Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:l godkända, förslag, utan för att derjemte återföra oss till det gamla systemet, som genom.K. M:ts Nåd.
Propos. blifvit kastadt öfver bord.
Deii 8 November.
Jag vet väl, att Hr Brakel icke i delta afseende står ensam, men jag tvekar dock icke att säga, att jag mera högaktar dessa Herrars välmening än deras omdömesförmåga.
För Flottan vore ingenting olyckligare, än om den skulle hejdas i sin föreslagna utveckling och om den återfördes i det gamla systemet, som, likt en blytung mara, om icke. förqväft, dock motverkat all tillförsigt till vapnet.
Det är motbjudande att vidröra detta ämne, personliga känslor måhända såras; men må ansvaret drabba den, som föranledt dem.
När motståndarne hafva för afsigt att åter kasta oss in i det gamla systemet, är det min pligt att utan konsideration framhålla detta system i dess osminkade nakenhet.
Andan i detsamma har varit att mera afse qvantiteten än qvaliteten.
Till följd häraf har man hufvudsakligen fikat efter att vidmakthålla största möjliga lärtygsmateriel, äfven med uppoffring af den tidsenliga dugligheten; och man har med förnäm likgiltighet tillbakavisat personalens billiga fordringar på och ovilkorliga behof af ökad sjö-tjenstgöTing.
Resultatet har blifvit: en illa vårdad flotta, som var för stor, för att landets förmåga skulle kunna hålla den i stridbart skick, som suckat och våndats, som varit missbelåten och misskänd och som slutligen blef en förslappad samhällskropp.
Fartygen voro många, men få voro stridbara.
Personalen hade ett talrikt befäl och hugnades stundom med ett Stor-amirals-embete, men officerare såväl som Storamiral voro blott undantagsvis på sjön, och sjöexpeditionerna hafva måst inskränkas till sommarmånaderna och blott utgjort ett sommarnöje, som började de första dagarne af och slutade med Augusti månad, när nätterna började blifva mörka.
Blott undantagsvis erhöll någon officer mera än 2, högst 3 vinterseglingar.
Officerarne önskade dock ingenting högre än en allvarligare och mera kraftutvecklande sjö-tjenstgörig, på det de måtte i sjömanskap komma till samma ståndpunt som yrkesbröderna vid handelsflottan, hvilka med sina små och illa ombonade fartyg seglade hela året om.
Mången förskaffade sig också genom egna uppoffringar en befarenhet, som staten icke ville bestå.
Allt detta kom sig deraf, att man hade en flotta, som, i förhållande till landets tillgångar, var onaturligt stor, och som derföre icke vederbörligen kunde underhållas.
Man behöfver icke vara sjöman för att fatta alla de ogynnsamma verkningarne häraf.
Sålunda låg vår flotta under de sista 30—40 åren lik en vattusigtig patient, med stora traditioner, men oförståndigt tillämpade, med plymagerad hatt, men döende lifskrafter.
Vi måste ändra detta förhållande, och vi måste ställa så till, att den personal, som skall manövrera ute på hafvet, hvarest fordras fulländadt sjömanskap, under fredstid öfvas i dessa idrotter, och den, som är alsedd att försvara våra skärgårdar och elfvar, erhåller en deremot svarande öfning.
Det gamla systemet är redan brutet och det nya har till en del trädt i verksamhet.
Dess goda frukter hafva äfven visat sig, ty aldrig förr har den Svenske sjöofficeren haft så allvarlig
45 och grundlig öfning som denna sommar; men ännu mera skall detta blifva händelsen, när detta system hunnit blifva mera genom fördt.
Åtskilliga anmärkningar hafva blifvit framställda emot Gr. von Plåtens förslag.
Klart är också, att icke två blad skrifvas, utan att anmärkningar kunna göras.
Förslaget har blifvit klandradt derföre att det vore för kort.
Hade det varit längre, hade väl också anmärkning framställts deremot.
Att 4 korvetter skulle blifvit föreslagna för det yttre sjöförsvaret, är ett misstag, ty förslaget nämner icke någon viss siffra, utan päpåpekar just omöjligheten att under nuvarande förhållanden med bestämdhet fästa sig vid någon viss fartygscert.
