Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:l har sökt bibehålla så mycket som möjligt af den ursprungliga texten och endast velat något närmare bestämma hvad Utsk:t ansett böra innefattas uti densamma.
Huruvida den föreslagna redaktiosförändringen tillräckligt tydligt utmärker hvad Utsk:t afsett att uttrycka, lemnar jag derhän; — lämpligare och säkrare hade väl varit att, i stället för hänvisning till förenämnda författningar, införa ett bestämdt stadgande derom, att ingen finge tillgodonjuta de meri Sörberörda upphöjelse förenade förmåner och rättigheter förr än introduktion vunnits.
Om en återremiss af någon af de följande §§:na skulle komma i fråga, hvilket väl kan förutsättas, är jag öfvertygad, att Utsk:t icke har något emot, att, i enlighet med hvad jag nu antydt, gifva det nu föredragna mom:t en förändrad och tydligare lydelse.
Då jag första gången genomläste det nu föreliggande förslaget och kom till 2:dra §:o, fann jag den alldeles öfverflödig.
Man har emellertid fästat min uppmärksamhet på, att sådane stadgande!), som de i denna § föreslagna, böra intagas, då K. o. Ad. är en af K. M. erkänd institution.
Emellertid torde icke mången hädanefter vilja blifva adelsman, och alJraminst lär någon söka introduktion, sedan de derför bestämda afgifterna blifvit förhöjda, och deri enda med introduktionen förenade »fördel» är att få betala kapitationsafgift.
Vid sådant förhållande förefaller verkligen det i §:n begagnade uttrycket »alla med upphöjelsen åtföljande lörmåner och rättigheter» något besynnerligt.
Jemte det jag för öfrigt i allo instämmer med Gr.
Mörner i hans yttrande beträffande detta morn., får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på att Utsk:t i slutet al detsamma tillåtit sig en redaktionsförändring, som ej torde vara fullt lämplig.
Utsk:t har nemi. i sl. f. det i nu gällande Piiddarh.-Ordn. förekommande uttrycket »nådig resolution» begagnat endast »resolution».
Då likväl »nådig» är ett epitet, som alltid brukar tilläggas Kgl. resolutioner, anser jag det äfven här 78 Den 7 April f. m. böra qvarstå, oell får jag derföre anhålla, att n. v. Riddarh.- Ordms 2:dra §:s l:sta mom. måtte bibehållas oförändradt.
Ehuru jag i allmänhet utgår från den synpunkt, att man bör företaga så lå ändringar som möjligt i den nu gällande Riddarh.-Ordn:n, kan jag dock ej annat
Finna än att Riddarh.-litskit vid redigerandet af det nu föredragna mom. verkl. förbättrat texten, då det utbytt det latinska ordet »pr®- standa» mot de svenska orden »föreskrifna vilkor».
Hvad beträffar Frih. Klinckowströms anmärkning, att epitetet »nådig» bordt bibehållas, så får jag erinra derom, att då det heter: »såframt ej K.
M. täckes genom särskild resolution etc.», så är detta epitet onödigt, alldenstund, enligt konstitutionell terminologi, allt hvad K.
M. gör, är »nådigt» gjordt.
I)å således den föreslagna redaktionen torde vara hufvudsakligen tillfredsställande, och något ytterligare förtydligande ej synes vara af synnerligt behof påkalladt, samt då det vid riksdagens framskridna stadium är af vigt, all R. o. Ad. lättar sina beslut definitivt, och ej i oträngdt mål beslutar Aterremiss, får jag hemställa till Frih.
Klinckowström och de med honom liktänkande, att de benäget ville låta sitt motstånd mot 2:dra §:ns 1:a mom. falla och i stället bifalla detsamma.
Sedan ölverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o.
Landtm , att under densamma hade yrkats dels bifall till det förevarande monut utan förändring, dels af Gr.
