Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att remittera en Kongl. Propos, som hvarken är upläst, eller varit lagd på bordet, anser jag för min del mindre formenligt, men för att spara Ståndets tid, anhåller jag, ali Propos. målte få ligga på bordet till näsla plenum.
Hr Gr. o. Landlm. förklarade, alt ifrågavaride Kongl. Propos., enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet.
M. nedannämnde, denna dag ankomne Nåd. skrifvelse och Propos. till R.
St.: 1 :o, i anledn. af väckt fråga om fyranläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett
Fyrfarlyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne; 2:0, ang;de beviljandet åt staden Örebro, dels af ett anslag utan återbetalningsskyldighet, och elt amorteringslån för verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån ; och 3:o, ang:de sökt förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 20 sistl.
Maj, och den 1 dennes på bordet lagda Utlåt.
Jks 109, i anledn. af väckt motion om ersättning och belöning åt Professoren B. 0. Nycander, för en af honom upfunnen rösl-räkne-machin.
Den 7 Juni f. m. 83 Gr.
Jag anhåller vördsamt, att Hr Bildts reservation må blifva upläst, och jag derefter återfå ordet.
Sedan den begärda upläsningen blifvit verkstäld, anförde Gr.
Alt Professor Nycander icke har någon juridisk rätt till ersättning för de kostnader, han vid tillverkningen af denna machin nedlagt, är gifvet, men att det å andra sidan vore R.
St. mindre värdigt att låta dessa omkostnader falla Hr Nycander till last, torde vara lika obestridligt.
Något hvar af R. o. Ad:s ledamöter torde hafva sig bekant, hvilken tidsutdrägt och hvilka omgångar det nuvartde voteringssältet medför, likasom samtlige ledamöter af detta hus hafva haft tillfälle att se, hvilka stora besparingar af tid skulle, genom antagande af Hr Nycanders machin, vinnas.
Att under sådana förhållanden icke vilja medgifva någon ersättning åt en person, som med upoffring af egna medel och lid sökt genom upfmning af en ganska sinnrik machin afhjelpa olägenheter, som medfölja det nuvar:de voteringssältet, det anser jag, på sätt ofvan blifvit ytlradt, icke vara R.
Jag vågar derföre anhålla om Hr Gral o. Landtnäs Piopos. på ålerremiss.
Jag instämmer med den siste värde talaren fullkomligt.
Om man ser hvad SlatsUtsk. anför såsom motiv för afslag, så torde man finna, att delta motiv är ganska klent.
Utsk. yttrar: ”Afven om i allmänhet någon vinst i tid genom densammas användande kan beredas.” — — Det är väl ©tvifvelaktigt att vinst i tid verkligen skulle erhällas, om denna machin kom att begagnas; således hade det icke bordt af Utsk. framställas såsom tvifvel underkastad!.
Dernäst heter det: -— — ”likväl, i händelse den kommer i olag, måste förorsaka afbrott i omröstningarne.” — — Det är väl ingen anledn. att förmoda, att en sådan inrättning, väl gjord, skulle gå sönder tinder begagnandet.
Detta kan visserligen hända, men om det händer en enda gång under en Riksdag, hvilket man likväl icke bör förmoda, så skulle den förlust af lid, som derigenom tillfälligt npkom, visst icke motsvara den vinst af tid, som genom machinen i allmänhet göres.
Det har icke tillförene varit vanligt, att vetenskapsmän tillgodogjort sina kunskaper för det praktiska lifvet, och när de det numera göra, så synes det mig vara både obilligt, och, såsom Gr.
Lagerbjelke sagt, R.
St. icke värdigt, om R.
St. icke skulle ersätta de kostnader, som de nedlägga på nyttiga upfinningar.
Del är ur denna åsigt, som jag instämmer med Gr.
Lagerbjelke i yrkandet af ålerremiss.
