Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nauckhoff föreslagit, nemi. att en värdshusidkare, som vid årets slut visar, att han ej utminuterat något brännvin , skulle återfå hvad han i bevilln. erlagt, så tror jag, att han hallilla svårt att bevisa, att han ej utminuterar brännvin, som någon landshöfding att bevisa, att han gjort det.
Jag tror att äfven detta endast skulle föranleda, att författningen eluderades, hvaraf många olägenheter skulle uppkomma.
Jag afstår ifrån mitt förra yttrande och förenar mig med hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, nemi. att idkare af spisqvarter utan spirituosa måtte upptagas i §:n >45, såsom befriade efter 2 art.
Derigenom blefve allt hjelpt.
Det är visserligen möjligt, att jag misstager mig om hela frågan.
Jag trodde det ej nu vaia fråga om att alla spisqvartersidkare skola befrias ifrån skatt, ty deruti har jag ej velat instämma , utan jag har blott önskat, att sådana bestämdt kända matinrättningar, som Deu 3 Octobcr e. ra. hufvudsakligen hafva till ändamål alt för godt pris förse arbetsfolk eller andra personer med föda utan brännvin, skulle få tillgodonjuta denna eftergift.
Att missbruk skola uppstå, tror jag visserligen vara ett factum; men hvad jag också tror vara ett factum, är, att några sådana missbruk ej uppstå , sorn för sjelfva fiscus medfört särdeles betydliga förluster, då de inrättntr, sorn hittills på grund af denna § uti betänk, uppstått, varit ganska få.
Det synes mig också besynnerligt, att det ej skulle vara möjligt att få inrätta en spisningsanstalt, utan alt vara tvungen alt skatta för brännvinsminutering.
Om nian aldrig så gerna önskade undvika alt försälja spirituosa, så skulle man derigenom på sätt och vis tvingas dertill, i det man nödgades skatta för sådan minutering.
Det ligger någonting principvidrigt häruti.
För öfrigt är frågan visserligen af en helt och hållet relativ vigt, och jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad. med något vidare yttrande härutinnan.
Hr Ribbing: l afseende på Frih. NauckhofFs förslag ang:de afgifternas
Stei bekommande af spisqvartersidkare, som ej utminutera spirituosa, så ser jag saken alldeles lika med Hr von Rosen; men hvad i öfrigt Hr von Rosen så väl sorn Frih.
Nauckholf yttrat om de många lönnkrogar, sorn vore alt befara, så ser jag intet hinder för att lönnkrogar kunna uppkomma, lika så väl nu innan det ifrågavar. stadgandet finnes, som sedan detsamma blifvit gällande.
Jag kan således ej inse, att denna invändning bör beveka oss till att ej bifalla hvad Utsk. uti betänk.
N:o 12 har föreslagit.
Bevilln.Utsk. har uti betänk.
N:o n under bokstafven K § i5 föreslagit, att ”krögare, krö"gerskor, samt de, soin hålla likörkammare, spisqvarter och ”värdshus, äfvensom traktörer oell källarmästare, som icke ”äro borgare, oberäknad bevilln. för brännvinsminutering, ”då den tillätes, i Stock holm och Götheborg skola skatta ”minst i5 r:dr, och i öfriga städer minst 10 r:dr.” — Här har således Bevilln.Utsk. föreslagit, att sådana spisqvarter, som icke minutera ut brännvin , likväl skola skatta för sin rörelse, och att de således skola betala en särskild afgift för brännvinsniinuteringen.
Sedermera liar Utsk. under bokstafven •S’, rubriken ”spisqvarter,” föreslagit, att sådana spisqvarter , der, jemte mat, endast porter, öl och svagdricka hållas tillhanda, skola vara fria från bevillning.
Jag finner emellan dessa begge förslag uti Ulskts betänk, en ganska stor motsägelse, och vet icke heller något skäl , hvarföre spisqvarters-rörelsen , mer än hvarje annan lofgifven rörelse, skall vara fri från beskattning.
