Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den flitige arbetaren är sin lön värd, och dessutom bör man icke förgäta, att beredelse-, öfverläggnings-, Sön- och regndagar skola på denna behållning fördelas, äfvensom Landtmätarens vidsträckta redovisnings- och renovations-skyldighet så väl till Province- som General-Landtmäteri-Contoret, hvilket allt utan någon särskild betalning måste verkställas, härunder begripes.
Den nya Landtmäteri-Instruetionen af d. 4 Maj 1827 stegrar betydligt fordringarne å LandtmätarneS skicklighet och bildning, och deremot borde väl också någon svarande förmon vara till finnandes.
Uti 7 J. 1 Mom. af Taxan stadgas, att impedimenter, som icke äro af något värde, få icke alls upptagas till något arfvode, hvarken för taxering, delning, utstakning eller rörläggning.
Uti 4 Morn. samma paragraph föreskrifves, att blott halft arfvode får beräknas, när ägorna varit af den jemngoda beskaffenhet, att inga särskilda taxerings-skillnader derå blifvit upptagne; så att Den g April e. m. *33 jordägarnes bästa synes visst icke vara förbisedt vid upprättande af den nya LandtmäteriTaxan.
Emedlertid får jag ännu eu gång upprepa, att tillförlitliga jemförelser emellan nya och gamla Taxan äro nästan omöjliga att anställa, derföre, att de grunder, hvarpå de blifvit upprättade, äro af så skiljaktig beskaffenhet; och att man följaktligen likaså väl kan uppsöka exempel, der arfvodet blifver högre efter nya, än gamla Taxan, och tvärtom, är påtagligt.
Detta har också blifvit insedt, hvarföre Kongl.
Maj:ts nådiga bref af d. 5 Julii 1827 ålägger ÖfverDirecteuren vid Landtmäteriet i Riket, att efter tre å fyra års förlopp, inkomma med underdånigt förslag till de förändringar i nya Taxan, som af belrofvet kunna vara påkallade.
Det synes således vara allt för tidigt, att ännu fälla ett säkert omdöme om den nya Taxans mer eller mindre lämplighet.
Mig tillkommer för öfrigt hvarken heder eller klander för den nya Taxans upprättande, ty jag har icke utarbetat den; deremot var det första arbete, som mötte mig, sedan jag emottagit styrelsen af General-Land tmä teri-Gontoret, uppställningen af den nya Författningen om mått, mål och vigt.
Jag är visst icke den
Man, som misskänner eller söker motarbeta det allmänna sträfvandet framåt; men jag fann vid hand - j34 Dpn g April e. m. läggningen af detta grannlaga ämne, att oakr tadt de förträffliga grunder, som Kongl. VettenskapsAcgdemien lemnat och Rikets Ständer antagit, yoro de föreslagna förändringarne så stora och så ingripande i allmogens hvardagslif, att jag ansåg mig befogad anmäla hos Regeringen mina betänkligheter mot den nya Författningens om mått, mål och vigt utfärdande till efterlefnad.
M»j:t täcktes fästa nådigt afseende derå, och Rikets Ständer komma således i tillfälle att under innevarande Riksdag å nyo pröfva, om de vilja underkasta sig så stora förändringar i mått, mål och vigt, sorn de, hvilka blifvit föreslagna, utan alt detta uppskof förorsakat något menligt inflytande.
Frih erre JVran^el:
Till besvarande af Friherre Ehrenborgs yttrande får jag äran upplysa, att då den nya LandtmäteriTaxan förstq gången remitterades till Utskotten, hade jag ännu icke anländt till Stockholm, och yar således icke i til 1 fiijle, alt kunna göra de anmärkningar, som jag trodt mig vid detta tillfälle böra framställa; likvist erkänner jag mig hafva fejat deruti, att jag icke, då jag i dag första gången talade i ämnet, aqförde detta mitt yttrande såsom ny Motion, hvilket jag nu vågar anhållg hos Ha ns Excellence måtte få äga ruin, så att Remiss deraf får ske lill vederböra ligt Utskott, Den g April e. m. »35
Det torde i öfrigt benäget ursäktas mig, om jag nödgas vid detta tillfälle oftare nämna min egen person, än jag önskade, emedan det hufvudsakligen varit jag, som vållat, att den gamla Taxan kommit under omarbetning.