Propos. till bifall å StaisUtsk:s förevar:de Utlåt, blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, hvarefter samma Utlåt, på grund af de deremot gjorde anmärkn:r återremitterades.
Föredrogs ånyo och bifölls StalsUtsk:s den 20 sisi].
JVs 110, i anledn. af K.
M:s 6* 84 Den 7 Juni f. ra Nåd.
Propos. om anslag till upförande af en ladugårds- och en mejeri-byggnad vid Ultuna landtbrnks-institut.
Föredrogs ånyo Öevilln.Utsk. den 20 sisth Maj, och 1 dennes på bordet lagda Betänk.
JVs 14, ang:de Postbevillningen.
De skäl, hvarpå Bevilln.
-Utsk. hufvudsakligen synes hafva stödt sitt förslag, att nu gällande post-taxor mä vid innevar:de riksdag bibehållas oförändrade, och, såsom följd deraf, K.
M:s i afseende på denna fråga gjorda Nåd.
Propos, förfalla, äro, att Utsk. anser förändringen icke kunna låta förena sig med den upoffring, som derigenom skulle tillskyndas Statsverket, emedan den påräknade inkomsten af postmedlen, 115,000
R:dr, skulle lill en del försvinna, och vidare har Utsk. anfört, alt delta porto icke. ulan en stor del korrespondenters betungande, kunde bestämmas högre än till 4 sk. K.
M. hade föreslagit 2:ne portosatser, den ena på 6 sk., den andra på 4 sk.
Den på 4 sk. afsäga för alla bref, som gingo inom en omkrets af 20 mil.
Att genom antagande af detta porto icke några andra kunde komma att vidkännas ökad pnrlo-afgift, än de, hvilkas bref hittills gått för 2 eller 3 sk., är uppenbart.
Deremot erhöllo de, hvilka betalt 5 sk., nedsättning.
Antalet af bref, som gatt för 2 eller 3 sk., är, jemförd! med de öfriaa brefvens antal, så ringa, att den ökade kostnad, som för det ifrågakommer, icke kunde afses vid en så vigtig förändring, som den ifrågavar:de.
Om icke det hinder, som Utsk. framställt, nemi. att man icke kunde undvara inkomsten af 115,000 R:dr, förefunnits emot antagandet nu genast af ett enda medelporto på 4 sk., så skulle i allt fall alla de, som nu för sina bref betala 3 och 2 sk., fält vidkännas samma förhöjning i porto-afgiften, som blir en följd utaf antagandet af K. M:s Nåd.
Propos., men denna för båda förslagen gemensamma olägenhet skulle likväl i betydlig män motvägas genom den stora fördel, som äfven dessa brefs afsändare skill le erhålla derigenom att de kunna, åtminstone i de Hesla fall, slippa kostnaden af serskildta postbud och att hålla posträkning.
Hvad nu åter angår det för alla andra bref föreslagna porto, eller 6 sk., så är genom detta ingalunda, såsom man skulle af Utsk:s resonnement kunna hemta anledn. att tro, portot för något enda bref förhöjdl.
Detta porto skulle först börja att tillämpas för sådane bref, som hittills gått för en afgift af 6 sk.
Dessa bref skulle således hädanefter oförändradt bibehålla samma afgift som hittills, men deremot fpr alla andra bref, som hittills vidkänts högre porto, nemi. 7, 8, 9 till och med 12 sk., skulle hädanefter endast betalas 6 sk., och en ganska betydlig lindring för dessa alla upstå.
Antalet af dessa bref och dem, som nu äro underkastade 5 sk:s porto, npgår årligen till milhr.
Det är således för den betydligaste delen af brefskrifvare, sora genom K. M:s Nåd.
Propos. lindring skulle vinnas.
Detta har man icke velat förslå, eller åtminstone, såsom mig synes, icke behörigen framhållit.
I poststyrelsens förslag var ett medelporto af 5 sk. föreslagit.
Detta hade Den 7 Juni f. m.
