Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att man i alla sådana läll egentligen bör begära Ståndets tillstånd till ett sådant meddelande, emedan Ståndet liar rätt att granska och godkänna ledamöternes yttranden, innan de göras till föremål för offentligheten.
I den nu förevarande grannlaga frågan har man ausett en sådan försigtighet öfverflödig.
Mig vill det synas som om man dervid begått ett misstag.
Utan alt vilja inlåta mig i något bedömmande af PresteSl:s förfarande i delta fall, hvilket väl, på sätt en annan talare här yttrat, lämpligare utgör föremål för enskilda betraktelser än för delta Stånds offentliga öfverläggningar, kan jag likväl icke annat än reservera mig emot en åtgärd, hvarigenom man tyckes kunna komma ända derhän att förvandla R. o. Ad:s samlingsrum, ifrån ett ställe för lugna öfverläggningar, lill — må uttrycket förlåtas mig — något liknande eu execnlionsplats, der man, så tillsägaudes för bandplagg upplägger enskilde ledamöter af andra RiksSt., eller tili och med något helt RiksSt.
Jag tror icke att della rum är rätta stället för dylika executioner.
Om någon af R. o. Ad:s ledamöter får enskilda skrifvelse!1, från hvilken eller hvilka personer, som helst, så är det den ledamotens ensak, att med en sådan skrifvelse vidtaga de åtgärder, han finnér lämpliga, men jag skulle icke tro, att det tillkommer Ståndet att derpå taga affär.
Om det Högv.
Ståndet vid ifrågavar. tillfälle visat en nog långt drifven ömtålighet, så är detta ett förhållande, hvilket snarare torde utvisa att PresleSt. fäster eli mera än vanligt afseende på den ledamots personlighet, som fällt yttrandet, än det kan anses innefatta bevis på någonting annat.
Man har sett med hvilket lugn PresteSt. har emottagit vida mera förnärmande yttranden, då de fällts af ledamöter, hvilkas ord det förmodligen icke ansett förtjena samma afseende.
Åtskilliga af delta Stånds ledamöter och hela detta
Stånd har varit utsatt för skarpa förebråelser inom andra RiksSt., utan ali det föranledl någon protest, emedan man ansett dessa förebråelser bäst vederlägga sig sjelfva, och således på lämpligaste sätt besvaras då de öfverlemnas ät föraktets dom.
Kanske hade förakt äfven vid delta tillfälle varit det lämpligaste svaret på den nu så mycket omtalade skrifvelse!).
Emedlertid tillkommer det ej mig att härom ingå i något bedömmande, utan fortfar jag för min enskilda del att tro, det R. o. Ad. alldeles gått utom formen för sina öfverläggningsämnen då Ståndet gjort den om - 384 Den 7
Maj f. m. nämnde skriftvexlingen till föremål för discussion, och jag anhåller, att R. o. Ad. måtte få öfvergå till de ärenden, som enligt föredragningslistan utgöra föremål för dagens öfverläggning.
Skulle det vara möjligt, att den åtgärd kunde vidtagas, som Hr Cederschjöld föreslagit, så skulle jag visserligen instämma deruti, nemi. ett allmänt ogillande af PresteSt:s förfarande i denna fråga; men då det hvarken vore formenlig! eller ens af någon blifvit bestämdt hegardt, så anhåller jag att endast i prot. få nedlagdt, att jag instämmer i alla de talares yttranden, som deltagit i den af Hr Silfverstolpe gjorda protest.
Jag ber äfven alt vid detta tillfälle fä protestera emot Hr von Hartmarisdorffs anklagelse emot Ståndets Secreterare, emot Hr Silfverstolpe och emot Hr Gr. o. Landtm., att de vid detta tillfälle skulle orätt förfarit.
Ståndets Secreterare har redan upplyst, att uti hvad han har vidtagit, icke finnes någon oformlighet.
Hr Gr. o. Landtm, tyckes mig så fullständigt förut hafva förklarat inotiverna för sitt handlingssätt, alt han borde vara fredad för en anklagelse i detta fall.
