Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke finna annat, än att mitt förslag innefattar en stor och väsendtlig förbättring, för att få uttryckt det allmännas vilja.
Den anmärkning Herr Hjerta gjort, att i sådan händelse Allmogen möjligen skulle välja persouer, boende omkring Hufvudstaden, är något som jag icke fruktar skall inträffa.
Allmogen snarare uppoffrar sin representationsrätt, om den finner utgifterna för dyra; men derhän tror jag icke känslolösheten går, att de skulle välja en person, hvarom de icke förvärfvat sig någon kunskap.
Elt temmeligen extant bevis härpå är, att Riksdagsmännen vanligen hilkorama, belastade med Motioner förden ort, hvarifrån de äro sände, och då är det icke gerna sannolikt, att man skulle välja någon, om hvilken man icke vore säker, att han skulle frambära
Den a5 Maji. dessa Motioner.
Jag anser mig härigenom hafva vederlagt det väsendtliga i Herr Hjertås anmärkning, ehuru jag för öfrigt finner hans förslag vida bättre än Herr von Schulzenheims.
Jag hemställer, om Grefve Frölichs förslag, ehuru jag i principen ej ogillar det, icke utsträckes öfver Grundlagen, och således icke är förenligt med i5 §.
Yi hafva ej rätt, att såsom anmärkningar vid en Grundlagsfråga göra ett sådant förslag.
Deremot instämmer jag uti Herr Hjertås modification, att välja Häradsvis med rättighet att välja någon person inom
Domsagan och det för hela Domsagan.
Då äro alla meningar förenade, och ett sådant förslag är troligen mest öfverensstämmande med Motionen, och häst i öfverensstämmelse med Grundlagen.
Jag har säkra anledningar, att Domare ofta icke sammakalla Electorerne Häradsvis, utan alla på ett ställe; så tillgick åtminstone vid sista valet inom Lagman Svalanders Domsaga i Skaraborgs Län.
Jag ser ej någon föreskrift som hindrar det, om Electorerne dermed äro nöjde.
Den Riksdagsman, som från denna Domsaga är vald, valdes på en gång, men Häradsvis.
Jag tror derföre ej någon förändring af Grundlagen är nödig, helst jag bör tro, alt Domrarne icke söka inverka på valen; det är möjligt, att -W detta någon gång handt, men nu tror jag 1 42 Den 25 Maji. ninn hör frikalla dem från en sådan beskyllning.
Jag skulle på dessa skäl föreslå alt antaga Herr Hjertås förslag, som jag äfven tyckte i det aldranärmaste öfverensstämma med Herr von Schulzenheims.
Det sista beslut Ridderskapet och Adeln fattade, var, att lill Grundlagsenlig behandling godkänna ConstitutionsUtskottets förslag i första punkten af förevarande Grundlags-§., men sednare punkten, som innehåller: ”Allmo” gen i hvart Härad välje, efter Hemmanotalet, till Riksdagsman af BondeStåndet o en inom Häradet boende och besuten Kro”no-, Kronoskatte-, Frälse- eller Frälseskat”te Hemmansegare , hvilken icke tillföre"”ne, m. m.” kan icke nu så ändras, att man derigenom upprefve det redan fattade beslutet.
Jag tror sålunda, att vi ej längre böra uppehålla oss vid det irsta Mom.
I afseende på det sednare Mom. hemställer jag att, till förening af de serskildta yttrade meningarne, ordalydelsen måtte blifva följande:
Vilja flere Härader, hörande till samma Domsaga, förena sig om en, inom dess område boende, Fullmäktig, vare sådant dem obetaget.
Jag anhåller att proposition måtte göras till godkännande af detta förslag.
I anledning af hvad den siste Talaren anfört, får jag påminna, att Den a5 Maji. väl Ridderskapet och Adeln, men ej BondeStåndet, gillat ConslitutionsUtskottets förslag i afseende å i Mom. af i5 §.
Riksdagsordningen; att således ej hinder för oss uppstår, att ytterligare pröfva irsta Momentet.
Jag får tillägga , att jag icke anser Grefve
Frölich hafva gjort sig fullkomligt reda för följderna af sitt förslag.
Om t. ex. 6 Electorer voro från hvart Härad, och 5 Härader skulle välja d. v. s. 3o Valmän; skulle det kanna hända, alt en stor pluralitet öfverröstade ett visst Härad, så att det kunde påtvingas en Riksdagsman, som Häradet ej ville hafva.
