Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Staten bör icke derföre undandraga sig att härvid äfven göra en uppoffring, ringa i jemförelse med det ändamål, som sökes, att från följderna af en rå overksamhet rädda åtminstone någre af de vanlottade, och ännu mera i bredd med fördelarne af det efterdöme i afseende pä vården af sådaue, hvilket en allmän uppfostringsinrättning kan gifva.
Ett institut för blinda bör också betraktas, icke som en försörjningsanstalt, ämnad att underlätta enskildes eller communers bekymmer för underhållet af vanföre anhörige eller fattighjon, som ligga dem till last, men såsom en normal-inrättning, med syftning alt åskådliggöra och tillämpa de nya melhoder för 410 Den 24 Augusti c. m. hlinilas uppfostran och undervisning, sorn i Europas fleste civiliserade lander äro långt före detta införda och begagnade, och genom hvilka de, som åro beröfvade synen, beredas tillfälle att förvärfva en bildning, som mildrar deras olycka och sätter dem i stånd alt sjelfve förtjena sitt uppehälle.
En sådan uppfostringsanstalt för blinde synes lämpligast kunna organiseras i likhet med institutet för döfstumma och, dermed så vidt görligt är förenad, ställas under samma styrelse.
Om företagets framgång äger man destomer välgrundad förhoppning, som det torde få anses för gifvet, att II.
Konungen med nöje skall uppfylla den i 1843 års revisionsberättelse uttryckta önskan, alt II.
M. täckes ät det blifvande institutet, så framt R.
St. dertill bevilja nödiga medel, upplåta passande rum i den intill Manhem å Djurgården närgränsande, H. M. Konungen tillhöriga lägenheten Öfra Manilla.
För att vid ifrågavar. institut kunna till en början underhålla 12 blinda, en ifrån hvarje stift i riket, skola, enligt af sakkunnig person begärd och meddelad upplysning och gjord ungefärlig beräkning, följande årliga anslagsbelopp vara erforderliga : Kost, beklädnad, ljus, ved, tvätt för 12 elever, h 200 r-.dr 2,400: — — En föreståndare, som äfven biträder vid den in tellectuella undervisningen 400: — — En ordningsman eller vice föreståndare, äfven biträdande vid undervisningen 333: 16.
— En lärare i de fleste delar af den iulellectuella undervisningen 300: — — En lärare i handarbeten 266: 32.
— En musiklärare (i början ambulatorisk) . . . 200: — — En vårdarinna, som jemväl meddelar undervisning i passande bandarbeten åt flickorna .... 300: — — En person till biträde åt goss-eleverne . . . 166: 32.
— En d:o till biträde åt llick-eleverne .... 133: 16.
— Underhåll af malerialier m. 11. extra utgifter . 500: — — Summa b:co r:dr 5,000: — — Om denna, möjligast lågt beräknade, utgiftssumma skulle vid företagets utförande befinnas icke fullt svara emot behofvet, torde man tryggt kunna hoppas, att bristen skall af allmänhetens välgörenhet beredvilligt fyllas.
En härigenom uppkommande tillgäng måste i första rummel användas att bekosta inredningen af institutets local, inköp af möbler m. m.
Blifva de enskilda bidragen härtill otillräckliga, må äfven första årets statsanslag härtill begagnas.
När inrättningen kommit till fullbordan och någon tid fortgått, bör binder icke uppstå att, utom de från begynnelsen påräknade 12 frielever, deruti framdeles intaga äfvenväl ett bestämdt antal betalande elever, helst, derest detta antal icke blefve alltför stort, arfvodena till styres manna - Den 24 Augusti e. m. 441 manna- och lärare-personalen, äfvensom flere andra utgifter, icke loide i följd deraf påkalla tillökning.
Med åberopande af hvad jag sålundS haft äran i korthet anföra, och förvissad att R.
