Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De R:dr, som äro beviljade Götha Canal, såsom ett årligt Byggnads-Lnnebiträde , äro, som jag förra gången, då Canal fiågan var före, yttrade , en Bevillning.
Denna Summa var 1809 ärnad att utgöra en del af AmortissementsFonden, som då anslogs.
Vid 1815 års Riksdag befanns denna AtnortissementsFond ej nyttig-, hvarföre penningarne reparterades i frenne delar, nemligen till Odlings och JordbruksLån, samt Götha Canal.
Då de medel Canalen sålunda uppbär utgå af BevillningsSumman, och denna Summa bör vid hvarje Riksdag bestämmas, så tror jag att Riks ns Ständer ej kunna, i afseende på biträdets beviljande eller afslående, anse sig bundne af hvad 1815 års Ständer i denna del beslutat.
Jig är visserligen ej emot att Canalbyggnaden fortsättes.
Det vore sorgligt att se densamma, förfallen tili|en ruine, stå såsom en minnesvård af ett förhastadt beslut; men jag anser att den nu förevarande frågan bör hvila intilldess hufvudfrågan on Canalbyggnadens fortsättande kan komma att af 320 Den i 3 Maji. göras.
Jag tror att ett sådant uppskof ej kan lägga ett synnerligt sto/t hinder lör arbetets gang.
Jag skulle inleda mig i vidlyftighet, om jag ville serskilt upptaga och vederlägga alla de omständigheter, Herr Grefve Mörner nu aniöit.
Jag vill blott inskränka mig att vederlägga några få uttryck.
Herr Grefve Mörner har sagt , att den tecknade Subscriptionen för Götha Canal år 1809 var ett bevis pä Nationens enhälliga en kan att befrämja samma Canal.
Jag tror deremot, att Sub^cr.ptionen var mindre ett tecken till Allmänhetens önskan att se Canalen företagen , än begäret och hoppet hos enskilte Speculanter, att, jemte företagets understödjande, tillika skörda en större vinst af de Capitaler, som i Bolaget instuckos, än som stått att i vanlig utlåningsväg erhålla.
Reglementet för Götha CanalBolag lemnar i t §. en tydelig anledning till en sädin förhoppning, ty deri lotvas Actie-ägarne, att sedan Can3len blifvit fullbordad , skulle Delägame årligen erhålla minst 9 procents ränta pä det inmatte ActieCapitalet.
Icke eller kan jag instämma med Grefve Mörner deri, att det skulle blifva förödmjukande för Nationen att se Canalen ofullbordad.
Grunden till ett sådant beslut, derest det möj; ligen skulle fattas, bör ej sökas i en mindre uthållighet hos Nationen, utan i en nu mera vunnen större upplysning om de mot företagets vidd och de derå använda ofanteliga Summor svarande iinga fördelar.
Jag tror att redan - Den j'j Maji. 321 dan 1S09 var det ej så afgjordt, att icke någon person satte nyttan af Canalen i fråga; åtminstone vet jag att tankarne derom utom Riddarhuset voro mycket delade.
Jag kan aldrig medgifva att samtiden skall uppoffra al t för ett osäkert företag, endast för utropare, att der. igenom befrämja Etterkommandes möjliga fördelar i cn tid, då Nationen är utarmad och med möda kan bära de bördor, som för Statens oundgängeliga bestånd erfordras, och jag tror att Nationen vid en sådan belägenhet s^all med löga tillfredsställande känsla se ett företag fullbordadf, som i jaragt och djerfva anläggningar öfverträffar alia hittills kända Canaler.
Jag fruktar, att våra Efterkommande skola en dag med skäl kunna förebrå oss att vi»gräft
Canaler för att derigenom skaffa oss en inbillad Rikedom, men försummat att uppi resa de Bolverk för vårt sjelfförsvar, hv ika skola hindra en påträngande fiende att draga fördel af hvad vi med så mycken kostnad anlagt.
