Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarföre har man icke förr framställt detta bättre alternativ, dessa betänkligheter, sä att båda förslagen kunnat jemnföras och gå parallelt med hvarandra?
Hvarföre har icke styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader, ej eller K. M., icke heller St:s Utsk. fåll del af Frilnns grundliga kännedom i detta ämne, af det bättre förslaget? — utan na först, då frågan ändlligen 216 ]>en 26 Ju u i e, m. skall lösas säger den välde talaren: ”Nej! för åll del stanna här — gä icke vidare! — här är ett hällre förslag, sora jag har att gifva Eder!” — På dylika framställningar tror jag att man icke bör göra afseende utan tillstyrker bifall till Utsk:s förslag.
Såsom bosatt nära den ort, hvars varu-transporler skola gagnas af Bjurbäcks-kaualen, känner jag dess behof af den ifrågavar. kommunikationen och såsom exempel derpå kan jag nämna att ej blott taktegel utan t. o. m. mursten föres frän Carlskoga och till Philipstad, ja! flere mil ofvanföre; och dä sä tunga varor kunna bära dryga omlastningar, frakter och rolöner; dä mätte väl industrien hafva ett behof, som ännu icke blifvit tillfredsstäildtf och tiden måtte vara iuue att afhjelpa det!
De af Frih.
Cederström här yttrade äsigter hafva hufvudsakligen blifvit uti Statsölskis plenum framställde af en eller annan ledamot, men de hafva likväl icke förmått alt rubba den stora majoritetens inom Ulsk. öfvertygelse om nyttan utaf den kanalens sträckning, StatsUtsk. förordat.
Emedlertid anhåller jag, att till den utredning af ärendet, den siste talaren nu afgifvit, fä göra några tillägg.
Cederström har gunslbenäget velat aflemna lill StatsUtsk. en karta öfver trakten, på det att Utsk. måtte sättas i tillfälle, att taga närmare kännedom om förhållandet och derefter, i händelse af en återremiss, kunna rätta sitt utlät.
Jag anhåller då, alt för den ädle Frihtn få tillkännagifva, att StatsUtsk. icke saknat kartor eller andra handlingar, utan Ulsk. har om ämnet tagit fullkomlig kännedom.
Måhända är det svårt för flertalet af R. o. Ad:s här närvar, med den ifrågavar. orten icke hemmastadde medlemmar att på grund af redan afgifne anföranden, och då någon karta för hvar och en af deni icke kan vara att tillgå, göra sig reda för beskaffenheten af hvarje utaf de här föreslagna kanal-linierne.
Jag anhåller således, att få söka åskådliggöra detta sä mycket möjligt är.
Från den stora bergsrygg, som i sydostlig riktning utgår från Säveberget och skiljer Wermland från Dalarne, samt sedermera sträcker sig genom den vestra delen af Nerike och Westergöthland, och skiljer sjöarne Wenerns och VVelterns vattensystemer, uprinna i sydlig riktning en mängd af de vattendrag, hvilka genomkorsa det ostliga Wermland och en del af Nerike.
Den vestliga delen af dessa vattendrag utfaller i Clarelfven och vidare i Wenern vid dess norra strand.
Den ostliga delen af samma vattendrag förena sig med Svartelfven och utfalla genom Skagern i Wenern på dess vestra kust.
Den deremellan belägna trakten är ett af sjöar och vattendrag starkt afbrutet land.
Dessa vatten bilda dock 2:ne parallelt med hvarannan från norr till söder löpande sträckningar, hvilka slutligen förena sig i sjön Lungen och genom sjöarna Ullvettern och Alqvittern utfalla i Svartelfven.
Philipstad är belägen emellan sjöarne
Leren och Daglösen på den vestra af dessa vattenlinier; Persberget vid sjön Yngen på den östra.
Philipstad är central-punklen för ortens betydliga tackjerns-handel.
Persberget innehåller dess förnämsta grufvor.