Utsk. har i min tanke redan derigenom gjörl en tillräcklig skilnad emellan spisqvarter utan spirituosa och krogar, då det föreslagit, att de sednare skola skatta särskildt för brännvinsminuleringen, hvarigenom de förra erhållit en lindring emot det närvar, förhållandet.
Den 3 Oc toli er c. ni. skulle tro, att någon ytterligare lindring alldeles icke är skälig, synnerligen som derigenom, enl. hvad här förut af flera talare är ådagalagdt, en stor lockelse till inrättande af lönkrogar skulle uppkomma.
Det är just på dessa spisqvarter, som de egentliga lönkrogarna komma att uppstå, derföre alt de slippa att betala brännvinsminulerings-afgiften, när de ej angifva sig för en sådan rörelse; men den kommer ändock att för sig gå i löndom.
Detta är så mycket skadligare under närvar, förhållanden, som det lärer vara nogsamt bekant för hvar och en, som haft att göra med sådana saker, huru svårt det är att åstadkomma bevisning i denna del.
Kunde man återkomma till äldre författningar, såsom den af år 1800, sä vore det åtminstone någon förhoppning att efter densamma åstadkomma bevisning emot oloflig brännvinsminutering; men så länge de förhållanden qvarstå, som nuvar. bränn vinsförfattning upplaga, blifver controllen nära omöjlig; man skall då obekymrad utminutera brännvin, val vetande att med bevisningen icke häfver sig så lätt. 13 r Frill. o. Landtm, yttrade, alt då flera anmärkn:r blifvit gjorda så väl vid rubriken ”spisqvarter” som ”skollärare, ” R. o. Ad. torde finna, att flera särskilda propos:r Liefve nödvändiga i afseende på bokstafven S; och ville Hr Landtm, försl framställa propos. på de rubriker, som finnas upptagna före skollärare, och hvarvid inga anmärkntr blifvit gjorda.
Ilar förekomma äfven ”skeppare.” Utsk. har uti betänk.
N:o 27 infört en annan redaction än den, sorn fanns uti betänk.
N;o 12.
Jag vet ej, om delta blifvit observeradt.
Ha milton:
Så vidt jag kan finna, är ingen förändring i afseende på sjömän och skeppare gjord uti det sednare betänk.; ty i afseende på den förändring, som blifvit föreslagen, säger Utsk. uti betänk.
N:o 27, att Utsk. får ”vördsamt afstyrka bifall till den ifrågasatta förändringen.”
Deremot kan man i afseende på sjömän göra en obetydlig anmärkt), emot denna punkt uti betänk.
Jag får i anleda, af de atimiirkmr, som nu blifvit gjorda, vördsamt anhålla, att de tillägg, som finnas uti betänk.
N:o 27, alltid må blifva upplästa, så att vi ej må fortfara att öfverhoppa dem.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i de rubriker af utlåt.
N:o 12, sorn äro upptagna framför skollärare, Ropades ja. k Den 3 0 c l o b e r e. ni.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad
Disk. i afseende på skollärare föreslagit.
Jag förmodar, alt Hr Landtm, framställer propos. på hvad betänk.
N;o 27 innehåller i detta afseende, och då svarar jag nej.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i betänk.
N:o 12 föreslagit i afseende på skollärare.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i allat.
N:o 27 i afseende på skollärare framställda förslag.
Jag begär votering, emedan genom det nu fattade beslutet stadgandet om skollärare skulle komma uti inconscqvens med hvad R. o. Ad. förut beslutat i afseende på informatorerna.
Jag finner ej, att del behöfves någon conseqvens emellan skollärare och informatorer.
Efter mitt förmenande äro skollärare mycket mera att sätta uti parite med .Statens tjenstemän, och derföre yrkar jag bifall till Utsk:s förslag uti betänk.
J\:o 27.
