Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hörde i går med de mest bindande skäl bevisas att nödvändighetsvaror — och till dem räknar jag i första rummet sill och salt — böra vara tullfria, och jag hoppas att dessa skäl snart skola göra sig gällande.
Huruvida omständigheterna redan vid denna riksdag kunna medgifva borttagande af tullen å dessa nödvändighetsvaror, beror i främsta rummet på den utgång bränvinsskatten får i förstärkt Utskott.
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla Utslcts förslag.
För min del tillstyrker jag bifall till Utsk:ts förslag, men reserverar mig mot de motiver, Utsk:t begagnat, emedan de stå i strid med de beslut, som R. o. Ad. i går lättat i afseende å tull på spannmål 550 Den 28 Maj f. m. och ost.
.lag begär ingen propos. i detta hänseende, då motiveringen kan vara likgiltig, men jag anhåller att få i protokollet antecknad min reservation mot den tanke, att alla lefnadsförnödénheter höra vara tullfria.
Posse, Arvid: Sedan R. o. Ad. i går fattat sitt be slut i afseende å tull på spannmål och flera andra landtmannaprodukter, tror jag att man deri skall finna ett skäl till att bifalla Utsk:ts förslag i afseende å fisk, som väl icke måtte vara nödvändigare än bröd.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgilvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till lltsk:ts hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Fjednar, Formar, Friktionsstickor, Friktionssvamp.
Utslr.ts förslag b i föllos.
Färger och Färgningsämnen.
Denna artikel är den första, sorn före kommer uti en af Utskit upprättad tabell, hvilken återfinnes å sidan 97 uti Betänkt. öfver åtskilliga nedsättningar i de tullsatser, som enligt gällande tulltaxa äro åsatte en mängd artiklar.
Innan jag tager mig friheten att yttra min tanke om dessa, af Utsk:t föreslagna nedsättningar, får jag likväl hos Hr Gr. och och Landtm, anhålla, att den del af Hr Fåhraei reservation, som har afseende å ifrågavarande artiklar, och hvilken återfinnes å sidorna 84 och 85 af Utsk:ts Betänk., matte varda inför R. o.
Ad. uppläst.
Sedan denna uppläsning försiggått fortfor Gr.
Efter den utredning, reservanten lemnat öfver beskaffenheten af Utsk:ts beslut och hvarigenom han ådagalagt vigten af att icke vidtaga sådana förändringar, som, till följd af sjelfva sakens natur, mäste blifva mer eller mindre godtyckliga, skulle man icke behöfva orda mycket om saken.
Men då ibland de artiklar, å hvilka nedsättning i tull blifvit ölreslagen, förekomma åtskilliga, som utgöra föremål för inhemsk slöjd, förundrar det mig, att man här, i ett land med ringa kapitalstyrka och hög ränta, icke drar i betänkande att handla i motsats till hvad man gjort i andra länder, som till följd af fördelaktiga förhållanden hafva många medel att åt sina innevånare bereda arbetsförtjenst.
För att visa till hvilka resultater man kommer med denna ringa omtanke att åt egna arbetare förbehålla förädlingen af rå* ämnen, vill jag såsom exempel anföra några få artiklar, å hvilka tullen under sednaste 10 åren blifvit i betydlig mån nedsatt, och hvilka alla kunna tillverkas inom landet.
Af ljus importerades 1854 13,010 skålp., men sedan tullen vid följande riksdagar blifvit upprepade gånger nedsatt, steg importen 1861 till 160,273 skålp. eller nära 13 gånger så myckel.
Importen af gångkläder uppgick 1854 till ett värde af 18,841 rdr, men 1861 till 589,151 rdr eller 35 gånger så mycket.
Af knifvar och gafflar importerades 1854 1,330 skålp., men 1861 hade importen sti git till 40 gånger detta belopp; den utgjorde nemi. 54,600 skålp.
Af förhvdningspapper importerades 1854 3,181 skålp., men 1861 240,086 eller nära 80 gånger så mycket.
Så går det, Mina Hrr! när man obetänksamt nedsätter tullsatserna och derigenom beröfvar det inhemska arbetet det skydd, sorn det så väl behöfver för att kunna bestå i täflan med det utländska, af större kapitalstyrka, mildare klimat och fördelaktigare naturförhållanden understödda arbetet.
