Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bar under disskussionen flere gånger yttrat att den garanti, eller de förbindelser, som Ständeme sig genom antagande af Usta punkten åtagit, vore i det hela ett statslån, hvaremot man å andra sidan erinrat ont de chancer Staten hade för sig att icke under bela tiden behöfva utbetala de årliga 250,000 r:dr.
Men vid ett statslån får man åtminstone det kapital man lånar: här har Staten chancen alt vid tidens slut då kapitalet skall ålerbekommas, få något som icke i värde på långt när motsvarar det utgifna kapitalet.
Således om man betraktar saken som ett statslån och Staten å ena sidan har chancen för sig, så synes å andra sidan chancen vara emot, så vida det icke finnes någon säkerhet, alt den valuta för de utgifne penningarne, som Staten efter 40 år skall erhålla, är betryg - 506
Den 28 Augusti f. ni. gad.
Jag mcdgifver visserligen att uttrycket i Gr.
Lagcrbjelkes förslag: i full godt skick, kan vara underkastad någon tvist; men då jag icke för tillfället kan utfinna något bättre, vill jag för min del heldre anlaga det än lemna saken aldeles å sido.
Mörner har sökt visa huru oförståndigt det vore af Bolagets Direkt, att lemna banan i det skick, att ej få tillgodonjuta utdblningarne hvilkas belopp Staten garanterat; jag medgifver att om försummelsen räckte i många år, så kunde det så vara; men en helt annan fråga blir det, om del icke just det sista året kan vara ganska mycket skäl att afstå från utdelningen för att slippa kostnaden för reparationer hvaraf man under (lere föiflutna är åsamkat sig behofvet.
Ty det är klart, att banan kan vara i fullt ändamålsenligt skick, d. v. s. kan fortfarande vara i verksamhet, ulan alt allt är i fullgodi skick; banan kan d. 1 Jan. 1894 vara i ändamålsenligt skick, d. v. s. på den kan då råda fortfarande verksamhet men d. 1 Jan.
1895 befinnes vara ohegagnelig.
Alt man således söker bereda Staten någon säkerhet mot ett sådant möjligen inträffande förhållande, anser jag ingalunda vara olämpligt, utan röstar för bifall lill Gr.
Mörner har såsom skäl för bifall till Utsk:s förslag anfört BorgareSt:s i enlighet dermed fattade beslut och att man för enhetens skull äfven här borde pä samma sätt förfara.
I första rummet torde man dock höra afse att fatta ett beslut, så godt och rikligt som möjligt; och om Utsk:s förslag icke har egenskapen alt vara ändamålsenligt men i dess ställe något annat lämpligare blifvit föreslagit så är del väl viktigare att se uppå hvad som är klokt än hvad som möjligen för tillfället går fortast.
Denna af Gr Mörner upgifua anledn. att bifalla Utsk:s förslag torde alltså förfalla; återstår att visa det den värde talaren icke eller haft rätt i den molbevisning han framställt ang:de sjelfva saken.
Gr:n har nemi. sagt, att för det banan skulle kunna komma i det skick jag förutsatt, skulle besigtningsmännen enl. näst föreg:de punkt icke hafva gjort sin skyldighet: den värde talaren har likväl dervid förbisett, hvad jag redan försökt visa, att det finnes ett tillstånd under hvilket banan vore i fullt ändamålsenligt skick ehuru t. ex. skenorne befunnos mycket slitna, dock icke utslitna; och banan kunde således verkligen vara i fullt ändamålsenligt skick, utan att deraf följer ali Slaten skulle hafva synnerlig fördel af alt få en bana som visserligen vid afträdandet vore i fullt ändamålsenligt skick, men tillika så sliten alt t. ex. ett halft år derefter, nya skenor, för att behålla delta exempel, m. m. borde insättas i de utslitnas ställe, hvadan behöflighelen deraf att ett stadgande införes om jernvägens öfverlemnande till Staten i fullgodi skick torde få anses ådagalagd.
Ang:de åter den ädle Gr:ns påstående alt
Direktionen skulle vara rent af galen, för att öfvergifva banan, har Gr.
Hamilton redan fullkomligen utredt huruledes det ganska lätt kan hända om, vid de 40 årens annalkande slut, en större och vigligarc reparation vore oundgängligen nödig, att del kunde vara en stor vinst för ho - Den 28 Augusti f. m. laget, att i st. f. att verkställa denna reparation, helt simpelt abandonnera hela jernvägen och såmedelst genom upoöYing af den förverkade utdelningen undgå en lill vida större summor upgående reparation.
