Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag icke gjorde erinran derom, skulle jag utsätta mig för förebråelsen alt icke derpå hafva fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet, Denna §, den 6 nemi., innefattar, utan att jag nu vill besvära med uppläsning deraf, en bestämmelse huru, sedan bolaget är ense om reglorna, det skall gifva dem tillkänna för rådhusrätten och Konungens Bef:h:de och äfven få dem pröfvade af Konungen.
Det är naturligt, alt icke en sådan omständighet kan få uteslutas, ty då skulle bolagen få bestämma hvilka bolagsreglor som de behagade, De förutgide §§:ne i Ulsk:ns betänk, angå andra ämnen, så att, om ej inflyttningen af Den 18 Februari e* m, 4% (h nna § i milt förslag gores här, så komma vi långt fran <li t ämne, som rörer stiftelsen.
Hr Frih. o. Landtm, vttrade, alt, då ingen anmärkn. blifvit gjord vid 4 §:ni l)an torde få framställa propos. derå.
Här står hett enkelt ansvarig direktion.
Detta är ett vidsträckt uttryck, som möjligen kan sträckas och lydas derhän, att, om t. ex. directionen utlemnar penningelån åt personer, de der vid lånens beviljande och ulassignerande voro kände för fullt vederhaftige, men som sedan råkat komma på obestånd, diiectrn klefve ansvarig för hvad som bruste i lånens inbetalande.
Denna mening (ör modar jag icke vore den rätta att fästa vid ordet ansvarig, hvarföre jag hemställer att §:n mätte komma att fä följande lydelse: ”Delagarne i bolaget böra ino(ii sig utse en (öv vårdslöshet, svek och bedrägeri ansvarig” etc.
Det är nu som det gäller att inse hu ruvida man är angelägen örn alt banker skola uppslå såsom svampar, .lag anser min skyldighet vara, i likhet med hvad jag förut i frat för, att dessa banker skola göras så säkra som möjligt, på det att allmänheten icke matie förlora något.
Jag anser det derföre vara rationeit att de, sorn väljas lill directeurer för dylika hanker, och åtaga sig slika befallningar, besinna att det är allmänhetens väl de hafva i sina händer, och alt de måste komma att stanna i sådant ansvar, sorn framdeles i lagen bestämmes.
Uti §:n är blott predicalet ansvarig utsatt, utan att der något talas om hvaruti ansvarigheten beslår, hvilket icke heller skulle varit lämpligt; men innan vi komma till att definiera ansvarigheten, vill jag på förhand hafva haft äran tillkännagifva, att ehuru jag vet att många personer finnas, sorn anse
Ulsktns förslag alltför strängt i fråga om bank-directionernes ansvarighet, oell att ingen af sådan orsak skall vilja blifva bankdirectör; så anser jag detta argument vara af samma natur som det, på grund hvaraf man förklarar att ingen vill ingå på solidarisk ansvarighet.
Jag har blott ett argument att nyttja deremot, och det är, att den som vill att andre skola hafva förtroende för den inrättning, som stiftas, deri måste också visa sig hafva förtroende till sig sjelf oell sina kamrater, och derföre bör stadgandet här qvarstå.
Hade privatbankbolagens samman sättning och deras reglementens pröfning varit underkastade någon högre auetoritet, så troi- jag att man ganska väl kunnat bifalla §:n alldeles oförändrad, och med anledn. deraf iii- det sätt otvifvelaktig! riktigt, hvarpå Ulsk:n uppställt §:n i dess nuvar. skick; men sedan denna högre piöfningsrätt nu är borttagen, sa finnes icke heller någon annan controll, än den sorn utsattes i sjelfva lagförslaget, och i följd deraf tror jag det vara nödvändigt att införa det tillägg i afseen - D e 11 »S l1' c b r naii e. m. de på ansvarigheten, sorn Hr Aminoff föreslagit oell yrkat.
