Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och nu, då jag troligen står nära gränsen för min offentliga verksamhet, åtminstone i visst afseende, är det åter samma fråga, som sysselsätter mig och som ännu en gång — jag hoppas den sista — står på dagordningen.
Under hela denna tid hafva alltid tvenne tankar stått klart för mig och hos mig bildat en fast öfvertygelse.
Först och främst, att den nuv:de representationsformen vore olämplig; och för det andra, att sjelfva den grund, på hvilken denna representation är bygd, ej heller kan bibehållas.
Jag är lycklig att finna, att meningarna i detta hänseende nu så utvecklat sig, att nämnda förhållanden erkännas, icke blott af landet i allmänhet, utan, med få undantag, äfven af R. o. Ad.; och jag anser mig då kunna hoppas, att när man blifvit enig i så mycket, och i 268 Den 5 December. det vigtigaste, man äfven skall blifva det i det mindre väsendtliga.
Då jag nu öfvergår till en granskning af de åsieter, som med afseende å det hvilande förslaget gifvit sig tillkänna från dess motståndares sida, så finnér jag, att man oftast hänvisar på landets närvarande lycka och att man vid danandet af nya förhållanden begär garantier för densammas fortvaro.
Ingenting kan vara billigare och rigtigare än detta; men det är likväl af vigt, att man i detta afseende så uppställer sina fordringar, att de blifva möjliga, rimliga.
Tager man till utgångspunkt alla tänkbara möjligheter, som skulle kunna inträffa, så skall man äfven i den nuv:de representationsformen, och i hvilken annan som helst, kunna upptäcka anledningar till de största vådor; ty hvar skall man väl finna tillfyllestgörande garantier, om man ej längre vill tro på heder, på redlighet, på alla de sedliga krafter, som utgöra grunden för ett civiliseradt samhälles tillvaro?
Jag säger icke, att man i samfundsfrågor skall ensamt lita på dessa krafter; men jag säger, att man ännu mindre får falla in i det motsatta felet och ur räkningen utesluta all tro på något sannt, godt och ädelt hos menniskan.
Detta vore att förnedra henne, och dermed äfven att förnedra sig sjelf.
— Det ligger ingen vishet i att misstro oell betvifla allt.
Jag beklagar den menniska, som icke kan förutsätta, att redlig vilja, sundt förnuft, rättskänsla och fosterlandskärlek finnas hos andra; och jag beklagar det land, der ej dessa krafter kunna påräknas såsom verkande; ty der vöre också ett ordnadt samhällstillstånd en omöjlighet.
Lyckligtvis är detta likväl icke förhållandet hos oss.
Hvilka äro väl de vådor, sorn man befarar af den nya representationen?
-— Ar det egennytta, orättvisa eller våld; — Ar det mindre fosterlandskärlek?
— Eller vanvård af samhällets högre intressen och landets ära?
Hvar finnes någon anledning till sådana farhågor?
— Hafva några dylika sambällsvådliga tendenser gjort sig gällande i de kretsar, från hvilka den nya representationen skulle utgå?
Hvarföre skulle de då framträda, när nationens andeliga lif skall framstå i förädlad gestalt vid vården om samhällets gemensamma angelägenheter?
Enligt min tanka har man ingen anledning, ingen rätt, att förutsätta något sådant.
Hvad angår en befarad likgiltighet för försvarsverket, så ber jag, att till en början få fråga, om någon sådan visat sig i brödralandet, under omständigheter, hvilka i viss mån äro jemförliga med dem, som här skulle inträda.
Förhållandet synes mig i stället vara det motsatta, åtminstone hvad beträffar sjöförsvaret, hvilket i Norge utvecklats till någonting effektivt, då detta först helt nyligen hos oss börjat blifva händelsen.
Men man anser kanhända, att det nu är lättare att erhålla anslag, än med den nya representationen.
Dervid får likväl icke förbises, att i fråga om uppoffringar och lörpligtelser af denna art måste det vara af stor vigt, att bifallet härtill gifves af fri vilja.
Vore det väl önskvärdt, Den 5 December. 269 att nu, t. ex, genom tre Stånds beslut, allmogen pålades någon ny tung börda af sådan beskaffenhet?
— Vore det ej bättre, om man på öfvertygelsens väg kunde vinna dess eget medgifvande dertill? och kan ruan betvifla, att en sådan öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten af de offer, som fordras, lättare kunde bibringas, om allmogens representanter sammanfördes med landets öfriga ombud, och om tillfälle lemnades för dem, som bäst kunna upplysa dessa ämnen, att äfven med det lefvande ordets makt verka på öfvertygelse!!.