Sl:s omisskänliga nit för bildningens och mcnsklighelens fordringar icke skall vägra att räcka en hjelpsam hand åt en så beskaffad välgörande inrättning, föreslår jag vördsamt, att R.
St. må, till understöd för en under styrelsen öfver allmänna institutet för döfstumma ställd och dermed, så vidt görligt är, förenad särskild undervisningsanstalt för blinda, anslå och å riksslaten uppföra en årlig summa af 5,000 r:dr h:co.
Jag anhåller, att denna min motion måtte varda remitterad lill R.
Sits StalsUtsk.
Remitterades till SlalsUlsk.
Hr Monlgom meric, Fabian August Carl, hade ingifvit följande 2:ne motioner: 1.
Ödmjukast vågar jag fästa rikets nu församlade
Ständers uppmärksamhet pä ej mindre nyttan än nödvändigheten deraf, att stadgandet i 10 cap. 8 § Byggn.bni mätte återfå sin ursprungligt gällande kraft, så mycket mer som K. förordn. af d. 21 Febr.
1789 icke tillkommit i grundlagsenlig ordning, utan såsom ett godtyckligt och endast enskildt hästa afseende ingrepp i lagens helgd.
Huru mycket, ja huru oberäkneligt denna undantagslag skadat en af de vigtigaste och fordom rikaste tillgångar i värt land, derom vittnar den allmänna klagan, sorn redan med tilltagande omfång spörjes från alla orter, äfven de nflägsnasle, att ej tala om dem, som äro belägna nära hafsbandet, nemi. alt ej blott mastträd och spiror, utan oek byggnadsvirke och l. o. m. vedbrand antingen äro i betänkligt aftagande eller redan pä mänga ställen helt och hållet upphört, isynnerhet sedan det blifvit en fiiiancespeculation att köpa' och sälja jordegendom för skogens skull.
Vårt kalla klimat har hort och borde göra det tili en nalional-angelägeuhet och till en samvetsgrann enskild omtanka att hushålla med skogen, som derjemte kunnat vara en mycket maktpåliggande national-egendom och är ännu lill en del nog betydlig alt förtjena all möjlig vård och uppmärksamhet både af Regering och R.
Om remiss till vederbörligt Ulsk. får jag vördsamt anhålla.
Remitterades lill Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskiu. 2.
De sednare tidernas oftare än förut försporda betydliga balancer hos uppbördsmäunen i landsorterna, och i följd deraf stora förluster för statscassan, hafva fäst en alltför sorglig uppmärksamhet alt icke förtjena det allvarligaste behjertande hos rikets nu församlade Ständer.
Delta behjertande bör afse 1 H. , 5(i 442 Den 24 Augusti e. m. dessa vanlottade embets- och tjenstemäns usla lönevillkor, som påkalla den snaraste hjelp, om ytterligare enskilda och allmänna förluster skola kunna undvikas.
Det är ett alltför mycket i ögonen fallande missförhållande, att så maktpåliggande Statens tjenare, som uppbördsmän och deras controlleurer, skola finnas, de der ej hafva större årliga inkomster än 3 ä 400 r:dr.
Detta äger rum med kronofogdar och häradsskrifvare i åtskilliga provinser.
De öfriga landtslatens tjenstemän äro icke eller i stort bättre villkor, emedan det finnes, såsom man för inig uppgifvit, till och med landshöfdingar, hvilka dock äro
Konungens ombud och hafva derjemte ganska vigtiga befattuingnr, som icke, då accords-amorlissemeutsräntan afdrages, hafva större återstående lönebelopp än 2,000 ä 2,000 r:dr, landssecreterare och landskamererare med 8 ä 900 r:dr, landträntmästare med 7 ä 800 r:dr, häradsskrifvare med 2 å 300 r:dr och krouolänsmän med 200 r:dr.
Under flere föreg:de riksmöten har detta ömmande förhållande i mer och mindre vidsträckt mån utgjort föremål för Regeringens och R.