Jag har haft flera öfverläggningar i ämnet med den berömde Landtmätaren Åkerblom, och ehuru vi ej kommit alldeles öfverens, hvad ziffran angår, emedan han velat hafva högre och jag lägre Taxa, kan jag dock försäkra, att flera andra Landtmätare förklarat, att de, för enheten i principerna, heldre ville mäta efter den Taxa jag uppgjort, än efter den nu gällande, som likyälär lill ziffran högre.
Herr af Forsell Jiar sagt, att en Landtmätare ej kan mäta mera än 6 tunnland om dagen.
Jag vågar dock förbinda mig, att intyga, det en skicklig Landtmätare kan, då ej för stora impedimenta mola, afmäta till och med 3o tunnland på dagen.
Jag beklagar, att jag ej var närvarande, då Herr af Forsell i Utskotten meddelade sina upplysningar i ämnet, emedan jag då haft tillfälle, att begära och erhålla ännu flera.
Emedlertid kan jag ej såsom nöjaktige antaga de, hvilka nu blifvit meddelade, eller yrkandet att man skall afvakta en längre tid, för att försöka den nya LandtmäteriTaxans lämplighet.
Jag tror, alt Öfver-Directeuren vid Landlmäteriet bör kunna bestämdt ådaga - 136 Den 9 April e. m. lägga, huru mänga tunnland en Landtmätare på dagen kan afmäta, oell jag antager för ingen del, att det inskränker sig till 6 tunnland; ty om mätesplatsen är en stor samfällighet af slät mark skulle jag tro, att en Landtmätare på dagen kan mäta snarare 1000 tunnland och deröfver; och om så är, måste den ifrågavarande Taxan vara öfver måttan högt tilltagen i afseende på arfvode för mätning af utmark.
Herr af Forsell har väl omnämnt skillnaden emellan slät och skogbunden mark; men det hade bordt vara så fullständigt, att Utskotten kunnat i anledning deraf föreslå en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, angående olika betalning för mätning af sådan mark.
Herr af Forsells uppgift om förhållandet med ai betsförtjensten för Landtmätarne i de Norra Orterne, bevisar intet, emedan motsatta exempel från andra orter lätt kunna företes.
Landtmätarens besvär, vid uppmätning af jord, beror helt och hållet af densammas beskaffenhet och de mera eller mindre impedimenter der finnas.
Det är i synnerhet på mätning af utmark, som Landtmätare oskäligen vinna, och hvaraf jordägare tillskyndas minsta fördelen.
Är utmarken icke odlingsbar, inträffar def lätt, att hvarje tunneland ej ens är värdt, hvad i mätning derföre nu enligt Taxan skall betalas.
Beträffande hvad Friherre Wrangel nu yttrat, inser jag ej något hinder, alt det kan åtfölja återremissen af Utlåtandet, Den 9 April e. m. och i sammanhang dermed behandlas, ulan alt behöfva såsom ny motion betraktas; hvilket ej skulle föranleda till annat, än att Utskotten nödgades skrifva flera likalydande Utlåtanden i samma sak.
Jag förnyar alltså min anhållan om återrémiss af ifrågavarande Utlåtande.
Jag vill ej bestrida, att den ifrågavarande Taxan i en framtid kan tarfva förändring, men då man ännu icke erfarit eller kunnat erfara, om, och i hvilka fall sådan ändring bör ega rum, tror jag, att, med fästadt afseende på Kongl. Majrts nådiga förklarande, att Kongl. Maj:t efter tre års förlopp i nåder vill tillse och förordna, hvilka ändringar deri borde göras, man med trygghet kan afbida den ej så aflägsna tidrymd af tre år.