2:ne olika åsigter eller rättare 2:ne partier hafva Den 26 Juni e. rn.
217 derföre inom orten bildat sig.
Det ena önskar en kanal-anläggning ifrån Philipstad till Ullvettern vid en af hvars vikar den jernväg vidtager, som förer ifrån Sjöändan till Christinehamn.
Det andra partiet begär att de på den ostliga linien belägna sjöar:
Yngen, Östersjön och Langen skola sins emellan förbindas med jernvägar.
Båda dessa partier motarbeta hvarandra, båda klandra hvarandras planer.
Men endast för den ena linien, den ifrån Philipstad, den vestra, äro förberedande undersökningar och planer granskade af Väg- och Valtenbyggnads-styrelsen.
Det är denna för hvilken StatsUtsk. föreslagit det anslag hvilket Ståndet nn går att pröfva.
Den för hvilken Frih.
Cederström ifrar är den östra.
Den är grundad på anläggningen af en jernväg ifrån Yngen lill Östersjön och en dito ifrån Östersjön lill Lungen förbi Storforss bruk. R. o. Ad. torde häraf finna, alt den malm och det tackjern, som från Persbergs grufvor skulle på denna linia fraktas, skulle komma att föras först på jernväg till Östersjön och öfver den på båt, sedermera pä jernväg till Lungen och öfver den pä båt samt slutligen på jernväg ifrån Sjöändan lill Christinehamn.
Fördelarne af denna kommunikation, som fordrar så mänga ur- och pålastningar, kunna väl icke jemföras med dem, som äro att hemta af en kommunikation, der dessa besvärligheter icke förekomma.
Antages den kanal, StatsUtsk. förordat, inlastas varorna i Philipstad och föras med samma fartyg till
Sjöändan och all annan omlastning än den derstädes i alla fall oundvikliga blir obehöflig, hvaremot,^ såsom jag redan visat, varorna skola, enl.
Cederströms förslag omlastas flere gånger, hvilket följaktligen åstadkommer en icke obetydlig kostnad för godsegaren.
Jag tror således, att den af StatsUtsk. förordade kanalsträckning icke är så förkastlig, som mången påstår.
Dessutom får jag nämna, att
Daglösen ligger söder om Philipstad och Sjön Yngen söder om Persbergs grufvor, och uti dalgången emellan den sydligaste delen af dessa sjöar skulle icke serdeles stora svårigheter möta för anläggandet af en jernväg, och låt äfven vara, att, såsom Frih.
Cederström upgifvit, fråga om anslag till denna jernväg kommer att vid en blifvande riksdag upstå, så kommer delta då alt blifva föremål för serskild pröfning; och under förutsättning att denna jernväg beviljades blifver enl. de af Hr Lagerhjelm uprättade kalkyler, hvilka väl icke kunna frånkännas vitsord, enär den gemensamma kostnaden för den nu föreslagna kanalen och en jernväg emellan Daglösen och Yngen sammanlagt, icke upgå till den summa som erfordras för genomförandet af Frih.
Härförutan och såsom bevis uppå, att orten ansett den föreslagna kanal-anläggningen behöflig, får jag nämna, hvad som inom StatsUtsk. uplystes, att under sista marknaden i Christinehamn en stor del af de i marknaden närvar, possessionater i orten tecknat sig för aktier till bolag för den kanal, här är i fråga, hvaremot blott en enda tecknat sig för den af Frih.
Cederström föreslagna farleden.
Dessa omständigheter synas mig tala för bifall till Utsk:s förslag, och jag anhåller, alt Hr Frih. o. Landtm, måtte framställa propos. härpå.
Den ifver, hvarmed en aktningsvärd le - 218 Den 26 Juni e. m. damot, Hr Lagerhjelm, i denna fråga npträdt, har, tverfemol hans vana, synts hänföra honom ända derhän, alt icke ens vilja fördraga någon motsägelse, äfvensom till en mindre fullständig upfaUning af mitt vördsamma yttrande.
