Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Vi nu genom Den högstes bistånd återkommit till huvudstaden kommer den under Vår frånvaro tillförordnade regeringen att upphöra.
Förordning till förekommande av olovligt översmide, Strömsholms slott den 19 december 1807.
De tidigare utgivna förordningar om olovligt översmide från 1803 har visat sig otillräckliga och olämpliga.
Därför prövar Vi nya förordningar.
Det stångjärn och manufaktursmide som insänts till vågen skall vara försett med dubbla for- och fraktsedlar underskrivna av bruksägaren om det är bruksjärn eller av smedjefogden om det är bergsmansjärn.
Dessa sedlar skall uppvisas vid tullen.
Stämmer uppgifterna på sedeln behåller tullen den ena och bevittnar riktigheten på den andra, som åtföljer leveransen.
Järnet skall genast föras till vågen, då det kommer till stapelstäder.
Finns inte godkänd for- och fraktsedel får inte järnet disponeras.
Rikets Bergskollegie har kunskap om alla järnverk i landet och kan räkna ut hur mycket och av vad slag smide varje bruk årligen har tillstånd att insända till vågarna.
Räkenskaperna vid vågarna skall vara uppdelade i debet och credit för varje hammare och manufaktur så att inga sammanblandningar kan ske.
Visar det sig att översmide förekommit är det förverkat.
Skulle bruksägaren upplåtit järnet till annan, bötar han järnets värde på orten.
Böterna delas så att angivaren får hälften, Advokatsfiskalskontoret, som utrett saken får en fjärdedel och kronan resten.
Samma regler gäller för bergsmanshamrarna.
För att undvika fiffel med tull får man inte undandölja smide i stapelstäderna.
Konungen äger att i statsrådet utnämna och befordra infödde svenske män till alla de ämbeten och tjänster, högre och lägre, vilka äro av den egenskap, att Konungen fullmakter därå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hava inkommit, där sådana hittills ägt rum.
Konungen vare ock obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid universiteterna, de teologiska läraretjänsterna likväl undantagna, såsom ock till lärare- och andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, ävensom till läkarebefattningar, kalla och befordra även utländske män av utmärkt förtjänst, de där den rena evangeliska läran bekänna.
Likaledes må Konungen kunna uti militära ämbeten nyttja utländske män av sällsynt skicklighet, men icke till kommendanter i fästningarna.
Till konsul må ock utländsk man nämnas, där lön ej är med befattningen förenad.
Till ämbeten och tjänster, varom ovan sägs, må med tillämpning av grunder, som av Konungen och riksdagen godkänts, även kvinnor kunna utnämnas och befordras, dock att kvinna ej må utnämnas till prästerlig tjänst, där ej annorledes blivit bestämt i den ordning 87 § 2 mom. stadgar.
Till prästerligt ämbete eller till annan tjänst, varmed är förenat åliggande att meddela undervisning i kristendom eller teologisk vetenskap, kan endast den utnämnas, som bekänner den rena evangeliska läran.
Till alla övriga ämbeten eller tjänster, med det undantag i avseende å statsrådets ledamöter, som i 4 § stadgas, må bekännare av annan kristen troslära, ävensom av den mosaiska, kunna nämnas; dock må icke någon, som ej tillhör den rena evangeliska läran, såsom domare eller innehavare av annan tjänst deltaga i handläggning eller avgörande av fråga, som angår religionsvård, religionsundervisning eller befordringar inom den svenska kyrkan.
Konungen fäste vid alla befordringar avseende endast å de sökandes förtjänst och skicklighet, men icke på deras börd.
Konungen må upplösa riksdagen, därest Han, såsom i riksdagsordningen sägs, förordnar om nya val till båda kamrarna, eller den ena av dem.
Vill Konungen utrikes resa, meddele Han statsrådet in pleno denna Sin föresats och inhämte dess tankar däröver, på sätt 9 § omtalar.
Besluter Konungen därefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med rikets styrelse eller utöve den konungsliga makten, så länge han utrikes vistas, utan föres riksstyrelsen under Konungens frånvaro, i Hans namn, av den till tronföljden närmast berättigade prins, om han uppnått myndig ålder.
Han styre såsom regent med all konungslig makt och myndighet, enligt denna regeringsform; dock må han ej adeligt stånd och värdighet förläna, eller till grevligt och friherreligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; ävensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas av dem, som regenten därtill förordnar.