Mörner bifall till detsamma med den förändring, alt mornäs medlersta del erhölle följande lydelse: »vid äfventyr att, på sätt i Kgl. Förordn. den 8 Maj 1775 och Kgl. Br. den il Febr. 1800 förmäles, hafva förlorat alla etc.»; dels ock af Frih. Klinckowström bifall till §:n, med den förändring Gr.
Mörner föreslagit, och införande af ordet nådig framför ordet resolution i mornäs slut.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till mom:t oförändradt och. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
2:dra momä.
Mot det af Utskä i nu föredragna morn. af § 2 framställda förslag har jag icke något annat att erinra än att, då här är fråga om förhållanden, som bero pä K. M:ts Nåd. bifall, och det skulle kunna tänkas, att betänkligheter uppstå för bifall till förevarande morn., om det al R. o. Ad. antages i dess af Utskä föreslagna ordalydelse, synes det mig, på det att R. o. Ad. icke måtte äfventyra att vid riksdagens slut icke hafva någon Riddarh.-Ordn. fast ställd, vara lörsigtigare och lämpligare, att beloppen al introduktionsalgifterna icke nu införas i förevarande §, utan att deras bestämmande göres till föremål för en Deu 7 April f. m. 79 särskild und. framställning till K. M.
Om R. o. Ad. godkänner mom:t i öfrigt, kunna ju beloppen af introduktionsafgifterna, derest K.
M. bifaller den föreslagna förhöjningen af dem, sedermera införas i denna §.
.lag får således anhålla, att det sista mom. af § 2 måtte blifva till Utsk:t återremitterad!, på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att så fördela frågan, som jag föreslagit.
Enligt mitt förmenande skulle det, såsom jag förut nämnt, vara särdeles olyckligt, om man, derigenom att man med frågan om Kiddarh.-Ordn. sammanband en fråga af den beskaffenhet som den om introduktionsafgifternas belopp, äfventyrade att vid riksdagens slut någon Riddar!).-Ordn. icke funnes af K. M. godkänd; K.
M. kan nemligen icke godkänna Riddarh.-Ordnm med förändringar, utan måste antingen b. o. h. bifalla R. o. Ad:s förslag eller förkasta detsamma.
Mörner anser jag olämpligt, att i Riddarh.-Ordningen införas bestämmelser om introduktiousafgilternas belopp, och att dessa lämpligast böra göras till föremål för en serskild und. framställning hos K. M., som, i händelse af bifall till R. o. Ad:s framställning derom, såsom nu är förhållandet, utfärdar en Nåd. författning.
Jag har, i den mån jag förstått, under diskussionen angående den nya Riksd.- Ordn:n sökt visa det olämpliga i sjelfva myntbestämningen »riksdaler riksmynt» och vidhåller ännu denna åsigt.
För att borttaga myntbestämningarne ur det nu föredragna mom. af § 2, är det dock icke nödvändigt att återremittera detsamma, såvida det förslag, son) jag nu skall taga mig friheten framställa, skulle vinna några sympatier.
.lag föreslår nemligen, att, med bibehållande af §:ns lydelse i öfrigt, i stället för att Utsk:t uppräknat de olika introduktionsafgifterne, elter ordet »erlagt» insattes: »de i författningarne påbudna introduktionsafgifter.» Frih.
De förändringar, Utskd föreslagit i ordalydelsen af 2:dra §:n i nu gällande Riddarh.-Ordn., synas mig innefatta fördelen af ökad tydlighet i del hänseende, att, då §:n nu endast talar om »de i författningarne påbudna introduktionsafgifter», så lemnar 2:dra mom. af §:n, sådan den lyder i Utsk:ts förslag, upplysning om de belopp, hvartill introduktionsafgifterna böra uppgå.
Detta stadgande eger alltså en tydlighet och bestämdhet, som i allmänhet anses vara förmånliga egenskaper.
