Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Utskotten har varit åsedt, i anledning af de motioner, som här blifvit väckte om de mera bildade klassernas öfvergång till produetiva yrken, att utväg äfven skulle öppnas för dessa, att få sina barn undervisade utan de servituder, som Lärlingar vanligtvis äro underkastade.
De olägenheter, sorn blifvit anförde mot Contracterne, äro alldeles inga, Att de, skola intagas i Societetens Protocoll, vill jag icke bestrida, ehuru detta är onödigt, då de äro antecknade i Magistratens, Jag tillstyrker bifall af denna punkt.
Om det vore fråga om att utsätta, hvilken grad af färdighet en Mästare skulle meddela åt Lärgossen , skulle jag vara ense med Herr Lagerhjelm; men nu kan frågan endast blifva om lärotid, och öfrige vilkor.
Jag är öfver ty gad, att just i upprättandet af sådana Contracter ligger ett frö till en inteilectuel utveckling hos Handtverksklassen. livad för öfrigt angår 5o2 Den 12 November f. m. den omständighet, att Contracterne skulle intagas i Societetens Protocoll, så anser jag detta, enär de lemnäs till dess Handlingar, och der finnes en Registratur, endast föranleda till ett onödigt och öfverdrifvet skrifveri.
Det är ganska tillräckligt att förvara dem bundtade, då de kunna slås efter i Registraturet.
Dessutom instämmer jag uti, hvad Herr Hammarsköld yttrat rörande Boktryck erierne.
Erfarenheten har besannat, att detta baft med sig ganska goda följder.
Dessutom, om den Lancasterska undervisliingsmethoden fortgår, såsom hiltils, skola väl få gossar finnas, som icke vid 11 å 12 år kunna skrifva sitt namn, så att till och med om en pojke vore åt sig sjelf lemnad, han kunde i eget namn uppgöra sitt Contract.
Jag anhåller derföre om bifall till förslaget.
Skrifteliga
Con traeter äro komne i stället för ord, löfte och handslag.
I den ort jag bebor är det vanligt, att skrifteligen uppgöra vilkoren icke allenast med Tjenstehjon, utan äfven med betingsarbetare, för att undanrödja allt misstroende.
Jag tror, att Lagstiftaren bör bifalla, att vilkoren vid Lärgossars antagande böra skriftligen uppgöras, ty om häruti lemnäs frihet att handla efter behag, så blifva bättre mäns barn utestängde ifrån att bli antagne i lära; mången Mästare antager heldre den, Den 12 November f. m. 5o3 som ger sig på nåd och onåd.
Det kan aldrig fela, att ju i en Stad någon linnes, som kan hjelpa till att uppgöra Contractet, Sluteligen är det af stor betydenhet, att ynglingen ser, det Lagstiftaren äfven tänkt på honom och garanterat dess rättigheter och dess frihet, och han skall deraf föranledas , att en gång handla likaså mot andra tillbaka.
Herr von HartmansparffImellan Husbönder och Tjenare finnas, såsom Herr Lagerhjelm rätteligen anmärkt, förhållanden, som aldrig kunna skrifteligen bestämmas.
Det är då så mycket oriktigare, att anbefalla Contract om sådant hvarom icke kan contraheras, såsom till exempel om den lärotid, en gosse beliöfver, för att blifva Gesäll.
Det är icke möjligt att förutsäga, huruvida dertill skall erfordras 3 eller 4 år; ty ehuru mycket man söker, att göra Handtverkare till machiner, så ligger det dock i den menskliga naturen, att de icke kunna aldeles nedsättas dertill.
Skulle man alltid vilja upprätta Contracter mellan Mästare och Lärlingar: så kunde det lätteligen hända, att de sednare af egen eller sina målsmäns obetänksamhet, eller af nöden föranleddes att ingå på altför hårda, deras personliga frihet förnärmande vilkor.
Det är derföre lika så behöfligt som tillräckligt, att Staten genom en allmän Författning, såsom Tjenstelijonsstadgan öfverhufvud tryggar arbetarens säkerhet och bestämmer hans förhållan - 5o4 Den 12 November f. m. den till Husbonden.
Att, med iagttagande deraf, ingå i närmare öfverenskommelser, må blifva hvars och ens ensak.