Då någon nedsättning i t ullen å de artiklar, som i den af mig omnämnda tabellen förekomma, icke blifvit hvarken af General-tullstyrelsen eller Kommers-Coll. föreslagen, och dä vidare genom denna tullnedsättning skulle uppstå en minskning af 112,077 rdr rmt uti Statsverkets tillgångar, hvilka elter de af R.
St:r beslutade storartade utgifter icke tåla någon nedsättning af. intraderna, så synes mig deri ligga goda skäl att icke antaga förslaget.
Skulle någon af Ståndets ledamöter yrka att hvar och en af dessa artiklar måtte särskildt föredragas, så är det en rättighet, som icke kan honom förvägras, men i annat fal! anhåller jag att R. o. Ad. måtte förklara att å alla de artiklar, som uti berörda tabell blifvit omnämnde, nu gällande tullsatser måtte bibehållas.
Jag bestrider icke, att ju införseltullen för det dyrbara färgningsämnet kochenilj är för hög; men detta kan äfven sägas om andra för den Svenska industrien vigtigare färger, å hvilka likväl, såsom jag i min reservation anmärkt, tullsatserna lemnats ovidrörda.
Jag töranlåtes derföre, tdl undvikande af denna inkonseqvens, hemställa att, med förkastande af Utsk:ts förslag i denna punkt, tullen å kochenilj må tills vidare * bibehållas sådan den i nu gällande tulltaxa är fastställd.
Posse: 1 anledning af Gr.
Liljencrants’yttrande, vill jag endast fästa Grins uppmärksamhet derå, att den nu föredragna punkten handlar om artikeln »kochenilj», hvars tillverkning, såsom vi alla veta, icke utgör föremål för Svensk industri.
För att skydda någon inhemsk industri, behöfves således alldeles icke någon tull på kochenilj. 51)1 Den 28 Maj f. m.
Kochenilj är ett mycket användt färgningsämne, och en hög tull å detsamma måste naturligen försvara oell fördyra användandet deraf i färgerierna.
Utsk:t har derföre i de inhemska fabrikanternas intresse endast föreslagit borttagandet af den alltför höga tullen å detta råämne.
I)å jas nyss hade äran framställa yrkande att Ståndet måtte alsia nedsättning i tullen å alla de artiklar, som uti omnämnda tabellen finnas upptagna, trodde jag att man, genom att föredraga dem i ett sammanhang, skulle kunna undvika den tidsspillan, som måste uppstå genom särskildta diskussioner om hvar och en af dessa många artiklar, men, som jag blifvit gjord uppmärksam derpå, att K. o. Ad. redan beslutat att Betänk:t skall punktvis löredragas, och den af mig yrkade föredragningen i ett sammanhang af åtskilliga punkter således icke kan medgifvas, får jag afstå från berörde yrkande.
Posses anförande vill jag endast lästa Gr:ns uppmärksamhet derå, att skälet, hvarför jag yrkat afslag å denna punkt, grundade sig icke derpå alt någon inhemsk näring behöfde skyddas, utan derpå att, såsom Hr Fåhraeus i sin reservation sagt, det icke finnes något skäl att bevilja tullnedsättning för en larg, då tullsatserna å andra för Svenska industrien vigtigare färger bibehållas oförändrade.
Det var på grund af denna bristande konseqvens sorn jag begärde och fortfarande begär afslag å punkten.
Jag är förekommen af den siste värde talaren ; jag ville blott anmärka, att R. o. Ad. redan beslutat, att detta Betänk, skall föredragas punktvis och att således Gr.
Liljencrants’ framställning icke skulle kunnat af Ståndet bifallas; men jag ber att tillika få bifoga några anmärkningar angående ifrågavarande artikel.
Att den i och för sig sjelf icke är af någon vigt, torde hvar och en medgifva, då den minskning i statsinkomsterna, som deraf kunde uppstå, endast skulle belöpa sig till 1,500 rdr; men den får en ganska stor vigt genom den ställning, den i Betänk-.t erhållit såsom den första af de artiklar, för hvilka Utsk:t föreslagit tullnedsättning.
