Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tvistar ogerna om ord, men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, i fall han behagar läsa 28 § Keg.F., der det nu står: ”vare likväl Konungen obetaget” etc. huruvida han kan påstå, att om man tilläde: ”vare likväl Konungen äfven ohelaget” elc., detta skulle förändra meningen af hela den öfriga §, eller om det lilla ordet äfven kunde inskränka rättigheten för vederbörande att tillsätta vare sig in- eller utländska män till de befattningar, hvartill desse kunna finnas tjenlige.
Gyldenstolpes sista yttran de visar, att han icke vet hvarom frågan är, eller hvaruti skillnaden består.
Efter den 28 §:s nuvarande lydelse, angår den endast Konungen.
Blifver åter §:s lydelse sådan som Const.Utsk. den föreslagit, så kommer den ock att ensamt röra Konungen; men i sednare fallet blifver äfven följden, att lärarebeställningar, som icke af Konungen äter besättas, kunna icke eller gifvas ät utländske män, alldeles som fallet nu är.
; Ofverläggningen förklarades nu vara slutad, hvarefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att emot 1 mom. af Utsk:s förslag numera icke någon anmärkn. vore gjord, och att således detta mom. enligt 56 § Reg.F. komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men att emot andra morn., dels Hr von Hartmansdorff anmärkt, att ordet ”äfven,’’ der det förekommer emellan orden ”vare” och ”obetaget,” borde uteslutas, dels Hr Liljenstolpe anmärkt, att utländske män af utmärkt skicklighet borde kunna befordras äfven till läkare och andra vetenskapliga befattningar.
H. Ex. hemställde först, om R. o. Ad. behagade förklara, alt Hr von Ilartmansdorffs nyssnämnde anmärkn. utgjorde Ståndets gemensamma tanke.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarpå H.
Ex. förklarade, att härvid nej varit öfvervägande.
Uppå sedermera framställd propos., om R. o. Ad. behagade förklara, att Hr Liljenstolpes anmärkn. utgjorde R. o. Ad:s gemensamma tanke, svarades nej, hvarpå II.
Ex. förklarade, att då R. o. Ad. icke såsom sin gemensamma tanke godkänt någon af de gjorde anmärkme, äfven det i 2 mom. af Const.Utsk:s förevar, mern. afgifna förslag komme att hvila till grundlagsenlig behandling, vid nästa riksdag.
I ordningen på fö redragningslistan följer nu Const.Utsk:s mern.
N:o 35 med förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn. syftande derhän, att R.
St. må kunna åt förstärkt LagUlsk. uppdraga deras gransknings- och beslutanderätt i lagfrågor, som blifvit af MO Den 18 April e. m.
Konungen väckta; men som LagUtsk:s s. k. principbetänk. lärer vara till Ståndet inkommet och utgången i afseende derå kan i viss mån på åtskillige ledamöters omdöme inverka derhän, huruvida det nu ifrågavar.
Const.Utsk:s mern. antingen bör förkastas eller godkännas med eller utan anmärkn:r, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm., att berörde mern. måtte uppföras å föredragningslistan näst efter förenämnde LagUtskis principbetänk.
Ehuru gerna jag eljest skulle vilja instämma i Gr.
Cronhjelms begäran, så ser jag likväl icke något skäl dertill, då jag ej kan finna hvad inverkan LagUtsk:s utlåt, i afseende på Konungens nåd. propos. med ett nytt lagförslag kan utöfva på denna fråga, som angår förändring i grundlagen för lagförslagens behandling i allmänhet.
Det nu afgifna förslaget åsyftar, i min tanka, icke en förändring för tillfället, utan en för framtiden bestående lag vid alla de tillfällen, då Konungen afgifver propos:r till större eller mindre förändringar i våra lagar.
Måhända skall man kunna säga, att afgörandet, eller de tankar, som vid detta tillfälle yttras, skola vara nyttiga att känna innan lagförslaget behandlas, måhända äfven motsatsen; men jag vill helt och hållet skilja dessa lagar ifrån hvarandra.
Grundlagsförändringsfrågan är en sak för sig; om Const.Utsk:s förslag i det hänseendet godkännes, så blifver det en lag, ett rättesnöre för behandlingen allt framgent af sådane frågor rör:de förändring i lagarne, som kunna förekomma.
Hvaremot lagförslaget, efter afgörandet af detsamma, icke vidare förekommer.
Då vi nu alle önske att riksdagsärendena snart måtte bringas till ett godt slut, anser jag icke alt föredragningen af mern.