Jag tillstyrker derföre så mycket heldre bifall till Utskottens Utlåtande, som jag tror, att Friherre Cederström, i sin egenskap af Landshöfding på Gottland, rättare kan och bör hos Kongl. Maj:t framställa de anmärkningar emot LandtmäteriTaxan , hvartill han nu såsom Representant funnit sig befogad.
Jag anser i öfrigt visserligen den i slutet af Utlåtandet föreslagne underdåniga Skrifvelse vara öfverflödig, men tror äfven, att man gerna kan lemna bifall dertill, då denna åtgärd på intet sätt är skadlig.
Friherre Anckar swärd, Carl Hinrik:
Med vägledning af Utskottens Utlåtande, 138 Den 9 April e. m. och då jag förmodar, att-i anledning afdc upplysningar, hvarmed Konungens Befallningshafvande böra i ämnet inkomma, nödiga förändringar af Kongl. Majit icke lära underlåtas, ser jag ingen anledning dertill, att Rikets Ständer i detta fall skola besvära Kongl. Majit med underdånig skrifvelse, hälst jag aldrig kan frångå min ofta förut yttrade öfvertygelse, att man bör vara ytterst sparsam med de så kallade önskningsmålen.
Jag tillstyrker derföre afslagå Utlåtandet, samt anhåller om Herr Grefvens pch LandtMarskalkens proposition derå.
Grefye Horn:
När jag i minnet återför, huru (lenna Taxa tillkommit, nödgas jag tillstå, att jag ej kan vara fullt ense med Friherre Anckarsvvärd, Då Rikets Ständer vid sista Riksdag i underdånighet begärde, att Kongl, Majit, i sammanhang med ägodelnings-stadgans öfverseende, äfven ville låta upprätta en ny JjandtmäteriTaxa, förenades dermed den underdåniga anhållan, att Ständerne mätte få dej af de förslag, som i dessa ämnen uppgjordes, för att sig deröfver yttra; men då sådant icke skedt, anser jag Ständerna! hafva fullgiltiga skäl, att i underdånighet framföra de hilliga klagomål, hvilka hos Allmänheten uppstått, i anledning af dessa författningar. -— Att Kongl. Majit infordrar nödige upplysningar ifrån Landshöfdingarne, skulle visserligen tillfredsställa mig, derest; Den 9 April e. m. desse Embetsman inhämtade underrättelser om författningarnes lämplighet äfven ifrån jordägare, och ej endast från Landtmätare, hvarigenom jag icke anser äganderätten, hvari dessa författningar så väsenteligen ingripa, tillräckligen skyddad.
Uti de Län, der jag har egendom, har ett sådant jordägarnes hörande mig yetterligen icke förevarit, Jag har redan haft äran anr föra, att jag sjelf funnit Taxan yara för låg i afseende på mätning af inägor, och alt
Landtmätare j följd deraf afsagt sig dylika förrättningar. —■
Hela denna Taxa är dess-? utom så författad, att Kongl, Maj:t genast efter dess utfärdande lärer genom underdåniga besyär fått anledning betvifla dess tillämplighet till alla localer.
Förhållandet lärer äfven yara, att riktig proportion icke finnes mellan betalningen för sjelfva mätningen och graderingen, hvarför de yngre Landtmätarne, som vicariera för de äldre, i synnerhet lida vid förrättningarne, Friherre Ehrenborgh:
I anledning af Friherre Anckarswärds anmärkning, ber jag att få upplysa, det Utskotten visserligen fika med honom ansett, att den i Utlåtanr det föreslagne underdåniga skrifvelse kunr nät vara öfverflödig, om ej Utskotten trott sig skyldige fästa detta afseende å de motioner, en del Representanter i ämnet gjort; men sedan Utskotten nu fullgjort denna sin pligt, och uppmärksamheten hlifs Den 9 April c. m. vit fästad på nödvändigheten af en framlida revision af denna författning, förenar jag mrg så mycket häldre med Friherre Anckarswärd, i alt anse den föreslagna underdåniga skrifvelsen öfverflödig, som jag är fullkomligt öfvertygad, att Kongl. Maj:t i alla fall i Nåder låter vidtaga erforderlige åtgärder, för att utröna Taxans lämplighet, och derefter göra de förändringar deri, som af behofvet påkallas.
