Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förfärliga motgångar måtte hafva föregått, innan Fienden kan hafva fast fot vid Lilla Edets Sluss, halfvägs mellan Götheborg och Wenersborg.
Det vore således vid Canalens östra Utlopp, sorn denna olycka skulle hända oss; och om della varit Den 2 Martti. 25 Herr Friherre Anckarsvärds mening, må mig förlåtas den öfvertygelse, jag med frimodighet yttrar, att Herr Friherre Anckarsvärd ej tagit kännedom af den local, sorn försvarar SjöSlussen vid Söderköping.
Den mängd af trånga Pass, som en Flotta måste passera, innan den hinner Stegeborg, bör redan medföra Betänkligheter å ena, och simpla utvägar till Försvar å andra sidan; och om vi vid Stegeborg vilja förhindra Flottans vidare avancerande, bör väl Krigskonsten dertill ej sakna utvägar, då det segelbara af detta trånga Pass är 5o alnar bredt.
Jag skulle dock för min del önska, att hela den fiendtliga Flottan, och alla fiendtliga Flottor voro väl inom Stegeborg, och antingen skulle dessa Flottor hafva magt att intaga Scandinavien, eller skulle icke en Julle återvända till sitt Fädernesland.
Hvarföre har dä en Svensk Riddersman, på vanställandet af en förnuftig och undersökt Föisvarsplan, sökt bygga en Theon af försvarslöshet, som den Svenske Krigaren visserligen ej skall vidkännas?
Fruktar lian en Landstigning i Söderköpings Skärgård?
Den kan med en SkärgårdsFlotta, stationerad i de trånga Passen mellan Arkösund och Häradsskär, försvaras, nästan mot hvad fiendtligt försök sorn belist .— men skulle, detta oaktadt, det lyckas en Fiende att få fast fot på dessa branta Berghällar, skall 26
Den 2 Martu. han finna ingen eller ganska få banade vägar inom betydande afstånd.
Endast ofanteliga höjder, djupa dalar och sanka kärr, samt Defileer, som ej kunna blifva svåra att försvara mot en Armee, som måste skola medföra något mer än sin Ränsel och sitt Gevär, då han vill intränga i hjertat af en tapper Nations Fädernesland.
Hvem kan då med Herr Friherre Anckarsvärd hysa den fruktan, att vår SkärgårdsFlotta skulle blifva uppbränd i hjertat af Rihet?
Endast den, som inser möjligheten af att Götha Canal skulle blifva en fastställd gräns mellan Sverige och Sveriges Fiender, och då först kan jag med Herr Friherre Anckarsvärd betrakta Canalen i Militairiskt hänseende af ingen annan nytta, än ett vanligt större Vattendrag, som lätt kan passeras under Fiendens Canoner, hvilka tilläfventyrs då ej torde dervid behöfvas.
Hvad kan väl Herr Friherre Anckarsvärd åsyfta, da han som skäl emot Canalens
Milita i ra nytta anför följande:
Svårigheten för en Fiendej att i Sverige finna Subsisiance-medel, är den vigtiga omständighet, sorn skall sätta honom utur tillfälle att göra sin öfvermagt användbar, genom omöjligheten att transportera de Förnödenheter, som i ett Folkfattigt
Land för en betydande
Annee icke stå att erhålla.
Den 2 Martti. 27 Långt ifrån mig att vilja härutur framleta den rysliga Försvarsplan, att Sveriges oöfvervinnerlighet hör sökas i omöjligheten för en fiendtlig Armée, att inom Sveriges gränsor finna annat än fattigdom.
— Detta måste icke hafva varit Herr Friherre Anckarsvärds mening — men om så varit, må vi hellre följa Muscoviternes efterdöme, och, då olyckan sådant af oss kräfver, med öfverlagdt mod förstöra de hemvist, sorn vi ej längre kunna försvara, än att låta den tankan, att vi odla för en okänd Fiende, förqväfva vårt mod, vår håg och vår förmåga.-’
Men hvad Herr Friherre
Anckarsvärd synes mig hafva åsyftat med det anförda yttrandet är, att vi höra undvika öppnandet af.
Communicationer i lijertat af Riket, emedan dessa kunna blifva af nytta för den Fiende, som intagit Landet.
— Skulle då denna nya Regel i Statshushållningen få den Nordiska Halfön till Fädernesland?
