Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den fardags-rätt, sorn genom allmänna lagen och särskilde författningar biiswit tiuagde Landtbo, ellee de» annor mans jord sch fastighet innehar, sä roal som cck Embete- och Tjensteman samt deras arfwingar, syneö wara föranledd of behofwet akt winna en wist stadgad ordning och rättelse emellan af- och tiilträdare, fästad wid upmärksam ointanka för de förre, att under fardags-ärcr kunna förse sig med annan bostad och att stel sm a bärga afkastniugen af deras höstutsäde, ä de orter der sadanl sade nytljas. > länder lagens allmänna stadgande i detta fall, lära Fidei-Commist egendomar icke kunna hänföras sä länge den lag gäller, som tillåter rätter ägare, akt fntt fa disponera om sin förwärfda egendom.
Tcstators wilja och förordnande ar den enda lag, som i sitkt fall ffall efkerlefwas, och enligt antagen lagtolkningS-grund, mäste det, som af Testator icke är päbudit ej eller kunna anses tilläm.
Da Testamentet enligt dest natur, endast asser Fidei-Commitzariens förmän, och dä as det samma ofelbart följer, al! succestorens rätt widtager i samma stund, den förres rätt genom hans död förlorar all »verkan, sä anser jäg för min de! nägon fardagsrätt ej kunna den dödes arfwingar tillkomma, sg wida denna förmän ej blifwit dcm genom förordnandet uttryckcligcn förunnad, och enär dertill således ej kan argumenteras af Testaters föreskrift, lärer ock
Lagstiftaren ej böra falla något deremot stridande beslut, hälft den derigenom skulle återtaga 1812 Den 28 November. och minska en del af den rätt, som genom lagen Llifwit öfwerläten hwarje enskild man, alt förordna om förberörde sin egendom ulan lwäng och inskränkning.
AcswingarS räll lill egendoms-afkastningen för der ar Fidei-Coministarien aflider, kan ej wara någon stridighet underkastad.
Den samma är en följd af hans berörde ar hafde befattning med egendomen, hwilket ater icke kan lämpas till fardagö-äret, som giswer en ny gröca, med hwars beredande han icke haft att skaffa.
Pä samma grund Lag-Utskottet tillstyrkt far. dags-rätl a Fidei-Commist-egendom skulle
xer analogi» m, en efkerlefwande maka, jamwäl kunna yrka en lika förmän ä sin döda makas arfwejorv, ehuru den ensamt hörer arfwingar»^ lill.
Kunna nu Veste sistnämnde ej betagas, all genast wid det årets förlopp, dä ena makan aflidit, tillträda deras ärfda jord, sä mäste wäl enahanda skäl föranleda till samma utgång, enär Fidei-Commistarien är satt i arfwingens ställe ost) rart.
Mig är ej eller kunnigt, all fardags förmän hwarken i ena eller andra fallet någonsin blifwit ifrägastäld.
Allmänna lagen innehåller dcsturom den särskilda händelse, dä fardag uttryckeligen ar förnekad förre innehafware», nämligen wid tillfälle af bördgoch lösnings-rätt, hwarom i Z Cap. 12 §.
JordaBalken förordnas, akt dä jord dömes i börd före Thoma dag, bör den afträdas nästa fardag derefter, Den 28 November. 1813 och de! will synas som wore förra Fidei-Eommitzaricns arfwingar ej berättigade kill en förmän som ej tillkommer en laglig köpare.
Jag anser mig således ej kunna med Lag-Utsko tet wara af lika kanka i förcwarande sraga, likasom jag ej eller inler bchofwek af något särskildt stadgande, enär Testarors wilja ar den enda lag, som följas bör i frägor om FideiCommisier, deras afoch tillträdande. Grefwe Oe la Oaräio, facob. Jag äger e) Fidei-Commitz i detta Land och wäntar mig ej eller något.
Jag är således i denna sraga aldeles owäldig.
Jag känner ej lagen och hwad den härom stadgar, men jag tycker det är billigt, att en Enka bör njuta fardag.
Det ar ju möjligt, att hon wid mannens borrtgäng kunde wara i »välsignadt tillstånd.