Har den till tronföljden närmast berättigade prins icke uppnått myndig ålder eller är han av sjukdom eller utrikes vistande hindrad att riksstyrelsen utöva, då styre såsom regent i Konungens namn med nu sagda befogenhet den till tronföljden därnäst berättigade prins, som uppnått myndig ålder och för vilken hinder av ovannämnda beskaffenhet ej möter.
Finnes ej prins, som, efter vad nu är stadgat, må utöva riksstyrelsen, före statsrådet styrelsen med samma makt som regent.
Svensk författningssamling 1801 Taxa för postporto till Sverige och Finland från Helsingör, från och med 1 april bör erläggas och betalas, Stockholms slott den 22 januari 1801.
Tabeller med taxa från olika orter på portot i danskt mynt från Helsingör till Sverige och Finland.
Stockholm slott den 22 januari 1801.
Förklaring över lagens stadgande i den fråga, huruvida ärvd fast egendom, när den blivit upplåten till en person, som eljest, vid upplåtarens frånfälle, därtill ägde arvsrätt, samt vidare av denne säljs, bör vara börd underkastad, eller icke, Stockholms slott den 4 februari 1801.
Då domare haft olika meningar om denna fråga, har Vi velat förklara att ärvd jord som genom köp, gåva eller testamente blivit överlåtet, skall behandlas som annan egendom som ägaren, även om han hade arvsrätt, har.
En på detta sätt överlåten egendom skall inte underkastas bördsanspråk.
Stockholms slott den 4 februari 1801.
Instruktion för den tills vidare förordnade Generalguvernören i Skåne, Stockholms slott den 9 februari 1801.
Kungl Maj: t har uppdragit åt friherre Johan Christoffer Toll att ha högsta militära befälet över Skåne.
Under rådande omständigheter har ansetts att även den civila styrelsen förenas med den militära.
Därför utses Toll till Generalguvernör tills vidare.
Guvernören skall förnämligast vårda och vinnlägga att allmänna lugnet och säkerheten bevaras, att Kungl Maj: ts bud, befallningar och förordningar åtlydas och att landets innevånare skyddas vid lagen samt att deras privilegier, fri och rättigheter säkerställs.
På det att inget uppskov vid brott och förbrytelsers bestridande förorsakas, åligger det domare om Guvernören äskar urtima ting och undersökningar att genast uträtta och fullborda dem.
De av Justitiekansliämbetet i Skåne tillsatta läns- och stadsfiskaler må guvernören till allmänna ärenders åtalande förordna.
Justitiekanslersämbetet skall meddelas.
Kronans magasiner stå under guvernörens tillsyn och inga förråd får därifrån avföras utan guvernörens tillstånd.
Även tullen står under hans domvärjo och han skall tillse att inga lurendrejerier eller olovlig varuutförsel sker.
Han skall ha tillsyn över uppbördsverket, så att Kronans räntor och inkomster riktigt utgå och indrivas, att de skattskyldigas rätt sker och att de inte mot lag betungas.
Då guvernören ankommer till residenset äger han att ensam utöva landshövdingeämbetet.
Han får själv bestämma vilka ärenden han vill handlägga både inom och utom residenset.
De övriga tillfaller landshövdingen, som inte blir frikallad från den omsorg och ansvar som hans instruktion åligger.
Guvernören väljer själv en duglig person till sekreterare.
Hans bibehållande beror helt på guvernörens förtroende.
Brev, skrifter och ansökningar ställs till befallningshavande i det län och residens som ärendet angår.
Datum ut supra GUSTAF ADOLPH.
Förbud mot facklors nyttjande så i städer som på landsbygden, Stockholms slott den 12 februari 1801.
Det tidigare utfärdade och inte återkallade förbudet att här i staden använda facklor av andra än Oss har helt glömts bort och allmänheten trott sig äga tillåtelse, att oinskränkt betjäna sig av facklor.
Vi finner att ett utsträckt bruk av dessa utgör en stor tillökning i enskilda personers utgifter.
Ett allmänt bruk av detta belysningssätt utgör en stor eldfara i ovarsamma händer.
Därför förnyar vi förbudet och endast Vi och Vår familj och personer i Vår svit har tillåtelse att lysa sig med facklor.
Böterna blir 6 riksdaler 32 skillingar.