En annan fråga blir, om R. o. Ad. behöfver förhöja introduktionsafgifterna på det sätt Utsk:t föreslagit.
Mig synes, att Utsk:t särdeles väl motiverat sitt förslag härutinnan, då Utsk:t pag. 2 yttrar: »Såsom grund för den förhöjning i dessa afgifter, Utsk:t föreslagit, torde endast behöfva hänvisas till den förändring, penningevärdet sedan 1815 undergått; äfvensom den föreslagna olika fördelningen af dessa afgifter tillräckligt torde förklaras ai den omständighet, att, enligt R. o. Ad:s beslut, alla döttrar af en efter 1809 i Adeligt stånd upphöjd person aro berättigade att uti Jungfrustiftet finna inträde, då deremot endast 80 Den 7 April f. m. äldste sonen al en sådan Adelsman kan erhålla understöd aT Kadettskolefonden.»
— Denna motivering synes mig fullt lämplig och tillräcklig för ärendets framställning inför Kongl. Majit.
Skulle man med andra skäl, oell utur andra synpunkter härledda, vilja ingå i denna frågas bedömande, så tror jag vid detta tillfälle sådana icke skola saknas, hufvudsakligen tiilfinnandes derutinnan, att R. o. Ad. numera genom sitt eget beslut Irånträdt politiska rättigheters utöfning.
Då beklädande af adelig värdighet hädanefter alltså kommer alt medföra en i socialt hänseende blott föga, men i politisk ställning allsicke, förändrad ställning, låter det tänka sig. att sådan värdighet kommer alt förlänas personer, hvilka betrakta den endast såsom man alltför ofta betraktar en ordenstitmärkelse eller hvarje annat yttre prof på konungens nåd, d. v. s. man läster sig ofta mera vid dess egenskap al en vacker prydnad, än vid den inre betydelsen, som visserligen borde högre uppskattas.
Ehuru sådant nu med orätt sker, kan dock ej nekas, att i alla länder en dylik afvikelse från den rätta uppfattningen sig hos mången inritat.
Reläras kan, under sådane förhållanden, att äfven den förlänade adliaa värdigheten komme att gifva näring åt den i den menskliga naturen inneboende begärelsen, att på ett eller annat sätt framstå framför andra menniskor, en begärelse, sorn, om den också har utgjort och utgör en sporre till mången gagnelig handling, dock, när den ej direkt är satt i samband med förbindelsen till verksam piigtölning, tilläfventyrs torde lätt nog komma på gränsen af ett fel, ett lyte i karakteren, om än af lindrigare art. men sorn i alla läll ej synes skäl att just uppmuntra.
Om denna uppfattning, som jag vågat antyda, skulle fortfarande göra sig i allmännare grad gällande, skulle väl intet kunna vara Önskligare än, att dessa ärelystna personer, som förmodligen skulle vara mycket rika, ty det är företrädesvis i den lyckliga och samhällsvigtiga ställningen man plägar älska omgifva sig med all ernåelig, materiell och immateriell yttre glans, fingo bidraga till Riddarh.-kassan, Kadettskolefonden och Stiftskassan med ett belopp, som ungefär motsvarade hvad som afsågs, då de nu stadgade introduktionsafgifterna bestämdes.
Hvad jag nu yttrat, innefattar älven svar å det, Iir Anrep sagt, eller å hans tvifvelsmål, huruvida någon lörman vore med introduktion förenad.
Det har visat sig, att de fördelar, som R. o. Adis fonder medelst stipendier, gratifikationer och pensioner erbjuda manliga och qvinliga medlemmar af R. o. Ad., icke äro att försmå, och icke heller blifva utan talrika sökande.
På dessa grunder vågar jag anhålla om bifall till det nu föredragna mom. af § 2.
