Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid denna reflexion förväntar jag mig väl den invändning, att Utskottet ingalunda tillstyrkt, det i omförmäldte fall allmän Visitation innom Församlingen ovillkorligt skall anställas, utan blott öfverlemnat till Kyrko Rådets pröfning, huru vidsträckt den anses nödvändig y men då i många Pastorater på Landet, Kyrko-Rådet är, sammansatt endast af Pastor och några enfaldiga Bönder, varder ock mindre delicatesse att befara; och besluten måste föranleda till både hånliga och äfventyrliga uppträden, antingen man. namohn vises eller Visitationen sker utan undantag, och i sednare fallet, huruledes skall den verkställas?
Af Läkaren enskildt
— Dä varder ingen ting säkrare än att den blygsamme af honom köper sig fri från denna nesliga granskning, och lemnar åt honom sjelf bestämma Summan, som derföre skall gifvas, hvilket föranleder till ett obilligt ockrande på Modestiens kostnad — Eller skall, för säkerhets skull och till undvikande af sådant underslef, Kyrko-Råd eller andra vittnen vara tillstädes; så frågas billigt om ärbarhet och dygd kan nesligare misshandlas och för vanheder blottställas.
Jag tillstyrker således ytterligare, att Ut - Zj6 Dm 4.
April. skottets Betänkande må varda ogilbdt, och synes det nig lämpeligast, art då redan visa Författningar utkommit, angående veneriska smittans hämmande och botande, hvilka Författningar säkerligen leda till ändamålets vinnande om tillräckelige Medel anslås tili erforderlig'.
; Curdus Inrättningar, i saknad hvaraf smittan måste utbredas, ehvad arrengemenfer deremor vidtagas; Riksens Höglofiige
Ständer med lull förtröstan öfverlemna till Kongl.
Majit, att sjelf i Nåder vidtaga de utvägar, som omständigheterna kunna påfordra, och är jag fullkomligen derom öfvertygad, att efter inlöpande underrättelser från Konungens Befallningshafvande i La-ndsorterne om förhållandet; framdeles, och verkan af de hittills anbefallde åtgärder, Kona!.
Majit, sedan Sundhets-Collegium, LagComifeen och Högsta
Domstolen blifvit i ämnet hörda, och deras underdåniga Betänkandet! afgifvit, visserligen lärer af vanlig Landsfader' lig omvårdnad i nåder utfärda de lämpeligaste Författningar och Föreskrifter, hvarigenom dygbeis, ärbarhetens och blygsamhetens rättmätiga, billiga och enkla anspråk, att under Lagen skyddas från misshandling, och icke genom
Lag blottställas för mer eller mindre offöntelig skymf och vanära , åtminstone icke varder förnärmad.
Herr Hjerta, Gustaf, hade inlemnat följande, som upplästes:
D>’t lärer förmcdeligen va>-a de orta hörde nnskningarne, att Bancjucns hemligheter skulle Den 4 April. 337 biott3s, som förledt Utskottet att til! en början föreslå:
Att alla hemligheter i bela Län. det skola blifva det.
Jag för min del anser likväl detta sätt vara att börja uti orätt ända, och anhåller om återremiss af Betänkandet.
Herr Grefven och LandtMarsbalhen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade Betänkandet, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremittera.
Ja och Nej. Herr Flach, Carl Fredric.-
Huru löjligt ämnet kan förefalla, är det likväl af vigt for den som har hushåll, om man närmare examinerar saken.
I min tanka härieder sig det onda mycket ifrån blygseln att omtala sitt missöde.
Jag skulle derföre tro att det vore rjenligt att utsätta något straff för den med venerisk smitta behäftade, som dolde sitt tillstånd.
Det gifves Orter, som äro till största delen inficherade.
Hagon mesure torde således vara oödig att vidtaga.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf.- Med fullkomligaste erkännande af Högloflige Utskottets ■välmening, och af Herr Ebels, ej allenast välmening, utan äfven oförtrutna beredvillighet, stf, såsom det synes, sjelf vilja lägga hand vid verkställigheten af det uppgifna förslaget, vågar jag likväl hoppas, att veneriska smittan ej är så allmän eller i sådant tilltagande, serö Utskottet synes hafva föreställt sig, 238 Den 4 April.