Då brinnande facklor, som hanteras ovarsamt, kan ge eldskador även på landet, där snabb släckning saknas, har Vi utökat förbudet att gälla även landsbygden och rikets övriga städer.
Stockholms slott den 12 februari 1801.
Kungörelse angående Kongl Maj: ts och Rikets Kanslikollegie upplösning, och hur samma Kollegie förut tillhörande ärenden blivit på andra Kollegier, verk och ämbetsmän fördelade, Stockholms slott 17 februari 1801.
För att avhjälpa de brister, som visat sig vid Uppfostringsverket har Vi ansett nödvändigt att uppdraga överinseendet och styrelsen till ett gille.
Det består av kanslisterna vid de tre akademierna och benämns Kanslersgillet.
Då Kanslerskollegium genom detta fått betydligt mindre göromål, har Vi upptagit Vår Faders, Gustaf III: s påtänkta förändring, att upplösa Kollegiet.
Detta utgör en besparing i Statsverkets utgifter.
De kvarvarande ärendena fördelas på följande sätt: Kommissionssekreterare, registratorer och kanslister blir utnämnd av Oss.
Hvittfeldska stipendiefonden och andra stipendier tillhör Kanslersgillet.
Ärenden rörande posthemman förblir hos Kammarkollegiet.
Alla räkningar bestrids av Statskontoret.
Ärenden rörande Barbareskstaterna och andra fredsverk skall omedelbart andragas hos Oss.
Till kanslipresidentens byrå insänds alla mål som hör till folks vistandes på utrikes ort, markegångstaxor från Våra befallningshavare, kungörelser vid konkurser.
Överinseendet över boktryckarna tillkommer Hovkanslern.
Svenska postväsendet såväl inom som utom riket står helt under överpostdirektören.
Stockholms slott den 17 februari 1801.
GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts frånvaro tillförordnade regering, Stockholms slott den 20 februari 1801.
Under konungens resa i södra och västra delarna av riket har en tillförordnad regering tillsatts.
Sveriges Rikes Drots greve Carl Axel Wachtmeister, En av Rikets Herrar greve Magnus Fredric Brahe, En av Rikets Herrar greve Arvid Fredric Kurck, En av Rikets Herrar greve Axel von Fersen, Överståthållaren greve Samuel af Ugglas, tillförordnande Hovkanslern Fredric von Ehrenheim samt tjänstgörande generaladjutanten för armén.
Stockholms slott den 20 februari 1801 GUSTAF ADOLPH
Kungörelse angående förbud tills vidare emot varors förande till England och fraktfart för engelsk räkning, Stockholms slott den 30 mars 1801.
Engelska regeringen har gett tillstånd för de nationers handelsfartyg, vars nationer är i stridigheter med England eller i verkligt krig, att obehindrat införa till Englands hamnar, sådana varor som landet behöver.
Vi har ansett att verklig fientlighet råder och att våldsamheterna mot svenska flaggan fortfarande pågår.
Därför anser Vi denna handel för olovlig och förmodar att inga undersåtar förglömmer sina plikter och inte för vinningslystnads skull mottaga de engelska licenserna.
Vi anser att frakter av livsförnödenheter är att betrakta lika som kontraband till krigförande makter.
Den som inte följer förbudet mister lasten eller om den redan är i säkerhet gäldar hela dess värde.
Kan han inte erlägga hela lastens värde är han förfallen till kroppsstraff.
Håller han sig undan utomlands för att slippa straffet förlorar han sin borgerliga näring och får inte vistas inom fädernelandets gränser längre.
Stockholm den 30 mars 1801.
Kungörelse att besvärs- och andra skrifter till Kanslirätten skall i Revisions protonotarie kontoret inlämnas, Stockholm den 8 april 1801.
Den 17 februari upplöstes Rikets Kanslikollegium och därför kan inte handlingar sändas dit.
Parter och sökande, som har besvärs- och andra skrifter skall sända dem till Kungl Maj: ts Justitierevision och dess protonotariekontor.
Åligger det vederbörande posträtter att meddela hänvisningar till besvär och underrätta parten så väl härom som om annat den åligger.
Stockholm den 8 april 1801.
CARL A WACHTMEISTER
Kungörelse angående helfrihets njutande för neutrala skepp och lofgivna varors införande från nederlagsorter tills vidare, Carlskrona den 22 april 1801.
