Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag går gerna in på en förändring i vårt representationssätt, men endast under villkor af allmänna val..
Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., Gr. von Platen, Baltzar, och Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., ånyo på bordet Bevilln.Utsk:s d. 10 dennes f. m. första gången bordlagde utlåt.
N:o 29, i anledn. af anmärkn:r emot betänk.
N:o 13, ang:de stämplade pappersafgiften.
Hr Åkermans Fredr, den 10 dennes e. m. framställda och på bordet lagda förslag ang:de tillsättning af en comité för utarbetande af förslag lill nationalrepresentationens ombildning, och blef härvid detta Hr Åkermans förslag uppläst, sådant det skriftligen blifvit till bordet aflemnadt, nemi. så lydande:
Jag föreslår vördsamt, för den händelse att Const.Utsk., i anseende till riksdagens sannolikt snart förestående slut, skulle anse sig icke medhinna att utarbeta och till R.
St. inkomma med eli förslag lill nationalrepresentationens ombildning efter de grunder R. o. Ad, anlagit såsom dess gemensamma tanka, Ulsk. må föreslå utlåtande af en und. skrifvelse till K. M., uti hvilken 11.
M. täcktes utse och förordna en comité', med uppdrag ål densamma, att innan nästkommande riksdag uppgöra förslag till representationens ombildning och hvilket förslag skulle, på sätt K.
M. lämpligast linner, de härnäst sammanträdande Ständer ne meddelas.
A denna motion begäres remiss till Const.Utsk.
Sedan jag hade äran framställa den nyss upplösta motionen, har förhållandet, i följd af det resultat öfverläggnfngen om repesentalionsfrågan lemna!, något förändrat sig; och jag anhåller derföre att få göra en mindre ändring i samma motion.
Då den framställdes, hade R. o. Ad. ännu icke fattat något beslut om det förslag jag afgifvit till uttryckande af gemen - 332 Den 14 Mars. samma tankar.
Jag vågade då hoppas, alt detta förslag kunde antagas, och derpå grundar sig de ord, som förekomma i motionen, att, i händelse Const.Utsk. icke skulle medhinna att framställa ett nytt förslag, i öfverensstämmelse med de gemensamma tankar R. o. Ad. yttrat, förslag till skrifvelse skulle uppgöras o. s. v.
Sedermera har Sländet för sina gemensamma tankar förklarat några anmärkmr, hvilka icke af mig blifvit tillstyrkta.
Huruvida delta kan vara klokt handladt eller icke, kommer först framtiden att bestämma.
Mig hade det synts vara bäst, om R. o. Ad. hade ålnöjt sig att förklara sin önskan och vilja vara, ali R. o. Ad. skulle fortfarande existera såsom ett politiskt element, med rättighet att såsom sådant deltaga i representation, och att R. o. Ad. icke för denna rättighet hade behöft göra till ett villkor, att öfrige medborgare i Sverige skulle indelas i Stånd, hvilka Stånd, efter hvad jag förut under discussionen trott mig hafva visat, alldeles upphöra att äga någon hvarken historisk eller rationel grund i och med detsamma man öppnar de dörrar, som nu instänga dem på särskilda rum.
Jag får emedlertid nu endast vördsamt anhålla, att de ord, som innehållas i motionen, eller att Const.Utsk. borde utarbeta ett förslag pä de grunder, som R. o. Ad. förklarat utgöra deras gemensamma tanke, måtte borttagas, samt i stället intagas, att i händelse Utsk. icke skulle anse sig medhinna utarbetande af ett förslag till representationens ombildning, i anledn. af den återremiss af betänk.
N:o 26, som från RiksStrn ägt rum, Utsk. mätte föreslå en und. skrifvelse till K.
M. af det innehåll jag föreslagit.
Då vid sista riksdagen ett dylikt förslag väcktes, som det af Hr Akerman nu framställda, så var jag af den tankan, att man icke constitutionsenligt skulle kunna arbeta med en comité i bredd med Const.Utsk., d. v. s. alt då ett förslag af Const.Utsk. låg förberedt, så borde icke någon comité nedsättas för att. utarbeta ett annat förslag derjemte.
Jag är ännu af samma tanka, men jag får äran till R. o.
Ad. vid detta tillfälle yttra samma åsigt, som vid förra riksdagen, nemi. alt en sådan comité skulle i allt fall vara högst nyttig, nemi. om denna comité finge sig uppdraget att kritiskt behandla hvilka förslag som helst, som af Const.Utsk. kunde uppgöras.