Sl:s öfverliiggningar; men del oaktadt har ännu ingenting väsendtligt, uträttats för dessa vanlottade embelsoch tjenstemäns bästa.
Regering har i dess framställning om statsverkets tillstånd och behof fäst sin uppmärksamhet på detta vigtiga föremål, men utan verkligare tillgörande än det visserligen hugnesamma, men för de trängande behofven föga tillfredsställande löftet, alt lill nästa riksdag hafva detta ämne närmare utredt och en allmän lönereglering till dess uppgjord.
Jag vågar emedlertid och till dess denna utredning och slutliga reglering hinner för sig gå och lill verkställighet hringas, föreslå all li.
St. bevilja medel, som sätter Regeringen i tillfälle: l:o att fylla den brist, som ännu äger rum i det lönebelopp, som är 1837 är bestämdt för hvar och en landshöfding, emot det alt statscassan gör sig betald pä dessa förskotter efter hand, som de landshöfdingar afgå, hvilka hafva större lönevillkor än hvad nämnde års stat för dem upptager.
Detta förskott kan hvarken blifva betydligt, dä de landshöfdingar, som sakna lönefyllnadeu, icke äro mångå, eller länge räntelöst utestå, emedan de landshöfdingar, af hvilkas högre löner de nuvarandes brist skall utgå, äro de äldsta och således snart komma att lemna sina platser, ehuru väntan derpå för dem, som sakna lönefylinndén, alltid är kännbar och tillika både orättvis och obillig, dä de hafva samma ansvar, samma representation och samma besvär i och för sitt embete, som de bättre lottade; 2:o att de af landssecreterare, landskamererare och landträntmästare, som icke hafva 1,000 r:dr årlig lön, mätte få*en årlig förskottsvis utgående fyllnad deri; 3:o att de kronofogdar och häradsskrifvare, hvilka nu icke hafva 800 r:dr i årlig lön, på samma sätt erhålla fyllnaden deri; Den 24 Augusti e. m. 443 4:o alt länsbokhållare och läusnotarier få 4663 r:dr på samma sätt; och 5:o att kronolänsman, som höra tillsättas i hvarje vidsträcktare pastorat, erhålla en årlig tillökning af Iflöj r:dr i de 200 r:dr, sorn de redan åtnjuta; denna reglering och dessa förskotter, beräknade alt utgå ifrån och med innevar. år och fortfara till dess landtstatens embets- och tjenstemäns löner i ett sammanhang och i sin helhet hinna utredas, uppgöras och bestämmas.
Gust., hade inlcmnal 4 motioner, så lydande: 1.
Som kostnaden för skrifmaterialier och expenser, ved och ljus för Krigseoll. och Krigshofrätten, Sjöförvaltningen och öfrige militäre embetsverk icke kan pä förhand närmare bestämmas, än samma slags kostnader för rikets Hofrätter, Just.Cancellersexp. m. 11. civile embetsverk kunna det, så föreslås, att StatsUtsk. mätte, vid nu afgifvande förslag till riksstat, uppföra det pä 4:de hufvudtiteln varande bestämda anslag af 4,500 r:dr till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigseoll., Krigshofrätten m. 11. verk, äfvensom det på 5:te hufvudtiteln varande anslag af 2,500 r:dr till skrifmaterialier och expenser för Förvälln. af Sjöärendena och Commando-expedition, såsom förslags-anslag, i likhet med de till enahanda ändamål varande anslag pä 2:dra, 6:te, 7:de och 8:de hufvudtitlarne.
Anhålles om remiss häraf lill R.
St:s StatsUtsk. 2.
För att befria båtsmanshållet från alla de olägenheter, som åtfölja dess åliggande alt förse båtsmännen med viss uppklädnåd in natura, och för alt vinna den ändamålsenlighet uti båtsmannens beklädnad, som är nödig för deras fulla tjenstbarhet, har, som man vet, fråga uppstått om hålsmansheklädnadens ställande pä passevolance efter ärligt bidrag, hvarigenom bätsmanshällel, mot en viss, hvarje är till lika belopp utgående afgift, skulle sättas i tillfälle att afbörda sig denna del af rustocii roterings-skyldighelcn.