Den värde talaren har trott, att jag benämnt företaget gagnlöst.
Jag har likväl endast yttrat, att, om de afsedda medlen icke blifva tillräckliga, företaget, derest det icke fullbordas, kan blifva gagnlöst, Åtminstone blifver gagnet oändligt mindre än man vid medlens beviljande afsett.
Det måtte väl icke vara svårt att medgifva.
Likaledes har jag sagt, att för att få gagnet af detta arbetsföretag fullständigt, måste, förmedelst en jernväg, förbindelse åstadkommas emellan Philipstad och sjön Yngen; och Hr Lagerhjelm är så långt ifrån att bestrida detta, att han sjelf fastmera ansett en dylik förbindelse så nödig, att han icke dervid reserverat sig mot dess sträckning ginaste vägen, fastän icke den jemnaste, emellan staden och nämnde sjö.
Men att anläggandet af en jernväg öfver backar och berg icke aflöper för serdeles godt pris, lärer för den värde ledamoten likasom för mig icke vara obekant.
Jemväl har Hr Lagerhjelm låtit hänföra sig till den npgift, att något annat förslag än det af Utsk. förordade icke varit å bane.
I detta fall har likväl
Hr von Troil meddelat nödig rättelse.
Han har uplyst, ali fråga upstått om sammanbindning medelst jernväg emellan sjön Yngen, invid hvilken Persberget är beläget, med sjön Östersjön, hvarifrån, genom Mögsjön och en ytterligare vare sig kanal- eller jernvägssträckning af obetydlig längd, förbindelse borde öpnas lill sjön Oijeveltern.
Hr Lagerhjelm har vidare lill fördel för det förslag, som här är i fråga, sagt, att en jernväg finge framdeles anläggas ifrån Yngen till någon af sjöarne Daglösen eller Lungen m. fl.; men jag får då fråga den värde talaren, hvilketdera är förmånligare, att anlägga jernvägar antingen å en jemn! docerande plan, sådan som förefinnes emellan Yngen och Östersjön, eller upföre och utföre backar och berg, hvilka icke torde kunna undvikas å landbältet emellan Yngen och Daglösen.
Afståndel är visserligen å hvardera af dessa landbälten ungefärligen lika stort; men markens beskaffenhet högst olika, såsom nyss är antydt.
Dessutom är, i det förstnämnde fallet, sträckningen från norr till söder och således i öfverensstämelse med den allmänna riktningen af de Wermländska vattendragen, då deremot, i det sednare fallet, kosan synes dragen från vester till öster, eller tversför bemhlde allmänna riktning.
För att komma från Yngens norra strand, der Persbergs grufvefält äro belägna, ned till Sjöändan, har man, i förra fallet, en sida i den triangel alt tillryggalägga, hvars begge andra sidor utgöras af linierne söder och österut från Philipstad.
På det hela äro således afstånden ej till det sednare förslagets fördel.
Hr von Troil har behagat lemna en beskrifning öfver orten och dess behof.
Denna ort kan icke vara för mig obekant, enär provinsen Wermland är min hemort.
Jag tillåter mig derföre, att lill den kraft och verkan, det kan medföra, vördsamt erinra dels om naturförhållanden, dem jag redan haft äran antyda, och dem Hr von Troil beständigt i detta ärende förbiser, dels och att inom orten åsiglerna icke kunna så alldeles enhälligt och bestämdt sägas vara fattade Den 26 Juni e. m. till förmån för det af StatsUtsk. förordade arbetsföretaget.
Ty om man än vill sluta sig härtill af den omständigheten, att, såsom Rivon Troil omförmält, under en marknad i Christinehamn ett större antal aktier blifvit tecknade för det nu förevar:de arbetsföretaget, och att blott en enda individ arbetat för en kommunikation emellan Yngen och Öijenvettern genom Östersjön, så bör man härvid taga i betraktande, att denne var disponent till en ej ringa del af den jord, hvarå kommunikationen skulle åstadkommas, och att han förklarade att ringa eller ingen ersättning för jordförluster dervid skulle ifrågakomma.