Jag tror nemi. det vara af hög vigt, att ett sådant förslag kommer i andra händer än vår lidningspublicitets, och att således det må kunna inför nationen mera upplysande och mera redbart ledande framkomma, utveckladt i alla frågor.
Det är af högsta vigt att representationen vid en blifvande riksdag sammanträder med en opinion mera sansad och mera förberedd, än man skulle kunna hafva skäl alt vänta, om denna fråga handlöst lemnäs tili tidningspressens händer.
En sådan comité', som den nu föreslagne, är således af högsta vigt, och jag vågar hemställa, att, ehvad än Const.- Utsk. lyckas, det jag icke tror, elter misslyckas att utarbeta något hvilande förslag vid denna riksdag, R.
St. i allt fall måtte hos K. M. i und. begära en granskningscomité, obunden af några fö - Den 14 Mar J. 333 reskrifter, hvilken ägde att behandla ärendet uti dess hela vidd.
För öfrigt anser jag det icke vara behötligt att inför K.
M. framställa denna önskan, att ett sådant förslag på ett eller annat sätt skulle öfverlemnas lill R.
St.; emedan jag föreställer mig, att en comité, begärd af R.
St. och af K.
M. tillstyrkt, har den vigt att dess arbete, offentliggjord!, icke kan undgå kommande Ständers största uppmärksamhet, och att det blir rent af en pligt för kommande riksdags Const.Utsk. att tillegna sig detta arbete, äfven om detsamma icke i någon formel väg kommer Utsk. tillhanda, helst jag icke kan inse något lagenligt sätt att tillställa Const.Utsk. detta arbete, utom det att antingen K.
M. täckes i nåder såsom dess egen propos. öfverlemna detsamma till R.
St. eller att någon enskild riksdagsman framställer det såsom sin motion lill Const.Utsk. Gr. Frölich, David:
Det är väl i sanning ett för R.
St. ganska bedröfligt föremål alt hafva i sigte, det de icke kunde, efter så långa öfverläggningar, komma till ett resultat, dervid de, utan att behöfva anlita den andra statsmakten, kunnat förena sig om någonting med sannolikhet att blifva godkändt ens vid denna riksdag; ty att icke något förslag nu blifver hvilande, det torde en hvar hafva insett.
Jag kan således icke annat än i allmänhet gilla motionärens afsigt, men om jag skulle kunna bidraga dertill inom detta
Stånd med min röst, så tror jag att motionen får lof att undergå betydliga modificationer, icke allenast sådana som motionären sjelf yrkat, hvilka synas mig vara på det hela mindre lämpliga, utan ock så beskaffade, att R.
St. skulle öfverlemna till K.
M. nedsättande af den ifrågavarande comiteen, efter slutad riksdag, oberoende af huruvida representationen mäktat åstadkomma något förslag eller icke.
Detta i afseende på sjelfva saken eller önskningens föremål.
Dernäst måste jag i afseende på det formella högligen ogilla, att en sådan motion skall remitteras till Const.Utsk., ty jag kan ingalunda förmoda, att man skall kunna förmå ett Const.- Utsk. alt anse det vara sin skyldighet att föreslå II.
M. skulle tillsätta likasom ett annat Const.Utsk.; ty hvad är Const.- Utsk. i afseende på denna fråga annat än comité för att bereda en sådan grundlagsförändring?
Att remittera ett sådant förslag lill Const.Utsk. är i min tanka icke lämpligt.
Att deremot anse saken såsom en allmän önskningsfråga, det kan låta säga sig och det bjuder nu snart sagdt la force des choses.
Det är dessutom bekant, att en dylik motion från BorgareSt. blifvit öfverlemnad till Ekon.Utsk., och jag hemställer derföre till den värde motionären, örn icke han, åtminstone i afseende på den delen, finner anledning att förändra sitt yrkande.
Eljest måste jag, så ogerna jag det vill, uppbjuda alla krafter för alt söka förekomma att vi skola sluta denna akt med något, som i någon måtto kan anses vara ändamålslöst och formvidrigt.
Vi hafva nu på några dagar experimenterat med förslag att på sidan om grundlagen besluta 334 Den 14 Mars. ronde formen för grundlagsändringar och medel dertill.
Hr Åkermans nuvarande förslag är i rak strid emot 81 § Reg.F.
Enligt denna § i grundlagen, må inga frågor väckas om ändring i grundlag på annat sätt, än att de direct ingifvas lill Const.Utsk., eller alt Const.Utsk. af egen drift vid granskning af grnndlagarne finner dem behöfliga.
