Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter den andra delen, nemi. att vattnet genom flodbassinens minskning kommer skyndsammare fram lill de nedra trakterna, så uppkommer denna tidigare framkomst icke af en större hastighet hos det framrinnande vattnet, och ännu mindre af en ökad vattenqvantitet på det hela, utan blott af mindre uppehåll eller hinder på vägen, hvilket åter endast medför den verkan att vårfloden längre ned börjar några dagar tidigare än förr.
Att denna förändring skulle blifva menlig för nedanföre boende, kan jag ej inse.
Om flödet börjar tidigare, så upphör det också tidigare, och deruti ligger ingen förlust, åtminstone för de jordägare, som lida af vårfloden.
För vattenverksägare uppstår åter den gifna vinst af förändringen, att vattnet derigenom kommer alt afrinna i mån som det genom väderleken tillkommer, i stället för att som nu samla sig till större massor, hvilka sedan med ökad fallhöjd i så mycket större qvantitet fortsätta sitt lopp.
Alla de vattenverk, som kunnat framsläppa den största vattenqvantiteten som vårfloden under nuvar. förhållanden medfört, kunna det således så mycket lättare efter sjöarnes sänkning, och de tvister, som nu pågå emellan vattenverks- och strandägare i detta vattendrag, om de förres större eller mindre rättighet att uppdämma vattnet på de sednare, få alls intet sammanhang med denna fråga; ty om bestämda märken, som sig bör, utsättas, hvaröfver vattenverksägare icke må uppdämma vattnet, kan denna skyldighet lika lätt fullgöras efter de oftanämnda sjöarnes sänkning, som nu.
Den tager endast några dagar tidigare sin början.
Strandägarne omkring sjön Roxen, dit Slångån afbördar allt sitt vatten, äro de, som skulle lida mest af en tillökning i vårflodens qvantitet, emedan denna sjö dels är begränsad af mycket låga stränder och dels liar ett, i jemförelse med dess många och stora tillopp, ganska litet aflopp.
Den skada vårfloden här förorsakar är af t vä fa 11 d ig beskaffenhet, nemi. dels den som vållas genom vattnets stigande, hvaraf följden blifver, att stora ägorymder öfversvämmas, och dels genom dess långsamma afrinnande, hvarigenom skör - Den a8 November f. m. skörden försvåras och stundom alldeles tillintetgöres på dessa marker.
Den sednare af dessa olägenheter har alltid vaiil dea, som-vallal största skadan och varit mest öfverklagad.
Det ii!• också derföre ett factum, att ju tidigare vårfloden inträtfat dess mindre skada har den vållat.
Då nu följden af att förminska de öfre sjöarnes vattenbassin onekligen blifver den, att .Stångåns flod når Roxen tidigare än förr, så vill det synas mig, som om detta snarare skulle medföra nytta än skada för strandägarne.
Om Stångåns samtliga insjöar uppdämdes om vintern, såsom händelsen ofta är med andra småsjöar, dels för att qvarhålla valten på ägor, sorn man vill öfversvämma, dels för att samla vatten till så mycket friskare gång på vattenverk, och vattnet från dessa sjöar först längre fram på våren på en gång utsläpptes, så skulle visserligen deraf vållas den största skada för Roxens strandägare, och det är just motsatsen häraf, som nu är i fråga.
Att någon ökning i vattenqvantiteten på del hela ej är i fråga lär en hvar inse, men lika lätt bör äfven inses, att denna valtenqvantitet skulle periodiskt blifva större, om den under sitt framrionande får uppstiga till betydlig höjd på åtskilliga ställen och sedan med ökadt fall fortsätta sitt fratftrinnande, än om den får gå som den kommer.
Jag inser af alla dessa skäl ingen gilltig anledn. att förmena strandägarne omkring de ifråga var. sjöarna att företaga ett arbete, som kommer att medföra en särdeles stor nytta för dem, eller, som är detsamma, för en del af det allmänna.
