig, man icke bör öka den, helst, på sätt inom detta rum blifvit yttrat, handeln leder till fattigdom, och då bör man icke göra de handelsrättssökande fattiga, innan de börjat att idka handeln, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag.
Det är icke mitt fel, att Gr.
Gyldenstolpe behagat anse någon bevisning ej hafva blifvit tillvägabragt, i fråga om förhöjning af ifrågavar:de afgift, enär Gr:n icke behagat lemna uppmärksamhet åt innehållet af den del utaf Hr Malmstedts reservation, jag tagit mig friheten för Ståndet uppläsa.
Hr Gr:n har vidare sagt, att behofvet af en tillökning i afgiften icke blifvit med ziffror styrkt.
Jag tror, att man, med kännedom om kostnaderne för protocollsföring, skrifmaterialier, ljus, ved, rum, m. m., alltför väl kan i idéen uppgöra ett antagligt förslag i detta afseende, utan att man nu behöfver till detta ändamål uppgifva några ziffror.
Åtminstone bör det approximativt för hvarje fall med lätthet kunna tillämpas, hvad dessa utgifter i kostnad erfordra.
De vida drygare utbetalningar, som för understöds tilldelande åt behöfvande ledamöter, deras efterlemnade familjer m. m. tagas i anspråk att bestridas af föreningens kassa, borde väl icke heller förbises.
Hvad åter angår Gnns yttrande, att man icke bör betunga den handelsrätt-sökande med högre afgifter än 4 r:dr, så tror jag, att, om sökanden icke eger större förlag, än att en afgift af 10 r:dr skulle för honom anses betungade, samhället derpå mera skulle vinna, att en dylik person icke kastade sig in på handels-näringen.
Slutligen hvad angår afgiftens förhöjning till hundra r:dr, hvarom Gr:n ordat, så är detta ett sätt, att försöka drifva motståndaren in absurdum, hvilket jag icke kan godkänna.
Dä det för öfrigt säkerligen hefinnes alltid vara skäl att göra afseende på hvad en sakkunnig derföre till ämnets bedömande kompetent person derom yttrat, får jag till vidare upplysning i detta ärende meddela, att en på bemälde sätt qualilicerad ledamot inom Utsk. erinrat derom, att man på flere ställen frivilligt begifvit sig till erläggandet af en afgift utaf 10 r:dr emedan man funnit det vara obilligt och orimligt, att stanna vid cn så ringa afgift sorn 4 r:dr när man afser allt som med kassan skall bestridas.
Att Hr Gr:n, såsom Ordf:de för berörde Utsk., drager sig detta yttrande till minnes, betvifla:- jag icke.
Men dä jag vidare hört den invändning göras, att den, som äger tillfälle, kan, om han så vill, af egen drift förhöja denna afgift, så må derå till svar nämnas, att sådant är visserligen sannt, men att handelsföreningen uti dessa frivilliga gåfvor icke har någon säkerhet, för behofvens framtida fyllande, genom lika god vilja hos de sedermera lill inskränkning sig anmälande personerne.
Dessutom, hvarföre skall man Den 5 .J u I i e. m. 545 nian tillstädja cliscrelioner, alltid ovissa, ofta obehagliga både att gifva och uppbära?
Hvarföre må icke heldre, till allas säkra efterrättelse afgiften vara bestämd?
Under det jag fortfarande helt och hållet bestrider att den föreslagne afgiften kan till beloppet vara för en ordentlig och rangerad man äfven såsom nybörjare i yrket, verkligen betungande, är jag för öfrigt af den tanka, att derest handeln skall egentligen anses såsom en fattigförsörjningsanstalt, på sätt af andre talare, men icke af mig, är sagdt, man i detta lika som i alla andra dylika fall, bör noga tillse, att man icke stjelper i st. f. att hjelpa; och af detta skäl anser jag det vara vida bättre, att den ytterligt utblottade och medellöse handelsrättsökanden afhåller sig ifrån försöken till utåtvände af denna näring, såvida afgiften för honom medför olägenhet, samt alt han i dess ställe må i annan persons tjenst och bröd, eller på annat lofligt sätt, söka sin utkomst.
Jag anhåller vördsammast om bifall till motionärens förslag.
Kalkylen, huruvida en afgift af 4 r:dr kan vara tillräcklig eller icke, när man vet utgifterne och inkomsterne, är lätt uppgjord.
En stad, hvari ärligen 10 personer blifva handlande, kan icke anses obetydlig, och med en afgift af 4 r:dr skulle inkomsten af dessa 10 handlande utgöra 40 r:dr.