Hvad Hr Silfverstolpe beträffar, så kan jag icke annat än vara honom tacksamhet skyldig, derför all han haft den uppmärksamheten emot sitt Stånd att icke låta i hviskningsväg inom stad och land framföras hvad han borde framföra lill Ståndet, som i hans person, efter min tanka, här blifvit förolämpad!.
Endast för att för ena mig med Gr.
Horns korta yttrande har jag anhållit om ordet för ett ögonblick, och beder, att det måtte blifva till prot. antecknadt, alt, då jag lika med honom ansett omdömen på detta rum vara obehöriga, så har jag här ingalunda velat uttrycka bifall till den form, som PresteSt. gifvit åt denna sak, utan anser, i likhet med bemälde Grefve, stället icke vara det, hvarest ett omdöme härom bör uttalas.
Då en talare har fästat sig vid det förhållande, som af Ridd.secret. äfvensom af mig blifvit iakttaget i afseende på det yttrande, som jag meddelat ett annat Stånds Talman, så anser jag mig böra upplysa, att del var ett misstag i den skrifvelse jag från talmannen fått mottaga, att det var ett prot.utdr., som jag lemnat.
Hvad jag lemnade var en gjord afskrift af det från prot. uppsatta yttrande, alldeles ordagrant sådan som jag fått yttrandet från protocollet, utan någon rättelse af mig.
Ridd.secret. har således deruti icke haft något fel, då det varit min rättighet att få se detta yttrande.
Hvad angår att jag icke skulle haft rättighet alt meddela detta yttrande åt någon annan, så är jag af annan tanka än Hr von Hartmansdorff, då yttrandet, alldeles sådant som det i prot. blifvit uppsatt, blifvit aflemnadt; och då jag gillar det helt och hållet sådant som det är uppsatt, så äger icke Ståndet att dervid - Den 7 Maj f. m. 385 vid göra någon föräudrig.
Ståndet har visserligen sedermera fullt ut sin rättighet att ogilla hvad jag sagt, men icke att göra någon ändring deruti.
Jag har således, efter min tanka, haft full rättighet att äfven meddela yttrandet åt andra.
Hvad åter angar det ogillande, som Hr von Hartmansdorff lemnat af mitt handlingssätt i öfrigt, och att han anser mig illa hafva gjort, då jag till R. o. Adis prot. gjort den anmälan, som jag i dag framställt, så beklagar jag alt han i delta afseende är af annan tanka än jag.
Det är icke första gången som jag funnit oss vara af olika tankar, och jag befarar, att det icke eller blir den sista.
Undertecknad Ridd.secret. anhöll alt i afseende på den af Gr.
Mörner yttrade' mening, alt det ifrågaställa yttrandet ej bort utlemnas, få erinra derom, att det alltid varit vanligt att tillfälle lemnats
Hrr talare att Töre protocollsjusteringen se huru deras yttranden blifvit uppsatte, samt äfven anslag i Riddarhussalen uppspikades derom, att muntliga yttranden innan justeringen funnos för sådant ändamål tillgängliga i cancelliet.
Frih. P a 1 m s t j e rna, C
a r 1 O t to:
Här har blifvit bestridt, alt den skrifvelse, som från Ärkebiskopen till Hr Silfverstolpe afläts, vore enskild, pä sätt som jag tagit mig friheten yttra.
För att styrka mitt omdömes riktighet får jag fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att, efter min uppfattning af den upplästa skrifvelsen, stod det på en af de första raderna deruti, att sedan PresteSt. slutat dess plenisammankomst, så hade det funnit sig föranlåtet att enskildt öfverlägga om den oförmodade tilldragelse etc.
Således visades i första början af denna skrifvelse, att den var enskild ; och alt det skulle vara ett misstag, att contrasignationen uleblifvit, torde vara en förutsättning, som icke hvilar på någon säker grund.
Förgäfves bjuder man derföre till att få denna skrifvelse att vara af officiel natur.
