Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då inkomsterna ej ökas, utan tvärtom minskas genom fattigprocentens upphörande vid bouppteckningar; äfvensom *) 4:de §:n utur reglenut intages:
Direktionen beslår af öfverståthållare», eller den hans ställe företräder, såsom ordförande, polismästaren i Stockholms stad, en ledamot af sundhetskollegium, en ledamot af Stockholms stads konsistorium, samt af stadens iunevånare 4 män; den lista och 2:dra af dessa 6 ledamöter förordnas af K.
M:t på förslag af vederb:de embetsmyndigheter, samt de; 4 öfriga uppå förslag af öfverståthållare».
Den I M11 j. 17 sorn (lå, genom nya strafflagens införande, åtskilliga bötesandelar frångått allm. barn husinrättningen; samt deremot tilloppet uti en så beklaglig progression ökas, att få å barnhuset (en anstalt icke blott för hufvudstaden, utan för hela riket, i enlighet med K.
Fundationsbrefvet den 20 Mars 1637 och K.
Resolutionen den 27 Febr. 1652: se Dagbladsartikeln för nästlidne lördag) inlösa barn, af hvilka en betydlig del icke egentligen tillhöra Stockholms kommun, utan t. o. m. icke äro födda, ehuru möjligen döpta härstädes, eller åtminstone aflade långt härifrån.
Denna tillförsel är en menlig följd af de i öfrigt så välgörande lättade kommunikationerna medelst ångbåtar och jernvägar; hvarförutan friheten att till hufvudstaden inflytta, utan att förevisa s. k. laga försvar eller ega laga förvärfningsmedel, förut erforderligt, härtill ej ringa bidrager.
Man talar om allm. barnhusets rika tillgångar, dess kapitalter, o. s. v. Ja, utaf direktionens und. berättelse den 7 Dec. nästl. år 1865 synes, att barnhusinrättningens tillgångar vid 1864 års slut uppgingo till rdr 1,744,979: o o och dess skulder till » 378,022: 2:1 så att behållna öfverskottet utgjorde .
. rdr 1,366,957: 13
Men då uti denna summa finnes inbegripna : Fastigheter rdr 597,525: —.
Lösegendom » 18,127: 22. böra såsom inproduktiva afdragas .... • 615,652: 22. återstå således rmt 751,305:21 Inkomsterna under 1864 uppgingo till . rdr 232,946: 83.
Utgifterna åter till » 239,336: lii. hvaraf visas, att en brist uppstått af 6,389:211, som blifvit godtgjord af byggnads- och reservfonden, hvilken derigenom nedgått till 271,676: 81.
Direktionens berättelse innehåller vidare (pag. 4.):
»Det ofördelaktiga resultat räkenskaperna för ifrågav:de åi- 1864 sålunda utvisa, har sin grund dels deri, att ej allenast den Barnhusinrättningen hittills tillfallna fattigprocent af sterbhus-inventariesummor, hvilken inkomst årligen uppgått i medeltal till omkring 15,000 rdr, numera alldeles upphört, utan äfven andra inkomst-titlar till beloppet minskats, så att inkomsterna, som, donationer oberäknade, år 1863 uppgingo till 260,657: 87, under år 1864, som ofvan sig visar, utgjort endast 232,946:83; dels ock å andra sidan deri att barntillförseln, på sätt af nedan intagne redogörelse inhemtas, i en högst anmärkningsvärd grad tillvuxit och sålunda föranledt ökade utgifter, hvilka från 212,094: 35, som de utgjorde år 1863, under L864 uppgått till 239,336: 19.» H. V. 2 18 Den 1 Maj.
»Dessa beklagliga förhållanden hafva ej kunnat undgå att framkalla allvarliga bekymmer för direktionen, helst anledning ej saknas att, utom de inkomstkällor, hvilka enligt hvad ofvan blifvit antydt, redan utsinat, äfven andra sådana, såsom bötesmedel och förmyndarekammarens öfverskottsmedel m. 11., framdeles torde minskas, under det den stigande folkmängden inom hufvudstaden säkerligen kommer att föranleda ökad barnatillförsel.