Jag torde nemligen få nämna, af t den nu rådande tron på veneriska sjukdomens tilltagande allmänhet, har utan tvifvel sin hufvundsakligaste grund deri, att flera ganska skiljaktiga sjukdomar, blifvit de senare åren,j ej blott i dagligt tal utan till och med Medicinska skrifter, orätt kallade för Veneriska, oagtadt de med denna sjukdom ej äga den ringaste gemenskap, och knapt synes genom smitta, ens kunna fortplantas.
Så förhåller det sig till exempel med de sjukdomar, mot hvilka den sä kallade Svält-curen isynnerhet visar sig så välgörande, en Cur-metfaod, genom hvilken helt vist aldrig någon verkelig
Venerisk sjukdom någonsin blifvit eller roligen någonsin kan bltifva botad; men oagtadt således Veneriska smittan ej är så allmän, som Allmänheten, förvilladt och uppskrämd af det alldeles origtiga och likasom cn Epedemi sig utbredande namnet ”urartad, venerisk sjukdom” torde föreställa sig; vill jag likväl ej neka, att det ju kunde vara nyttigt och nödigt; att i alla fall vidtaga tjenliga åtgärder till minskande af den Veneriska Smittan, och hämmande af dess utbredning.
Långt ifrån att likväl med Utskottet, anse de, i så mänga afseenden våldsamma och kränkande allmänna besigtningarne af behr fvet påkallade, vågar jag för min del hysa den öfvertygelse, att säkraste sättet till ändamalets vinnande, endast består i lättande af möjligheten för den smittade, att erhålla tillbörlig hjelp.
Här i Stockholm t. ex. är visserligen på Seraphimer - Lazarettet några Sjuksängar för dessa slags Sjuklingar; Den 4 April, 239 men till ett högst inskränkt antal.
På Kungsholmen är dessutom ett Curhus för Stockholms Län och Stad; men hvilket isynnerhet tyckes vara sgnadt åt den så kallade Svält-euren, hvars verksamhet egenteligen är inskränkt till det man kallar Radesyge, och Mercurial-Sjukdom, utan att kunna uträtta någon ting mot den egenteliga veneriska smittan.
Här fins äfven den så kallade Hallmanska Cur.inrättningen, hvarest de sjuka , hos Föreståndaren, kostnadsfritt eihålla Medicamenter , för att bruka hemma i sina Hus.
Jag har fordom i Bjerkéns frånvaro sjelf förestått denna Inrättning och är således i tillfälle att närmare känna både dess _ onekeliga gagn och dess betydliga olägenheter.
De senare bestå hufvudsakeligen deri, att Läkaren ej är i tillfälle att tillhälla Patienten vederbörligen efterlefva föreskrifterna.
Så snart symqtomerna upphört anse dessutom många Patienter sig botade, oaktadt de ej äro det mera än till hälften, och visa sig för Läkaren ej förr, än Sjukdomen efter några månaders förlopp, å nyo utbrutit med fördubblad häftighet.
Det egenteliga stället, där i synnerhet fattigare Classen af Qvinkönet kunna erhålla hjelp, är Spinnhuset.
Men ehuru god denna Inrättning än kan vara, vågar jag likväl hemställa till Högloflig e Ridderskapets och Adelns egna pröfning, om det ej är förlåtligt, att en Qvinna har undseende för och skyr att söka en hjelp, som hon endast kan erhålla på ett ställe, hvars blotta namn väcker afsky och fasa?
Den goda afsigten att minska veneriska smittans allmänhet synes således säkrast, Den jf.
April, (ich kan händ a endast kurns vinnas genom be^ redandet 2! lättare och lämpligare utvagar tor de sjuka att kunna blifva liotade.
En sak förekommer i Betänkandet, pom visserligen ej hör egenreiigen till ämnet; men som likväl torde förtjena största uppmärksamhet.
Det är nemligen det Förslag Utskottet gjort, eli ej tilidia gamla kläder försäljas, innan de blifvit genom iviittning och rökning tillbörligen renade.
Den veneriska smittan torde utan tvifvel sällan, och kan hända knapt någonsin, kunna på slikt sätt fortplantas; men det gifvas många andra sjukdomar, till och med farligare än den veneriska, hvilka kunna genom kläder meddelas.
Den föreslagna rengöringen , synes mig derföre, i afseende pä allmänna Hälso-värden vara af mycken vigt.
Äfven synes besigtningen af ankommande Sjöfolk, så vida den eljest låten verkställa sig, kunna medföra nytta.