Alla Statsläror bjuda , att det är af ett Folks öfverskott på de produetiva Näringarne, hvarmed sådana företag skola göras, och icke med sjelfva Capitalerne, hvilka böra åstadkomma Production.
Jag år skyldig förklara för Grefve Mörner, huru jag tillämpat ordspråket: bättre sent än aldrig, att återvända frän en dårskap, efter som jag Ridd. 0. Ad.
Afd. 41, 42. 322 Den i 3 Maji. hört honom fästa sig dervid.
Jag anser som dårskap, om någon framlägger ert förslag tor Nationens Representanter, hvilket ölverstiger Nationens förmåga at verkställa utan dess totala ruine och hvarigenom Ensksite inledas i entrepriser som utarma dem.
Jag anhåller älven att något vidlyftigare fa yttra mig öfver Götha Canals uppkomst.
Redan vid Riksdagen 1S09 väckte hos mig första Motionen om detta så kallade Storverk, Götha Canal, ledsnad och farhåga, och aldrig hade man kunnat välja en mindre lämpelig tid att framlägga iörslag tili e t så vidt omfattande företag, af intet behof och ännu mindre af någon nöd påkalladt, och hvars kostnader omöjligen kunde beräknas.
Riket hade då knappt slutit ett högst olyckligt krig, hvarigenom en tredjedel af Riket, det för Sverige så dyrbara Finland, gått förlorad och Riket blifvit fördjupadt i skulder, till hvilkas redande Rikets då församlade
Ständer af ögonblickets kraf nödgades begå ett stort misstag, det, att tillgripa Banquens Credit, hvaraf vi nu känna
Och länge torde få känna bedöfliga föijder3 men det så lätt uppgjorde förslaget å 1,600,000 R:dr samt den af Canalen Jofvade stora afkastningen i framtiden, alltsammans framstäldt af en Man, hvars kunskaper, drift och kraftfulla verksamhet berättigade till all. mänt förtroende, lockade snart en mängd enskilte Personer att bilda sig uti ett Bolag, som önskade ft åtaga sig att med egna medel företaga oci utföra Canal byggnaden, hvilket af Dell 13 Maji. 323 Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmähes, sorn i nådigt svär af den 10 November 1809 dertill lemnade bifall, likväl med bestämdt yttrande, att som StatsVerkets tillstånd ej kunde medgifva, något bidrag af allmänna Medel, skulle i d* t ställe Canalen blifva Bolagets egendom och detsamma deraf ensamt draga ali afkastning i framtiden, hvarJ jemte Rikets Ständer och Konungen beviljade Bolaget, under vissa vilkor, ett Creditiv af 8oo„ooo
R dr till inrättande af en Discont för Bolagets räkning.
Så tillkom Götha CanalBolag, och om dervid fått förblifva, hade det icke varit något att säga.
Bolagets ActieCapital tecknades till nära dubbelt belopp emot hvad som var påräknadt, nemligen öfver 3 Millioner, och man hade således då ingen rätt att fiukta, att detta arbete skulle falla Staten till last.
Arbetet börjades , men snart upptäcktes den grufliga missräkningen i Förslaget, och då hade det varit tid att fria Bolaget och Staten från de förluster, de redan gjort, och dem, hvar.: med de ännu hotas > men man ville d«.t ej, utan i stället och fastän man insåg medlens otillräcklighet, så utsträckes arbetet längs hela linien.
Man byggde Casserner, inköpte Egen. domar Och gjorde stora kostnader, samt började att hvälfva tyngden på Staten, och vid 1815 års Riksdag inkom CanalBolaget med anhållan om ett ökadt Låne_biträde af 2,800,000 R:dr.