Direktionen har till följd häraf ansett sig föranlåten att, med återkallande af det beslut, hvarigenom dels afgiften för de af Stockholms fattigvård inlösta barn år 1861 nedsattes till 100 rdr, dels äfven obemedlade mödrar inom hufvudstaden medgafs att mot samma nedsatta afgift få sina barn å barnhuset intagna, från detta års början förhöja inlösningspriset för sådana barn till 150 rdr eller enahanda belopp detsamma före år 1861 utgjorde.» Vidare (pag. 8—9): »Barnhusets öfverläkare, prof. Abelin, har också i sin afgifna berättelse förnyat sin förut gjorda framställning om uppförande utaf ett nytt större barnhus såsom den enda utväg att bereda tillräckliga tids- och ändamålsenliga lokaler för det stora antalet värnlösa barn*), för hvilka skydd och vård måste beredas inom denna välgörenhetsinrättning, och Rikets Ständers Revisorer hafva äfven fästat uppmärksamhet å den nuv:de lokalens otillräcklighet.
Direktionen, som i allo delar åsigten om behofvet af ett nytt större barnhus uppförande här etc.» — »Under nu inträffade omständigheter, då barnhusinrättningens inkomster funnits ej ens vara tillräckliga för de oundgängligaste utgifternas bestridande, har etc.» — »Måhända låter det sig ej heller framdeles göra utan större bidrag från det allmännas sida; men innan någon tids erfarenhet visat huruvida det nuv:de i ekonomiskt afseende ogynnsamma förhållandet kan anses permanent eller möjligen blott öfvergående, har direktionen ej ansett lämpligt att om erhållande af sådant bidrag göra framställning.»
Antalet af underhållstagande barn utom barnhuset (hvilket sätt att vårda särdeles de äldre barnen, ja äfven de späda, för att förskaffa dessa modersvård samt att få fostermodren fästad vid barnet, jag anser för det fördelaktigaste) utgjorde vid 1863 års slut ....
2,490. och hade under loppet af 1864 ytterligare blifvit från barnhuset mot fosterlön ut lemnade 693. 3,183.
Härifrån hade, enligt uppgifter, som vid å rets slut voro tillgängliga, aflidit 118. *) Redan år 1863, mer äu 50 proc. utöfver medeltalet åren 1853 —1857 1864 ytterligare ökadt.
Den I Maj. )<l Öfverårige 201.
Af föräldrar eller anhöriga återtagna ur barnhusets vård 4.
Samt från fosterföräldrar till barnhuset återlemnade 208.
531 Så att vid 1864 års slut qvarvoro 2,652.
Inom barnhuset vårdades, öfverförde från år 1863. 230, deraf späda barn 152.
Under år 1864 nva inskrifna (1863 blott 689) 811. (1863 blott 578) 693.
Totalsumman af de 3:ne klasserna: späda barn, kolt - barn och äldre barn, utgjorde år 1864 1,274 (1863 blott 1,119), deraf späda barn blott 764.
Under år 1864 afledo (1863 blott 190) 226.
(1863 blott 143) 187; och qvarvoro till 1865 (till 1864 blott 230) 303; (till 1864 blott 152) 213.
Totalsumman af dessa inom barnhuset (med en utgift för 1864 af 77,345: 38.) . . 1,274 barn.
Utom barnhuset (med en utgift för 1864 af 111,134:4.)
. 2,652 » uppgick således till 3,926 » med en sammanräknad utgiftssumma af 188,499: 42.
Af dessa 1,274 barn hade 290, deraf späda barn 230, blifvit, på grund af remiss från Öfverståthållareembetet, utan betalning emottagne.
Såsom ammor antagna mödrar hade medfört, 1864, 197 barn (1863 blott 150).