Farbagan för en oförsigtig behandling vid sjelfva aflappningen bör ej få gälla som ett laga hinder mot företaget, då den kan förekommas genom bestämda och lätt funna föreskrifter.”
Jag anhåller, att vid återremissen den del af betänk., som jag nu uppläst, mätte få till StatsUtsk. åtfölja.
Med afseende på den nytta en lättad communication skulle medföra för de inre skogrika delarna af Småland, väckte jag motion, att R.
St. under vissa villkor ville bevilja anslag till upprensning af Helge-å, som går från medlersta delen af ofvannämnda provins och faller ut vid Åhus i Skåne.
Utsk. bar behandlat denna motion under litt.
C. af nu föredragna utlåt, och afstyrkt densamma på skäl, på hvilka det afstyrkt flera andra motioner, åsyftande anslag till allmänna arbetsföretag, och hvilka skäl jag derföre fullkomligt billigar; skälen voro nemi., att arbetets verkställbarhet icke blifvit ådagalagd.
Det var möjligt för mig att inse nyttan af ofvannämnda företag, ifall det blefve verkstäldt, — att bestämdt ådagalägga att det kunde verkställas låg utom 17 H. 5f Den a8 No y ernber f. m. min förmåga.
Då emedlertid IJlsk. nu tillstyrkt anslag för inrättande af en särskild styrelse för allmänna arbeten, hoppas jag, att denna styrelse jemväl åt detta arbete, ifall den finnér det förtjena något afseende, skall åtminstone egna så mycken uppmärksamhet, att den later undersöka dess verkställbarhet; dess vigt ligger klar för alla.
Den nu förehafda discussionen har vackt min särskilda uppmärksamhet, och jag önskar med afseende på densamma jemväl få nämna ett par ord.
En värd talare Hr af Wingård har missbilligat de farhågor, Svenska Ständerne hysa för statsskuld, och tveitom förordat denna, liknande den vid en Archimedis häfstång, med hvilken de mest förvånande storverk skulle kunna uträttas.
Jag kan härvid ej undgå att erinra eder, mine herrar! att Archimedes med afseende på den af honom uppfunna häfkraften yttrade, ”g i f mig någonstädes, hval-est jag kan stå, och jag skall röra jorden!”
Jag tviflan icke på, att vi ju kunde få den omnämnda häfstången statsskulden, meri stödjepunkten för densamma, jag är rädd derför, mine herrar!
Liefve säkerligen tomma rymden och storverket en statsbankrut.
Industrien är den häfstång, hvarmed nationerna skola resa sina storverk, det är denna, som sätter dem i stånd att bära de tyngder, att göra de uppoffringar, hvilka derför fordras; folkets förtroende till sin styrelse är dea liand, som skall föra denna häfstång.
Eu värd ledamot af R. o. Ad. har nyligen uppläst ett yttrande i afseende på de framställningar, sorn blifvit gjorda rörtde vattencommunicationerna i Riket, hvaruti förekomma följande ord:
"Ehuru fägnesamt det är — — — — — — — — — — — systeme.
Jag utber mig i anledn. deraf få nämna, att det canalföi etag, hvaraf jag framställt angelägenheten, och som äfven en värd talare yttrat sig öfver, grundar sig på ett af Öfversteiieutenanten Edström uppgjordt förslag hvarmed han varit sysselsatt under loppet af mer än 20 år, och hvilket förslag blifvit till Konungen ingifvet och StatsUtsk. meddeladt.
Det innehåller hans bemödande att åstadkomma ett systeme af valtencommunicalioner för medlersta Sverige genom canaler mellan Hjelmaren och Wenern, Hjelmaren och Wettern samt Mälaren och Siljan, och jag tror att man kan säga, att detta arbete är ett till systeme bragt företag, och ett af de största och vigtigaste, som någonsin varit i fråga i Sverige.