Landtm, yttrade, att han icke rätt fat tat Hr Ribbing* förslag.
Som ingen understöd! mig i min begäran om votering, så vill jag ej uppehålla R. o. Ad:s lid ulan afstår.
Då Hr Landtm, nu började framställa förslag till voter:spropos. , begärde Hr Ribbing åter ordet och yttrade:
Jag vill ej uppehålla R. o. Ad:s tid, och derföre afstår jag från min begäran om votering, så mycket mera, som jag derutinnan ej af någon biand R. o. Ad:s ledamöter blifvit understödd.
Sedan de fleste bland R. o.
Ad:s närvar, ledamöter med så mycken ifver talat för befrielse från bevilln. för spisqvartersidkare, som ej uti synbar måtto idka brännvinsminutering; så synes det nu vara lämpligt, att R. o. Ad. äfven behjertar belägenheten hos de personer, som uppoffra sig åt det lika svåra sora ansvarsfulla kallet att idka skolundervisning.
Att nu beskatta dessa personer såsom tjenstemän, hvilka taga lön på Rikets stat, anser jag högst obilligt, då Utsk. haft en ganska lämplig jemförelsegrund, om det hänfört dem till likhet med enskilda informatorer.
,8 Den 3 Oclolicr e. m.
Jag får derföre yrka afslag å Utsk:s betänk.
N:o 27 , men bifall till betänk.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt propos. till bifall å Utsk:s förslag i utlåt.
N:o 27 blifvit framställd, och, som Landtm, uppfattat svaren, med öfvervägande ja besvarad; Hr Ribbing hade begärt votering, men sedan afslått; om då ingen annan begärde votering, måste propostu anses såsom bifallen.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, alt bifall till Utsk:s förslag i utlåt.
N:o 27 mätte blifva ja-propos. och bifall till förslaget i betänk.
N:o 12 nej-proposition. bifölls.
Måhända skulle votering kunna undvikas, om Hr Landtm, täcktes hafva godheten att ännu en gång framställa propos. till bifall på betänk.
Jag skulle tro, att något misstag ägt rum, emedan åtskillige ledamöter framställt, att de skollärare, om hvilka här är fråga, äro sådane skollärare, som hafva sina löner på Rikets stat, hvilket alldeles icke är förhållandet; ty desse personer äro sådane, som stifta egna skolor, för hvilka de ej hafva någon annan inkomst än hvad hvarje elev till sin lärare betalar, och således är det fråga om så beskaffade skolor, som t. ex. den vid Barnängen här i Stockholm.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, alt denna nya propos. icke kunde framställas, då äfven dervid kunde begäras votering , och man få en ny votering, innan den förra vore företagen, hvilket icke vore förenligt med ordning och grundlagens stadgande!).
Hr Print 2 ensköld:
Jag tillåter mig mycket betvifla, att någon votering skulle komma att äga rum, örn Hr Landtm, täcktes bifalla min anhållan.
Den som bifaller Bevilln.Ulsk:s i utlåt.
N:o 27 i afseende på skollärare framställda förslag, voterar i“i den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad.
Ulsk:s i betänk.
N.‘o 12 i afseende på skollärare framställda förslag.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — i5.
IVej — 21.
Då nu beslut skulle fattas i afseende på Utsk:s förslag V:de spisqvarter, begärde
Den 3 October e. m. 79 Gr.
Hamilton ordet och yttrade: Sedan Frih.
Tersmeden efter mitt förmenande ganska riktigt anmärkt, att en inconsecjvens skulle äga rum, om man bibehöll hvad uti betänk.
N:o \i stadgas, att spisqvarter, der, jemte mat, endast porter, öl och svagdricka hållas tillhanda, skola vara fria från bevilln.; så torde det vara rättast, att uti detta fall bifalla betänk.
IV:o 27, men i i45§:n, bland dem som blifvit befriade från bevilln.
, införa dessa spisqvarter.