Äfvensom att vid jemförelse af inskrifne barn dessa utgjorde i medeltal: Summa.
Späda baru. under femårsperioden 1853—57 456. 329.
» » 1858—62 556. 454. 1863 689. 578. 1864 . ... t ....
. 811. 693. eller en beklaglig progression.
Deremot utvisade mortaliteten nämnde perioder en i det hela glädjande förminskning (oaktadt den höga procm i afseende å de späda barnen i jemförelse med de äldre) eller:
Aldre Späda barn. barn. 1853—57 i medeltal äldre 16 pr. 25 pr. 1858—62 17 » 23 » 1863 11,8 » 19,5 » 1864 10 » 21 » Slutligen intages från denna berättelse: att polykli niken varit 1854 besökt af 1,636 (1863 af 1,498) individer, hvilka behandlats för 2,246 (1863 för 2,019) olika sjuk - 20 Den 1 Maj. domar.
Den hade under hela året hållits öppen på dertill bestämda tider.
Besökens antal uppgingo till omkring 8,000 (1863 till 7,500) eller i medeltal omkring 40 (1863 till 30 ä 40) på hvarje dag, som poly kliniken varit för allmänheten tillgänglig.
Då nu härjemte, för att afsluta denna, i och för behöriga upplysningars vinnande korta, ehuru uti en tidningsartikel visserligen vidlyftiga, utredning, torde bemärkas: att af inom hufvudstaden 1865 födda barn voro 2,220 äkta, 1,214 oäkta (ifrån en församling blott uppgifven totalsumman 499, som tillkommer); Äfvensom barnamordens ännu mera beklagliga tillväxt för hvarje år; — så torde den af mig den 8 No v. 1865 (således före den af barnhusdirektionen den 7 Dec. samma år afgifna, ofvan citerade underd. berättelsen) vördsamt afgifna och till Stats-Utsk:t remitterade motionen, ang:de allm. barnhuset, vara i allo behjertansvärd och, enligt mitt förmenande, såsom rörande ett samhällsvigtigt ämne, icke böra sakna representationens och äfven utom densamma stående fosterlandsvänners sympatier.»
Visserligen tror jag att frågan härmed skulle kunna anses vara till fullo utredd, särdeles som Hr Frih. von Schulzenheim derjemte uti flera delar supplerat hvad nu ej blifvit behandladt; dock anser jag mig böra tillkännagifva i afseende å Hr Gr.
Posses villrådighet beträffande de af Hr Gr.n framstälda 3:ne alternativen ang:de inlösningspriset af barn å allm. barnhuset, att det 3:dje alternativet var det af mig åsyftade.
Att statsutgiften eller sjelfva summan 10,000 rdr, skulle vara ett hinder för motionens antagande, torde ej någon påstå, åtminstone icke de, hvilka med frikostig hand i öfrigt pläga utströ penningar, äfven med landets skuldsättande; dock förefaller det mig något besynnerligt att, när fråga är att söka rädda menniskolif, såsom afsigten är med förev:de anslag, finnas för densamma föga sympatier; men i fråga om en statslyx, ehuru ämnet visserligen är synnerligen vackert och värdt upmärksamhet, t. ex. uti 148:de punkten om 20,000 rdrs anslag till en afgjutning i bronz af Prof. Molins Bältespännare, dervid finnas ej några betänkligheter.
Tyckes icke uti detta spåras någonting för känslan beklagansvärdt, frammanande en bildlig föreställning af ett guldfemissadt skal, som döljer en maskstungen kärna?