Denne man disponerar äfven åtskilliga verk och lägenheter förbi hvilka den af StatsUtsk. förordade farleden skal! anläggas; och, utan en sådan hans afsägelse af anspråk på ersättning för icke blott blistad jord, men äfven minskad vattentillgång, torde företaget, arbetet oberäknadt, blifva rätt kostsamt.
Allt detta har också blifvit helt öppet och oförställdt upgifvet.
Hvad slutligen angår de öfriga synpunkter, hvarutur man velat hämta stöd förStatsUtsk:s förslag, sä förundrar det mig något att höra Hr Lagerhjelm yttra att StatsUtsk. med yttersta noggrannhet pröfvat frågan o. s. v., äfvensom att någon farhåga för arbetets stadnande i ofullbordadt skick och för uleblifvande af företagets påräknade gagnelighet m. m.; — detta allt oaktadt Utsk. likväl sjelft i sitt tryckta betänk, haft den uprigtigheten att erkänna sin tvekan huruvida de med detta tillärnade kommunikationsföretag sammanhängande frågor ännu vunnit sin lösning.
— Vidare har man yttrat alt, derest ingenting blir af alltsammans i den händelse, som Utsk. ej velat utesluta ur möjlighetens sfer, att K.
M. ej finner bolagets säkerhet tillräcklig, så skulle ju Staten ej lida någon förlust.
Men man förbiser att anslagssumman, under tiden till dess detta hinner blifva kändt, ligger obegagnelig för andra, mera angelägna företag.
— Lika litet finner jag det välbetänkt att offra en större summa å ifrägavar:de kanal, utan att med detsamma fullt göra sig reda för de belopp, som för fullbordande af ett system i denna rigtning erfordras.
Dessa belopp blifva likvisst ej obetydliga.
Eli sådant förfarande med Statens medel synes mig åtminstone mindre lämpligt, då så många andra mera vigtiga företag finnas hvilka påkalla anslag; tillstyrkandes jag såsom förut återremiss af betänk.
Jag har i sanning blifvit något förvånad öfver det sätt, hvarpå Frih.
Cederström rigtat sitt yttrande emot mig, såsom den der skulle hafva serdeles ifver i denna fråga.
Jag har här hufvudsakligen yttrat mig såsom ledamot af StatsUtsk. för att göra reda för det sätt, hvarpå jag galt tillväga för erhållande af de uplysningar, jag i saken kan ega.
Den af Frih:n omnämnda tvekan hos StatsUtsk. synes, såvidt jag kan erinra mig, ligga deruti, att det ännu skulle vara outredt, huruvida erforderlig vattentillgång kunde vara för kanalfarten disponibel.
Det förefaller åtminstone mig naturligt, att, i händelse kanalbolaget icke kan med egarne af vattnet. och vattenfallen, hvarigenom kanalen skall ledas, träffa öfverenskommelse om begagnandet af detta vatten och vattenfall, hela 220 Den 26 Juni e. m. företaget förfaller, och att medlen icke utbetalas, hvarföre jag och flere med mig ansett obehöflig! att i tillstyrkandet intaga ett sådant förbehåll, emedan del mäste blifva en serkild sak emellan bolaget och vattnets egare.
Den värde talaren har vidare anmärkt, alt jag icke dragit i betänkande, alt omnämna för Ståndet såsom en lätt sak, nemi. att draga jernvägar öfver backar och berg såsom orden föllo.
Jag får fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att jag ännu icke fält den idéen, att anlägga jernvägar öfver backar och berg.
Jag har icke den ringaste lokalkännedom i denna fråga, utan hvad, jag i ämnet yttrat, år grundadt på de Utsk. tillhandakomna handlingar och Ingeniörers upgifter.
