Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
F. öfvervara, anfört, att, äfven om icke, såsom Herr Justitieombudsmannen anmärkt, Herr Presidenten eller nya Trollhätte Kanalbolag, i hvars Direktion Herr Presidenten vore Ordförande, kunde anses hafva nytta eller skada af sakens utgång att vänta, Herr Presidenten, som i nyssnämnde egenskap deltagit uti och ingifvit serskilda af Direktionen hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda ansökningar i afseende å tillstånd för KonvoyKomissariatet att meddela accepter å Direktionens anvisningar på Handels- och Sjöfartsfonden, i allt fall vore att betrakta såsom bolagets fullmäktig i berörde mål, der de rådgifvande åtgärder blifvit vidtagne, hvilka utgjorde föremål för åtalet i första punkten af ansökningen Lit. F., och att i anledning af denna omständighet, den Herr Presidenten förklarat utgöra jät för sig alt i nämnde punkt döma, RiksRättens öfrige Ledamöter uppskjutit deras utlåtande, — dels åberopade hvad Herr Presidenten nämnde rältegångstillfälle yttrat, med den nu tillagda upplysning, att Herr Presidenten sjelf vore Aktieegare i Kanalbolaget, — dels ock anmälde, att Herr Presidenten, som i egenskap af President i Kongl.
StatsKontoret handlagt flere bland de mål, der åtalade beslut blifvit tagne, ansåg sine åtgärder i två af desse mål, nemligen de, som föranledt anmärkningarne i ansökningen Lit.
E. andra punkten angående såkallad lönfyllnadsförmån för en i Kongl.
StatsKontoret förordnad
Ledamot och i tredje punkten angående dels Sekt elerarelönens i Kongl. StatsKontoret anvisande till en StatsKommissaries aflöning och dels anslag af arfvode åt en tillförordnad Sekreterare derstädes, vara af olika beskaffenhet med dem, hvilka Herr Presidenten Friherre Cederström i ofvanuppgifna mål vidtagit, och hvilka Herr Presidenten Westerstrand ansett icke innefatta laga jäf för Herr Friherren.
I berörde två mål hade nemligen Herr Presidenten Westerstrand, enligt hvad företedda handlingar upplyste, dels ensamt, å Embeles vägnar, hos Kongl. Maj:t gjort underdånig hemställan så väl om nådig tillåtelse att utanordna 392 de i första punkten af ansökningen Lit.
E. anmärkta löntiliökningarne, som äfven om Sekreterarelönens anvisande till en StatsKommissaries aflöning, dels gemensamt med StalsKommissarierne begärt anslag af arfvodet till Sekreteraren.
Och då Herr Presidenten således varit sökande i desse mål, i hvilka de åtalade Regeringsbesluten följt, ansåg sig Herr Presidenten jäfvig att döma i frågan, huruvida samma af honom sjelf påkallade beslut voro laglige eller icke.
Som under öfverläggning i anledning häraf skiljaktiga meningar förmärktes, skreds till omröstning, hvarvid Herr BergsRådet Tribler yttrade, det han för sin del fann hvad Heil- Presidenten Westerstrand i anförde måtto, såsom Embetsman åtgjort, icke kunna såsom laga jät anses, hvaremot då Herr Presidenten, såsom delegare uti och fullmäktig för nya Trollhätte Kanalbolag gjort de underdåniga ansökningar, som föranledt det i första punkten al ansökningen Lil.
F. åtalade beslut, Herr Presidenten ock, enligt grunderne i 13 Ivap.
1 § Rättegångsbalken af Herr BergsRådet ansågs jäfvig att i samma punkt döma.
Härmed förenade sig Herr AmiraliletsKammarRådet Widin.
Herr StalsKommissarien af Tuneld godkände för sin del de af Herr Presidenten Westerstrand anmälda jäf.
Herr KrigsRådet Branting deremot ansåg hvad anfördt vore icke i något hänseende innefatta laga jäf. Herrar KommersRådet Leyonmarck och KammarRådet Fägersten instämde i denna mening.
Herr HofRätlsRådet Sköldberg förenade sig med Herr BergsRådet Tribler.
Herr GeneralLöjtnanten Lorichs med Herr KrigsRådet Branling.