Man bar talat om statsskickets, och i främsta rummet om konungamaktens försvagande.
Jag anhåller, att något närmare få skärskåda de skäl, som man anfört för denna åsigt.
Den talare, söm här i går med största ifver, för att icke säga största hetsighet, uppträdt mot förslaget, har bland annat fästat sig vid Konungens rätt att utnämna medlemmar af R. o. Ad.
Men har man väl gjort sig reda för, huru chimerisk denna makt är i politiskt hänseende?
— Hvad betyder väl att kunna insätta en eller annan ledamot här bland sju hundra, helst då detta Stånd endast utgör en fjerdedel af representationen?
Vidare har det påståtts, att konungamakten skulle minskas derigenom att kommunallagstiftningen öfverflyttades från den ekonomiska till den civila lagstiftningens område.
Men kan och bör väl K.
M:t begagna sin ekonomiska lagstiftningsrätt i afseende på dessa lagar?
— Vid alla de tillfällen, då Iråga härom hittills förevarit, har Konungen frivilligt delat sin makt med R.
St:r, och någonting annat är ju icke i fråga.
Kyrkomötets veto, heter det vidare, inskränker äfvenledes Konungens rätt; men jag hemställer, huruvida ej detta veto lika val kan göra sig gällande mot representationen, och huruvida någon rubbning i maktförhållandet mellan konungen och representationen alltså derigenom kan anses inträda?
Det har äfven blifvit sagdt, att Regeringens förslag till grundlagsändringar för närvarande lättare kunde blifva hvilande, än enligt det nya förslaget.
Ja! visserligen blifva hvilande! men hvad är väl dermed egentligen vunnet?
Hufvudsaken måtte väl vara, att ändringarna äfven blifva antagna, och dertill fordras nu bifall af fyra kamrar, då det framdeles endast blefve tvenne; och utsigterna att vinna framgång åt Regeringens förslag, torde väl således vara större, men ej mindre-, under den nya representationen, än under den nuvarande.
Jag anhåller deremot, att få påminna om hvad man tyckes helt och hållet förbise, nemi.: att Konungens makt genom det nya förslaget Skulle i vissa afseenden af vida större betydelse blifva utvidgad.
Till en början blefve detta fallet genom rättigheten att när som helst upplösa riksdagen, eller endera af kamrarna.
För närvarande kan Konungen icke vidtaga en sådan åtgärd förr än efter 4 månaders förlopp, äfven om riksdagen, redan från början, skulle taga en i Regeringens tanka samhällsvådlig rigtning.
Vidare är i det nya förslaget stadgadt, att vid urtima riksdag endast Konungens framställningar kunna till be - 270 Den 5 December. handling förekomma; och hvar och en, som vet hvad initiativ i politiskt afseende vill säga, förstår också betydelsen häraf.
Jag tror således, hvad särskildt konungamakten beträfTar, att denna, långt ifrån att försvagas, i sjelfva verket skall förstärkas5 men ännu mer måste detta, enligt min tanka, blifva förhållandet med sjelfva statsskicket.
Ty dess styrka beror framför allt på samdrägten mellan konungamakt och folkmakt; och denna samdrägt åstadkommes bäst genom deras inbördes vexelverkan på hvarandra.
Först genom en sådan sammanslutning, en sådan statsmakternas förening, kan man anse den ofta begagnade bilden af ett statsskepp vara förverkligad.
Lugnt ligger detta då i sin styrka; villigt rör sig detsamma efter rorsmannens önskan; och om vinden blåser hårdt och emot, kan det ligga friskt upp emot densamma.
PROTOKOLL, HÅLLNA HOS IIÖGLOFLIGE RIDDER SKÅPET OCH ADELA, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm AR 1862—1863. fe tule /täft et.
STOCKHO LM, Tryckt hos E. Westrell, 1864.
Onsdagen den 3 Juni 1863- Plenum kl. 10 f. m.
Justerades ett prot.-utdrag lör den 27, 28, 29 och 30 sistlidne iMaj, ett prot.-utdrag för sistnämnde dag, samt pleniprotokollet för den 14 nasti.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 22 och 23 sisth Maj på hordet lagde Utlåt.
N:o 99, angule regleringen af utgifterne under Riks-Statens sjette hufvudtitel. l:sta—ll:te punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 12:te punkten.
