Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilade jag icke varit tillstädes, och Landtm, icke vägrat propos. pä deu grund, att frågan icke varit underkastad Utskrs pröfning, så hade R. o. Ad. måhända 1111 varit representerade på det sätt, den värde le damoten ännu tyckes hafva i sigte.
Då här är fråga om, att R. o.
Ad. bör uttala en opinion, anser jag beslutet varn af mycken vigt.
Jag behöfver icke nu för R. o. Ad. uttrycka min förut yttrade öfvertygelse om behofvet af en förändrad Representation.
Jag vill samma ändamål som Hr Bråkenhjelm; men jag söker det icke på ensidiga vägar, icke derigenom, att något visst Stånd par surprise betages sin representationsrätt.
Jag har alltid funnit underligt, att då Nationen (om jag får antaga, att RiksSt. representera Nationen) bestämmer de öfriga Ståndens representationssätt, så skall deremot R. o.
Ad:s bero af Ståndets majoritet, och af en majoritet, som vi vid föregående riksdagar sett vara lätt att få åt det häll, de magtägande önskat.
Jag tror således, att R. o. Ad. nu bör uttala den opinion, att
Ståndets representationssätt bör intagas i grundlagen, för alt icke bero af majoriteten inom Ståndet.
Det är ganska gifvet, att om en officerscorps skulle välja sin representant, skulle valet falla på reg:tschefen; det vore svårt för officerarne att frångå honom.
Äfven så skulle landshöfdingarna kunna verka i tid och skaffa sig röster af iandtadeln, R. o.
Ad:s representanter skulle nästan uteslutande komma att utgöras af höga embetsmål!, hvilket icke vore öfverensstämmande med Nationens interesse.
Blotta möjligheten af sådana ändringar är redan tillräcklig för att förmå oss alt söka en ändring i närvarande förhållande.
Jag vet icke, hvarföre R. o. Ad., med den riksdagshistoria vi hafva, och då R. o. Ad. genom den Ridd.Ordn., vi parsurprise erhållit i tidernas närhet, har ett exempel på, huru lätt ändringar i vår ståndsordning kunna genoradrifvas, skulle vilja underkasta sig de beslut, som majoriteten kan fatta vid tillfällen, då ganska få ledamöter vore närvarande, och som kanske utan svårighet i en framtid kunde vinna sanction.
Jag anser enda utvägen för R. o.
Ad. att bevara en möjlighet af sjelfständighet just bero af Ståndets talrikhet, Den, snart sagdt, enda möjligheten ligger deri, att Regeringen icke innan riksdagens början kan förutse hvilka ledamöter komma att intaga platser på våra bänkar, dag önskar derföre, att R, o. Ad. genom sitt beslut i förevar, ämne ville visa sig vara måna om sm sjelfständighet.
Jag vet, att Bonde-r Den a/j Mars f. ra.
St. afslagit detta redactionsförslag och skulle tro, att man äfven deruti kunde se någon anledn. för R. o. Ad. att bifalla det; ty för mig är det oförklarligt, hvarföre iBondeSt. så hastigt afslagit en förändring, hvaraf BondeSt. ej kan hafva någon olägenhet.
Jag tillstyrker bifall å grundlagsförslaget.
Efter jag varit den enda ledamot af detta Stånd, som yrkat afslag på förevar. så lärer det vara förgäfves, att jag fortfar i detta yrkande.
Emedlertid anser jag såsom min ovilkorliga riksdagstnannapligt att inför R. o. Ad. och hela Svenska folket förklara, att jag anser för en olycka, om detta stadgande införes i Riksd.Ordn., emedan R. o. Ad. derigenom betages den rättighet, detta Ständ framför de öfriga äger att med Konungens bifall modifiera sitt representationssätt efter tidernas kraf.
Att någon uppriktigt önskar förändringar i vår Representation på samma gång, som han yrkar ifrågavar. stadgandes intagande i Riksd.Ordn., det erkänner jag, att jag icke begriper, och vågar jag derföre betvifla.