Hvad jag dock bestämdt känner, är att den nnvar:de transporten af tackjern, tegel och spanmål m. m. till Philipstad beror af ett bolag, af en enskildt man, och min öfvertygelse är, att industrien vinner derpå, att den befrias från detta beroende af enskilde, så att hvar och en efter godtfinnande kan transportera sina effekter.
Delta synes mig vara ett kraftigt bevis på industriens behof af befrielse från allt beroende.
Jag förnyar min anhållan om bifall lill Utsk:s förslag.
Under förklarande, att jag hyser stora förhoppningar om den Svenska industriens framgång genom lättade kommunikationer af den art som den ifrågavande, får jag likväl tillkännagifva min önskan, att SlatsUtsk. hade något närmare bestämt vilkoren för utlemnandet af denna så betydliga penningesumma.
SlatsUtsk har nemi. tillstyrkt, alt R.
St. mätte ålägga Riksg:s-kont. denna utbetalning, sedan bolaget förklarat sig villigt ej mindre alt, såvida arbetet icke fullbordas, summan återbetala, än äfven att kanalens framtida underhåll sjelfl bekosta.
Häri förefinnes en tvätydighet, som ovilkorligen skall försätta Fullm. i Riksg:s-kont. i bryderi, då utbetalningen skall göras.
När har nemi. bolaget förklarat sig skyldigt till dessa åligganden?
Detta må väl icke hafva inträffat förr än behörigt kontrakt emellan kronan och^bolaget blifvit uprätladt och af K. M. godkändt.
Ordalydelsen bör väl då vara sålunda .- med skyldighet för bolaget, ej mindre att, såvida arbetet icke enl. upgjordt och ömsesidigt godkändt kontrakt varder fnllbordadt etc.
För att vinna en sådan rättelse anhåller jag om återremiss af denna punkt, ehuru jag i öfrigt bifaller Utskrs förslag.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtmrs först till bilall å ifrågavande punkt framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt då härvid ropades ja blandade med nej, förklarade det han ansåg propos: u till återremiss vara med öfvervägande ja besvarad.
De härefter förekommande 7, 8 och 9 punkterne blefvo utan diskussion af R. o. Ad. bifallne.
10 punkten, ang:de anslag för muddring och rötning af Stångån till förbättrande af segelleden mellan Roxen och Linköpings hamn.
Hr Rappe, Carl Gust.
Fabian:
Jag anhåller, att Hr Nord - Den 26 Jn n i e. m. 221 valls reservation måtte upläsas och att på grund af de deri anförda skäl ifrågavande punkt måtte återremitteras.
Sedan denna upläsning blifvit verkstäld, yttrade:
Under behandlingen inom StalsUtsk. af denna fråga yttrade flera ledamöter mycket tvifvel, huruvida den ifrågasatta rätningen af Stångån skulle upfylla alla dermed afsedda ändamål, och om icke en upgrundning skulle åstadkommas dels genom det slamm, som vid den föreslagna rätningen skulle ur ån upkastas, och dels genom de utskärningar ån möjligen kunde göra.
Dessutom uplystes det, att endast med mycket besvär fartyg och ångbåtar nu kunna i denna krokiga å upkomma till Linköping.
Jag erkänner likväl, att denna åns rätning kan för staden och de trafikerande blifva af vigt, men jag tror äfven, att StatsUlsk. likasom R.
St. böra jemföra den olika vigten af de föremål, hvartill anslag blifvit äskade, och då måste jag bekänna, att rätningen af Slångan synes mig af mera underordnad beskaffenhet än många andra företag för hvilka Utsk. icke kunnat tillstyrka något bidrag.
Statskassan är icke outtömlig och, såvidt möjligt är, måste man rälta utgifterne efter tillgångarne.