Jag, med fl re Ledamöter på Riddarhuset, talade häremot, och vi förutsade till en del hvad som skulle hända och nu verkeligen inträffat* men sådant bjelpte ej, Riksens Stan-! 324 Ben 13 Maji. der biföllo ett årligt Byggnads Låne-biträde af 300.000
R:dr samt ökade DiscootCreditivet till 1.600.000 R:dr, ehuru då endast 40 procent voro af Actieägarne inbesaliej men denna Riksens Ständers välvilja var dock ej utan vilkor, i afseende på DiscontFörvaltningens mera ordenteliga handhafvande, och aldraminst kunde man vänta, att 2 år derefter Canalen och Disconten skulle befinna sig Banqueroutte samt Bolaget ej kunna infria dess egna Sedlar och dess Assignationer, när de uppvistes i Banquen, blifva öfverkorssade och ca
Detta är Götha CanalBolags Historia, sorn visar, att Canalen nu är invecklad i skuld så väl till Private som till Disconten.
Vid 1815 års Riksdag blef, uti Riksens Ständers Skrifvelse till Kongl. Maj:t angående detta Verk, före^ skrifvit, hvaråt Disconten isynnerhet skulle rigta sina utlåningar, nemligen till Jordbrukets understöd och Näringarnes förkofran j ej till Canalbyggnaden, vidare än hvad sjelfva
Discontvinsten dertill kunde medgifva.
Jag frågar, då 60 procent redan äro på ActieCapitalet inbetalte, men brist likväl uppstått, hvarigenom Bolaget är nödsakadt att nu begära förskott? har CanalDirectionen noga iagttagit Reglementer och'föreskrifter?
Alldeles icke, efter min tro.
Jag beklagar Actieägarne, hvilka blif-i vit grufveligen bedragne i sina förhoppningar, och beklagar Grefve von Platen, som sjelf blifc vit förledd af sitt nit och kraftfulla verksamhet att gå längre, än han säkert i början ämnat.
Jag frågar, om man år 1809 hade uppgif - Den 13 Maji. 325 vit kostnaden för denna Canal till 13,060,000 Födr, hade då någon dertill velat bidraga med ett Runstycke?
Jr.g tror det visst icke.
Nu kostar den, ännu icke halffärdig, fern å sex millioner, och jag frågar åter: skola vi utarma Folket för detta företag?
Och jag frågar äfven, hvad nytta direct eller indirect kunna FolkMassorne af alla Glassér i Rikets Norra och Södra Provincer vänta sig af denna Canal, om den ock möjligen skulle blifva färdig ?
Platt ingen.
Låtom oss ej glömma,.att vi här ic ke beskatta endast oss sjelfva, utan Massan af Nationen eller Folket.
Jag skulle glömma den vördnad, kärlek och trohet, hvarmed jag alltid varit, hvarmed jag är och till min dödsstund skall förblifva min Konung och mitt Fädernesland tillgifven, och jag skulle ej kunna med lugn gå grafven till mötes, om jag skulle tillstyrka sådana steg, som synbarligen och utan ändamål utarma Folket samt göra det sluteligen oförmöget att lemna de till Statens upprätthållande högst nödvändiga bidrag.
Jag protesterar så väl nu emot denna fråga om Låne- biträdets utbetalande, som framdeles emot Götha Canal, då den förekommer , och begär att detta mitt anförande må i Protocollet anteck? nas, för att vittna om mina tänkesätt, som skoJ la rättvisas, om ej förr, åtminstone af Efterkommande.
Om det vore ett lämpligt uttryck att yttra 326 Di n 13 Maji. förundran öfver Utlåtande af Ledamöter innom detta Stånd; så skulle jag visserligen nu äga skäl att begagna det.
Ett högtidligen taget b< slut kan ej tifvas upp.
Ridderskapet och Adeln beslöt i Plenum den 9 dennes, att Betänkandet om innevarande års bidrag till Gö* tha Canal i det nästpåföljande Plenum skulle afgöras, men i stället för att ventilera detta ämne, har man ingått i qvestioner-om Canalens nytta, som alldeles icke höra hit!
Frågan är nu blott den : skall Betänkandet om detta års BidragsSumma till Canai-arbetet'bifallas eller afslås?
Och jag anhåller om Proposition till bifall.