I samma stund som bolaget vidtog detta steg, hade detsamma äfven befriat sig från underhåll af personalen m. m. vid jernvägen; åtminstone har Gr.
Mörner, hvilken här påstått motsatsen, icke förmått visa huru bolaget dertill skulle kunna tvingas, sedan det abandonnera! hela jernvägen.
Det torde således fä anses ådagalagdt att stadgandet om vägens underhållande i fullt ändamålsenligt skick, icke ensamt är tillfyllestgörandet utan att Staten lior serskildt betinga sig att vid emottagande efter de 40 åren få jernvägen öfverlemnad i fullgod!, skick, äfvensom att säkerhet för upfyllandet af denna förbindelse, så vida densamma icke skall blifva illusorisk, bör af bolaget ställas.
Jag fortsätter således min vördsamma begäran om bifall till det af mig framställda förslag.
Med betygande af min länge hysta och alltid fortfarande vördnadsfull tillgifvenhet för H. Ex. Gr. Löwenhjelm, finner jag mig, äfven om det måste ske med äfventyr alt af någon eller några välda ledamöter, vare sig de tillhöra StatsUtsk. eller icke, taxeras såsom den der ville uphåfva sig till en censor mörum, (något som naturligtvis alldeles icke kunnat vara min afsigt), icke böra afhålla mig frän framställandet af den anmärkn. mot H. Ex. Gr. Löwenhjelms yttrande, att jag tror det H. Ex. haft ett bättre tillfälle alt framkomma med sin mening rör:de garantien, då första punkten behandlades.
Enär R. o. Ad., redan bifallit nämnde punkt, och då i den nu föredragna, endast i form af recit, förekommer ett uprepande af samma sakförhållanden, synes det alldeles icke gå an att nu uprifva R. o. Ad:s ofvanåberopade, under förra plcno fattade beslut.
Måhända skulle man också, om det behöfdes för målets behandling, kunna ifrågasätta, huruvida H. Ex. i sak haft anledn. lill sina anmärkn:r.
Mig är sagdt, att i går inom BorgareSt. vid den upläsning som der egde rum af Frih.
Palmstjernas vid förevaride betänk, fogade reservation, en ledamot med upläsning af hvad i Forssells Lärobok i Algebra förekommrr pag.
235 midt på sidan, visat lill hvilken märkbar grad författaren till berörde reservation misstagit sig i sin kalkyl, pag. 13 af reservationen, ang:de amorteringens verkställande på 38 är m. ra.; men, som jag förut sagt, jag tror icke att vi, vid denna punkt, längre behöfva eller ens få uppehålla oss med afhandlande af hvad som ligger utom gränsen af dess eget innehåll.
Lagerbjelke har framställt ett förslag till fullständigande af den nu föredragna 5:te punkten.
Ifrande, som jag är, för jernvägars anläggning, öfvertygad att Staten bör underkasta sig stora upoffringar för detta vigtiga ändamål, önskar jag dock att Staten, efter de 40 årens förlopp, må vara betryggad för möjliga förluster på delta företag, hvilka möjligen kunde upstå derigenom att man från början icke iakttagit de försigtighetsmått, som kunde synas erforderlige.
Det måtte icke vara meningen, att delta öfverlemnande 508 Den 28 Augusti f. ni. af banan till Staten skall ske på annat sätt än Gr.
Lagerbjelke föreslagit, nemi. i fnllgodt skick; och under denna förutsättning, vill det synas mig som om denna vigtiga omständighets framtida iakttagande ovilkorligen bör redan nu stadgas.
Att precavera sig mot underlåtenhet derutinnan kan ju likaledes ske förmedelst af Konungen på förhand pröfvad och godkänd säkerhet.
Måhända misstager jag mig, men besagde säkerhets fordran förefaller icke heller billigtvis böra väcka stora betänkligheter; åtminstone upsla icke sådane hos mig; helst det synes mig icke ens vara utur synpunkten af företagets befrämjande tjenligt att motsätta sig en så beskaffad säkerhet, så lill vida, som denna säkerhets erbjudande tyckes böra bereda ett desto större förtroende och ökad benägenhet hos allmänheten för sjelfva förelaget.
Man har ansett uttrycket: ”fullgodt skick” vara öfverflödigt.