N:o 35 bör uppskjutas, utan att alla mål i den ordning de blifvit föredragne och med hvarandra äga sammanhang måtte afgöras.
Ett sådant sammanhang finnes likväl icke mellan dessa 2:ne nu omnämnde mål.
Beslutet må blifva hurudant som helst, så står det likävl alltid fast, att man bör välja och i grundlagen bestämma de bästa, de rättaste, de enklaste och ändaraålsenligaste utvägar på hvilka lagfrågor i allmänhet böra behandlas.
Ar, hvad Const.Utsk. nu föreslagit, det bästa och rättaste, så bör ock förslaget antagas; är icke förhållandet sådant, så bör det aldrig antagas, ehvad beslut som än må fattas om det nya lagförslaget.
Sådan är min tanka.
Om jag skulle försöka att veder lägga Frih.
Palmstjernas nyss afgifna yttrande, så skulle jag ingå i en pröfning af det förslag, om hvars företagande till afgörande nu är fråga.
Jag vill endast nämna, att meningen med detsamma väl icke lärer vara att, för alla möjliga lagfrågor, Ständerne skola öfverlemna till ett förstärkt Utsk. att med R.
Det synes tydligen, åtminstone efter min uppfattning af saken, att detta stadgande endast har afseende på den nya lag, som är att förvänta, och förespeglingen alt Ständerne omöjligen kunna komma öfverens om detaljbestämmelserne, eller att åtminsione detaljbestämmelsernas pröfning af Ständerne omöjligen skulle Den 18 April e. m. 541 åstadkomma en lag, hvarmed man kunde bli belåten, äfven om man godkände grunderne, särdeles som det står i Utsk:s förslag, att då ifrågavarande rätt öfverlemnas, så skola alla 4 Stånden derom vara ense.
Således lärer det icke vara fråga om lag för behandling af lagfrågor i allmänhet.
Cronhjelms förslag angår, sä får jag för min del deruti instämma.
Skälet dertill är, att jag föreställer mig, att troligen mången skall tveka att öfverlemna åt ett förstärkt Utskott, som sammanträder mellan riksdagarne den makt och myndighet, som endast Ständerne tillkommer; men helt annat föreställer jag mig förhållandet skulle vara om t. ex. Ständerne antogo principbetänk., då öfverlåtelsen endast angick detaljfrågorne, och hvar och en, som behagar betrakta vidden af ett lagförslag, och nödvändigheten att detaljstadganderne öfverensstämma med principerne, lärer finna att förhållandet blir annorlunda om t. ex.
Ständerne antaga de hufvudgrunder, som äro framställde i LagUtsk:s förslag.
Antagas de, så är det gifvet, att föremålet för det förstärkta Utsk:s verksamhet endast blifver hufvudgrundernes tillämpning i detaljerne, och om så blir förhållandet, hvilket man naturligtvis icke kan veta, föreställer jag mig, att Ständerne skola finna att den enda och riktiga utvägen för att komma till ett förslag, som i sina detaljer öfverensstämmer med sina hufvudgrunder, blifver att öfverlemna denna granskning åt ett Utsk., på det ämnet må blifva behandladt och besluten fattas af ett mindre antal personer än Ständerne, som dessutom öfverlägga på 4 särskilda rum.
Jag instämmer för min del i Gr.
Crohjems anhållan.
Det är visserligen icke första gången under denna riksdag, som ledamöter inom detta
Hus af de mest olikt nuancerade opinioner begärt uppskof med föredragningen af vissa mål, till dess att andra först blifvit afgjorda, och mig veterligen är det första gången, som det varit ifrågasatt att vägra bifall till en slik begäran, enär det synts vid föregående tillfällen, som hade en tyst öfverenskommelse ägt rum, att ej förmena någon, som anser sådant nödvändigt, tillräcklig tid att få stadga sitt omdömme.
Den siste värde talaren har redan visat, hvad jag förmodade skulle vara allmänt kändt, att detta förslag säkerligen icke hade tillkommit, såvida icke fråga varit att nu till Ständernes pröfning och antagande framlägga ett nytt lagförslag.
Palmstjerna har yttrat, att han icke ansåg att denna fråga stöde med LagUtsk:s s. k. principbetänk. i något sammanhang.
Jag får då fästa hans uppmärksamhet på den reservation af Hr Lagerhjelm, som åtföljer Coust.Utsk:s mern.