Orsaken, hvarföre monitorerna blifvit tilldelade det yttre försvaret, är, såsom af »Grunderne» inhemtas, icke den, att för deras skötande erfordras ett högre sjömanskap, utan den, att dessa 250 fot långa fartyg icke äro nog lättmanövrerliga för att lämpligen användas i våra trånga skärgårdar, fastän de äro särdeles tjenliga till positionsförsvaret, och att de icke kunna passera igenom slussarne eller gå uppför våra elfvar.
Att de skulle förläggas till Carlskrona, härrör deraf, att detta är det enda ställe, der vi hafva ändamålsenliga dockor, sjö-etablissementer, reparationsverkstäder, o. d.
Att en ny reservstat skulle bildas, är en gifven följd deraf, att en del af de nuvarande officerarne måste frånskiljas, på det de öfrigas antal icke skall blifva större än att de kunna öfVas till dugliga sjömän, hvilket hittills icke kunnat vara händelsen, då öfningarne varit fördelade på 228 officerare.
Reservstaten behöfves dessutom i och för tjenstgöring på stationen, der, till följd af de gammalmodiga reglementena, officerare behöfvas, biand annat, för att verkställa en del besigtningar o. d. Reglementena äro oefterrättliga och måste ändras, men detta är ett svårt arbete; dock kan man hoppas att vid den tid, då reservstaten försvunnit, reglementena skola vara mera tidsenliga än nu, då t. ex. på Carlskrona station dagligen erfordras cirka 40 officerare för stationstjenstgöring.
Beträffande regementsofficerarnes antal vid det nya sjövapnet, har blifvit anmärkt, att detta antal skulle vara för stort i förhållande till antalet vid landtregementena.
Men redan vid den hittillsvarande flottan har alldeles samma förhållande egt rum, och så är det vid alla mariner, och jag vill dessutom påpeka att det vid flottan icke, såsom vid landtregementena, är någon utväg att genom förflyttning befordra, och att detta sannolikt varit orsaken hvarföre vid flottan alltid varit ett jem förelsevis större antal regements-officerare än vid landtregementena.
I fråga om skärgårdsartilleriet, vill det synas som om man antoge, att dess enda tjenstgöring skulle komma att bestå uti att bemanna kanonsluparne.
Så skulle dock ingalunda blifva förhållandet.
Tvertom antyder förslaget, att det skulle blifva ett landstignings-artilleri, som komme att öfvas med härför lämplig materiel, att det skulle användas till utläggning af stängsellinier, 46 Den $ November. sprängminor m. m., och på så vis få ett ganska vidsträckt fält för sin verksamhet.
1 afseende å den nya materielens beskaffenhet, tror jag att man bör kunna göra sig de hästa förhoppningar, enär Sekundchefen för flottans konstruktions-korps är en man med utomordentliga både praktiska och theoretiska kunskaper.
Han har försäkrat, att den föreslagna certen skall kunna föra både pansar och artilleri och att båtarne likväl icke behöfva byggas större, än att de kunna passera genom slussarne å Göta kanal för att komma in till vara större sjöar.
De kunna beklädas med 10- tums pansar och skulle då utan fara kunna våga en strid med de största pansarfartyg, hvilka, som bekant, icke föra mera än 4 å 5-tums pansar.
Jag har icke kunnat uppfatta flera anmärkningar, värda ett svar, och jag vill icke heller längre upptaga R. o. Ad:ns tid.
Jag hoppas och tror, att det klander, som blifvit uttaladt mot K.
M:ts Propos., och det försök, som blifvit gjordt för att åter arbeta oss in i det gamla oefterrättlighets-systeinet, icke skola gillas af R. o. Ad., som alltid varit mån om fäderneslandets ära och anseende.
Hr Gr. von Platen har yttrat att han är lika fullt öfvertygad om sina åsigters riktighet, som jag är öfvertygad om mina, och att hans egenkärlek är lika med min; i så fall får jag lyckönska Hr Gr:n till att vara så litet egenkär som någon minister kan vara.
Jag ber att med några ytterligare ord få visa riktigheten af de anmärkningar, jag har framställt.
Jag har nyss förklarat, hvilken del af flottan, som står i samband med landtförsvaret.
Hr Gr. von Platen har i motsats mot mig ansett, att det är en vida större del, att vi behöfva flytande artilleri, som följer arméens flanker, beskjuter fiendens leder, uppkastar skansar och verkställer andra dylika i »grunderna» omnämnda idrotter; men jag skall utbedja mig att få söka visa att all denna skärgårdsartilleriets förmenta verksamhet aldrig kan komma att tagas i anspråk.