Mom. a. Gr. Cronstedt, Fredrik:
I öfverensstämmelse med den reservation, som emot Utsk:ts ifrågav:de förslag algilvits, anhåller jag om propos. på alslag å Utsk:ts tillstyrkan och bilall till K. M:s Propos., eller att statsverkets bidrag till öfverståthållarens aflöning måtte höjas till 10,000 rdr.
Cronstedt nu gjorda framställning kan väl synas vara billig; men då man ihågkommer, att statens högsta embetsman, Justitie-Stats-Ministern, uti ett för allt aflönas med 15,000 rdr, kan jag icke finna att en aflöning af 18,000 rdr för öfverståthållaren bör anses vara för liten.
Frih. Cederström, Rudolf: Då Gr.
Mörner erinrat om beloppet af Justitie-Stats-Ministerns aflöning, får jag genmäla, att samma aflöning, elter min öfvertygelse, ovilkorligen är för låg.
Så ofta det, i fråga om nyssnämnde minister-aflöning, varit mig förunnadt att afgifva min röst, har det städse skett i den syftning, att densamma skulle uppgå lili ett högre belopp.
Af det låga beloppet utaf aflöningen för en embetsman bör väl icke heller den slutsats dragas, att man skall sätta andra em - 4 Den 3 Juni f. m. betsmäns löner lägre än deras samhällsställning och do med befattningen förenade utgifter kräfva.
Gronstedt; och yrkar bifall till den reservation, som af Hr von Troil m. fl. ledamöter blifvit afgifven.
Då jag instäm mer med de ledamöter, som yrka bifall till K. M:s Propos. i denna del, får jag fasta uppmärksamheten derpå, att fråga hos K.
M. icke förevarit att vid innev:de riksdag reglera lönen för Justitie-Stats-Ministern, och att således den jemförelse, som Gr.
Mörner i detta fall uppställt, icke bör hafva någon inverkan på det beslut, som ang:de öfverståthållarens aflöning kommer att fattas, såvida omständigheterna i öfrigt, efter hvad jag vågar förutsätta, påkalla den af K. M. i sistberörda hänseende föreslagna förhöjning.
Sedan öfverläggninsen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder harle yrkats dels bifall till Utsk:ts l'örev:de hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja den af K.
M. för ölverståthållaren äskade lönelillökning, 3,317 rdr 55 öre, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på alslag derå samt beviljande af olvanberörde löneförhöjning, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Mom. b. Utsk:ts hemställan bifölls, med erinran om iakttagande af den rättelse i anslagsbeloppet å öfverståthåilare-embetets stat, som af det förra beslutet påkallades.
Mom. a. Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. b.
Mot Utsk:ts nu förev:de framställning har jag endast velat erinra, att det skulle kunna hända, det en indelningshafvare vore ganska belåten att afträda bostället, utan att sådant likväl medförde för tjensten någon särdeles nytta.
Enskilda förhållanden kunna nemi. vålla, att han vill lemna bo - Den 3 Juni f. m. 5 stallet för att t. ex. bosätta sig på en annan honom sjelf tillhörig egendom, dervid han finner ganska beqvämt att på sådant sätt komma ifrån bostället och besväret dermed.
Möjligen kan han ock sjelf spekulera uppå att erhålla samma boställe på arrende, och derigenom betrygga sin besittning deraf, äfven sedan han lemnat tjensten.
Många sådana förhållanden kunna gifvas, hvilka vid sakens praktiska genomförande kanske kunna komma att medföra ganska ofördelaktiga resultater.
Uti mom. f. afhandlas en fråga rörande aflidne Häradsskrifvaren i Södermanlands län C. E.
Ruckmans sterbhus.
Denne Ruckman öfvertog sjelf sitt boställe, sedan han först uppsatt arrendet derå.
Det af den förra arrendatorn gifna arrende, hvarefter bostället blifvit vid löneregleringen upskattadt, kunde han hafva bibehållit; men han föredrog att sjelf sköta bostället, och gjorde detta dåligt; hvilket löranledt det nu väckta ersättningsanspråket.
För min del fäster jag ringa vigt vid hvad en indelningshafvare sjelf, uti en fråga sådan som denna, har att förmäla.
Revekelsegrunderne till hans förfarande kunna nemi. vara hemtade från förhållanden, som äro för honom h. o. h. individuella.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts förev.de hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Mom. c—n.
Mom. o.