Jag tror, att Grefve Frölich förbisett, att den olägenhet han vill undvika, just inträffar.
Mitt förslag innehåller den minsta förändringen, trysgar Häraderne, att få förena sin om en Riksdagsman inom Domsagan, och tvingar elem ej att välja inom Häradet.
Jag anhåller derföre om proposition derpå.
Lika med Herr Hjerta finner jag mig ej hindrad af det föregående beslutet, emedan det ej bade afseende på denna fråga, utan endast huru vida Frälsebönder borde få ega Valrättighet.
Hvad åter beträffar Herr Hjertås anmärkningar, kan jag ej finna, att jag lagt något hinder i vägen för Electorerne att votera samfäldt, om de derom öfverenskomma.
Sådant är ej uttryckt i den redaction jag föreslagit.
Det behöfver icke sägas, att om de Den a5 Maji. icke alla förena sig, de skola välja hvar för sig Häradsvis, eller ock några Härader tillsammans, allt eftersom de öfverenskomma derom.
Om t. ex. det vore 5 Härader inom en Domsaga, och 2 förenade sig om en Riksdagsman, men 3:ne valde hvar för sig, så uppkommo 4 Riksdagsman.
Jag kan ej eller gilla den andra anmärkningen.
Visserligen kunde det hända, att flera Domsagor valde på samma person, men som det vore förbudet, gick valet om.
Men jag kan väl icke föreställa mig, att man hädanefter, så lösligen som hitintills, utser Candidater.
Ett utbildadt constitutionelt
Samhällsskick skall väl verka, att förr än just det ögonblick, då RiksdagsKungörelsen uppläses, man tänkt på Candidat till Riksdagsman.
Och då lagen bjuder att inom hvarje Domsaga välja en, tror jag ej communicationerne vara så stängda, att man icke uti ena
Domsagan skulle veta, hvem man ämnar välja uti den andra Domsagan.
På de af Grefve Frölich och flera värde Talare anförda skäl, anser äfven jag valen böra ske på ett enda ställe inom Domsagan.
Ske de serskilt i hvart Härad, är inflytelsen på dem lättare, och äfven mångfaldigare, ja sjelfva Länsmannens kan då komma till.
Lika med Grefve Frölich, tror jag äfven, att hvar och en annars valbar, blott Den 25 Maji. i45 blott han är inom Riket boende och besuten, bör kunna väljas; men jag föreslår, att, om någon inskränkning härutinnan skall ske, tvertemot hvad som eger rum i afseende på val af Folkrepresentanter i de fleste andra constitutionella Länder, bör den åtminstone ej stadgaS inom trångare område, än Länet.
En Bonde kan, hvarpå vi äfven hafva flera exempel att åberopa, vara ganska väl känd af Allmogen i hela Riket, och således äfven i hela Länet, der han bor, för sitt förhållande såsom Riksdagsman; men lian kan just derigenom, och för det han beifrat vederbörande Auctoriteters, äfven inom sjelfva Länet, orättvisa och godtyckliga åtgärder, hafva ådragit sig desse lätt på valen influerande Etnbets- och Tjenstemäns ovilja, eller åtminstone beredt deras tjenstviliighet uti att hindra en sådan Riksdagsmans återväljande.
För öfrigt ju mer ett valsätt uttrycker den stora pluralitetens mening, dess mer kan man hoppas, att män af en oegennyttig och oafhängig caracter blifva valde; somlige
Härader hafva icke 1-V‘ltd så många väljande och valbare, som ett annat.
Åtminstone är detta fallet i Skåne, der t. ex. Skytts Härad består nästan endast af Skattebönder, men det mycket mindre folkrika Jerrestads mest af Frälse, icke Skattebönder.
Jag tillstyrker derföre, alt väl minst en Fullmäktig bör väljas för hvar Domsaga, men att den valbara ej behöfver 26 H. 10 Den 25 Maji. vara vald af det Härad, i hvilket han är bosuten, för att få väljas af andra Härader, icke heller behöfver vara bosuten inom Domsagan, utan blott inom Länet, (ehuru jag helst ville, att han endast behöfde vara det inom Rikef), samt att valet sker på ett enda ställe för alla Häraderne inom Domsagan.
Den, som blefve vald af flera Härader, än han fick vara representant för, skulle sjelf bestämma, hvilkas val han anloge.