En 8vensk måste alltid utgå från den synpunkten, att hufvudstaden icke under något vilkor får falla i fiendens hand; då behöfves naturligtvis icke något försvar i den innanför hufvudstaden liggande Mälaren.
Men äfven om jag skulle kunna tänka mig att Stockholm fallit, och att vi draga oss tillbaka långs med Mälaren, så vet jag dock icke mer än några högst få ställen, der ett flytande artilleri möjligtvis skulle göra någon liten skada åt den fiendtligt anrvckande inkräktaren.
Att endast för dessa få punkter, hvilka en fiende med lätthet kan omkringgå, enkom skapa ett flytande artilleri, anser jag icke vara skäl.
Detta under antagande att fienden i Mälaren icke infört någon bepansrad flotta.
Men har Waxholm blifvit nedskjuta och fienden sjövägen framträngt till Stockholm i afsigt att fortsätta inkräktningen, skall han sannolikt i Mälaren införa en pansarflott; så stark vi ingalunda skola kunna blifva herrar öfver dett..
Den S November. *7 vatten med de 20 pansarbåtar, Gr. v. Platen föreslagit.
Att åter igen skapa en utomordentligt stark mindre pansarilotta endast och allenast för den händelse att i Mälaren kunna motstå en fiende, som bemäktigat sig Stockholm, vore detsamma, som att på förhand och i fredstid uppsätta och hålla under vapen en landstorm, som hör uppsättas endast i nödfall, och då en fiende med alldeles öfverväldigande krafter angriper ett land.
Antag åter att en fiende inseglade i Bråviken eller Slätbaken och landsteg vid dess stränder, tror väl någon af Eder, Mina Hrr! att han skulle marschera längs kanalen eller framkomma till Wettern längs utmed dess stränder, hvarifrån möjligtvis en flytande artilleri-eld kunde oroa honom?
Nej, han undvek just Wetterns stränder och kanalen, hvilken han ej för sina transporter kunde begagna, ty man får väl antaga att dess slussar blifva af oss sprängda.
Att hafva fartyg på Wettern är för oss af onekelig nytta i och för transporter af alla slag, men dessa fartyg behöfva ej vara pansarbåtar, ithv att man ej kan antaga att en fiende på Wettern genom sprängda slussar och förstörd kanal kan uppträda med sådana; och huru anser Gr. von Platen att de kunna införas i Wetterns eller Wenerns färskvattens-sjöar.
De skola vä! ligga koncentrerade i Stockholms skärgård och derifrån är vägen lång till Slätbaken och sannolikt för dem tillstängd.
Antagom slutligen det tredje sannolika anfallssättet eller att fienden ställer sig bakom någon af de Norrländska ellvarna, antager denna till skydd för sin front och med flygande korpser småningom intager och pacifierar det bakom liggande landet.
Förmodas detta anlällssätt, skola då båtarne på förhand ligga stationerade i hvarenda en af dessa färskvattens-strömmar, så blir det kanske 2 i hvarje, och Stockholms skärgård blifver blottad, eller huru skola de annars komma in på sina verksamhets-områden.
Men låtom oss antaga det oantagliga att de kommit in i en eif alla tillsammans och denna eif skall få till och med ligga bakom den som fienden antagit till skydd för sin front.
Hvad skola de göra der med sina fåtaliga besättningar och sina grofva kanoner, om icke att skjuta till måls på elfvens höga stränder och för att slutligen blifva tagna, ty ut lära de val aldrig komma, om icke af fiendens gunst och nåde.
Det är sannt att genom dem man möjligtvis kunde tänka att fiendens kommunikationer från norr till söder nedanför elfvens sista fall blifva afbrutna, men icke ens detta skulle vara honom till någon väsendtlig mehn, ty han hade alltid öppna kommunikationer på hafvet längs utmed kusten, och kommunikationerna från norr till söder inom landet kunde alltid ske ofvanom sista elffallet.
Jag fruktar för att sjöministern haft föga klara begrepp huru ett krig inomlands kommer att föras, och dessa begrepp har framfödt ett skargårds-artilleri, i hvilket med mycken kostnad skall inplantas mångahanda färdigheter, som aldrig komma att göra sig gällande.
Hr Gr. von Platen har sagt, att tiden nu vore förbi att framställa sådana anmärkningar, som jag tagit mig friheten göra. 48 Den 8 November.