N:o 35, deruti den tanke, som efter min öfvertygelse kommer att delas af mången härstädes, uttryckes, att kunna grunderna för den nya lagen antagas, så vore icke eller någon fara vid att åt en delegation uppdraga tillämpningen eller redactionen, såvida den saken under pågående riksdag icke skulle hinna att blifva af Ständerne behandlad.
Mig förefaller det tydligt, att om principbetänk. under denna riksdag skulle lyckas tillvinna sig Ständernes eller åtminstone 3 Stånds 542 Den 18 April e. m. bifall, så äro grunderne bestämde, och då skulle jag med mycket mera trygghet anse mig kunna antaga en grundlagsförändring, utgående derpå att tillåta ett förstärkt Utsk. behandla tillämpningen och redactionen, än ett förslag, som åt ett sådant Utsk. öfverlemnade såväl att uppgöra grunder som ock bestämmandet af desammas tillämpning.
Dä jag nu tror mig hafva ådagalagt, att principbetänk:s afgörande verkligen kommer att inverka på mångens, åtminstone på min öfvertygelse vid behandlingen af ifrägavar. grundlagsförändringsförslag, sä torde jag få hoppas att komma i åtnjutande af samma billighet och redebogenhet, som åtskillige andre af Husets ledamöter under denna riksdag erfarit, då de begärt frågans uppskjutande.
Hr von Hartmansdorff, Aug.: Gr.
Cronhjelm åberopar billigheten för sin anhållan om uppskof med föredragningen af detta mål, för att hinna stadga sina tankar.
Detta ärende har för flere månader sedan här på Riddarhuset varit genomgånget, och om jag icke bedrager mig, deltog Hr Grefven i öfverläggningen med en stadgad tanka för förslagets antagande.
Skulle mitt minne fela, så ber jag om ursäkt.
Skulle Grefven vara qvar vid sin förra öfvertygelse, så behöfver den icke stadgas, oell skulle Grefven sedermera fått.en annan, sä lärer väl den vara så gifven, att han ej behöfver ytterligare liggetid för att stadgas.
Jag hemställer derföre, om icke Grefven skulle finna lämpligt att Ståndet, hvars Heste medlemmar otvifvelaktig! hafva sina meningar i detta fall gifna, nu måtte få afgöra frågan.
Jag lemnar derhän, huru rätt det må vara, att en fråga, som en gäng under en riksdag blifvit afslagen, må under samma riksdag ånyo upptagas till behandling.
Jag vet icke något bestämdt grundlagsförslag deremot, eljest skulle jag visserligen hafva användt det inom Const.Utsk.
Men att det måtte vara stridande mot grundlagens mening, anser jag för temmeligen säkert.
Af det yttrande, som Hr Akerman afgifvit, äfvensom af Gr.
Cronhjelms sednare anförande, ser man tydeligen, att den ifrågavar. grundlagsförändringen, i deras mening, egentligen åsyftar en viss händelse.
Är det på sådant sätt grundlagar böra stiftas?
böra de icke stadgas för alla likartade händelser?
Cronhjelm omförmäler huru nödigt och nyttigt det vore, om den grundsats, LagUtsk. framställer, antoges, ty då kunde man behandla tillämpningen på det sätt, som detta grundlagsförslag åsyftar.
Men hvarest i förslaget återfinnes Hr Lagerhjelms, i hans reservation uttryckta åsigt af saken?
Hon står ej i förslaget, utan det är så vidsträckt, alt det kan omfatta både tillämpning och grundsats.
Om än grundsatserne för brottmålslagstiftning blefve af R.
St. sjelfva vid denna riksdag antagne, och man ville, i fall Utsk:s förslag blefve grundlag, använda det blott pä tillämpningen, så kunde LagUtsk:s lagstiftande makt likväl användas på sjelfva grunderna för den civila lagen, när de en gång varda Ständerne underställde.
Jag anser följaktligen frågan icke gälla blott för tillfället, utan för alltid.
Hafva Ständerne en gång gifvit bort deras lagsliftan - Den 18 April e. m. 543 de makt, så är den förlorad, och icke lätt att återtaga.
Ad. mätte tillåta saken hafva sin gång, och att vi måtte komma till hennes afgörande.
Om Konungens nåd. propos. lill ändring af brottmålslagen ankommit lill Ständerne innan detta förslag till grundlagsförändring, som verkligen redan en gång är behandladt och af R. o. Ad. förkasladt, då skulle jag i sanning inse det sammanhang, som nu mera Gr. Cronhjelm och Hr Akerman linna mellan denna grundlagsförändring och sjelfva lagförslaget.