Skälet, hvarför beloppen af introduktionsafgifterna blifvit intagna lili Riddar!).-Ordn., ehuru de förn t varit bestämda i särskilda författningar, till hvilka uti Riddarh.-Ordmn allenast hänvisades, har just varit detsamma, som föranledt införande i Riddar!).- Den.7 April f. in. 81 Riddarh.-Ordn. af de närmare bestämmelser, som finnas uti l morn. af denna §.
Om, på sätt Gr.
Mörner och Frih. Klinckowström föreslagit, bestämmandet af introduktions-afgifternas belopp skulle vara beroende af särskilda författningar, skulle, derest dessa författningar upphäfdes, R. o. Ad. icke vidare kunna fordra några introduktions-afgifter af den, som ville vinna inträde eller introduktion å Riddarhuset.
Del är nemi. endast Hidda rh.-Ordn. som icke utan R. o. Ad:s samtycke kan ändras.
Något sådant skydd tillkommer deremot icke andre, R. o. Ad. rörande författningar.
För öfrigt får jag åberopa de af Frih.
Cederström anförda skäl för bifall till mom:t.
För en oväldig betraktare förefaller det något besynnerligt, att en afgift, sådan som denna, fördubblas samtidigt med att R. o.
Ad. afstår från sina politiska rättigheter.
Tror man att hädanefter en plats på Riddarhuset skall blifva mera eftersökt, än hittills, eller hvad är anledningen till detta förslag ?
Utsk:t har visser], i motiver - na såsom grund för denna förhöjning anfört myntvärdets förändring sedan 1815, men denna grund har lörefunnits länge, och om det varit något skäl att under det R. o. Ad. egde qvar sin representationsrätt vidtaga en så beskaffad jemkning, så har delta skäl nu alldeles bortfallit.
Jag kan således icke annat än motsätta mig den föreslagna förhöjningen.
En sådan torde för öfrigt ej tjena till mycket, ty fastän Konungens rätt att adla ännu qvarstår, lär väl denna rätt sällan, om ens någonsin, komma att begagnas.
För öfrigt förekommer i det nu föredragna mom. en ordställning, som icke tordo vara fullt lämplig.
Der föreskrifves nemi., att den introduktions-sökande skall ingifva »fullständig biografisk genealogi öfver sin ätt.»
Vill en Riddarh.-Direktm strängt hålla på detta stadgande, torde den kunna vägra introduktion för de flesta, och jag hemställer derföre, oin icke ordet »fullständig» kunde utgå.
Dessutom yrkar jag, såsom ofvan nämnts, afslag å den ifrågasatta förhöjningen af afgifterna.
Mörners anförande har Hr Ramsay redan ansifvit skälet, hvarföre introduktionsafgifternas belopp blifvit i Riddarh.-Ordn. infördt, eller att det endast är öfver Riddarh.-Ordn. R. o.
Ad. har rätt att blifva hörd, men ej öfver de hittills i denna Iråga gällande författningar, hvilka K. M:t kan utan Adelns hörande upphäfva.
Hvad sjelfva beloppet beträffar, bestrider jag att någon förhöjning egt rum i hvad dessa afgifter verkl. utgjorde, då de sista gången bestämdes, 1815, om i betraktande tages den betydliga förändring myntvärdet sedan dess undergått.
Endast i afgiften till H. IV. 6 82 Deu 7 April f. m.
Adliga Jungfru-Stiftet har förhöjning blifvit föreslagen, derför, efter min tanka, fullt giltiga skäi blifvit i Utskds motiver anförda.
Jag anhåller om bifall till detta mom.
Då, i fall vi intoge introduktions-afgiflernas belopp i Riddarh.-Ordnm, det kunde hända, att K.
M:t vägrade sin sanktion å densamma, och vi således bli utan någon Riddarh.- Ordn., kan jag ej annat än instämma i Frih.
Klinckowströms förslag beträffande det nu föredragna morn:!. Gr. Posse, Arvid:
Tersmeden bar framställt en fråga, som jag anhåller att i största korthet få besvara.