Och är det Scandinavien, som, framför alla andra Länder i verlden, bör till den grad befara att se sin Fiende i hjertat af Riket, att det ej skulle våga vidtaga sådana anstalter tilt sin förkofran, som möjligen kunde komma till nytta i en Fiendes band!
Herr Friherre Anckarsvärd fortfar sålunda:
Jag skulle således mot Götha Canal i Militairiskt afseende vilja invända, att den i betydlig mon för en Fiende kan undanrödja Transportsvårigheten, dä Canalen för en, i Flottor, Manskap och öfrige utvägar öfverlägsen Fiende kan blifva Attaque-puncten, 23 Den 2 Martil, för att sedan, i man af Fiendens framgång i hjertat af Riket, bilda en för alla Transporter becjvärn OperationsLinie, sammanhängande med FiendeLandets SjöCommunication.
Herr Friherre Anckarsvärd synes mig hafva en afgjord fruktan, att få se Fienden i hjertat af Riket, och den nytta Herr Friherren sålunda förmodar att Fienden i hjertat af Riket kan draga af Canalen, är just densamma, som han förnekar att vi sjelfve, med en vida öfverlägsen Localkannedom, och omgifna af oss sjelfva, kunna deraf hämta.
Herr Friherre Anckarsvärd söker sluteligen fästa Utskottens uppmärksamhet på de nyligen utkomna Oväldiga Tankar om Götha Canal, af orsak att dessa, fullkomligare och bättre, afhandla detta ämne, än Herr Friherren någonsin tilltrott sig kunna göra det.
Det misstroende, Herr Friherre Anckarsvärd härigenom fäster till sin egen omdömes-förmåga, är blygsamt af den, som framstigit att vederlägga frugten af många års erfarenhet och insigter i det ämnet, som Herr Grefve von Platen i sitt Memorial framställer.
Ehuru jag förut sökt offentligen visa värdet af dessa Oväldiga Tankar, är det långt ifrån en verkan af mili egenkärlek, då jag inför Ridderskapet och Adeln förklarar, att jag finner något ovanligt uti, att inom dessa murar höra Yttranden .i alfvarsamma
Ämnen grundas på anonyma Skrifter; och att i ett tryckt
Dictamen se Lagstiftaren hänvisa lill en då ännu obesvarad Den 2 Martti. 29 Stridskrift, för hvars sannfärdighet man icke ens har Författarens Namn till borgen.
Debatterne i detta ämne har den ovanliga Casus äfven inträffat, att man a priori bestämt, och bestämdt yttrat innehållet af den slutna Voteringssedel man tänker afgifva då ämnet till slutligt afgörande förekommer.
— Må detta prof af en Lagstiftares oväld — af en Svensk Riddersmans sätt att föregå Nationen med grundlighet och rättvisa, då det af våra Annaler kommer att förvaras till en sen Efterverld, icke vittna om vår tids tänkesätt!
Må derföre mitt öppna förklarande, att jag, under loppet af delta utmärkta Riksmöte, icke hört mera än en Riddersman offenteligen hafva yttrat denna föresatts, få förvaras bland samma Handlingar, som Herr Friherre Anckarsvärds Memorial.
Hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft.
Ridderskapet och Adeln får jag anhålla, att detta mitt vördsamma Betänkande må, jemte Friherre Anckarsvärds Memorial, få remitteras till Banco- och Stats-Utskotten.
Friherre AnckarsvärdCarl Hinric:
Ehuru jag skulle tro mig kunna utan olägenhet lemna obesvarade de af den sista värda Talaren emot mitt Memorial om Götha Canal framställde anmärkningar, anser jag mig likväl skyldig erinra, att han hade gjort väl, om, innan han förebrått mig ett opassande veder - 30 Den 2 Martu. läggningssätt emot Herr Grefve von Platen, han bestämdt hade uppgifvit hvilka tankar och uttryck emot verkeliga förhållandet skulle hafva antagit vara af Grefve von Platen begagnade.
Jag är för min del ganska trygg då Talaren icke lärer hafva i sin magt, att landförvisa hvarken tankar eller yttranden, och hoppas således att mina icke skola komma att undergå det oblida öde han synes amna dem.
Hvad angar den Militaira nyttan af Götha Canal, har jag förklarat, det jag icke, med någon afgörande säkeidiet, tilltrodde mig bedömma den.