Att skrifvelsen skulle kunna innebära något slags förnärmande af yttranderätten på detta rum, är en tanka, som jag för min del finner vara af den beskaffenhet, att jag har svårt att uttrycka min mening derom, Slår yttranderätten inom detta rum på så svaga fotter, att den beror på ringaste vis af, eller kan böja sig på något sätt för ett yttrande i ett annat
Stånd eller af ett annnat Stånd, eller af hvem som helst, så beklagar jag på det högsta ett sådant förhållande.
Jag kan åtminstone icke finna min yttranderätt förnärmad, genom hvilka skrifvelse!- jag än skulle kunna erhålla.
Så länge hvar och en förblifver orubbad i sin riksdagsmannarätt på sätt grundlagen föreskrifver, så är ingens yttranderätt hotad eller förnärmad, och man behöPver icke taga illa vid sig för en så beskaffad flägt, som dea hvarom nu är fråga.
Hvad angår Ridd.secretis åtgärd, så torde man haft svårt att föreställa sig, att det icke varit ett prot.utdr., som blifvit mcddeladt PresteSt. jemte Ilr Siifverstolpes skrifvelse, då, om 10 H. 49 386 Den 7 Maj f. m. jag icke missager mig, ordalydelsen i densamma innebar, alt det af Ärkebiskopen ifrågaställa yttrande, sändes sådant, som det blifvit till prot. uppfaltadt.
Det torde derföre ursäktas
Hr von Hartmansdorff, alt han ansett det vara ett prot.utdr.; och hade det varit så, så hade väl också Ridd.secret., genom att lemna det, öfverskridit sin rätt.
Ridd.secrehs förklaring måste jag medgifva, att jag icke hörde.
Jag fann icke att lian vände sig till hela Ståndet, utan hans yttrande var troligen ett enskildt meddelande eller svar till Hr von Hartmansdorff.
Jag är likväl öfvertygad, alt hans tillgörande icke kan gifva anledn. till anmärka, å min sida.
Jago hoppades kunna undgå att inblanda mig i denna diseussion.
Åtskilliga yttranden hafva likväl förefallit, som uppmanat mig dertill.
En eller annan talare har åberopat, ali det vore likgiltigt om man icke yttrade sig, en eller annan deremot säger, alt man borde fatta något beslut att ogilla PresleSt:s förfarande.
Om hela denna förrättning hade stannat dervid, att en af R. o. Ad:s ledamöter gjort ett tillkännagivande lill prot., som innebar en förklaring af ett yttrande han här haft, så har jag deremot ingenting alt säga.
Men jag hemställer till 11. o. Ad. om icke hvarje steg derutöfver är öfverflödigt.
Det kan inleda R. o. Ad. i öfverläggningar, hvilka man helst önskade icke ägt rum.
För min del måste jag säga, alt jag icke kan ogilla PresleSt:s steg, men jag vill icke ingå i något bedömmande, emedan jag anser, alt ett bedömmande, vare sig af Hr Silfvcrstolpes yttrande eller af PresteShs skrifvelse, icke här vore på sin plats.
Hvad först Hr Silfverstolpe rörer, sä är prot. ännu icke jusle radt, vare sig till bifall eller häcklande af del sätt hvarpå han yttrat sig.
PrestcSt:s åtgärd äter hörer icke R. o. Ad. till.
Huru kan man då yttra sig derom?
Jag ber om förlåtelse, att jag åter lager fram den 50 § Riksd.Ordn. och ber ali få läsa den på mitt säll.
Den bojar så: ”Hvarje Ståndets ledamot äger rätt att i plenum, stående och från sin plats, till prot. fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma och oni lagligheten af allt, som inom Ståndet sig tilldrager.”
Denna sak har icke tilldragit sig inom Ståndet.
Således synes det mig som 50 § Riksd.Ordn. icke kan gifva anledn. till denna diseussion. 48 § Riksd.Ordn. har äfven blifvit citerad; grundlagen medgifver visserligen, att ämnen, hvilka icke der finnas specificerade, kunna förekomma hos R. o. Ad.