I nuvar. bankbolag hviiar största anspråket på förtroende i directionernes sammansättning, men dessa directioner iiro icke grundade på de privata fördelar, sorn kunna tillflyta de personer, hvilka i deni inkallas, utan de, som åtaga sig sådana befattningar, göra det al nit för saken.
Vill man nedsätta och enl. i5 §:n på dem kasta all den verkliga ansvarigheten, linder det att den solidariska ansvarigheten blott linnes lill namnet, så bekänner jag min öfvertygelse vara den, att man icke vinner ändamålet att stärka den credit, som bolagen önska sig oell kunde förvärfva.
När nu den högre pröfningsrätten är borttagen och det således tinnes en moralisk garanti mindre för bolagens bestånd oell allmänhetens betryggande, då under sådant förhållande, säger jag, just directionernes sammansättning är af så ofantligt stor betydenhet och vigt, finner jag stora skäl vara för handen att instämma i hvad Hr Arninoff föreslagit.
Jag tillstår att jag icke förstått livad den siste talaren yttrat, och vill derföre jcke heller försöka att vederlägga honom, utan blott erinra att jag icke tror det göra något till saken hvad som blifvit beslutadt i i § n, nied hänseende till det ämne, som nu är föremål för öfverläggning.
Här är blott frågan om att till- och afsätta en ansvarig direetion: i i5 §.‘n åter omtalas ansvarigheten, oell som vi icke kommit dit ännu, tror jag del vara onödigt alt inrycka i den rj §:n hvad som står i den r5:de.
Jag lärer icke behöfva för herrarne å beropa, att nu befintlige bankbolags-direetioner icke hafva en sådan ansvarighet sig ålagd, utan att det är öfverlemnadt åt directionernes skön atl i afseende å bankerne göra och låta efter bästa förstånd, och att, om en bankdirection utgifvit ett lån åt en person, sorn vid lånets undfående ansågs fullt vederhäftig derföre, men motsatsen derefter visade sig, och hvilket man ej vid lånets beviljande kunnat förutse, drabbar ej ersättningsskyldigheten directionen.
Vore en sådan ersättningsskyldighet directionerna ålagd, så fruktar jag att man ej fått och ej för framtiden skulle kunna få så qvalificerade directioner som nu- Jag finner intet ondt i det tillägg jag hegart och tillstyrker dess införande.
Det torde vara angeläget att erinra derom, att ordet ”ansvarig”, som det står bär, icke innebär ensamt den ansvarighet, hvartill directionen i »5 §:n förpliglas, ulan ansvarighet hos bolagets direetion.
Det kunde, som det står i Utsk:ns förslag, vara likgiltigt, om den finnes der eller icke, enär de reglor, som bestämde ansvarigheten, vore underkastade en högre pröfning; men när dessa reglor bero på bolagens godtycke, då kunna sådana stadganden inflyta, som hindra hvarje bra kail att vilja blifva Den i8 Februari e. m. bankdirecteur, och hos en god direction ligger likväl den linfvudsakliga säkerhet man i närvar, ögonblick kan gifva åt en privatbank.
Det är derföre jag instämmer med Hr Aminoff.
Det är icke troligt, än mindre gifvet, som Nr Rosenblad säger, att bolagsreglornas uppgörande skall bero af bolagens godtycke.
Innehållet af i §:n kan omöjligen så tydas; men för alt undvika all fara, liar jag förbehållit mig alt få dervid göra ett tillägg.
Det tillägg
Hr Aminoff äskade, var af orden svek och bedrägeri: jag anser dessa ord vara ganska fula, och sådana, att jag ej vill antaga dem; och då för öfrigt allmänna lagen stadgar strängt straff för svek och bedrägeri, tror jag ej att något härom behöfvcr stadgas i denna lag.
Hr Ribbings sista anmärka var ganska riktig, att man icke behöfver tala 0111 svek och bedrägeri.
Jag medgifver-i öfrigt Hr Rosenblad, att ordet ”ansvarig” egentligen har afseende på bolaget och ej på allmänheten; men genom det förslag Hr Aminoff väckt, skulle ansvarigheten i 15 §:n förminskas.