För verkställigheten af delta förslag möter emedlertid flera svårigheter, hvaribland en ganska stor är förlagskostnaden vid Kronans öfvertagande af beklädnadsbestyret.
5:te hufvudtiteln lemnar härtill ingen tillgäng, och båtsmanshållet torde icke eller vilja underkasta sig att till Kronan öfverlemna den fullständiga uppsättning af beklädnaden, som skulle påfordras för stränga iakttagandet af Kronans rätt.
Till befordrande af det goda ändamålet föreslår jag derföre, att K.
M. mätte bemyndigas att af öfverskotten pä statsverkets inkomster disponera hvad som erfordras till första 444 Sen 24 Augusti e. m. ändamålsenliga uppsättningen af båtsmannens beklädnad, i händelse contract med båtsmanshållct uppgöres ont passevolance för beklädnadens underhållande framgent af K. M. och Kronan, mot visst årligt bidrag dertill af båtsmansbållet.
Jag anhåller, att denna motion måtte till R.
Sits StalsUlsk. remitteras. 3.
Regeringen bar i sednare tider vidtagit en åtgärd till bibringande af exercis i utländsk örlogstjenst för yngre officerare inom K. M:s flotta.
Sålunda underhålles vanligen 2 ä 3 officerare på Engelska krigsfartyg med ett ärligt penningebidrag af 75 £ St. till hvardera, hvilken summa ej lärer vara för högt beräknad, tvertom hafva de fleste af egna medel mäst tillskjuta mer eller mindre.
Men som anslag af R.
St. härtill saknas, har desse medel tillkommit genom besparingar inom 5:le hufvudtileln på summor, anslagne till andra ändamål, och dels genom permitterade officerares tjenstgörings-penningar.
Jag betviflar ej nyttan af denna öfning, ulan är öfvertygad, alt den för de fleste varit ganska ändamålsenlig; och sorn det ej kan bestridas, att öfning till sjös för flottans personal är ett oeftergiflig! villkor för ett skickligt begagnande under krig och vårdande under fred af delta för landet så dyrbara vapen, så vågar jag vördsamligen föreslå ett ärligt anslag af 3,000 r:dr b:co, att dermed underhålla i utländsk sjö-krigsljenst 2 å 3 yngre officerare, för att äfven på detta vis sätta fäderneslandet i tillfälle att inom dess sjöförsvar använda de nyttiga uppfinningar, som tilläfventyrs hos oss kunna vara okända.
Skulle af en eller annan orsak någon del af, eller hela den begärda summan icke för besagde ändamål begagnas, bör det sålunda besparade beloppet få tillfalla anslaget för flottans öfning.
Om remiss häraf lill R.
St:s StalsUlsk. anhålles ödmjukligen.
Dessa 3 motioner remitterades till StatsUtsk. 4.
Det förtroende R.
St. hysa för Regeringens omtanka och sparsamhet med de medel, som anslås till statsulgifterne, och den öfvertygelse R.
St. mäste äga om Regeringens förmåga att inse, hvilka statsbehof för det närvar, äro angelägnast, äfvensom omöjligheten för R.
St. att nu bedomina i hvad förhållande linicflotta och skärgårdsflotta böra stå till hvarandra, synas påkalla förändring uti det vid sednaste riksdag af rikets dä församlade
Ständer fattade beslut, att föreskrifva en minimi-andel af anslaget för flottans underhåll och nybyggnad att utgå till Stockholms och Götheborgs stationer, och en bestämd fördelning emellan liniefloltan och skärgårdsflottan af anslaget för exercis af .flottans bemanning.
Jag föreslår derföre, att sådan delning af de vid denna riksdag skeende anslag' för dessa ändamål och sädane föreskrifter för anslagens användande mätte undvikas och utur riksstatcn försvinna.