Hr Åkermans förslag är således bestämdt grundlagsvidrigt i form, i uppställning och i följd.
I afseende på följden af motionens antagande, så vill jag fästa motionärens och eder alla mine Herrars uppmärksamhet på, i hvilken brydsam belägenhet R.
St. skulle försätta K. M., om de begärde den ifrågavarande comité.ms nedsättande, och hvad resultatet skulle blifva, samt hvad K.
M. till användande af en sådan comités foster slutligen skulle besluta.
Är comiléen att anse såsom en R.
St:s comité, så har grundlagen bestämdt uppnämnt de Utskott, som under riksdagarne hafva hvar sina functioner, och att hafva Utsk. emellan riksdagarne är en förändring uti våra nuvarande grundlagar, som icke kan beslutas annorlunda, än på samma sätt sorn hvarje annan grundlagsförändring.
Skulle nu K. M., lill följd af en sådan skrifvelse från R.
St., nedsätta en sådan comité, och, med godkännande af en sådan comités arbete, öfverlemna det till R.
St, såsom förslag till representationsförändring, så är det mycket möjligt att derigenom skulle sönderslitas all enighet och allt samband emellan Svenska folkets representanter och Sveriges Konung.
Det skulle kunna hända, att majoriteten inom RiksStm afsLogo delta förslag, eller att vissa Stånd biföllo, andra afslogo. det, att således slitningen blefve icke ensamt emellan R.
St, och K. M., ulan äfven emellan de särskilda Stånden.
På detta sätt hade man beredt sig en samhällsupplösning, just derigenom alt man har glömt den skyldighet, som grundlagen pålägger, att lyda de lagar,, sorn finnas.
Det torde icke mera vara något tvifvel underkastadt, att icke hela Svenska nationen inser behofvet af och önskar en förändring i vår nuvarande representation.
Del är således R.
St:s pligt all tillse, att en sådan förändring, sorn tillfredsställer nationens önskan, måtte blifva tillvägabragt; tvenne riksdagars Const.Utsk. hafva gjort försök i den vägen.
Alt förra riksdagens Gonst.Utsk:s försök redan har misslyckats, det veta vi nogsamt.
Föga utsigter åro alt denna riksdags Const.Utsk:s försök skall röna någon bättre framgång.
Under sådana förhållanden anser jag, att den enda möjliga utväg, som återstår att försöka, är den att tillstyrka, att de mest upplysta personer i landet må under riksdågarnes mellantider sammanträda, för att medla emellan intressena och uppgöra det förslag, som bäst kan motsvara de olika fordringarne.
En comité, som sammanträder emellan riksdagarne, är icke så mycket underkastad de olika opinionerna, som vid riksdagarne inom olika Stånd söka alt göra sig gällande.
De slå på en mera opartisk punkt, och man bör således hoppas, att deras arbete lättare skall tillfredsställa de olika meningarna.
Detta är åtminstone ett försök.
Den 14 Mars. 335 som jag anser att det är R.
Sl:s pligt att göra, enär man sett, att den vanliga vägen icke kan leda till det önskade målet.
På dessa skäl understödjer jag den af Hr Akerman väckta motionen.
Hr Akerman har begärt remiss af sin motion till Const.Utsk.
Detta liar af en talare här midt emot icke ansetts vara öfverensstämmande med grundlagarna.
Jag skulle likväl tro, att icke något hinder finnes för R. o. Ad. att remittera motionen lill det Utsk., som R. o. Ad. finner vara bäst i tillfälle att handlägga den, och detta är i min tanka Const.Utsk.
Motionen är dessutom så ställd, att dess framgång skulle bero på huruvida Const.- Utsk. ansåg sig kunna så väl i afseende på lidens korthet sorn andra omständigheter, i anledning af de gjorda anmärknme, uppgöra ett förslag, som skulle kunna tillfredsställa meningarna.
Något annat
Utskott lärer väl icke vara i tillfälle att bedömma della.
Dessutom medgifver andra mom. af 34 § Riksd.Ordn. i min tanka Ståndet alt remittera delta mål till det Utsk., hvars befattning är af den beskaffenhet, att delta ämne dit närmast hörer.
Cederström har talat om, att R.
St. icke äga rätt att önska någonting i grundlagsväg, så kan jag icke gå in på denna Frih:ns mening, så länge Frih. icke kan uppvisa någon § i grundlagarna, som uttryckligen säger, att R.