Huru skall dermed kunna uppköpas skrifmaterialier, ved och ljus samt bestridas aflöning för handelsföreningens sekreterare, notarie och vaktmästare?
Det är ju påtagligt, att den föreslagna afgiften är otillräcklig, och att uti en mindre stad, der vanligen icke 10 handlande finnas, den årliga afgiften blir proportionell mindre.
När uti den sednaste handelsordningen afgiften bestämdes lill 4 r:dr, hade man afsett, att de redan då samlade kassorna skulle företrädesvis användas, äfvensom att de skulle ökas, för att lemna understöd åt afsigkomne handlande; men om ett motsatt förhållande inträffat, så att de ansett sina gamla kassor icke tillkomne, att lemna dylikt understöd åt dem, hvilka blifva dessa städer påtrugade, sä användas dessa kassor till andra föremål, i hvilket fall det blir nödvändigt, allde oundgängligaste utgifterna för föreningarne kunna bestridas.
Jag tillstyrker derföre, att afgiften mätte bestämmas till 10 r:dr.
De frivilliga gåfvorna medföra ingen säkerhet, enär de endast äro bindande emot dem, som vilja dem erlägga.
Jag förnyar min anhållan om bifall till den föreslagna förhöjningen.
Cederström och Hr von Hohenhausen hafva påstått alt en afgift af 4 r:dr är otillräcklig.
Deruti hafva de, enl. min tanka rätt.
Gyldenstolpe åter har sagt, att hvarken Hr Gillberg eller R. o. Ad. kunna förstå huru hög denna afgift bör vara.
Detta Hr Grms yttrande, så vidt det angår mig, är alldeles riktigt; ty jag vet verkligen icke, huru hög denna atgift bör vara.
Jag tror till och med, att om densamma skulle bestämmas lill 10 r:dr, blir den otillräcklig.
Detta förhållande är ock ett bevis på riktigheten af hvad jag alltid trott, nemi. alt författningen är felaktig och oduglig.
Skulle afgiften förhöjas till 10 r:dr och utan att förefallande utgifter ändock kunna dermed 6 H. 35 Den 5 Juli e. m. bestridas : så blir följden, att, om handelns- och handtverks-föreningarne icke gä öfver ända pä annat sätt, sä upphöra de i saknad af medel att dem upprätthålla.
Dessa föreningar måste upprätthållas genom deras egen inneboende kraft, hvilken är starkare än all annan.
Saknas hon deremot sä visar sig hehofvet af hvad, som under upploppet här i Stockholm begärdes, nemi. att återfå, de gamla skräförfattningarne.
Mig synes det fruktlöst, att vilja genom penningebidrag, söka upprätthålla hvad som genom en felaktig lagstiftning skyndar till sin undergång.
Hp von Hohenhausen:
Den siste värde talaren har erkänt sannolikheten deraf, att ifrägavar;de 4 r:dr icke förslå för dermed afsedda ändamål.
Han må väl dock icke kunna förneka, att mer än dubbla summan skall vida bättre förslå lill bestridande af utgifterne.
När man då har ett faktum derpå, att, i en stad den nu ifrågasatta högre afgäften blifvit antagen, så har man genom en sådan afgifts bestämmande åtminstone vunnit någon sannolikhet för att dermed ändamålet skall kunna ernås.
Att förstöra den nya författningen och dess verkan kan icke vara någons mening.
Endast för att kunna bereda möjlighet för dess tillvaro, och att icke någon orimlighet af densamma skall uppstå har jag yrkat afgiftens förhöjning.
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag, att sä många bevis för den ifrågavande författningens oduglighet, för att begagna den värde talarens uttryck, vara för handen, att något i detta afseende icke återstår, att anföra.
Men dä Gr.
Gyldelslolpe har försvarat den i samma författning bestämda afgift af 4 ndr på den grund, att
Regeringens ledamöter bättre borde känna huru stora afgifter, som för föreningen erfordras, än den motionär, som gjort förslag till afgiftens förhöjning, sä har jag, pä denna Hr Gr:ns anmärkn. ansett mig böra lemna det svar, att, så vidt mig är bekant, Regeringens ledamöter icke äro eller varit handlande, hvaremot motionären såsom ledamot i en handelsförening, följaktligen måste ega sakkännedom i denna fråga.
Till detta svar kan afven läggas, att om Regeringen bordt känna förhållandet i förevande fall, hade hon också hort känna det, i hvad angår guldsmedsyrket m. fl. Nu hafva likväl en motionär och en ledamot af delta Stånd visat en författningens oriktighet i detta afseende och man kan deraf sluta, att Regeringen icke egt bättre sakkännedom, i det ena än i det andra fallet.