Det är också förmodligen Hr •Rosenblads afsigt, men den vill jag motsatta mig.
Vill ban stryka ut all ansvarighet, nåväl! jag har ingenting deremot; ty det är klart att bolaget skall kunna lemna bankdin ctionen föreskrifter, som i det ena och andra afscendel kunna finnas tjenliga; men Hr Rosenblad vill understödja Hr Aminoffs förslag, för att få ansvarigheten i i5 §:n, tillintetgjord.
Mig synes alt 4 §;u med ordet ”ansva rig” icke afser någon ansvarighet mot bolaget sjelft, ulan endast ett allmänneligt uttryck, att directionei ne icke få vara utan al! ansvarighet, och afl hvad derom i denna § finnes, efter mitt förmenande åtminstone, har rapport på hvad som står i §:n, der det ytterligare utvecklas hurudan denna ansvarighet skall vara i detalj beskaffad.
Uti 4 §:n heter det: ”Delägarne i bolaget böra inom sig utse en ansvarig, och efter bolagets godtfinnande afsättlig direction:” bär linnas således alne satser, som uro riktiga, nemi. 1:0 icke oansvarighet, och 2:0 afsättlighet.
Vidare: ”för att enl. utfärdad instruetion och under sådan controll af offentlig myndighet, sorn i denna lag stadgas, banken förvalta, samt i alla mål för bolaget lagligen lala och svara.”
Alt direclionen skall förvalta efter utfärdad instruetion, det måtte väl vara rätt; att detta sker under controll af offentlig myndighet, det måtte också vara rätt; att directeureine för bolaget skola tala och svara, det måtte icke heller vara mindre riktigt.
Efter mitt förmenande äro således alla sutserne allmänneligen rikliga vch nödvändiga att stå som ingress till hvad som i följande §§ skall utvecklas.
Jag tillstyrker således bifall till §:n i dess nu var. skick, och tror Den 18 Februari c. m. icke att den innefattar annat än ansvarighet till publikens säkerhet.
Jag instämmer med Hr Ribbing der uti, att svek och bedrägeri äro fula ord; men de finnas i den allmänna lagen, och då ser jag ej hvarföre de icke skulle kunna ufven stå här.
Jag skall likväl gerna afstå ifrån min begäran om deras införande och tänkte föreslå detsamma som Gr.
Frölich yttrat, att ordet ”ansvarig” må utgå, då mom. skulle komma alt lyda så: ”Delägarne i bolaget böra inom sig utse en efter bolagets godtfinnande afsättlig” etc.
Likasom jag befriar Gr.
Frölich ifrån allt vitsordande i afseende på min politiska ärlighet, likaså skall jag befria Hr Grefven från allt bevar med ultydningen af mina afsigter.
Mina afsigter, Hr Grefve! ligga öppna, oell jag är icke van att göra volter.
När jag talar oija 4 §:n, så talar jag blott om hvad der står, och när vi komma till den i5 §:n, skall jag yttra mig om den.
Vill man borttaga ordet ”ansvarig ’ här, så vill jag äfven instämma i hvad llr Aminoff derom yltiat; ty skulle man göra directionen ansvarig för hvarje förlust på lån på nämn, så kan man visst stadga sådant, men det tror jag också vore rätta sättet alt aflägsna från directionen persöner, hvilkas moraliska värde skulle gifva styrka åt bolaget.
Då jag, efter min uppfatt ning af behofvet af banklag, icke vill minska den ansvarighet, som bereder säkerhet för allmänheten; så kan jag ej medgifva alt ordet ”ansvarig” utgår.
Det afser förhållandet mellan directionen och bolaget, och bolaget lärer nog vaka öfver att en direction tillsättes, som skyddar och iakttager bolagets bästa. 4 §:n af Utsk:ns förslag b le f af R. o, Ad. bifallen.
