Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sr, 2 Band. 2 5, 554 Den 3 Martil, ina i fråga, i afseende på hvilka missbruk vid deras nyttjande kan ske, utan författningarna böra noga afse möjlighet oell säkerhet vid verkställigheten, ty om man förbjuder hvad som icke till förbrukning kan hindras, eller må hända till och med till nyttjande är befallt, så råkar författningen genast i förakt. 3)
Som våra egentliga egna eller Svenska jiroducter merendels äro tunga och volumineusa, samt således icke lätt eller med stor förmon kunna ©lofligen inpractiseras, bör derå läggas så hög tull, att deras införande icke skadar eller undergräfver vår egen produetion. 4)
För att skydda och upprätthålla alla sådane inhemska Manufacturer, som bero af våra egna alster, eller kunna upprätthållas utan konstlade biträden, bör vid Införsel tullens stadgande noga öfvervägas, hvad tillverkningen hos oss nödvändigt skall kosta mer, än hos den Nation från hvilken införseln af samma artiklar är tillåten, och tullen på varorna derefter bestämmas så att våra egna fabrikanter kunna genom förnuftiga anstalter vid sina företag, täfla med iutländningen. 5) Hvad åter angår införsel af sådane till bruk och nyttjande lofgifne, utländska varor, som hos oss, antingen alldeles icke, eller också icke utan förlust eller allmänna uppoffringar, och konstlade hjelpmedel, kunna alstra och tillverkas, hör tullen derå göras så lindrig, attLu_ téndreijaren icke kan täfla med den redeliga ^köpmannen, eller Tullförsnillaren finna sin ut - Den 3 Martin 5 55 rakning förenad med den fara oloflig införsel medförer. 6) Nationens vinst består deruti, alt afla varor,som införas, erhållas till bästa pris, och mod andra dermed förknippade vilkor, sorn befrämja dess allmänna fördel; derföre och då det icke är nödvändigt, att utländska varor skola få införas från alla Nationer utan undantag, torde Rikets Ständer hos Hans Majit Konungen underdånigst böra anhålla, det Honom täcktes, i enlighet med de af Ständerne föreslagne grunder, erbjuda fri införsel af tillåtne varor till den eller de Nationer, som deremot ville lemna Sverige reciproka fördelar.
Då en del oss närmast belägna Länder ännu bibehålla prohibitiva författningar, kunde man förmoda, att en eller flera af de Nationer, som äga utvidgad handel, med nöje skulle emottaga ett sådant anbud, hvarigenom en transitohandel skulle kunna beredas igenom Scandinavien, till förmon både för oss och de Nationer, som uti sådaue handels-relationer nied Sverige ville ingå. 7) Då en del af Svenska Stapelstäderna hafva så obetydlig utrikes handel, att
Tullum - gälderne icke förslå till aflöning för der stationerade Tullbetjenter, torde införseln af hittills fÖrbudna varor böra inskränkas inom de större dertill bäst belägna städer, samt de städer hvartill erfarenheten visat, att det mesta lurendrägeri införes, och hvarifrån det sedan landvägen transporteras omkring Rikets öfriga Provinser; 556 Den 5 Martti, härigenom torde bevakningen kunna blifva båd® mera säker Och mindre kostsam. 8) Som de ännu gällande Norrska Tull* författningar torde göra den lika kostsammA som obehagliga Tullbevakningen nödvändig emellan båda Brödrafolken , så borde Rikets Ständer hos Konungen Underdånigst anhålla om dess medverkan till förändring uti samma Tullförfattningar, hvilket, då Svenska Handeln enligt dessa förslag blefvo någorlunda eller alldeles lika fri sorn den Norska icke torde mota några oöfvervinneliga hinden '9) Bland orsaberne till hu Varande Finska handelns ofördelaktiga verkan för vårt Land, torde bora undersökas, om bland de i afseende på denna handel utkomna författningar, det icke finnes någon, som förbjuder öppna Finska fartyg eller skutor, att härstädes taga hvad äterlast de åstunda, ty om så är, hvilket jag fruktar, torde orsaken vara lätt funnen, hvarföre de härifrån afsegla tomina till Pommerska och Preussiska städerne och derifrån hemlöra sina behofver. 10)