Jag tillstyrker bifall ä motionärens förslag.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde att Hr Lillbergs motion, hvartill Utsk. afstyrkt bifall, innefattade, i den del, hvartill Frih.
Cederström yrkat bifall, att den till handelsföreningens kassa enligt 24 § bestämde afgiften borde höjas från 4 lill 10 ndr; anmälde sig och yttrade Gr.
Jag hade trott, att Frih.
Cederström grundat sin åsigt på Hr Malmstedts reservation, och i sådant fall får jag upplysa, att den innehåller någonting helt annat, än Hr Gillbergs motion.
Den 5 Juli e. rn. 547 Frih.
Gyldenstolpes yttrande, torde jag fä i samtlige ledamöternes minne återkalla, det jag visserligen till upplysning i ämnet haft äran relatera så väl motionens innehåll, sorn oek hvad Hr Malmstedt i anledn. deraf anfört, men att jag derefter, på sätt Hr Gr:n och Landtm, raina ord rätteligen uppfattat, vördsammast och uttryckligen begärt bifall lill Hr Gillberga förslag, hvilket jag tagit mig friheten för Ståndet upprepa, sådant det finnes i Utsk:s betänk, pag. 9 intaget.
Sedan härefter propos. till bifall å Utsk:s i afseende på Hr Gillberga motion afgifna yttrande blifvit framställd och besvarad med blandade ja och nej, hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle den af Hr Gillberg föreslagne förhöjning af afgiften till handelsföreningens kassa; och ropades härvid starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna, att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
I anledn. af det beslut R. o.
Ad. nu fattat, får jag vördsamt hemställa, att, pä sätt ett af Hr Gillberg rörande 28 § handtverks-ordmn, väckt och uti Utsk:s betänk, pag. 14, intaget förslag innehåller, R. o.
Ad. likaledes täcktes medgifva det en förhöjning i den uti nämnde § förekommande afgift måtte äga rum.
Motionären har pä anförde skäl ansett den böra höjas frän 2 till 5 eller 6 r:dr.
Utsk. har vid behandlingen af denna motion åberopat sitt yttrande i afseende å en lika beskaffad anmärka, vid 24 § hamlelsordmn hvaruti Utsk., enär icke visat vore, att afgiften befunnes otillräcklig, och kassan dessutom hade andra inkomster, samt enligt Utsk:s åsigt dylika afgifter borde så bestämmas att de icke komme att utgöra ett hinder för den mindre bemedlade, afstyrkt bifall lill förslaget.
Med anledning af hvad jag förut, i den nyss förekomna frågan, till vederläggning af denna Utsk:s åsigt haft äran åberopa, får jag till iakttagande af en billig proportion af beloppen vördsamt föreslå, att, likasom den i handels-ordms 24 § upptagne afgäld ansetts böra från 4 r:dr till JO r:dr förhöjas, R. o. Ad. läcktes bestämma en tillökning i nu omhandlade afgift från 2 till 5 r:dr.
Ehuru jag visserligen anser fåfängt hvarje försök, att genom afgiften upprätthålla anstalter, hvilka icke ega näringsidkarnes eget förtroende, så tror jag likväl, att då Ståndet höjt afgiften för handlande, enahanda beslut bör fattas i afseende på handtverkare och jag förenar mig således med Frih. Cederström.
Jag instämmer så mycket heldre i Frih. Cederströms yttrande, som det är mig bekant, huruledes handtverksföreningen här i Stockholm, i anseende till otillräckligheten af de afgifter, som till föreningen skola erläggas, hos K.
M. gjort underd. ansökning, om anslag af medel till bristens betäckande, enär handtverkarne icke ansägo sig skyldige att öka sina afgifter, utöfver det i författningen stadgade belopp, hvilket än ytterligare torde bekräfta 548 Den 5 Juli e. m. riktigheten deraf, att Regeringen icke ägt tillräcklig sakkännedom, då bon utfärdade ifrågavarande författning.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, den uti fabriks- och handtverks-ordningens 28 § bestämda afgiften borde höjas från 2 till 5 r:dr, ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf att han funnit ja hafva öfverröstat nej.
Uppå sedermera framställd propos. godkände R. o Ad. det af Utsk. afgifna yttrande, hvarigenom bifall blifvit afstyrkt ä de i förevar:de betänk, oraförmälde förslag, hvarom R. o. Ad. icke redan lättat serskildt beslut.