St. icke hafva denna rättighet, och när man derjemte är öfvertygad derom, att detta är det enda sältet att komma till ett önskadt resultat, sä skulle jag tro alt det vore väl betänkt af R. o. Ad. att vidtaga den åtgärd, som nr Akerman har föreslagit.
Hr Lagerhjelm, Pehr: Gr.
Frölich har anmärkt emot ifrågavar. förslag, att det vore lönlöst att remittera det till Const.- Utsk.
Enligt ordalydelsen i 2 mom. af 34 § Riksd.Ordn. åligger det Utsk. ovillkorligen att afgifva utlåt, i enlighet med erhållen remiss.
Det är således icke något tvifvel, att det ju åligger Utsk. att taga ämnet i öfvervägande.
Cederström har åberopat 81 § Reg.F. såsom ett hinder emot lagligheten af den föreslagna åtgärden.
Della är redan besvaradt af den siste värde talaren, och jag vill intet vidare tillägga; men önskar man ådagalägga, att R. o. Ad. verkligen vill en reform, då är, i min tanka, just nu det rätta ögonblicket att gifva ett sådant bevis.
Efter mina åsigter ser man alldeles icke delta af ett bifall till Const.Utsk:s förslag, som nu har varit före.
Deremot fordras det, på sätt den siste värde talaren anfört, mera tid att ingå i ett nytt arbete, än som riksdagens nära förestående slut synes mig medgifva.
I öfrigt har jag icke här alt yttra mig om sjelfva saken, enär det är mitt åliggande att inom Utsk. handlägga den, då den blir dit remitterad.
Likväl kan jag för min del icke undgå att förklara, att jag anser det vara högst nödigt, att R. o. Ad., genom bifall till remissen af Hr Åkermans motion till Const.Utsk., gifver fullkomligen bestämdt tillkänna sin vilja, sin öfvertygelse och sitt beslut, att en förändring bör ske uti den nuvarande nationalrepresentationen. 336
Då, under den långa discussionen om representationsfrågan, i ordningen förekom det af Hr Lagerhjelm framställda förslag, att R. o. Ad. skulle såsom sin gemensamma tanka förklara Consl.Utsk:s betänk, oantagligt, anfördes af de talare, som lyckades tillvinna sig Husets majoritet, såsom skäl deremot, att R. o. Ad. skulle genom ett sådant beslut gifva anledn. till den tydning, att R. o. Ad. icke önskade någon förbättring af vår nuvarande representationsforra.
Jag torde således fä taga för gifvet, att den segrande majoriteten verkligen åstundar en sådan förbättring i värt statsskick.
Då nu Hr 0° .000 o
Åkermans motion gar derpå ut, att, savida icke något till nästa riksdag hvilande representationsförslag kan af Const.Utsk. tillvägabringas, R.
M. anhålla om nedsättande af en comité för utarbetande af ett dylikt förslag, så anser jag denna motion vara fullkomligt i öfverensstämmelse med majoritetens åsigt.
För min del skulle jag också tro, att bifall till motionen är enda sättet, om ännu något sätt återstår, att förena de splittrade meningarne.
Då nemi. efter denna riksdag, som likväl redan räckt betydligt längre än grundlagen förutsätter, något förslag till representationsförändring antingen alls icke kommer att hvila, eller också blir sådant, att hvar och en kan förutse dess fall vid den nästa, så torde man kunna förutse, att förhållandet blifver detsamma vid påföljande riksdagar, och att den af folkets röst så högt påkallade förbättringen således alldeles skulle komma att uteblifva.
Jag kan derföre icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till ifrågavarande motion.
— Man har visserligen, under åberopande af 81 § Reg.F., påstått, att motionen icke kan upptagas, emedan frågor om ändringar i grundlagen icke få i Ståndens plena väckas.
Det förefaller mig såsom en alltför vidsträckt tydning af orden i denna motion, om man anser dem innebära en bestämd fråga om ändring i grundlagen nu.
Om motionen af R.
St. bifalles, och en comité sedan af Konungen ncdsättes, samt om denna comités arbeten derefter öfverlemnas till R.
St:s behandling, då först är det som fråga väckes 0111 grundlagsändringen.
Man har ytterligare anfört, att genom en sådan begäran, som den nu ifrågavarande, Styrelsen skulle sättas i en brydsam belägenhet.
Visserligen skulle jag för min del tro, att Styrelsen helst skulle se, om R.