Man har gjort mig den hårda beskyllningen att vid sista riksdagen hafva velat genom surprise genomdrifva en ny Ridd.Ordn., då ett ganska ringa antal ledamöter var närvarande.
Förhållandet var, att då Ridd.- Utsk. inkom med sitt betänk., innehållande förslag till ändringar i då gällande Ridd.Ordn., begärde jag ordet och föreslog en ny redaction af Ridd.Ordn.
Det är naturligt, alt om detta förslag vunnit den framgång, att jag trott det kunna erhålla dåvar.
Landtmrs propos. till bifall, hade jag varit den förste, som begärt det på bordet, på det Högl.
Ståndet kunnat erhålla närmare kännedom derom; och innan målet hann denna utveckling, torde det vara något hårdt, att jag skall beskyllas för att hafva par surprise velat narra på Ståndet en Ridd.Ordn.
Jag fortfar att anse ifrågavar. tillägg i Riksd.Ordn:s 12 §. böra afslås.
Föremålet för vår nuvarande öfverläggning är, huruvida den nya 12 §. i Riksd.Ordn. bör bifallas eller afslås; men oförmodadt har discussionen blifvit kastad in på ett helt annat ämne, och deri har man begärt en opinionsyttring.
Jag har begärt ordet för att bestrida sådant, och skulle i det främmande ämnet blott åberopa, hvad Gr. Cronhjelm anfört.
Jag anhåller om propos. till bifall å förslaget.
Det är oss alla bekant, att fle tre öfriga Stånden gjort någon förändring i deras representationssätt:
BondeSt. sednast vid denna riksdag, då det intagit frälsehemmansägare; PresteSt. förut och BorgareSt. vid sista riksdag; men alla dessa förändringar hafva utgått från den princip att icke minska, utan öka den styrka, hvarje Stand hade såväl i afseende på upplysning som personal, pär har åter uppstått fråga om att förminska R. o. Ad:s
Den 24 Mars f. tn.
4a3 personal, hvilken, såsom ganska riktigt blifvit anmärkt, är ilen enda pålitliga styrka för R. o. Ad:s representation.
Skulle, såsom jag uppriktigt önskar, en ingripande representationsförändring någonsin komma i fråga, medan min röst ännu kan höras; skulle en sådan förändring, som Nationens önskningar påkalla, utan att Nationen ännu bestämdt vet, huru den bäst skall kunna representeras, så skulle jag vara den förste, som, till följd af min öfvertygelse om förändringens ändamålsenlighet, ville afträda min plats på Riddarhuset; men derförinnan bestrider jag ali sådan inskränkning, som nu kommit i fråga.
Universiteten hafva till PresteSt., och bruksidkarne hafva till BorgareSt. lemnat flera upplysta ledamöter, och några upplysta män mera torde komma att inträda i BondeSt. till följd af den frälsehemmansägare nu tillagda representationsrätt.
Enligt samma princip tror jag, att det vore nyttigt, om ofrälse jordägare kunde vinna inträde bland R. o. Ad., oaktadt detta Stånd redan är ganska talrikt, och om sådant nu vore i fråga, skulle jag icke hafva något emot att lemna dem plats; men med min röst anser jag mig böra afslå denna redactionsförändring, som åsyftar förminskning i Ståndets personal.
Boye har redan riktigt anmärkt, att discussionen, i stället för att hvälfva sig derom, huruvida R. o. Ad. bör bifalla en §., hvarigenom dess nu gällande representationssätt intages i grundlagen och derigenom försäkras mot sådana öfverraskningar, som vid sista riksdagen koramo i fråga, rörer ett ämne, som icke hörer till saken, eller blifvit lill öfverläggning framstäldt, nemi. frågan, huru Adelns representation framdeles borde blifva beskaffad.
