Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att bär blott få anmärka, Den 10 October f. ni. a33 ka, alt jag i Utsk. reserverat mig emot beslutet, alt landsliöfdingens rösträttighet i Pröfnings-comite'en skall upphöra; och får jag derjemte nämna, att anledningen hvarföre Utsk. föreslagit 20 ledamöter, i stallet för i5, här sannolikt kommer att förfalla; ty den var att Utsk. ansåg någon ändring i Pröfnings-comite'ens beslut icke böra äga rum, på hvilken grund Utsk. trodde sig böra förstärka ledamölerues antal.'
Äfven jag yrkar, att den gamla §:n i bevilln förordn. mätte få oförändrad qvarstå.
Jag kan omöjligen inse hvarföre man skulle, såsom Utsk. föreslagit, förkorta §:n samt göra den tvetydig samt föianledande till tvister.
Jag kan lika litet inse skälet hval före man fråntagit landshöfdingarna den rösträttighet, som de förut ägt.
Detta innefattar ett misstroende till Konungens ansvarige embetsman, sorn ingalunda är väldigt.
De hafva lika väl, som hvarje annan ledamot af Pröfnings-eomiteen svurit eden, att de skola rätt och sanning styrka; och då de äro förbundne att i sina beslut iakttaga rättvisa, vet jag icke hvarföre man till dem skall äga mera misstroende än till de deleguerade af åtskilliga medborgare-classer, som der skola rösta.
Ensamt den omständighet, som Hr Edetihjelm nämnde, att chartae-sigillatae-försäljningsmäti skola af Pröfningscomiteerna utses, är tillräcklig för att visa med huru liten sakkännedom Bevilln.Utsk. i detta fall gått till väga.
Jag tillstyrker således, att förevar. § i Bevilln.Utsk:s förslag måtte ogillas, och att den gamla §:n må få qvarstå.
Jag är af samma mening, som Hr von Rosen, alt landshöfdingens rösträtt behöfves både för att skydda Kronans och den fattiges rätt.
Förhållandet är vanligen, att de, hvilka bäst kunna betala, dem vågar ingen beskatta så. högt som vederborde, hvadan de fattige få i förhållande till de förmögnare betala mera, än skäligt är.
Då finnes vanligen ingen annan än landshöfdingen, som vågar gora några anmärkiur emot dem, sotn äro för lågt beskattade.
Att göra denna anmärka, utan rösträtt häfver sig icke så lätt.
Men jag får anmärka en annan omständighet, som förefaller besynnerlig.
Så mycket misstroende, som Bevilln.Utsk. haft för landshöfdingarne, så godt förtroende har Utsk. haft för öfver- och underståthållaren; ty under det att landshöfdingarne mistat deras rösträttighet, så hafva desse ståthållare fått behålla deras.
Det står neuil. i 1 ig §-‘n:
"I Stockholm vare särskild Pröfnings comité, hvilken, under ordförande af öfverståthållaren eller, i dess frånvaro, af underståthållaren, eller den Konungen i deras stalie i nåder förordnar, med laglig rösträttighet, skall beslå af tre af Ridderskap och Adel” etc.
Jag skulle för min del tro, att landshöfdingarne äro lika så goda Domän, som öfver- och underståthållaren, och att de 14 H. 3o 234 Den 10 Octo b er f. 111. således kunna vara äfven af Bevilln.Ulsk. lika väl betrodde, som de sednare. R. o.
Ad. antog de stadganden, soin finnas intagna i i 35 §:n af hittills gällande be v ilin. förordning.
Då tiden var långt liden, uppskjöts pröfningen af de återstående delarna af detta ämne till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e, m.
Silfverstolpe, Lördagen den to October i84o. Plenum kl. 6 e. lil.
Justerades pleni-prot. för den 26 sisth September.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utskts utlåt.
N:o 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. n4 §:n.