Deruti finnes också anledningen hvarföre jag vågat göra framställning derom lill StatsUtsk., men för företagets bedrifvande komma betydliga fonder att erfordras.
Jag har slutligen underställt Utskts pröfning, huruvida icke ett fondsysteine vore på sin plats vid detta företag; jag har icke D«n a8 November f. ra. 4o3 begärt, att Ulsk. skulle tillstyrka Ständerna att nu genast besluta deröfver, utan blott reservera medel för dess verkställighet, och att Ständerne skulle öfverlemna medlen åt den auctoritet, sorn SlutsUlsk. täckes utse, på det att företaget skulle kunna, efter det vederbör, blifvit hörde, börjas, oberoende af nästa Ständers sammanträde*-
Min hemställan alt företaget borde ställas i förening med ett fondsysteme hvilar derpå, att detta företag medtager stora summor ; att det anslag, som dertill kan lemnäs, icke motsvarar behofvet; att det medför större hushållning att snart få företaget färdigt genom besparing af en mängd fanx frais och vinnande af den förmån att Riket snart mätte komma i tillfälle att upphemta frukterna af företagets fullbordan; men jag skiljer mig deruti ifrån den värda talaren, som framkallat mitt yttrande, alt jag ej föreslagit ett fondsystemes sammanbindande med några företag i orterna, utan endast med ett stort, hela Riket gagnande företag, hvartill åtginge betydliga capitaler, större än man på en gång kan åstadkomma.
Derföre vill jag visserligen icke neka möjligheten af att draga fördel af fondsystemet äfven vid mindre företag, men då man tager första steget på denna bana, bör det röra stora fonder och Regeringen vara så litet som möjligt besvärad af de svårigheter och den osäkerhet, sorn i allmänhet vidlåder det första steget.
Jag har yttrat mig derföre, att jag icke måtte missförstås i min framställning lill Utskottet.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Åd., alt Ilr af Wingårds, Frih. Cederströms, Frill.
Hermelins, Hr von HartmansdorfFs, Hr Munck af Rosenscliölds och Hr Lagerhjelms nu afgifna yttranden skulle få åtfölja den under den 25 dennes e. m. beslutade återremissen af StatsUtskrs utlåt.
JN:o 354, litt. G. Ånyo föredrogs StatsUtsk:S den 7 och 16 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 354 litt- D- > ' anledn. af ifrågaställa extra-statsanslag till allmänna byggnader.
H. Ex. Hr Gr. brahe, Magnus:
Det ari aidedn. af Konungens aflåtna nåd. propos. i afseende på anslag till Rädda thol msky rknns iståndsättande, som jag begärt ordet och får äran upplysa att denna nåd. propos. grundar sig på det förslag, som till Konungen blifvit afgifvet af den direction, som K.
M. utsett att bestyra om arbetets bedrifvande för kyrkans reparerande, hvilket förslag upptager en summa af 5j,ooo r:dr.
Såsom ledamot af nämnda direction, äger jag en noga kännedom derom, att förslaget är så knappt tilltaget, att det i sanning icke tål någon nedsättning.
StatsUtsk. har likväl trott sig böra tillstyrka Ständerna en nedsättning till 40,000 rrdr, att använda till kyrkans taktäckning 4°4 Den jS November f. m. och uppsättning af tornprydnaderna , för atl återföra Kyrkan i samma skick som den var före branden; men om taket kommer atl påläggas elter den uppg jorda „ och nådigst fastställda planen, så torde det äfven vara nödigt att sjelfva kyrkan iståndsättes; ty morarne hafva betydligt lidit af branden oell i följd af den qvantitet vatten sorn dem onder eldsvådan öfvergjöts.
Dessa murar hafva no småningom, i brist af tillgångar, endast här och hvar kunnat lappas , men någon verklig reparation af desamma har icke kunnat äga rom.