Jag får då fråga Hr Gr:n, när jag skulle hafva haft tillfälle att framställa dem, förr än nu, då Hr Gr:n icke kallat mig till råds om sina grunder för vårt sjöförsvar?
Det är nu icke fråga om sådana anmärkningar, som kunna hafva bestämt Hr Gr:n att hos K.
M:t förorda förslaget eller icke, utan fråga är om anmärkningar, som skola bestämma R.
St:r att lemna sitt bifall till förslaget eller ej och anslå erforderliga summor, och hvilka anmärkningar skola af Stats-Utsk:t i första hand pröfvas.
Lika berättigad, som jag anser mig till dylika anmärkningars framställande, lika skyldig anser jag en Minister vara att visa deras obehörighet.
Hr Gr:n har talat om nödvändigheten att på förhand bilda en korps, som skall tjenstgöra på en flotta, som ej finnes till, och förundrat sig öfver, att jag icke insett nyttan af denna åtgärd.
Asigterna om denna nytta och nödvändighet ser jag till min förvåning kunna vara olika, och har jag min öfvertygelse, liksom Hr Gr:n må hafva sin.
Således kan jag icke annat än fortfarande finna eget, att man förbereder en korps för båtar, om hvilka man ännu icke vet huruvida de kunna flyta, helst när förut finnes officerare fullt mäktiga att sköta dem, i fall de befinnas sjö- och stridsdugliga.
Hr Adlersparre har sagt, att jag uppträdt för att störta det ifråg:de förslaget.
Hvilka öden, som komma att drabba det, vet jag icke, men det förefaller mig naturligt, att den, som icke kan annat än ogilla det, framhåller de skäl, som skola omkullkästa det Vidare har Hr Adlersparre uppgifvit, att jag med mina nu uttalade åsigter icke står ensam, utan att jag har andra bakom mig.
Jag får då upplysa Hr Adlersparre, att detta är ett fullkomligt misstag, att jag i detta ämne icke samtalat med någon flottans officer förr än efter den stund, då jag på detta rum anmälde, att jag ämnade framställa anmärkningar mot 5:te hufvudtiteln.
Tillbakavisas måste, om på detta rum framkastas insinuationer, för hvilkas sanning man icke kan gå i borgen.
Jag har kämpat för sak och icke för att en viss person, som förstods inunder, skulle få hissa Amiralsflagg på Skandinavisk flotta, ehuru det under hvarje tänkbar synpunkt skulle glädja mig.
Hr Adlersparre har framhållit det gamla systemets oefterrättlighet, och uppdragit en ganska sorglig tafla deröfver; men hvad hör det i sjelfva verket hit?
Jag har ju icke uppträdt för att bestrida det; utan mina anmärkningar hafva rört den besynnerliga idéen att skapa ett skärgårdsartilleri med utomordentliga kunskaper i alla militärvetenskapens grenar, men med intet bestämdt angifvet verksamhets-område.
Besynnerligt är ock i sanning förhållandet med den nya s. k. reserv-staten.
Adlersparre har sagt att den är nödvändig för att man skall kunna öfvergå från det gamla systemet till det nya.
Det är då beklagligt, att allt inom flottan skall vara så huller om buller, att man nödgas inrätta en serskild korps för att öfvergå från en organisation till en annan, och denna korps, som Hr Adlersparre anser så behöflig, har dock en så ringa Den 8 November.
49 ringa betryggad tillvaro, att man icke ens är säker om den någonsin kommer till bestånd.
Det är nemi. klart att personer, som ditflyttas med rättighet att med bibehållen lön taga afsked — alla kunna begagna sig af denna rättighet—och huru går det då med Hr Adlersparres så högt behöfliga reservstat.
Vill man förminska flottans oflicers-korps, som kanske är behöfligt om marinen skall inskränkas till ett lokalförsvar för Stockholms skärgård, med några få paradkorvetter för att visa vår flagga, så bör man nu som fordom utföra detta genom att sätta de obehöfliga ofJicerarne på indragningsstat.
Det är åtminstone rent spel, och både nation och flottans oflicers-korps få veta hvad de hafva att rätta sig efter, utan att deras syn förvillades genom att ställa i förgrunden en skärgårds-artilleri-korps med fortifikations- och landtartilleri-bildning, som för den ej behöfves, men utan sjömannabildning, som deremot är för densamma, enligt allmän utsago af sjömäm, nödvändig, Hr Skogman, Garl Johan Alfred:
I diskussionen öfver denna fråga skulle jag gerna hafva deltagit, men som jag icke varit i tillfälle att förskaffa mig nödiga materialier och sifferberäkningar, vill jag nu icke yttra mig, utan anhåller att få i plenum nästa Lördag framställa mina åsigter i frågan.