Hr Printzensköld, Carl: Bevilln. ötsk. har uti en särskild § framställt ifrågavar. stadgande ronde landskamererarnes skyldighet att i och för det uppgifna ändamålet öfvervara Pröfnings-comiteernes sammanträden, ehuru delta stadgande, om jag icke missminner mig, förekommer uti en annan § rör:de Pröfnings-coroite'erna, nemi., derest milt minne icke felar, uti i 35 §:n af nu gällande bevilln.- förordning.
Jag vet icke hvartill det gagnar, alt i detta fall göra en särskild § rör:de landskamererareo, då denna § kan innefattas uti den i35, och då R. o. Ad. beslutat att den blifvande bevilln.stadgan skall, så vidt möjligt ur, blifva sådan som den närvar, befinnes, med undantag blott i de delui-, der denna i afseende på språket eller sjelfva bestämmelserna finnes tvetydig eller oriktig.
Jag tillstyrker derföre, att 135 $:n uti nu gällande bevilln.förordn., hvilken innesluter 1 i3 och ii4§§.’na i Utskts förslag, mätte förblifva oförändrad.
Secret. anmälte, alt R. o. Ad. påförmiddagen antagit de stadganden, som finnas i i35 §:n af nu Dell i o
Octo bet* é. m i35 gällande bevilln.förordn., och att i nämnda § finnes intagen den föreskrift, sorn svarar mot i 14 §:n i Utskts förslag.
Jag är förekommen af Hr Ridd Secrettn, som upplyst alt det stadgande, som finnes föreslaget uti i 14 §:n förevar, betänk., redan är bifallet genom R o. Ad:s på förmiddagen fattade beslut alt antaga 135 §:n uti gamla bevilln.förordn., hvilken omfattar både i 13 och m4 §§:na uti förevar, förslag.
Jag ber om ursägt för mitt misstag.
Jag påminte mig icke hvad jag nu ihågkommer, nemi. att 135 §:n uti nu gällande förordning är i hela sin vidd af R. o. Ad. antagen.
Hade jag erinrat mig det, så hade jag blott velat föreslå, att den nu föredragna i 14 §:n mätte förfalla.
Som en följd af R. o. Ad:s på förmiddagen fattade beslut, fann R. o. Ad. i i4 §:« böra förfalla. i i 5 §:n.
Vid jemförelse af denna § med den sorn uti nu gällande bevilln.förordn. med densamma är lika lydande, nemi. den 136 §:n, har jag trott mig märka, alt lieviIln.Utsk:s förslag är bättre än gamla redactionen; och jag tillstyrker derföre antagande af Bevilln.Utsk:s redaction, helst någon afvikelse i sjelfva saken från det nu gällande stadgandet deruti icke förefinnes.
Stadgandet i i i5 §:n bifölls..
Emellan 136 och i38 §§:na uti gamla förordningen, hvilken sednare § innehåller det stadgande, som finnes, upptaget uti i 16 §:n af Bevilln.Utsk:s förslag, förekommer en §, som angår tiden inom hvilken Taxer:s-comite'ens prot. med tillhörande handlingar och längder skola lill Pröfnings-eomitéen vara ingifna.
Om man, såsom jag nyss nämnt att R. o. Ad. önskar, vill i möjligaste måtto bibehålla den gamla redactionen; så torde det äfven vara nödigt att bibehålla denna §, som kommer nast efter den, hvarest stadgas om Pröfnings-comiteerna; och får jag derföre anhålla del R. o. Ad. täcktes besluta att 137 §:n i gamla förordningen må qvarstå med den redactionsförändring, som är af behofvet påkallad, och hvarom jag utber 111ig att särskildt få yttra mig, ifall mitt förslag vinner R. o. Ad:s samtycke.
Den af Hr Printzensköld omnämnda § uti gamla bevilln.förordn. har i Ulsk:s förslag sin motsvarighet uti m i §:n, hvilken lyder sålunda: '"Sednast inom 3 veckor efter det Taxer:s-comite'erne i stii"derna slutat sina förrättningar skola magistraterne till Konungens Bef:h:de insända Taxerts-comiteernes protocol^ hand - q3 6
Den io October c. m. ”lingar oell längder vid bot af en r:dr till stadens fallig’ försörjning för hvarje dag dermed längre dröjes ’’ Denna § har icke kommit under öfverläggning hos R. o. Ad., derföre att
Ståndet vidblef föreskrifterna i gamla bevilln.förorda.