På grund av den engelska regeringens våldsamheter mot svenska flaggan har vår handel och sjöfart blivit rubbad.
Därför förordnas att alla lovgivna varor som förs in och alla med svenska tillåtna experter åtnjuter lindring i tull och skeppsumgälder.
Gäller ej engelska hamnar Detta borde leda till någon ändring i det förbud mot varuutförsel eller frakter till England.
Carlskrona den 22 april 1800 GUSTAF ADOLPH.
Kungörelse angående tullfrihet å utrikes ifrån inkommande mjöl, Stockholm den 1 maj 1801.
På grund av varande särskilda omständigheter utsträcks tullfriheten för utländsk spannmål till att gälla även mjöl.
Stockholm den 1 maj 1801.
A F KURCK.
Vänskaps- handels och sjöfartsförbund mellan Konungen av Sverige och Kejsaren av Ryssland, Avslutat i S: t Petersburg den 1-13 mars 1801 bekräftat i Landskrona den 11 april och i Petersburg den 30 maj-11 juni samma år.
Konungen av Sverige Gustaf Adolph och Rysslands Kejsare, Vår kärälskeliga broder, frände, nabo och synnerliga goda vän har beslutat, att sedan Vi efter det senaste vänskapsförbundet från Gatschino 1799 blivit med närmare band förenade, bör upprätta ett vänskaps-, handels- och sjöfartsförbund.
Vilket förbund vi förnyar med den framlidne Kejsarens son Alexander I.
Innan Kejsar Paul I avgick med döden utformades och undertecknades ett traktat av följande lydelse.
Redan förenade genom ett vänskapstraktat vill Konungen av Sverige och Kejsaren av Ryssland bekräfta detta vänskapsband och stadfästa det goda samförstånd som råder mellan dem och deras respektive stater, låta deras undersåtar få dela frukterna av denna lyckliga förening och uppmuntra handeln mellan de båda folken.
Genom detta handelsförbund läggs grunderna och utstakas förmånerna.
Deras ombud är friherre Curt von Stedingk för Sverige och greve Peter von Pahlen för Ryssland.
Till följe av denna överenskommelse skall båda makterna och deras undersåtar utan undantag, vid alla tillfällen och i synnerhet i allt det som rör handel och sjöfart vara varandra till hjälp och handräckning, bemöta varandra som vänner och grannar, utan att någonsin företaga sådant som kan leda till den enes eller andres fördärv.
Svenskar i Ryssland och ryssar i Sverige skall åtnjuta full handelsfrihet.
De får tillstånd att med vilka transporter de vill besöka alla hamnar, lastageplatser och städer i båda länderna och därifrån köpa eller sälja sina varor och komma, gå, vistas, bota skador och avresa i fullständig säkerhet.
Man skall ha aktning för deras pass.
De får fritt införa sina handelsvaror, antingen som råämne eller arbetade, även främmande produkter, som inte tillhör varor vars in- eller utförsel är på ena eller andra stället förbjuden.
Det är också förbjudet för kringvandrande köpmän och krämare att sälja sina varor i minut och besöka enskilda hus för att byta eller köpa varor.
Båda ländernas undersåtar skall i varandras länder mötas med välvilja och rättvisa av alla civila och militära ämbetsmän, domstolar och polisrätter samt tullbetjäning.
Alla våldsamheter, orättvisor och förgripliga anläggningar skall bli lagförda och straffade efter landets lagar.
Båda staternas undersåtar, som vistas eller med lagligt tillstånd bosatt sig i det andra landet, skall under lagarnas beskydd njuta fullkomlig samvetsfrihet, och få idka fri religionsutövning i sina kyrkor eller enskilda hus.
De skall behandlas lika inför lagen som infödda.
De får disponera fast och lös egendom antingen de förvaltar den själva eller låter andra förvalta den.
Man har rätt att till båda länderna kunna inflytta med ärvd egendom och all annan förmögenhet
… .Köpmännen av båda folkslagen skall få föra sina böcker på det språk de önskar.
De behöver aldrig visa sina böcker, om inte någon skiljaktighet eller tvist uppstår.
Då kan de göra utdrag ur böckerna för den del som behövs.
Skulle någon avlida i det främmande landet och inga arvtagare finns på plats, skall all egendom förseglas, i väntan på att någon arvtagare infinner sig.