Detta må vara ett sådant.
Jag har ingenting deremot, såsom jag förut haft äran säga, alt en ledamot af R. o. Ad. afgifver en förklaring till R. o. Ad:s prot., ehuru jag måste säga, att jag hade trott det vara forinenligare, om denna förklaring hade kommit vid prot:s justering.
Men jag fritager mig sjelf från allt åliggande och all rätt att ingå i något bedömmande, antingen af ett Stånds eller en ledamots förfarande, och då jag ser saken från en sådan synpunkt, så hemställer jag till R. o. Ad., oni icke allt annat, utom Hr Silfvcrstolpes yttrande till prof., Den 7 Maj. f. m. 387 är helt och hållet öfverflödigt, oell om det icke vore lämpligt, att,^ nied undantag af detta yttrande, låta hela denna discussion utgå ur R. o. Adis prot.
Stael von Holstein, Otto Wilh.:
Jag an haIler hlott att fa i prot. intaget, att jag instämmer i den protest, som Hr Silfverstolpe anfört.
Det är endast i anledning af den utaf Hr Riddh.secret. afgifna förklaring, som jag måste anhålla att ytterligare få tillägga några ord.
Jag kan icke finna den nöjaktig; n|<Ju innan jag ingår i någon ytterligare undersökning derom, får jag först anhålla, alt Ridd.Secret. behagade upplysa, huruvida Hr Silfvcrstolpes yttrande blifvit anslaget till genomseende.
Jag skulle icke tro att sådant plägar ske förr än alla yttranden, som blifvit afgifna i samma plenum, äro färdiga att anslås, oell det yttrande jag haft, har åtminstone ej ännu varit anslaget.
RIdd.secret. upplyste, att något anslag icke skett derom att ifrågavar. yttrande, hvilket tillhörde ett till största delen ännu ouppsatt protocoll, hade blifvit uppsatt, utan dylika anslag gjordes först då ett prot. i sin helhet vöre färdigt lill justering.
Då alla yttranden på en gång anslås och linnas till genomseende, äga alla ledamöter, hvilka tagit del uti discussionen, tillfälle att af dessa yttranden erhålla kännedom. R. o.
Adis ledamöter kunna då controllera huruvida samina yllrauden öfverensstämma med den uppfattning af de fällda orden, som hvarje ledamot särskildt gjort, så alt repliken står i något sammanhang med det, sorn derigenom skulle besvaras.
Uti åtgärden att anslå ledamöternes yttranden ligger, enligt min tanka, en ej obetydlig controll.
Om ett yttrande, afgifvet muntligen lill R. o. Adis protocoll, af Ridd.- secret. under hand meddelas en enskild ledamot och denne, utan alt yttrandet förut erhållit en sådan offentlighet, får tillfälle alt deraf laga afskrift oell delgifva detsamma andra personer under åberopande af dess öfverensstämmelse med det hos R. o. Ad. förda protocoll, så har han erhållit något som Ridd.secret. enligt min åsigt icke varit berättigad att honom medgifva.
Min anmärkn. afser uteslutande formen.
Med flere andra talare delar jag öfvertygelse!!, att genom dess åsidosättande ingenting uti förevarande fall äfveutyrades, men den bör dock noga vårdas.
Den ordning för protocollsjustering, som inom R. o. Ad. är vedertagen, att nemi. anslå de färdigskrifna yttrandena, på det alt ledamöter matte under hand kunna genomse dem, är, såsom jag förmodar, endast vedertagen derföre att man skall kunna undvika yttrandenas uppläsning inför Ståndet, hvilket hvarje ledamot har rätt att fordra.