Herr Yice Amiralen Coyet med Herr BergsRådet Tribler.
Herr JustitieRådet Nordenstolpe med Herr KrigsRådet Branling.
Herr JustitieRådet Isberg med Herr BergsRådet Tribler.
Herrar JustitieRåden Stråle och Themptander samt Herr KonterArniralen Kreuger med Herr KrigsRådet Branling och Herr P residenten Friherre Cederström med Herr StatsKommissarien af Tuneld.
Då således, i fråga om Herr Presidenten Weslerstrands jäfaktighet i afseende på åtalet i första punkten af ansökningeii Lit. F., lika många röster utfallit för hvardera meningen och Herr Friherren och Ordföranden beträdt den, enligt hvilken Herr Presidenten Westerstrand vore jäfvig att i pröfningen af samma åtal deltaga; så skulle denna mening gälla. 393 Herr StatsKommissarien af Tuneldj hvars namn fanns tecknadt under den af StatsKontoret i afseende å arfvodet för tillförordnade Sekreteraren derstädes gjorda underdåniga framställning, anmälde äfven detta förhållande, med förklarande, det han, i följd deraf, funne sig jäfvig att såsom
Domare vidare handlägga åtalet i tredje punkten af ansökningen Lit. E.; men RiksRättens fleste Ledamöter förklarade det uppgifna förhållandet ej innefatta laga jäf; hvaremot Herrar Presidenterne Friherre Cederström och Westerstrand godkände det anmälda jäfvet.
Nu uppstod fråga, huruvida Ledamot af RiksRätten, som blifvit förklarad jäfvig att i en eller flera punkter döma, vore behörig att och lämpligen borde i afgörandet af de andra deltaga.
Härutinnan förklarade RiksRättens fleste Ledamöter, nemligen Herrar Presidenten Friherre Cederströnij JustitieRåden Isberg och Nordenstolpe, Vice Amiralen Cojet, GeneralLöjtnanten Lorichs, IIofRättsRådet Sköldberg, KammarRådet Fägersten, KommersRådet Leyonmarck, KrigsRådet Branting och StatsKommissarien af Tuneld, att då de anställda åtalen borde i ett sammanhang afgöras, en Ledamots jäfaktighet i en punkt jemväl hindrade honom att i afgörandet, så vidt det rörde de andra, deltaga.
Herrar Presidenten Westerstrand, KonterAmiralen Kreuger, JustitieRåden Themptander och Stråle, AmiralitetsKamrnarRådet Widin och BergsRådet
Tribler deremot funno den omständighet, att RiksRältsLedamot blifvit förklarad jäfvig att döma i en del af de trettio serskilda anklagelsepunkterna, icke innefatta hinder för samma Ledamot att i pröfningen af åtalet, så vidt det rör öfrige punkterna, deltaga.
Sedan i följd af pluralitetens beslut i denna fråga Herr Presidenten Wester strand uppstått och bortgått, utsatte RiksRätten nytt sammanträde till Måndagen den 4 nästkommande April kl. 10 f. m. RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. i3 e. m. 394 I)en 4 April.
När varande : Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Konter- Amiralen Kreuger.
Isberg. och Nordenstoi.pe. Herr Vice Amiralen Coyet.
'Herr AmiralitetsKammarRådet Widin.
Sedan RiksRätten för vidare handläggning af den härstädes anhängige och sednast den 21 nästlidne Mars fö re hafde sak nu äter sam manträd t, börjades läsningen af parternes växlade skrifter tillika med öfrige handlingar, hvarvid följdes enahanda ordning, som vid anmärkningarnes framställande och rättegångens utförande blifvit iakttagen.
På sådant sätt genomgicks denna dag Herr JustitieOmbudsmannens Memorial Lit. A., B. och C.; och beslöt RiksRätten att å nyo sammanträda den 11 i denna månad kl. 10 f. m. RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. 2 e. m. 395 Den 11 April.
(Ordförande och Ledamöter: desamme, sorn den 4 i denna månad).
Läsningen af handlingarne fortsattes denna dag till kl. 2 e. m.; och medhanns hvad som rörde de i Memorialet Lit.
D. förekommande fyra serskilda punkter.
Nytt sammanträde utsattes liil den 14 dennes kl. 10 f. m.