Om man i Westmanland behöfver, att, utom ord och handslag , uppgöra skrifteliga Contracter mellan Husbönder och Tjenstehjon, så vet jag andra landskap, der det icke tarfva^, och skulle anse för skada, att genom påbud införa ett bruk, som icke behöfves, så länge det inbördes förtroendet mellan menniskor icke till den grad aftagit, som på den omtalta orten.
Hvad Boktryckerierna beträffar, så kan jag ej undgå upprepa, att man af deras producter nu för tiden lätteligen finnér, att de ej höra under någon Skråordning.
Huru vårdslöst och illa de skötas, vet hvar och en, som haft med correctur att beställa.
Om den Lancasterska undervisningsmethodeu skulle medföra så stora verkningar, som Herr Hjerta tyckes tro , att nemligen Lärlingarne skulle kunna sjelfva skrifva sina Contract med Mästarne, så måtte han mena renskrifva dem, ty annars borde, i följe af den påskyndade förståndsutveckling methoden medförde, äfven myndighetsåldern nedflyttas från 21 till i5, eller 12 år.
Då det icke är någ011 förbjudet, att uppgöra contract med Mästare och således intet hinder för bildade föräldrars barn, att, med hopp 0111 god behandling, ingå i Handtverksklassen, så tillstyrker jag, att det bestämda påbudetj det Deri 12 November f. m. 5o5 skrifteligt Contract skall äga rum, må ur Författningen uteslutas.
Man liar antett Con tracter vigtiga, för att åt bättre mans barn bereda en mera mensklig medfart, än Lärlingar i allmänhet förut undergått.
Jag vågar vördsamt upptaga tiden några ögonblick, för att visa äfven i detta exempel, att Contracter äro en orimlighet.
Huru vill man göra Contracter gällande inom den husliga kretsen?
huru bestämma betydelsen af en mensklig behandling?
Ätt contrahera om förhållanden, öfver hvilka ingen controll äger rum, och som ligga utom sphaeren af all öfverenskommelse, måste alltid innebära en orimlighet.
Det är således, i följd af begreppet örn Contractet, hvilket måste angå bestämbara ämnen, oell kunna controlleras, sorn jag bestridt möjligheten deraf.
Det har äfven blifvit åberopadt, att Contracter stundom ingås emellan Husbönder och Tjenstehjon.
Huru vill man. val contrahera om hvad slags mat och dryck en Tjenare skall erhålla 365 dagar om året, och så vidare?
Det visar blott ytterligare , att ideén är orimlig.
För öfrigt har man såsom exempel framställt Boktryckeri-IIandtverket.
Det är likväl ostridigt, att Boktryckerier äro olika organiserade med Handtverken; de ligga helt nära Manufactur-Inrättningarne, hvilka alla hafva någon rapport sins emellan.
Det är omöjligt, att på förhand bestämma eller begära, att en Lärling skall, på 5o6 Den f2 November f m. viss gifven tid, kunna inhämta fullkomlig kunskap i något Handtverk , såsom redan förut är anfördt.
Möjligheten att bibringa en sådan färdighet förutsätter andra omständigheter än som genom Contract kunna bestämmas.
För den som ej gjort sig reda för buru Husbondemagt skiljes ifrån annan magt lärer icke heller blifva lätt att_fatta ideen af Stat.
Hetta införande af contracter medför skadliga verkningar i allmänhet: nemligen omöjlighet att ge föremålet bestämdhet; omöjlighet att controllera verkställighet af hvad som måste lemnäs obestämdt, samt upplösning af stående form utan substitut.
I öfrigt må ej härmed vara sagdt, att icke Contracter kunna uppgöras emellan Lärling och Mästare, i afseende på vissa andra förhållanden men icke om lärotiden.
Det rätta är, att de må gälla sorn möjliga, men icke såsom lagstadganden.
Förslaget, alt genom contracter bestämma lärotiden, innebär alldeles icke den tydning man velat gifva deråt,, att Gossen inom denna tid skall vara utlärd, utan blott en rättighet att under en viss tid lära hos viss Mästare.
En verkelig omständighet, som gör detta nödvändigt, är, att det ofta handt, att en mästare funnit en yngling äga mer än vanlig fallenhet.
För att då längre bibehålla honom, som Lärgosse, har han emellanåt gifvit honom annan sysselsättning, och afledt honom från sitt egentliga yrke.
Det måtte väl vara föräldrars
Den 12 November f. m. och förmyndares rättighet, att öfverenskomma om den tid , under hvilken en Son eller Myndling skall lära, och att han under denna tid endast må användas till arbete på verkstaden, men icke i Mästarens hus till andra göromål.