Då den anmärkning här blifvit gjord, att det skulle se underligt ut i våra Protocoll, att nu förevarande preliminaire fråga blifvit afgjord förrän sjelfva hufvudsaken blifvit pröfvad, hemställer jag, om det ej skulle se vida underl gare ut, att Ridderskapet och Adeln satt i fråga att stadfästa ett af Riksens Ständer för. ut fattadt beslut.
En annan värd Ledamot har yttrat, angående Naturen af den årliga Bidrags Summan till Canalen, att den vore en Bevillning.
Förhållandet är sådant, att de till Barquen inflytande RänteMedel användas till Odlings- och FastighetsLån, och att bidraget till Götha Canal utgår af helt andra anslag, och således ej genom Bevillning.
Om det är tillåtit att till Historien om Canalens uppkomst göra några tillägg, tror jag, med rättighet till trovärdighet 6åsom ett uppmärksamt vittne till Den 13 Maji, 327 händelsernas gång, kunna erinra, attnär, i anledning af Kongl. Majus Proposition, Canalanläggningen år 1810 beslöts, funnos innom detta Samfund agtningsvärde män, kända för vidsträckta kunskaper såsom Statsmän, hvilka yttrade den mening, att det vore något som bevisade mindre nit och känsla för Fäderneslandet, att icke s mtycka till Canal Arbetets företagande.
Sådan var Opinionen då; nu är den förändrad.
Då 1815 års anslag, efter Stän dernas beslut, ej skulle upphöra förr än år 1820, eller i fall Riksdag icke inträffade, först med den näst derpå följande, bör det ej af 1 8r8 års Ständer kunna Canalen frånerkännas, hellst nu varande Ständers Beslut ej kan bli retroactivt eller gällande förr än för nästa år.
I grund deraf anser jag BancoFullmägtige utan någon serskilt hemställan hafva bordt och kunnat genast utassignera ifrågavarande Anslagssumma, och tillstyrker således, att hvad BancoUtskottet nu föreslagit, måtte beviljas.
Det är mänsklighetens vanliga lott att se en sak på två sia dor.
Så hände ock , då för 90 år sedan projectet om TrollhätteCanalen framställdes; man ansåg det vara en orimlighet; arbetet inhiberades och den store Polhem landtförvistes.
Det är då ej underligt att Götha Canal-' Arbete betragtas på så olika sätt och så oblidt bedömmes.
Jag var äfven 1809 , med den lilla kännedom jag äger, åf den tanka att denna Canal ej borde företagas, af det skäl, att jag ansåg KostnadsFörslaget tor lågt tilltagit*
Men 325 Den 13 Maji. enär sedermera så mycken koslnsd å företaget blifvit använd ; då den Jord, hvarigenom CanaIn går, är borta; då 3rbe:et redan är börja dt på fl re puncter j och då så kostsamma preparationer redan äro fullgjorde, kan jag ej inse, huru man så hastigt skulle kunna fatta dét prtelunir, aira Beslut, att arbetet ej borde fortfäraj ty det är giivit att. hvar dag man dröjer att förklara om Företaget skal! understödjas eller icke, samt Oidres om arbetet ej utfärdas, orsakar en betydebg tidsutdrägt för samma arbete.
Om Betänkandet skulle återremitteras, drager det ut till Månadens utgång, innan beslut kan hos Rik-Stånden fattas, och följden blir, att Arbetsmanskap ej kan vid Canalen påräknas förr än i Julii månad, sedan halfva Sommaren onyttigt förflutit.
Om Betänkandet åter blir afslaget, skulle det blifva nästan omöjligt att nästa år fullfölja arbetet, i fall Ständerne snart komma hit och sådant b sluta} ty för att sätta Kaydaminar m m. i stånd, skulle hela året åtgå och kostnaden härföre , jemte öfrige förluster, säkerligen stiga till flere 100,000 R:dr.
_ Jag kan ej fiona att
C nalén gjort så storskada.
De penningar Landet till ett sådant företag försfräcker, äro ej Törspillda , utan återgåj men de penningar, sorn användas på Utländska varor , äro vida mera bortkastade»
Man kan ännu ej fullkomligen b räkna nyttan af G"'tha C nal Manga omständigheter kunna göra den gagnelig i framtiden.