I sådant fall komme , enl. den nya bevilln.- förordn., de som hålla spisqvarter med vin och öfriga rusgifvande drycker att betala bevilln., äfven om de ej hafva brännvin.
Frih. von Kraemer och Frih.
Ridderstolpe instämde med Gr. Hamilton.
Jag har för min del intet emot en sådan befrielse för dem som hålla spisqvarter utan spirituosa, med villkor, att den person, hvarom fråga är, vid årets slut tillförlitligen styrker, alt han under dess lopp ej utminuterat brännvin.
Jag kan alldeles icke medgifva det villkor, som Frih.
Nauckhoff nu föreslagit.
Jag tror, att alldeles ingen befrielse för spisqvartersidkare bör äga rum, äfven om de icke utminutera brännvin.
Det är naturligt, att om en sådan näringsidkare styrker, att någon brännvinsminutering ej ägt rum, så bör han också blifva befriad ifrån den afgift, som derför är fastställd.
Då har han tillgodonjutit den förmån, hvartill han lagligen och skäligen är berättigad; men jag anser hvarken med billighet eller rättvisa förenligt, att en person skall, för det att han idkar denna rörelse, mer än någon annan, som idkar hvilken lofgifven borgerlig rörelse som helst , vara befriad från bevillning.
Jag yrkar således bifall till betänk.
N:o 27 , på sätt jag förut haft äran att framställa.
Jag får vördsamt föreslå, att dessa båda rader ”spisqvarter, der jern temia t” etc. alldeles må utgå här, och att vi må företaga öfverläggningen om detta ämne först när vi komma till i/p §:n.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att alla nu tycktes vara ense derom , att Utsk:s förslag i utlåt.
N:o 27 borde bifallas; frågan vore blott om något borde i afseende på förevar, ämne införas i den §, som angår lindring i bevillningen.
Jag är alldeles af den mening, som Hr Landtm, sist yttrade, nemi. att detta mom. måtte få föras in under 14-5 §:n.
Skulle det yttrande, som Hr 8o Den 3 O c l o b e r e. tu.
Landtm, nu behagade meddela, leda till den påföljd, att man skulle anse dem som idka spisqvarter derigenom berättigade att varda frie från bevilln.; så reserverar jag mig emot ett sådant sätt att förfara, och yrkar att dessa näringsidkare må blifva bibehållne vid den plats de redan fått i Utskts betänkande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade sig hafva anfört, det han trott Ii. o. Ad. hafva bifallit utlåt.
N:o 27, i afseende på förevar, ämne, hvarjemte lian sagt, att frågan numera endast vore, huruvida i den § , sorn angår lindring i be v i 11 - ningen, något borde införas rörtde sådana spisqvarter, der icke starka drycker försäljas, hvilket således nu vore föremål för öfverläggningen.
Jag hemställer, huruvida det ej vore lämpligt att afgöra, om något skall införas uti §:n 145, när vi komma till denna §.
Häruti förenade sig Frih.
Cederström m. fl. ledamöter.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den rad i betänk.
N:o 12, sorn innehåller: ”Spisqvarters-, värdshus- och dylika iiäringshållare.
Se "krögare.” Ropades ja.
Under erinran alt anmärkn. blifvit gjord i afseende på artikeln "Syjungfru!-," hemställde Hr Landtm., 0111 R. o. Ad. behagade bifalla de förslag under bokstafven S., hvarom icke redan blifvit beslutadt.
Bokstafven T.
Utskottets förslag bifölls.
Bokstafven U.
Gr. Posse: Uti Utsk:s betänk.
N:o 27 är en förändring införd i afseende på utländingar.
Jag får reservera mig emot delta stränga beskattnings-systeme mot resande utländingar.