Hr Frihm bar nemi. frågat, hvarföre högre introduktions-afgifter skola erläggas nu, än förut, då introduktionen medförde politiska rättigheter.
Skälet är det, Mine Hrr, att förut, då man tog sitt inträde i denna sal, kunde man göra det med en känsla af fullt berättigande, emedan man då egde rätt att deltaga i vården af fäderneslandets vigtigaste intressen; nu deremot är det blott af fåfänga man låter sig upphöja i adligt stånd, och fåfängan må gerna beskattas.
Gr. H amilton: 1 allmänhet räknar jag Utsk:t till förtjenst, att det så litet som möjligt ändrat vår nu gällande Riddarh.- Ordn., och jag skulle derföre önskat att kunna i allo biträda Utsk:ts förslag.
Jag kan dock icke neka, att den mot nu föredragna mom. framställda anmärkning bar giltig grund.
De algifter, hvilka nu erläggas af dem, som upphöjts i adligt stånd, grunda sig på tvänne K.
Kungörelser, den ena af den 21 Juni och deri andra af den 8 Aug. 1815, hvilka blifvit utfärdade al K.
M:t efter lind. framställning af R. o. Åd. R. o.
Ad. synes således förut i afseende å dessa afgilter icke hafva haft någon annan rätt än att hos K.
M:t göra und. framställningar, hvarefter K.
M:t derå fästat det afseende, han för godt funnit.
Skulle vi nu i Riddarh.
Ordn. intaga dessa afgifters belopp, så att ändring deri hädanefter ej skulle kunna ske utan Ståndets bifall, så skulle man möjligen kunna antaga, att R. o. Ad. derigenom ville tillvälla sig en rättighet, som den ej förut egt, och beröfva Konungen den magt, honom rätteligen tillkommer.
För min del önskar jag, att förändringarna i Riddarh.-Ordn. måtte blifva så få som möjligt, och framför allt, att deri icke måtte inläg gas några bestämmelser, som inskränka den magt.
Konungen förut i dessa frågor egt, och hvilken jag tror R. o. Ad. med fullt förtroende kunna lemna i hans händer.
Ur denna synpunkt instämmer jag med Frih. Klinckowström i hans förslag till redaktion af denna §.
Rifalles detta redaktions-förslag, blir deraf en gifven följd, att Riddarh.-Utsk:t bör till Ståndet inkomma med förslag till und. skrifvelse, i hvilken K. o.
Ad. skulle anhålla om introduktions-afgifternas förhöjning, förutsatt naturligtvis, att Ståndet skulle finna sådant behöfligt.
För denna förhöjning vill jag ej anföra något annat skäl än det förändrade Den 7 April f. m. 83 pennihgevärdet; jag vill icke anse den såsom en beskattning på fåfängan, ty jag tror, att, orri K.
M:t hädanefter någon gång skulle förläna adlig värdighet, blir det en så framstående man, som i adligt stånd uppliöjes, att lian äfven bör vara upphöjd öfver fåfängans lockelser.
Deremot anser jag verkligen, att de 1815 bestämda afgifterna voro, relativt till dåvarande myntvärde, så betydligt högre, än de nu äro, att jag finner den af lltsk:t föreslagna förhöjning icke vara obillig och derföre ej vill motsätta mig densamma.
För min del tror jag att R. o. Ad. har haft ganska goda skäl att icke förut ifrågasätta någon förhöjning i introduktionsafgifternas belopp.
Så länge R. o. Ad. utöfvade en politisk magt, var det naturligt, att R. o.
Ad. icke borde för nya krafter försvåra inträdet härstädes; ett lörslag att då höja afgifterna, skulle ju inneburit ett försök att i viss mån från tillträde till Riddarhuset utestänga utmärkta män, åt hvilka Konungen förlänat adlig värdighet, och R. o. Ad. skulle då, i stället för att söka tillegna och tillgodogöra sig dessa nya krafter, skjutit dem från sig.