Härvid torde likväl bora uttryckeligen stadgas, att besigtningen 10. m. verkställes utan kostnad för de ankommande, på det de ej må betungas med utgifter genom en Författning, som Landet, för dess egen säkerhet, vidtagit.
Jag får således ödmjukast hemställa, om ej Betänkandet må återremitteras.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad Proposition, blef Oeconomi - Den + April.
Utskottets Betänkande, i anledning af dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremttteradt* - Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 5 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes ef* termiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver den af Friherre Mannerheim, Lars August, väckte fråga , det de Publique Auctorireter, som å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contracter eller Afhandlingar med Enskildte ej mä äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf sjelfve deröfver döma; men sort» Grefve Cronstedt, Clas , och Friherre Wrangel, Henning, jemte åtskillige andra af Ridderskapet och Adeln anhöllo, att detta B tänkande ytterligare måtte fä hvila på bordet till nästa Plenum , fann Ridderskapet och Adeln för godt dertill lemna bifall.
Lag- samt Allmän* tia Besvärs- och Oeconomi^ Utskottens d»n 16 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående yrkad förändring af de, rörande En* skiftes-delningar utfärdade Författningar.
Grefve de la Gardie, Jacob; I den Ställning att i egenskap af god Man ofta hafva öfRidd, och Ad, JProt.
x Af<L 31* 33.
242 Den 4.
April. vervarit
Enskiftes-förrättningar anser jag det vara min pligt, att yppa hvad jag tror vara felagtigt i Utskottets Betänkande.
Enligt Enskiftes - Författningarna skola gode
Män tillkallas, hvilka jemte Landtmätaren i samtelige
Delägarnes närvaro efter föregången öfverläggning och pröfning uppgöra Taxeringen och Enskifts-läggningen af Ägorne.
Den med förrättningen missnöjde äger att anföra besvär hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande.
Öfver det ingifne Memorialet infordras meddelägarnes förklaring, hvaremot den klagande åter får afgifva påminnelser.
Jag tror således, att all den »oggranhet, som fordras i ett för ägande rätten så vigtigt ärendes behandling, redan är jaktagen och får således för min del afstyrka bifall till Utskottets Betänkande, så vidt det angår det förslag att Enskiftes-mål skola af en serskild Ägodelnings-Rätt upptagas; hvarigenom endast ökade kostnader skulle förorsakas.
Jag anhåller på sådan grund om återremiss af Ut* skottets Betänkande.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställ* de om Ridderskapet och Adeln ansåg ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af Grefve de la Gardies dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Herr Munk af Rosenschöld, Eberhard:
I anledning af hvad Grefve de la Gardie nyss yttratt, anhåller jag få göra en Anmärkning.
E - Den 4 April. 24* huru det visserligen är sannt, att, enligt En6kiftes-Förordningen, Gode
Män skola deltaga i granskningen af Enskiftes• delningar , är det dock lika sannt att Enskiftes-delningar understundom blifvit verkställde af någon God
Man hvarmed jag förstår den, som blifvit af Hemmans-ägare i Häradet behörigen vald , och icke den som blifvit af Kongl. Majus Befallnings-, hafvande förordnad, dervid varit närvarande.
Denna af mig gjorde anmärkning torde äfven få återremissen åtfölja.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, att Herr Munck af Rosenschölds Anmärkning äfven mätte åtfölja den redan beslutade återremissen till Lagsamt Oeconomiae-Uskotten.
Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oconomiac-Utskottens den 16 sistledMartii afgifne samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver väckt fråga, rörande rättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne, att emellan alla Hamnar derstädes få Sjöledes obehindradt föra deras Producter.
Här hafva vi åter ett Betänkande, i anledning af en vid denna Riksdag å nyo vackt Motion, om tillåtelse för Innevånarna i Blekinge och »44 Den 4 April Skåne att få obehindradt Sjöledes föra Produc* ter till hvarannan.
Man kan ej annat än förundra sig att en sådan Motion, som har för afsigt, att utverka upphäfvandet af förbudet för 2:ne af våra egna Provincer, tillhörige ett och samma Rike, att fä fritt och på den mäst beqväma väg afsätta till hvarandra sina Producter, har behöft å nyo framställas, då vid sista Riksdag ej blott samma Motion gjordes, utan äfven Riksens Ständer, i anledning deraf hos Konungen framförde den underdåniga önskan, att ett till sin principe så origtigt och till sina följder så skadligt förbud måtte uppbäfvas.