Skulle nu taket påläggas och morarne förblifva i sitt nuvar. skick, så hemställer jag, om det ej vore en bedröflig syn att se kyrkan, med ett prydligt tak, ändå förblifva en ruin.
StatsUtsk. harsjelft yttrat sig finna billigheten af alt Staten öfvertoge den ifrågavar. reparationen, efter kyrkan numera icke agde någon församling och således ingen som är skyldig att till dess underhållande bidraga ; och med anledn. deraf hyser jag den förhoppning, alt, om StatsUtsk. behagattaga frågan i förnyadl öfvervägande, Utsk. säkerligen skall inse nödvändigheten af att hela det begärda anslaget beviljas och icke finna sig förhindradt att tillstyrka en så obetydlig summa som 12,000 rtdr till hvad redan blifvit föreslaget alt utgå.
Jag säger obetydlig summa, nemi. för Staten, men ingalunda för reparationsarbetet, ty utan att hela det i den K. propos:n begärda beloppet beviljas, kan detta arbete ej verkställas som sig bör, och kyrkan kommer ovillkorligen då om några år att förfalla.
Jag hyser deri öfvertygelse, att hvarken någon af StatsUtskts ledamöter eller någon af R.
St. skulle vilja öfverlefva den dag . dä man skulle se detta för hvarje Svenskt hjerta så heliga tempel förfallet.
Det innesluter inom sig så många stora minnen för Svenska nationen; der förvaras stoftet af de största Konungar Sverige ägt; der förvaras de trofe'er Svenska vapnen med ära tillvunnit sig.
Dessa minnen ligga för djupt hos Svenska män, de anslå för lifligt dess känslor, för att icke StatsUtsk. skulle föreslå den summa, som äskas, för atl skydda ifrån förfall de murar, som sluta inom sig den helgedom vi emottagit af förfädren och den vi äro skyldige att lemna våra efterkommande; och om StatsUtsk. gören sådan framställning, gör jag mig den glada förhoppning att den äfven kommer att af R.
Mine herrar! tillåt mig äfven fästa eder uppmärksamhet derå, alt den tidpunkt detta anslag skulle komma att afslås för bevarandet af det tempel der den store Gustaf Adolphs stoft hvilan, den ar densamma under hvilken man i Tyskland uppreser ärestoder åt denne hjeltes minne och hvarunder betydliga bidrag lill de dertill behöfliga anslag äfven lemnäs af enskilda och communen.
— Jag vågar äunu en gång upprepa min hemställan, att StatsUtsk. behagade taga dessa mina anmärkmr i öfvervägande och tillstyrka anslaget i sin helhet ; anhållandes att detta mitt yttrande må fa åtfölja återremissen.
Den aS November f. m. 4o5 Gr.
Mölner, Carl, uppläste följande:
Dä jag går alt yttra mig öfver SlatsUlskis utlåt. litt.
D, böijar jag med den förklaring, att jag anser det mindre angenämt alt nödgas taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk för en fråga, som till någon dej rörer fördelar för mig personligen; men jag hoppas, alt R. o. Ad. skall finna, att jag icke begär mera eller annat un hvad som instämmer med både rättvisa och billighet.
Statsötsk. har såsom skäl för afslag till K.
M:s nåd. propos. om anslag till återuppbyggande af genom eldsvåda nerbrännda residensbyggnader , dock under erkännande af den grundsats alt Slaten bör anskaffa tjenliga byggnader till landscancelli, landscontor samt landtmätericontor, jemte nödiga archi ver, bland annat anfört, att Utsk. ”saknade all ledning för att etc. (se betänk, pag. 51.) Om Utsk. tagit kännedom i Finance-expeditionen af de handlingar och kostnadsförslag, hvarpå K.