Men om nu Ständerne, till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, antaga detta spökande förslag till förändring i grundlagen, icke ändras dymedelst för någon del behandlingen af LagUtsk:s betänk.
N:o 93, eller det s. k. principbetänk.
Denna grundlagsförändring blifver gällande först vid nästa riksdag, ifall förslaget godkännes, och då först kan en sådan bestämmelse hafva inflytande på behandlingen af denna och andra lagfrågor, men icke i minsta män nu.
Jag tillstår, att jag vid detta tillfälle ieke finnér skäl ali instämma i begäran om postponerande af en redan 2:dra gången bordlagd fråga.
Cronhjelm har anfört, att sådaut skett vid flere tillfällen.
Så vida jag varit närvarande, har det alltid skett på sådane skäl, som blifvit allmänt för gilliige ansedde.
Hvad detta mål angår, erkänner jag min oförmåga alt inse skälet dertill, hvilken oförmåga grundar sig förnämligast pä hvad jag nyss haft äran anföra, eller att afgörande! af denna fråga icke har inflytande pä behandlingen af Konungens props. om criminallagen för närvarande, ulan först nästkommande riksdag, ifall förslaget då antages till lag.
Då möjligen en eller annan af Ståndets ledamöter icke voro närvarande vid riksdagens början, då discussionen förevar, rör:de ett hvilande grundlagsförslag i samma syfte, som det nu framlagda, anser jag det vara en pligt emot mig sjelf att upplysa, att jag icke, såsom Hr von Hartmansdorff yttrat, deltagit i discussion derom.
För öfrigt ber jag att fä fästa uppmärksamheten å en omständighet, som jag är öfverlygad icke undfallit
Hr von Hartmansdorff, den nemi. att då var fråga omatt med ja eller nej antaga ett grundlagsändringsförslag, och att om man stadgat sin opinion om det förslaget, följer icke deraf, att man kunnat fatta sitt beslut i fråga om de modificationer, som förslaget nu, då det förekommer vid första riksdagen, är underkastadt.
Förra gången bade jag mig icke öppet att föreslå, att endast delaljerne af förslaget eller tillämpningen skulle få behandlas af förstärkt Utsk. sedan Ständerne bifallit grunderne, men nu är sådant mig tillerkändt, och jag är öfvertvgad derom, att på utgången af principbetänk. här hufvudsakligen kommer att bero såväl mina, som andras tankar, huruvida förslaget bör antagas eller icke.
Hade jag ej funnit mig understödd i min begäran, så skulle jag ej fortsätta densamma, men då åtminstone en ledamot deri instämt, kan jag ej afstå derifrån, underkastande mig den behandling R. o. Ad. deråt vill lemna, öfvertygad i det längsta, 544 Den 18 April e. m. att det af mig väckta förslag i ämnet, icke skall blifva det enda af samma sort, som bär blir afslaget.
Jag för min del instämmer fullkomligen i Hr von Hartmansdorffs mening, att man icke bör afbida ulgängen af behandlingen af LagUtsk:s principbetänk. för alt fatta sitt beslut i delta ämne; ty man stiftar grundlagar, på sätt förut blifvit nämndt, icke för särskilda fall, eller särskilda mål, utan för alla mål och alla tider.
Jag skulle också hoppas, att R. o. Ad. icke måtte misströsta om sin förmåga att kunna behandla criminallagförslaget, då vi nyss sett huru man slagit sig igenom banklagen, som efter min tanke varit mycket svårare att pröfva.
Jag anhåller att få veta hu ru de öfriga Stånden afgjort detta betänk.
Till följd häraf tillkännagaf undert.
Ridd.secret., att Borgare- och BondeSt:n till grundlagsenlig behandling antagit det i Coust.Utsk:s mern.
N:o 35 framställda förslag; men att något prot.- utdr. om PresteSt:s beslut i detta ämne icke ankommit.
Förslaget, redan antaget af 2:ne Stånd, lemnar föga förhoppning åt den värde ledamot, som begärt uppskof med afgörandet af detsamma, att deruti vinna ändring, hvarken genom modilicalioner eller gemensamma tankar, ty svårligen skall det medhinnas att få den saken slutad, och då blir icke eller ett sådant förslag hvilande.
Jag skulle derföre anmoda de Herrar, som begärt uppskof, att icke förhala tiden onödigtvis med uppskof om öfverläggning i sak, utan att vi måtte få skrida till öfverläggning af frågan, hvarvid, och då 2:ne
Stånd redan bifallit förslaget, jag tycker, att R. o. Ad. kunde låta dervid bero.