Att noga måtte undersökas öm dert nU anbefallte tullen på utgående Svenska varor, befrämjar eller förhindrat exporten, samt huruvida några förhttningar för öfrigt försvåra utförseln af Svenska produeter och således böra Undergå nödig rättelse; och 11) Noga undersökas om det så kallade Pr». Deri 5 Martil'. 35? ductPlacatet verkar lill skada eller förmon för Svenska Handeln, och i sammanhang dermed alla författningar om utländska och inhemska fartyg, deras beskaffenhet, storlek och rättighet, att med eller utan laddningar, inhemska eller utländska, in- och utlöpa vid Svenska hamnar, för att i alla dessa fall föreslå rättelser uti hvad som finnes felaktigt och stadgander uti hvad af Riksens Ständer beror, samt dc ansökningar, som hos Konungen i underdånighet böra göras i alla sådane händelser, deruti Han äger ensamt beslutande rätten, Om våra grannar i Danmark och Norrige, genom författningar, som till Landets väl äro bättre afpassade än våra, uppmuntrat och underhållit en nyttig handel, hvarigenom Danmark hemtat medel, att återhjelpa sig till välstånd efter de svåra olyckor det samma undergått, och Norrige kunnat upprätthålla och förbättra sina fmaneer, så må väl ingenting kunna afhålla oss att af samma författningar använda hvad deraf med vår ställning kan öfverensstämma, och hvad sorn kan bidraga till ökad inkomst utan landets betungande eller ock till besparing af sådane utgifter, som genom felakt författningar äro utsträckta öfver rätta behofvetj ibland sådane författningar, torde isynnerhet böra unders sökas dem, som stadga om beräknandet och uppå hördén af till Danmark införande främmande varor.
Jag hade önskat att detta ämne blifvit behandlat af någon, med mer kunskap än jag äger kan hända, hvilket jag högeligen önskar, att proposition om en lämplig handelsfrihet från' 558 Den g Martil.
Hans Maj:t Konungen under Riksdagen till Ständerne ailemnas, men i okunnighet härom, må det ursägtas mig, alt åter hafva gif vit anledning till undersökning uti frågor, hvilka så directe verka på Fäderneslandets väl.
Den öfverklagade förlägenheten är icke tillkommen på en gång; tidens händelser sedan a 8 i 2, och jag tror det åtminstone våra egna misstag hafva grundat den, och i5 års förlopp utan verksam hjelp deremot, har lemnat råd-, rum för dess tilltagande; fåfängt hör man hoppas på en hastig radicalcour, den sker hvarken genom realisation, genom penningestockens förminskande, eller genom pappersmyntets förökande; hvilken financeplan som än antages måste den verka långsamt till förbättring, om den dertill skall verka med säkerhet, denna säkerhet vinnes ej, om ej Landets hjelpkällor öppnas och dessas öppnande tror jag åtminstone till hufvudsaklig del deraf beror, att våra oeconoiniska handels- och närings-författningar lämpas efter tidens kraf oell Nationens behof, Åkerbruk ket har hastigt blifvit uppbragt till en ovanlig höjd, skall det dervid kunna uppehållas, än mer, skall det ytterligare förkofra?, så fordras lif i handel och rörelse, och frihet i näringar; utan handtag af dessa skall Åkerbruket åter förfalla, ty hvem kan odla ejler försöka producera, då afsätlnings-tillfälle saknas.
Att detta mitt Memorial enligt min vördsamma anhållan, remitteras till Oeconomie-samt Bevillningsutskotten, önskar jag, äfvensom attmig
Den 3 Martil-, -mätte lemnäs tillåtelse, att directe till dessa Utskott adenina de ytterligare upplysningar i dessa angelägna frågor det tilläfventyrs torde lyckas mig att anskaffa, N;0 »5.