Hr Frih. o. Landtm, lät nu uppläsa det förslag till särskild §, som Gr.
Frö 1 i eli yrkat matte antagas, så lydande: ”Före banks öppnande, skola bölagsreglörna lill deras ordagranna lydelse hafva varit införda uti allmänna tidningarna, äfvensom uppvisade hos rådhusrätten i den hineresidensstäd, hvarest bankens hufvudcontnr föflägges.
Rådhusrätten anmäle sådant uppvisande för Konungens Bef:h;de, som inom i4 dagar äger genom utslag yttra sig, om banken, med afseende på de i denna lag lemnade föreskrifter, må få öppnas eller icke, hvaröfver und. besvär, ställde till K. M., må anlöras inom 3o dagar i Nedre Justitiaj-i evision, för att i Högsta
Domstolen till skyndsamt slut föredragas och afgöras.
” Gr. Frölich:
Jag vill endast anmäla, att det 2 mom. förekommer i de sammansatta Utskms förslag, så att det icke Don 18 Februsrie. m. 473 icke är nödvändigt all detta inom. på samma gång föredrages.
Det är endast 1 morn., som står i oskiljaktigt sammanhang med 1 §:n.
Så vidt jag kan finna, slår den af Gr.
Frölich uppgifna § i sammanhang med stadgandet i 7 §:n af Dtsktns förslag.
Jag skulle således, i öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. förut gjort, önska att vi finge följa den ordning, som Utsk:ns förslag gifven vid handen, och uppskjuta pröfningen af Gr.
Frölichs förslag intill dess vi komma till 7 §:n.
I afseende på 2 mom, har Hr von Hartmansdorff rätt, att det är detsamma som förekommer; men om han täcks fästa- närmare uppmärksamhet på innehållet af denna 6 §, så finner han att derom icke ordas i Ulsktns 7 §, utan att detta är helt enkelt ett appendix till 1 §:n, som R. o. Ad. satt i stället för Konungens pröfningsrätt af bolagsreglorna och det sätt, hvarpå, i händelse Konungens Bef:h:de skulle finna att de icke öfverensstämde med denna lag, derom må tvistas i Högsta Domstolen.
Då icke alla af R. o. Adis närvar, ledamöter äro försedde med exemplar af Gr.
Frölichs förslag, så och enar det så här dags på aftonen kan vara svårt alt uppfatta rätta sammanhanget, då man flickar in en bit här och en annan der, hemställer jag, 0111 ej bäst vore att vid §§:nes afgörande följa den ordning, som betänk, angifven, hvilket ock utgör egentliga föremålet för öfverläggningen ; ty om än den vigtigaste punkten blifvit kullkastad, så skall väl ändå betänk, utgöra grundvalen för öfverläggningen i ämnet.
Det är visserligen en Ståndets gi und lagsenliga rättighet att vid föredragningen af detta betänk, detsamma antaga med modificationer och insätta en helt ny lag med andra §§ ; men jag hemställer om det skall befordra ordning vid afgörandet, ifall vi nu skulle frångå den af Utsk:n föreslagna paragraferingen och i stället antaga en annan omkastning af §§:na.
Är detta icke desto väsendtligare nyttigt, så tror jag att mera ordning vinnes genom att i afseende å §§:nes uppställning följa det betänk., vi hafva under öfverläggning.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då flere ledamöter begärt pröfning nu genast af Gr.
Frölichs ifrågavar. förslag, men andra deremot, att pröfningen af samma förslag borde tills vidare uppskjutas, ansåg Hr Landtm, sig till Ståndet böra hemställa, 0111 det behagade besluta att pröfningen nu borde äga rum.
Ropades ja och nej. 20 H. 60 474 Dan 18 Februari e. m.
Hr Landtm, hemställde* 0111 R. o. Ad. ansåg denna pröfning tills vidare böra uppskjutas.
Hr Landtm, förnyade sin först gjorda propos., om R. o.
Ad. ansåg pröfningen nu böra företagas.