Men det torde vara kändt att jernskenorne, för att taga dem till exempel, kunna flera gånger vändas och med obetydligt besvär till användande opteras; äro de, vid banans öfverlemnande till Staten, vända på sista eller 4:de kanten, sä återstår af dem icke mycket för den kommande tiden, ehuru de, i den stund besigtningen å banan sker, icke äro så alldeles utslitne, alt ju ej banan kan sägas för det då närvande ännu vara i ändamålsenligt skick.
Jag hemställer derföre att R. o. Ad. behagade bifalla denna 5:te punkt jemte tillägg af de deruti af Gr.
Lagerbjelke till införande föreslagna ordalag.
Lagerbjelkes förslag bestämmer saken ännu mera än Utsk:s; men anser ändå alt uttrycket fullgodt skick innefattar i sig sjelf något så obestämdt, att det kan tydas på olika sätt.
Jag anser t. ex. att den rock jag nu bär på mig vara i fullgodt skick, men granskas den noga, skall man finna alt så icke är förhållandet och anser således delta uttryck icke vara tillräckligt att förvissa Staten att återfå det värde, som Staten har att begära för de utlagde penningarne.
Fördenskull ville jag föreslå, att jernbanan skulle aflemnas till det värde af 5 milhr, som är bestämdt, och alt detta värde skulle utrönas på samma sätt som i sednare mom. af denna punkt omförmäles, nemi. utaf en af ojäfvige och sakkunnige personer bestående komité, hvilken skulle upgöra denna värdering, och att, i händelse värdet icke upgick till den summan, skulle skillnaden af Bolaget ersättas likasom del. i allmänhet tillgår vid besiglningar.
1 fråga om passevolance med Kronan i afseende på klädes-persedlar, så värderar man hvar och en sådan; den ena kan vara bättre, den andra sämre; och af det hela får kronan vid aflefveringen sill äter till värdet.
Man bör praecavera sig derför, att Staten skall återfå sina utlagda penningar, men jag har svårt att i hast upslälla en nöjaktig och lämplig redaktion lill eli sådant beslut.
Lagerbjelkes förslag till förändrad redaktion af denna punkt i Utsk:s utlåt, fann jag detsamma sä riktigt och så nödvändigt till försäkrande af Statens Den 23 A ugn sti f. m. 509 rätt och bästa, så att jag af Gr.
Mörners yttrande upkallades att begära ordet.
Det stöd som Gr.
Mörner för sin åsigt trott sig finna i BorgareSl:s här uplästa beslut i ämnet har Gr.
Lagerbjelke redan kullkastat och för öfrigt ytterligare, för mig åtminstone lillfylleslgörande, utredt den väsendtliga skillnaden mellan att hålla en jernbana i ändamålsenligt eller i fullgodt skick.
Jag anser mig alltså böra instämma i berörde förslag, såvida icke något bestämdare, i anledn. af hvad Gr.
Gyldenstolpe nyss yttrat kan i st. f. detsamma föreslås; medgifvande visserligen att ordet full godt är något obestämdt, dock bestämdare än ordet ändamålsenligt.
Då de besigtningsman, som omtalas i 4:de punkten blott skola intyga att banan skall vara i fullt ändamålsenligt sätt, eller hvad man i allmänhet kallar brukbar! och Gr.
Lagerbjelke tydligen förklarat skillnaden mellan ändamålsenligt och fullgodt, så måste jag snarare rösta för hans förslag än Utskis.
För öfrigt ber jag att få fästa upmärksamheien derpå att i 4:de punkten föreskrifves att besigtningsmännen skola intyga alt jernbanan är i fullt ändamålsenligt skick; den 5:te punkten omfattar i mera bestämda ordalag, icke blott sjelfva banan, utan och dertill hörande verkstäder och hvarjehanda malerialier; detta bestämmande angår således allt hvad till jernbanan hörer och dermed häfver gemenskap.
Jag har röstat för den betydliga utgiften, som i går blef beslutad och jag anser mig derföre skyldig alt iakttaga allt som kan försäkra Staten att ej göra förluster utöfver hvad som kan förutses att Staten mäste vidkännas genom tillsläppande af anslagssumman.
Jag förenar mig alltså^om Gr.
Det är i anledn. af de anmärkmr som här framställts, sora jag funnit mig upmanad att än en gång göra några erinringar.
Man har visserligen sökt ådagalägga den stora skillnaden, som skall ligga mellan orden fullt ändamålsenligt och fullgodt skick, men jag tillstår alt jag ej ändå kan rätt fatta denna skillnad.