Friherre Ridderstolpe, Fredrici •
Mycket har blifvit sagt om allmänna förhåll an der nes art, _ bekynnersam nu mot förr, må det tillätas mig att dertill uppsöka en orsak:
Ehuru hvad jag nu ämnar säga, ej erkänner någon motionstid, gör jag mig en pligt af att tidigt yttra tankar, hvars verkningar bestämmas af Försynens nåd och af Landsmäns deltagande.
Det Utskott hvartill jag önskar se detta mitt Memorial remitteradt, finnes i hvarje ädlings själ.
Måtte det der upptagas med känsla för det ingående tidehvarfvets lynne, med ansvarighet för begagnandet af de medel Försynen lagt i hvarje individs handlingssätt, och dettas verkande på det allmänna.
Jag ser omkring mig en mängd hoppgifvande unga män, hvilka ej lära misstyda uppmaningen ifrån en Landsman, som . ej för ung att aga erfarenhet, och ej för gammal att ju känna med hela ungdomsyärman __ vågar 56o Den 5 Murtu, erinra dem om vigten af den national-caractere som deras handlingssätt går att för den ingående epoken bestämma.
Vi vörda Gustaf Wasas tarflighet, förvarad igenom uttrycken i dess bref till siua söner —- då Studerande i Upsala __ Vi yfvas öfver den tid af storhet som Bälttågets
Skald beskrifver med denna rads 5*Den tid att heta Svensk var mer än heta Prins.*'
Ännu förvarad, kan ses den simpla trädstol som bar Axel Oxenstjerna då han sammanskref gruuderne till Westphahska freden.
Carl XII:s oförgyllda värjfäste, hvem mins ej det!
Svenskar!
Återtagom vår nationalitet!
Återblifvom hvad vi varit före 1718* Måtte fördomsfrihet, duglighet och kraft blifva igenkänningsord för den generation, genom hvars verkande anda vårt tidehvarf skall caracteriseras!
Om vi, åtskiljde efter detta Riksmötes lyckliga slut, i alla Svea Landsändar sprida tarflighet, omtänksamhet och brödrakärlek, skall denna Den 5 Martti, -hjeltejord åter skryta med att bära söner, som, -fria från prål, veklighet oell orosinne, än en gång igenkännas på den erikla blå rocken, svärdet och sjelf-försakelsen.
Det är sålunda vi 'skola belöna den XIV:de
Carl för att åt oss hafva återvunnit hvad den Xlhs olyckor berofvat vårt national-lynne.
Jag önskar oss att nästa Riksmöte, återförenade linder dessa minnesdigra hvalf hafva bevisat att: några hundrade själar som förstå nordens kraf af kraft hos sina söner, och —_ som förstå hvarandra _ förmå mera än flera förflutna Riksdagars beslut.
N;o 16.
Herr Gripenfvärd, Fredric Adolph:
Jag anhåller ödmjukeligen få upptaga Ridderskapets och Adelns tid, med en anhållan som jag nu går att hos Riksens Ständer göra.
Wermdön inom Stockholms Län, hvilken ensamt utgör ett helt Härad eller Skeppslag, och som består af 211 Mantal, till största delen innehafde af Ståndspersoner, Kr circa 6 och en half mil lång och nästan lika bred.
Detta Härad eller Skeppslag är med tvänne så kallade Häradsvägar fördelt, men i mistning af Gästgifvaregårdar, hvilket vid flerfaldiga tillfällen medfördt för Skeppslagsboerne en utomordentlig depence i synnerhet, som vår Tingsbyggning
Den 5 Martil, ligger trenne mil inpå Ön, <lit som oftast vittnen och Rättegångsombud få kallas från Stockholm.
Det tyckes äfven billigt att denna, ehuru ringa del af det hela, måtte äfven få komma i åtnjutande af den allmänna beqvämligheten.