, från och med frågan om
Bered n-corn i teerna till början af föreskrifterna om Pröfnings-comiteerna.
För min del anser jag den omnämnda i 37 §:n lätteligen höra hafva sitt ställe näst efter i33 §:n i gamla förordningen; och anhåller jag derföre, alt denna ordning i föreskrifternas uppställning måtte blifva iakttagen.
Det är visserligen sannt, på sätt Hr von Hartmansdorff anmärkt, att en mot 137 §:n lili gamla förordningen svarande § finnes uti den 11 1 af Ulsk:s förslag; men då R. o. Ad., med ogillande af Bevil ln.Utsk:s nu uppgjorda förslag, vidhlifvit den gamla förordningen i de delar Hr von Hartmansdorff uppgifvit, och något stadgande, motsvarande iii §:n i Utsk:s förslag, icke finnes, utom i 137 §:n i nu gällande förordn.; så blir det nödvändigt att denna § erhåller nödig uppmärksamhet.
Det kan vara likgiltigt, om den qvarstår der den nu befinnes i gamla förordn.
, eller om den uppföres näst efter den af Frill.
Nauckhoff omnämnda §, som handlar om Taxer:s-comiteerna; ty det verkar ej på sjelfva saken.
Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att han först ville framställa propos. på saken och sedan på redactionen, hemställande alliså, om R. o. Ad. ansåg, att, på sätt i den gamla hevilla.stadgan varit brukligt, en särskild § borde finnas ang:de -insändandet af Taxerts-comitéens protocoller och längder.
Hr Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåg, att den borde hafva sitt rum i sammanhang med de stadgande», som angå Taxer:s-comite'erna.
Då Landtm, nu skulle låta uppläsa den redaction, som Utsk. föreslagit i den §, som skulle motsvara den ifråga var.
, anmälte sig Gr.
Hamilton och yttrade:
Jag får blott erinra, att den redaction, som Bevilln.- Utsk:s sednare förslag upptager, och som jag anser i saken vara riktigare än den som finnes uti nu gällande bevilln.- förordn., likväl endast omfattar förhållandet i städerna och således icke kan antagas såsom ersättning för en §, hvilken innefattar föreskrifter för så väl landet som städerna.
Hr Printzensköld lärer deremot hafva uppgjort sitt förslag så, att det motsvarar den ifrågaställa §:n lili gamla förordningen.
Den io October e. m Hi P r i n t z e n s k ö I d : Såvida den §, hvarom nu är fråga, skulle få sin plats näst efter den sista,-, gp,q;i rör taxering i städerna, så bekänner jag, att mitt förpäg icke är lämpligt att der införas.
.Skulle den åter, såsom jag förmodar, få qvarstå på sitt gamla ställe oell hafva afseende på taxeringen så väl på landet sorn i städerna; så tror jag ali den är för ändamålet lämplig.
Införes den näst efter 133 §:n i gamla förordningen, hvilket stadgande blott rör städerna, så måste §:n derefter lämpas; men då blir det nödvändigt att intaga ett lagstadgande i förevar, hänseende i och för taxeringen på landet.
Detta kan visserligen låta sig göra; men att införa delta stadgande, som är lika för taxeringen på landet oell i städerna, på så sätt styckad!, synes mig mindre lämpligt.
Då likväl denna artikel blott rörer taxeringen i städerna, torde R. o. Ad. måhända inse behofvet eller rättare sagdt lämpligheten deraf, att §:n må på sitt gamla ställe i bevilln.förordn. qvarstå.
Kanske anses det såsom eli upprifvande af ett redan fatladt beslut.
Jag skulle dock tro, alt frågan hvar en § skall hafva sin plats uti bevilln.förordn., icke är af så obeskriflig vigt, att något hinder af ett redan fattadt beslut skäligen kan uppkomma för II. o. Ad. att derom annorlunda förordna.