Del är ju möjligt att sedermera ett barn kunde födas, som ägde rätt alt denna egend ombesilka, som i alla fall fordrade hennes omsorg och ökade utgifter; och under sädane omständigheter, skulle hon lik,vä! genast kunna skiljas ifrän de wilkor hwari hon förm leswat, ifrån de tillgängar som nu blcfwe henne nrera nödwändige.
Jag får derföre för min del tillstyrka bifall till Lag-Utffoucrs förslags Herr von k-lautsvolff, Larl 6ust. keinbolä.
Jag är äswen i den olyckliga belägenhet att ej äga eiler wänta mig något Fidei-Eornmisi.
Jag har derföre med samma owäldighel kunnat deltaga i Lag-1'tffotlels bcstut och finner mig NU deröswer kun - i8i4 Den 28 November - kunna döma.
Lag-Utskottet har funnit akt ingen lag gifwes emot fardag för FidenCommisi. l6 CapJorda Balken och under mkomne författningar stadga, att ingen isrä» sin egendom kan wräkas uran fardag, och att innehafware af hwad jord som HM sikall njura den.
Delta stadgande synes aftven här kunna tillämpas.
Helt annorlunda förhåller sig nar Fidei - Commisi-stifraren föresikrifwlt någre wilkor.
Desia galla da såsom lag, men när sädane ej finnas , ar der ostridig!
Lagstiftarens rätt att häeom förordna.
Fragan ar da om rättwisan och billighetens fordringar när en Fidei-Commisiariug dör och lämnar efter sig
Enka och manga waen lo si barn, hvilkas enda tillgäng ofta är njutningen af den inkomst som genom fardag bewaras; och vet är pä desia grunder som jag tror art denna förmän bör bewiljas ät dem, hwilka ej annar förswar än Lagstiftarens omwardnad, och således ej mindre päkalla, än ock Hafwa rätt till desi skydd emot ofta kanske samtvetslöse pretendenter, som kunde eljest med begagnande af desi förmente rätt, i bekymrets stnnd nkwraka deri asiidnes Enka och Barn, uran att desie hade tillgäng pä Någon nndansiygt.
Icke eller lider någon dcrwid, om fmdag ä Fidci-Cömmrsier stadgas, emedan den Frdei-Commisiarre som derikenmn senare kommer arr tillträda Fidei-Commisiet a» HM förmodar, njuter den tillfredsställelse att wid hans frånfälle, äfwen hans rätts innehafware fä »Ma en lika förmän af fardag.
Grefwe vobna, ^uZust.
Jag conformerar mig med de rwännc warde Ledamöter Herr Grefwe Vs Den 28 November 1815 ve la 6krräie och Herr Lagman käaufsvoist', dock med del tillägg, art öfrige Syskon af sä man- som q-.vinno sidan ma fa sig af fardags-aret, esker den senast aflidne FideuCommisiarien, begagna.
Grefwe vantm»8baulen.
I anseende kill de öfwer delta ämne yrrrade olika rankar tord; proposition lill arertemisi fa göras.
Herr Grefwe» och Landtmarstalken gjorde propvsiiion pä bifall af Lag-Ukfkoitets betänkande, hwilken nied Ja och Nej beswarades.
Uppä förnyad proposition om alerrcmisi deraf swarades äfwen Ja och Nej.
Friherre Legerström, sfacod, förklarade sig cj wara emot medgiswandet af fardag för Fidei-Com» mist, men trodde att Lag-Utfkottels försiag ej more fullständigt.
Om fardags-är stadgades, borde äfwen arfwingarne wara answarige för husröta.
Derom och flere små omständigheter more i betänkandet ingen ting sagdt.
Om det skulle gillas borde det wara mera dekailleradt.
Han tillstyrkte derföre att det till Lag-Ulffottet matte äkerremitteras.
Herr von I-Igul^vollk.
Jag har intet emot att betänkandet ätercemtlteras sedan anmärkningar derwid blifwit gjorde, men i afseende pä den, som den tvärve- Ledamoten wäckt, anhäller jag allenast art i8i6
Den 28 November. att fä erindra, att förhållandet ej här kan wara enahanda som med Boställen.
Dä härmed ingen wist byggnads ssyldighct följrr och dä egendomen ej esler syn emotkages, kan icke eller i detta afseende någon king i lagen stadgas.