Anhålles derföre ödmjukligen det Skeppslagets nuvarande Hållskjuts vid Fittja, måtte derifrån förflyttas till Vermdön der tvenne Gåstgifvaregårdar kunde och borde Bnlåggas.
Att detta vördsamma Memorial måtte till Besvärs- och OeconomieUtskottet remitteras, anhålles ödmjukligen.
Grefve Cronstedt, Claes: Riksens Ständers anslagssummor till Flottorne äro delade i särskildta ordinarie Stater, samt dessa sednare år under rubrik Nybyggnads- och UnderhållsStat af 5oo,ooo
R:dr årligen på tredje hul vudtiteln.
Genom erfarenheten öfvertygad om, att materiella anskaffningar för Flottorna böra grundas på en plan på en säker och bestämd årlig fond som éj undergår förändringar kan jag ej annat ån på det högsta önska och hemställa, det Riksens Ständers Statsutskott anmodas att uppgöra och förelägga Riksens Ständer en så kallad:
Den 3 Martii, 563 eller Utgiftsförslag för Flottorna som fortfar årligen till nästa Riksdag.
Ledning i denna väg finnes redan i de documenter som Utskottet åger rörande Flottorne.
Eln väl uppstäld Budget, år en redig och utförlig framställning af behofven och medlen för den tjenst den innebår och bt hofvet af en sådan år desto tydligare, då Flottornas kostnad i fredstid består synnerligast i uppköp af materialier för närvarande och tillbommande behofver och då uti ingen gren af allmän hushållning så mycket som i denna, en illa förstådd temporoir administration slutligen framtvingar en större betydlig kostnad.
Till en Flottas material, fordras förberedelser af år; men då dess styrelse är inskränkt inom gränsen af årliga men osäkra anslag, hvaruppå följer kostsamma anskaffningsoch auctionspriser, jemte mistning af tillfällen till erhållande af effecter för godt pris så synes hushållningens kraf fordra, att detta blir hulpit och jag tror att det ej på annat vis kan hjelpas, ån genom det förslag jag vågat framlägga, N
Grefve Cronjtedt, Claes:
All utveckling till slutlig skicklighet och fullkomlighet fordrar en lärotid och deruppå följd bestämd och fortsatt öfning detta fordras i alia grenar, men säkerligen uti inges till den grad som i sjömetien.
Af all publik tjenst är Marinen den, som förenar högsta behofvet och 56* Den 5 Martii. bruket af de flesta vetenskaper; utsatte priser i England af dess Longitudsbyreau till 20 000 Pund Sterling åt den som meu säkerhet kart bestämma såttet att finna Longituden inom en half grad på sjön, jemte mångå andra mindre pris, vittna tillräckligt om det råtta af denna slutkonst.
Då det i följd häraf år nödtänr digt för SjöOfficern och Undei Officern alt äga betydligt utvidgade theoretiska kunskaper, år det af ån mera vigt att dessa, blifva val fortsatta i prä ctiskt hänseende.
Grunden till all präctisk med delning och tjenstutöfning ligger deruti, att man alltid framgår uti regelmåssighet, liksom det vöre ingen tid, ingen kraft att förlora, för att inom kortaste tiden utföra det båsta möjliga.
Då detta aldrig kan åstadkommas utan genom öfning, må Ridderskapet och Adeln benäget ursäkta ait jng framlägger följande proposition.
Arméen årligen öfvad, så till froupp som befäl, genom Compagniemöten, Befälsmöten, Regementsmöten och som oitast sammandragne Läger, kan skatta sig lycklig att härtill åga en fond i Passevolance-medlen nära 200,000 R:dr årligen, och genom hvilken den sättes således i ett högst tjenstbart tillstånd.