Jag tog mig friheten, att inom detta Stånd förorda ett anslag till iståndsältandet af Engelholms hamn och uprensning af Rönne ä. 1 och för dessa företag hade aktieteckning blifvit verkställd till ^ af den för arbetets fullbordande beräknade kostnad, men denna fråga Lilef af R. o. Ad. återremitterad eller afslagen.
Jag skulle derföre tro, att det vore föga följdrigtigt alt i förevar:de fall der vederbör:de endast velat tillskjuta •yidel man nu skulle bekosta hela återstoden af det äskade anslaget.
Staden icke undfår detta anslag kan någon olägenhet deraf icke upsla, och då, såsom jag redan nämnt, anslag erfordras till långt vigtigare ändamål, anhåller jag pä grund af alla dessa skäl att R. o. Ad. ville bifalla Ulsk:s betänk.
Uppå härefter framställd propos. blef förevande punkt af Utsk:s utlåt, al R. o. Ad. bifallen.
Den nästföljande ll:te punkten bifölls utan diskussion.
12:te punkten, ang:de anslag lill hamnbyggnad vid Hjo. Hr Hjärne, Harald:
Då ingen af StatsUtsk:s ledamöter bifogat betänk, någon reservation, skulle man kunna tro, alt några öfvervägande skäl icke finnas, de der tala för en hamnanläggning vid Hjo. jag tror likväl, alt orsaken, hvarföre sådana skäl icke blifvit anförda inom Utsk., är att härleda snarare från den ganska vanliga omständigheten inom R.
St:s Utsk., att nemi. dessa Utsk. sakna personer eller ledamöter med erforderlig sakkännedom i alla de frågor, som inom Utsk:n behandlas. Enl. min åsigt förefinnas ganska stora skäl, hvarföre anslag till en sådan hamnanläggning som den ifrågavande förr bort beviljas än lill flere af de ändamål, hvartill anslag blifvit af R. o. Ad. beviljade.
Vi veta, att Westergöthland eller rättare Skaraborgs län har blott en afsättningsort för länets stora spanmälsproduktion nemi.
Lidköping och jag tro:', att Styrel - 222 Den 2G lun i e. m. sen och K.
St. gjort rätt, då de åt denna stad beviljat ett ganska betydligt anslag.
Lidköping är likväl så beläget, alt endast en del af Skaraborgs län kan med fördel begagna sig af denna afsättningsort.
När nu likväl andra afsätlningsorter saknas, blifva de från Lidköping mera aflägse boende jordägarne, serdeles under de årstider, dä svåraste väglaget oell de bufvndsakligaste afsällningsliderne inträffa, nödsakade ali pä dåliga vägar flera mil forsla deras span neno ål för att i Lidköping fä den afvllrad.
Deremot, om ytterligare en större afsättningsort bereddes, skulle sådant lända Skaraborgs läns jordegare lill en betydlig fördel.
Om jag afskiljer från Skaraborgs län dess norra del, sorn med fördel kan föra sina jordbruksprodukter till Götha kanals lastageplalser och ytterligare från länet afskiljer sä mycke af sydvestra delen, som med fördel kan afyttra eller föra dess jordbruks-produkter till Wenersborg, samt slutligen af sydöstra delen afskiljer ett slycke, som alltid har afsättning på Jönköping, sä om jag derefter delar den återstående delen af Skaraborgs län midt i tu, så att jag drager en rak linea från Mariestad ungefär genom Fahlköping, till gränsen, kommer den nordöstra delen alt få
Hjo lill närmaste afsättningsort och den andra Lidköping.
Den som med någon kännedom om länet och dess jordbruk betraktar den del af detta län, som har fördel af transporten till
Hjo af jordbrukets alster, i händelse de der kunde afyttras, skall finna, att denna del utgöres nära nog i areal af lika mycken öppen jord, som den- del, hvilken för sina produkter till Lidköping.
Men för att möjligen kunna bereda en afsättningsort i Hjo är oundvikligt nödvändigt, att der anlägges en hamn, ty fartyg kunna i anseende till den öppna redden icke lasta der.