Herr Grefwen och Landtm arstalken förnyade sin proposition om atcrremist till Lag.Ukffoltet af bena betänkande, hwilken Bifölls.
Föredrogs ä nyo Lag-Utffoktets den 27 November pä Bordet lagde betänkande, angäcnde yrkad ffärpning i straffet för tjufnader.
Föredrogs ä nyo Lag-UtstkockekS den 27 November pä Bordel lagde utlåtande i anledning af de anmärkningar, som blifwir gjorde 'wid berörde Urffokks betänkande, angående Rättegångs Ombud.
Friherre 8tael von I^olstmn.
Dä jag tväckt motion rörande Constltnrorials utfärdande för Rättegångs Ombnd, war det af den erfarenhet jag stckf och troligen alla hast, om de mangfaldiga mistbrnk, som af Advdcatcr söröswas.
Ingen ting är manliga - Den 28 November. »817
Me än att Advocaker, antingen af okunnighet ellen för egen winning nMapa rättegångar.
Sadan! kan efter min ranka ej förekommas annorlunda,,än genom utfärdande af Constiturorialer för dem, som kunna anses skicklige att fa advocera.
Jag hade således ej wAnkak, alt Lag-Urffotrer stuile mrstkänna min afsigt eller deremot lägga något hinder.
Jag bestrider derföre 'Lag-Nsotters häri gifue tillstyrkande.
Hwad den distinction angar som Herr Lagman l^aus8vo!K' gjort emellan Tingsskrifware och dem som äro Häradshöfdingen pä
Ting följaktiqe, finnes den ej i de Kongl. Bref j^m röra detta ämne.
Orsaken hwarföre Tingsffriftvare deri äro förbndne att advocera, är den, akt de äga tillgäng till alla handlingar och, derigenom för stor fördel öfwer mokpanerne.
Eäi synes mig galla för dem som sölja Häradshöfding.
Jag anhaller derföre att w! mätte förklara del Kongl. Majus i delta afseende wisa författning stricre mätte efrerlefrvas.
Herr von llstLnssvollk.
Jag inser och wärderar den warde Ledamotens patriotiska nir och tänkesätt, Men hemställer om han werkeligen kanner förhållandet i de Lander hwarest privilegierade Advokater finnas, och om der werkeligen der gär bättre än här.
Af en lädan inrättning jPuile narinli^en följa ark desto Advocatek j^nlle taxera de rättsökande, sä wida ej naaon »iwäg wid oges att Regeringen för Avvccakcr upgjorde ordentelige Markegangs- taxor.
Allmänna lagen har ucredr och beffrifwic de egenffaper den ffall äga, som mä wara berättigad, att föra andras talan.
Den som äger dcsta egenffapek Zjerde Band- 198. har i8i8 Den 28 November. har redan dertill i förhand erhållit Lagstiftarens Constitukvrial och behöfwer ej något annat.
Det billigaste synes wara att den för hwilken en part har förtroende äfwen mätte fä införa hans talan och pä desta grunder anhäller jag, att Lag Utskottets uttalande mätte gillas.
Jag ser till och med ingen fara om hmad som ar stadgadt för en Tuigsskrifware skulle uphäfwas eiler ulwidgas, iy man bör rrv att hwarje
Häradshöfding bör kunna urskilja och göra ett klokt wal af de personer, hwilka han till sitt biträde nyttjar, och den misttankan mä rväl ej äga ruin, att en Häradshöfding till oriktig
Dom kan läia förleda sig af den, hwars ledare han sjelf är.
Ltael von Holstein erindrade alt det ej wore pä supposikioner han wille grunda sitt bestur.
För öfrigt trodde han, alt i denna fraga ingendera kunde öfwertyga den andre.
Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde proportion pä betänkandet, hwilken med Ja och Nej beswaradeS.
> Åtskilligt hördes erindra att detta mäl nu an. dra gängen wore före, sa ast det bestämdt borde afgöras.
Herr von blautLvolst.