Förhållandet är helt annorlunda, sedan R. o. Ad:s politiska betydelse numera upphört.
Nu har R. o. Ad. icke alt se på något annat, än att de personer, som vinna inträde i detta Stånd och blifva delaktiga i Riddarhusets fonder och de fördelar, som derigenom kunna tillkomma dem sjelfva eller deras alkomlingar, göra en insats i bolaget, sorn är någorlunda afpassad efter de fördelar R. o. Ad. har att i ekonomiskt hänseende erbjuda.
Jag tror således att det finnes en ganska giltig grund för bifall till den af Utsk:t föreslagna förhöjningen, men jag tror tillika att det ej är lämpligt att göra antagandet af Riddarhus-ordningen ovilkorligen beroende af K.
M:ts bifall till den framställning, R. o. Ad. i denna fråga kan komma att göra.
Af denna anledning har jag yrkat och yrkar fortfarande återremiss af denna §.
Då, på sätt jag haft den fägnaden förnimma, Hr Gr.
Hamilton för sin del erkänt, att de af Utsk:t föreslagna introduktiönsafgilter icke i och för sig innefatta något annat än ett återgående till dessa algifters ursprungliga belopp, och då således stadgandet innehåller något billigt, rättvist och för Riddarhuskassan förmånligt, inser jag ingen anledning antaga, att K.
M:t derå skulle vägra sin fastställelse.
Tersmeden har klandrat det i slutet af mom:t förekommande uttrycket »fullständig biografisk genealogi».
Jag får då fästa uppmärksamheten derpå, att i nu gällande Riddarh.- ordning är löreskrifvet ingifvande af »fullständigt upprättad biografisk genealogi öfver alla till ätten hörande personer», hvaremot förslaget endast stadgar: »fullständig — — — öfver sin ätt», och att man således försökt att något underlätta denna föreskrift.
Med Hr Frih:» medger jag, att Riddarh.-Direktionen skulle (å en ganska grannlaga pröfning sig förelagd, i händelse 84 Den 7 April f. in - den kunde fordra en genealogi från Adams eller till och med bara från Noachs tider; emedlertid lär den ej kunna nästan ovilkorligen äska mera än en uppgift å den introduktionssökandes föräldrar, och för öfrigt naturligtvis begära det äfven å andra personer, till rygga i ätten, hvilka äro kända, och hvilkas uppgifvande alltså är välkommet för en fullständigare genealogisk kännedom; men skulle så olyckligt hända, att någon adlad icke ens kunde lemna uppgift om namn på får och mor, får man väl antaga denna person vara en man af så utmärkta egenskaper och så synnerligen förtjent om fäderneslandet, att K.
M:t velat begagna hvarje till buds stående utväg att en sådan förtjenst. utmärka och belöna; i hvilket märkvärdiga fall Riddarh.-
Direktionen väl icke heller kan eller bör, på grund af felande genealogi, vägra introduktion, utan får
Direktionen anse hans uppgift om härkomstens okända beskaffenhet för tillfället tillfyllestgörande, tänkande: »ultra posse nemo obligatur.»
Jag tillstyrker bifall till delta moment.
Mot (ir.
Posses yttrande kan jag ej annat än protestera.
Hr Gr:n har nemi. sagt. att mottagandet hädanefter af adlig värdighet endast skulle vara ett bevis på fåfänga.
Jag får då hänvisa den ädle Gr:n till 37:de §:n R. F., som säger, att »Konungen eger att i adligt stånd upphöja män, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiskå tjenster, gjort sig af Konungen och riket synnerligen förtjenta.
Konungen må jemväl, såsom belöning för stora och utmärkta förtjenster, tilldela adelsmän friherrlig, och friherrar greflig värdighet», och jag hemställer, om en sådan upphöjelse förtjenar den beskyllning, Hr Gr:n framkastat, att endast vara en gärd åt fåfängan.