— I afseende å Friherre Cederströms anmärkning i anledning af Friherre Wrangels anförande, får jag erinra, att om Irenne Stånd redan bifallit Utskottens Utlåtande, men det af Ridderskapet och Adeln återremitteras, Jeunna Utskotten icke besvara Friherre Wrangels anförande i form af anmärkningar, hvaremot, om det såsom ny motion remitteras , Utskotten äro pligtige, att upptaga det, och deröfver afgifva Utlåtande; och jag hemställer derföre till Friherre Wrangel sjelf, livilketdera han hälst önskar.
Friherre Anckarswärd: Från Grefve Horns åberopande af Rikets Ständers skrifvelse vid sista Riksdagen i detta ämne, liämtav jagny öfvertygelse, att Rikets Ständer böra noga öfverväga de önskningar de framställa.
Jag fruktar, att, när Rikets Ständer begärde, att en ny Taxa skulle deni föreläggas, de gingo öfver gränsen för sine önskningar.
Det torde vara anmärkningsvärd!, huru litet begreppen äro stad - Den 9 April e. m. gade i denna sak.
Utskotten yttra sig, att de ej kunnat hämta säker ledning för sitt omdöme, i anseende till de olika beräkningsgrunder, som de båda Taxorne innehålla.
Jag är öfvcrtygad, att om Konungens Befallningshafvande följa sin skyldighet, hvarå jag icke bör tvifla, sådane underrättelser böra komma Styrelsen tillhanda, att ett godt resultat kan vinnas.
Det lämpligaste är derföre att förtro sig åt den erfarenhet, som af Styrelsen äges och kan erhållas, samt att afslå Utlåtandet, för att icke öka antalet af underdåniga Skrifvelser, som måste lemnäs utan afseende.
Hans Excellence Herr Grefvert och LancltMarskalkenhaigaåe, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Lag- och EkonomiUtskoltens
I anledning hvaraf Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande.
Nej jemte några Ja.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Utskottens Utlåtande, hvilken proposition med Ja hesvarades.
Friherre Anckar swärd, Carl Henrik, uppläste följande:
Då vid återremissen af BevillningsUtskottels Betänkande rörande Bevillningsgrunderne, åtskillige upplysningar blifvit begärdte, i anseende till utslaget af serskilte
Bevillnings-arliklars fördelning emellan olika folk-classer; tager jag mig friheten fästa Utskottets uppmärksamhet, å angelägenheten af; att i afsigt; att någon gång kunna lyckaS; att frambringa en jeinnare skatternes fördelning, småningom dertill bereda utväga fri ö; hvilka för mig visa sig hufvudsakligast böra bestå uti sådana Statistiska uppgifter; sorn ådagalägga skattefördelningen olika folkklasser emellan; äfvensom det antal personer; soni drabbaå af olika skattebelopp.
Det är ifrån en sådan synpunkt, jag tagef mig frihet anmoda BevillningsUtskottet, att; medelst den utväg 42 §•
Riksdagsordningen iemnar, söka åstadkomma en fullständig Tableari, som Länsvis utvisar, huru afgiften efter didra Artikeln i BevillningsFörordningefi iitfallit på antalet af skattskyldige, fördelte uti olika folkclasser; och får jag härvid foga ett formuläire till deri uppgift jag önskar, och hvarifrån jag föreställer mig, att vägledande slutsatser kulina komma att följa; Friherre Wrangel, Helming:
Jag förenar mig till alla delar uti hvad Friherre Tableau, sorn utvisar, luiru Jfgijten efter avira Jrt. i BevillningsFörordningen utfaller på antalet af Skattdragande inom Stockholms Län, för Jr 1826.