Detta har visserligen uti det sednare förslaget af Utsk. blifvit nedsatt, men det finnes dock ett förhållande der projecteradt, hvarpå jag anhåller alt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Här säges:
"Utländingar (deruti ej inbegripne "Norrmän för Norrska produeter), som resa omkring i lan"det och, efter eller utan medhafvande prof, för egen räk"ning eller såsom utskickade för andra , utbjuda eller sluta ”handel om utländska varor , skola vid ankomsten erlägga ”5o r:dr, som betalas i gränsorten , der resepasset påtecknas ”eller ett nytt resepass erhålles.”
Detta är både verkställbar! och billigt, mea sedan slår här vidare:
"och för den ”tid
Den 3 O c t o b e r e. m. 81 ”lid, de utöfver tre månader sig i Riket uppehålla, dessutom ”5o r:dr för hvarje månad, hvilken afgift vid ankomsten "äfven behörigen nedsättes för den tid de uppgifva sig vilja "i Riket qvarstanna.’’
Jag skulle tro, att de ej uppgifva någon tid , som de vilja i Riket qvarstanna.
Jag tror också att det blefve fasligt svårt att conlrollera, huruvida de ämna qvarstanna eller icke, och affordra dem en afgift, som det beror på dem sjelfva att bestämma.
Jag skulle således för min del tro, att om de skola fortfara alt betala något folden tid utöfver 3:ne månader, som de sig i Riket uppehålla, så vore det bättre att bestämma vissa månader, för hvilka de böra nedsätta afgiften.
Jag får likväl hemställa, om icke detta kommer att föranleda alltför mycken correspondance för vederbör, aucloriteter, uppgående i värde mot den inkomst deraf kunde vinnas.
Jag supponerar t. ex., att en utländning inkommer till Ystad.
Han nedsätter der en afgift för viss lid, men begagnar ej denna tid.
När han kommer till Götheborg, så måste Iian derstädes vänta intilldess landshöfdingen der liar skrifvit till landshöfdingen i Malmö, och denne lill commendanten i Ystad, om ej ännu redovisning hunnit ske, för att få veta, huruvida han nedsatt afgiften.
DeLla kan visst sättas på passet, men det kommer att medföra många svårigheter, och jag ser ej huru det skall kunna hvarken conlrolleras eller verkställas.
Jag begär derföre alt det framgent måtte få förblifva vid den bestämmelse, som i nuvar. föreskrift finnes. Hr Eden hjelm, Gillis: Jag
Inar för min del ej biträd! detta Utsk:s tillstyrkande, utan tvertom deremot protesterat, och det af den orsak, alt jag tror denna åtgärd hafva en motsatt verkan emot den som Ulsk. åsyftat.
Jag medger gerna, att detta reglemente är mycket principenligare än det gamla.
Efter det gamla reglementet berodde det på landshöfdingens vid gränsorten godtfinnande att ålägga en inkommande utländning att betala från 5o till och med aooo r:dr.
Det var intet hinder derför, ty det stod blott minst 5o rsdr, ehuru man tog för princip, att blott ålägga dem 5o r:drs afgift, och jag tror ej, att de \id någon af gränsorterna ålades högre afgift, än 5o r:dr b:eo.
Det är ej bestämdt uti den gamla bevilIo.förorda., för huru lång tid denna afgift skulle gälla, om den blott gällde för en resa eller för flera resor på samma år.
Nu har Utsk. projecterat att, då en utländning inkom till gränsorten, skulle han betala 5o r:dr, och sedermera en lika summa för hvarje månad utöfver 3:ne, sorn han i Riket qvarstaunar.
Delta äten alldeles för dryg beskattning.
När personer resa från Danmark till Norrige och sedan ämna sig till Sverige, så taga de i Christiania pass till Stockholm och Götheborg; men söm ingen der kunnat underrätta dem om hvilka afgiller, i4 H. 11 82 Den 3 O c lo b e r e. ni. som föreslå ilem på Svenska gränsen, så anti ada de, oberedde på en så dryg utgift, resan till Sverige.
Jag anser nödvändigt att nedsätta denna afgift lill 25 r:dr b.-co i månaden.