Jag får endast anhålla, att RiddarhusSecreteraren ville upplysa, om BondeStåndet afslagit
ConstitutionsUtskottets förslag lill redaction af i:sta Momentet i i5 §.
Enligt hvad BondeStåndets för en stund sedan uppläste ProtocollsUtdrag innehåller, bar BondeStåndet antagit ConstitutionsUtskottets af Hr Friherren omförmälte förslag till den behandling 56 §.
RegeringsFormen föreskrifter.
Jag anhåller äfven, att få veta, huru de andra Stånden afgjort denna fråga.
Undertecknad R i dd a rhus-Secr eter are :
Någon underrättelse derom har ännu icke från de öfrige RiksStånden ankommit.
Då Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet redan godkänt
Den a5 Maji. >47 ConstitutionsUtskottets förslag till i Mom. af i5 §.
Riksdagsordningen, vore det högst besynnerligt, om man , vid öfverläggningen, rörande 2:dra Momentet, skulle upprifva det förra beslutet.
Jag tror således, att de serskildta nu gjorde Redactions-förslagen böra förfalla.
Herr Rosenskölds förslag, att välja inom Länet, tror jag ej vara förenligt med Grundlagen, synnerligen som BondeStåndet derigenom skulle erhålla så få Ledamöter, att Riksdagsgöromålen betydligen skulle komma att lida.
Jag har begärt ordet för att vördsamt förklara, det jag ingalunda vill motsätta mig antagandet af Herr von Hartmansdorffs förslag, helst jag tror, att det måhända bäst förenar alia de här yttrade meningarne.
Lika med Friherre Cederström anser jag, attdåRidderskapet och Adeln redan afgjort ConstitutionsUtskottels Memorial N:o ar, torde någon öfverläggning icke vidare böra ega rum öfver första perioden af i5 §.
Skulle dock Ridderskapet oell Adeln af detta beslut icke finna sig hindrad att pröfva ett förslag, som äfven omfattade den usta perioden, så föreslår jag följande sammanjemkningsproject:
Allmogen i hvart
Härad ege att välja, efter hemmantalet, till Riksdagsman af BondeStändet en inom Domsagan boende och besuten, Krono, Kronoskatte, lurdise D e n 25 M a j i. eller Frälseskatte Hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksStånd_, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft..
Hilja flere inom samma Domsaga belägna Härad förena sig om en så beskaffad Fullmägtig, vare sådant dem obetaget.
Hans Excellence Herr Grefve af'Wetterstedt:
Jagar hufvudsakligen förekommen af Herr von Schulzenheim och får endast förena mig med honom, synnerligen som jag linner hans förslag vara nästan detsamma som Herr Hjertås, kanske med någon mera tydlighet, blott med det tillägg, att, om flere
Härader inom Domsagan vilja förena sig, må det vara dem obetagit.
Hvad beträffa i anmärkningen mot obehörigheten att här upptaga denna sak till öfverläggning, får jag till Herr Grefven och LandlMarskalken hemställa, huruvida sådant verkligen kan hindras af det förra beslutet.
För att förkorta discussionen i detta ämne, får jag förklara, att jag finner en sådan likhet emellan mitt och Herr von Hartmansdorffs förslag, att hvilketdera som antages, samma ändamål vinnes.
Derigenom vinnes ock, hvad som undfallit mig, när BondeStåndets ProtocollsUtdrag upplästes, att det förra beslutet icke rubbas.
Hvad angår det uti Herr von Schulzenheims förslag influtue uttryck om en li - Den Maji, *49 ka beskaffad Riksdagsmanj anser jag detta uttryck ej vara behörigt, och sålunda böra ändras.
Jag afstar från mitt förslag, och förenar mig med Herr von Hartmansdorff.
Friherre Anckarswärd förenade sig med Herr Hjerta.
Jag fruktar, att Herr Hjertås ändamål förfelas, derest han ingår förening med Herr von Hartmansdorff; ty i i Mom. af §. står: ”inom Häradet boende.”
Men då fråga nu uppstått, huruvida Redactionen af i Mom. skulle kunna ändras, då ett förslag till ändring derutinnan redan blifvit godkändt; får jag påminna, alt bemälte förslag endast bestod deruti, att ordet frälse tillädes ibland de jordnaturer, hvilkas egare få deltaga i valen.
Jag finner således ingenting hindra, att ju en annan ändring kan i samma punkt beredas, uti ett serskildt förslag, så att båda må kunna antingen tillsammans antagas, eller ock endast ettdera oberoende af det andra.