Da i alla fall det ankommer pä hwar och en part att se uv wid de wal han gör af Advocat, utan att Lagstiftaren lärer behöfwa wara Förmyndare för sjelfmyndige personer, sy - Den 28 November. isis synes miq icke wädligt att äfwen med en annan öfwertygclse bifalla Lag-UkffottekS utlåtande.
Wi haswa nu långt större angelägenheter all sysselsätta ost med, än att häröfwer med en votering borrttaga tiden. friherre 8taö1 von wolstein.
Det är wisst ett ibland be angelägnaste Riksdagsärender, alt fa fluk pä det oordentliga i lagsskipningen.
Aovocater narra den enfaldige hopen, upwigla till ständiga protesscr, stifta oenighet emellan föräldrar och barn.
Det kommer deraf att folk af all siags melie, Jägeri-Beljenter, folk som förlorat sine sysslor och utan bestämdt lefnadssätt, advocera.
Sadant bör rätlaS.
Säkraste medlet dertill är att Hof-Rätken förordnar Advscater.
Det knnde dä i en framtid blifma möjligt att indraga onödiga Domstolar, men un är det omöjligt.
Herr von Lokantz, Ifvar ^rostric 6abriel.
Om man wille widkaga de strängaste författningar och till och med förbjuda hwar och en akt advocera, kan man likwäl derigenom aldrig hindra elaka menniffor alt upwigla rättegångar.
Friherre 8tge1 von läolstein.
Oin sädant ej kan hindras, kunna rättegängarne åtminstone mycket förminstkas. Zerx Grefwe» och Landtmarffalkcn- Jag tror ej att ben yltrade jarhagan genom Friherre 8tael8 försiag wore ashulpen.
Jag fär derföre göra - 1822 -Den 28 November. ra Ri^derskapet och Adeln proposition om bifall lill Lag-Urskol^els urlakande.
Ja men ett Nej Herr forsten stolpe, Kristers, hemstälde om icke de strjdi«;a meningar kunde förenäs om Rid-- derjl'apek och Aocln beflöle att hos Konal. Maj:k göra underdånig anhållan, det täcktes Hans Maj:t befalla Hos Räiterne en större marsamher tvid fullmaglers utgifmande lill sädane personer, som bära sa rätt alt sära andras talan.
Pä delta sätt trodde han all votering kunde undnstkas.
Herr Grefwcu och Landtmarstalken- Om Herrarna bifalla Lag-Ulskolrels urlälaude uudwlkes äswen derigenom votering.
Stael von wolstein.
Om jag skulle gä ifra» mitt nrkande rörande Constiturorialer, kan jag ej ga ifrän hwad jag yrtrar i asteende pä den distinccion som blifwit aiord emellan T Ngsjlkrisware och dem som solja med Häradshöfdingar.
Herr von lcksussvolkk.
En sadan distinktion är i detta L gchuffoilels Utlåtande icke gjord.
H rr sk klinteberg trodde att ingen Häradshöfding med delicarehe och laglydnad tilläte någon as sine skrifware att advocera.
Fri - Den 28 November - i82r Friherre 8taL1 von wolstein, Till den warde Ledamotens uplysning fär jag nämna, att wid Ostra Göinge Härads
Rätt har händt, ait pä en gäng Tre Constmierade
Domme sunniis. hwilka alternerat sä, akt den ena stukir pa
Domstolen och de audre advocerar den ena ester den andra.
Om sadan t ej kall handa Hnmdshösdrnqar med dclicatcsse, hcrr det likwäl werkeligen inträffat.
-Herr Grefwen och Lcmdtmarsbalken- Om missbruk ske star det hwar och en srin att klaga pä behörig ort, men sädant hör ej till denna staga.
Herr von kkaufsvolff, Om Domaren i Ostra Göinge
Herad begäkt fadane olagllgheker, sä är det för hans egen rakning och dek star parten stut alt dem atala.
Det sörefaller mia alles ast besyn nerligt, au De Domare pa en gang blilfvir förordnade.
Lag-.Utffoner har tillstyrkt fastställ»lse af Konungens nådiga Förordning rörande Rätiegängs Ombud, och således förekommit de missbruk hwaröfwer den warde Ledamoten klagat- Eonstikuloria» jers utgifmande skalle möta minga stva igheter, och jag will derwid erindra, att en af anledningarna för Lag-U-skottet ait yttra sig öfwer detta ämne, war just klagomål ifrän Allmogen, akt ej tsll sine Ombud fa nyttja hwilka de åstunda.