Antalet Personer, som betala efter 2:dra Artikeln.
Classer. fulla under fulla 20 R. fulla 70 R. fulla 100 R. fulla 5o R. fulla 60 R. fulla 80 R. fulla fulla 3o R. fulla 4o R. af Adeln Presterskapet Borgare StåndsPersoner Bönder Summa fulla 900 R fulla 300 R. fulla 800 R. fulla 25o R. fulla 35oR. fulla 500 R. fulla 600 R. fulla 700 R. fulla 4oo R. fulla 45o R. fulla i5o R. fulla 200 R. af Adeln Presterskapet Borgare SlåndsPersoner Bönder Summa Den 9 April e. m. 143 Anckarsvärd yrkat, såsom nyttigt och upplysande; och skulle tro, att ett sådant meddelande från BevillningsUtskottet skulle förbereda åt kommande Ständer en utväg, att utarbeta vida ändamålsenligare grunder, hvarigenom till en del skyddsafgiften kunde upphöra, och något bättre komma i stället.
Föredrogså nyo och bifölls Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 18 sistlidne Mars under N:o 10 afgifne, och den 3o i berörde månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande^ i anledning af väckt fråga om behofvet af tillägg uti Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för GenéralLandtmäteriContoiret, ProvinceLandtmäteriConloiren, samt Landtmätarne i Riket; Föredrogos å nyö och biföllos följande från Lagutskottet inkomöe, samt den r dennes e. m. på bordet lagde, Betänkanden:
Åf den 3i sistlidne Januarii: N:o 37.
Öfver väckte motioner om ändring af Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823, huru förhållas bör, då emot redan dömda personer yppas brott, hvarom ransakning tillförene icke varit anställd.
I i44 Den g April e. m.
Af deri 5 sistlidne Februarii: N:o 38.
Öfver väckt motion otn ändring af 3 §. i 2i Cap. RättegångsBalken.
Företogs till pröfning LagTJtskottets den 5 sistlidne Februarii under N:o 4o afgifne, och den i dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående strafflag emot Negerhandel och ^delaktighet deruti.
På de grunder, som Herr Prosten Bexell i sin reservation anfört, får jag hemställa, om icke, i stället för ”Negerhandelf bör stå ordet:
Slaf handel.
Jag kan ej finna, hvarföre man skulle skydda Negrerne, mera än de hvita.
Vi hafva sjelfve sett de händelser, alt stora skaror af christna menniskor från Grekland blifvit bortröfvade och förde i slafveri.
Jag tror således, att äfven en lag bör finnas, som förbjuder Svenskar, att låna sitt biträde till dylika företag.
Jag anhåller få fästa Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ståndets uppmärksamhet deruppå, att Konungens Proposition är tillkommen i anledning af en traktat med Konungen af Stora Britannien och Irland.
I den har
Han endast begärt en lag
Den 9 April e. m. i45 lag emot Negerhandel!!.
Propositionen innehåller blott, att Rikets Ständer måtte uppgöra en straff-lag emot Negerhandeln.
Utskottet har således icke kunnat sträcka sig utöfver remissen.
Herr Lefrenj Johan Pehr:
För min del instämmande i hvad Herr Cederschjöld anfört, fmner jag intet skäl, hvarföre Rikets Ständer skulle vara förhindrade att, då de bifalla Konungens Proposition, utsträcka lagen äfven till förmon för de hvita olyckliga, som man kunde vilja våldföra.
Jag förenar mig så mycket mera med Herrar Cederschjöld och Lefren, som jag tror, att Konungen af Stora Britannien icke tar illa upp, örn Sveriges Konung och Ständer göra en lag, hvilken är så ändamålsenlig, som möjligt.