Äfven detta är kanske för mycket, men jag föreslår de tina afgift i stället för 5o r:dr.
Vid den förändrade redaction , sorn Utsk. uti betänk.
N:o 27 föreslagit, skulle jag önska en ytterligare förändring.
Der står: ’’U 11 ä 11 d n i ng a r, som r e”sn omkring i landet”; men jag tror att detta är alltför obestämdt, oell att det bör stå: sorn inkomma eller resa omkring i landet.
Jag får alltså föreslå denna förändring.
Hvad åter beträffar sjelfva skatten, så anser jag den hittills varande såsom alldeles tillräcklig; ty de skola nu, då de första gången inkomma, vid gränsen betala 5o r:dr, men livad de skulle deponera för den vissa tiden som de ville vistas i Riket, det erlägga de ej; ty när man vifllägga skatt på dem, så resa de såsom mecbaniei eller botanister, eller livad som helst, och sådant kan man omöjligen controllera förrän de komma till den ort, der de göra upp sina affärer.
Der kan det blifva möjligt att utröna hvad deras ärende kan vara; men på gränsorten är detta oändligen svåri att controllera.
Vi hafva sett dem resa i landet flera månader, fått kunskap om deras ärenden och tagit skatten af dem, ehuru med mycken svårighet.
Skulle man nu öka skatten, så förskansa de sig ännu mera, för att undgå att erlägga densamma, hvarföre jag tillstyrker, alt i detta afseende det förhållande får fortfara, som efter IÖ35 års författning ägde rum.
Jag biträder de herrar talare, som föreslagit, att skatten skulle nedsättas.
Egentligen kan skattens belopp nu ej blifva föremål för beslut ; men efter alla andra talat derom, så har äfven jag velat nämna, att jag anser den böra vara lägre.
I en så hög beskattning, sorn här är föreslagen, ligger verkligen något både orimligt och högst orättvist.
Man bör ej afskräcka utländningen att komma in.
Det händer visserligen , att han kommer utan alt vara oss nyttig, men det händer också, att lian är fäderneslandet till verklig nytta.
Jag skulle således anse, alt om man bestämmer 5o r:dr, så har man gifvit fäderneslandet en tillräcklig gärd för hans rättighet att här få färdas.
Den månadtliga afgiften är absurd, ja alldeles orimlig.
Det kan ju hända, att en sådan herre insjuknar och ligger sjuk i 2 eller 3 månaders tid; då får lian betala för det att han ligger sjuk.
Delta kan ganska lätt hända en sådan resande, synnerligast som han måste byta om klimat, när lian kommer till norden ifrån södern.
Jag anser således, att denna afgift bör upphöra, och att den afgift, som lian för en gång erlagger, är tillräcklig för hans vistande här, åtminstone för ett år.
Den 3 Octo ber *. m. 83 IIr Frih. o. Landtm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ut.skrs i utlåt.
N:o 27 i afseende på utlandningar framställda förslag.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg, att bevillningen för resande utländningar borde bestämmas efter de grunder, som i nuvar. bevilln.förorda. af år 1835 varit gällande.
Utskts förslag rörtde bevillningen för utländningar, som i städerna drifva handel och rörelse.
Bokstäfverna W. och Å.
Utskottets förslag biföllos. 16, 17 och 18 §§:na.
Biföllos. 19 §:n.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde linna, det Utskts särskildta tillstyrkande i utlåt.
N:o i7 icke egentligen utgjorde någon bevilloingsgeund , utan vore en hemställan, som för framliden borde äga ruin; hvarföre ock den frågan borde skiljas från förslaget i det första betänkandet.
Uppå derefter framställda särskilda propos»' biföll R. o.
Ad. så väl 19 §:n i betänk.
Nro 11, som hvad Dtsk. 1 utlåt.
N:g 27 föreslagit. ao §:n.
Bifölls. 21 §:n.
Jag får vördsamt begära, nit denna § måtte komma att discuteras under nästföljande §.