För att nu, i den händelse att punkten ej blifver återremitterad, på ett ställe och då denna fråga, eller ang:de allm. barnhuset i hufvudstaden, helt säkert uti större omfång vid en kommande riksdag måste upptagas, — få, hvad på mig ankommer, detta ämne så fullständigt utredt, anhåller jag om ursäkt för det en del, hvad Den 1 Maj. 21 specielt Barnhusinrättningen angår, samt för att derigenom visa att motionen ingalunda är uti outredt skick för ett halft år sedan afgifven, nu tillika utur motionen citeras eller början deraf: »Då, genom fattigprocentens upphörande vid bouppteckningar, Stora Barnhuset i Stockholm mistat en ej ringa årlig inkomst; äfvensom genom nya strafflagens införande åtskilligä bötesandelar frångått detsamma, ehuru i afseende å den sistnämnda förlusten godtgörelse synes vara tillämnad uti det i K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, sidan 12, äskade anslag af j 250,000 rdr, att å Kiksstatens andra hufvudtitel uppföras, — och Stora Barnhuset således icke kan tåla någon nedsättning uti den afgift, 300 rdr (sorn dock vid ömmande omständigheter kan nedsättas till 150 rdr på en gång), som är i allmänhet bestämd för barns inköpande derstäges, får jag föreslå: att ett årligt anslag af 10,000 rdr måtte Stora Barnhuset i Stockholm beviljas, för att sätta
Direktionen i tillfälle att, vid särdeles ömmande fall, dermed låta 100 barn få inköpas efter högst 100 rdr för hvarje barn.
Mångahanda äro anledningarne till denna min motion, deribland jag främst må nämna den betydliga ök- i ning af folkmängden uti Stockholm under sednare årtionden, mest föranledd genom den mängd arbetssökande, som hitströmmat för att uti hufvudstaden finna lättare arbetsförtjenst och drygare betalning än uti landsorterna kan erhållas.
Genom denna så att säga folkvandring till hufvudstaden, anser jag det vara billigt att hela landet något skattar till Stora Barnhuset, hvars, föräldravård saknande, beklagliga små beboare, jag är förvissad derom, till en hufvudsaklig del hafva moder eller fader härstammande ifrån Sveriges alla landsändar, och hvad fadren beträffar icke så sällan tillhörande de s. k. bättre folkklasserne.
De lättade kommunikationerne till hufvudstaden, med alla dess stora fördelar i öfrigt, torde dock medföra olägenheten af att till Stora Barnhuset inkomma barn till och med födda, eller åtminstone aflade, ofta långt härifrån.
År det dä billigt att Stockholms kommun, — år ifrån år öfver höfvan redan betungad med dryga skatter för till en del‘sådana ändamål, de der äro lika behagliga och beqvä mliga för icke St ockholms-bor, som för de skattdragande sjelfva, — äfven skall betala för sedeslösheten utoui densamma?
Statistiken öfver oäkta barn, som årligen födas inom hufvudstaden, lemnar anledning till de sorgligaste betraktelser och bör mana till kraftiga mått och stegs uppsö - 22 Den 1 Maj, kande för att hämma detta bedröfliga bevis på en med hvarje år stigande sedeslöshet.
Barnamordens beklagliga tillväxt kräfver ännu större uppmärksamhet i detta hänseende.
Och allt detta onda frodas vid sidan af så väl representationens som Begeringens oaflåtliga bemödanden att genom förbättrade uppfostringsanstalter, tillfällen till förvärf och utkomst, o. s. v., — under de sednare åren med synnerligt fästadt afseende på den qvinliga befolkningen, — söka höja sedlighetskänslan, så mycket beroende af sann upplysning, en oberoende lefnadsställning, som leder till äktenskaplig lycka och af välbefinnande i öfrigt.» »Jemte vördsam anhållan om motionens remitterande till Högloft.
Stat.s-Utsk:t, får jag lika vördsamt öfverlemna densamma till Hrr Utsk:s-Ledamöters välvilliga behjertande, dervid jag ibland de många kunskapsrika och sakens vigt inseende samt för hufvudsyftet med motionen ömmande män i främsta rummet påräknar den utmärkte läkaren och menniskovännen, som af Högloft. B. o. Ad. undfått förtroendet att med sin erfarenhet och sin menniskokännedom gagna det Utsk., hvilket kommer att, möjligen i förening med Högloft. Ekon.-Utsk:t, behandla ifrågav:de motion; hvarförutan densamma torde de respektive Med-Stånden kommuniceras.»