Anmäldes och lades på bordet nedannänmde från Utsk:n inkomne utlåt:n och betänkm, nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 214, i anledu. af K.
M:s Nådiga propos., ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår; Bevilln.- Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotten:
N:o 3, i anledn. af väckt motion om afskaffande af de s. k. husvisitationerne efter ololligen infördt gods; N:o 4, i anledn. af väckte motioner om ändringar i K. förordningen, rörande nederlag och hvad dervid iakttagas bör af den 15 Maj 1843; N:o 5, i anledn. af väckt förslag om ytterligare kontrollbestämmelser i afseende på utländska varors införsel och tullbeliandling; N:o 6, i anledn. af väckt motion om återinförande af tullbomsbevakningen i Slockholm m. m.; N:o 7, i anledn. af väckt motion, dels om förändring af 6 och 58 §§ uti Seglalionsordningen d. 15 Maj 1843, och dels om utvidgande af Kongelfs nuvande tullkammare-område; N:o 8, i anledn. af väckte motioner om ändringar i K.
Stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning af d. 15 Maj 1843; Allm. Besv.- och Ekon.Utskotten: N:o 99, i anledn. af väckt fråga, att Calmar län måtte i tvenne Landshöfdingedömen fördelas; N:o 100, i anledn. af väckt fråga om förflyttning till Luleå af landsh.-residenset för Norrbottens län; samt N;o 101, i anledn. af väckt fråga, att landsh.-sätet i Götheborgs och Bohus
Län mätte förläggas till Uddevalla. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. ^ lill 11 e. m.
Den 6 Juli e. m. 549 Thorsda^en den 6 Juli 1848. 1’lenum kl. 7 e. m. Justerades 3 prot.utdr., innefattande i gårdagens plenum fattade beslut.
Öppnades Ilrr Elektorers listor vid val af en ledamot i hvardera af Stats-, Banko-, Lag- samt Exped.-TJtsk:n; och befunnos att dertill blifvit utsedda i Stats-Utskoltet: efter N:o 1703, Hr Blomcreutz, fullm.
Hr af Geijerstam, Carl; N:o 212, Hr Lind af Hageby, Carl August. Banko-Utskottet: efter N:o 240, Hr Gyllensvärd, Johan Wilhelm; N:o 135, Gr.
Frih. Cederström Jakob.
Lag-Utskottet: efter !\':o 1566, Hr Kröningssvärd, Carl Gustaf; N:o 2263, Hr von Lindecreutz, Justus Christoffer.
Expedition s-Utskottet: efter N:o 330, Frih. Silfversparre, fullm.
Stjernstedt, August Wilhelm; N:o 2243, Hr Hadorph, Daniel.
Hrr Eleetorers listor vid val af ledamöter att, under permitterades frånvaro, inträda i Stals-, Banko- och Lag-Ulsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Stats-Utskottet: under ordinarie ledamöterne N:o 678, Hr Bildt, Didrik Gillis, och lN:o 1398, Hr Sodenstjerna, fullm.
Hr af Sillén, Lars Gabriel beviljad ledighet, den förre på 3:ne veckor, räknad frän d. 7 och den sistnämnde på 14 dagar, från d. 10 dennes; N:o 929, Hr Grönhagen, fullm.
Hr Mörner, Hampus, och N:o 1918.
A, Hr von Strussenfelt, fullm.
Hr Brakel, Mauritz Gustaf. Banko-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1 Frih.
Oxenstjerna, Carl Gabriel beviljad 3:ne veckors ledighet räknad från d. 29 sistlidne Juni; N:o 189 Frih. Funck, Fredrik Alexander.
Lag-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1563, Hr Cederstråhle, Johan Casimir beviljad 3:ne veckors ledighet frän d. 7 dennes; 550 Den 6 Juli e. m. N:o 1877 A. Hr Carleson, Edward.
Hrr Bänkmäns lista vid val af 4 Elektorer efter IN:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil: N:o 213, Frih.
Armfelt, fullm.
Gr. Piper, Axel Manritz; N:o 1104, A. Hr Cronstedt, fullm.
Gr. Piper, Claes Guslaf Fritz och iV:o 2170, Hr Lidströmer, Fredrik August; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde:
N:o 137, Gr.
N:o 192, Frih. Stackelberg, Berndt Hjalmar.
N:o 361, Frih. Edelcreutz, Jakob Daniel; och N:o 264, Hr Silfverlood, fullm. Gr. von Bosén, Robert Axel.