Om, enl. R. o.
Adis beslut, §:n kommer att slå efter 133 §:n, så kan den likväl placeras framför den i34,soni handlar om Pröfnings-comitéerna; och då Pröfnings-comileerne omfatta både städerna och landet, samt denna § handlar om de ärenden, som Pröfnings-comite'erne skola handlägga, så bör den slå framför 134 §:n.
Jag ville härmed icke hafva sagt , att denna uppställning är utmärkt bra, men det vore ändock eli steg till förbättring, och derföre har jag gjort min framställning.
Upplästes så väl 86 §:n i Utsk:s förslag, som det förändrade förslag lill ni §:n, som Utsk. i utlåt N:o 27 afgifvit.
Utan att afbida något ytterligare beslut af R. o. Ad., om denna § skall stå på det ena eller andra stället, tror jag mig böra redogöra för de skäl hvarföre jag anser ej blott den r.u gällande §:n i 1855 års bevilln. stadga, ulan äfven den §, som Bevilln.Ulsk. föreslagit, alldeles icke vara lämplig.
Den gällande §:n har det felet att stadga höler för kronofogdar och magistrater, när de underlåta alt inom trenne veckor efter taxeringen till Konungens Bef:h:de insända taxeringsprot. med tillhörande längder och handlingar, utan att §:ti omnämner huruvida prot:sföranderne vid städernes Ta\er:s-comitc'er öro ansvar underkastade för uraktlåtenhet att prot. och handlingar inom viss tid aflemna.
Det lärer icke vara hvarken billigt eller rättvist, att magistraterne skola ansvara för fel, som de icke sjelfve utan prot:s-föranderne begå.
Det torde således vara nödigt, nit §:n bestämmer ansvar, icke blott för magistraterna, a38 Den io Octo her e. ni. derest de underlåta att inom stadgad tid , sedan de bekommit prot. och handlingar, insända dem lill Konungens Bef:h:de, utan äfven för prot.-föranderne, i händelse de försumma att inom föreskrifven lid till vederbör, aflemna protm med handlingarna.
Det sednare förslaget har det felet , att det blott rör städerna och icke landet.
Jag bor i Bevil In. Utsk:s nuvar. förslag icke kunnat upptäcka något stadgande, som innefattar ansvar för kronofogde, i händelse lian underlåter att inom Irenne veckor taxeringshandlingarna till Konungens Bef:h:de insända.
Det är möjligt, att ett sådant stadgande tinnes lili förslaget, ehuru jag icke kunnat få rätt derpå.
På grund af livad jag nu haft äran anföra, hemställer jag till R. o. Ad., om icke, till undanrödjande af de af mig nu anmärkta felaktigheter, 137 §:n kunde erhålla följande lydelse: ■”De vid taxens-förrättningen förda prot. med dertill hörande längder och handlingar skola, vid bot af 1 r:dr, lill länets eller stadens fattige för hvarje öfverskjutande dag, inom tre veckor efter förrättningens slut, ingifvas, af kronofogde till Konungens lief:h:de, och af den person , som i stad bestridt prot.föringen, tili stadens magistrat , hvilken vid enahanda bot vore pligtig att inom 8 dagar derefter desamma till Konungens Bef:h:de insända."
Hvad som af Hr Printzensköld blifvit ansedt såsom ett fel i Ulskts förslag härleder sig derifrån att Utsk. framställt detsamma såsom endast gällande för städerna, hvarföre någon föreskrift i afseende på kronofogdarne der icke kunde inblandas.
Utsk. har särskildt i afseende på Taxer:s-comite'erna på landet föreslagit det stadgande, som tinnes uti 86 §:n, och hvarom Hr Frih. o. Landtm, nyligen erinrat.
Skilnaden emellan Ulsk:s båda förslag, om man tager dem gemensamt, samt det som Hr Printzensköld uppgifvit, består blott deruti, att Utsk. föreslagit att häradsskrifvarne borde till Konungens Bef:h:de insända protmi stället för alt Hr Printzensköld vill att kronofogdarne skola göra det.