M. grundat sin nåd. propos. i afseende på anslaget till residensbyggnaden i Wexiö, så hade Utsk. fäll erfara, att allt hvad sorn i upplysningsväg äskats innefattades i den af Majoren vid Ingenieur-corpsen Hjelm med Konungens nåd. tillstånd upprättade ritning och kostnadsförslag, hvari finnes afskiljd kostnaden särskildt för läneresidensbyggnad med nödiga uthus, och särskildt för hvardera af de a:ne flyglar, som innesluta embetsrum, archiver, ränteri- och landtmätericontor.
Någon ytterligare proposition i ämnet, åtminsione livad Wexiö beträffar, lärer sålunda vara öfverflödig, och jag är öfvertygad, att, när Utsk. tagit kännedom af berörde kostnadsförslag, som är med all möjlig besparing upprättadt af en utmärkt skicklig arehilect, Utsk. icke afstyrker en utgift, som är i flera afseenden nödvändig.
Upplysningsvis bör jag nämna, dels att, vid förändrad tomtreglering eller den staden Wexiö sednast öfvergångna eldsvåda, K.
M. tillät att förra residenstomten fick utbytas mot annan jord straxt utom staden, der läget gör antändning från stadssidan omöjlig, dels ock alt förslaget till residensbyggnads uppförande upptager att kostnaden beräknad för stenhus, såsom i alla hänseenden varaktigast, skulle min* skås med yooo r:dr, om sjelfva bostadshuset blef uppfördt af träd, hvarom allt handlingarna närmare upplysa.
Hvad embetsrum och archiver angår, så är det för närvar. ganska svårt att få hyra en passande local, och så länge länets säkerhetshandlingar, såsom jordeböcker m.m., skola förvaras i trädbyggnader, och, såsom nu, i brist af nödigt utrymme, i öfra våningen af ett högt trädhus, sä qvarstår alltid den risk, att dessa handlingar, i händelse af ny eldsvåda, förskingras och förstöras.
Vid branden i838 förlorades en stor mängd för länet vigtiga handlingar, deraf dubbletter icke finnas, och hvilka således aldrig kunna återfås.
Då, på sätt jag haft äran tillkännagifva, de hinder uro 4o6 Den a8 Novtmber f. m. undanröjda, sorn StatsUtsk. ansett ligga i vägen för beviljandet af anslag till ett så högst angeläget föremål som delta, så loide för StatsUtsli. endast återslå att i denna del tillstyrka bifall lill K. M:s nåd. proposition.
Vidkommande åter residensbyggnaden eller landshöfdingens boställe , så utgår Ulsk. från den princip, alt, der sådana ej redan finnas, landshöfding endast bör åtnöjas med byresersättning; men utom det att i en stad med något öfver 2000 innevånare det är svårt finna en bostad, lämpad efter hans lefnadsbehof, isynnerhet om han äger stor familj, så, enär i alla residensstäder, med undantag af Piteå, landshöfdingarne äga boställen , synes det vara en orättvisa, alt i Wesiö numera ej får finnas boställe för landshöfdingen, derföre att denne embetsman halt den olyckan förlora sin bostad genom eldsvåda, särdeles när härtill kommer, att jag nu måste i hyra betala 200 r:dr b:co af egna medel utöfver hvad Staten består i byresersättning, oberäknad förlusten af egen bostad och ej så obetydlig lösegendom.
Dä det i alla fall under tidens längd icke kan blifva någon vinst för Slaten att betala hyresersättningar, hvilka dessutom stegras i samma mån folkmängden eller inflyttningar tilltaga, samt i följd deraf svårigheten att få hyra sådan tjenlig local för landshöfding, att äfven K. personer på deras resor genom landet kunna dem bebo; så och på det Utsk. må sättas i tillfälle icke blott att taga i betraktande de handlingar, hvarpå K. M. grundat sin nåd. propos., utan ock tillstyrka att jag i hyresersättning undfår hvad jag bevisligen måste årligen utbetala intilldess residensbyggnad eller boställe blifvit på Statens bekostnad uppfördt, får jag anhålla om ålerreiniss af ifrågavar. betänk., och alt dessa mina anmärkn:r må dervid varda bifogade.