St. kunde förena sig om något antagligt förslag, utan att Styrelsen behöfde på ett eller annat sätt träda emellan; men jag kan likväl icke till den grad misstaga mig om denna Styrelses fosterländska och försonande riktning, att jag skulle tveka derom, att den ville göra allt för att tillvägabringa en förening af meningarne, för det fall att Ständerna sjelfve icke skulle lyckas deruti.
Ur helt andra synpunkter skulle deremot saken framställa sig, om det vore i fråga att i und. anhålla, att K. M. ville lill R.
St. afgifva en nåd. propos. ronde en representationsförändring.
Jag tror nemi. icke, att Konungen bör frångå sitt veto, eller rättigheten att i sista hand afgöra frågan, men kan icke derföre finna, att Han i ringaste mån skulle åsidosätta sin Den 14 Mars. 337 sin värdighet, genom alt gä Ständernas önskan till moles med utväljande af de personer, Han linner skickligast för arbete! i den nu ifrågavarande comitéen.
Skulle dessa personers arbete icke lyckas tillvinna sig Ständernas sympalhier, så blir det icke Konungens fel, Han kan icke ikläda sig någon annan ansvarighet, än den att välja de efter hans öfvertygelse skickligaste och nies! bildade.
Häruti synes mig den stora skillnaden ligga emellan begäran om en K. proposition och om en comilé.
Alan har vidare sagt, att denna comités arbete vore så mycket öfverflödigare, som del icke kunde framlemnas till ett blifvande Consl.Utsk. på annat sätt, än genom en K. proposition.
För min del kan jag icke inse detta vara nödvändigt.
Då Ständerna emottaga skrifvelse!' från K.
M. med begäran alt yttra sig öfver ett eller annat ämne, sä besvara de alltid särskildt en sådan Konungens skrifvelse; likaså hafva Ständerna ofta i önskningsväg vändt sig till Konungen; och då Konungen derå meddelat svar, har Dess nåd. skrifvelse i ämnet alltid blifvit remitterad lill vederbörligt Utsk.
St. nu hos Konungen anhålla, att K.
Al. täcktes nedsätta den ifrågasatta comitéen, och Konungen bifaller denna anhållan, sä synes det mig vara att förvänta, att Konungen kommer alt till Ständerna atbita en nådig skrifvelse, åtföljd af comitéens förslag; och jag skulle icke tro, att remiss derå kan vägras.
Frågan om sältet alt behandla detta arbete synes mig dessutom vara en öfverllödig gissning på framtiden, och jag äi ganska förvissad derom, att i händelse vägran af remiss å en sådan K. skrifvelse skulle ifrågasättas, skulle del likväl icke komma att saknas någon riksdagsman, som ålog sig att lill Consl.Utsk. inlemna comitéens arbete såsom sin enskilda motion.
Vi hafva under denna riksdag sett, att associationer bildat sig för samma ändamål, och att enskilda personer, för formens skull, aflemnat deras förslag till Const.Utsk. — Man har vidare yttrat, att denna motion borde remitteras till Ekon.Utsk. 2 mom. af 34 § Riksd.Ordn. innehåller likväl: ”Vilja R.
St. hellre, än att tillsätta Hera Utsk. remittera sådana mål, som icke till visst Utsk. hura, antingen till Besv.- och Ekon.Utsk., eller till något af de öfriga förut tillsatta Utsk., vare samma Utsk. pligtig!, att med dess utlåt., i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och beslämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt
Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett. mål, i enlighet med R.
S(:s deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgöras.”
Det är således ämnets beskaffenhet, som skall afgöra till hvilket Utsk. ett mål bör remitteras, och ifrågavarande motion lärer icke kunna anses vara ett ämne, som hörer lill Ekon.Utsk.
Deromot halden ett ostridig! sammanhang med Consl.Ulsk:s ärenden, i synnerhet som, enligt hvad en föreg:de talare anmärkt, ingen kan vara bättre än Const.Utsk. i tillfälle att bedömma, huruvida under den återstående korta tiden af riksdagen, något förslag kan tillvägabringas för att blifva till nästa riksdag hvilaude eller icke. 8 H. 43 338 Den 14 Mars. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då olika meningar blifvit framställde, dels i fråga huruvida förevarande motion skulle kunna grundlagsenlig! upptagas, dels ronde det Utsk., till hvilket den kunde remitteras, ansåge sig böra tillkännagifva, att då motionen vore omedelbarligen föranledd af en redan väckt fråga, och den icke innefattade något förslag till ändring i grundlagen, utan endast ett förslag lill en und. anhållan hos K. M., så funné H. Ex. för sin del icke något hinder för densammas upptagande i den ordning den blifvit väckt.