Företogs val al 4 Bänkman, nemi. inom 5:te Bänkm:s-afd:n efter N:o 220, Frih. Palmstjerna, Carl Otto, inom 6:te Bänkrmsafd:n efter N:o 275, Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm, inom 17:de Bänkm:s-afd:u etter N:o 1566, Hr Kröningsvärd, Carl Gustaf, och inom 18:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 1703, Hr Blomcreutz, fullm.
Hr af Gejerstam, Carl; och befunnos efter valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde : inom 5:fe Bänkm:s-afd:n, N:o 216, Frih. Ribbing, fullm.
Hr Reutersköld, Fabian; 6: fe B'änkm:s-ajd:n, N:o 284, Frih. Örnsköld, fullm.
Hr Roos, Adam; 17:de Bänkm:s-afd:n, N:o 1519, Hr von Döbeln, Ernst Georg; 18:</e Bänkm:s-afd:n, N:o 1675, Hr Adlerbjelke, fullm.
Föredrogs, men lades på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Hr Printzensköld, Carl, ånyo på bordet StatsUtsk:s i gårdagens eflermiddagsplenum bordlagda utlåt.
N:o 214, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår.
Föredrogs och biföllos Bevillms-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ns nedannämnde i gårdagens eftermiddags-plenum på bordet Ingda betänk, och utlåt.:
N:o 3, i anledn. af väckt motion om afskaffande af de s. k. husvisitationerne efter olofligcn infördt gods; 3X:o 4, i anledn. af väckte motioner om ändringar i K. förordningen rör:de nederlag och hvad dervid iakttagas bör af den 15 Maj 1843; N:o 5, i anledn. af väckt förslag om ytterligare kontroll-bestämmelser i afseende på utländska varors införsel ocb tullbehandling; N:o 6, i anledn. af väckt motion om återinförande aftullbomsbevakningen i Stockholm m. m.; och N:o 7, i anledn. af väckt motion dels om förändring af 6 och 58 §§ uti seglations-ordningen d. 15 Maj 1843, och dels om utvidgande af Kongelfs nnvande tullkammare-område.
Den 6 Juli t. m. 551 Da nu föredrogs Reydin.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskms i gårdagens eftermiddags-plenum på bordet lagda betänk.
N:o 8, i anledn. af väckle motioner om ändringar i K. stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning af d. 15 Maj 1843, anmälde sig oell yttrade Hr Hammarhjelm, Carl Gust.:
Jag utber mig, efter delta rör sjöfarten, att mig måtte tillåtas väcka en motion som också lör sjöfarten.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han å denna Hr Harn maril jelms förfrågan icke kunde gifva något bestämdt svar innan Hr Landtm, hört den lillämnade motionen och dervid inhemtadt huruvida den vore omedelbarligen föranledd af något redan fattadt beslut eller upptaget ärende; men att Hr Hammarhjelm i alla händelser torde afvakta att det nu föredragna betänk, afgjordes innan hans motion ifrågakomme.
II am mar hjelm:
Dermed förklarar jag mig belåten.
Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskins betänk.
!N:o 8 blef, uppå härefter hemställd propos. af R. o. Ad. bifallen.
Hr Hammarhjelm, Cari Gust.:
Då vi år 1720 förlorade rättigheten att tullfritt passera sundet och sedermera ingen sökt att fä det föregående förhållandet ålerslälldt, så hemställer jag om icke nu, dä Svea Rike sätter sig i skuld för ali befria
Danmarks område och jemväl vill uppoffra stora härar af lefvande menniskor, det skulle vara billigt att Sveriges Ständer föreslogo hos K.
M. att såsåsom en obetydlig ersättning för dessa uppoffringar återförskaffa Sverige fri genomfart genom Öresund.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade alt han vid denna muntliga föredragning af Hr Hammarbjelms motion icke kunnat uppfatta den nog fullständigt för alt vara i tillfälle alt bedöma huruvida remiss derå grundlagsenlig! kunde beviljas, och derföre finge anmoda Hr Hammarhjelm att skriftligen aflemna sin motion, som derefter skulle blifva inför R. o. Ad. föredragen.
Jag anhåller att min motion må blifva communieerad med de öfriga RiksStm.
När Hr Hammarhjelm skriftligen aflemnat sin motion så förekommer först frågan om han kan remitteras, och vid samma tillfälle får nian äfven tala om hennes meddelande till de öfriga Stånden.
Föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.Utskms i gårdagens eftermiddags-plenum pä bordet lagda betänk.
N:o 99, i anledn. af väckt fråga, afl
Calmar län mätte i tvenne landshöfdingedömen fördelas.
Jag vill icke göra någon invändning emot den underd. framställning som bär är föreslagen.
552 Den 6 J u 1 i c. m.