Med detta slut-citat uttryckes derjemte, att motionen öfverlemnades till den noggrannaste behandling af de personer, hvilka voro närmast i tillfälle att ytterligare utreda frågan så till syfte, som till den ekonomiska delen deraf; och då den person, hvilken uti detta citat specielt påpekas och hvilkens ringa biträde det någon gång skänkts mig få vara vid menniskovänliga verks åstadkommande, nu begärt ordet, nemi. min högt värderade granne på bänken bakom mig, Hr Huss, och som inom Utsk:t åt motionen skänkt ali den uppmärksamhet sorn dess menniskovänliga syfte förtjenar; — så öfverlemna!-jag nu till B. o. Ad:ns behjertande densamma; beklagande likväl att en aktad ledamot här midt öfver, Hr Professoren Cederschiöld, icke är tillstädes; detta så mycket mera, som jag har mig bekant att Hr Cederschiöld ämnat framlägga fakta, i hygieniskt hänseende så upprörande, att de skulle hafva, såsom hans egna ord lyda: »kommit håren att resa sig på hufvudet.»
Sådana ömmande förhållanden var Hr Cederschiöld nemi. beredd att framlägga.
» Jag slutar med att efter den närmare och fullständiga utredning frågan nu erhållit, vördsamt förnya min anhållan om återremiss.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr (Jr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å Den 1 Maj. 23 dels bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Liljenstolpe hegärde votering och yttrade derjemte:
Jag har vid några föreg:de tillfällen, da jag begärt votering, men förnummit, att R. o.
Ad. önskade, att jag skulle derifrån afstå, gått Ståndets önskan härutinnan till mötes; nu ber jag om ursäkt, att jag ej kan iakttaga samma grannlagenhet; ty jag vill genom denna votering hafva utrönt, huru stort deras antal är, hvilka medgifva nödvändigheten af att vidtaga åtgärder för att söka rädda 100 barn årligen åt samhället, som så väl behöfver denna rekrytering i ersättning för de 1000:detals menniskor, hvilka, särdeles under de sednare åren, plägat årligen emigrera härifrån; den moraliska pligten oberäknad.
Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som bifaller 126:te punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 66, röstar Ja:
Den det ej vill, röstar
Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. den ifrågav:de punkten.»
Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 36.
Nej - 23.
127:de och 128:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 129: de punkten, mom. a. Gr.
Ehuru jag af gällande former är förhindrad att framställa något särskildt yrkande i denna fråga, då hvarken af K.
M:t eller enskild motionär någon framställning blifvit gjord, hvarpå jag skulle kunna stödja ett dylikt yrkande, tager jag mig dock friheten att, då det kanske är sista gången, jag eger tillfälle att för representationen framlägga mina åsigter i denna fråga, under några ögonblick upptaga R. o. Ad:ns tid, för att framlägga ett beklagande öfver det sätt., hvar - 24 Dea 1 Maj. på vära konstsamlingar under en längre tid blifvit vårdade.
Att afgifva en speciel berättelse öfver detta missvårdande, skulle allt för mycket upptaga tiden; jag vill derför endast fästa mig vid det Statsråds-prot., sorn åtföljer K. M:ts Propos. i frågan.
Man ser deraf, att Öfver-intendents-embetet. föreslagit 6,000 rdr mer än K. M:t begärt. K. M:t har nemi. funnit för godt att utstryka det anslag af 6,000 rdr, som blifvit föreslaget för inköp af taflor af äldre mästare.
Det lilla anslag, museum hittills haft, har varit otillräckligt för bevarande af de taflor, som förirrat sig hit, och feom derför ofta blifvit köpta af utländningar.
Jag vill i detta hänseende blott som exempel påminna om den Ruysdael, som efter Exc.