Utskds yttrande lades till handlingarne. Mom. p. Utskds hemställan bifölls.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. 14:de, 15:de och 16:de punkterna Utskds hemställanden biföllos. 17:de punkten.
Hr von Koch, Nils Samuel; Ehuru jag ganska gerna understödjer hvad som kan bidraga till landtbrukets utveckling, hyser jag dock åtskilliga betänkligheter i afseende på de stora belopp, som blifvit tillstyrkta för uppförande af praktfulla byggnader vid landtbruksinstituterna.
6 Den 3 Juni f. m.
Hvad vi kanske i främsta rummet behöfva lära oss, är att hushålla, samt att således icke vräka ut penningar uti öfverflödigt dyrbara byggnadsföretag, — dyrare än alt sådant lönar sig, åtminstone vid det skick, uti hvilket vårt landtbruk för närv:de befinner sig.
Eller hvad jag kunnat inhemta, föijer man i andra länder ett alldeles motsatt system, och söker der hjelpa sig fram med det oundgängliga.
I vårt land åter har man gått från den ena ytterligheten till den andra.
Det var en tid, då man uppbyggde vår hufvudstad i ladstil.
Nu åter upför man, t. ex. i Skåne, ladugårdarne i kvrk-stil.
Vid åtskilliga gårdar dersammastädes äro sannerligen så präktiga uthus-byggnader uppförda, att den som ser dem och hör hvad de kostat, måste förundra sig deröfver, att man kan betala så hög hyra för kreaturs hysande.
En viss måtta torde dock i detta fall höra iakttagas; och jag anser att 18,000 rdr för ett stall är bra mycket.
Åtskilliga reservationer mot Utskits förevarande förslag äro också afgifna.
Ett förhållande, som jag i öfrigt vill underställa sakkunnige mäns bedömande, är, huruvida man icke, innan allt för stora kostnader nedläggas på Ultuna, bör tillse, huruvida detta ställe, i anseende till dess särdeles osunda läge, kan vara ett passande ställe lör hopsamlande af en mängd elever.
Möjligt är, att jag i detta fall misstager mig; men då jag besökt Ultuna, har detta ställe synts mig ligga nära nog i elt träsk; och efter de upplysningar jag irihemtat, gifves knappt någon möjlighet att lå samma ställe sundare.
Särdeles under fuktiga somrar lära ock så nervfebrar, Irossor och andra sjukdomar der vara i hög grad rådande och hindra lärlingarne från deltagande uti pågående arbeten just den tid deras biträde bäst tarlvades och mest vore att lära.
Om de af mig nu anförde betänkligheter icke vinna något understöd, vill jag icke framställa något bestämdt yrkande; men önskar dock fästa uppmärksamheten uppå förberörde omständigheter.
Frih. von Kraemer, Robert Fredrik; Behofvet af ett nytt stall vid Ultuna har så länge af behöriga myndigheter varit kändt och erkändt, att mycket icke är att i den frågan till lägga.
Hr von Koch har icke heller bestridt detta behof; men dock tyckts velat förena sig uti den af Hr Björck uti dess reservation uttryckta åsigt.
Det för berörde ändamål af K.
M. äskade anslag, 18,000 rdr, har Hr Björck ansett kunna och böra nedsättas till 9,000 rdr för uppförande utaf en stallbyggnad, af trä, utan att dock hafva vid detta sitt förslag lögat någon kostnadsräkning.
Detta förslag måste jag äfven bestämdt motsätta mig.
Jag anser alt vid hvarje statens egendom böra de derstädes uppförda byggnaderna vara solida, i synnerhet sådana byggnader, hvilka, såsom ett stall, äro utsatta lör röta.
Denna åsigt Den 3 Juni f. m. 7 har vid föregtde riksdagar gjort sig gällande; och bör väl äfven nu tillämpas.
Hr von Köchs nppgift att Ultuna liar ett så osundt läge, kan till större delen sägas hvila på ett misstag.
De flesta hyegnaderne derstädes ligga nemi. högt och sundt; och hvad den af samme talare omförmälde sjuklighet beträffar, får jag omnämna, att så länge rättarelärlingarne bodde uti endast 2:ne rum, 12 stycken uti hvartdera, voro ständigt frossor och febrar der rådande; men att sedan samma lärlingar inqvarterats uti sunda rum i en ny bostad, hvartill R.
St:r anslagit medel, högst få sjukdomsfall der inträffa.