SS den olägenheten, att alla hittills afgående bref för 2, 3 och 4 sk. skulle vidkännas förhöjning, och att de bref, som nu draga 4 sk:s porto, äro ganska talrika.
Genom anlagandel af nämnde förslag skulle således den mindre korrespondensen förlyngas med ökade afgifler till förmån för dem, som hafva en vidlyftigare korrespondens.
Delta var ett hinder, hvarföre ett så högt medelporto icke kunde af Kongl. Majit antagas.
Kan man deremot, på salt K. M. i Sin Propos. lillkännagifvit sip önskan vara alt framdeles göra, nu genast nedsätta medelportol till en enda sats på 4 sk., och Statens tillgångar medgifva genomförandet af en sådan förändring, så är det så mycket bättre, men då betänkligheter möta för vidtagandet af ett sådant steg, synes mig, att man icke vid delta tillfälle bordt försumma alt tillgodogöra sig den mindre fördelen, derföre att man icke kunnat på en gång vinna så mycket, som man helst önskat.
Delta bortkastande af en gifven fördel skulle jag tro vara ett misstag.
Man har visserligen sagt, ehuru icke i betänkandet, all förslaget af två 'portosatser skulle vara allt för mycket inveckladt, men, Mine
Hrr, huru hafva vi då kunnat reda oss f. n. vid alla de olika portosalser, som nu finnas?
Det måtte väl vara oändligt lättare att reda sig med endast två olika portosatser, än med så många, som nu förefinnas, och hvad är det för kunskapsmålt, som skulle erfordras, i fall K. M:s Nåd. förslag antoges?
Jo, alt man skulle veta, hvilka postkontor, som äro belägna på 20 mils afstånd ifrån det postkontor, som man begagnar för brefvens afsändning, och sedan man en gång ifrån det postkontoret fått en posttaxa, behöfves icke mera någon uudervisning derom.
Det måtte väl vara lättare alt hålla reda på dessa jemförelsevis få postkontor, än att kännaralla de portosatser, som nu äro gällande.
Då en så betydlig lättnad kan åsladkommas, ulan att äfventyra den förlust för Slaten, som man anser den icke f. n. kunna underkasta sig, skulle jag tro, att det vore skäl att göra den ifrågasatta förenklingen.
Den enda omständigheten att iakttaga, blir, att man skaffar sig reda på, hvilka postkontor, som äro belägna inom radien af 20 mil, och för bref till dessa postkontor påfästar 4 skirs frimärket.
Alla andra bref gå för den högre portosatsen af 6 sk.
Man vinner äfven härigenom den stora fördelen, alt då, genom frimärkens begagnande, de dagliga kontanta liqviderna undvikas, kunna korrespondenterne lättare så inrätta, att de icke behöfva skicka serskildta bud och ej heller hålla posträkning.
Efier införandet af denna förändring kunna bref-emottagningskontor inrättas, nästan på hvad ställe, som helst, emedan någon upbörd icke behöfver dermed vara förenad, och den lättnad, som man redan i Stockholm har utaf att få inlemna brefven i kryddbodarne, utan äfventyr utsträckas äfven till många ställen i orterne.
En omständighet, som jag hört åtskilige fästa sig vid, är, att i poststyrelsens förslag omtalats, alt den öfvervigt, som nu är tillåten, nemi. att ett bref på 1J lods vigt får gå för ett lod, skulle borttagas, så att icke någon öfvervigt skulle få äga rumi men detta behöfver ej blifva en följd af den Nåd.
Proposms antagande, och kunna R.
St., om de så finna för godt, införa uttryckligt förbehåll derom, att denna öfvervigt icke må försvinna, och någon ökad I) en 7 J un i f. m. afgift, således ej genom dess borttagande drabba korrespondenterne.
På grund af de af mig gjorde anmärkn:r får jag anhålla, att delta Betänk, måtte återremitteras.