När varande:
(Ordförande och Ledamöter: desamme, som den 4 i denna månad).
I dag fortgick läsningen af handlingarne rörande de uti Memorialet Lit.
E. och de ellofva första punkterna deraf upptagne ämnen.
Nästa sammanträde utsattes till ilen 18 dennes kl. 10 f. m. RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. 2 e. m.
Denna dag lästes handlingarne rörande 12, 13, 14, 15 och 16 punkterna i Memorialet Lit. E. I afseende å 13 punkten eller frågan om de för Carl Gustafs Stads Gevärsfaktoris förändring och utvidgning erforderlige kostnaders godtgörande dels genom användande af en del utaf anslaget tor gevärstillverkning dels genom försäljning af åtskilliga nämnda faktori tillhöriga lägenheter, ansåg RiksRälten nödigt erhålla upplysning när och huru Kongl. Maj:t och Kronan blifvit egare till ifrågavarande, lägenheter.
Och skulle anstalt af Sekreteraren fogas om införskaffande af handlingar, deraf sådan upplysning kunde hemtas.
Härefter beslöts nytt sammanträde den 21 innevarande månad kl. 10 f. m. 396
Närv ar ande:
(Ordförande oell Ledamöter: desamme, som den 4 i denna månad).
Till följd af RiksRältens beslut, vid förehafvande den 18 i denna månad af 13 punkten i Memorialet Lit. E., aflemnade Sekreteraren desse handlingar, nemligen: ej mindre Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 13 Oktober 1812, deruti Kongl. Maj:t, i anledning af väckt förslag om nedläggande af Kongl. Maj:ts och Kronans vid Söderhamns stad varande Gevärsfaktori och inrättande af ett sådant faktori vid det invid Eskilstuna Fristad belägna Carl Gustafs Stads bruk, som blifvit Kongl. Maj:t och Kronan till inköp erbjudet, förklarat, bland annat, att genom inköp af detta bruk skulle vinnas ej blott utväg för inrättningen af ett fullständigt Gevärsfaktori, utan ock det lika vigtiga och af Kongl. Maj:t afsedda Riksgagneliga ändamål att förse Eskilstuna fristad med flere för dess bestånd och utvidgande oundgänglige vattenverk; i sammanhang hvarmed Kongl. Maj:t i nåder förordnat, att nämnde bruksegendom skulle för Kongl.
Maj:ts och Kronans räkning inhandlas samt, af dervarande vattenverk och lägenheter, stångjernsoch ämneshammaren bibehållas, för alt deruti reparera eller nygöra gröfre redskap för de gående verken jemte andre arbeten; äfvensom tvänne af de sex vid bruket inrättade knip- eller stålhamra!’ samt af öfrige byggnaderna de, som funnos nödige, borde för faktoriet och Fristaden bibehållas; hvarjemte blifvit föreskrifvel, alt underdånigt förslag af serskildt förordnade Kommitterade skulle afgifvas, huru de för desse vattenverk och faktoriets drifvande icke erforderlige vattenfall in. m. kunde emot skäliga villkor till Fristadens förmån användas; än äfven ett emellan dåvarande egaren till Carl Gustafs Stads Bruksegendom, BergsRådet B. F.
Rothoff, å ena, samt Kongl. Maj:t och Kronan, å andra sidan, den 30 November samma år upprättadt köpekontrakt, hvarigenom Rothoft’ lill Kongl. Maj:t och Kronan försålt denna Bruksegendom, med dertill hörande strömfall, dammar och damfästen, smedjor, qvarn, verkstäder, hus och byggnader.
Sedan desse handlingar blifvit uppläste, lät RiksRällen sig föreläsas skriftväxlingen och handlingarne rörande de i Memorialen Lit.
F. och G. förekommande frågor.
Vidare 397 Vidare åtgärd vid saken uppsköts nu till den dag, som framdeles af Herr Friherren och Ordföranden bestämmes och öfrige Herrar Ledamöter kungöres.
RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. | till 3 e. m.
(Ordförande och Ledamöter: desamme, som den 4 sistlidne April).
RiksRättens Herrar Ledamöter sammanträdde nu efter kallelse af Herr Friherren och Ordföranden, som tillkännagaf, alt, då en del Ledamöter under Pingsthelgen varit från staden bortreste och sjukdomsförfall äfven inträffat, detta sammanträde ej kunnat förr än till denna dag utsättas.