Om således icke dessa contracter utsträckas till det omöjliga , såsom några Ledamöter yttrat, utan blott till bestämmande af lärotiden och yrket, så tror jag de gjorde anmärkningarne böra förfalla.
Hvad angår, att uti contracterne skulle öfverenskommas om den mat och dryck Lärlingen skulle erhålla, så hade jag ej trott, altman af Utskottens Utlåtande kunde draga en sådan slutsats.
Att deruti införa de sysslosättningar, hvartill Lärlingen skall komma att användas, dertill behöfves ej mycken kunskap ; men de äro nödvändiga, för att vid öfvergången till ett friare näringssystem hindra den qvarvarande skråandan, att afhålla andra ifrån, att hinna lill skicklighet.
Såsom skäl mot Utskottens förslag har man anfört omöjligheten «tt, inom bestämda år, alltid bibringa en viss konstfärdighet.
Att detta icke är meningen har af den siste värde Talaren så fullkomligt blifvit utredt, att föga dervid återstår att tillägga.
Mig synes här endast åsyftas den säkerhet för Gossen*, att han efter vissa år obehindrat kan'få försöka att genomgå de prof, som fordras för att blifva Gesäll, så mycket mera , som det mot slutet af §:n slår: om han visar sig ega erforderlig skick - 5o8 Den 12 November f. m. /ighet.
Meningen är således ingen annan, än att Mästaren icke längre än under dessa år skall kunna afhålla honom ifrån att söka blifva Gesäll, och begagna honom till sin enskildta fördel.
Kan han då icke undergå sin examen, så får han ingå nytt Contract.
Rörande hvad man föröfrigt anfört, att. våra Boktryckeriers beskaffenhet icke tala till förmån för Contracterne; så får jag anmärka, att orsaken dertill måste sökas från ett annat håll.
Det är upplyst, att Skräna i Frank' rike blefvo upphäfne under Revolutionen , och jag förmodar , att det Didotska och andra Boktryckerier icke sedan denna tid förlorat i duglighet.
Föröfrigt är det nödvändigt, att en gräns sättes för godtycket; likväl hemställer jag, om icke ett Normal-Contract kunde uppgöras, som alltid ansåges gälia, när icke något serskildt vöre ingånget, Herr von Hohenhausen: dag instäm mer fullkomligt i hvad den sista värde Talaren yttrat om ett Normal Contract.
Detta %/ matte vara detsamma som Tjenstehjons-stadgan är för Tjenstefolk, eller den Stadga, som i Utskottens Utlåtande rörande Gesäller blifvit föreslagen.
Att serskildt ingå i detailler, med bestämda föreskrifter i hvarje fall, påminner mig om Torparen, som lemnade sin husbonde i vaken, för att springa hem, och se efter i Contractet, om der stod , att han skulle uppdraga honom, Det finnes flere städer , der Handtverks-mästarne ej kunna sysselsätta sine arbetare hela året igenom Den 12 November f. m. 509 med det egentliga halidtverket.
Skulle Gesäller och Lärgossar vid inträffad brist på arbete i slöjden ingenting als göra hos Mästaren?
Man bar såsom skäl för Contracter anfört, att de skulle vara fördelagtiga å ömse sidor.
Jag deremot kan, på hvad sida jag betraktar saken, endast finna dem leda till skada så väl för Mästare som för arbetare , samt befordra sturskhet och lättja m. m.
Jag har såsom ett exempel härpå hört omtalas några Gnrfvaregesäller, som nyligen kommo från Finland till Westerbotten i afsigt att företaga vandring i Sverige.
Under väntan på svar från Stockholm å deras begäran, tillböd man dem der landtarbeten, men de förklarade, att det icke ginge an för dem, emedan det skulle kränka deras ingångna förbindelser, och , om det blef kändt bemma, verka deras uteslutande från Embetet.
Hvad beträffar Friherre Cederströms yttrande , att en skicklig Lärling skulle ofta af Mästaren användas lill andra syslor, så förstår jag icke, hvad Mästaren då skulle hafva för vinst äf hans skicklighet i arbetet.
På alla dessa skäl tror jag, att man bör nöja sig med det Normal-Contract, som redan finnes i Tjenstehjons-stadgan.
Jag tror icke att om man ville erbjuda Svenska Nationen i allmänhet att förändra denna Stadga, och ingå Contracter i alla punkter den innefattar med hvarje serskilt Tjenstehjon, detta af många skulle blifva antaget.