Jag kan icke bedömma hvilket som är lämpligast; men i afseende på redactionen godkänner jag
Hr Printzenskölds förslag och instämmer uti anhållan örn propos. till detsammas antagande.
Ulan tvifvel är det en fördel uti Hr Printzenskölds rednctionsförslag, att stadgandet ronde så väl landet som städerna tinnes på ett ställe ; men , systematiskt betrakladt, tror jag att det vore i sin ordning, om alla de stadganden, som röra taxeringen på landet, skiljdes från dem som röra taxeringen i städerna.
Sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut i denna del, synes det mig 1 i k gil 1 tigt, om någon delning äger rum , eller om dessa stadganden sammanslås; och torde det derföre vara lämpligast att antaga Hr Printzenskölds förslag.
Hvad taxeringen i städerna särskildt beträffar, så är uppställningen af föreskrifterna derom så Don 10 October e. m. oredig, att något mer elier mindre ordning är af föga betydenhet.
Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att R. o. Ad. har, med ogillande af Bevilln.Utsk:s ifrågavar. förslag, bibehållit Berednrs- och Taxer:s-comite'erna i det skick , hvaruti de enl. nu gällande hevilla.förordn. befinnas.
Uti 13eredn:s-comiteen är häradsskrifvaren prot.förande och uti Taxerts-corniteen kronofogden.
När nu Bevilln.Utsk. borttagit Berednts-comiteen, så har det velat öfverflytta prot.föl ingen i Taxer:s-coraite'en på häradsskrifvaren.
Det skulle innebära en ren förvillelse att antaga den §, sorn förslaget innehåller, emedan den åsyftar andra förhållanden, än dem, hvarom R. o. Ad. har beslutat.
Det är således nödvändigt alt i den §, hvarom fråga är, upptaga så väl kronofogdar som prot.föranderne uti städernes Taxer:s-comite'er, medan liäradsski ifvarne äga särskildt stadgande i nu gällande bevilln.förorda, att föra prot., och äfven ansvar, i händelse de uraktlåta sin skyldighet derutinnan.
Äfven jag tillstyrker antagandet af deu redaction, Hr Printzensköld uppgifvit, med det tillägg likväl, att handlingarnes insändande till Konungens Bef:h:de sker för att hållas Pröfnts-comite^erna tillhanda.
Då insändandet af dessa handlingar icke kan hafva annat ändamål, än alt de skola hållas Pröfnrs-comiteerna tillhanda, och det icke lärer vara rätt att nämna något om PrÖfn:s-comiteerna förrän man uti en föreg:de § uppgifvit hvad Pröfn:s-comite'erne äro; så hemställer jag, om icke Hr Printzenskölds förslag kunde oförändradt antagas.
Hamilton ganska riktigt anmärkt, synes det vara logiskt rätt, att den i §:n, sorn handlar om Pröfms-comitéerna, äfven omtalar dessas sammansättning och verkningskrets, och att det således är mindre lämpligt att ifrågavar. § står framför den som handlar om den myndighets sammansättning och verksamhet, till hvilken prot:n och handlingarna böra ingifvas.
Antingen måste derföre §:n införas näst efter i33 §:n i nu gällande bevilin.förordn. , —• hvilket äfven låter sig göra, emedan den är den sista af alla de §§, som röra taxeringen så väl på landet som i städerna, — eller ock bör den, hvilket måhända vore bättre, bibehålla sin gamla plats.
Detta öfverlemnar jag till R. o. Ad:S eget bepröfvande.