Jag har nu lemnat en kort resnmée af länets lokala förhållande, men då jag erfarit, hurusom StatsUtsk. i fråga om anläggningar af vägar och hamnar i allmänhet och tili förevartde fall i synnerhet, drifvit just den satsen, att sådana anläggningar äro af föga vigt för länet, anser jag mig icke vidare behöfva ingå i frågan, huruvida en hamnanläggning vid
Hjo kan vara nyttig för länet.
Jag vill icke vidröra den allmänna grundsatsen, sorn gjort sig gällande hos Styrelsen och R.
St. att bevilja bidrag lill sådana lokala behof.
Jag tror att den tid varder möjligen kommande, då man anser det olämpliga af Statens mellankomst i sådana mindre frågor, som i de fleste punkter uti detta betänk, blifvit förordade, ty enl. min åsigt bör man öfverlåta ål provinserne oeh städerne alt draga försorg om deras kommunikalionsanstaller och flere dylika frågor, i och för hvilka icke erfordras sä stora belopp, att Staten nödvändigt behöfver anlitas för att få dem tillvägalirtvgte.
Jag har nämnt detta endast i förbigående såsom min enskilda öfvertygelse.
Grundsatsen är emedlertid antagen, och jag inser icke något skäl, hvarföre, ehuru jag icke gillar denna grundsats i den utsträckning, han nu fått, man bör göra ett undanlag i afseende på en hamnanläggning å en plats, hvarest en sådan enl. mitt omdöme, skall blifva af mycken nytta för orten.
Under sådana förhållanden tror jag mig icke handla rätt, om jag uraktlåter, att framställa behofvet af det anslag, som nu är i fråga.
Man har här på f. m. i dag i en annan fråga vis - Den 26 Juni e. m. 223 serligen sagt, att StatsUtsk. icke kunde utfinna medel lill alla de behof, hvartill man begärt anslag, men om så är förhållandet, skulle jag tro, att StatsUtsk. rättast förfarit, om del tillsett, hvilka behof varit de vigtigaste och mest angelägna.
Emot Ulsk:s nu ifiågavar. förslag skall, tror jag, med mycket skäl kunna åberopas åtskilliga Utsk:s tillstyrkanden såväl vid denne som vid flere andra hufvudtitlar, hvaruti man skall finna anslag beviljade till vida mindre vigtiga föremål än, en hamnanläggning vid Iljo, hvilken är afen, jemförelsevis, ganska stor och allmän vigt.
På grund af alla dessa skäl tager jag mig friheten anhålla om propos. på återremiss af denna punkt äfven derföre, att, under samtal med ledamöter af StatsUtsk. dessa på min fråga, hvarföre anslag till en hamnanläggning vid Hjo icke blifvit beviljadt, såsom orsak härtill upgifvits att inom Utsk. saknades personer, hvilka kunde meddela uplysningar i ämnet eller hade nog sakkännedom för att bevisa, det någon större del af Skaraborgs län kunde deraf draga någon nytta.
Del är visserligen en sanning, att frågan om anslag till en hamnanläggning vid Hjo icke föranledde någon diskussion inom Utsk., men jag tror likväl, att ingen inom Utsk. fanns, som icke insåg vigten af denna hamnanläggning.
En hvar känner att på Welterns vestra strand f. n. icke finnes någon hamn och att en sådan vid Hjo således är för provinsen Westergöthland af icke ringa vigt.
Det skäl, som föranledde mig och, jag tror, de fleste af Utsk:s ledamöter att afstyrka detta anslag, var, att de enskilda bidragen till detta företag voro allt för ringa.
Enligt min åsigt böra de företag, hvars nytta kringboende menigheter och possessionater insett och erkänt, och till hvars utförande de i någon väsendtligare mån erbjudit bidrag, företrädesvis af Staten understödjas.