Sistberörda förhållande kan vitsordas af läkaren på stället och inhemtas äfven af åtskilliga broschyrer.
Uti en broschyr intygar samme läkare, Prolessor Sundevall, bland annat, att sedan de nya lokalerna blifvit uppförda, har i afseende å helsotdlståndet en sä väsendtlig förbättring iriträdt, att han numera nästan har ingenting att der för helsovården ombesörja.
Anmärkningen orri ställets osundhet och elevernas sjuklighet synes sålunda vara tendigen obefogad.
Ilr Montgomery, Robert:
Den anmärkningen att byggnaderna vid Ultuna blifva mycket dyra, har redan tillförene blifvit framställd.
Efter uppförandet af ladugårdsbyggnaden derstädes gjordes nemi samma erinran.
Särskilda omständigheter gifvas dock, hvilka vid bedömmandet af sådana byggnads-anslag måste tagas i betraktande.
Till en början äro alla byggnadsmaterialier dyrare vid Ultuna än vid många enskilda egendomar.
Uti andra trakter eger man nemi. ofta tillgång på timmer för godt pris eller på kalk, så att man kan göra gjuthus.
Tillgången åter på gråsten uti andra orter behöfver jag väl knappt påpeka.
Följaktligen kan man på alla dessa ställen bygga billigare än vid Ultuna, der man icke har nämde materialier.
En ytterligare orsak, hvarför kostnaden för sådana byggnadsföretag måste blifva dyrast vid statens egendomar, är att man väl måste dervid afse, att byggnaderna derstädes med ändamålsenlighet och inredning elter sednaste tids fordringar, förena ett visst prydligt utseende.
Att vid uppförandet af t. ex. byggnader för ett institut iakttaga den största möjliga sparsam het, samt att dervid icke fästa något afseende vid prydligheten, är efter milt förmenande ganska litet välbetänkt.
Att behofvet af denna stallbyggnad förefinnes, lärer väl vara obestridligt; och jag är förvissad att man, vid kostnadsförslagets granskning, tillsett att utgiften för detta arbete må blifva så ringa som möjligt.
Jag yrkar derför bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat be - 8 Den 3 Juni f. m. stämdt yrkande än å bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Mom. a, b oell c. Utsk:ts hemställanden biföllos.
Mom. d. Gr.
Af en vid Utskits förev:de Utlåt, fogad reservation, afgifven af Hr von Troil, inhemtas, att han för Alnarps institut anhållit om 12,000 rdr såsom årlig tillökning uti samma instituts anslag.
Behofvet af denna tillökning har han sökt ådagalägga genom en uti samma reservation innefattad utredning, af hvilken, såsom jag förmodar, Ståndets ledamöter redan tagit kännedom.
Oberäknadt öfriga i denna utredning förekommande misstag, får jag påpeka alt Hr von Troil påfört Ultuna såsom inkomst anslaget för den derstädes inrättade försöksstation och äfven ibland utgifterne upptagit hela kostnaden för nämnda försöks-station, oaktadt någon sådan station icke lärer komma att finnas vid Alnarp.
För den händelse åter att en dylik station vid Alnarp kommer att inrättas, lärer, på sätt åt Ultuna blifvit beviljadt, särskildt anslag derför blifva erforderligt.
Att vid Alnarp trädgårdsmästarens aflöning blifvit helt och hållet institutet pålörd, är äfven en origtighet.
Hushållnings-sällskapet i Malmöhus län lemnar nemi.
3,000 rdr årligen till trädgårdens underhåll; och af detta belopp bör väl någon del kunna disponeras lör trädgårdsmästaren.
Utur denna trädgård torde väl ock något bidrag kunna påräknas för elevernes och lärlinga rnes underhåll, likasom den äfven i öfrigt torde lemna någon inkomst.
Anmärkningsvärdt torde äfven vara, att, jemlikt den af föreståndaren för Alnarps institut på styrelsens befallning utarbetade redogörelse, kostnaden lör lärlingarnes underhåll uppgår till högre belopp, än den summa, hvartill deras dagsverken äro i kalkylen beräknade; och detta oaktadt föreståndaren berömmer dem såsom särdeles riugtiga arbetare.
Ar delta sednare förhållandet, såsom jag tager för gifvet, böra de väl åtminstone göra skäl för födan.
Detta fordrar man redan af en någorlunda vuxen pojke.