Ropades starka ja, blandade med inånga nej.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
Sedan någon kort discussion nu uppstått, dels om lydelsen af voler.propostn, dels huruvida Ståndet efter slutad votering finge åtskiljas, och Hr Landtm, förklarat att sådant naturligtvis icke kunde ske ilall R. o. Ad. vid voteringen ansåg Gr. frölich» förslag nu böra pröfvas, upplästes till justering och godkändes följande voler.proposition :
Den som anser att Gr.
Frölichs upplästa förslag nu bör till pröfning föredragas, voterar ia; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, kommer pröfningen af ofvannämnda förslag att tills vidare uppskjutas.
Ja — Ii.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. något efter 12 om natten.
In fidem protocolli, F. O. Silfver stoij>e> Lördagen den 20 Februari i 841.
Justerades pleni~prot:n för den 6 dennes e. m. oell den 10 dennes f. in.
Föredrogos ej mindre Exped.Utsk:s den 17 och 18 dennes på bordet lagda förslag N:o 241 till R.
St:s und. skrif - Den 20 Febraa ri f. m. 475 veise till K. M., angrete dels rättighet för enskilda att anlägga theatrar i hufvudstaden, dels ock granskning af skådespel, hvilka å enskilda theatrar uppföras, än ock de reservationer, hvilka åtföljt detta förslag.
De ibland R. o. Adis ledamö ter, sorn voro närvar, i sista plenum, torde erinra sig, att jag tog mig friheten besjäla denna Exped.Dtsk:s skrifvelse på bordet, egentligen af dea anledn., att en värd ledamot i simma Utsk., pä ett efter mitt tycke opassande sätt, yttrade sig om något recidiv af en sjukdom inom Exped Utsk.
Jag hade då ännu icke gjort mig bekant med sjelfva frågan.
Detta har jag sedermera gjort, och förhållandet är i korthet sådant, att Utsk. i sitt förslag till und. skrifvelse har, såsom jag tror, ganska riktigt bibehållit de hufvudsakliga moliver, på grund af hvilka R.
St. anhålla hos K. M., att enskilda theatrar matte få inrättas i Stockholm.
Dessa motiver bär reservanten ansett till en stor del böra uteslutas, och egentligen sådana, som giogo ut på att visa, att det ej skulle vara ofördelaktigt för den K. theatern att sådana theatrar finge uppstå.
Reservanten har, som sagdt är, funnit att dessa motiver borde gå ut, men jag anser naturligtvis ganska eflertänkligt att ur ett sådant förslag borttaga just de skäl, som skulle vara falla R..
St:s begäran.
Deremot har reservanten gjort en annan anmarkn. mot betänk., som vid första påseendet synes ganska riktig; det har nemi. händt, alt R.
St., vid fattandet af deras beslut i frågan, varit okunniga om, likasom Ekon.Utsk,, att K.
M. redan år 1835 ulgifvit en författning, förskrifvande att ej några theaterpjecer af de theatertrupper, som resa omkring i landsorterna, få uppföras, utan att förut undergå K. thealerns censur.
Om denna författning hafva R.
St. varit i okunnighet, och när nu R.
St. naturligtvis likväl önska att K.
M. måtte låta censurera de theaterpjecer, hvilka kunde komma att uppföras på de enskilda theatrar här i Stockholm, sorn möjligen kunde med K.
M.'s nåd. tillstånd inrättas, och voro i okunnighet om att denna författning för landsorterna redan utgått; så hafva de, med åberopande af hvad de vid en fö reg: de riksdag tillstyrkt, anhållit, att K.
M. mätte utfärda en författning, som i allmänhet för alla enskilda theatrar, så väl i Stockholm, som i landsorterna, lemnade en sådan föreskrift.
Nu anmärker reservanten såsom något högst orimligt, att komma och begära det K.
M. måtte utgifva en ny författning om en sak, som redan är af K. M. påbjuden.
Något orimligt häruti finnes ej, men det är sannt alt till följe af en sådan okunnighet det ser besynnerligt ut att begära utgifvande af en författning, som redan till en del är utfärdad.