Här är blott frågan om 5io Den 12 November f. m.
Mästares Contracter med Lärlingar, men icke med Gesäller.
Hvilket förkommer i 3:dje Artikeln.
Hvad de förra angår finnas redan i denna § ett Normal-Contract, nemligen att Lärlingen vid 18 års ålder må blifva för Gesäll förklarad, om han dertill visar sig ega skiclighet.
Således är denna § de värde Ledamöterne redan till nöjes, och beslutet derom bör icke längre uppehållas.
Man har anmärkt att orsaken , hvarföre Contracter borde införas, vöre, att derigenom bereda utväg åt Lärlingen, att kunna komma ifrån läran, när han åstundade.
Men att detta icke är meningen med Utskottens Betänkande, slutar jag deraf, att det alltid står honom fritt att gå ifrån Mästaren, äfven om denna punkt ur Författningen skulle utgå.
Någre hafva såsom medelväg föreslagit, i stället för särskildta Contracter, ett allmänt Normal-Contract.
Hvad inbegriper detta väl annat, än de allmänna förhållanden, som i författningen stadgas emellan Uärlingar och Mästare; och just en sådan Författnings existence bevisar , att intet annat Contract kan uppgöras.
Det har blifvit sagdt, att en Lärgosse äger rättighet att skilja sig från Mästaren när han vill.
Det är likväl icke så, om han står under dess föräldrarätt, då han först vid 18 år kan blifva Gesäll.
Är förhållandet annorlunda, men icke nå - Den 12 November got Contract ingånget, så behåller Mästaren honom på samma sätt.
Det är vigtigt, att man afser dessa förhållanden just derföre, att föräldrar kunna finnas, sorn önska att deras barn må lära i 2 år ett Handtverk, i 2 andra år åter ett annat.
Det kan äfven hända, att ett barn, efter 2 års förlopp, finnes icke hafva fallenhet för ett visst yrke, då man måste äga frihet att vända dess arbetsförmåga på något annat mera passande.
Såsom utveckling af hvad jag nyss anförde om ett NormalContracts får jag nämna, att, om det antages, vore denna §. otillräcklig, emedan der borde då utsättas ett visst förhållande med läroåren, äfvensom huru förhållas skulle med gossens föda och beklädnad, samt till hvad grad han skulle kunna till enskilta ärenden af Mästaren användas m. 111.
Det skulle då så styliseras, att der upptoges alla de vilkor, som man önskade stadga mellan Mästare och Lärlingar.
Jag utber mig en upplysning, i afseende på hvad en Ledamot nämnt om Lärogosses rättighet att skiljas från Mästare, när en viss tid förflutit.
Jag skulle önska att veta dm en Mästare äfven nu kan behålla en Lärling längre, än denne sjelf vill.
Då Herr Cederschjöld ytterligare talat mot rättigheten Den 12 November f m. att begagna Lärogossar till budskickningar, och andra enskildta ärender, så borde, oin denna grundsats blelVe rådande, det för fullständighetens skuld, i Contractet äfven utsättas, att Lärlingarne borde vissa timmar om dagen utföras under bar himmel, för att, på något sätt, få hämta frisk luft.
Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af aldra §. i förevarande aldra Artikel.
Rojiades J a och N e i.
Hvarefter Herr Grefven och LarultMarskalkcn hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 2 §. med den förändring, att Ridderskapet och Adeln ej anser nödigt, det Contract alltid ovillkorligen skall emellan Mästare och Lärling upprättas.
Det är förmodeligen Herr von Hartmansdorffs skämt, i anledning af Contraeterne, som för ett ögonblick förvillat Ridderskapet och Adeln; men jag försäkrar, att en far icke skämtar, då han skall sätta sin son i lära, för att grundlägga hans framtid , och om Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes förnya propositionen, torde pluraliteten bestämdare kunna utrönas.
Grefve Ben 12 November f.m. 5i3 Grefve Löwenhjelm j Carl
För min del tror jag icke, att Herr von Hartmansdorff^ eller någon annans skämt kan leda eller missleda Ridderskapet och Adeln i dess beslut.
Jag anser, att det vöre högst skadeligt, att här införa ett processualt förliållande, i stället för det faderliga, som förut ägt rum, och att inympa juridiken äfven på denna folk-klass.