.— SlUteligen fär jaq förnya m'n förklaring akt wi werkeligen nu knnde sysselsätta oss med angelägnare mäl.
Friherre 8taöl von I^olstein.
Jag tror att detta ärende är faselig! angelagik-
I sall twiiswels mal - 182?
Den 28 November. mål skulle upstä om sanningen af hwad jag anfört»
Mill jag allenast hänwisa till Gotha Hof-Rcut.
Herr Locle, LorsttL I^uävi^, hegärde wo-. tering.
Ltael von Holstein.
Konungen har i sin Nädiga Förordning strängeligen anbefall att inga andra än de, som fullgjort sine studier och more redlige män m. m. ffulle sa advocera, Om Domare stricte holle sig derwid, more ingen ting akt anmärka, men när sädanl ej stcr were det nyttigt att Constitukokial för Advocater Utfärdades, Men om jag härifrån stall ufsta, önstkar jag Åtminstone att hos Konungen matte anhällas om en alfwarsam befallning, att de i detta afseende Utgisne Författningar noga matte esterlefwas.
Herr Grefwen och Landtmarffalken.
Herr Baron tyckes således wara nöjd och wilja bifalla AtstottetS betänkande, allenast med det tillägg: att Hos Hans Kongl. Maj:r underdånig anhållan mätte göras om en alfwarsam påminnelse kill Hof-Räkterne om Författ a',igarnes noga efterlefnad; och härom får jag gora Ridderffaper och Adeln propyr sition.
Den 28 November» 182; Föredrogs ä nyo Lag-UtskottetS den 27 No» vember pä Bordct lagde betänkande angående »värdering och offentcligt nprop ä fast egendom a landet som för gäld utmätes.
Bifölls. .
Föredrogs Lag-Urffottets den 27 November pä Bordel lagde betänkande, om förklaring öfwer Z §. af Kongl. Förordningen den 2» Februarii 1789, angående Kcono.hemmanö försäljande till Skatte m. m.
Föredrogs ä nyv Lag-Utskottets den 27 November pä Bordel lagde betänkande af den 27 sistlednc Oktober, angäende ändring uti det Eds-formulair, som 8 §. af Kongl.
Stadgan om Concurser den 28 Junii 1798 till fordringars bestyrkande »vid dylika tillfällen föreffrifwer m. m.
Föredrogs a nyo Lag UtffottelS den 27 November pa bordct lagde bktänkande, rörande förestå g - 1824 Den 28 November, singne förändringar tvid Brottmåls ransaka,,ds och afdömande.
Bi solle. Zerr Grefwcn och Landtmarffalken tillkänpagaf det han mäste begifrva sig pä Slotter till Hans Maj:t Konungen och lämnade derföre klubban till den älste nu närwarande Gxefwen, Herr Grefwe Oe ia Larstie, ^acob - Föredrogs ä nyo Laq-lllstkottetS den 28 November pa Borver lagde betänkande af den 27 sistledae Ocrober angående yrkadl uphäfwande af 10 § uti Kongl. Sladgan ym wärfinnq och manskaps leaande lill kriqslienst den 7 April 1802/ i hwad samma §. innchäller, att Handtwerks-Gesäll, som i fredlig tid bäfwer anwärfd eller eljest till krigstjenst särfallen, icke kan twingas a«t betala sin skuld hos husbonden titt större belopp än 5 R:d.
Bifölls, Färehades ä nyo Lag-UtskottetS den 27 Novestibec pa bordet lagde betänkande af den io isamma» - Dm 28 November. 1825 ma manad, angående den tid inom hwilken beswär öfwer Socknestämmo-besiut böra anföras.
Föredrogs a nyo Lag-UifkottetS den 27 dennes pä Bordel lagde betänkande, om uphäfwandc af Kongl. Brefwet den 25 November 1822 hwari förordnag, att nar wägbyggare wilja hämta sand ä andre hemmans inägor, jordägaren deröfwrr först höras bör.