Den 24 Augusti e. m. 445 Anhållcs om remiss häraf till R.
Sl:s StalsUlsk. ödmjukligen.
Hr von Axelson, Carl, hade inlemnat följande memorial:
Uti K. kungör, d. 15 Juli 1841 stadgas, till följd af R.
Sl:s heslut i fråga om slämmoböterncs beräknande för Stockholms stad, i olikhet emot hvad rör:de enahanda höler för öfrige delar af riket äger rum, att höler för uraktlåten betalning af kronoutskyIdcrne inom uppbördsslämmans slut, derstädes fortfarande komma all utgå efter förut stadgad grund, eller enligt K. hr. d. 11 Äng. 1813, hvarigenom bestämdt blifvit, alt böter för ulskylder under 5 r:dr utgå med 1 sk. för r:drn, för utskylder mellan 5 och 10 r:dr med 1^ sk., samt för dylika öfver 10 r:dr med 3 sk. för r:drn, och hvilka böter odeladt tillfalla fattigförsörjningen derstädes.
Mig synes, att hvad för hela riket i allmänhet, rör:de beräkningssättet för stämmoböter, såsom lag blifvit anlaget, äfven för Stockholm hör gälla, och då af de utom Slockholm utgående stämmoböter ^:dcl tillfaller kronouppbördsmännen, hvilka, efter til lända I u pen uppbördsstämma, endast behöfva utskrifva resi längder, hvarefter medlen genom länsmän och fjerdingsman, nian all kostnad för uppbördsmännen, utsökas, borde sådan fördelning af böterne jemväl äga rum i Stockholm, der restantiernes antal de sednare åren sä tillväxt, att i en del trakter ända till 2,500 debetspostcr vid uppbördsstämmans slut lära funnits till rest, och der restantierue, med af uppbördsmännen derstädes antagne enskilde biträden, på några fä veckor mäste utsökas eller, vid bristande tillgång, till afskrifning befordras.
För de dermed förenade icke obetydlige utgifter åtnjuta uppbördsmänncn i Slockholm icke någon slags ersättning, ehuru de mäste aflöna så väl förenämnde, sorn de å contoren antagne, oundvikligt behöll ige skrifvarebilrnden med sina egne, obetydlige, sedan är ISIG ej förhöjde löner, utgörande endast circa 800 r:dr, med förhöjning för derunder beräknad spanmäl.
Dä jag för min del anser högst nödvändigt, alt uppbördsmän böra vara sä aflönade, att de af sine ijenster hafva en åtminstone tar 11 ig bergning, får jag vördsamt föreslå, att stämmoböter i Stockholm må förklaras böra utgå till enahanda belopp i förhållande lill ulskyldcrne, som för öfrige delar af riket stadgadt är, och att af samma böter, till indrifningskostnadcrnes bestridande, må uppbördsmännen i Stockholm tillfalla lika stor andel, som deras vederlikar annorstädes åtnjuta; hvarå remiss till Bevilln.Utsk. vördsamt begäres.
Remitterades till Stats- och Bevilln.Utsk:n.
Ilr Stuart, Fredr.
Christoffer, hade ingifvit följande motion:
Det skydd och den uppmuntran våra näringar i alla rikt - 446
Den 24 Augusti e. ni. ningar, mera vid sednare riksdagar än någonsin tillförene, från representationens sida fått emottaga, hafva höjt den på en ståndpunkt, som i många fall lemnat föga öfrigt att önska.
Bestridas kan dock icke, att de grenar af näringslifvet, hvilka innefatta handtvcrkerierne, icke framgått med de raska steg inom fäderneslandet, som i flere andra Europas länder, derifrån de ännu hafva mycket och väsendtligt att inhemta.