Jag skulle tro, att det jag anfört, bör möta så mycket mindre svårigheter i afseende på traktaten, som det är just i den traktaten, hvarest handeln åtminstone på ett ställe kallas Slafhandel och ej Negerhandel.
Jag anhåller om återrepiiss, till vinnande af denna ändring.
Utskottet har endast besvarat Konungens Proposition i ämnet, och annat åliggande har Utskottet icke 20 H. 10 146 Den 9 April e. m. haft.
Om Utskottet skall göra en annan lag, torde den saken böra lemnäs, såsom ny motion, till Utskottet.
Propositionen innehåller icke något, hvarpå Utskottet icke svarat.
För min del tror jag, lika med Herr Crusenstolpe, att om man bifaller mera än Konungen begärt i anledning af traktaten med Stora Britannien, bar man äfven bifallit det mindre.
Följagteligen borde , efter min tanka, intet hinder ligga i vägen för fullgörande af den traktat, som blifvit ingången.
Den enda betänklighet jag skulle hysa, vore, att lagen, sådan han är, blifvit bifallen af Noriges StorTing.
Skulle nu Sveriges Ständer fatta ett beslut, som vore skiljaktigt ifrån Norrska StorTingets, så skulle måhända framställningen i förhållande till en annan magt, der Konungen för båda Rikena handlar såsom en person, blifva skiljaktig och således mindre riktig.
Hvar och en vet, att under Sveriges Krona i alla fall ej kan blifva fråga om slafveri i allmänhet.
Jag tror således, att man gerna kan utan fara låta bero vid förslaget.
Jag instämmer med den siste värde Talaren deruti, att Slafhandel är ett högre begrepp, som naturligtvis i sig innefattar det lägre.
Om således Rikets Ständer uppgåfvo ett förslag
Den 9 April e. m. >47 till lag mot Slafhandel i allmänhet, så måste ju Negerhandeln äfven derunder vara inbegripen.
Men den andra considerationen kan jag ej gilla, nemligen att Norrska StorTinget antagit förslaget sådant det är.
Detta bör ej hindra oss, att gifva lagen en större utsträckning, ty som ett annat StorTing snart förestår, föreställer jag mig, att den jemkning då skulle vinnas, som kan behöfvas.
Jag tror mig skyldig upplysa, att förhållandet är sådant, sora.
Herr von Hartmansdorff omnämnt.
Såsom Ledamot af Utskottet har det varit min pligt att taga i öfvervägande icke allenast de handlingar, som legat lill grund för målet, och våra rättsförhållanden, utan äfven det politiska i saken.
Jag får då öppet förklara att frågor varit väckte i ministeriel väg, huruvida denna lag skulle utsträckas till Slafhandeln i allmänhet, och man har ansett, att då Konungen af Stora Britannien endast begärt en lag för Negerhandeln, samt derjemte att lagen till sin beskaffenhet skulle vara lika för båda Rikena, har det ej varit möjligt att uppgöra den annorlunda, nu sedan Norrska StorTinget förklarat, att det ansåg lagen endast böra handla om Negerhandeln.
Jag skulle tro, att om en lag för hvita slafvar yrkas, bör en sådan föreslås i anledning af särskild \ i4S Den 9 April c. ta. motion; men jag tror ej, alt det af Konungen åsyftade ändamål blifver uppfyllt» om ej lagen antages i det skick den nu är föreslagen.
Åtskillige skrifvelser i detta ämne hafva blifvit växlade emellan Konungen och Kronprinsen, då den sednare, under Konungens vistande i Norrige, förde Regeringen, för att få likhet uti båda Rikenas lagar.
Utskottet har tagit delta i öfvervägande och trott, att, då den lag, som i Norrige blifvit antagen, alldeles icke skiljer sig ifrån hufvudgrunderne för Sveriges Brottmåls-lagstiftning, vore det ej betänkligt, att förena sig om en lag lika med den Norriges StorTing antagit.