Jag tror således ej, att det ena förslaget bör utesluta det andra.
Det måste vara för den constitutionella frihetens sanna vänner smärtande att erfara, huru litet den ännu hos oss hunnit att utbilda sig.
Flere förslag som här, äfven af så kallade liberala Representanter, blifvit framställde till ett förbättradt valsätt för BondeSlåndet, Den 25 Maji. öfverensstämma deruti, att de flerfaldigt inskränka valbarheten, under det de utvidga tillträdet för obehöriga inflytelser.
Jag har, för alt göra milt förslag antagligt af desse Herrar, något närmat mig deras, då jag medgifvit, tvärtemot den rätta principen, valbarhetens inskränkning till besuttne inom Länet.
Cederström har anfört emot mitt förslag, att det ej är förenligt med Grundlagen.
Men här är ju nu fråga om att förändra Grundlagen, nemligen i i5 §.
Han tror äfven, att BondeStåndet genom mitt förslag, att välja inom Länet, skulle erhålla för få Ledamöter.
Men äfven jag har ju tillstyrkt, att minst en Fullmägtig för hvar Domsaga bör väljas, så att Ledamöter lingö väljas lika många, antingen valbarheten blefve inskränkt lill de inom Riket, inom Länet, eller inom Domsagan boende och besuttne.
Förrän man öfvertygat mig, att ett föregående beslut, fattadt i ett annat ämne, än det ifrågavarande, kan lägga hinder för ett sednare beslut i öfverläggningsämnet, förr kan jag ej öfvertygas, att det förra beslutet, som endast hade afseende på Frälseegares Valbarhet, nu kan hindra oss att ändra orden: inom Häradet boende till inom Domsagan boende.
En sådan åtgärd kan derföre icke innebära ett upprifvande af det förra beslutet.
Herr Cederschjöld finnér jag att anmärka mot Herr Hjertås förslag, sedan han numera förenat sig med Herr von Hartmansdorff, att det skulle leda till en uppenbar strid, emellan första och sista Momentet i paragrafen.
Ty då man i första Momentet bibehåller orden: inom Häradet boende > hemställer jag, huru man i sednare Momentet kan göra ett sådant undantag eller upphäfvande, att man utvidgar valbarheten till hvar och en inom Domsagan boende.
Jag vet icke, hvarföre man först skallsäga, att den valde skall bo inom Häradet, och strax derefter, att han endast behöfver bo inom
Domsagan?
För min del kan jag ej finna detta vara annat än ett obehörigt sätt att stifta Grundlagar.
Här är endast fråga, om BondeStåndet skall välja Häradsvis, eller Domsagevis, på det sätt att Electorerne från hela Domsagan komma tillsammans på ett ställe.
Men som jag icke eger någon förmåga att göra min mening gällande, och det således är möjligt, att en annan blir segrande, skulle jag i sådant fall tillstyrka Herr Grefve af Wetterstedts förslag, såsom det enda i min tanka rätta.
Herr Tham * Jag kan ej finna, att det förra beslutet rörande ändring i i Mom. af paragrafen, lägger hinder i vägen för den nu ifrågavarande ändringen af orden inom Häradet till inom Domsagan; enär det förra heslutet blott afsåg Frälseegares rätt att del - Den a5 Maji. taga i valen och blifva valde.
Men detta öfverlemnar jag till Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgörande.
Skulle det förra beslutet ej lägga något hinder, bekänner jag, att mig synes Herr Hjertås förslag
. till redaction vara det tydligaste och bästa.
I motsatt händelse ser jag åter intet hinder, att antaga Herr von HartmansdorfFs förslag.
Valen kunna väl icke på samma dag ske i alla Häraderne, då de skola hållas af samma valförrättare; men det är ingen omöjlighet för det 2:dra, 3:dje eller 4^de Häradet i ordningen, att före valet skaffa sig underrättelse, huru de föregående Häraderne valt.
Då det sednare Momentet sålunda skulle innehålla ett bestämdt undantag från första Momentet, kan det ej sägas stå i strid dermed.
Om således Herr Grefven och LandtMarskalken skulle finna, alt det redan fattade beslutet rörande första Momentet lagger något hinder för den ändring man nu önskar, ingår jag för min del på Herr von Hartmansdorff förslag, men i annat fall tillstyrker jag Herr Hjertås.