Utan att våra handlverksidkare sättas i tillfälle att göra sig delaktige af den konstfärdighet och de kunskaper, hvaraf andra länders äro mäktige, skola de icke kunna uthärda någon täflan med dem, eller minska eller förinta hchofvet af utländska hand t verks va rörs- införande.
I de fleste handtverk, hvaruti hos oss någon sig fördelaktigt utmärkt, har merendels dess idkare, derest han icke varit utländning, antingen vunnit sin bildning utrikes, eller-med biträde af utländske arbetare infört och begagnat främmande länders förbättrade arbetssätt och verktyger jemte de upptäckter, hvartill vetenskaper och en rikare erfarenhet gifvil ledning.
Genom bildningen efter främmande mönster hafva våra fabriker kunnat vinna den förkofran och den verkligen lofvärda ställning de för det närvarande innehafva; och de bidrag frän Statens sida, hvilka pä dem varit använda, till besök i ullanden samt införskrifvande af modeller, machincr och skicklige arbetare, hafva burit ali den goda frukt man haft skäl att vänta.
Beklagligtvis har icke samma frikostighet, samma berömvärda omvårdnad och uppmuntran varit Icmnad åt fabrikernes, att jag så må säga, moder, handtverkerierue, förutan hvilkas skickliga och kraftiga biträde fabrikerne icke kunna åvägabringas; och ina härifrån sökas orsaken hvarföre de förre ej framskridit så långt som de sednare.
Men hvad som ännu ej blifvit gjort, kan göras.
Vördsamt får jag derföre hos B. H. St. föreslå, alt, till upplifvande och befordrande af handtverkerierne i riket, R.
St. ville af de under Comm.coll. förvaltning, ställda fonder anvisa tillräcklige medel, hvilka finge, för understöd lill oundvikliga utgifters bestridande vid burskaps sökande, verkstäders uppsättande med erforderlige redskaper och verktyg; äfvensom till nödige förlag, utdelas ht skicklige och genom rena och goda seder samt en hedrande vandel utmärkte handtverksgesäller, hvilka, efter aflagde goda kunskapsprof härhemma, under minst 2:ne års tid genom resor samt arbeten å bättre verkstäder i Tyskland, Frankrike, Belgien och England, eller åtminstone i 2:ne af dessa länder, förvärfvat sig insigter och konstfärdighet i de yrken de utöfva, och deröfver så väl som öfver deras goda förhållande i allt öfrigt kunna förete tillfredsställande betyg; dervid företräde torde böra lemnäs åt metallarbetare och gesäller i sådana andra yrken, hvilka äro af väsendtlig vigt för vårt Iand samt icke kunna utan kostsamma verktyg och betydligare förskotter bedrifvas.
I allmänhet ingen vän af lånesystemer, hemställer jag tillika, att hvad som, efter pröfning af Comm.coll., kan finnas böra hvar och en, i förhållande till dess handterings vigt och be - Den 24 Augusti e. m. 447 skalFenhet, i omförmälde hänseende tillerkännas, varder honom leninadt utan återbetalningsskyldighet, men med villkor likväl, att han för medlens behöriga användande i det uppgifna ändamålet inom viss tid till Collegium allemnar redovisning, samt derföre ställer godkänd säkerhet.
Remitterades lill StatsUlsk.
Hr Printzenskjöld, Carl, anförde skriftligen:
Den starka påkänningen pä vår bank genom en silfveruttagning under de sisla åren af mer än 3 millioner specie, hvilka utgått ur landet, och dessutom ännu andra 3 millioner specie, som, iudragne utifrån af enskilde, gått samma väg, visar till hvilken oerhörd höjd varuinförseln stigit under dessa år och huru angeläget det är, att genom lämpliga åtgärder inskränka och minska densamma, om ej realisationens beställd allvarsamt skall sältas i fara.
Vill man begagna verksamma medel till realisationens betryggande samt försäkra bankens och myntvärdets bestånd, sä mäste man derföre tänka på åtgärder, som kunna leda till minskning af den, så väl i loflig som beklagligtvis äfven i oloflig väg, alltför högt uppdrifna importen.