I betraktande af nu anförda förhållanden kan jag verkligen icke fästa så särdeles mycken vigt vid den gjorda utredningen, och då K. M. infordrat
Lamltbruks-akademiens förvaltnings-komités yttrande öfver den af institutets styrelse gjorda framställ - Den 3 Juni f. m. 9 ning, har komitén icke kunnat undgå att fästa K.
M:s uppmärksamhet på de deruti förekommande mest i ögonen fallande brislfälligheter.
Hr von Troil omförmäler emellertid äfven, pag. 129 uti samma reservation, »att i närvarande Ögonblick institutets skulder öfverstiga dess fordringar och säljhara förlag med, i styrelsens namn npplånade 26 å 27,000 rdr, motsvarande ungefärligen det belopp, hvarmed den begärda organisationskostnaden vid 1856—1857 års riksdag nedsattes».
Och i detfa förhållande finner jag, för min del, ett fullt tillräckligt skäl att bifalla hvad han begärt.
Den omtanka och osparda möda, hvarmed Alnarps styrelse tillvägagått vid organiserandet af denna anstalt, är allmänt känd och erkänd.
Styrelsen har för denna sin möda fullgiltigt anspråk på samhällets tacksamhet, men har icke heller begärt någon annan belöning.
A statens sida torde det deremot vara alt af styrelsen fordra allt för mycket, om staten skulle vilja, icke allenast utan ersättning emottaga styrelsens tjenste!*, utan derutöfver begära att styrelsens ledamöter skola af egna medel tillhandahålla institutet nödiga förskott.
Staten kan ej, efter hvad jag förmodar, vilja på sådant sätt taga i anspråk ej blott styrelsens biträde vid institutets vård, utan äfven ledamöternas enskilda kassor.
Då Ultuna i början af sin tillvaro befann sig uti ungefär enahanda belägenhet, öfvertogo R.
St:r skulden, men uttalade tillika den åsigt, att dylika inrättningar icke borde inveckla sig i skulder; hvarför äfven föreskrift lemnades att det till betäckande af skulden beviljade anslag skulle af institutets medel sedermera återbetalas.
Alnarps institut synes mig således hafva rättmätigt anspråk att, hvad angår liqviderandet af den skuld, hvaruti det sig befinner, ej röna mindre välvilja, än som vederfarits Ultuna; och då, i afseende på Alnarp, särskildt förekommer att arrendet för denna kungsgård, vid densammas upplåtande till institut, blifvit höjdt med 200 tunnor årligen, samt att, efter uppgift, härigenom för sistlidet år vållats en brist af 2,057 rdr, förefinnas, åtminstone för mig, häruti tillräckliga skäl, att för Alnarp icke ifrågasätta någon återbetalning af det till skuldens b täckande erforderliga belopp.
Efter beräkning af 12,000 rdr årligen, utgör det för nästa statsreglerings-period härför begärda anslag 36,000 rdr; meri då man ihogkommer, att den befintliga skulden uppgår till 27,000 rdr, att härå måste gäldas ränta, samt att ännu åtskilligt vid institutet behöfver kompletteras, anser jag, att man, utan fruktan att bevilja lör mycket, kan höja det i denna punkt beviljade årliga anslag till den af Hr von Troil ifrågaställa stimma eller 12,000 rdr, hvarå jag anhåller om Hr Gr:ns o. Landtmtns propos.
Sedan Ulsk:t af styrkt en del af de utaf K.
M. för Alnarps institut föreslagna anslag, anser jag, med afseende jemväl å de ytterligare upplysningar, som numera blifvit till Utsk:t meddelade, så mycket mer JO Den 3 Juni f. m. skäl förefinnas att söka åstadkomma bifall till det nu framställda, al Gr.
Mörner understödda förslag om årlig tillökning i institutets anslag af 12,000 rdr, hvarom jag alltså vågar anhålla.
Hr von Krasmer:
Mörner, har äfven jag åtskilliga anmärkningar att framställa mot den af Hr von Troil uti dess reservation upptagne jemlörelsetabell.
På sätt redan blifvit påpekadt. är onekligen ett misstag begånget derutinnan alt man i kalkylen beräknat anslaget till försöksstation som en inkomstkälla för Ultuna.
Med samina skäl kunde Hr von Troil hafva upptagit i sin beräkning ytterligare ett belopp af 4,500 rdr till mejeriskolan vid Ultuna, och sagt. att älven denna summa utgjorde en inkomst för Ultuna institut.
Sistherörde summa utgör dock ett h. o. h. särskildt anslag och redovisas äfven särskildt.