Af alla Contracter äro de ovedersägligen sämst, som icke kunna uppfyllas, och de här föreslagna Contracter kunna omöjeligen omfatta alla de dagliga förhållanden, som inom ett hus äga rum.
Man har sagt, att det vore obehagligt förde bildade folkklasserne, att sätta harn i lära under det vanliga tvånget; men kunna icke dessa då särskildt uppgöra Contracter för sina harn, lämpade efter den egna omtankans föreskrifter?
Man har äfven mycket talat om ofoget deraf, att skicka Lärgossen i ärender, och deraf löpande faror för deras sedlighet m. m.
Men utom det att äfven denna art tjenst är erforderlig inom Handtverksstaden, och således af någon måste förrättas, så frågas, om det verkeligen tillhörer lagstiftaren att ingå i sådane enskilte lifvets förhållanden.
För min del kan jag ej annat än afstyrka de föreslagna Contracternas införande, såsom en påtrugad skyldighet.
Nog af, om de, som frivilligt afslutas , njuta det lagens hägn, Ridd. o, Ad.
Prot. X. Band. 33 5i4 Den 12 November f. m. sora lemnäs åt alla andra Jagliga förbindelser, man oell man emellan.
Med dessa Con tracter är icke åsyftadt, att deskulle kunna medföra de processer och juridiska vinglerier, som en Ledamot befarat, utan blott, att derigenom betrygga ungdomen, att icke bli underkastad den mångåriga servitud, sorn annars fortfar, tili dess Lärlingen kommer till myndiga år.
Jag tror det tillkomma Lagstiftaren att besörja, det icke ett obehörigt slafveri beredes en medborgare till en annans fördel. Herr Cederschjöld:
Här liar blifvit yttradt den fruktan, att Contracter endast skulle föranleda till rättegångar.
Tvärtom tror jag de skola förekomma rättegångar, och framförallt, enskildt förtryck.
Jag tror det äfven vara nyttigt, att ynglingen lär sig känna sina rättigheter, emedan han i samma mon bör blifva mon om att uppfylla sina skyldigheter.
För öfrigt har blifvit yttrat, att de Contracter bland alla äro de sämsta, som ej kunna uppfyllas, och att detta vore ett skäl emot dem, som nu äro i fråga.
Det beror likväl på Contrahenten att så inrätta Contractet, att det kan uppfyllas.
Lagstiftaren ingår icke i några detaljer härom, utan lemnar blott öppet åt Contrahenterne sjelfve, att bestämma vilkoren.
Den 11 November f m. 5i5 Herr Ribbing j Arvid:
Jag hyste det glada liopp, att sedan sista propositionen blifvit med J a besvarad , discussionen skulle vara slutad.
Jag anhåller att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes tillkännagifva, om icke så skall vara.
Herr Lagerhjelm: Sedan Grefve Lö wenhjelm yttrat sig, har jag intet vidare att tillägga mer, än den önskan, att det beslut, som synes mig redan hafva blifvit fattadt, må vinna.
Herr Uggla , Göran Gustaf:
I hvad jag ämnade yttra, är jag förekommen af Friherre Cederström och Herr Cederschjöld, och torde, i följd af discussionen för öfrigt, anledning till den anmärkning icke saknas, att det är lika fruktlöst, som det i sig sjelf vore skadligt och oförenligt med vår constitutionella frihet, att nu i det nittonde århundradet söka återupplifva det patriarclialiska lifvet, der den nu på en tid så mycket prisade Husbondamagten, i brist af lag, omfattade allt med sin sjelfherrskande hand, med en gränslös rymd, för sin faderliga kraftyttring.
Jag tillstyrker derföre bifall af de förenade Utskottens förslag i denne del, och får, för att vinna ett slut i saken, anhålla om votering.
Med de Contracter, som nu äro i fråga, afses icke så Den 12 November f. m. mycket att förebygga misshandling å Mästarens sida, utan dermed afses att förebygga den despotism, som Gesällerna , Pigorna och Mamsellerna i huset pläga utöfva.
Mästaren, såsom Husbonde, vet att hafva aktning för det unga väsendet; det veta icke de andre, men så snart det fins ett skriftligt aftal, så sansa de sig och gå ifrån sina gewonheiter.
Processer kunna icke uppstå deraf, ty ingen far processar sig till, att dess son må behandlas med mensklighet.
Denna fråga är af större vigt, än det torde synas någon.
Här är fråga om träldomsteckliet skall behållas någonstädes i Riket eller icke.