Då Finland, en sedan 1809 för Sverige utländsk Province, likväl, i följd af FredsTractaten med Ryssland i 9 år fått obehindradt från alla dess Hamnar och Kuster och utan att en gång erlägga Sjötull , föra ved samt victualier till Sverige, så har på samina tid icke Blekinge fått lika fritt föra sina Producter till Skäne, eller Skåne sina till Blekin, ge, och då flere 100.000
R:dr årligen nära i likså lång tid användts, för att genom de högsta ansträngningar a( arbetskraft och konst öppna en Canal till befordrande af Communicationen och varu-bytet emelian 2:ne Provincer i vårt Rike så har likväl på samma tid en Författning fått äga bestånd, sorn förbjuder 2:ne andra Provincer i samma
Rike att fritt begagna den Vattenväg, som naturen sjelf tillskapat och att till en fri kustfart få begagna de böljor, som skölja deras egna Stränder.
Men ifrågavarande förbud är icke det enda bevis derpå, att man i vatt Statshushållnings - Dm 4 April.
Systéme ofta mera befrämjat den utrikes än inrikes Handeln, mera fruktat en fri utförsel af egna Varor, än fri införsel af utländska, samt att man ofta mera älskat konstiga än naturliga medel till Näringarnes och den inre Handelns trefnad och flor.
Följderna af detta Systeme, halva icke eller uteblifvit.
En Ledamot i Oeconomi^ Utskottet Herr Borgmästaren Hök har i dess nu upplästa serskildta yttrande, afstyrkt den yrkade Scglations friheten för Blekinge och Skåne.
Han har ansett den vådlig på den grund, att genom denna frihet kunde icke allenast ved och andra Skogs-ProduCter föras till den midtöfver liggande Danska Öen Bornholm, i stället för tiil Skåne, utan ock förbudna varor derifrån insmygas till 'Sverige; han befarar äfven derigenom ett för högt pris på ved för Invånarns i Staderne i Blekinge.
Sådana skäl skulle kunna antora* emot tillåtelsen för nästan hvad slags Export som hellst.
Jag kan icke heller inse af hvad skäl ägare af Skog i Blekinge ej skola fä sälja till det möjligen högsta pris, som de kunna få för sin vara.
Det vore.till och med för Riket i det hela nyttigt om Blekinge fick tiil Utlänningen fritt exportera Skogs-Effecter, för att derigenom till någon del godtgöra skadan af att Finland får tiil Sverige fritt importera dem.
Det bästa correctiv emot en för stor fmport är Export, hvilken, i stället för att befaras och hindras , bör uppmuntras och befrämjas.
Utom less är priset på ved i Städerne af Blekinge icke högre än att det 246 Ben 4 April. knappt ersätter arbetet vid upphuggningen och transport-kostnaden.
Och sjelfva förbudet mot utförsel till
Skåne (så när som från den enda Hamnen Pukavik) har så mycket mindre uppfyllt ändamålet, att bespara Skog, som det mera föranledt till Skogames förödande.
Ty just för det den ej fått fritt afsätta sin ved, har Allmogen varit nödsakad bränna sin ved till aska, hvilken den fritt fatt exportera och till en tunna aska, som betalas blott med 3 R:dr Banco, åtgå 7 å 8 famnar ved.
Är det nu för Riket förmonligare, att denna tunna aska, än att dessa famnar ved fått utföras?
Icke är vedens förvandling till aska en förädling, som bör uppmuntras genom förbud mot veds fria afsättning?
Jag fruktar att om detta förbud har någon grund, så är det icke någon annan än den, att man ville genom det tvinga Säljaren af Skogs-Producter, att lemna Städernes Innevånare i Blekinge godt pris.
För Flottans behof i Carlskrona böra ej Skogarne i Blekinge nekas fri försäljning af det trädvirke, som Flottan ej hehöfver.
Jag vill ej uppehålla Ridderskapet och Adeln med anförande af flere skäl för en sak, för hvilken blotta framställningen af förhållandet tillräckligen talar, och jag tillstyrker således bifall till Oeconomiae-Utskottets Betänkande.
Grefve Mörner, Adolph Göran .•
Jag ämnar icke bestrida bifall af ifrågavarande Betänkande, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle hnna för godt sådant lemna 5 frågan kommer
&47 likväl sedermera, att vid föredragning inför Kongl. Majit undergå en nogare profning.