Flottorne åga in gen ting till detta ändamål och jag hågar vål i farans stund, i krigets, utbrott åt hvem anförtros dyra försvarsvapens framförande i striden talrika besättningars bevarande till hälsa och lif djerf va företags utförande __ till hvem säger jag jo „ till ett befäl som kanske ej på 10 år, ja ån flera år, aldrig plöjt vågorna __ hvad kan vål då af dem fordras annat ån försigtighet och svaga företag; om detta Den 3 Martu,, 365 befäl det oaktadt skulle bibehålla nog kunskap af förra tiders erfarenhet, för att ej bortsätta den honom dyra anförtrodda egendom.
Om det år visst att Sverige skall och måtte försvaras genom sitt sjövapen, år det lika visst att detta vapnets befål fordrar öfning, Aldrig har någon summa blifvit härtill anslagen, men man har aldrig tånkt med all vara på denna sak, och det kunde vaiit förlåtligt innan Sverige blef en Ö, men efter detta förhållande vore
(Set oförlåtligt, Efter sednare vidtagne åtgärder, har en årlig ktistbevaknings-expedition af små men seglande fartyg verit i jåmn activitet, __ dessa expeditioner hafva kostadt omkring 45 k 5o,ooo R;dr Broo årligen, och dessa medel har för det måsta utgådt från Tullinkomsterna, för hvars förökande egentligen expedition varit, __ Ganska liten militairisk och sjöitiansenlig
Öfning hafva dessa expeditioner frambringat — och om som det år alt förmoda, det sådana ändringar i Tullsystemet komma att vidtagas, att dylika kustbevaknings-expeditioner hädanefter ej mera komma att utföras och således
Flot tornes befäl blifva återsatta till sin förra passiva tjensteutofning, får jag såsom högst maktpåliggande hemställa till Ridderskapet och Adeln att en summa af minst 30,000 R:dr B:co må af Tullmedlen årligen anslås til) exercice på sjön för Flottornes befål och manskap, med uttryckligt föi behåll om dess användande endast dertill och mot fullkomlig redovisning derföre denna summa må ej anses stor, då Pssse volancemedlen för 5 och en åttondedels Regemente allena det åstadkommer.
Deri 5 Martil, N;o ig.
Då summan af inqvarteringspenningarne, som af Riksens Ständer åro anslagne till Officerare vid örlogsFlottan sorn Arméens Flotta år grundad på det antal Officerare efter Stat, sorn nämnde Corpser bestå utaf, och dessa inqvarteringspenningar enligt gällande
Författningar allt efter den lön hvar och en har på Stat, bekotnmes till fullt belopp af den gifta Officern, men för den ogifta blott för den tid han gjort tjenstj. synes det liksom dessa penningetillskott tillhörde den lön och tjenstebefattning hvarje Officer inom Flottorne njuter eller utförer j mera då nu, de Officerare som tjenstgöra inom BåtamansCompagnierne i Landsorterne Refter en sednare vidtagen åtgärd tili både Rothållares och Trouppens båsta) har förlorat sina inqvarteringspenningar genom besparing deraf till Staten och de ej njuta inqvartering in natura, s<å hemställer jag till Ridderskapet och Adeln att dessa Officerare må i likhet med sina kamrater under sin tjenstebefattning utbekomma sin inqvartering i contant.
För att ej vara vidlyf tig, vill jag ej framföra de många skål som hårför tala, då sjelfva saken tyckes vara så billig och rättvis.
Grefve Cronstedt, Claes: Då Kronan äger kopparränta, tionde och Den 3 Marlit. hammarskattsjern liksom tiondespannmål och då Kronan uttager in natura denna sin spannmål, emedan Kronan till sinabehofver fordrar densamma tyckes vara en följd att då Kronan äfven år i behof af koppar och jern, Kronan in natura bör uttaga sina behofver deraf.
Dessa behofver fordras till Flottorne om ej till det betydliga qvantum som skatten utgör, dock ändå så stort, att en betydlig förlust nu uppkommer derigenom, att Kronan å Auction i Landsorten försåljersin koppar och sitt jern till ett lågre pris (emedan ingen bjuder högre) ån hvad Kronan måste på vågen eller Auctioner betala.