Uteblir denna skall efter 6 veckor bouppteckning ske och egendomen sättas i någon kassa och arvtagaren efterlysas i tidningarna.
Rymmare skall utväxlas och inga passagerare tas ombord utan pass på någon av ländernas skepp.
Ryska kejsaren vill bidraga till befordrandet av handeln genom att bevilja följande förmåner: Svensk alun får införas i Ryssland till hälften av den vanliga tullen.
För den salta sillen betalas halva avgiften, för rökt och torkad betalas 1 / 3.
Salt utom till Petersburg betalas halva avgiften.
Dessutom beviljar han fri införsel efter hela finska gränsen av alla finska produkter och befriar dem från alla avgifter.
För att undvika missbruk skall svenska regeringen utge till alla tullkamrar efter gränsen en förteckning på att endast finska produkter skall frias från avgift.
Kungen av Sverige minskar avgiften för hampa, lärft och talg som införs till Sverige.
För lin minskas avgiften med 1 / 3.
De magasin i Stockholm, som ryssarna har att förvara sina varor i, ligger bland kojor och krogar och är därför en osäker förvaringsplats.
Dessa byggnader kan lätt råka i brand.
Därför beslutar konungen att borttaga sådana byggnader av ringa värde från platsen.
De skall få egen rättighet till den våg som behövs för att väga deras varor.
De har rättighet att helt välja arbetsfolk.
För att alla förmåner i fördraget skall fungera krävs att intyg på handelsvarornas ägande utfärdas.
Detta utfärdas av konsuler eller tullkamrar.
Skepp som genom storm, fiender eller sjörövare anser sig förföljda, har rätt att kölhala sig och förse sig med nödvändiga behov och utan visitering och tullavgift avsegla.
De får under dessa omständigheter inte ägna sig år handel.
Båda ländernas krigsskepp har rätt att in- och utlöpa i alla redder, strömmar och lastageplatser samt ligga för ankar utan visitation, så framt de följer allmänna polislagar.
Man skall underlätta deras proviantering och vattenförsörjning genom att sälja till gängse pris utan avgifter.
Man skall även sälja tackel, tågvirke och andra skeppstillbehör, som de kan behöva.
Saluten har överenskommit, så att den blir helt lika för båda länderna.
Den med högst rang erhåller salut först, när de möts på sjön, därefter besvaras saluten skott för skott.
Vid passage framför slott, fästningar eller inlopp till hamnar saluterar den som kommer och saluten besvaras skott för skott.
Skulle fartygen råka lida skeppsbrott vid varandras kuster skall de få den hjälp de önskar.
Klarar de sig själva får inte dykare som finns vid platsen ingripa.
Hade skeppet varor som skulle säljas någon annanstans får de utföras på nytt utan avgifter.
Skulle de säljas i landet där strandningen skett, skall de tullas som vanligt.
Går skeppet under helt och varor flyter i land, är det förbjudet att skingra godset som man bärgat.
De skall återlämnas till ägaren.
Skulle ingen fråga efter varorna på ett år tillfaller de statskassan.
Om en av makterna är i krig får den andra fortsätta sin handel med de staterna.
Samma regler som i förra traktaten skall gälla.
Blir köpmansskepp förolämpade av krigförande makters örlogsskepp eller kapare skall befälhavarna svara för all förlust och skada de åstadkommit och den skymf flaggan utsatts för.
Har köpmansskepp något kontraband ombord, får den bordade inte bryta upp luckor, kistor eller dylikt, utan nöja sig med vad som frivilligt överlämnas.
Den som gjort beslaget har rätt att föra det i hamn och hänföra saken under amiralitetsdomaren efter ställets lag.
Endast kontrabandvarorna konfiskeras och resten skall återställas.
Den krigförande maktens skepp, folk och varor som befinna sig i den neutrala maktens hamnar skall åtnjuta samma beskydd som landets egna.
Deras varor kan inte transporteras till någon militär expedition eller dess besättning och passagerare får inte värvas eller tubbas.
Gör en svensk bosatt i Ryssland eller en ryss bosatt i Sverige konkurs skall borgenärerna anlita domstolar på stället.
Skulle, vilket Gud förbjude, de båda länderna komma i krig, har köpmännen ett år på sig att hopsamla, bortföra och försälja gods och handelsvaror.
Skulle någon orättvisa eller skada uppkomma har de rätt till fullkomlig upprättelse.