Del är för öfrigt sannt, att R. o. Ad. förlorat rättigheten att såsom ett politiskt
Stånd deltaga i vården af fäderneslandets angelägenheter, men vi hafva dock qvar en ännu dyrbare rätt, den att dö för fosterlandets försvar.
Tersmedens klander mot föreskriften att den introduklionssökande skall ingifva »fullständig biografisk genealogi öfver sin ätt», får jag erinra derom, att denna föreskrift väl ej kan afse något annat, än en genealogi öfver den adlade sjelf, hans hustru och barn.
En sådan uppgift torde hvar och en kunna lemna, och något hinder bör således ej möta mot antagande af detta stadgande.
Sedan öfveriäggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr:n o.
Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till mom:t oförändradt, dels al Frih. Klinckowström bifall till detsamma med deri förändring, att orden: de i författningarne påbjudna introduktionsafgifter, infördes i stället för orden: till Riddarhuskassan 500 rdr, till adliga Kadettskolefonden 250 rdr och till adliga Jungfrustiftet likaledes 250 rdr, allt riksmynt; dels af Frih.
Tersmeden bifall till mom:t med den af Frih.
Den 7 April f. m. 85 Klinckowström föreslagna förändring samt uteslutande af ordet »fullständig» framför orden »biografisk genealogi»; dels ock slutligen af Gr.
Mörner, att morn:! måtte varda till Riddarhus-Utsk:t åferremitteradt.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till monv.t oförändradt, dervid svarades talrika nej, blandade med många ja, sedermera propos. på bifall till morn:! med den al Frill.
Klinckowström föreslagna förändring, då svaren utliillo med talrika ja, blandade med nej, vidare propos. på bilall till monv.t med den förändrade lydelse Frih.
Tersmeden föreslagit, hvartill svarades många nej jemte några ja, och slutligen propos. på mom:ts återremitterande, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på mom:ts antagande med den af Frih. Klinckowström föreslagna förändring blifvit förnyad samt med talrika och starka ja, blandade med många nej, besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan votering blifvit begärd samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att det berodde på K. o.
Ad. alt bestämma kontraproposms innehåll vid den blifvande voteringen, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derpå, att bifall till moin:t oförändradt skulle utgöra kontraproposm, och, då dervid svarades många ja och nej i blandning, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Mörner begärde votering om kontrapropos:ns innehåll; hvarefter och sedan IL o. Ad., på Hr Gr:ns o. Landtmilis framställning, till kontrapropos. vid voteringen om kontraproposms innehåll, antagit återremiss af mom:t, uppsattes och justerades Iöijande voteringspropos.: »J)en som vill, att, vid blifvande votering orri antagande af 2:dra mom:t i 2:dra §:n af Kiddarh -Utsk:ts förslag till ny Kiddarh.-ordning, med den af Frih.
Klinckowström deri löreslagna förändring, kontraproposm skall innefatta bifall till nämnde mom. utan förändring, röstar Ja:
Den det ej vill, röstar, Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid ofvan-, nämnde votering återremiss af det ifrågavtde mom.-t.»
Ja — 5(J.
Upplästes och godkändes följande voteringspropos. i hufvudsaken: - *6
Den 7 April f. ffi. »Dén Sorti bifaller 2:dra mom:t i 2:dra §:n af Riddarh.- Otsk:ts förslag til! ny Riddarh.-ordning med den förändring, att i stället för orden: »till Riddarh.-kassan 500 rdr, till adeliga Kadettskolefonden 250 rdr och till adeliga Jungfrustiftet likaledes 250 rdr, allt rmt» införas orden: »de i författningarne påbjudna introduktionsafgifter,» röstar .la:
Ften det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. det ifrågav:de mom:t.»
Nej -- 47. §§ 3, 4 och 5.
Biföllos. § 6. l:sta morn.