Sysselsatt inom BancoUtsk:s cancelli med granskning till samma Utsk. hörande ärenden, har jag icke varit tillstädes ifrån början af denua discussion; men af hvad jag deraf hört, finner jag, att fråga är om uppskof med behandlingen af Const.Utsk:s mern.
N:o 35, ang:de tillsättande emellan riksdagarne af ett LagUtsk., som skulle handla med R.
Jag får då äran gifva tillkänna, det jag tillhör deras antal, som anser ett sådant uppskof ingalunda vara hvarken af behofvet påkalladt, eller med formerna förenligt.
Jag medgifver, att uppskofvet kunde hafva varit i sin ordning, i händelse förslaget afsett någon viss gifven lag, som varit af Konungen genom nådig propos. öfverlemnad till Ständerne, och som af dem genom ett sådant Utsk. skulle granskas; men nu är icke så förhållandet.
Grundlagsförslaget innefattar icke någon bestämd gifven anledn. för dess framställande; det afser tvertom alla möjliga fall, då fråga kan uppstå om stiftande af civil-, criminal- och kyrkolag, och måste således också på dem alla kunna äga tillämpning.
Med fog kan det Den 18 April e. m. 545 det derföre icke ställas i sammanhang med pi incipbetänk. öfver den af Konungen föreslagna nya criminallagen, ulan är deraf alldeles oafhängig!.
På dessa grunder vågar jag tillstyrka, att det begärda uppskofvet icke måtte bifallas.
Då nu ifrågavar. förslag lill grundlagsförändring förra gången bär förevar och af R. o. Ad. blef afslaget, var jag frånvarande, hvadan jag erkänner, alt jag icke då tonnågon närmare kännedom om detsamma.
Jag har nu gjort mi” närmare bekant med detta förslag.
Jag kan icke instämma med Hr Akerman deruti, att det afser endast ett tillfälle, utan ja«- tror deremot, att det kan vara användbart och gagneligt vid mån»a tillfällen.
Visserligen bar jag här hört många ledamöter yttra sig ur den synpunkt, som trodde de, att delta grundlagsförslag skulle hafva för afsigt alt göra en perpetuel mellanriksdag för ”lagfrågor; men man behöfver blott med någon uppmärksamhet”läsa Ulsk:s betänk., för att finna, det R.
St. af ett sådant förslå»- alldeles icke skulle i delta hänseende vara bundna.
Då emedlertid det icke torde kunna bestridas, att detta förslag står uti ett nära sammanhang med det s. k. principbetänk., och det sålunda måste vara af vigt att icke något definitivt beslut derom fattas, förr än detta sednare betänk, blifvit afgjordt, så får jag förena mi»- uti Gr.
Cronhjelms anhållan, att frågan för närvarande måtte få uppskjutas.
Det är verkligen en så högst ovanlig händelse, att man så kraftigt och så” mangrant uppträder för att bestrida en så oskyldig begäran, som den, hvilken af den förste värde talaren här blifvit framställd, att ja»- anser äfven min pligt vara att yttra några tankar i denna fråga”, och alt, då jag delar samma mening, som Gr.
Cronhjelm, tillseVvilka skäl de Hrr, som här varit af en annan åsigt, hafva anfört, såsom motiver, för att neka denna begäran.
Man har sagt, att riksdagsärendena äro nog många, att tiden skyndar, och att man bör låta målen gå i den ordning, som de på listan finnas uppförde.
Detta vore ganska rikligt anmärkt, om vi icke hade mera än ett eller annat mål på listan, och om vi således behöfde frukta att arbete skulle tryta; men nu är icke detta förhållandet, ty vi hafva listan full, och om vi då skulle uppskjuta detta enda ärende, är det icke anledning förmoda, att vi för någon plenidag skola gä miste om alt hafva arbete mer än tillräckligt.
Palmstjerna, Nils, har erkänt, att det ärende, som vi framdeles gå att behandla, visserligen kan hafva inflytande på delta, men icke förr, än vid nästa riksdag.
Jag ber Hr Frih:n bemärka, alt då Hr Frilen erkänt, alt ett inflytande kan äga rum vid nästa riksdag, så måste Hr Frilen äfven medgifva, att ett inflytande kan äga rum på omdömet vid denna riksdag, enär det just är nu, som ärendet beredes, hvaremot vid nästa riksda» deröfver blott kommer att med ja eller nej beslutas.