Det samma gäller undersåtar som är i de båda ländernas tjänst.
Tiden för denna traktat gäller 12 år, räknat från den 29 oktober 1799.
Undertecknat Curt Stedingk, Kourkin, Palen, Gagarin.
Gustaf Adolph och Alexander I egenhändigt undertecknade brev, där de gillat och ratificerat detta traktat.
En gemensam deklaration, där man för att mota olägenheter och befrämja handeln beslutat att upprätta en visitationsstation vid Koliza och flera andra finska orter.
Nederlag för trävaror vid Jozeno, som tidigare bestämts flyttas till det bekvämligare Rapasari.
Petersburg den 7-19 juni 1801.
Samma undertecknare som tidigare.
Kungörelse angående vad i akt tagas bör till säkerhet för realisationsavgiftens utgående, Stockholms slott den 12 maj 1801.
För att kunna vinna säkerhet vid kreditsedlarnas inlösen med speciemynt, som beslöts på senaste riksdag har vi förordnat detta: Förmögenhetsavgiften bestämdes utgå under två år, varav det första var 1800.
Grunden för avgiften skulle vara uppskattningar om vars och ens förmögenhet.
Inga andra skall vara
underkastade avgift än de som under den tiden haft så stor förmögenhet att avgift skall utgå.
De som under tiden fått förbättrade villkor berörs inte.
Skulle dödsfall inträffa under denna tid är det arvingarna som fortsätter att betala tills hela avgiften är erlagd.
Avgiften äger samma företrädesrätt till betalning, som Våra och Kronans räntor.
Fastighet kommer att utgöra säkerhet tills hela avgiften är betald.
Köpes sådan fastighet, skall köparen göra sig underrättad om säljarens förmögenhetsavgift är betald eller i annat fall öka köpeskillingen med lika mycket som fattas.
Vid bouppteckning efter person som haft att betala förmögenhetsavgift, skall genast så mycket avskiljas från boets tillgångar, att det täcker avgiften.
Arvet får inte skiftas förrän betalning skett.
Detsamma gäller testamenten, gåvor eller förordnanden.
Personer som har förmögenhet utan fastigheter tillåts inte flytta från den ort där de varit skattskrivna, förrän de betalt avgiften.
De får heller inte pass för utrikes resa.
Det är Vår befallningshavandes ansvar att bevillningarna sker med erforderlig säkerhet.
Stockholms slott den 12 maj 1801.
Kungörelse angående upphävandet av förbudet mot handel och sjöfart på England, Stockholm den 19 maj 1801 I anseende till de av engelska regeringen vidtagna ovänliga steg mot svenska flaggan och de våldsamheter som detta lett fram till har vi avbrutit all handelsgemenskap med England.
Så länge inga ändringar visat sig har vi hållit fast vid det beslutet.
Då vi nu erfarit att Våra bundsförvanter upptagit handeln med England och befälhavaren över engelska Östersjöflottan högtidligen lovat att inga svenska handelsskepp skall ofredas i Östersjön eller Kattegatt känner Vi Oss inte längre förbundna att följa det beslutet.
Det skulle bara leda till hinder för handeln och sjöfarten mellan Våra och Hans Storbrittanska Maj: ts undersåtar.
Vi upphäver förbudet och tillåter att engelska handelsskepp obehindrat får segla till Svenska hamnar samt att in-och utföra lovgivna varor.
De tullar som gällde före förbudet gäller även nu.
Vi förväntar Oss att engelska regeringen hädanefter skall med rättvisa och foglighet möta Våra undersåtar.
Stockholms slott den 19 maj 1801.
Kungörelse angående någon ytterligare jämkning av de i 1777 års medicinaltaxa utsatta försäljningspris, Stockholms slott den 20 maj 1801.
Den 12 februari 1799 beviljades en upptaxering av priserna på utländska mediciner.
Nu har det visat sig att dessa ökat ännu mer och apotekarna kan inte längre hållas skadeslösa.
Vårt Kollegium Medicum har därför inlämnat ett projekt till en bättre avpassad höjning av taxan för de mest höjda medicinerna, så att apotekarna kan utan förlust tillhandahålla dem för allmänheten.
Följer 27 sidor med priser på olika mediciner.
Priset på komponerade och blandade mediciner får endast innehålla den prishöjning som de olika komponenterna är ökade med.