Hr Printzenskölds förslag, roed det tillägg Hr von Hartmansdorff yrkat, upplästes, så lydande: ’’De vid taxer:s”förrättningarna förda prot:r med dertill hörande längder ”och handlingar skola, för att Pröfnings-comileen tillhanda”hållas, vid bot af t r:dr, till länets eller stadens faltigför - Den 10 October e. m. ”sörjning för hvarje öfverskjutande dag, inom lie veckor ef”ter nämnda förrättningars slut , ingifvas af kronofogdarna "till Konungens Bef:h:de; och af dem, sorn vid taxeris”förrättning i siad haft prot.föl ingen sig anförtrodd, till sladdens magistrat, hvilken, vid enahanda hot, vare pligtig att ”dessa handlingar, inom 8 dagar efter deras emottagande, ’’ti!l Konungens Bef:h:de insända.’’ Hr Frih. o. Landtm, hemställde, oro R. o. Ad. behagade antaga denna redaction af den ifrågavar. §:n.
Derföre att efter min öfvertygelse det tillagg, som blifvit gjordt till mitt förslag, icke blott är olämpligt, utan äfven åstadkommer missförstånd och ett slags löje öfver R. o.
Adis åtgärder vid granskning af förslaget till bevilln.förordn., måste jag bestrida detsamma; men jag ser icke hinder för att §:n får det rum som R. o. Ad. beslutat, om nemi. redactionen blir oförändrad.
Det är nemi. klart, att handlingarna skola lill Pröfn:s-comiteen öfverlemnas; men det är orätt alt uti en föreg:de § omnämna Pröfnls-comite', och uti en sednare 5 bestämma hvad denna comité är för en slags myndighet.
Jag instämmer deruti, att tillägget, det handlingarna insändas för att tillhandahållas Pröfn:s-comiteerna, icke behöfves.
Pröfms-comiteen sammanträder två månader efter det Taxerls-comile'en slutat sitt arbete, och Irenne veckor efter det Taxer:s-comite'en fulländat sitt uppdrag skola handlingarna insändas lill Konungens Reflhlde.
Orsaken hvarföre de så tidigt skola insändas, är den, att landscontoret må erhålla erforderligt rådrum att göra de anmärkn:r, som skola underställas Pröfnls-comite'ens bedömmande.
Jag tror således, att tillägget icke behöfves, emedan det är gifvet, att handlingarna skola tillhandahållas Pröfn:s-comite'en, enär densamma, som i annat fall icke skulle kunna vidtaga någon åtgärd , således vore utan ändamål.
Jag afstår från mitt tillägg, efter som jag märker att det icke gillas.
Uppå derefter framställd propos. antogs den nyss upplästa redactionen, med uteslutande af orden ”för alt Pröfnls”comitcen tillhandahållas.’’ i i (J §:n.
Det var denna §, vid hvilken jag på förmiddagen gjorde en anmärka., som jag nu förnyar.
Jag hade önskat att orden: ”sednast kl. 12 å den dag ”comite'en sammanträder,’’ kunnat utbytas mot orden: ”sednast dagen före den, dä eomite'en sammanträder;” men deremot hafva åtskillige ledamöter gjort anmärkn. och ansett - Den iö Octobef e. m. 2} i sett fataliedagen böra vara den, då pröfningen börjas, emedan ledamöterne uti Pröfn:s-comite'en från de särskilda örterna i districtet sorn oftast medhafva besvärsbandlingar, hvarigenom de klagandes tid och kostnad besparas.
Om R. o. Ad. derföre skulle finna för godt alt besluta den förändring, i följd hvaraf ordalagen blefvo sådana: ”sednast ådén ”timme, då comite'en sammanträder;” så vunnes det ändamål, sorn den nyssnämnda anmäikntn afser; ly då kungörelse förut är utfärdad örn dag och timme för corn i t ceus sammanträde, så kan ingen vara okunnig derom.
Jag har visserligen äfven hört, åtminstone från ett håll, alt anmärkn:r på förmiddagen blifvit gjorda emot Hr von Hartmansdorffs förslag.
Jag förmodar likväl, alt de motiver, som på förmiddagen hos honom gjorde sig gällande, äfven skola göra det i eftermiddag.
Hvad mig angår, så enär jag biträdt förslaget på förmiddagen, sä vidhåller jag ock detsamma nu i eftermiddag.