Finnes halsbandet ännu sittande på någon mensklig varelse, så torde det alltid bli utväg framdeles, att flytta det öfver på de folkklasser, som länge icke mera burit dem.
Jag yrkar äfven votering.
Jag medger visserligen, att ofullkomligheter äro möjliga i ett Contract; det se vi äfven tydligt i SamhällsContractet, der man sökt att, så mycket som möjligt, uppdraga gränsen emellan Statsmagterne; men under arbete och sträfvande att förbättra sig, blifva Contracterne allt bättre och fullständigare; och på denna grund tror jag dem äfven böra utsträckas till det lilla hushållet, hvarföre jag förenar mig i anhållan om votering.
Herr Gref ven och Landt - Marskalken Den 12 November f. m. framställde derefter följande Voterings-proposition:
Den som bifaller 2:dra §. i a:dra Artikeln af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens föreslagne förordning angående Haridtverkerierne i Riket, voterar J a; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer berörde a:dra §. att bifallas med den förändring, att Ridderskapet och Adeln ej anser nödigt, att Contract alltid ovillkorligen skall emellan Mästare och Lärlingar upprättas.
Sedan 43, 44 > 45 och 46 §§• i Riddarlius-Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan i eftermiddagen; och befunnos vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: J a — 32, Nej — 20.
I följd hvaraf, och sedan det öfver vo« teringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Marskalken 5i8 Den 12 November e. m. förklarade, att 2:dra §. i förevarande ardra Artikel, således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
In fidem Protoeoili O. J. Lagerheim.
Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 28 sist— lidne October under N:o 216 afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om Näringsfriheten, samt dermed gemenskap ägande ämnen.
Om Lärlingar. §§. 3 och 4 blefvo, uppå gjorde propositioner, af Ridderskapet och Adeln gillade.
Den 12 November e. m. 5i9 III Artikeln.
Om Gesäller. §§. i och 3 blefvo af Ridderskapet och Adeln hifallne. §. 3.
Herr Grefven och Landt - Marskalken tillkännagaf, att Herr Estenbergs , Pehr, den io dennes eftermiddagen på bordet lagde
Memorial innefattade anmärkningar mot ifrågavarande §.
, af hvilken anledning Herr Landt-Marskalken nu lät uppläsa berörde Memorial.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag föreställer mig , att ej något undantag skulle behöfva göras för Timmer-Gesäller, åtminstone ej af de skäl, sorn af Herr Estenberg blifvit anförde.
Om nemligen Mästaren sjelf blott har en vederbörlig uppsigt på sina Gesäller, så bör han icke kunna vara okunnig om deras märken.
Icke heller synes något undantag behöfva göras i afseende på städjan; ty Timmermästaren lär i alla fall af sin Gesäll aldrig hafva något slags olägenhet eller möjligt äfventyr, utan endast en säker inkomst.
Herr von Hohenhausen, Michael.:
Jag tror lika med Herr Estenberg, att detta undantag är angeläget, ej allenast för Tim - 520 Den 12 November e. m. mer-Gesäller, utan äfven för Murare-Gesäller, hälst, om än Mästaren sjelf efterser märkena, han ändock behöfver Gesällen qvar, som förstår sig på desse märken, och som med lätthet kan uppsätta en byggnad efter tillhuggen eller märkena, hvadan jag anser ett bestämdt undantag hörn göras för Timmeroch Murare-Gesäller.
Det har nu af Utskotten blifvit föreslagit en månads tid för Gesällerne vid aflyttning, att skaffa sig sysselsättning och försvar, men jag tror för min del, att för lång tid i detta afseende blifvit dem lemnad, emedan det möjligen skulle föranleda till håde oordningar och lättja; deremot skulle jag vilja föreslå, att, då det icke är möjligt för en Gesäll, att på en månads tid företaga vandring, hvaruppå denna ledighet lär vara beräknad och derunder inhämta kunskaper uti sitt yrke, det skulle vara hvarje Gesäll tillåtet, att under dess Gesälltid, innan han blifver Mästare, en gång företaga vandring till vinnande af den skicklighet och färdighet i konsten, som må hända endast på andra orter kan läras, emedan det icke är för Gesällernas nöje man hör tillåta vandring, hvilket torde vara det enda som vinnes med den af Utskottet föreslagna lediga månad vid aflyttning, utan för honsten, och för inhämtande af fullkomlig skicklighet deruti, hvartill fordras så väl tid, som erfarenhet.