Brahes död för en mot taflans verkliga värde ringa summa gick ur landet.
Nu vill K.
Mit borttaga hela detta anslag, och det har ej begärts någonting till det nämnda ändamålet.
Jag kan icke annat än beklaga det förhållande, att nu, när vi äro sysselsatta med att anordna vårt nationalmuseum, vi ej skola ega några medel för att rädda en och annan dyrbar tafla, som ännu finnes i landet, och kan komma att föryttras.
Öfver-intendents-embetet har ej uppgjort något förslag till organisation af musei styrelse.
Det skäl, som härtill uppgifves, nemi. att hinder för verkställigheten af en dylik organisationsplan för närv:de synes möta i svårigheten att kunna föreslå någon definitiv aflöningsstat, åtminstone för den del af förvaltningspersonalen, som skulle erhålla befattning med de egentliga konstsamlingarne, förrän dessa hunnit fullständigare ordnas, — kan jag icke rätt fatta.
Väl bör icke aflöningsstaten definitivt antagas, men som reservationsanslag hade den, efter mitt förmenande, både kunnat och bordt af K.
M:t framläggas och af II.
St:r antagas; ty långt ifrån att samlin - garnes oordnade skick derför är ett hinder, är enda möjliga medlet att få dessa samlingar kritiskt behandlade och ordnade, just det, att en personal kan erhållas som under några, års tid verkställer detta arbete.
Detta kan naturligtvis icke ske utan densammas aflöning, men på det att denna aflöning skall kunna förminskas, om framdeles så äktas nödigt, bör den bestämmas, icke definitivt, utan sorn reservations-anslag.
Derförutan blir aldrig detta arbete gjordt och vårt museum kommer aldrig i vederbörligt skick.
Men förutom det ledsamma uppskof med denna sak nu har skett, har detta olyckliga resonnement redan visat sina beklagliga följder, enär det ledt. derhän, att en af de yppersta förmågor i detta fack, Lektor Wennerberg, blifvit dragen från sin verksamhet vid musenm.
Väl kan han vara mycket nyttig i sin nya anställning såsom Byrå-chef i Ecklesiastik-expedition för den högre Ben 1 Maj. undervisningen, men min öfvertygelse är, att kanske ingen person kan uppväga honom såsom föreståndare för musei tafvelsamling.
Sin lämplighet för en dylik plats har han till fullo ådagalagt genom det arbete, iian på nämnda samling nedlagt, och hvilket vunnit fullt enkännande af den för granskningen deraf af K.
M:t tillsatta komité, en sedan den första grofhyflingen, — om jag så får uttrycka mig, blifvit gjord, återstår naturligtvis ännu mycket, och jag kan derför ej annat än beklaga, att denna stora förmåga blifvit dragen åt ett annat håll.
Man har slösat med medlen vid uppförandet af museibyggnaden, men man vill ej gifva några anslag till vården af de konstskatter, som derinom skola förvaras.
Alla musei taflor betinna sig för nämde i ett så jemmerligt skick, att de näppeligen kunna uppsättas; och enahanda är förhållandet med ramarne.
Vi hafva nu en dyrbar och ståtlig byggnad, och vi hafva äfven i sig sjelf dyrbara samlingar, men dessa befinna sig i allmänhet, tyvärr, i det skick att de ej kunna presenteras; och detta torde kunna tillskrifvas den omständighet, att vederbörande auktoritet, som deråt borde egna uppmärksamhet, synes betrakta hela denna sak som en bagatell.
M:t sålunda åsidosatt vidtagande af de nödvändigaste åtgärder för bevarande af våra samlingar, har Utsk:t lyssnat till en motionärs framställning om anslag af 20,000 rdr, till en helt och hållet lyxartikel, nemi. en afgjutning i brons af Molins grupp »Bältespännare.»