Då man likväl satt sig emot dessa nedsättningar och dervid, som ett skäl för afslag å dem, åberopat att dessa tullnedsättningar skulle förorsaka en minskning i tullintraderna utaf 112.000 rdr, en minskning, hvilken statsverkets närvarande tillstånd icke skulle tillåta, och * man till stöd lör detta påstående åberopat den vid Betänk:t lögade tabell, hvaruti finnes uppgifven den tullinkomst, som 1861 influtit för de artiklar, hvarå nedsättning blifvit föreslagen, samt det belopp, hvartill tullen efter de föreslagna tullsatserna skulle uppgå, under förutsättning att samma varuqvantiteter importerades, — får jag förklara, att jag icke kan gilla en sådan kalkyl, och vågar påstå att den är oriktig.
Erlarenheten gifver nend. vid handen, att när en tull, sorn varit Den 28 Maj f. m. 553 allt för hö», nedsättes till billigt belopp, ökas importen så mycket, att tullinkomsterna snarare tillväxa än förminskas.
Detta är en sats, som utaf alla national-ekonomer anses såsom ett axiom och således icke tarfvar något bevis.
Jag kan derföre icke finna att fruktan för minskning i tullintraderna bör kunna utgöra något skäl att motsätta sig de af Utsk:t föreslagna nedsättningarne.
Slutligen kan jag icke underlåta att bestrida riktigheten af Gr.
Liljencrants’ resonnement.
Konseqvenserna deraf föra derhän, att uti ett land bör tillverkas alla de artiklar, som der förbrukas.
De, som hysa dessa åsigter, tänka på vårt vidsträckta fädernesland, hvilket är större än Europas rikaste kulturländer, och jemföra det på grund af dess vidd älven med dessa länder; men de glömma att folkstocken dock är den enda rätta grund för jemförelsen.
Vill man med hänsyn dertill jemföra Sverige med t. ex. ett distrikt i England, så får man se, om ett dylikt distrikt eger inom sig alla de industrigrenar, sorn man anser böra finnas utvecklade inom vårt fädernesland.
Ett dylikt distrikt har vanligen blott några få näringsgrenar, hvilka der blifvit tippdrifna till högsta möjliga utveckling.
Jag tror att på samma sätt vore det lyckligast för vårt fädernesland, om det kunde uppdrifva till en större fullkomlighet några få af de industrigrenar, som äro mest lämpliga för våra förhållanden, och för hvars alster det sedermera på verldsmarknaden kunde tillbyta sig de utländska produkter, hvaraf det har behof.
Denna idé, att livar och en skall rigta sitt arbete åt ett visst särskildt yrke och icke splittra det på flera, har en ganska god grund: arbetets delning; och den låter tillämpa sig såväl på enskilta personer som på bela länder.
Obestridligen är den fråga, som nu är under behandling, i och lör sig sjelf af föga vigt; den minskning, som genom den föreslagna nedsättningen skulle uppkomma, belöper sig endast Sill 1,500 rdr; men denna punkt har fått en tillfällig betydelse och den är icke så ringa; det är nemi. den första af de punkter, i hvilka Utsk:t föreslagit nedsättning i tullsatserna, utan att hvarken General-tullstyrelsen eller Kommers-Coll. tillstyrkt sådant.
Alla de punkter, som på detta sätt skilja sig från de öfriga, utgöra derigenom ett helt för sig, och det är då icke orätt, om vi, som icke önska förändringar i tullbestämmelserna, i främsta rummet motsätta oss de afUtsk:t i dessa punkter föreslagna nedsättningar.
Man kan vara älskare af frihandelssystemet utan att vilja gå så långt.
Sjelf har jag vid flera riksdagar sökt att få förbudssystemet upphäfdt, och är glad alt hafva bidragit dertill.
Jag har anselt det skadligt för staten såväl i financielt som i moraliskt hänseende att tullarne voro så höga, att de uppmuntrade till lurendrejeri; roen jag önskar dock att något skydd måtte 554 Den 28 Maj f. ni. qvarstå för näringar, vid hvilka en mängd menniskor äro anställda, på det att ieke dessa menniskor må sättas ur stånd att försörja sig och falla fattigvården till last.
.lag har trott, att den åsigt, sorn ledt K. M:s Nåd.
Skrifvelse i ämnet, vöre den rätta; att man icke alltför ofta bör rubba en tullsats, och att, då den sista icke varit gällande i mera än tre år, man äfven kunde förunna näringsidkarne att få bibehålla den äfven under nästa statsregleringsperiod, helst som regeringen icke ansett det lämpligt att nu göra några förändringar, utan såsom skäl för uppskof anfört dels de med Frankrike pågående underhandlingarne, dels ock att det vore båttre att på en gång i ett sammanhang omarbeta hela tulltaxan, än att deri vidtaga partiela förändringar.