Jag beklagar, att Bev.- Utsk. i detta sitt Betänk, fränträdt det sansade framåtskridandets bana som del i öfriga frågor följt, en bana, den jag anser utgöra den rätta konservatismens säkraste kännemärke.
Sednaste St:r anhöllo bos K.
M. om utarbetandet af ett förslag, hvarpå ett nedsatt medelporto skulle kunna grundas.
Denna Ständernas önskan upfylldes, och nu, sedan delta med serdeles omsorg skelt, tillstyrker Bev.- Utsk., alt ilen gamla oefterråltligheien skall oförändrad bibehållas.
I sanning mer än eget.
Visserligen betviflar äfven jag, att det af K.
M. föreslagna rayons-porto’t skall motsvara de förhoppningar man derpå velat bygga.
Brefantalet kommer troligen derigenom blott föga att ökas, då ej endast den närmare korrespondensen fördyras, utan älven den afsedda lindringen för den aflägsnare blifver problematisk.
Härtill kommer den osäkerhet, hvari det dubbla porto’t alltid försätter brefskrifvare^ som svårligen kan vpta, om den ort, hvartill han skrifver, ligger inom eller utom den lägre porlo-rayonen.
Visserligen har Hr Gr.
Mörner upgifvil, att en dylik osäkerhet häfves genom från närmaste poststation uigifna taxor, mgn dylika kommer blott förmögnare personer, ej arbetare tillhanda.
Mig förefaller således, som om föga eller intet genom ett dylikt rayonsporlo vunnes.
Erfarenheten visar äfven, att de stater, hvilka antagit ett sådant, så fort görligt, frångått detsamma; så nu sednast i Norrige.
Ett gemensamt lågt porto deremot har öfverallt, der det tillämpats, med serdeles begärlighet motlagils, och snart visat de otroligaste följder.
Jag vill icke omnämna England, utan hänvisar blott till våra
Danska stamförvandter, der brefantalet på 3 år fördubblats.
Att ett dylikt system tillämpadt hos oss skulle framte, om ej så lysande dock tillfredsställande resultater kan således icke betviflas, om nemi. afgiften sättes så låg, att en verklig lättnad derigenom tillskyndas allmänheten. K. M. har sjelf i Sin Nåd.
Propos. förordat 4 sk. b:ko som ett dylikt lämpligt porto; häri instämmer äfven jag.
Enl. 1851 års upgift från poststyrelsen ökas visserligen härigenom afgifter för 520,000 bref, men bibehålies oförändrade för 1,020,000, och minskas för 2,547,000 st., således för det ojemförligt största antalet.
Detta är onekligen en vinst, men, säger man, Statsverket förlorar härpå 100,000 R:dr.
Jag medgifver anmärkningens riktighet, men är nog sanguinisk att tro, det en friare tull-lagstiftning, en verksam bränvinsskatt, ökad industri och utförsel skall bereda tillräckliga medel till Slatsbehofvens fyllande, äfven ulan att behöfva anlita postverket.
Att R. o. Ad. hyser samma mening, tyckte jag mig förmärka, då just samma summa, här om dagen, utan discussion ntströks från statsinlraden, och detta för alt bereda 1 sk. billigare pris å kappen salt.
Härtill kommer, att Svenska folket aldrig skyggat tillbaka äfven för stora upoffringar, blott ändamålet varit nyttigt och fosterländskt.
Jag hoppas således, att R. o. Ad. icke skall till en oviss framtid upskjuta en förbättring, Den 7 Juni f. m. 87 som aldrig lättare än nu loide kunna genomföras.
I min reservation till Ulsk:s Betänk, liar jag sökt visa, att Staten i alla fall drar en stor direet vinst af postverket.
Endast fribref motsvara porto af 330,000 R:dr b:ko.