Jag anhåller fa fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att hvad mening man derom må hysa, torde likväl en genomgripande förändring i representationen svårligen komma i fråga för ett Stånd allena, utan att tillika utsträckas till de öfriga Stånden.
Jag inser då icke, hvarföre det skulle vara mera brådtom att verkställa förändringen inom R. o. Ad. än inom de öfriga Stånden, hos hvilka den icke kan ske, förr än förslaget derom hvilat från den ena riksdagen till den andra.
Jag finnér således icke skäl, hvarföre ej R. o. Ad:s representationssätt bör vara infördt i grundlagen, och derigenom förblifva lika länge, som de öfriga Ståndens, försäkradt mot dylika oförmodade förändringsförsök, som det, hvarom Hr Cederschjöld erinrat från förra riksdagen och hvilket jag äfven ganska väl iliågkommer.
Jag tillstyrker således, att H. R. o. Ad., utan afseende på BondeSt:s oväntade afslag å ifrågavarande grundlagsförändring, måtte densamma gilla. K. M:s HofCanceller ankom och aflemnade trenne K. M:s nåd. skrifvelser till R.
Gr. Cronhjelm: Sedan Hr von Heijne, såsom jag tyckt 44 Den a4 M a r s f. m. mig finna, talat i samma anda som jag, och således velat yttra sig för bifall till betänk, samt derjemte sagt, att han önskar genomgripande reformer i Representationen, så har den talare, som bestridt betänk., Hr Bråkenhjelm, sett tvenne ledamöter, på hvilkas ord han icke bör lita, emedan han icke tror, alt någon, som önskar representationsförändring, lan tala för bifall till förevarande §.
Jag vill återkalla i minnet, hvad historien i detta afseende lärer.
Jag har gjort några forskningar i R. o. Ad:s riksdagsförhandlingar i äldre tider och funnit, att just vid de riksdagar, då Ståndet varit talrikast, har Ståndet fattat de sjelfständigaste beslut.
1786 års riksdag måste afblåsas, emedan man icke kom någonstädes med R. o. Ad:s då talrikt församlade ledamöter.
Vid 178g års riksdag utgjordes R. o. Ad. af nära 900 personer.
Ståndets medlemmar hade då icke ens rum på bänkarna, utan måste stundom stå på gångarna; och det är Högloft.
Ståndet väl bekant, att man ej heller då kunde komma långt mot Ståndets vilja.
Jag är innerligen öfvertygad, att just talriklicten är det, sorn skall göra Ståndet sjelfständigt.
För öfrigt kan jag icke inse, hvarföre en riksdagsman bland R. o. Ad. skulle vara mindre mån om sin representationsrätt, än ledamöterna af de öfriga Stånden, och då deras, men icke R. o. Ad:s, representationssätt nu finnes intaget i grundlagen, anser jag principenligt, att sådant nu sker.
Jag tillstyrker således bifall till det föreslagna tillägget, ehuru jag vet, att sådant icke nu leder till någon ändring, då BondeSt. afslagit detsamma.
Det torde vara öfverflödigt att yttra, det ett misstag om ifrågavar. grundlagsförslags innehåll förorsakat några oegentligheter i mitt förra anförande: R. o. Ad. lärer dock af hvad jag yttrat draga den conclusion, att jag i sjelfva verket önskar bifall till förslaget.
Det har blifvit anfördt såsom ett af de kraftigaste skäl för denna §:s införande i Riksd.Ordn., att man borde försäkra Högloft.
Ståndet att alltid blifva så talrikt som möjligt.
Om de värda ledamöter, som anfört detta, Gr.
Cronhjelm samt Hrr Cederschjöld och v.
Heijne, verkligen tro, att i Ståndets mångtalighet ligger någon styrka, hvilket jag icke vill bestrida, så ligger det ju i sjelfva sakens natur, att man borde genom något stadgande söka bestämma antalet af Ståndets ledamöter.
Sådant kunde ske, i fall R. o. Ad:s ledamöter skulle utses genom val såsom inom de öfriga Stånden.