RiksRätten företog ytterligare granskning af handlingarne samt öfverläggning i afseende å Domslutet, hvarmed fortsattes till kl. 2 e. m, Den 6 Juni.
Sedan RiksRätten den 31
Maj börjat samt den 2 och 4 i denna månad fortsatt granskning af handlingarne och förehaft öfverläggningar i de dervid förekomne serskilda frågor; så företogs nu saken till slutligt afgörande, dervid RiksRätten lät bero vid Herr JustitieOmbudsmannens vid förhör den 5 Februari innevarande år gjorda förklarande, att hans Embetstalan, så vidt den afsåg Herr f. d. StatsRådet Grefve Hård, må, i anseende till hans under rättegången timade död, förfalla.
I sjelfva saken, der äfven nu iakttogs den ordning, Herr Justitieombudsmannen uppställt, förekom alltså först:
Memorialet Lit.
A. ij 2 och 3 punkterna:
I afseende härå förenade sig RiksRättens fleste Herrar Ledamöter om detta beslut: ”Vid granskning af hvad i dessa punkter anfördt blifvit, funno nämnde Ledamöter, att då Regeringsformen den 6
Juni 1809 uti 106 § icke allenast bestämmer huru i der förutsatte fall Konsti 51 - 398 tutionsUtskottet eger ställa Ledamot' af StatsRådet under åtal inför RiksRätt, utan ock stadgar, att StatsRådsLedamot, som kan finnas hafva, på sätt der omförmäldt är, gjort sig till ansvar skyldig, bör af RiksRätt dömas efter Allmän Lag och den serskilda Författning, som till bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och Rikets Ständer fastställd varder; och i sammanhang härmed en sådan serskild Författning, benämnd Ansvarighetslag, den 10 Februari 1810 blifvit utfärdad, som, enligt öfverskriften, utgör den Lag, hvarefter Ledamot af StatsRådet, Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning med Kommandomål uppdragit, skola för embetsförseelser dömas, hvilken Ansvarighetslag uti serskilda paragrafer uppräknar och bestämmer de Grundlagsbud, för öfverträdelse hvaraf RiksRätt må döma till ansvar, som tillika finnes utsatt för hvarje fall antingen uttryckligen eller genom hänvisning till Allmänna Lagen, äfvensom samma Ansvarighetslag uti 5 § 2 punkten och uti 8 § innehåller den föreskrift, att om, genom lagstridigt förhållande i Embetet af StatsPiådsLedamot eller Föredragande, någon lider skada till lif, personlig frihet, ära eller egendom, sådan Embetsman derföre bör dessutom straffas, på sätt Allmänna Lagen i 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken stadgar för Domare, som vrång Dom fäller; hvaremot 6 § af Ansvarighetslagen förmår, att om StatsRådsLedamot eller Konungens Rådgifvare i Kommandomål uraktlåter alt öfrige dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifna, men i Ansvarighetslagen icke serskildt uppräknade pligler och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankomme det på Rikets Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 § af Regeringsformen dem berättigar, med iakttagande af de villkor, samma paragraf i dess sednare moment innehåller; så och enär af dessa stadganden uti Regeringsformen och Ansvarighetslagen, med hvarandra jemförde, uppenbart är, att fråga om förment öfverträdelse af Grundlag icke kan komma under hufvudsaklig pröfning hos RiksRätten i andre händelser än der, om öfverträdelse skulle hafva egt rum, RiksRätt må kunna, i enlighet med Ansvarighetslagen, fälla till ansvar; men 87 § Regeringsformen, emot hvilken Herr Justitieombudsmannen förmenat rådslagen uti här ifrågavarande punkter vara stridande, icke finnes i Ansvarighetslagen omnämnd, kan hvad Herr Justitieombudsmannen rörande desse punkter anmärkt och påstått, icke till vidare pröfning upptagas.