Tidningstransporien, ett af de tyngsta oneta, 41,000, Utrikes Departdets och Consulernas skrivelser 16.000, Telegrafernas underhåll 12,000 och bidraget lill Diligenser 8.000, eller den vackra summan af 407,000 K:dr b:ko, sora postverket ärligen skänker statsverket, en summa mångfaldigt upvägande den obetydliga skaltelindring de olyckliga posthemmauen åtnjuta.
Men, Mine Hrr, ett lågt porto är visserligen i och för sig ett godt; reformen skulle dock, enl. mitt förmenande, medföra ett långt vigtigare resultat, — ordnandet af våra inre förbindelser på en, alt jag så må säga, mera Europeisk fot.
Så länge poster fortfarande, såsom hittills, skola forslas af bönder pä bondkärror, så länge de nödgas afvika frän de farbara vägarne, för att med tidsförlust vid posthemmanen ombyta hästar, så länge det beror på en envis bonde att hindra alla förbättringar, så länge kommer den gamla lånjgsamheten och oeflerrättlighelen att fortfara, så länge komma våra poster att dagligen röfvas, och våra postiljoner att mördas, en sak hvari vi nu stå ensamme i Europa.
Huru skall nu delta onda afhjelpas, jo! endast sålunda, ali Slaten för någon kortare lid afstår från sin penningevinst på postverket, och tillåter detta sednare, att använda sitt öfverskott, dels till ersättning ål postförvaltare, men hufvudsakligen till att föröka och förbättra våra kommunikalionsanstalter, bygga ångbåtar, upgöra ackorder för hästhållningen, samt anskaffa postvagnar, der så väl väskor som postiljon äro skyddade, och hvari man fort och beqvämt kunde fortskaffas.
Härigenom vore möjligen äfven första steget tagit till det förderfliga skjutsningsbestyret aflyftande från jorden — en den största välsignelse för hela landel.
Se der, Mine Hrr, de skäl, som förmå mig att vördsamt anhålla, det R. o. Ad., medafslag i Bevilln.Utskrs nu föredragna Betänk.
, samt i likhet med hvad BorgareSt. redan gjort ville för sin del besluta: att vid inrikes brefvexlingen ett medelporto för bref, som befordras emellan de orter, der post-anstalter finnas, må, utan afseende på afståndet, bestämmas till 4 sk. b:ko för hvarje lod till och med xn vigt af 8 lod, samt att för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnde lodtal, må lillgodonjutas porto-moderation, i enlighet med Kongl. Förordn. den 13 Okt. 1785; alt, vid inlemnandet af dylika bref å post-kontor eller postexpedition, till porto-afgiftens erläggande skola begagnas s. k. frimärken ; att bref, som inläggas i de breflådor, hvilka, efter GeneralPost-Styrelsens föranstaltande, anbringas vid Post-anstalter, äfvensom å andra ställen, der posterna färdas förbi, samt å diligenser och ångbåtar, böra vara försedde med frimärken, i värden motsvarande portot efter brefvens vigt. vid äfventyr att i annat fall bref-emottagaren ålägges att detsamma ersätta; ali lösbref och lokal—bref må, emot hittills stadgad afgift, befordras, samt denna afgift fortfarande tillkomma Posl-förvaltarne; bö - 88 Den 7 Juni f. m. rande likväl dylika bref, för att genom Post-verkel fortskaffas, i vigt icke få öfverstiga, lösbref 8 lod sami lokal-bref 4 lod; att lill bref-dragare, der sådane af General-Post-Styrelsen anställas, skall för hvarje bref, som till adressaterne hembäres,-af desse betalas 1 sk. b:ko; att frimärken skola, på sätt General-Post-Styrelsen derom förordnar, frän Post-verket ullemnas; samt att 2 proc. af hvad genom dylika märkens försäljning inflyter, må användas till ersättning dels till de personer, åt hvilka nämnde försäljning kan varda npdragen, dels åt den eller dem vid Post-verket, som få vidkännas besväret med frimärkenas emottagande, vårdande och redovisande; att Post-kartorne endast skola uptaga antalet orekommenderade bref, men icke adressatens namn, såvida icke delta sednare särskildt äskas utaf bref-afsändaren, som dä derför erlägger en serskild afgift, hvars belopp K.