Jag får derföre vördsamt hemställa till Ridderskapet och Adeln att Flottornes öfverstyrelse måtte årligen få requirera sitt behöfliga qvantum koppar och jern in natura då dessutom en vinst både för Kronan och Bruksägare åstadkommes om dermed förenades, att de Bruken som årligen in natura lefvererade, fingo uppgifter å de jernsorter som behöfdqs, hvarvid Bruksägaren finge arbetsvinsten, som utgjorde skillnaden å pris å vanligt Stångjern och det af olika smide reqvirerade.
N:o 21, Grefve Grönstedt, Claes: Riksens Ständer som sednaste Riksdag fannö nödvändigheten utaf en anslagssumma till Beväringen» beklädnad och exercice och dertill anordnado 8o,ooo R:dr B:co hafva derigenom visat sin fulleiiga nationalkänsla för egen kraft.
Då denna summa troligen hädanefter äfven kommer att fortfara, får |ag fästa Ridderskapets ceh Adelns uppmärksam - 368 Den 5 Martil, het dervid: attingen skillnad år gjord på Landtoch SjöBeväringen ; att ingen Sjö-Beväringsexercire har derföre ägt rum, ty kostnaderna dertill hafva icke kunnat erhållas af denna fond, utan skulle tagits af andra.
Maj:t har förledit år anbefallt, att dessa bägge classer Beväring hädanefter skola exercera tillsammans men då en gång vid behofvets stund och Bevåringens begagnande, SjöBeväringen ej lärer blifva uppklådd aF KrigsCollegiuin eller af den nu omnåmde summa; utan måste då af Flottans medel dermed förses, utan att några anslag der. till blifvit hittills gifna, synes min framståjlning ej kunna missbilligas.
Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln att såsom Beklädnadsbidrag till ett förråd af SjöBeväringen (dertill ovilkorligen anvåndt och redovisadt) af dessa 80,000 R:dr eller särskildt må anslås 8000 R;dr B.co årligen.
Grefve Cronstedt, Claes: Kongl.
Maj.ts Nådiga Proposition till Rik-“ sens Ständers Statsutskott, angående Lots- och Båkinrättningens afsigtsenliga inrättande, har gif~ vit mig anledning till denna min framställning, — Lots- och Båkafgifterna åro en pålaga å sjöfarande, att förlikna vid vägpenningar man betalar för att å vissa ställen på kusterna få råtw telser för sin segling, antingen genom mårken «m dagen synliga, eller fyrar örn nätterna, och dy - Den 3 Martti, dymedelst med trygghet fortsätta sin väg för att i hamnar ha ringar att förtöja vid _ för att få goda Ciiartor till köps och lör att erhålla Lots når man så åskar; lika så betalaa vågpenningar för att åka på god väg, att genom vägvisare och milpålar få anvisning för resans fortskyndande.
Dessa till ett visst ändamål utgående afgifter, kan jag ej finna, kunna disponeras till armat ån hvartill de åro gifna, och ej som nu upptagas såsom en Statsinkomst.
Då dessa afgifter hafva uppgått till 60 å 70,000 R:dr B.co de sednaste åren, utom de 35oo R:dr Hamburger Banco som Danmark inbetalar i och för underhållandet af de i Cattegatt och på Norrska kusten varande fyrar, men hvarföre de i utbyte också taga tull af våra Handelsfartyg; och aflöningen å Lotsstaten eller personalen vid Lotsverket uppgår till något öfver 21,000 samt FyringsStaten eller underhållandet af fyrar, håkar och mårken m. m. uppgår till nära 18,000 R:dr eller tillsammans nära 4o,ooo R:dr, har en ren behållning af 20 å SojOoo
R;dr å dessa afgifter till Kronans andra utgifter blifvit begagnade.