Cederström, Jacob: K. M. har i sin nåd. propos. begärt 100,000 r:dr att användas till nybyggnad af landshöfdinge-residenser.
Det har varit och är för R.
St. och deras StatsUtsk. en känd sak, att efter branden i Wenersborg residenshuset derstädes föreslagits att tillbyggas i stället att bygga flyglar eller särskildta hus för einbetsrummen 111. m., att landshöfd.residenshusel i Wexiö afbrunnit, och att derföre ett nytt sådant fordras derstädes, äfvensom nödiga byggnader för embetsrum, arcliiver m. m.; och alt i Piteå saknas bostad för landshöfdingen.
Ulsk. har ansett det vara nog, 0111 nödiga embetsrum finnas, men att boställsrum för landshöfdingarne ej vore så behöfliga , emedan desse embetsman kunde bo i hyrda lägenheter.
Utsk. visar härigenom, att det icke ingått i någon slags beräkning af landshöfd.embetenas utöfning, att Utsk. helt och hållet förbisett möjligheten att verksamt kunna utöfva dessa embeten, ty dertill fordras att embetsrummen öro belägna i det hus, som landshöfdingen bebor, på det att denne embetsman, hvars biträde och råd så ofta påkallas af provinsens innevånare, Den a8 November f. m. 4°?
må kvinna vara i tillfälle att skyndsamt gå tillhanda med de upplysningar och råd sorn äskas, hvilket endast blir möjligt derigenom att embetsrummen och archivet, hvarest alla handlingar förvaras och hvarutur upplysningar stå att inhemta, ligga nära till hands, och att således ett dröjsmål med besvarandet af vissa angelägna frågor ej måtte lända till skada både för den enskilda och det allmänna.
Allt detta är innevånarnes i provinserna fördel, långt mer än landshöfdingarnes, och det hör till ordningen att cheferne för länsstyrelserna liro bosatte i de hus, der embetsrummen äro belägna, för att beständigt kunna vara till hands för embetets utöfning.
En så enkel uppfattning af ämnet hade jag ej väntat skulle kunna förbises af någon, än mindre af ett R.
Jag yrkar således bifall till K. M:s nåd. propos., och att de 100.000 rtdrne uppföras på stat att utgå till de ändamål, hvarför de blifvit äskade.
I afseende på Riksarchivet och dess förflyttning har StatsUtsk. i 2:a punkten af dess utlåt. litt.
D förklarat, alt Riksg.contrs nuvar. local skulle upplåtas ej blott för Riksarchivet, utan att denna local äfven lemnade utrymme för uppställandet af Vitterhets-, Historie- och Antiqvitels-acade miens samlingar.
För dessa begge föremål är localen alldeles för liten, helst huset, för att blifva användbart för ensamt Riksarchivet, säkerligen fordrar tillbyggnad af flyglar; och hade Utsk. tagit kännedom om den qvantitet af handlingar, som finnes i Slottets hvalf förvarade, så hade ett sådant yttrande som detta ej kunnat afgifvas, emedan Utsk. då varit i tillfälle att bedomina, att Riksg.contts hus, utan tillbyggnad, omöjligen kan inrymma de handlingar, som i slottshvalfven förvaras, Riksarchivet tillhörande, ehuru uppställningen af dessa handlingar verkställes på hyllor sä väl kring väggarna som fristående på golfven ; att Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-academiens samlingar äfven i nämnda luis skulle få rum, är omöjligt.
Flyglar kunna utan stor kostnad och lätteligen uppföras neråt Riddai holms-canalen.
Jag skulle alltså tro Riksg.contis hus, om det kan aflåtas, ensamt böra lemnäs till Riksarchivet, utan ail sorts sammanblandning med andra verk, och att som utrymmet blir otillräckligt för Riksarehivets behof, StatsUtsk. bör föreslå en tillräcklig summa för uppbyggandet af de flyglar som erfordras.