M. må ega alt bestämma; att tillsvidare, och intilldess sig visat i hvad män Post-verkets inkomster dertill lemna tillgång, något bidrag af Post-medlen lill Stats-verket icke må beräknas, utan blifvande öfverskott få af Kongl. Majit disponeras till Post-anstalternas utvidgande och förbättrande, samt
Post-föringens ordnande på ett ändamälsenligare och efter tidens fordringar mera lämpadt sätt ä.n det närvartde, äfvensom till den ersättning åt
Posl-förvaltarne för förlorade inkomster af lösväskor, post-räkningar m. m., sorn skäligen kan anses böra dem tillkomma; samt att de sålunda föreslagna förändrade stadganden må tillämpas frän och med den 1 Juli nästk. år; men nu gällande posttaxor till nämnde dag bibehållas oförändrade.
Jag har biträd!
Ulsk:s förslag, och således ansett mig icke kunna antaga hvarken K. M:s Nåd.
Propos., eller den reservation, som Gr.
Frågan om ett medelporto är en idé, utgången från England.
Den är ganska vacker, och jag har ingenting emot, att denna idé må tillämpas i Sverige, när tillgångarne sådant medgifva, men jag anser det orätt, att, då man icke har öfverflöd på penningar för det nyttiga och nödvändiga, använda dessa penningar på något, som icke är bestämt hvarken nyttigt eller nödvändigt.
När i England denna idé försl utfördes, hade den med sig den nyttan, att post-porto’n blef nedsatt för alla korrespondenter.
Det skulle icke hos oss blifva följden, hvarken af K. M:s Nåd.
Propos., eller af del i Gr.
Björnstjernas reservation framställda förslag.
Alla de, som förut betalt mindre än 4 sk., skulle få betala mera, då deremot andra, som förut betalt mera, skulle komma att betala mindre.
Således skulle några hafva nytta deraf, andra deremot skada.
Saken vore följaktligen icke allmänt nyttig, och jag tror, att man icke bör använda Statens medel för annat, än allmänt nyttiga företag.
Björnstjerna har talat om bibehållandet af den gamla oefterrättligheten.
Gr:n har likväl inom Bevilln.Ulsk. deltagit i behandlingen af en gammal oefterrättlighet på den grund, alt tillgångarne icke medgåfvo någon förändring derutinnan; ty såsom en Den 7 Juni e. m. *9 sådan anser jag nemi. den beskattning, sora hittills egt mm i afseende på em hets- och tjenstemän, och hvilken man ansåg sig icke kunna borttaga i anseende till Statens knappa tillgångar, som icke motsvarade de dryga och vid denna Riksdag förökade utgifterna.
Samma förhållande eger rum i afseende på medelportols införande.
Det skulle efter Gr.
Björnsljernäs förslag medtaga en för Slaten beräknad inkomst af 100,000 R:dr om året.
.las anser icke, all våra finansers ställning medgifver, att för en och annan korrespondents beqvämlighet, ty nyttan för honom tror jag icke blifver stor, bortkasta 100,000 R:dr b:ko, som ganska väl kunna för nyttigare ändamål behöfvas.
M:s förslag har visserligen icke denna olägenhet, men deremot nödgas jag påstå, ali K.
M:s förslag egentligen icke skulle kunna medföra någon beqvämlighet, åtminstone icke den som med ett medelporto _är förenadt, ty hvad nyttan deraf vidkommer, så beror det på den större eller mindre korrespondens på längre eller kortare afstånd, som en person har.
Deraf beror det för en hvar, huruvida han har nytta af alt betala 4 eller 6 sk.
Alla som betalt 2 eller 3 sk. skulle med antagande af K.