Det synes mig ingalunda vara välbetänkt, att när man ej anslår medel för att sätta våra taflor i presentabelt skick, man då beviljar en så stor summa för afgjutande af en grupp, hvars konstvärde jag icke tror vara så stort, som man i allmänhet vill påstå, och som mycket väl kunnat ännu många år bibehållas i gips.
1 Göteborg finnes denna grupp redan försedd med zinköfverdrag, och det torde tills vidare vara nog för dess bevarande för framtiden, ifall den icke i gips kan uppsättas i vårt museum.
Jag har härmed endast velat uttala ett ogillande och beklagande öfver det förfaringssätt, som vederbörande i detta hänseende låtit komma sig till last.
Då af Gr.
Oxenstjerna icke något bestämdt yrkande blifvit framstäldt, afstår jag.
Oxenstjerna sednast yttrat, vill jag endast nämna, att jag beklagar, aft Utsk:t ej erhållit upplysning om alla de behjertansvärda förhållanden, hvilka Gr:n påpekat; och jag anser det ganska olämpligt, att vi vid 26 Den 1 Maj. behandlingen af sådana frågor, som den förevide, skola sakna Ofverintendenten, hvilken dock eger en plats på detta rum.
Under närvide förhållanden torde emedlertid ingenting i saken kunna åtgöras.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes propos. på bifall till Utskits hemställan i förevide mom. samt besvarades med ja. mom. b och c. Biföllos. 130:de—137:de punkterna.
Utskits hemställanden biföllos. 138:de punkten.
Såsom embetsman i Riksarkivet tager jag mig friheten upplysa, att det här af K.
Mit äskade anslag verkligen är af behofvet påkalladt.
Den 4:de delen af Gustaf lis registratur ligger redan till en del under pressen, hvarjemte den andra delen af lagsamlingarne börjat afskrifva*.
Skulle nu dessa under loppet af år 1867 icke kunna tryckas, skulle en stagnation uppstå i arbetena, som vore i högsta grad menlig.
De unga män, hvilka egnat sig åt dessa arbeten, skulle då nödgas söka sig annan utkomst och sedan möjligen icke kunna återförvärfvas åt Riksarkivet.
Det vore sålunda mycket beklagligt, om denna af R.
Stir en gång gillade utgifning af vigtiga handlingar rörande vårt fosterlands häfder skulle afbryta*, derigenom att man icke förrän vid nästa Riksdag beviljade det begärda anslaget af 3,000 rdr, och får jag derföre anhålla om afslag å Utskis hemställan och bifall till K. Mits Propos.
Eika med den siste värde talaren och ovanligt nog hvad mig angår, nödgas jag uppträda mot Stats-Utskis sparsamhet och tillstyrka, att R. o. Ad. ville, på grund af hvad han anfört, afslå Utskits hemställan och bifalla hvad K.
Mit äskat eller 3,000 rdr för år 1867.
Nyttan och vigten deraf att handlingar rörande vår historia utgifvas, torde vara så tydlig, att man derom icke behöfver orda mycket.
Deremot kan jag icke underlåta uttala en önskan, att Riksarkivet hädanefter ville gå tillväga med litet större urval vid utgifvandet.
Då arkivet är så rikt på handlingor, som beröra verkliga historiska fäkta, borde man ej, såsom skett, sysselsätta sig med utgifvandet af lagförslag.
Dessa kunna visser O C5 o o 1 Deri 1 Maj. ligen erbjuda intresse för idkarne af laghistoriska studier, men den stora allmänheten kan aldrig hafva samma nytta af att erhålla kännedom om dessa förslag, som af rent historiska fakta.
Jag har visserligen icke något att invända mot att K. M:ts Propos. bifalles, men jag anser mig dock skyldig att framställa de skäl, sorn förmått Utsk:t att hemställa så som skett.
Vid ingången af nu löpande statsregleringperiod återstod af det under Riksdagen näst före den sednaste för utgifvandet af historiska handlingar beviljade anslag ett belopp af 8,000 rdr.