Huru stort antalet bör blifva, har ännu ingen uppgifvit.
Om val införas, kan ledamöternas antal dock blifva ganska stort, till och med goo, såsom Gr.
Cronhjelm nämnt, emedan mer än 900 på Riddarhuset introducerade ätter finnas.
Häruti ligger således intet hinder för afslag å det föreslagna tillägget.
Jag ämnar icke yrka vo - Den 24 M a r s f. m. votering, men anhåller örn propås. till afslag, efter det den blifvit framställd till bifall.
Hr Ehrencrona, Sam.
Carl Phil. Gammal:
Jag anhåller att få fästa Hr Gr. o. Landtnäs samt H. R. o.
Ad:s uppmärksamhet på ett förhållande, som, i fall det blifvit omnämndt af någon ledamot, undfallit min uppmärksamhet.
Det har blifvit sagdt, att ifrågavar. stadgandes införande i Riksd.Ordn. endast skulle hafva den följd, att rättigheten, som vi nu äga på grund af Ridd.Ordn., skulle bevaras oss genom grundlagen; men så vidt jag förstått 12 §.
Ridd.Ordn. och den nu ifrågavar. redactionen, stämma de icke öfverens.
Den nya redactionen är, åtminstone enligt min tanke, så otydlig, att tvist genom dess antagande skulle kunna uppstå. 12 §.
Ridd.Ordn. säger: "Häfver ättemän i behörig ord"ning antecknad blifvit, åge i sådant fall hufvudman rättighet att, i grund af behörig fullmagt, säte för annan ätt "intaga;" således sedan hufvudman icke varit närvarande vid andra uppropet och ättemän i följd deraf vunnit inträde på Riddarhuset, äger samma hufvudman att, på grund affullmagt, intaga säte för annan ätt.
Deremot innehåller den ifrågavar. nya § i Riksd.Ordn. "R. o.
Ad. infinner sig till ”riksdag och representeras genom hvarje introducerad ätts "hufvudman eller, i dennes frånvaro, genom den tillstädes— "varande närmaste ättemannen.”
Nu frågar jag vördsamt, om, nära ättemän fått pollet, sedan den icke blifvit uttagen af hufvudmannen, och hufvudmannen sedermera erhåller pollet såsom fullmägtig, ättemannen icke skall kunna få representera sin egen ätt, emedan, enligt denna redaction, ättemannen äger representationsrätt endast i hufvudmannens frånvaro.
Måhända har jag icke riktigt uppfattat, hvad den siste talaren anfört; men för att bevisa, att elen nya §:n är fullständig, kan man beskrifva den så, att det, enligt samma §., icke är möjligt för någon adelsman att blifva utestängd från representationsrätt, hvarken såsom hufvudman eller ättemän, eller såsom fullmägtig för annan ätt.
Jag tillstyrker således bifall å denna §.
Jag tror mig litet bättre, än den siste talaren, hafva fattat meningen af Hr Ehrencronas anförande.
Det bestod nemi. deri, att hufvudmannen, såvida han vore närvarande vid riksdagen, skulle betaga hvarje annan man af ätten rättighet att för densamma intaga säte, hvilken rättighet blifvit ättemännen, enligt den nya redactionen, förbehållen endast i hufvudmannens frånvaro.
Hr Ehrencrona lärer således menat, alt ättemännen genom hufvudmannens närvaro skulle betagas deras representationsrätt.
Det är klart, att om hufvudmannen vid 4 II. 54 4a6 Den q4
Mars f. m. första eller andra anteckningen är närvarande, får ättemän icke ut pollet; men om hufvudmannen icke varit närvarande, utan ättemän blifvit antecknad, hindrar den nya §. icke hufvudmannen att såsom fullmägtig intaga säte för annan ätt, och kan den antecknade ättemannan icke derigenom förlora rättigheten att representera sin ätt.
Jag får ytterligare tillstyrka bifall å den förändrade §.