Jag vill endast anmärka, att det varit en på Secler grundad inrättning , att Finland till
Oss afytträdt de producter, som derifrån kunde aflåtas och att Blekinge icke fått till Skåne utföra ved och Skogs-Effecter.
Orsaken till en sådan Författnings vidtagande har icke varit, såsom en värd Ledamot yttradt, att man ansett Export af våra egna varor farligare än Import af utländskt gods, utan den, att Stockholms Stad icke kunnat få sitt behof af ved och bränsle uppfyllt annorlunda än genom Finlands biträde, 6amt att Flottan i Carlskrona tillika med sjelfva Staden icke kunnat umbära den vedtillgång, som Blekinge erbjuder, och skulle utom den brist, som således otvifvelagtigt uppstodo för Flottan och Stadsboerne derest Blekingsboerne fingo tillåtelse utföra sine SkogEffecter, äfven derigenom ett öppet fält lemnäs för det missbruk, hvilket icke vore möjligt att förekomma, att under föregifvande af att med Lasten afsegla till Skåne, densamma öfverfördes till Köpenhamn eller upplades vid Bornholm.
Då jag hört så mycken klagan deröfver, att icke nog kraftiga anstalter vidtagas till hämmande af utländska varors införande och kringspridande i Landetj och då vid 1815 års Riksdag serskildta Utskottet yrkade på prohibitiva Författningars vidtagande till förekommande deraf; så bör man ej genom det »48 Den 4 April. man å ena sidan gynnar Lurendrägerier och å den andra förbjuder varors införande och bsuk arbeta mot bvartannat.
Man måste bibehålla conseqvence i Lagstiftningen, så nödvändig i alla mänskliga lifvets förhållanden och ej för hastigt fördömma en Messure, sorn har sin grund uti en genom gammal häfd befästad författning.
Jag upprepar likväl hvad jag i början yttrade, att min mening icke är att bestrida bifall till Betänkandet, men jag tror endast att saken fordrar en närmare pröfning innan nå. gon ändring beslutes, och jag förmodar äfven att Riksens Ständers vid förra Riksdagen i detta ämne framburne önskan, kommer att af Kongl Maj.-t granskas, innan Riksens Ständer hinna åtskiljas.
Herr af Brinckman , Gustaf:
Jag hade föreställt mig, att Hogloll Lag- samt Allmänna Besvärs och OeconomicC-Utskotten,då dem tillhörde att utreda Lågan, om en oinskränkt utförsel af ved ifrån Blekingen, tillika skulle upptaga och granska de betänkligheter, som dervid kun. de förekomma Om Utskotten med kännedom att enahanda fråga, vid sista Riksdagen yppad, ännu hos Kongl. Majit hvilar oafgjoid, närmare inhämtat dess egenteliga beskaffenhet; så skulle Utskotten erfarit att tillstånd till veds utförsel för Skånes behof, ifrån den b»mn Sorn ligger Skåne närmast, och ifrån den kust, eom isynnerhet kan anses äga tillgång af Skog Den 4 April. 249 till afsalu, redan för flere år tillbaka efter Innevånarnes hörande, i närmast angränsande, Blekinge och - Christianstads Läner, cch efter begge
Landsböfdingarnas öfverläggning och underdåniga Förslag af Kongl. Maut blifvit i Nåder beviljat:
Att detta tillstånd, för sä storde! som Skåne benoit, otvifvelaktig blifvit begat*- 7 o o O nadt; men icke destomtndre af den ved, som i sådant afseende blifvit nedförd, öfverskott merendels årligen funnits qvarliggande; att Skogen i de öfriga Trakter a t' Blekingen, icke utgör någon verkelig Frocluct, eiler för Skåne kan vara till serdeles nytta, utan endast skulle löras till Bornholm, som ligger rakt utifrån Blekingen, i stallet för en längre omväg till Skäne; att den Skogs Trakt, som Riksdagsmannen Jon jonsson i dess Motion uppgifvit såsom til Igång för utförsel , den enda sorn in< nefaftar betydligt Skogs omfång, tillförene vid arne Riksdagar af honom blifvit till Kongl.