För mig och många med mig har under de tvenne sista månaderna tillkommit ett nytt skäl till stöd för vår åsigt.
Det har nemi. visat sig att statsverkets behof äro betydligt större, än man vid riksdagens början ansåg att de skulle vara, och att de tillgångar, sorn voro afsedda till deras fyllande, icke äro tillräckliga för detta ändamål.
Jag anser derföre, att det vore orätt, att blott på grund af en förutfattad opinion rubba statsverkets tillgångar, och tror att man deruti bör finna ett skäl att bibehålla de statsinkomster, som f. n. finnas.
På dessa skäl förordar och röstar jag för bibehållandet af hittills gällande tullsatser å alla de artiklar, hvarå KommersColl. och General-tullstyrelsen icke föreslagit någon förändring.
Hr Reutersvärd: Utsk:t har icke anfört annat skäl än att Lftsk:t ansett den nuvarande tullen allt för hög, hvilket motiv alltid använts, när förändring icke blifvit af embetsverken föreslagen.
Men då någon utredning icke blifvit gjord, hvarigenom det ådagalägges, att den nu åsätta tullsatsen är lämpligare än den förra, och då dessutom (Jisk:t begått en inkonseqvens, som bör rättas, anser jag att tillräckliga skäl finnas att afslå denna punkt och bibehålla tullsatsen oförändrad.
Hr von Kraemer har måhända med rätta ansett att det vore en lycka, om man, i stället för att sysselsätta sig med många tillverkningar, rigtade sin verksamhet blott på några få industrigrenar och i stället sysselsatte sig med att tillverka i stor skala.
Om det också finnes någon sanning i denna grundsats, så tyckes dock hans sätt att vilja tillämpa den bra mycket påminna om anekdoten om bonden, som skulle lära sin ko att låta bli att äta.
När en tid förgått, dog kon, och då sade bonden: »det var dumt att hon dog, ty nu hade hon nästan vant sig ifrån att äta».
För min del tror jag, att Hr von Kraemers system, satt i verket, skulle på våra näringar utöfva enahanda inflytande, som bondens bemödande att fodra sin ko, visade sig ega.
Fördelen för ett Iand af att ega många och olikartade industrigrenar, torde väl ligga deri, att allt det arbete, som inom Den 28 Maj f. ra. 555 landet kan verkställas, lemnar medel till utkomst för landets invånare, och således, ju mångsidigare detta arbete är, desto lättare kan hvar och en finna något yrke, hvarigenom han kan bereda sig bergning.
Jag kan således icke finna, att IIr von Kramers argumentation lör närvarande bar den ringaste tillämpning på våra förhållanden.
Huruvida den kan få det några hundra år härefter, det vet jag icke, men tror dock, att det icke kommer att ske utan stora rubbningar.
Som jag icke kan finna något skäl, hvarföre vi skulle söka framkalla sådana rubbningar, anhåller jag att Utsk:ts förslag måtte afslås.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Ulsk:ts förslag, dels ock afslag derå samt bibehållande af den nu för kochenilj stadgade tullsats af 35 öre pr skålp., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af den i nu gällande tulltaxa stadgade införseltull för kochenilj, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Gallizensten.
Garn.
I afseende å denna artikel yttrar Hr
Fåhraeus i sin af mig förut åberopade reservation: »Bomullsgarn samt bomulls- och linnetråd; derå har likaledes föreslagits tullnedsättningar, under det likväl tullsatserna för snörmakarearbeten, strumpstolstillverkningar samt bomulls- och linneväfnader bibehållits».
Hr Fåhraeus reserverar sig således mot dessa nedsättningar, då någon konseqvens i afseende å öfriga af honom uppgifna artiklarne icke blifvit iakttagen.
Hvad jag nämnde i afseende å förra punkten, gäller äfven för denna, med det tillägg att, såsom vi alla veta, förädlingen af bomull är en af de väsendtligaste industrigrenar, som förekommer i vårt land.
Jag får således för min del anhålla om afslag å Utsluts förslag äfven i denna punkt.
Gr. Posse: Här.
Hrrl är oss förelagd en fråga, som är klar så väl lör frihandlare som prohibitister, men deremot särdeles oklar för dem, som vilja skydda fabriker och näringar.