Det är möjligt att man nödgas flytta Banquen och Rikets publike
Verk j det är möjligt att man inser nyttan af att inne uti Landet äga en Place d’ar - Den 13 Maji. 3 29 nies; och jag tror att Canalen i detta afseende blir af störie nytta än blott såsom ett medel till afsättningens befordrande.
Jag beklagar Actieägarne, som på god tro år 1809 insatta sina penningar.
Jag var ock vid sam ma års Riksdag närvarande , men aldrig hörde jag hvarken här på Riddarhuset, eller på klubbar talas emot Canal n, tvärtom var allmänna Opinionen och enthusiasmen helt och hållit lör den samma.
Om nu Företaget faller tillbaka, så beklagar jag hvar och en, som hädanefter ingär i något Bolag eller litar på hvad garanti som hellsf.
J 'g tror ej att Län det utarmas genom hvad aibete det vara må, och är öfvertygad, att om Canalen ej varit till, så hade ej penningarne, som nu skett, kommit ut i Riket, utan vandrat utomlands.
Jag kan ej betragta denna öfverläggning annorledes, än såsom en friction emellan tvänne , hvarandra starkt motsatta Opinioner; må hända nyttig i samma mohn, som den frigjort båda från ett öfvermått af krafter.
Jag hyser upprigtig högagtning för båda sidornes Talare; och jag tror mig derföre böra till deras eget bedömmande hemställa, om det icke ännu är för tidigt, att andraga skäl, de der blott tillhöra den slutelig ga hufvudfrågan, om Canalens bestånd eller nedläggande; en fråga, som likväl icke nu utgör öfveriäggningsämne. 18 1 5 års Ständers beslut, angående Canalen, torde böra anses kraftägande intill dess det vardrr upphäfvit; men de Herrar Ledamöter, som nu talat emot förevarande Betänkande, åstunda i samma be - 33° Den 13 Maji. slut en inhibition
Och jag hemställer till dem, att sj elfve benäget öfverväga, om, sedan trenne Stånd nekat denna inhibition, det tillhör oss att bevilja den ; eller om det ens står i ett Stånds förmåga, att inhibera en utbetalning, som tienne Stånd bifallit.
För min del tror jag mig böra hålla mig vid frågan , och jag tillstyrker då ödmjukast bifall till Betänkandet.
I öfrigt utber jag mig, att få till den vördnadsvärde Ledamot, som sagt oss att Canalen utarmar Nationen , underställa ett skäl , som synes mig tala deremot.
I en tid, då man allmänt beklagar sig öfver, att Banquen suger till sig RörelseCapitalet, och då man klagar öfver penningebrisf, synes man kunna fråga:
Är det väl consequent, att pä samma gång klaga öfver, att Banquen, till Canalens verkställande, åferlemnar cn del af hvad den årligen suger till sig?
Jag tror dock, att emellan dessa klagomål ligger en stridighet 5 och långt ifrån att, i financielt afseende, anse Canalen utarmande för Allmänheten, tror jag att Canalen just nu är nyttig, och så nyttig, att jag för min del mycket t vi f lar, att den någonsin blir så nyttig när den en gång blir färdig.
Ridderskapet och Adeln upptog med mun* terhet Friherre Boyes yttrande.
Jag vill ej ingå i det stora FinanceStudium; men efter mitt begrepp, gifves intet annat medel att understödja CanalArbetet, än att antingen tillåta nya massor af Sedlar utur Banquen utströmma, el.
Den 13 Maji, 331 Jér ock pålägga Nationen ök3d Bevillning.
Hvad öfverflödigt Pappersmynt verkar, järe vi både hört och erfarit-
Om åter vi tåla förnyade bördor , det bemställar j a g till hvars och ens bepröfvande.
Herr Strussenfelt har tält 0111 den stora nyttan, Götha Canal medförde genom Penningars utspridande.
Det förefaller m g besynnerligt, att just i de Orter, där Canalen framstryker, klagar man mäst öfver Penningebrist.