Icke endast den som har talat, utan äfven de, som hafva hört på, äga att anmärka, derest de finna alt yttrandena hafva undergått någon 388 Den 7
Maj f. m. modificalion, som förändrar sjelfva meningen, eller någon dertill ledande, någon stympning, eller om vid uppfattningen något missförstånd förelupit; och skulle af sådan anledning rättelse i protocollet begäras, så lärer det väl icke blifva Ridd.secret. och den enskilde ledamoten, hvilken haft yttrandet, som afgöra saken, utan hela Ståndet har vitsord att säga hvad som taladt och svaradt blifvit.
Innan ett yttrande hr genom anslag meddeladt till allmän kännedom, förefaller det mig således såsom en åtgärd bredvid ordningen, att meddela detsamma åt någon enskild ledamot, och om ett sådant meddelande skor, är detta eli bevis på enskildt förtroende ifrån Ridd.seerelis sida.
Hvarje före justeringen allmängjordt muntligt yttrande, som utgår annorlunda än såsom den enskilde ledamotens egen individuella uppfattning deraf, — något, som man naturligtvis icke kan förmena honom alt göra, — anser jag icke vara med stadgad ordning fullt öfverensstämmande.
Jag kan icke dela deras åsigt, som finna, att vare sig Hr Silfverstolpe eller Ridd.secret. brutit emot den fastställda ordningen derföre att ett den förres yttrande blifvit från prot. utskrifvet.
Det är nemi. vanligt att anföranden till R. o. Ad:s prot. genomses af talarne sjelfva, och det är hvars och ens obestridliga rätt att då modifiera och justera sina uttryck, emedan de särskilda yttrandena aldrig uppläsas vid den generella protocollsjusteringen.
Jag tror således, alt den särskilda justering af detta prot., som blifvit yrkad af Gr.
Mörner och Frih. Cederström, ej behöft afbidas.
Hr Silfverstolpe har icke begagnat sin rätt att modifiera sina uttryck; han har i det fallet handlat vida ärligare och blott sökt visshet derom huru hans ord blifvit uppfattade.
Discussionen har föröfrigt tagit en i mitt tycke skef vändning, då åtskillige talare synts vilja bedömma huruvida PresteSt. har haft rätt eller orätt i sitt förfarande.
Jag anser, lika med flere talare, att det icke är vår rättighet att något yttra i den saken, ehuru mycket vore att säga, vare sig lill gillande eller ogillande af hvad PresteSt. gjort.
Jag gör ingendera delen, men får blott enskildt nämna, att ehuru jag under öfverläggningen om principbetänk., rör:de den nya criminallagen, i temligen oförtäckta ord yttrade den åsigt, att jag hufvudsakligen delade den mening PresteSt. uttalat, så fann jag mig likväl icke sårad af Hr Silfverstolpes yttrande, deruti han med kanske skarpa ord bestridde det förslag, som var framstäldt till gemensamt beslut.
Hvar och en, som känner Hr Silfverstolpe, vet, att han hvarken offentligt eller enskildt tillåter sig att med afsigt förolämpa någon.
De ord lian fällt, hade visserligen kunnat vara lindrigare uttryckte och dock innehållit detsamma i sak, ulan att gifva skäl lill anmärkning; men, mine Hrr, det är alltför svårt för tredje man att säga huruvida en annan har rätt att finna sig sårad eller icke i fråga om en förolämpning.
Saken är ganska grannlaga för R. o. Ad., som gick segrande Den 7 Maj f. m. 389 ur striden, och ömtålig för PrestcSt., som stannat ensamt i sitt beslut, hvilket i mitt tycke var ganska välbetänkt.
Hade samma fråga förekommit några veckor förut, är det möjligt och kanske sannolikt, att ett eller annat
Stånds beslut blifvit helt annorlunda än hvad skedde.
Under största delen af denna riksdagens lopp trodde jag, såsom mången annan, att meningarne voro mindre delade derom, att detta lagförslag ej vid denna riksdag borde ens till sin princip antagas, och man förmodade att äfven Regeringen insåg det rådrnm borde lemnäs, för att på öfvertygelseus väg stadga tänkesätten i denna vigtiga fråga.
Så trodde också PresteSt.