Dessa äro de skäl som föranledt Utskottet att biträda detta förslag, på det man måtte sätta Konungen i tillfälle, att uppfylla traktaten.
Jag anhåller således om proposition till bifall på Betänkandet.
Jag begärte ordet för att förena mig med Herr Cederschjöld, men genom de upplysningar jag af den sista Talaren erhållit, väljer jag alt häldre väcka en ny motion mot hvita Slafvars uppoffring.
Jag får derföre föreslå, alt samma StraffLag, som varder utfärdad mot Negerhandel oell delaktighet deruti, äfven må förklaras gällande i afseende å Sla.fhandel i allmänhet, de olyckliga föremålen för denna nedriga näring må hafva hvilken färg som hälst.
Hedrande har det varit för Sven - Den g April e. m. i4g ska Nationen, att den hittills ej deltagit i Slnfhandeln; men vi äro skyldige att genom lagar söka förekomma för framtiden allt deltagande i denna skändliga handel.—
Tider kunna komma, då äfven vi i detta fall behöfva skriftlig lag, hittills har samvetslagen varit tillräcklig.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de mot LagUtskottets
Betänkande gjorda anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande.
Hvarefter, uppå af Hans Excellence gjord proposition, Betänkandet af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Herr Lefrens ofvanberörde motion lädes på bordet.
Föredrogos å nyo och hi föllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den i dennes e. m. på bordet lagde Betänkanden: Från Lagutskottet:
Af den 5 sisllidne Februarii: N:o 4i.
Öfver väckta motioner om ändring af i och, 3 §§. i i4 Cap. MissgerningsBalken.
N:o 4s> I anledning af väckta frågor, i5o Den 9 April e. m. rörande tillägg i eller förtydligande af 1686 årsKyrkoLag, samt flere i anledning deraf utfärdade Kongl.
Författningar.
Af den 27 sistlidne Mars: N:o 28.
Öfver några föreslagne åtgärder till förekommande af missbruk med enskildes assigneringsrättighet på Banken.
BankoUtskottets den 27 sistlidne Mars under N:o 29 aflåtne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående några förändringar och närmare bestämmande af grunderna och vilkoren för assignering på Banken.
Friherre Anckar swärd* Carl Henrik:
Då rättigheten att assignera på Banken är allmänheten medgifven, för att lätta rörelsen i Landet, tror jag !ej det föreslagne Lagstadgande vara lämpligt.
Presidenten Poppius har så fullständigt utredt ämnet, att det skulle vara öfverflödigt att derom någonting vidare yttra.
Jag får således blott hänvisa till hans reservation.
Det torde vara för hårdt straff, om 3:ne Assignationer, som på en dag öfverkorsades, och hvilka kunde utgöra det ringa beloppet af 60 B:dr B:co, om säger jag en så liten förseelse, mera härflytande af försummelse hos en Commissionair, hvilken man, såsom bo - Den 9 April e. m. i5i ende i Landsorten, nödgas anlita, skulle medföra förlusten af en credit, hvilken för hvar menniska är så dyrbar.
Allt hvad. säkerheten i denna del fordrar, synes mig redan vara iakttagit i den nu gällande Författningen; och jag stödjer denna min öfvertygelse derpå, att under 4° är missbruken med öfver-assignering och de deraf följande öfverkorsningar varit så liten, att den ej ens förtjenar nämnas.
— Jag anser således ingen skärpning af Lagen vara af behofvet påkallad, och jag finner det vara vådligt stadga en Lagbestämmelse, som ej är frambringad af behofvet, men som till sina följder kunde blifva ganska melinlig inom vårt Land, redan förut nogbetungadt genom en inskränkt credit-rörelse och dåliga myntförhållanden.
Jag anhåller om afslag å Utskottets Memorial.