Föredrogs a nvo
Allmänna BeswärS- oä) Olconomiä-U-ffo tels den 14 N-veinbcr pä Bordel lagde betänkande, angående åtskilliga förändringar af den 24 F-bruarii 1748, om förlag tvid Bergö» och Brukshandtcringen.
Bifölls. Riddarhns-Urffottet hade ingifwit ett Memorial hwilkct uplästcs sa lydande:
HSr - i8s6 Den 2Z November.
Hörsamste Memorial' I anledning af Högloft.
Nidderffapet och Udelns remist af 18 innewarande, rörande den af Herr Lagmannen Grefwe 6>'IIendorZ Uli Högloft.
Ridderskapct och Adelns plenum wäckle sräga, angående framlida stadgande för utwäljandet af Ridderskapet och Adelns Fullmägtige uli Riksens Ständers Banque och Riksgälds-Contoir, får Riddarhus-Ut» skottet härmed deri äran sill utlåtande deröswer afgifwa.
Dä genom den af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer den 6 Iunii sistledne antagne Regeringsform bestämmes atk allmän lagtima Riksdag hwart femte är hallas skall, har Utskottet i afseende derpå funnit skal alt till Högloft.
Ridderskaper och Adeln hemställa och tillstyrka del Veste Fullmägkige, dä de wid en ' påstående Riksens Ständers allmänna sammankomst blifwit urwalde, böra i deste befattningar bibehällas och deruti oasbrutit fortfara intill den näst påföljande Riksdagen; samt att hwad derefter angar SkändelS Revisorers wäljande till Banquen och Riksgälds-Contoiret, Utjkoltet för sin del trott lämpeligast och för framtiden nyttigast, om dermed kommer att i alla delar förhallas sä, som Kongl.
Brefvet af den 12 Februarii 1779 och Riksdags-Bestutet af ar 1820 derom stadgar och till efterlefnad hittills warit följdt och antagit.
Och fär Utskottet sä det ena som det undra till Ridderskapet och AdelnS up - Den 28 November. 1827 Uplystare ompröswande underställa.
Stockholm den ZZ November 1809, Pä Riddarhus-Utffottets wägnar.
8. ^olenlianL. f. ^älerliräbls. ^liure von Nackreij.
Begärdes pä bordek - Likaledes hade Riddarhus-Urffottet ingifwit följande; Hörsamste Memorial!
Genom remisi af den 22 i denna manad, har Högloft.
Riddcrffapel och Adeln behagat infordra Riddarhus-Utffottets Utlåtande öfwer Herr öfwersten och Riddaren Daniel ^accos uri ingifwit Memorial gjorde föreftäende "att inträde till Adeliga Jungfru-stiftek ma äfwen till de nyare Ätter utsträckas, sa act hwar och en gift Adelsman ägde rätt att emot wanliga afgifters erläggande laka i detta Slift inffrifwa sina Döttrar till erhällande af pension i »vederbörlig ordning".
Bemälde Herr öswerste har till grund för detta förslag anfört, att detsamma icke synes stridande emot SliftS-inrättningens princip emedan benämnandet af Adelig Jungfru, tillföre förenadt med det begrepp all en sadan person Hels more Adel, äfwen ännu med ffal kan 1828 Den 28 Noveiyber. lämpas pä en Adelsmans dotter, faststän hon icke mera anwer sin Faders med A de! skåpet förenade privilegier, samt atk Adelig» Jlliigftu-StiftS-inrattningens fond, « en framtid, -och da de söre den 6 Junit 1809 adlade Atler till en stor del titdödt, sihäll, vm de yngre eller efter nämnde dag nobilikcrade Ätker iörblifwa frän Stiftelsen utestängde möjligen förlora i sina inkomster, och det kanske sa betydligen atk peusionerne eller älminstone penstonerernes antal behösde minnas, om hela inrättningen stutcligen löpce fara att afstanna och uphöra.