M:s förslag icke hafva vunnit någon fördel, ty de skulle blifva»lidande på 2 eller 1 sk., hvarmed de gamla portosalserne understego 4 sk.
Likaså de -som skulle betala ett medelporto af 6 sk., skulle äfven blifva lidande, om de förut betalt 5 sk.
Ett generellt medelporlo medgifver jag visserligen skulle kunna medföra beqvämlighet för korrespondensen, men jag anser icke, att man för denna beqvämlighet har råd att upoffra 300,000 R:dr
Inko lill nästa Riksdag.
Jag anser derföre, att man bör vänta till nästa Riksdag och då tillse, om man bar råd alt för ett sådant försök, endast för en idé ulan någon motsvarande nytta, här i Sverige bortkasta 300,000 R:dr b:ko.
Intilldess tror jag, att man bör bibehålla de nuvactde portosatserna och derföre anhåller jag om bifall till Dtskts förslag.
Gyldenstolpe har anfört, all han anser den ifrågavartde förändringen af postporto icke vara allmänt nyttig, så har jag ansett mig böra redogöra för de motiver, hvilka efter mitt förmenande ligga till grund för en förändring, sådan som K.
M. föreslagit och sådan som i K. M:s Propos. är åsyftad, och hvilken Gr.
Björnstjerna ansett böra genast införas.
St. hafva vid sista Riksdagen begärt, alt K. M. skulle, efter skedd undersökning, framställa lill R.
St. en Propos., som syftade på ett ett lågt medelporto för alla bref, samt att alla postbref skulle genom frimärken eller portomärken kunna betalas, men R.
St. förutsatte derjemte, att en sådan anstalt skulle kunna ega rum, ulan att den medförde en alltför betydlig upoffring för statsverket.
Då det sednare tillägget af R.
St. var ett vilkor, utan hvilket jag för min del icke trodde, att någon förändring i gällande stadganden borde föreslås, så har min mening varit att, så vidt med bibehållande af detta vilkor kunde ske, ett förslag borde framläggas, som kunde lätta brefvexlingen emellan alla orter inom Riket på ett sätt som var möjligt, med bibehållande af det vilkoret, d. v. s. på ett sätt. att statsverket icke skulle göra några stora upoffringar vid förändringen. 90 Den 7 Juni e. m.
Genom skedd beräkning är uplysl, alt ett sådant medelporlo, med bibehållande af de utaf K.
St. uttryckta vilkor, icke kunde sättas så lågt som till 4 sk., utan medelporlot blef 5 sk. eller litet deröfver, egentligen 5j sk., men med 5 sk. skulle jag tro alt det vore möjligt.
Delta medelporto af 5 sk. befinnes likväl vara större, än hvad ungefärligen halfva antalet af bref f. n. äro belagda med.
Således mäste man finna, alt den nytta korrespondensen kunde få af en sådan förändring är så godt som ingen, hvarföre detta medelporlo måste förkastas.
Ett medelporto af 4 sk. skulle visserligen, såsom uplyst är, medföra en förhöjning i afgiften för korrespondensen på de minsta afslånden, hvilka nu betala 2 eller 3 sk., men antalet af bref pi delta afstånd är jemförelsevis med de öfriga ganska ringa.
Den upgär till J:del af brefvexlitlgar i allmänhet och del måste förutsättas, ali mängden af dem, som korrespondera pä dessa korta afstånd med de små portosatserna, äfven hafva korrespondens på längre afstånd; all således den förlust, sorn för dem skulle opslå genom ett medelporto af 4 sk., skulle ersättas derigenom, alt deras brefvexling på längre afstånd gingo för bättre pris än förut.
Derigenom fann man, alt eli medelporto af 4 sk. skulle vara del lämpligaste, om man icke hade tillfälle till all nedsätta det ännu ytterligare, och hvilket, till en början åtminstone, icke ansågs böra påtänkas; men på del att