Det åsyftar hufvudsakligen att besvären må så tidigt ingifväs till Konungens Bef:h:de, att landshöfdingen kan hinna deraf taga kännedom och samla alla de upplysningar, som för besvärens pröfning erfordras, och vid Landsli.embetet kunna vära tillgängliga, emedan i annat fall landshöfdingen och landskamererare^ som icke på förhand kunna veta hvilka besvär sorn kunna inlémnäs, omöjligen kunna vara beredde med de upplysningar, som erfordras för att
Vederlägga eller understödja besvärandernes påstående.
Jag finner således fullt skal för det yrkande, att besvären böra vara inlemnade sednast dagen före Fröfnis-comiteens sammanträde.
Redan inom Ulsk. har jag väckt samma förslag, som Hr von Hartmansdol ff ifrågaställt, i anseende till de svårigheter, som ärö förenade dermed, att icke förr än kl. 12 samma dag
Pröfn:s-comite'en sammanträder känna de besvär som skola afgöras.
Men då jag möttes af samma invändntr , sorn Hr von Hartmansdorff anfört, så afstod jag från mitt yrkande, emedan jag icke trodde mig finna tillräcklig sympålhi för min önskan.
Då likväl saken nu ånyo blifvit å bane bragt, får jag förklara, att jag instämmer med Hr von Hartmansdorff uti den anhållan, att besvärstiden åtminstone icke måtte blifva längre än till den timme, som för Pröfn:s-comitéens sammanträde är utsatt.
Under det jag å ena sidan medgifver, att det kan vara en fördel, 0111 det af Hr von Hartmansdorff framställda förslaget antages, och att del kan bidraga till skyndsammare handläggning och utredning af de ärenden, som utgöra föremål för Pröfn:s-comiteens bedömpiande; så bör jag likväl å andra sidan icke förbise den omständighet, alt den sorn är missnöjd med taxeringen, är skyl14 H 3 1 D c 11 10 Octobcr c. ra. dig att besvära sig icke lios Konungens Bef:h:de, utan bos den öfvermyndighet, sorn är insatt i ordningen öfver taxeringsmännen, nemi.
Pröfnts-comitcen.
Det synes 111ig således innefatta någonting oriktigt att man ålägger den missnöjete skattskyldige att, vid äfventyr af talans förlust, ingifva sina besvär lill Konungens Bef:h:de.
Det må vara ett beneficium juris för honom , men icke hans skyldighet ; deremot synes det mig vara ganska lämpligt, att den timme på första sammanträdesdagen , som i förslaget finnes upptagen , och som jemväl förordningen innehåller, varder bestämd såsom sista terminen, inom hvilken den missnöjde bör, vid äfventyr att taxeringsåtgärden mot honom vinner laga kraft, inkomma med sin klagan till Pröfnls-comitéen.
Denna comité' behofver dessutom någon tid att organisera sig, att mottaga handlingar af vederbör., att tillförordna sin prof.förande, att taga kännedom om åtskilliga förberedande åtgärder för sina förhandlingar; och det torde således med skäl kunna antagas, att de tre timmar, hvarunder Pröfn:s-comite'en måste afvakta de skattskyldiges besvär, kunna, utan att ledamöterne äro overksamme, tillbringas på det ställe der Pröfn:s-comitéen har sammanträdt, så all någon olägenhet icke uppkommer deraf, att del stadgande, som nu finnes, bibehålies, hvilket är så mycket nödvändigare, som det öfverensslämmer med vanlig rättegångsordning och bruk , att man skall till den öfverdomstol, vid hvilken man för sin klagan och icke annorstädes, ingifva sina besvär.
Väl vet jag, att i åtskilliga frågor, såsom vid besvär öfver Pröfnrs-comiteers beslut, äfvensom i fråga om Jandtmäteri-förrättningar, man skall, vid äfventyr af talans förlust, ingifva sina besvär till Konungens Bef:h:de; men då man utan olägenhet kan undvika undantags-stadganden, tror jag det vara bäst.
Den siste värde ledamoten har genom sitt eget yttrande till en del besparat mig vederläggning af hvad han nämnde.