Det beslut, de i denna fråga skola fatta, beror nemi. på huruvida de vilja skydda spinnerierna eller väfverierna.
Som jag icke hyllar skyddssystemet, skulle jag vilja nedsätta tullen vida 556
Den 28 Maj f. m. mera än nu är föreslaget, men inskränker mig till att yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Inom Utsk:t har man i afseende å denna punkt gått tillväga på samma sätt som i en mängd andra; nian har nemi. rådfrågat sitt tycke oell framställt ett förslag, samt derefter skridit till omröstning, huruvida det skulle antagas eller förkastas.
Emot detta sätt att gå tillväga i fråga om tullbestämmelser bar jag reserverat mig och yrkat att de tullsatser skulle bibehållas oförändrade, i afseende å hvilka någon nedsättning hvarken blifvit af embetsverken eller enskilda motionärer föreslagen.
Jag yrkar alltså nu bibehållande af för närvarande gällande tullsatser.
Det förslag, Utsk:t här framlagt, skulle hafva till följd, att statsinkomsterna minskades med nära 30,000 rdr.
Tullnedsätlningen å olärgadt garn skulle nemi. förorsaka en minskning af 17,502 rdr, och å färgadt garn af 11,931 rdr.
Jag anser att denna inkomst är af ålit för stor vigt för statsverket, för att man nu skulle kunna beröfva det denna summa, hvarför jag yrkar afslag å Utsk:ts förslag i denna del samt att nuvarande tullen måtte bibehållas.
Jag har visserligen hört, att det skulle vara förgäfves att yrka bifall till denna punkt, men jag anser mig dock nödsakad att göra detsamma.
Det har blifvit sagdt, att denna artikel inom Utsk:t blifvit behandlad på samma sätt, som många andra; man skulle hafva rådfrågat sitt godtycke och derefter beslutat sig för att framlägga detta förslag för R.
Jag ber att den värde talaren, som yttrat detta, måtte ursäkta mig, men jag minnes ganska väl, att denna punkt afgjordes inom Utsk:t först efter en ganska lång diskussion och inhemtande af sakrika upplysningar.
Jag beklagar att mitt minne icke är så elastiskt, att det kunnat qvarhålla den mängd af siffror, som framlades inför Utsk:t, och som bevisade att nuv:de tull, långt ifrån att skydda, tvertom verkar skadligt för bomullsindustrien.
Hr Reutersvärd har sagt att nedsättning i tullen å denna artikel skulle förorsaka en minskning i statsverkets inkomster.
Detta visar att det är förgäfves att åberopa erfarenhetens vittnesbörd, ty, eldigt hvad jag, förra gången jag hade ordet, hade äran nämna, har det visat sig, att när en tullsats blifvit nedsatt till billigt belopp, bar den snarare inbringat mera än mindre än hvad den högre tullsatsen inbringat.
Medan jag har ordet, vill jag äfven besvara en anmärkning, som vid förra artikeln gjordes af Frih. Hamilton, att man borde hålla sig vid Kornmers-Colkii och Generabtullstyrelsens förslag och icke förändra en tullsats, sorn icke varit gällande i mera än tre år.
Det förundrar mig högeligen att i dag, då det är fråga om nedsättning i tullen, man är så noga om att
Den 28 Maj f. m. 557 denna regel strängt följes, då deremot man i går, när det var fråga om tull å åtskilliga landtmannaprodukter, tycktes alldeles hafva förgätit den.
På grund af både min egen öfvertygelse och den kännedom jag har om tänkesätten inom det Stånd, som mest af alla är i stånd att bedöma denna fråga, anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Jag betraktar denna fråga hvar ken sorn proiiibitist, hvilket jag icke är, eller såsom frihandlare, hvilket jag icke heller är; ej heller såsom protektionist, till hvilken åsigt jag bekänner mig, då jag tinner skäl att göra den gällande; utan endast ur den synpunkt att vi vid nästa riksdag hafva att förvänta förslag till rationel tulltaxa och att det således icke är skäl att ingå i partiela förändringar.
•lag har dessutom redan uttalat min åsigt om olämpligheten al sådana förändringar, som förorsaka minskning i statsinkomsterna.