Detta lärer bero på deras och min olika upfaltning af ordens betydelse i Svenska språket, och misströstar jag att kunna lyckas att hos dem, som icke redan insett riktigheten af min sats, kunna bilda en annan öfvertygelse.
I afseende på den bevisning Gr.
Lagerbjelke framställt, i det han medgifvit att jernbanan skulle kunna vara i ändamålsenligt skick, men dock påstått, att om skenorne icke voro nya, kunde den icke anses vara i fullgodt stånd och bolaget sålunda derför vara skyldigt ersättning, så frågar jag hvarthän ett sådant raisonnement skulle leda, om ej till sådane trakasserier och svårigheter att något bolag aldrig skall kunna bildas.
Om denna anmärkn. framställts af andra husets ledamöter än dem, som intressera sig för saken, skulle jag hafva funnit det vara ett mycket väl uttänkt medel att kunna förmå Ståndet alt laga tillbaka hvad det förut medgifvit.
Antagligt synes mig ej eller ett stadgande derom alt banan skulle efter syn aflrädas och bristfälligheterne ersättas, på sätt vid 510 Den 28 Augusti f. ffi. husesyner lillgår.
Man liar äfven ifrågasatt att bolaget skulle ställa en serskild säkerhet till Statens betryggande derföre att jernbanan vid oktroy-tidens slut skulle finnas i fullgodt skick.
Det är nog mycket hegardt, att utom anspråket pä äganderätten till sjelfva egendomen, dessutom yrka på serskild säkerhet, motsvarande densammas värde; d. v. s. att för denna garanti, som Staten lemnar, skulle bolaget icke blott försäkra Staten att erhålla en egendom, skattad lill 5 mill.T, ulan dessutom ställa säkerhet för andra 5 milin !
Huruledes kan man begära något sådant, och tro, att man mot löfte att fylla bristen i 5 procits ränta, skall kunna finna personer som på sådana vilkor vilja ingå?
Sådant är enl. mitt förmenande ej tänkbart!
Gyldenstolpe har framställt ett annat förslag om värdering af banan.
Om jag skulle tala i bolagets intresse, så vore jag färdig att genast antaga ett sådant förslag, enär våra penningelörhäl landen och vår industri, skulle komma att förblifva bra stationära, om ieke 40 år härefter, det arbete som på jernvägen blifvit nedlagdt, fäll ett så förhöjdt värde, att Staten då kanske komme att lill bolaget betala 5 milla' r:dr till utöfver de som nu äro i fråga.
Om man ser på egendomar på landet så kan ej nekas att de stigit högst betydligt i värde på vida kortare än 40 år, och ser man efter hvad dagsverken sligit i värde på kortare tid så är äfven detta ganska påfallande.
Ad. behagar laga dessa förhållanden i öfvervägande, så tror jag att man skall finna att det blir ett ganska godt pris för hvilket Staten efter de 40 årens förlopp skulle komma alt erhålla jernvägen.
Slaten kommer sannolikt ali tillträda densamma för ^ af hvad dess anläggande vid den tiden skulle kunna kosta.
Ligger icke i denna utsigt en ganska tillräcklig säkerhet?
Man har talat om jernvägsskenorne: men de äro icke de dyraste af anläggningen.
Den som tagit närmare kännedom af de kostnadsförslager som äro upgjorde, har af desamma kunnat förvissa sig om huru obetydlig del skenorna utgöra af bela anläggningskostnaden, och tilläfventyrs skall, vid den tid då banans afträdande till Staten kommer i fråga, det förhållande komma att visa sig, att just på dessa priset fallit, under det att åtskilligt annat stigit i pris.
Jernet är nu i England mindre dyrt, än för 40 år sedan, emedan fabrikationen högst betydligt tilltagit.
Deremot bar arbetskraften under samma tid vunnit ett betydligt förhöjdt värde.
Man kan således hafva utsigt att kunna få skenor för vida billigare pris, under det att jernvägens värde i öfrigt betydligt förökats.
När man således erinrar sig alt det icke är i morgon, som jernvägen skall till Staten afträdas, utan 40 år härefter, och dervid tager i betraktande att under tiden industri och näringar böra hafva utvecklat sig, så tror jag att man i dessa omständigheter har den bästa och säkraste garantien att Staten icke kan komma att pä företaget lida någon förlust.
Gr von Rosen, Adolf Engene:
Jag kan icke annat än i allt förena mig med Gr.
Mörner och yrka på bifall till Ulsk:s betänk.