Vid 3:dje punkten af detta utlåt, har H. Ex. Hr Gr.
Brahe redan anmärkt den mer än besynnerliga njugghet Utsk. visat vid att pruta bort 12,000 r:dr på den summa, som erfordras för Riddarholmskyikans iståndsättande.
När medel finnas och Utsk. funnit skäl att tillstyrka Ständerna att lemna anslag till kyrkans taktäckning, så kan jag för min del ej linna skäl att afpruta några tusen rtdr från hvad kostnadsförslaget upptager som oundgängligen nödigt, helst det lärer fulla af sig sjelft, att om, efter takets påläggning och kyr - 4»s Den 28 November f. m. kans fullständiga reparation, 12,000 r:dr blifva öfver, så kastas ej dessa 12,000 r:dr i sjön; men om man nu afpruta!-denna summa oell arbetet den förutan icke kan fullboidas, så afstanna!' i och sned detsamma bela arbetet och slår der i sitt bristfälliga eller ballfärdjga skick, för att vid nasta riksdag påfordra icke blott dessa 12,000 r:dr ulan ytterligare tilläfventyrs andra 12,000 r:dr, kanhända för att bota de skador, som kyrkan lidit derföre att den ej blifvit med ens iståhdsal t.
Jag begär återremiss af detta betänk, och yrkar att StatsUtsk. mätte noga afse, alt, vid frågor om allm. byggnaders underhåll och deras tillbyggande, det är af högsta vigt för samhället att icke iakttaga njugghet i anslaget, emedan det är en bestämd misshushållning, 0111 arbetena icke hinna att i vederbörlig ordning fullbordas, emedan de komma alt kosta mera genom uppskof dermed.
Jag är till alla delar förekommen af H. Ex. Ur Gr. Brahe och Frih. Cederström.
Mine herrar! det handlar örn tak öfver våra store Konungars grafvar.
Summan, som afprutas, är 12,000 r:dr — och det är Riddarhuset som öfverlägger!
StatsUtsk. har afstyrkt anslag för landsh.residenser och för byggnader lill deras embetsrum.
Jag har händelsevis fått kännedom om ett af dessa förhållanden, anhållandes att derpå få fästa Utsk:s uppmärksamhet, då jag går att begära återremiss på förevar, betänkande.
Föihållandet angår nemi.
Piteå landsh.residens oell landshöfdingen derstädes embetsrum.
1818 flyttades länets hufvudstation till denna stad; då fanns der icke tillfälle att för hyra på något villkor kunna få en lämplig local , utan landshöfdingen måste bo på gästgifvaregården första halfåret, tilldess en enskild man företog sig att inreda en local, som blef någorlunda rymlig för ändamålet och hvilken i närvar, stund begagnas.
Den ene landshöfdingen efter den andra har lyckligtvis kunnat ställa så till alt ej hafva blifvit husvill.
Fråga har uppstått att inköpa detta hus och denna tomt, äfvensom att tillbygga af sten sjelfva hufvudbyggnadeu, hvilken såsom de öfriga äro af träd.
Hela kostnaden skulle uppgå lill 26,000 r:dr b:co.
Alan förmodade att StatsUtsk. skulle täckas tillstyrka åtminstone den summa, som fordras för sjelfva tomtens inköp med de nuvar. husen och byggnaderna, som på densamma befinnas, emedan de äro för ändamålet tillräckliga, åtminstone intilldess att någon större byggnad kan komma i fråga.
Denna tomt med byggnader kostar 6000 r:dr.
Det är i allmänhet skäl att hysa de husvilla, och Rikets embets- och tjenstemän, hvilka dagligen böra befinna sig på embetsrummen, böra icke vara ställde i det förhållande att, om icke en tillfällig utväg funnes att få hyra en Den 28 November f. m, 409 en local, den enda tjenliga sorn finnes i hela staden , så skulle de vara på det aldra högsta strandsatta.