Månge yrkade på Proposition.
Då jag tillförene deltagit i beslutet om och jemväl tillstyrkt fortsättning under detta år af de 300,000 R:drs bidrag till Götha Canal, har jag ej nu anledning att bestrida det.
Men jag kan ej stillatigande höra det skäl här åberopas, att nemligen närvarande
Ständer ej äga rättighet göra ändring i förra Ständers fattade beslut.
Jag vågar fästa uppmärksam! elen derpå, att det vid 1815 års Riksdag beviljade bidrag till Canal, Arbetet var grundadt på förmodad
Discontvinst och lemnades med det uttryckeliga vilkor, att denna Discontvinst till CanalArbetet borde användas.
Jag tror således, att Riksens Ständer hafva fria händer att göra och låta i denna del huru de b.haga.
Man har klandrat att RancoUtskottet framställt till Ständernes pröfning en fråga, som af BancoFullmägtige kunnat utan vidare hemställan afgöras.
Jag beklagar, om Utskottet ellet Fullmägtige på eget beråd deciderat i detta S32 Dm 13 Maji. mål, hvilket fått ett så förändradt skick sedan Discontvinsten försvunnit.
Man har omnämnt, huru förunderligt det skulle vara 2tt uppskjuta afgörandet af förevarande ämne.
Men ifall fråga är om förunderligheter, företer Götha Canal cn sådan mängd deraf, håde i dess början, i dess fortgång och troligen äfven i dess slut, att man ej nu har sKäl att undra.
Då DiscontCreditivet år 1815 blef ökadt med 80c,000 R.*dr, uppgafs behofvet af denna tillökning endast för en kortare tid af några Månader, men blef sedan beständigt, och då åberopades äfven, att Ständerne en gång bifallit denna tillökning, ehuru det endast skett tills vidare och för att hindra utbrottet af den misscredit, som då redan hotade CanalDisconten.
Denna för en kortare tid medgifna tillökning å Creditivet åberopades, säger jag, då äfven såsom en ovillkorlig rättighet för Bolaget.
Man har sagt det vara besynnerligt, att Opinionen om Götha Canal nu är helt annan, än 1809.
Men jag kan ej finna det underligt, att sedan man blifvit upplyst om sina ipisstag, man önskar att rätta det felagtiga.
Det är en naturlig följd af upplysningens och öfvertygelsens kraft, att man lugnare ser och dömmer samt dervid ihogkommer det Allmännas fordran.
Man har sagt, att bidraget ej bestrides genom Bevillning, utan af Banquens Räntor, emellan hvilka man framställt en distinction så lin , att man i sanning måste anse andra bra inskränkta, för att låta sig deraf förvillas.
För min del, kan jag ej finna annat, än att det, som till Banqaen ingår och derifrån åter utgår, är af Den 13 Maji. 333 samma natur.
Det, sorn tiii Banquen, i och för Bevillningen, af Statsverkets Skuld ingär, är Bevillning, utgörande 750,000 R:dr, hvarmed Bar.quen, i förening med sine öfrige Räntor och Inkomster, bestrider de utgifter Riksens Ständer densamma ålägga.
Om, såsom rättast vore, på hvars och ens
Debetsedel blifvit uppfördt, huru mycket han betalar till det förträffliga Götha Canalarbetet, skulle enthusiasmen länge sedan svalnat.
Emedlertid önskar jag, att innevarande års bidrag nu måtte bifallas, hellst ett uppskof är menligt, och jag är öfvertygad, att Riksens Ständer i alla fall måste bevilja vida större Summor} om ock det beslut skulle tagas, att med fortsättningen af detta arbete skall uppskjutas.
Hvarföre jag ej är kär i Canalen, ett företag, som jag önskat aldrig blifvit börjadt, torde jag ej nu behöfva förklara, men då man vill en sak, måste man vilja medlen, och då man ej kan undgå att efter förmåga understödja Canal-anläggningen , bör man ej hellen göra onödigt uppehåll i dess fullföljande.