Majit och Kronan för Örlogs Flottans behof eibuden, ehuru också Ptovincens Hushålls-SätL skap undersökt och berättelse afgifvir, hvilken fråga ännu icke är af Kongl. Majit i Nåder afgjord , och dessförinnan icke bordt i annan väg framställas; att äfven en del af Allmogen j Blekingen afssgt sig den fömolin , som nu vill dem påbördas, såsom för Landet mindre gagnelig, och att i den händelse
Riksdagsmännens önskan vtinno oinskränkt bifall, det skulle föranleda icke allenast till en total förödelse af Skogen, uran också till en snar under» gång för Carlskrona Stad, hvars Innevånare Den 4.
April' öfver io.oco till antalet, redan få betala veden så dyrt som i Stockholm, och vid en obehindrad Exportation, skulle alldeles komma i saknad deraf; utan minsta ersättning af Bränntorf, hvarpå i Blekingen nästan ingen, men i Skåne så rika och oatödeliga tillgångar finnas; om, säger jag , Utskotten gjordt sig den mödan, att inhämta aila till deras föremål hörande upplysningar och ställt dem vid sidan, af den så mycket prisade och äfven af mig innom gränsorne af verkelig production, till dess värde erkände Närings friheten; så tviflar jag att Utskotten bordt föreslå, eller Riksens Ständer kunna besluta, att hos Kongl. Maj:t förnya en underdånig önskan, som för så korrt tid tillbaka blifvit anmäld, att Kongl. Majt med nådigt afseende på dess Undersåtares inbördes anspråk, och de serskildt, å ömse sidor förekommande omständigheter, ännu icke medhunnit sig deröfver i Nåder utlåta.
Jag tillstyrker således vördsammeligen att detta ärende måtte till Utskotten återremitteras, för att närmare undersökas, innan Höglofl.
Ridderskapet och Adeln fattar dess beslut i ett ämne, hvilket sä tillsägandes rörande tvänne parters rätt, hvaraf den enas skäl ännu icke på minsta sätt blifvit utredde eller ens efterfrågade; och jag hoppas då saken en gång kommer i sin rätta dag, att den vackra synpunct hvarunder den cu blifvit framställd, möjeligen skall tåla någon rättelse; likasom jag håller före, att den jjemnförelse med ved-exporten ifrån Finland , som blifvit åberopad, icke är så noga berak - Den 4 April. nåd, men deremot tages i öfvervägande, att i Finland utgör Skogen en verkelig Product, och ett verkeligt af Innevånarnes behof; I Blekingen äter, en knapp tillgång för Provincens egna tarfvor — och emelian frihet i Spannmåls-handel och frihet i Skogs-afsalu måste vara någon olikhet, då den förra årligen, dea senare blott i mansåldrar kan åstadkommas.
Herr Mannerstam, JohanOeconomie-Utskottets Betänkande är efter min tanka grundadt på så goda skäl, att jag icke föreställt mig att det skulle emotsägas.
Frågan om fri Seglation emellan Skåne och Blekinge var vid i8ij års Riksdag under Riksens Ständers öfverläggning, och Oeconomie-Utskottet tillstyrkte och Riks-Stånden beslöt då enhälligt den derom väckte Motion. 1 anledning af de nu gjorde Anmärkningar vid Betänkandet, får jag äran erinra, dels att frågan egenteligen icke är om Export för till utrikes Orter af Trädvaror ilrån Blekingen, utan om frihet att föra den till den angränsande Provincen Skåne, dels att det ännu gällande förbud, som häremot finnes, tillkommit, om jag icke orätt minnes på 1790-talet, samt således icke är särdeles gammalt — Den Anmärkning, som blifvit gjord att Utskotten prof - vat denna fråga, utan att derom skaffa sig nödige upplysningar och utan att höra de Parter eller Corporationer, hvilka den egenteligen angår, och den förebråelse för ensidighet, hvil - Dm 4 April. ken deruti innefattas, kan jag för min del icke gilla — Riksens Ständers Utskott äga väl när de så för godt finna, att, i den ordning
Grundlagen föreskrifver infordra upplysningar i de ämnen, som af dem beredas; men jag hade icke trott någon skyldighet för dem kunna sättas i fråga att hora Parter, Corporationer eller andre Auctoriteter — Riksens Ständer utgöra den högsta Auctoritet i Riket, och då de aga beslutande rätt i de vigtigaste frågor, som angå det Allmännas väl, måtte väl på deras tillstyrkande i Oeconomiske ärender beslut kunna grundas, äfven utan att höra de Corporationer, hvilka dessa ärender kunna angå.