Man förlåte mig den anmärkn., att man här synes vilja Den 28 Augusti f. m. 5il utöfva ett stryp-system.
Jag vill ej gå längre än att framställa en hypolhes, den nemi. att den dag inträffade, då Staten icke behöfde betala den ifrågaställa garantien, utan att jernvägen gifvit behållning, och att Slaten således linge sjelfva jernvägen med alla dess tillhörigheter för intet.
Jag vill nu fråga: vore det rimligt att då sätta en borgen för att vi skola få afträda vår egen tillhörighet lill Slaten, och bifalla en säkerhet dessutom, huru skall det bära sig?
Uti ordet ”fullgod! skick” ligger visserligen en stor latitud; men jag får fästa upmärksamheten derpå, att man icke får förutsätta, att de personer som fä sig updraget att förätta besiglningen, ej skola upfylla sin skyldighet.
Icke kan det vara meningen att banan, då den afträdes, skall vara i samma skick som da den till begagnande öpnas, vare sig till skenor, broar eller allt annat, ty i fall inom 5 år (öre afträdandet nya skenor t. ex. blifvit inlagde, skall väl då ersättning lemnäs derföre att skenorne vid detta tillfälle icke äro nya?
jag tror derföre att det är tillräckligt, att de personer, som besigtiga vägen, se efter alt allt är i fullt brukbart skick, och anhåller om bifall lill Utsk:s förslag.
Upställningen af hela denna punkt vittnar på det tydligaste om den hast hvarmed StalsUtsk. måst behandla detta ärende, ty när man genomläser den, finnér man genast flere högst väsendtliga brister i afseende på formen hvarunder banan skall till Staten öfverlemnas.
Den första bristen är den som Gr.
Lagerbjelke omförmält, alt nemi. intet finnes stadgadt ronde det skick i hvilket jernbanan skall befinnas vid afträdandet.
Väl är det sanni att i 4:de punkten stadgas, alt jernvägen skall oafbrutet hållas i ändamålsenligt skick; men oaktadt allt hvad Gr.
Mörner ordat om den tydlighet, som ordet ändamålsenligt innebär, kan jag likväl icke, stödd på erfarenheten, instämma i hans öfvertygelse derom, ty den som varit med vid en eller annan husesyn, han har fått kännedom om den skillnad som både Synemän och slutligen Synerätten ja, t. o. m.
Domstolen upställer mellan en byggnad som kan vara i ändamålsenligt skick och en som är i fullgodt skick, så att den, som skall aflemna en byggnad af den sednare beskaffenheten, han får betala mera, om ersättningen skall ske med penningar, än den som blott är skyldig att lemna en sådan i ändamålsenligt skick.
Nu måste det val vara Statens rättighet, att få vägen med allt hvad dertill hörer i ett sådant skick, som man kan anse vara fullt godt, så att den i alla möjliga hänseenden upfyller sitt ändamål och således är af verklig varaktighet.
Den andra bristen är den, att här icke finnes uttryckt huru det skall gå till vid jernvägens aflemnande till Staten: i den sednare punkten har StalsUtsk. upgjort eli förslag huru aflemnandet skall ske, i händelse Slaten skulle vilja före de 40 årens slut tillösa sig vägen; men icke ett ord nämnes hvem som skall besigtiga vägen, om de gode männens omdöme skall vara gällande för begge parlerne, icke ens nämnt hvilken som skall utse desse 512 Den 2S Augusti f. m. besigtningsman.
Det heter visserligen i §:n, alt Konungen skall utse besigtningsman sora årligen skola tillse att vägen hålles i fullt ändamålsenligt skick och fortfarande verksamhet; men detta hörer likväl till ett annat kapitel.
När jernvägen skall till Staten afträdas, så är Staten den ena parten och bolaget den andra: således lärer väl svårligen Statens öfverhufvud kunna förordna besigtningsman som böra anses vara oja f vi ge å båda parternes vägnar.
Sjelfva sakens natur säger då, att Staten skall genom Konungen utse besigtningsman å ena sidan och bolaget ä den andra, samt att i händelse desse icke komma öfverens om vägens beskaffenhet, så skall den saken slilas på eli eller annat sätt.
Hvem är det som skall behandla denna tvist?
Visserligen föreskrifves i 2:dra §:n alt bolaget skall ega sitt säte i Sverige oell lyda under Svensk domstol; men hvilken domstol är det som skall hålla syn på vägen?