Hvad åter anginge frågan om det Utsk., till hvilket motionen skulle remitteras, sä ansåge H. Ex. sig endast böra, i likhet med hvad (lere ledamöter förut gjort, fästa uppmärksamhet derpå, att, enligt 2 mom. af Riksd.Ordn:s 34 §, R.
St. voro oförhindrade att till del Utsk. de finna lämpligast remittera sådane frågor, som till visst Utsk. icke höra, och att Hr Åkermans motion innefattade en sådan fråga.
Hr Hjerta, Larsr
Efter den förklaring, som Hr Gr. o.
Landtm, nyss afgifvit, torde det vara öfverflödigt alt vidare besvara de anmärkn:r, som Frih. Cederström, Jacob, gjort i afseende på formen.
Jag tror för öfrigt att den praxis från föreg:de riksdagar man i detta fall har att följa, skall vara tillräcklig för att bestämma R. o. Adis omdöme i denna del af frågan, och Frih.
Cederslröms vid detta tillfälle gjorda anmärkning torde måhända egentligen hafva utgått från det behof, som tyckes höra till Frilns diet, alt i hvarje plenum läsa någon bit af grundlagen pä tvären för R. o. Ad.
För att vidare upplysa saken vill jag blott nämna, att då Ståndet under de sista dagarne af förra riksdagen beslöt en anhållan till K.. M. om en dylik comités nedsättande, så ansåg jag detta beslut icke ändamålsenligt, på den grund, att Const.- Utsk. då redan hade inkommit med ett sammanjemkningsförslag, och jag tror, att votering i förstärkt Utsk. redan derom försiggått, hvarigenom samma förslag förklarats hvilande till nästa riksdag.
Det syntes mig då inconseqvent af R.
St. att vidtaga ett tvåfaldigt handlingssätt i detta afseende.
I delta skick är icke frågan nu.
Hr Akerman har bestämdt gjort till ett villkor för sin motion den händelsen, att Utsk. ickeoskulle hinna att få något förslag slutligen sammanjemkadt.
Återstår således att se, hvilka utsigter som åro förhanden för Const.Ulsk. alt få ett sådant förslag sammanjemkadt.
Det kan då icke undfalla Ståndet, att detta möler de största svårigheter.
Det är icke nog att emellan R. o. Ad:s och PresteSl:s beslut, som äro ense om hufvudgrunderna, finnas ganska stora skiljaktigheter i afseende på dessa grunders tillämpning, utan de två öfriga Stånden hafva såsom deras gemensamma tankar omfattat tvenne förslag, som, hvart för sig, utgå från alldeles olika hufvudgrunder.
Huru det skall blifva möjligt för Const.Utsk. att utan vidlyftigt arbete inkomma med ett förslag till sammanjemkning af dessa fyra olika beslut, kan jag för min del icke fatta.
Om Utsk. för öfrigt skall tillämpa det prejudicat, som jag bort. sägas har per varios casus förut gjort
Den 14 Mars. 339 sig gällande i Utsk., nerol, att om två Stånd stannat emot två, skulle, emot praxis vid föregående riksdag, frågan förfalla, så faller det af sig sjelf, att något resultat i detta ämne ej kan vid denna riksdag vinnas.
Men om jag äfven skulle antaga, att, oaktadt alla dessa eventualiteter, det blefve möjligt att komma lill något resultat i afseende på sjelfva grunderna, så är det likväl ovillkorligen nödvändigt, att Ulsk:s betänk, kommer att undergå en omarbetning.
Jag bade äran att i gårdagens plenum framställa några anmärkn:r i afseende på sjelfva redactionen. R. o. Ad. beslöt då, alt såsom gemensam tanke till Utsk. remittera, alt redactionen skulle ställas i öfverensstämmelse och närmare tillses.
Men de omständigheter i redactionen, hvilka böra ställas i öfverensstämmelse, äro så väsendtliga, att hela §:r måste på grund deraf nödvändigt förändras.
I sådant afseende behöfver jag endast åberopa hvad jag nämnde i går om de 4 första §§, der det ovillkorligen måste anses vara en följd af uppställningen, att hela R. o. Ad., hela PresteSt., hela BorgareSt. och hela BondeSt. skola personligen sammankomma till lagtima riksdag.
Denna redaction kan icke förändras, utan att dessa §§ helt och hållet oraskrifvas.
Samma förhållande är med en mängd andra §§.