Den föreslagna nya redactionen af 12 §.
Riksd.Ordn. blef af R. o. Ad. bifallen.
Första period, sednare mom. af i3§. Riksd.Ordn.: 2:0 Universiteten i Upsala och Lund, g enom academi ska Consistoriernas samtliga ledamöter och Universitetens ordinarie Adjnnclerj skola till Riksdagsmän i PresteSt. utse, hvartdera minst en Professor från de verldsliga Facultcterna, dock med. rättighet att ställa tvenne sädana fullrnägtige. - - - Sednare mom. af 17 §. Riksd.Ordn.: 2:0
Vid alla riksdagsmannaval - uppbäras och redovisas.
För en af hvartdera Universitetets fullrnägtige bör ofvannämnda rese- och underhålls-koslnad utgå från academie-fonden.
Ridd.Secret. anmälde, att PresteSt. afslagit det förra förslaget, men bifallit det sednare; att BorgareSt. uppskjutit afgörandet af båda förslagen, men att RondeSt. bifallit begge ifrågav. förslag. IL Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Constit.- Utsk. vid sistl. riksdag förklarat de föreslagna förändringarna i i3 och 17 §§.
Riksd.Ordn., ehuru hörande till ett förslag, kunna partielt afgöras, och då PresteSt., hvilket frågan närmast rörde, bifallit det ena, men afslagit det andra, ansåg II.
Ex. sig böra framställa särskild proposition å hvardera förslaget.
Uppå derefter gjorda särskilda propositioner blefvo begge förslagen af R. o. Ad. bifallna.
x:sta period. 5 mom. af 14 §. Riksd.Ordn.: 5:o Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som ej minst tre år varit Magistratsperson eller mantals- och skattskrifven borgare i Staden, ej heller någon - - brukande bergsman.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit uppskjutet af PresteSt., afslaget af Borgai'eSt., och bifallet af BondeSt.
Jag vågar tillstyrka afslag på den ifrågav. förändringen.
Anledningen är, att den skulle göra en ytterligare inskränkning i valbarheten, oaktadt ett af de största fel i vårt representationssätt är, att de väljande sällan hafva tillgång på tillräckligt antal valbara personer, som på en gång öga skicklighet för riksdagsmannakallet och läglig - Den a4 Mars f. m. 4a?
het att sig detsamma åtaga.
§. åsyftar endast att göra bristen ännu större, emedan den utesluter de borgare, som flyttat på landet.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att dessa personer, som i följd af denna förändrings antagande icke skulle blifva representerade i BorgareSt.
, ej heller kunde blifva det i BondeSt., och att således den representerade classen skulle minskas, då likväl dess förökande varit syftemålet med de flesta förändringar i Representationen, som i sednare tider blifvit antagna.
Jag tillstyrker således afslag å förevarande förslag, och anhåller om proposition derpå.
Detta förslag blef af R. o. Ad. afslaget. irsta period, af iö §.
Allmogen i hvart härad väljc, efter hemmantalet, till Riksdagsman af BondeSt. en, inom häradet boende och besuten krono-, kronoskatte-, frälse eller frälse-skatte hemmansägare, hvilken icke tillförene - - - - - i Rikets tjenst innehaft - - - Underteckn.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit af alla tre de öfriga RiksStm bifallet.
Gr. von Fersen, Axel, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Förslaget till förändring af Riksd.Ordnrs i5 §. företer i irsta perioden ett jemnkningsförsök emellan tidens fordringar af representationsrätt för hitintills orepresenterade och Ståndsgenuitetens oförkränkta bibehållande.
Pro t o coll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapct och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 oell 182g.
Tryckta hos Johan Hörberg, i83o. ' . - t . I v,; . i(S- ,>;!
'.5 i- -1 - ■' ' \ ;i;i ux; , > - V- • ■■•V. y ® ■v - ,— - Måndagen den 5 Januarii 1829.