Herr Friherren och Ordföranden samt Herr KammarRådet Fägersten voro härifrån skiljaklige och yttrade, Herr Friherren och Ordföranden, det han fann den af Svaranderne gjorda invändning om RiksRättens behörighet att i förevarande fall döma, innefatta fråga om förklaring af 399 Grundlagens stadgande i 106 § Regeringsformen; och då sådan, emot föreskriften i 83 §, ej kunde af RiksRätten meddelas, ansåg Herr Friherren sig förhindrad att öfver samma invändning meddela något utlåtande, utan borde, enligt Herr Friherrens tanka, RiksRätten i hvarje serskildt fall tillse och bedöma, huruvida Allmän Lag eller Ansvarighetslagen skulle tillämpas.
Herr KammarRådet Fägersten utlät sig:
Då 106 § Regeringsformen förmår, att när StatsRådsLedamöter eller Konungens Rådgifvare i Kommandomål finnas hafva gjort sig till ansvar skyldige, RiksRätten skall döma dem efter Allmän Lag och den serskilda Författning, som till bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och Rikets Ständer fastställdes, samt detta bud, hvilket jemlikt 83 § borde efter ordalydelsen tillämpas, ej kunde anses ändradt eller inskränkt af hvad Ansvarighetslagen stadgar, fann Herr KammarRådet, att, ehuru åtalet i de ämnen, hvarom nu är fråga, slutat med påstående om ansvar endast efter Allmän Lag, men ej efter Ansvarighetslagen, RiksRätten ändock hade att samma åtal upptaga och pröfva.
Lit. J. 4 punkten.
Som 38 § Regeringsformen endast i den händelse, att Föredraganden skulle finna något Konungens beslut vara emot samma Grundlag stridande, innefattar föreskrift för Föredraganden, att emot beslutet göra föreställning och, om Konungen ändock yrkar dess utfärdande, sin kontrasignation derå vägra; men det inför Kongl. Maj:t i StatsRådet förda Protokoll vid handläggningen af ifrågavarande ärende icke innehåller, att SlatsSekreteraren funnit ärendet böra behandlas i den ordning, som för förklaring af Allmän CivilLag är i Regeringsformen bestämd, och alt Kongl. Maj:ts beslut således varit deremot stridande, ansåg RiksRätten ofvannämnde § i Regeringsformen icke vara i förevarande fall tillämplig; i följd hvaraf Herr Presidenten Skogman från åtalet i denna del befriades.
Memorialet Lit. B. Enär Svarandernes rådslag i förevarande fall icke innefattar tillstyrkande af någon åtgärd till rubbning i den Rikets Ständer uti 72 § Regeringsformen förbehållna rätt att hafva deras Bank under egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas af deras Fullmäktige, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan äro gjorda eller vidare af Rikets Ständer kunna göras, blef Herr Justitieombudsmannens härutinnan förda embelstalan af RiksRätten ogillad.
Memorialet Lit. C. RiksRättens fleste Herrar
Ledamöter förenade sig om följande beslut: ”Då Ansvarighetslagen, som i 3 § bestämmer an svar för StatsRådsLedamot eller Rådgifvare i Kommandomål, hvilken kunde hafva tillstyrkt Konungen att vidtaga sådant steg, det der vore emot 400 Regeringsformens föreskrift uti 60 § stridande, till förhöjande af den bevillning, Rikets Ständer sig åtagit, eller af sådane artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, deremot hvarken uti denna eller någon af dess öfriga paragrafer utsätter påföljd för rådslag, som skulle innefatta åsidosättande af det i samma 60 § befintliga stadgande, att monopolier ej må till vinning för Kronan eller enskilde fastställas; så och enär, på sätt här ofvan uti 1, 2 och 3 punkterne af Memorialet Lit.
A. förklaradt är, påstående om grundlagsöfverträdelse ej kan komma under RiksRätts bedömande i annan händelse, än der Ansvarighetslagen lemnar hänvisning till påföljd, om sådan öfverträdelse skulle hafva egt rum, blef åtalet i denna del af RiksRättens fleste Ledamöter icke till vidare pröfning upptaget.
Herr Friherren och Ordföranden samt Herr KammarRådet Fägersten ansågo, på de af dem vid 1, 2 och 3 punkterne af Memorialet Lit.
A. anförde skäl, ansvarspåståendet i denna del hafva bordt af RiksRätten till pröfning upplagas.
D.j ij 3 och 4 punkterna.