Flera motioner hafva i den förra syftningen blifvit väckte; en och annan äfven i den sednare.
Jag vill öka dessas antal dermed, att jag härmedelst föreslår en åtgärd, som jag tror mycket skulle motverka den olofliga införseln, nemi. inskränkning af rättigheten att förtulla lux och andra manufaeturvaror till endast ett färre antal stapelstäder.
Erfarenheten har visat, alt då alla stapelstäder hafva rättighet att förtulla utländska varor, trafikanterne i de större af dem finna sin uträkning vid alt låta tullbehandla varorna i de mindre.
I de större stapelstäderna äro tullljenslemännen bättre lönte och följaktligen kan man lill dessa platser finna aspiranter med större kännedom om varornas beskaifenhet samt utinärktare duglighet och mera oberoende.
Controller öfver dem äro äfven lättare att utöfva, der ett större antal köpmän finnes och der det således lättare kan inträffa, att vid anslag ä packhusdörren om varor, som förtullas efter värde, någon köpare framträder för att deni inlösa.
Jemväl kunna de särskilda rubrikerna å flerfaldig.! artiklar, som med hvarandra äga likhet, af ett större antal controllantcr lättare urskiljas, och den ena varans förvexling med en annan är således här svårare att verkställa.
Deremot äga uti de mindre stapelstäderna dessa förhållanden icke rum.
Der händer det alltså lättare, att, ofta genom vederbörandes okunnighet, kanske ock någongäng genom svekfullt förfärande, en vara vid förtullningen förvexlas emot en annan.
Ur dessa skäl anser jag den ifrägavar. inskränkningen nödig.
Den är dessutom redan, enligt nu gällande tulltaxa, vidtagen med artikeln ull, och tillämpningen af enahanda princip i afseende på andra varor bör följaktligen ej kunna möta några vigligare invändningar och svårigheter. 448 Den 24 Augusti e. m.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte till vedcrh.
Theophron, uppläste följande :
Vid sislförflutne riksmöte föreslog jag, uti en då afgifven motion, att dc vid fångvården i riket anställde tjenstemän mätte, i likhet med hvad genom K. br. d. 18 Nov. 1836 redan blifvit tjenstemäunen vid tullverket i nåder medgifvet, berättigas till pension: a) af hela ordinarie lönebeloppet, då de i och för tjenslcn blifvit genom yttre våld, eller andra olvckstillfälligheter skadade till lemmar och helsa, samt dymedelst oförmögne till vidare tjenstgöring, äfvensom dä de, efter redlig och trogen tjenst i 30 år, hunnit öfver 60 års ålder; b) af | utaf lönebeloppet, då de antingen hunnit till 60 lefnadsår, men icke tjeuat i 30 år, eller tjenat i 30 är, men ej uppnått 60 år; c) af halfva lönebeloppet, då de före uppnådde 60 år tjenat i minst 25 år, eller vid en lägre ålder och efter kortare tjenstetid voro till erforderlig tjenstgöring oförmögne, men utmärkt sig genom skicklighet och pålitlighet.
Med anledn. af K.
M:s i detta ämne aflåtne nåd. propos. hafva rikets sednast församlade Ständer bifallit, dels att de vid correctiousinrättniugarne anställde tjenstemän tillerkändes rättighet att, sedan de minst 10 år tjenslgjort vid correclionsinrältningarne, och i öfrigt under samma villkor, som för civile embets- och tjenstemän redan voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten; dels ock att samtlige embetsman och betjente vid fångvården utan undantag, då de i och för tjensten blifvit genom af fäflgarne begånget väld skadade till lemmar eller helsa, samt dymedelst oförmögne till vidare tjenstgöring, utan afseende på ålder eller tjenstetid, berättigades att såsom pension behålla hela sin ordinarie inkomst sådan den genom föreg:de års stat blifvit bestämd.
Genom detta R.