Då till seglations fullkomliga trygghet långa Svenska kusterna å följande stållen ytterligare fordras nya Fyrbåkars anläggande, nemligen på Ulands Norra udde, på utklippan utanför Blekinge-vallen, på Våderöarne i Bohuslånsskåren; då Korsö och Landsorts fyrbåkars inköp från piivat man till Kronans äQo är nödvändigt; _» Bil, till Ridd, 0. dd, JPr, z Band- 9 4.
Den 5 Murtu, då de flesta Äldre fyrars ombyggande enligt tidens kraf af förbättring och en framtida hushållning af lysningsomkostnader fordras, __ då Underhållandet af märken årligen behöfves 5 då framdeles försåkringsanstalter för sjöfarande vid inånga ställen kunna yppas blifva nödvåndige; då pligtningsexpeditioner och mätningar till förBättringar af nu och framdeles varande sjöchartor, hittills dels sparsamt inträffat, dels af andra titlar och medel blifvit anordnade, åro högst VlÖdiga hemställer jag till Ridderskapet och Adelil om ej denna å Stat nu upptagne summa under titel Lots- och Båkafgifter må endast och allenast begagnas till dessa ofvan anmälte behofver och af Flottornes öfverstyrelse disponeras och redovisas intilldess framtida Ständer finna att till dessa behofver ej hela summan fordras och då först en indragning till StatsCassan kan äga rum.
Uti intet land ingår dessa medel i Statss 'dassan, de användas till sjöfarandes trygghet och Och säkerhet, å hvilket man aldrig nog kan visa ömvårdnad.
Sjömannen betalar nog dyrt sitt tnåttliga bröd genom en för tidigt utsliten kropp, utan ett man äfven skall frånkänna honom den rått han fordrar (då han betalar) för sitt lifs säkerhet.
Alla städer i Riket hafva sig tilldelt större och mindre men på alla ställen betydlig areal af jord och besynnerligt nog alldeles icke i något förhållande till deras storlek, utan snarare Den 5 Maitii, äga de mindre en vidlyftigare areal än de större, hvarigenom man kan verkligen misstaga sig på Byar, och dessa mindre Städer.
Hvad orsaken härtill varit, kan uti inga handlingar återfinnas nog af att det så är.
Dettä, missförhållande har haft den menliga följd med sig, att dessa mindre Stieler genom deras sig anslagne stora, ägande jordrymd, öfverlåtit sitt arbetskraft och omtanka (iil Landtmannaprodukters frambringande för lifvets första uppehälle, och ej tili Stadsmannaidogheten jag säger de menliga följder, ty hvar och en som bor nara dylika Städer, känner förhållandet att derstädes ingen afsättning finnes för Landtmännavaror.
Ändamålet med dessa donationer af jord har varit, dels löningsvilkor, dels någon ersättning för det å handeln åtagne Båtsmanshåll af Städerna, men synnerligen för att i Sverige införa och producera ailä de slaga växter som till förädling vid Fabriker hår i landet kunde framdragas och hvilka pä Landsbyggden i brist af nog arbetskraft, af nog gödningsämnen och borttagning af den båsta jorden, ämnad till säd och andra till jordbruket hörande produkter ej gerna derstädes kundé frambringas.
På Stadsjorden borde således endast planteras lån, Hampa, Tobak, Färggräs, Kardborrar m. fl, dylika alster — men hvar sker detta? ingenstädes endast
Tobak plan* teras något allmänt å vissa ställen och å db öfrige endast Landtmannaalster.
Då Sverigé åger en så betydlig Handelsflotta, då Scandinaviens enda och rätta försvar ligger i dess sjövapen, tyckes att Sverige inom sina egna omrädien bör skaffa sig materialier till dessas underh Den 5 Martii, hållande.
Ett af de betydligaste’ dertill år Hampa, och säkert skulle Sverige genom ökad odling deraf få sitt eget behof fyldt jemte ett öfverskott till förädling och afyttring.