Härutinnan fattade RiksRättens fleste Herrar Ledamöter detta beslut: ”Sorn den Norrköpings stad beviljade så kallade inqvarteringslolag å dit inkommande ull samt brooch kajafgiften för målbara våta varor, som sjöledes till Stockholm införas, icke äro att hänföra till sådane nya pålagor, utskrifningar af manskap, penningar eller varor, som, enligt 73 § Regeringsformen, ej må, utan Rikets Ständers fria vilja och samtycke, i föreskrifven ordning påbjudas, uppbäras eller fordras, funno nämnde Ledamöter svaranderne genom deras rådgifvande åtgärder, i afseende å desse afgifter, icke hafva öfverträdt berörde paragraf i Regeringsformen, hvarföre ock Herr JustitieOmbudsmannens påstående om ansvar å dem efter 3 och 10 §§ i Ansvarighetslagen icke kunde bifallas; och ehuru Herr Justitieombudsmannen tillika påstått, att desse rådslag jemväl skulle vara stridande emot 57 och 60 §§ i Regeringsformen, äfvensom att Kongl. Regeringens beslut om nedsättning i kronoafraden för Riddarhytte
Kopparverk och rådslaget vid den bolaget för idkande af hvalfiskfångst beviljade tullfrihet innefattade öfverträdelser af de genom Kongl. Förordningen af den 27 Augusti 1723 för bergverks bedrifvande i allmänhet stadgade beskattningsgrunder samt 60 och 61 §§ i Regeringsformen, på grund hvaraf Herr Justitieombudsmannen påkallat tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken; likväl och då här inträffar hvad, som med Herr JustitieOmbudsmannens förut framställde påståenden efter detta lagrum varit förhållandet, att Ansvarighetslagen icke upptager dessa fall bland dem, för hvilka ansvar blifvit i samma lag bestämdt, blef, i öfverensstämmelse 401 med beslulet angående anmärkningarne i 1, 2 och 3 punkterne af Memorialet Lit.
A. samt i Memorialet Lit. C., Herr JustitieOmbudsmannens sistomförmälda påstående icke till vidare pröfning upptaget.”
Äfven i denna del voro Herr Friherren och Ordföranden samt Herr KammarRådet Fägersten i så måtto skiljaktige, som de, i öfverensstämmelse nied hvad de förut yttrat, ansågo RiksRätten hafva bordt till pröfning upptaga Herr JustitieOmbudsmannens i förevarande ämnen framställde påståenden om ansvar efter 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken.
Memorialet Lit. E. 1 s 2, 3, 4* 5j 7j & ocä g punkterna.
Riks Rättens fleste Herrar Ledamöter förenade sig om följande beslut: ”Sorn 62 § Regeringsformen förmår, att sedan Statsverkets behof blifvit af StatsUtskottet uppgifna och af Rikets Ständer pröfvade, ankommer det på Rikets
Ständer att en deremot svarande bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru serskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti RiksStaten anslå; och i 64 § af samma Grundlag finnes stadgadt, att så väl Rikets ordinarie Statsmedel och inkomster, som hvad under namn af extra ordinarie utla gor och bevillningar till Statsverket af Rikets Ständer anslås, skola vara under Konungens disposition, att till de af Rikets Ständer pröfvade behof och efter den upprättade Staten anordnas; i öfverensstämmelse hvarmed 30 § i Riksdagsordningen innehåller, bland annat, att Rikets Ständers Statsutskott eger efterse och granska, huruvida de gjorda eller förordnade utbetalningarne af Statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de hufvudtitlar, hvilka i Rikets Ständers Statsreglering blifvit fastställda, samt, om, emot Rikets Ständers beslut, de anslagne summorne till hvarje hufvudtitel äro dragne Lill andra ändamål än dem, sorn under samma hufvudtitel höra, eller något af Rikets Ständer faststäldt anslag är öfverskridet, anmälan derom göra i Rikets Ständers plena emot den embetsman, som en sådan anordning kontrasignerat; alltså och enär häraf är uppenbart, att då, å ena sidan, de af Rikets Ständer fastställda hufvudtitlar utgöra den gräns, inom hvilken Kongl.
Maj:ts dispositionsrätt af Statens medel är inskränkt, det, a den andra, är Kongl.