Således reserverar jag blott min rättighet alt återkomma till densamma, sedan 22 §:n blifvit behörigen granskad.
Jag får vördsamt hemställa, att Hr Landtm, ville åtskilja dessa båda §§:r vid föredragningen.
Den ena, eller § 21, angår ägare af frälseräntor, och den andra, eller § 22, angår ägare till frälsejord.
Dessa äro helt och hållet skiljda personer, och finner jag således ej att någon förblandning af frågorna häraf Bevilln.
Utsk. blifvit gjord.
För min del får jag derföre bestrida den begäran, Hr von Qvanten framställt.
Jag kan ej finna, att mig kan betagas rättigheten att yttra mig öm 21 §:n efter aa §:n; ty 84 Den 3 Oclober c. m. dii man komnier lill denna, torde jag kunna ganska tydligt Levisa, att 22 §:n borde snarare stå framför än efter den 2i:a; men efter den nu kommit att stå efteråt, så utber jag in i g att få yttra mig deröfver efteråt, oell detta lärer ingen kunna förneka mig.
Jag får vördsamt anhålla, alt rcdactionen uti § ai måtte sålunda förändras, att i stället för orden:
'"hvilken afgift af ägaren till frälseräntan bör er läggas, ” det i stället mätte komma alt stå: hvilken afgift af frälseränlans ii gare lior erläggas.
Ilr von Hartmansdorff: f afseende på ordalydelsen uti 21 J:n instämmer jag nied Frih. Ridderstolpe.
1 hänseende lill öfverläggning gemensamt om begge §§:no, så är det ganska oskyldigt, om Hr von Qvanten anser det nödvändigt.
Propos. kan ju sedermera af Hr Landtm, göras särskildt på hvardera §:n, om R. o. Ad. skulle finna, alt de ej hafva del sammanhang, som Hr von Qvanten tror.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att lian ville låta uppläsa äfven den 22 5:n> hvilken i sammanhang med den 2i:sta kunde pröfvas. 22 §:n upplästes.
Utsk. säger här, att ,Jtio shillingar för hvarje rusttjenst-maik, efter ingifven och riktig befunnen rustijehst-langd och jordebok i det län, der egendomen är belägen,” äro af grundskattsnatur.
Det är ganska säkert och erkiinnes äfven af mig, alt rusltjenslinarkeu bär är en grundskatt.
Nu äger eli frälsehemmansägare jorden.
Denne äger äfven grundskatten till samma hemman och slår i samma cathegori sorn ett skattehemman till Kronan, der Kronan äger skatten och ägaren besittningsrätten.
Om jag nu föreställer mig en ägare af ett purt frälsehemman, så är han skyldig, såsom ägare af rusttjenstmarkerna, att derför erlägga en årlig be v ilin. af 10 sk. för hvarje rusttjenstmark, såsom ägare till delta hemman.
Det är ej fråga om någon arman bevilln. för dessa rusttjenstmarker än de losk., som ägaren erlägger; Staten kräfver ej mera af denne frälsehemmansägare än sina 10 sk. på hvarje rusttjenstmark och afgiften för sjelfva liemmansvärdet.
Detta kräfver Kronan , och det får lion.
Då nu Kronan ej kan fordra mer än dessa afgifter, och icke heller några andra afgifter kommit i fråga; så kan jag icke begripa ali, om å delta hemman jag skiljer räntan från jorden och sätter den i annor mans hand, sådant skall kunna föröka afgiftema till Kronan af detta hemman, och detta sker likväl här.
Det är ju naturligt, att den som äger räntan af hemmanet och tager de s. k. rusttjenstmarkerna, äfven bör betala i bevilln.
10 sk. för dessa rusttjenstmarker, men om räntan förflyttas pä annor man, så bör väl derföre ingen bevillning erläggas, eftersom jordens ägare ej derför utgör
Den 3 October e. m. 85 någon bevillning.