Politiska frågor äro ofia underkastade en conjunctur, som mycket annat.
Under de sista dagarnc vid priucipbetänk:s behandling, blåste upp en förlig vind, man hissade segel och lät skutan gå.
Huruvida den, som satt vid rodret, väl skötte sitt värf, det får framtiden utvisa.
Det är således alltför svårt för oss att säga hvad PresteSt. bort eller icke bort göra.
Att det kan finna sig förnärmad t är visserligen icke besynnerligt, och jag kan icke finna, alt R. o. Ad. derföre blifvit på något sätt förolämpadt genom det steg PresteSt. tagit.
Delta Stånd liar med ledsnad sett, att den person, som föredrager dess ärenden inför Thronen, fällt ifrågavar. uttryck.
Deröfver hafva vi ingen rätt alt dömma.
Att Hr Silfverstolpe å sin sida funnit sig sårad af PresteSt:s åtgärd, kan vara lika lätt förklaradt.
Det är hans obestridliga rätt att få denna sak i R. o. Adis prot. förvarad.
Mera har han icke begärt.
Han har icke yrkat något beslut, och det hade varit häst och önskligast att allt hade dervid stannat.
Jag kan derföre ej annat än instämma med dem som önska, att man så fort som möjligt måtte komma till slut med denna discussion, för att öfvergå lill föredragningslistan för dagen.
Här har blifvit af flera talare, syn nerligast af Frih. Palmstjerna, Garl Otto, sagdt, att den skrifvelse, som PresteSt:s Talman afgifvit lill Statsrådet Silfverstolpe, vore af enskild beskaffenhet, och såsom skäl dertill anfört, alt han i början af sin skrifvelse sagt, ”att sedan PresteSt. afslutat sin plenisammankomst, har det funnit sig föranlåtet att enskildt öfverlägga etc.” och slutligen att skrifvelsen icke vore contrasignerad.
Jag känner icke någon gifven form för ett Stånd såsom sådant att meddela sig, vare sig till enskilda personer eller till ett annat Stånd, än genom skrifvelse!', antingen underskrifua af dess Talman eller genom prol.utdr., underskrifna af dess secreterare.
Någon contrasignation vet jag ingenstädes vara föreskrifven.
När Talmannen skrifver i Ståndets namn, så måtte det väl vara ett Ståndets beslut, som han framställer.
På annat sätt har jag icke kunnat uppfatta saken.
Hvad beträffar, att här blifvit ifrågasatt rättigheten att ytlra sig öfver denna fråga, så är redan till öfverflöd visadt, att enligt 50 § Riksd.Ordn. hvarje ledamot äger att fritt från sin bänk yttra sig öfver hvad som förekommer till öfverläggning. 390 Den 7 Maj f. m.
Allt som förekommer inom Ståndet kan naturligtvis komma under öfverläggning.
Dessutom tryggar jag mig vid Hr Gr. o.
Landtnäs medgifvande af en sådan yttranderätt och anser mig icke behöfva vika för en och annans med mig olika opinion i della hänseende.
Hvad slutligen heträifar den här uppkomna episoden huruvida Ridd.secret. gjort rätt eller icke, då han till en ledamot lemnat dess till prot. afgifna yttrande, anser jag densamma vara af så lumpen beskaffenhet, alt den icke lönar mödan att upptaga.
Ridd.secret. anhöll vördsamt om tillåtelse att, sedan nu ytterligare blifvit klandradt, att Hr Silfverstolpes yttrande blifvit till dess genomseende ullemnadt, få ur H. R. o. Ad:s för Ridd.Direct. och de vid Riddarhuset anställde embets- och tjenstemän utfärdade instruetion uppläsa 35 § 2 moni., så lydande: ”Ridd.secret. vare ej tillåtet, att för någon annan än Landtm., eller dem som i ämnet talat, visa ett ojusteradt protocoll; åliggandes honom afven att, före justeringen å Riddarhuset för den ledamot, sorn det åstundar, uppläsa dess anförande; och vare det hvarje ledamot obetaget, att vid sältet, huru dess tankar blifvit lill prot. fattade, meddela Ridd.secret. sina anmärkmr; dock utan all denne sistnämude å dem må göra vidare afseende, än som kan stå tillsammans med hvad i 1 mom. föreskrifves.” Gr.