Cj refve Lefvenhaupt, Gustaf, tog såsom alste närvarande Grefven klubban.
Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den i3 sistlidne
December under N:o i afgifne, och den 17 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande om Grundlags-stridigheten, eller enligheten af en fråga, hvarå Ridderskapets och Adelns Ordförande vägrat proposition, Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att sedan ConstilutionsUtskottet godkänt dess förfarande i denna fråga, hvilken, då den sista gången hos Ridderskapet och Adeln förevar, endast omfattade formen för ämnets handläggning, finge Herr Grefven nu, hvad sjelfva liufvudsaken angår, den äran återupprepa hvad han förut tillkännagifva, nemligen att han ansåg liufvudsaken, eller frågan om Generalintendenten d’Orchimonts behörighet, att för Adeliga Ätten 4 Den 5 Januari i.
N:o 2227 intaga säte å Riddarhuset, böra alldeles efter Grundlagens ordalydelse bedömas och afgöras. Enär derföre 37 §.
RegeringsFormen uttryckligen stadgade, att Adelskap ej må, efter den som sjelf blifvit adlad, tillfalla någon annan, än hans äldsta manliga bröstarfvinge i rätt nedstigande led efter led, samt efter denna Grens utgång, stamfadrens närmaste manliga afkomling o. s. v., ansåg Herr Grefven, för dess del, Generalintendenten dorchimont, på grund af nyssberörde Grundlags-stadgande, icke vara för närvarande berättigad att inträda i sin Faders, aflidne Majoren d’Orchimonts Nummer, samt att, i följd deraf, den Generalintendenten dorchimont tilldeldte InträdesPollett borde af honom återbegäras.
Sådan vore Herr Grefvens öfvertygelse, stödd på Grundlagens ordalydelse, hvarifrån han, enligt 83 §. i RegeringsFormen, icke finge i någor måtto afvika.
Jag vill blott med några ord yttra den enskilta önskan jag hyst, att det varit tillfälle återremittera förevarande Memorial till närmare påseende af ConstitutionsUtskottet.
Men som jag hört den opinion så enhälligt yttrad, att en sådan återremiss ej är möjlig, har jag afstått derifrån.
Då jag likväl, af hvad Herr Grefven och Ordföranden nu anfört, funnit, att Herr Grefven ansett sig ensam kunna afdömma hvad jag trott tillhöra Stån - Den 5 Januarii. 5 det, om nemligen InträdesPolletten skall affordras Herr Generalintendenten dorchimont, så anser jag nödigt alt protestera emot en sådan rättighet hos Herr Grefven och Ordföranden, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob:
I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat vara min öfvertygelse om denna sak i afseende på sjelfva principen, kan jag ej instämma i hvad ConstitutionsUtskottet anfört.
Jag tror, att det var ConstitutionsUtskottets pligt att besvara den fråga, som från Ridderskapet och Adeln blef till detsamma öfverlenmad, nemligen om Utskottet gillade Ordförandens vägran af proposition, men tror ej, att Utskottet, vid den remiss som då skedde, hordt yttra sig öfver hufvudsaken.
Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln, om icke frågan i den sednare delen bör till ConstitutionsUtskottet återgå.
Jag förutser visserligen hvad svaret skall blifva, ty jag liar funnit Utskottet dela samma opinion, som bos Ståndet synes rådande i denna sak; men jag tror mig ej kunna gå ifrån min öfvertygelse, då mitt samvete säger mig, att jag har rätt.
Ridderskapet och Adeln torde förlåta mig, om jag upptager tiden med att anföra, att, i en sak af samma syfte som denna, har Ridderskapet och Adeln förut yttrat olika tänkesätt med det nu rådande.
Generalen Friherre af Klercker ha - 6 Ben 5 Januari i. de blifvit upphöjd i Friherrlig* stånd efter Regementsförändringen 1809.
Efter hans död var äldste sonen bosatt i Finnland, och kunde således ej intaga säte och stämma på Riddarhuset för den Friherrliga Ätten.