Meningen med R.
Sits framställning kunde, om de känt nämnda författuing, ej hafva varit någon annan, än all den grundsats, Dec 20 Februari f. m. sorn i författningen redan finnes, skalle utsträckas äfven till de tliealrar, hvilka, till följe af K.
M:s nådiga gillande af R.
St:s beslut, möjligen skulle kunna uppstå.
Detta hoppas jag är tillräckligt för att visa, att åtminstone ej någon orimlighet ligger i denna framställning ifrån R.
St., ehuru det visar en okunnighet örn att den begärda författningen lillen del redan finnes.
Deremot anser jag det alldeles oriktig', att Exped.Utsk. på en sådan anleda, skulle tillåta sig alt utstryka hvad R.
St. i denna del beslutat.
Det hade kanske ålegat Utsk. att inkomma lill R.
St. med ett memorial, i hvilket de fästat R.
St:s uppmärksamhet på misstaget; då hade detta kunnat blifva rättadt; men att helt simpel t sl ryka ut ifrågavar. mening, anser jag hade varit olämpligt, jemte det, att det är alldeles nödvändigt, att något säges om den censur, som borde utsträckas till de theatrar, hvilka hädanefter kunde uppstå i hufvudstaden.
På grund af detta förhållande, hoppas jag att R. o. Ad. finner nödvändigt, alt i vanlig ordning återremittera Exped Ulsk:s skrifvelse, då jag hoppas och förmodar, att Exped.Utsk. i behörig ordning fäster sin uppmärksamhet på det begångna misstaget, och att för öfrigt de motiver, hvilka finnas i R.
St:s beslut, få stå qvar och ej blifva utstrukna.
Den siste värde talaren har bland annat behagat säga, att jag i sista plenum fällt något yttrande, som han ansåg opassande.
Jag lemnaidetta i sitt värde, men skulle likväl tro att Gr.
Frölich borde vara den siste att tillåta sig en sådan anmärkning.
I afseende på hvad Hr Grefven i öfrigt anmärkt och särdeles slolet af hans yttrande, hvilket angår det af R.
St., på grund af Ekon.Utsk:s betänk, fattade beslut, att anhålla lios K.
M. om utfärdande af en författning, som redan år l835 blifvit utfärdad; så får jag nämna, att sådana förändringar redan tillförene vid flera tillfällen ägt rum, dels i Exped.Utsk., och dels, då Utsk. sådant uraktlåtit, på anmälan af någon ledamot inom RiksStm.
Sednast inträffade detta i fråga om den und. skrifvelsen rör:de K. förbudet emot dueller och slagsmål.
LagUtsk. hade då bland annat föreslagit följande redaction: ”För delaktighet i envig vare straff, såsom i allmänna lagen utsatt är.”
Nu finnes ej något straff för delaktighet i dueller och slagsmål i allm. lagen stadgadt.
Då Exped.Utsk:s förslag här justerades, blefvo likväl, på anmärkn. af en Utsk:s-ledamot, Hr Lilijenstolpe, de orden ”för delaktighet i m i ss g e r n i n g a r” tillsatta till uttrycket ”i allmänna lagen,” hvarigenom således ordalydelsen blef helt och hållet förändrad och derjemte äfven sjelfva meningen.
När en sådan förändring för omkring 8 dagar sedan kunde göras, så inser jag ej hvarför icke äfven nu en dylik förändring kunde ske, nemi. så att R.
St. anhålla hos K.
M. om utfärdande af euahanda före - Den 20 F e h »• u a r i f. m. 477 skrifter för Stockholms stads thea t rar, som de, hvilka redan blifvit för landsorterna år i835 utfärdade.
Då, såsom jag vill påminna mig, Hr von Hartmansdorff år 1835 var tillförordnad holcanceller, får jag vördsamt anhålla, att han ville upplysa huruvida icke verkligen ett sådant påbud redan då utkom.