Riddarhue-Utsissokket som noga ökwerwägat desse as Herr Ofwerste Tlaoco anförde och nu uprepalie skal och omständigheter, har för sin del funnit dem wara sa billiga och »välgrundade atk Uiskottel trott böra ä dem tillstyrka Högloft. Ridderskap?! och Adelns benägna bifall, hn algenom Ul skottet förmodar att ej alleya Stifts inrättningens orubbade bestånd i fraimiden, skulle kunna befästas, utan ock det »vid samma Stifts-inrättande äspsladc wälaörande ändamål, att lämna urwäg för de i behöfvande omständighetcr stadde Adelsmäns ogifta döttrar, ätt mot lindrige afgifter och wilkor winna ett icke ohetydeligr understöd för deras framtid, kunna oasbrntik bibehällas.
Och dä vtfforret i afseende pä bestaffenhelen af det Adelskap som enligt Regerings Formen af den 6 Junit iftoy nu mera kan förlänas, samt i betraktande af den esprir som jämsörclsewis »ned hwad uti Engelska Regeringssättet är antagit, synes wara grunden för fädant Adelskap, »vägar hysa den ranka, att der äswen med dem Deiu2 8 November. 1829 Lenna ösvrir more öfwerensstammande om dörrar as en till
Adligt ständ uphöjd person äswen finao hugnäs med wärdighete» deraf likwä! utan rätkighec til!
Adeliae privilegier, har Utskottet af sadan anledning wclat underställa Högloft.
N-dderftapek och Adelns uplysta ompröfwande, om icke Högloft.
Rldderfkapet och Adeln skalle stann Ml, att till minnande deraf, hos Kongl. Maj:r göra underdånig anhållan.
Stockholm den 25 November 1829. 8. kosLnbane. k- KöniZ.
Ib. ldlaobreij.
O. kalkenberA.
Lades pa Bordet.
Friherre Ltael von Ickolstein.
Det nu upläste RiddarhuS-UtffoktekS Ullätande ger anledning att wäcka en fräga, som kan wara nödwändig alt afgöra till förekommande af manga smara procesier.
Efter det nya sattet att adla biir endast äldste iko nen Adelsman, de öfrige barnen ej.
Frägas huru de skola arswa, manne efter olika principer?
Detta synes mig wara en sivär lagfråga att beswara.
Herr von Iftaussvolss.
I anledning häraf lar jag »plysa den warde Ledamoten som nu talar att arstägten räknas efter dens börd och bostad som dött och ingalunda efter den som ärfwer.
Den 13 Februarii.
301 behjerta de af erfarenheten bestyrkta för kyskhet och dygd högst menliga följder, som synas härflyta af den anonymité, hvilken högstberörde Författning tillåter, samt att de Strafflagar, sorn tillförene varit stadgade mot lättfärdigheten blifvit dels alldeles upphäfne dels i den grad mildrade, att de i det mästa förlorat allt utseende af Straff, och kunna af många helt och hållit undvikas. 13:0
Jtf den 30 sistledne Januarii, i anledning af Herr Prosten D.
Aspehus
Motion, om bestämmande huru förhåilas borde, enär förrymd Maka, från hvilken den öfvergifna Makan lagligen blifvit skiljd, återkommer, och om den samma må i nytt Gifte träda, utan att vidare styrka sin rättighet dertill, än att visa att det förra Ägtenskapet blifvit upplöstj deruti Utskottet dels ansett utaf redan gifne Stadganden någon otydlighet icke böra föiefinnas, om hvad af den Prest, hos hvilken en för Horsbrott, eller för egenvilligt öfvergifvande frånsk il jd Maka anmäler sig till Lysnings erhållande för nytt Ägtenskap, bör iagttagas, dels yttrat sig icke äga anledning att understödja Herr Prosten Aspelins Förslag till det förordnande, art en för förlöpande frånskiljd Maka, icke skulle äga att utan Konungens tillstånd ingå nytt Ägtenskap , samt dels förklarat att, enär Lagen uti 2 Cap. 11 §.
Giftermåls- Balk: n förbjuder dem, hvilka med hvarannan gjordt Hor, att Ägtenskap bygga, Utskorrer ansåge sig icke kunna tillstyrka en så obegränsad utsträckning deraf, som Herr Pro - 302 Den 13 Februarii. sten Aspelin velat åstadkomma, att Ägtenskap ej skulle tillåtas med den Person, hvilken allmänt ansågs hafva stiftat den i Ågteoskapet uppkomne oenighet, hvaraf Ägtenskapets upplösning blifvit cn följd.