Då hufvudfrågan företages till afgörande, äga Ständerne för öfrigt göra sådana villkor och förbehåll, att deras beslut varda verkställde, samt tillika yttra sig, huruvida i aflöningar och faux frais be. sparingar och ändringar kunna äga rum, hellst det icke mera är ett privat Företag , utan ett allmänt, sorn Staten bekostar, och hvarvid alla anstalter, ledande till controll och besparing, böra vidtagas, och detta, på det ej kommande Ständer må, lika som närvarande, se sig bundne af det obegränsade förtroende före - 334 Den 13 Maji. gående Ständer lemnat en Direction, hvilken äfven så väl sorn andra kan begå misstag, men hvilkas följder äro för betydliga för [fiket, att med liknöjdhet kunna betragtas.
För öfrigt anhåller jag om Proposition till bifall af Ut* skottens Betänkande, dock utan att sådan tmå kunna lägga något hinder vid afgörandet af sjelfva hulvudfrägan, enär den en gång förekommer.
Ropen om Proposition förnyades.
Herr Ankarsparre , Ingemar August:
Redan för någon tid tillbaka, då frågan om Götha Canal här förevar, yttrade jag mina tankar e* mot densamma, hvaivid jag nu äfven vill lå> ta bero\ men jag kan likväl ej undgå anmäf. ka, att man alldeles börjat i origtig ända, då man först afgör om Penningeförskott till ett arbete, hvars fortsättning eller upphörande 6edan skall bestämmas.
I händelse det besannas, som jag hört sägas, nemligen att 3 Stånd redan fattat sine beslut och bifallit Utskottets Betänkande, så lärer all vidare discussion i ämnet skäligen kunna anses vara öfverflödig, hvarföre jag vördsamt anhåller, att af Eders Excellence, Herr Grelven och LandtMarskalken derom vinna säkrare upplysning, och får jag, i händelse beslutet är fattadt, endast anmäla min reservation deremot.
Jag har ej varit Ledamot af BancoUtskottet, och kan således ej med o* sviklig visshet säga , af hvilka medel det an* Den 13 Maji, 335 slag tages, sorn lemnäs Canalen; men då jag med visshet påminner mig, att, eniigt 1815 års Riksdagsbeslut, Banquen ålegat, attårligen utgifva allt hvad som d t årligen inflyter, så tror jag den conclusion vara tämmeligen rigtig, att om de 300,000 R.dr Banco, som vaiit beräknade till Canalen , icke nu mera skoia utgifvas, hvarken till Canalen, eller tili annat anslag, så blifva de qvar i Banquen, till indragnings och jag hemställer ödmjukast, om, i dessa tider, sådant är rytiigt.
Herr Grefve Anckarsvärd har visserligen ganska rätt deri, att de orter, der Canalarbetet påstått, bekla ga sig mäst öfver penningebrist, sorn åter korn mer sig deraf, att de mäst begagnat sig af Disconterne; men må det tillåtas mig att an. märka, att sjelfva framställningen derom vittnar, det denne Ledamot ej alldeles frigjort
Sig från sammanblandandet af CanalDiscontens följder med Canalarbetet; ett sammanblandande, som också vanligen äger rum i Allmänheten och som kan hända mera änalltat». nät, bidragit att åstadkomma den häftighet i Opinionen emot Canalen , sorn nu mera äger rum.
Med minne af den tid, då alla Näringar hade full sysselsättning och allmänna Roreisen fullt lif5 då också trefnaden och förnöjelsen bodde under alla tak3 med erfarenhet af dea olyckliga förändring i allmänt välstånd, som sedermera inträffat; med detta minne och denna erfarenhet är det naturligt, att allmänna oviljan och stundom harmen kastar sig på allt hvad som anses hafva bidragit till förändringen; och det är då också ursägteligt, om, 336 Den 13 Ahji. 1 till omständigheter, hvilka bidragit till förändringen , äfven sådsne, af missförstånd, räknas, hvilka icke bidragit till densamma-