Ridderskapet och Adeln tillät då likväl andra sonen, som ej var mera berättigad än Generalintendenten dorchimont, kanhända mindre, eftersom han var blott Adelsman, och den Ätt, lian gick att representera, var genom fadren upphöjd i Friherrligt stånd, att få intaga säte och stämma på Riddarhuset såsom Friherre, både vid Riksdagen 1817 och Riksdagen 1823.
Såsom sådan har han sutit här ibland oss , varit Ledamot i Utskott, och äfven tillfälligt der fört ordet.
Då ett sådant prejudicat företer sig, öfverlemna!' jag till Ridderskapets och Adelns rättskänsla, om det är billigt att återfordra Polletten af Generalintendenten d’Orchimont.
Jag tror ej, att detta sednare steg kan gå i verkställighet förr, än ConstitutionsUtskottet yttrat sig, och jag instämmer i det fallet med Grefve Frölich.
Jag anhåller få börja mitt yttrande med upptagande och besvarande af det anförande, som blifvit afgifvet af RiddarhusDirectionens Ordförande, hvilken tillika är en bland de Ledamöter, som suto vid anteckningsbordet, då Polletten lemnades åt Gcnerallntenden - Den 5 Januarii. 7 ten dorchimont.
Herr Grefven har täckts yttra, det han af den opinion, som han tyckt vara den allmänna, slutade, att hans mening ej skall blifva den godkända.
Likasom för att beveka Ridderskapet och Adeln att icke förfara så strängt vid detta tillfälle, har Herr Grefven i sammanhang härmed erindrat, att InträdesPollett såsom Friherre blifvit tillförne beviljad åt Generalen Friherre af Klerckers andra son.
Jag får härvid anmärka, att Ridderskapet och Adeln icke äger rätt, att upphöja hvarken i Friherrligt eller Adeligt Stånd.
Den tillkommer Konungathronen; den är en af dess praerogativer.
Hvad angår frågan om anteckningen för Friherre af Klercker, så äger jag derom en noga kännedom.
Det var vid 1817 och 18r8 årens Riksdag, som den frågan förevar hos Ridderskapet och Adeln.
Jag var då såsom RiddarhusCantzlist tjenstgörande i RiddarhusUtskottet, der Friherre af Klercker sjelf satt, men i hvilket han dock aldrig förde ordet.
Herr af Klercker blef visserligen äfven i Utskottet ansedd som Friherre, men jag tror det var orätt, enär intet annat skäl dertill fanns, äu att den äldste sonen var skattskrifven undersåte i ett annat land.
Men jag frågar, hvad som hindrar honom, hans barn, barnbarn, barnbarns barn eller sednare efterkommande, att återkomma till Sverige och inträda uti sin stamfaders rättigheter.
Frågan kan nu anses såsom död, ty den 8 Den 5 Januarii. person af Iilerckerska ätten, hvilken sutit här såsom Friherre, är afliden och har ej lemnat några barn.
Således är den saken alldeles förbi.
Jag kan dock ej finna något skäl att, för det ett misstag blifvit begånget, man skall göra ett tilt.
Det är en åsigt, som jag åtminstone ej kan dela.
Jag tror ej, att man bör förnya detta misstag.
Efter den förklaring, som af Herr Grefven och Ordföranden blifvit afgifven, förväntar jag, att saken måste i ögonblicket vara slut och discussionen upphöra.
Herr Grefven har nu å nyo upprepat den öfvertygelse han förra gången yttrat.
Han har bestämt förklarat, att han icke anser Generalintendenten dorchimont vara Adelsman.
Jag tror ej, att han derefter finnér sig sinnad att framställa någon proposition till bifall eller afslag.
Skulle nemligen resultatet blifva ett afslag, hvarigenom Generalintendenten d’Orchimont blcf erkänd såsom Adelsman, vore den redan gifne förklaringen utan allt ändamål.