Hans LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att ehuru den Motion, som förauledt ConstitulionsUtskot
- Den iS Maj!. tets förevarande Grundlagsändrings Förslag, endast afsåg, att ett bestämdt maximum af Härader, hvilka kunde ega om en Fullmägtig sig förena, måtte bestämmas, innefattade likväl ConstitutionsUtskottets berörde förslag äfven en annan omständighet, den nemligen, att ”en Fullmägtig, om hvilken ”flere Härader, högst sju, kunde sig för”ena, borde vara vald till Riksdagsman för ”det bland samma Härader, inom hvilket ”han vore boende och besuten;” och hade, emot de af Constitutions-Utskottet framställde båda omständigheter, anmärkningar blifvit af flere Ridderskapets och Adelns Ledamöter gjorde.
Herr von Schulzenheim hade föreslagit, att ”flere inom samma Domsaga belägne Härader eller Tingslag kun”de få förena sig om en Fullmägtig, ii vil— ”ken dock borde vara behörigen vald till ”Riksdagsman för det bland samma Härad ”eller Tingslag, inom hvilket han vore bo”ende och besuten.” Herr Hjerta hade instämt uti förra delen af Herr von Schulzenheims förslag, men icke uti den sednare.
Herr von Hartmansdorff hade liksom förenat de af Herr von Schulzenheim och Herr Hjerta gjorde anmärkningar uti det förslag, ”att flere Härader, hörande till samma Domsaga, borde få förena sig om en, inom dess ”område boende, Fullmägtig;” och ansåg Hans Excellence sig alltså böra hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade förklara Herr von Hartmansdorffs berörde an - i5 4 Den a5 Maji. märkning utgöra Ståndets gemensamma tanka, och på sådan grund böra jemlikt 56 §.
RegeringsFormen till ConstitutionsUtskottet hänvisas.
Jag anhåller blott att för min enskildta del få till Protocollet antecknad min Reservation mot Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut.
Ånyo föredrogs StatsUtskottets den j8 sistlidne April under N:o i5a afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående reglering af Allmänna IndragningsStaten.
Som, oaktadt StatsUtskottets Utlåtande N:o i52 rörande Allmänna IndragningsStaten en längre tid legat på bordet, det likväl ännu icke lärer vara tryckt, emedan någon utdelning af tryckta exemplar åt Ridderskapets och Adelns Ledamöter icke skett; så får jag vördsamt anhålla, att samma Utlåtande må fortfara att hvila på bordet.
Med fästad uppmärksamhet på denna händelse, får jag äfven väcka den Motion, att hos Ridderskapet och Adeln icke må tagas under öfverläggning något från Utskotten ankommit Betänkande, förrän en Plenidag förflutit, efter det de tryckte exem - Den 25 Maji. i55 plavén af Betänkandet till Ridderskapet och Adeln inkommit.
Jag tror mig ega så mycket större fog till denna Motion, som ändamålet med tryckningen tyckes vara, att hvarje Ledamot af Ståndet skall få tillräckligt rådrum, att lära känna innehållet af saken, som skall diseuteras; hvilket ändamål alldeles förfelas, i händelse nödig tid icke lemnäs åt hvar och en, att få tillfälle genomläsa Betänkandet.
På samma skäl, som Herr Rosenqvist anfört, anhåller jag om uppskof med föredragning af Utlåtandet, rörande Allmänna IndragningsStaten.
Jag vet likväl icke, huruvida detta Utlåtande redan förut en gång förevarit.
Herr Grefven och LandtMarskalken torde täckas der°m upplysa oss.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, ehuru Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande, hvilket den 7 dennes e. m. första gången blifvit lagdt på bordet, och den ii derpåföljde förklarats böra ytterligare hvila, nu syntes lämpligen kunna till afgörande företagas, ansåg Hans Excellence likväl, enär flere Ledamöter önskade, att berörde Utlåtande ytterligare måtte hvila, intilldess det kunde blifva tryckt och utdeladt, sig böra hemställa, om Ridderskape,t och Adeln, då utdelningen af nämnde Utlåtande innan korrt i56
Icomme att ega rum, behagade bifalla, att detsamma intilldess finge ytterligare hvila på bordet.
Herr Rosenqvists nu väckte ofvanberörde Motion lades på bordet.
Föredrogs ånyo LagUtskoltets den 18 sistlidne April under N:o 58 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion om ändring eller förklaring af 18 och 1 9 i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom.