Nu kunna modilicationer göras; således kan det inflytande, som möjligen principbetänk. kan hafva på omdömet, nu verka till ett annat förslå» 9 11. 69°* 546
Den 18 April e. m. hvilket det då icke kan göra.
Man har hufvudsakligen velat fästa sig dervid, att en grundlag stiftas för evärdelig tid och icke, såsom andra lagförslag, är öfvergående.
Det är visserligen sant, att en grundlagsförändring bör vara af beskaffenhet att räcka till evig tid; men vi hafva likväl sett, att våra grundlagar icke haft denna varaktighet, och vi skola väl hoppas, att vår grundlag en gång varder hugnad med förändrade stadganden i afseende på representationen.
Jag kan icke annat än understödja den af Gr.
Cronhjelm framställda önskan, att Herrarne behagade uppskjuta denna fråga till dess att Lagötsk-.s s. k. principbetänk. blifvit af R. o. Ad. afgjordt.
Axel: Grundlagen föreskrifver för Const.Utsk., att det skall föreslå de förändringar, som det anser vara högst nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa.
Frågan är således här, huruvida den förändring, hvarom nu öfverlägges, kan anses vara högst nödig eller icke.
Några påstå, att förändringen är högst nödig, andra åter, att den icke är högst nödig för utarbetandet af ett helt förslag til! en vidlyftig och genomgripande förändring uti den allmänna lagen.
Jag påstår, att de som nu yrka ett uppskof i förevarande fråga, göra det derföre, att de anse förslaget till en förändring i grundlagen, hvarigenom ett så vidlyftigt förslag, sorn det jag omnämnt, skulle kunna antagas, utan alla de omgångar, som vår nuvarande grundlag föreskrifver, vara högst nödigt.
De bevisa detta genom det första förslag af denna vidlyftiga beskaffenhet, som förekommer, nemi. förslaget till ny criminal-lag.
Men om det bevisas, då man skall öfverlägga om den nya criminal-Iagen, att detta svårligen låter sig göra inom våra fyra Stånd, så blifver det med detsamma bevist, att lika så stora svårigheter möta vid behandlingen af andra lagförändringsförslag af samma omfattning, som det, hvarom nu är fråga.
Jag tror således att man bör finna, att ett sammanhang äger rum emellan nu förevarande förslag lill förändring i grundlagen och det förslag lill förändrad criminal-lag, som hvilar pä R.
St:s bord, och jag kan på dessa grunder icke finna något skäl, hvarför man nu skulle bestrida det begärda uppskofvet, hvilket jag för min del tillstyrker R. o. Ad. att bevilja.
Raab har bemödat sig alt visa, huruledes inflytandet verkar i olika riktningar.
Det tror jag mig också känna; men just derföre, och i fall det kan utöfva något inflytande på H.
Ståndet, att 2:ne af de öfriga redan godkänt betänk.
, får jag deremot lemna den upplysning, att Högv.
PresleSt. förklarat detsamma oanlagligt.
Jag ber att i R. o. Ad:s minne få återföra, huru vid föregående riksdagar sådane frågor som denna blifvit behandlade.
Man har ansett det icke vara riktigt, att förändra föredragningsämnena i samma plenum som de förekomma, emedan detta icke vore delicat handladt emot de af Ståndets ledamöter, hvilka utom detta rum icke kunde beräkna en sådan Den 18 April e. m. 547 förändring; men man liar deremot ansett det vara både billigt och riktigt alt vid det ena plenum öfverenskomma om en sådan förändrad föredragning till ett kommande.
Om icke denna åtgärd varit vidtagen vid denna riksdag, så är det verkligen ett frångående af den princip, som förut i dylika fall gjort sig gällande; och då dessutom för närvarande det icke finnes något skäl, sora talar för den ifrågasatta omflyttningen, så yrkar jag för min del, att föredragningslistan måtte fä förblifva orubbad.
Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att, såsom Gr.
Cronhjelm föreslagit, Const.Utsk-.s mern.
N:o 35 förflyttades å föredragningslistan till målet näst efter LagUlsk:s betänk.
Ropades ja och nej. H. Ex. förklarade sig icke hafva uppfattat, huruvida ja eller nej varit öfvervägande, samt förnyade derföre samma propos., hvarpå svaret åter utföll med blandade ja och nej.
Jag anser för alldeles likgiltigt hvilketdera förklaras hafva vunnit, ja eller nej, enär i alla fall votering troligen kommer att försiggå.