Hr Kraemer har visserligen sagt, att det är en oriktig åsigt, att en nedsättning i tullen å il'rågav:de artikel skulle förorsaka minskning i statsinkomsterna; men hvad betyda väl i sådant fäll talen 17,502 och 11,931 uti kolumnen längst till höger uti den ofta åberopade tabellen?
•lag yrkar på fortfarande af nu gällande tullbestämmelser.
Jag ber om ursäkt att jag i denna fråga ännu en gång begärt ordet, men jag anser mig skyldig att lemna några upplysningar, som icke borde vara utan allt värde.
Man har sagt att den af Utsk:t föreslagna nedsättning skulle vara godtycklig; detta medger jag i fråga om åtskilliga andra artiklar; men under behandlingen af denna fråga satt såsom ledamot i Utsk:t egaren af ett af de största spinnerier i riket, hvilken lemnade de fullständigaste upplysningar man kunde begära, och på hvars tillstyrkande Utsk:t fotat sitt förslag.
Jag bestrider icke att andra skulle hafva kunnat verkställa noggrannare beräkningar, men jag betviflar att de skulle kunnat inhemta tillförlitligare upplysningar än de som lemnats af en person, hvilken i många år skött ett stort bomullsspinneri, och sorn i detta läll skulle hafva talat mot sitt eget intresse.
Jag tror således för min del att man kan hafva fullt förtroende för de siffror, som blifvit föreslagna, ehuru jag visserligen icke förstår om de innebära tillräckligt skydd.
Man har äfven invändt att Utsk:ts förslag skulle minska statens inkomster.
Det förundrar mig ingalunda, att denna invändning kan framställas från en eller annan; men det förvånar mig, att den kan komma från samma person, som ansett, alt en nedsättning af tullen skulle skada bomullspinnerierna, ty dessa båda verkningar af tullnedsättningen äro hvarandra alldeles motsatta.
Skulle bomullsspinnerierna derigenom kunna lida någon skada, så måste närmaste orsaken dertill vara 558 Den 28 Maj f. m. en betydligare tillväxt uti importen af bomullsgarn, hvilken åter måste åstadkomma förökade tullintrader; vunne deremot importen icke någon tillväxt, så kunde icke heller den inhemska fabrikationen lida någon skada af nedsättningen.
För min del tror jag, ehuru jag icke derom har någon visshet, alt den nu varande tullen på garn är allt för hög och kunde tåla någon nedsättning, men jag anser, att man dermed bör vänta till nästa riksdag, enär R.
St;r otvifvelaktigt vid denna riksdag komma att besluta, att en skrifvelse skall afgå till K.
M. för att bereda K.
M. tillfälle att genom sakkunniga personer låta utarbeta förslag till ny tulltaxa.
En föreg:de talare här såsom stöd för sin åsigt åberopat de upplysningar, som lemnats af disponenten å ett af de största bomullsspinnerierna i landet.
Med all aktning för denne man, skulle man kunna tänka sig — ehuru jag vill fritaga honom för sådana bevekelsegrunder, — att fastän han, som är en afgjord anhängare af frihandelssystemet, eger det största spinneri här i landet, han skulle kunna finna sin fördel vid en särdeles låg tull, som gjorde det omöjligt att flera dylika fabriker kunde uppstå inom landet, och att således den liberalitet, han ådagalagt, icke bestämdt bevisade att han förlärit oegennyttigt.
För öfrigt skulle jag finna det särdeles besynnerligt, om en person, hvilken så varmt som han hyllar frihandelssystemet, skulle ändrat åsigt, då det vore fråga om den fabrikation, för hvilken han är lifligast intresserad.
Jag anser att icke någon våda förefinnes af att uppskjuta denna fråga och yrkar således afslag å punkten.
I)å det icke torde vara skäl att ytterligare förlänga diskussionen, hade jag icke ämnat begära ordet, om icke Bevilln.-Utslcts ordförande tillåtit sig att beskylla åtskilliga af Utsk:ts ledamöter lör godtyckligt förfarande.
Som jag är en af (Jtsk:ts ledamöter, får jag upplysa att jag vid nästan alla de föreslagna förändringarne inom Utsk:t tillhört minoriteten, men ordföranden Gr.
Posse deremot den majoritet, som dikterat Utsk:ts förslag.
Beskyllningen för godtycklighet tyckes mig sålunda återfalla på denna majoritet och i främsta rummet på Hr Gr:n sjelf.