Då de af mig gjorda anmärkningar blifvit framställda i ändamål att komma till Stats-Utsk:ts kännedom, anhåller jag, att de anföranden, jag i afseende å 5:te hufvudtiteln i dag afgifvit, måtte varda till nämnde Utsk. remitterade.
Ehuru mitt anförande mera afsett for men än saken, anhåller jag dock, att detsamma måtte få till Stats-Utsk:t åtfölja remissen af Hr Brakels anföranden.
Hr Adlersparre:
Afven jag anhåller att mitt anförande måtte få medfölja vid remissen till Stats-Utsk:t.
För öfrigt vill jag förklara, att då jag yttrat, att Hr Brakel icke stod ensam, jag dermed menat, att jag visste, att den åsigt, som af honom uttalats, delades af många.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, blef Hr Brakels anförande jemte de i ani, deraf afgifna yttranden remitteradt till Stats-Utsk:t.
Mits Nåd. Propos:r och Skrifvelser till R.
Propositioner: l;o ang:de öfverlåtande till Vesterbottens läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden i Umeå med tomt; H. I. 4 50 Den 8 November. 2:0 ang:de öfverlåtande tijj Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden i Ostersund; 3:o ang:de öfverlåtande till Yester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelse-byggnaden vid Hernösand med tomt; 4:o ang:de öfverlåtande till Vester-Norrlands läns innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt; o 5:o ang-.de upplåtelse af f. d. pipare-bostället Bränn Arby vid Södermanlands Regemente, för uppförande af skolhus åt Wansö församling; 6:o ang:de befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o 1,1 Jemtlands län; 7:o angrde arméens pensionering; 8:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. J. G. Lyström; 9:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Bataljons läkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger; 10:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för f. d. Kapitenen vid Göta Artilleri-regemente Nicolas Christiernin von Hess; 11:0 ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Rogements-stallmästaren vid Lifregementets Hussar-korps, Ryttmästaren i arméen, m. m.
Mathias Leijon; l2:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för Krigsrådet m. m.
Samuel Conrad Nisser; 13:o ang:de restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp af 311 rdr 85 öre rmt; 14:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff vid afgång ur krigstjensten; 15:o om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af 12-decimal-tums gjutna jernkanoner; 16:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten för förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jakobsson och förste Löjtnanten vid samma regemente Erland Joachim Bring; 17:de ang:de pension för förste Löjtnanten vid Nerikes regemente Johan Henrik Lundh vid afgång från tjensten; 18:o ang:de pension åt Regements-kommissarien vid Smålands Grenadier-bataljon Johan Magnus Friman vid afgång från tjensten; 19:o ang:de eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län; 20:o ang:de ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; 2l:o ang:de pension vid afskedstagande åt Regements-kommissarien vid Kronobergs regemente, f. d, Kapitenen m. m. Carl Fredrik Schmaltz; Den 8 November. 5i 22:o ang:de Trumpetaren vid Lif-Gardet till häst, Johan Magnus Wahiqvists uppförande till pension å Allmänna Indragnings-staten vid afgång ur krigstjensten; 23:o ang:de pension å Allmänna Indragnings-staten åt aflidne Kapten-löjtnanten vid flottan m. m. C. O. L.
Rudbecks enka, Magdalena Rudbeck; 24:o ang:de af Blekinge läns landsting gjord ansökning om inköp af en kronan tillhörig tomt i Karlskrona; 25:o ang:de berättigande för Sekreteraren vid Ofverståt hållare-Embetet för polisärenden och åtskilliga Landssekreterare att för tiden från och med år 1863 och så länge de sina befattningar innehafva, å Allmänna Indragnings-staten årligen uppbära ersättning för förlorad inkomst af passlösen; 26:o ang:de berättigande för Chefen vid Ottenby stuteri, Hofstallmästaren m. m. J. M. Beijer, att vid afskedstagande! erhålla pension å Allmänna Indragnings-staten; 27:o angtde åtgärder till behöfvandes undsättning i miss växtår; 28;o. i fråga om införsel för skatterätts-fordran i Krono säteriet Olstorp i Skaraborgs län; 29:o ang:de försäljning till skatte af gatuhusen N:o 7 Glemminge och N:o 21 Hannas i Kristianstads län; samt Skrifvelser: 30:o i fråga om förhöjning i det å Manufaktur-diskont-fonden nu afsatta belopp till förlagslån; 31 :o i ani. af åtskilliga utaf R.