Herr Stråle , IVils Wilhelm, anförde skriftligen:
Vid LngUtskottets Betänkande N:o 58 angående förändring af 18 och 19 §§. uti Inteckningsförordningen anhåller jag alt få framställa någre anmärkningar: 1:0
Det före^lagne innehållet af 18 §. utesluter helt och hållet det stadgande, som innefattas uti den nu gällande §:n, om sättet huru en, gemensamt med andre, inlecknad fastighet må derifrån frigifvas.
Det synes såsom hade Utskottet åsyftat, att en sådan eftergift ej skulle kunna ega rum annorledes, än att så mycket aflånesumman, som belöper på den del af panten, som re - Den a5 Maji. laxeras vill, ovilkorligen borde betalas, emedan ej någon förutsättning är gjord deraf, att, på sätt nuvarande stadgande innehåller, hela ansvarigheten skulle på den återstående pantén öfverflyttas.
Det kan likväl ofta inträffa, att denna är fullt vederhäftig icke blott för hela det lån, hvarföre den serskilda fastigheten jemväl är intecknad, utan ock för de sednare inteckuingshafvares fordringar; att desse således samtycka till relaxationen; och det synes då vara obilligt, att en sådan förändring icke skulle af Lagen tillåtas. 2:0
Af stadgandet uti nu gällande 19 §. uti InteckningsFörordningen är det en följd, att om vid yppad Concours det finnes, att flere af gäldenärens egendomar äro gemensamt för gäld inteckuade, men en eller annan deraf sedermera behäftad med serskilde gravationer, den äldre inteckningen kommer att utgå af den del af panten, sorn ej häftar för annan gäld, och det återstående blifver så mycket mera tillräckligt för de sednare intecknade fordringarne.
Detta stadgande rörer således i sin rätta tillämpning egentligen förhållandet emellan inteckningshafvare och oprioriterade fordringsegare; men detta förhållande har genom den af Utskottet föreslagne redaction undergått en verklig forändriug.
Enligt detsamma skall, äfven om alla de intecknade 1'astigheterne äro uti gäldenärens hand, en i58 Den 25 Maji. fördelning af den gemensamt intecknade gälden ske.
Deraf belöper då blott en del på den fastighet, hvaruti ingen sednare inteckning finnes, och öfverskottet deraf tillfaller oprioriterade fordringsegare; hvaremot den del af panten, som är besvärad med sednare inteckningar, blifver till deras gäldande så mycket mera otillräcklig.
Utskottet medger, att stadgandet uti 19 §. sådan den nu lyder, är rättvist; och det är då att förmoda, att Utskottet ej i sjelfva verket åsyftat den förändring, som af dess förslag skulle blifva en följd.
För mig har det sy^nts, såsom borde de nu gällande 18 och 19 §§., mot hvilkas stadgande!! någon anmärkning icke egentligen blifvit gjord, förblifva oförändrade, och Lagförslaget inskränka sig till, alt fylla den lucka, som finnes, medelst saknadt stadgande om förhållanderne emellan inteckningshafvare sins emellan och egare sins emellan, dä fastigheter ne kommit uti olika egares händer, men att stadganderne skulle förblifva oförändrade, så snart de serskildt intecknade fastigheterne ännu befinnas förenade uti Gäldenärens hand.
Den fördelning af intecknad gäld, som Utskottet föreslagit böra ega rum, så snart en del af panten är serskildt intecknad, skulle kanhända för mången inteckningshafvare synas vådlig och medförande osäkerhet för pantens tillräcklighet.
Det kan nemligen hända, alt Den a5 Maji. i5g af flere hemman sorn gemensamt äro intecknade, det ena råkar att vara uppskattadt ganska högt utöfver det verkliga värdet, det andra långt derunder.
Vid fördelningen kommer då på det förra en högre anpart af lånesumman, än som vid försäljning kan erhållas, och ehuru den öfriga panten hade varit fullt tillräcklig, blir fordringsegaren lidande på en del af sin fordran.
Det är möjligt och till och med troligt, att en sådan förlust sällan skulle inträffa; men farhågan derföre skulle likväl verka menligt på crediten för fastighets-lån, och kanske tvinga förvaltare af alla allmänna Cassör, alt genomgå sine utlåningar för alt tillse om Cassan, genom lånesummans stadgade fördelning hade full säkerhet eller icke.
Många låntagare skulle troligen blifva besvärade med nya praestationer för att styrka pantens vederhäftighet.