Detta är något som bort uttryckas i punkten, men som icke flones der omförmäldt och således finnas 3:ne omständigheter hvaruti punkten är otydlig.
Hvad första mom. angår om vägens beskaffenhet, så finner jag mig icke tillfredsställd med det förslag till förändrad redaktion som Gr.
Lagerbjelke framställt, då han mellan orden: vedergällning och tillfalla velat införa orden: i fullgodi skick, så att meningen skulle blifva så lydande: — — — ”att utan lösen eller serskild vedergällning i fullgodt skick tillfalla”.
Det vill säga alt det är vedergällningen som skulle vara i fullgodt skick; och jag vet ej om det just kan vara meningen.
Jag skulle önska att det omförmäldla uttrycket flyttades sist i punkten, med tillägg af några ord: ”hörandes jernvägen med allt hvad dertill hörer, i bygnader, verkstäder och materiel befinna sig i fullgodt skick”.
Dermed tror jag att den mening vore tydlig, som Gr:n velat uttrycka.
För det andra önskade jag att förslag måtte upgöras af StatsUtsk. huru och på hvad säll vid vägens aflemnande skall tillgå; det synes mig som samma procednre kunde begagnas vid vägens aflemnande efter de 40 årens förlopp som den, hvilken bör följas i händelse Staten dessförinnan vill tillösa sig vägen, men nödigt är alt det uttryckes i punkten, ty bifalles den oförändrad, så vet man ej huru man skall sig förhålla, om tvist upstår mellan Slaten och bolaget huru och på hvad sätt aflemnandet skall ske, huru besigtningen skall verkställas, hvem som skall pröfva tvisterna om vägens beskaffenhet; och detta allt föranleder till obehagliga följder, kanske till en tidsutdrägt, som för Staten icke kan vara serdeles gagnelig.
Jag yrkar således ålerremis af denna punkt på det densamma må vinna en upslällning, sorn är vida ändamålsenligare och alldeles nödvändig, såvida icke Staten skall äfventyra en betydlig förlust, då den tid inträffar när vägen skall till Staten öfverlemnas.
Man har kallat oss, som önskat något bestämdare och Statens säkerhet mera betryggande vilkor, för stry pare.
Den 28 Augusti f. m. 313 pare.
Jag betvitlar att större delen af Svenska folket skall så betrakta dem, hvilka i går med sina röster understödde ett förslag alt för anläggningen af en jernväg utgifva omkring 10 mill:r; tvertom fruktar jag, ali det stora öfvervägande antalet af Svenska nationen skall anse dem hafva allt för obetänkt röstat för utgifva ndet af en så stor summa.
Men då vi det gjort, och då jag i min mån bidragit till beslutet derom, ehuru icke fullständigt, som det då var, likväl i samma syftning, så anser jag det vara min pligt alt visa för dem, som med skäl kunna säga alt vi gått förhasladt till väga, alt vi åtminstone göra hvad i vår makt står för att åt Svenska folket betrygga de fördelar sora förslaget lofvar.
Antingen mätte meningen vara att bolaget skall medgifvas rättigheten att vid banans afträdande lemna densamma, jemte bygnader oell verkstäder m. m. i mindre fullgodt skick, eller också måtte man icke kunna hafva något emot att dessa orden fullgodt skick i punkten insättas.
Jag säger icke alt det är någons afsigt, det ju ej all möjlig noggrannhet vid banans öfverlemnande skall iakttagas å bolagets sida; men säger att den, som verkligen önskar det, icke heller bör kunna hafva något emot alt desse orden införas.
Jag bar redan förut medgifvit att orden ”fullgodt skick” icke fullt uttryckte hvad man kunde önska; likväl tror jag della utlryek vara bättre än alt fastställa värdering å banan vid dess aflemnande.
Hela företaget är i och för sig sjelf upfyldl af allt för mänga chancer, för att man ånyo skulle bereda sädane.
Man bereder chanee å ena sidan mot bolaget att möjligen få återbära en ganska betydlig ersättning, en ersättning, sådan, att jag skulle anse bolags bildande omöjligt om en sådan säkerhet af bolaget borde ställas; oell å andra sidan gifver man Slaten chancen mot sig, att möjligen få betala banan med ytterligare några milhr.
Något sådant har icke varit min afsigt, utan min är endast den, att Staten i möjligaste målto må vara betryggad att få hvad den verkligen, enl. deras framställning sora först gjort förslaget, blifvit lofvad alt erhålla.
Således skall jag för min del vara belåten med den säkerhet som innefattas i Gr.