Såsom vanligt vid våra discussioner sväf var äfven denna utöfver åtskilliga ämnen och fattas upp under olika synpunkter, sä att när den varat en tid, så har man fått ganska mänga andra, men möjligen icke den rätta.
Så anser jag förhållandet verkligen vara med den åsigt, som hufvusakligen blifvit drifven af Gr.
Mörner, hvarpå ock Ridd.secret. efter min tanka ganska riktigt svarat.
Men jag anser det äfven vara ledamöters rätt att yttra sig derom, emedau den involverar en princip, nemi. huruvida en ledamot, som yttrat sig, har rättighet att corrigera sina egna yttranden.
En hvar vet, att, i olikhet med hvad som sker i de öfriga Stånden, föres här ett prot. med chiffre, som icke alla kunna läsa.
Vore det icke så, behöfde man icke mera än att adressera sig till Ridd.- secret. för att tilta på hvad som blifvit uppsatt och sedermera sjelf, bäst man kunde, söka att uppfatta dessa ordalag.
Då det nu är en chiffre, som icke alla kunna läsa, men då deremot denna chiffre är mycket fullständig, så vet jag icke hvarföre det skulle bestridas någon, att af Ridd.secret. få kunskap om hvad lian verkligen sagt.
Den nu så mycket klandrade åtgärden hos Ridd.secret., är likväl eudast, att han lemnat ett sådant svar.
Man har äfven sagt, att felet är hos Hr Silfveretolpe, som tilltrott sig det vågsamma steg, att meddela hvad han sjelf yttrat.
Jag skulle tro, att detta borde uppfattas, alldeles ur en motsatt synpunkt.
Om det nemi. kan vara tveksamt, huruvida hvad som anmäles af en enda ledamot om sitt eget yttrande är i enlighet med verkliga förhållandet, så må just Den 7 Maj f. m. 391 deruti ligga en orsak för denne ledamot att gifva det tillkänna, på det man icke malle säga, att lian vid den slutliga justeringen ändrar något af de ordalag, som blifvit antiiärkta.
Cederström och andra så mycket ifra för, att detta ämne icke borde omtalas förr än justeringen af prot. försiggått, så bevisar det, att de alldeles missuppfattat hvad sorn varit den rälta anledningen för Hr Silfverstolpe alt göra det slraxt, nemi. all del icke skulle sägas i PresteSt., att lian begagnat sin rätt att justera på eli sådant sätt, att lian ändrat eller ulstrukit de ord, hvilka han visste bade fästat åhörares uppmärksamhet på läktaren.
Jag enskildt är i tillfälle att meddela från en ledamot i PresteSt., icke den sorn blifvit citerad i tidningarne, utan frän en annan, all han enskildt trodde sig finna, alt den der egentliga objectionen med ordet ärligt, varit gjord specielt om PresteSt.
Jag bestridde honom delta och förklarade, att jag icke ansåg det ringaste af Hr Silfverstolpe vara sagdt, som af någon inom Huset ansets förnärmande; utan att tala om afsigten, om hvilken det var alldeles gifvet, alt den icke hos Hr Silfverstolpe kunnat vara förnärmande.
Dä yttrade just denne ledamot, att det beror kanske på huru prot. kommer alt se ut efter justeringen.
Emedan Hr Silfverstolpe har känsla deraf, att en sådan anmärkning skulle kunna göras, har han på förhand meddelat sitt yttrande.
Skulle någon här vilja påstå, att han icke varit berättigad dertill?
Hvad Ridd.secret. beträffar, så har lian redan förklarat, att lian dertill varit skyldig, och dermed malte den frågan åtminstone vara förbi.