Ilvad Gr.
Frölich» anmärkinr i öfrigt beträffar, kan jag ej annat iin återhemta hvad jag i sista plenum uti denna fråga anförde.
Några vigtiga motiver äro icke, uti det af mig afgifna, reservationen bifogade, särskildta förslag till und. skrifvelse, uteslutna, utom åberopandet af 6o §:n Reg.- F:n , hvilket jag, dels i allmänhet ansett mindre lämpligt, dels ock funnit rent af obehörigt af Utsk. att begagna, då Ekon.Utsk. i sitt betänk. åberopar (Ja §:n grundlagen, och det således ar outredt, hvilken grundlag sistnämnda Utsk. menat.
Är det så att man nödvändigt vill copiera, så bör man då copiera riktigt och således i denna Exped.Utskts skrifvelse vid 6o §:n sätta ordet grundlag och ej Reg.Förm.
För öfrigt finnes i detta förslag en fraseologi om borgerlig säkerhet och dylikt, som jag ej kan inse vara behöflig i fråga om K.
Theatern, enär jag ej kan föreställa mig att densamma någonsin blir för allmänna säkerheten vådlig.
Äfven står det på ett annat stalie, det den K.
Theaterns rättighet alt ensam få existera i Stockholm ej vore förenlig med våra samhällsinstitutioner.
Detta tror jag ej vara riktigt, men har likväl ej velat borttaga det, då detsamma synes utgöra ett af R.
St:s hufvudsakligaste motiver.
Emedlertid skulle det, enl. min tanke, varit lämpligare, om ordalagen, i enlighet med mitt förslag, blifvit förändrade till: ”synes vara mindre förenlig med våra samhällsinstitutioner,”
Det är åtminstone ej så bestämdt bevisadt att K.
Theaterns nu existerande rättighet att ensam få uppföra skådespel bär i Stock, holm verkligen strider emot våra samhällsinstitutioner.
Till följd af hvad jag nu framställt, får jag förnya min anhållan att det skrifvelseförslag, som jag projecterat, mätte blifva antaget; men i händelse R. o.
Ad. anser det af Exped.- TJfsk. framställda skrilvelseförslaget böra återremitteras, så vill jag ej heller lägga mig deremot.
Det ankommer då på Etsk., att vidtaga de åtgärder, som till följd deraf kunna anses vara af nöden. f Frih.
Såsom tertius interveniens får jag äran anmäla, att jag tror, hvad sältet angår, det R. o. Ad. gjorde bäst att återremittera detta project, som visserligen ännu ej ur uppläst; men då man kommit under fund med att det tillkommit på ett sätt, som skulle kunna göra det till ett farligt praejudicat, så anser jag att återremiss skulle vara det lämpligaste sältet.
Jag anser att då Exped.Utsk., allenast äger att expediera R.
St;s tankar och beslut, men här äfven velat reglera desamma, så har i 4;S. 1) c n 20 Februari f. in. min tunke Gr.
Frotich ej saknat anledn. alt anmärka, att ett sådant mål bort till Ii.
St. återremitteras, åtföljdt af Exped.Ulskts anmärkn:s-mem. öfver den bristande kännedomen af målets beskaffenhet, hvilket mern. åter kunnat sätta R.
St. i tillfälle att med den vunna upplysningen åt Exjied.
Utsk. lemna en ytterligare föreskrift huru denna expedition af Utsk. boide uppsättas.
Frih. Rehbinder.-
Med anledn. af Frill, Ridderstolpe* yttrande vili jag upplysa, att det meranämnda påbudet af år i8>5 ingalunda var Exped.Utsk. obekant, men denna gången tycktes Utsk. hysa en förfärlig räddhåga för att anmärka delta misstag, och med mein. derom till R.
St. ingå, hvilket eljest är vanligt.
Vi hafva flera sådana exempel, och bland annat inträffade det, då lind. skrifvelse-förslag uppsattes ang;de båtsmansroteringen, att det i R.