St:r vid sistförflutna riksmöte beslutade lagförändringar.
Slutligen föredrogs och lades till handlingarne K.
St:r om förordnande af en Stats-Råds-ledamot i afseende på handläggningen af vissa i R. 0:s 36:te och 42:dra §§ omiörmälda riksdags-ärenden; och skulle vederbörande Utsk. genom utdrag af protit om denna skrifvelses innehåll underrättas.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, uppläste en motion N:o 13, ang:de beviljande af 10,000 rdr årligen till Stora Barnhuset i Stockholm, i och för inlösen af 100 barn efter högst 100 rdr för hvarje.
Denna motion begärdes på bordet, Upplästes en af Hr Du Rietz, Fredrik Gustaf, ingifven motion N:o 14, om förhöjd pension åt Under-löjtnanten i Armén Lars Samuel von Schantz.
Remitterades till Stats-Utsk:t och kommunicerades med de öfriga Riks-Stånden.
Hr von Francken, August Alfred, väckte en motion N:o 15, ang:de löneförbättring åt lärarne vid Rikets Navigationsskolor.
Remitterades till Stats-Utsk:t. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, afgaf en motion N:o 16, ang:de löneförbättring för Gymnastiklärare vid Rikets högre Elementar-läroverk.
Hr Lagercrantz, Carl Gustaf, uppläste två motioner:
N:o 17, om ett anslag å 100,000 rdr till vägbyggnadsarbeten i Jemtlands län, för beredande af arbetsförtjenst åt länets, till följd af inträffad missväxt, nödlidande innebyggare; och N:o 18, om anslag till häst- och fårafvelns förbättring i Jemtland.
Upplästes en utaf Hr af Sillén, Lars Gabriel, inlemnad motion N:o 19, om beviljande af ett anslag å 800 rdr årligen under nästa statsregleringsperiod åt Lithografen Carl Johan Billmark, för fortsatt utgilvande af plancheverket »Sverige, Aquarell-Lithografier och Tontryck.» Remitterades till Stats-Utsk:t. Gr. Posse, Arvid, afgaf en motion N:o 20, ang:de förändring i sältet för påförande af bevillning å enskilda sedelutgifvande banker.
Vidare väckte Gr.
Posse en motion N:o 21, ang:de godtgörande af Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns riksdagskostnader.
Skjöldebrand, Knut Erik, uppläste en motion N:o 22, ang:de beviljande af anslag för byggande af en stambana mellan Wexiö samt Kalmar och Karlskrona.
Den 8 November. 53 Härefter anmälde sig och yttrade Hr Mannerskantz, Carl
I den nu afgifna motionen ber jag att få på det tidigaste instämma; och anhåller jag att detta tillkännagifvande måtte få till Utsk:t åtfölja remissen af motionen.
Uppå sedermera framställd propos. blef motionen jemte yttrandet remitterad till Stats-Utsk:t. Gr. Posse, Knut, uppläste en motion N:o 23, om beviljande af ett årligt anslag å 6,000 rdr till institutet för döfstumma i Karlskrona.
Upplästes ett af Hr von Feilitzen, Johan August Carl, ingifvet mern. af följande lydelse:
Af tjensteförrättningar förhindrad oafbrutet bevista Riksdagen, får jag afsäga mig befattningen att vara Bänkman inom 24:de Bänkm:s-Afd:n, anhållande vördsamt att vid min Riksdagsmannarätt få vara bibehållen.
Hrr Ledamöter inom 24:de Bänkm:s-Afd:n att i början af nästa Lördags plenum välja en Bänkman efter Hr von Feilitzen.
Föredrogs och bifölls ett från Konst.-Utsk:t inkommet Mern.
N:o 1, om arvoden för en Notarie och en Kanslist.
Efter föredragning af ett från Stats-Utsk:t inkommet Mern.
N:o 2, ang:de tillökning af Utsk:ts tjenstemanna-personal, blef detta Mern. af R. o. Ad. bifallet.
Likaledes föredrogs och bifölls Exped.-Utsk:ts Mern.
N:o 1, ang:de ökadt Kanslibiträde.