Då nu den värde Talaren så bestämdt afgjort dess Militaira fördelar, måste jag, som icke känner personligen eller ens hört honom omtalas, tills vidare inskränka mitt omdöme om dess Militaira insigter, till den förmodan, att en djup kunskap, i förening med mycken erfarenhet, måtte ligga till grund för ett med så mycken säkerhet afkunnadt Domslut Talaren har klandrat, att jag i förhand bestämt mitt omdöme angående Götha Canal; men jag får upplysa, att detta ar en följd af mitt vanliga öppna handlingssätt i denna del, grundadt på mina rättigheter och föranledt utaf mitt tycke:
Talarens ifver häremot måtte leda sitt ursprung ifrån ett förfeladt anspråk att öfvertyga mig om felaktigheten af mitt, ehuru i förhand dock på behöriga grunder byggda omdöme, som beklageligen icke står att rätta, då jag ytterligare förklarar, att alla den värde Talarens anmärkningar icke kunna Den 2 Martti. 31 förändra hvarken min öfvertygelse i denna fråga eller min tillkommande Voteringssedel.
Jag kan icke uppfatta och hesvara allt hvad Talaren emot mig anfört, men stöder mig vid Ridderskapets och Adelns rättvisa omdöme, huruvida det är jag eller den värde Talaren, som under öfverläggningarne användt det mindre godkända vederläggningssättet.
Åtskillige yttrade härtill deras bifall: Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Ehuru jag icke i hela sitt sammanhang kunnat fatta eller ens höra Herr Lagerheims nu upplästa Memorial, vill jag ändå icke uppskjuta med dess besvarande i den del, som angår min Person, emedan jag önskade, att Riksdagsämnen blefvo underkastade mera debattering, än, som mäst hittills skett, Libeliering.
Nämnde Ledamot har börjat med det påstående, att jag, med flere, i våra Anföranden mot Herr Grefve von Plantén, påbördat denne värde Ledamot andra Yttranden, än han verkeligen haft.
Jag skulle önska, att Herr Lagerheim härpå behagade anföra något Exempel.
Sjelf har han användt samma vederläggnings-sätt, som han förebrått oss.
Han har sagt, att jag, i frågan om huru mycket af Götha CanalArbete är fullgjordt, och ännu återstår att verkställa, blott tagit i beräkning Slussarne.
Han har härigenom ådagalagt, att han lika så litet känt mina Yttranden, som 32 Den i Martil. lian tycks känna hvar och en Riksdagsmans Yttrande-rätt.
Jag har ej blott tagit i beräkning Slussarne, utan äfven Rajdammarne och sjelfva gräfningen.
Jag har byggt mina uppgifter på jemnförelsen emellan den på CanalPirectionens eget anstaltande år 1816 utgifna Charta, jemte dess då afgifna ByggnadsFÖrslag, samt det nu af samma Direktion framlemnadö Förslag öfver hvad som af Arbetet ännu återstår; deraf har jag dragit det Resultat, att af CanalArbetet ej stort mer än en tredjedel tyckes vara fullgjordt.
Jag har framställt denna invändning i den uppriktiga afsigt, att få den behörigen besvarad, och det skulle fägnat mig, om den blifvit vederlagd.
Jag uppmanar Herr Lagerheim att vederlägga mitt påstående, att ej en fjerdedel af Slussarne, ej hälften af gräfningen, ej öfver en tredjedel af de för Arbetets fortgång erforderliga Kajdammar, äro verkställda.
Ganska få och endast de, sorn hafva tillfälle i Detaillen undersöka Arbetet, kunna ingå i granskningen af den Cubikfots- och Dagsverks-beräkning, som CanalDirectionen och Herr Lagerheim framställt.
För öfrigt kan jag ej vara af lika tankar med Herr Lagerheim, att
Discussioner öfver Ämnen, innan de till sluteligt afgörande företagas, äro obehörige, helst jag tvärtom anser dem för ganska nyttige.
Då nu åter fråga om Götha Canals fortsättning discuteras och ungefärligen i samma ton, som under föregående Riksmöten, nemligen att den, som vågar - Den 2 Marin.
33 yttra ringaste tvifvel om de ofanteligt stora fördela' , sorn skola Fäderneslandet tillskyndas af detta Storverks utförande, må skatta sig lycklig om han endast beskylles att vara inskränkt, och icke jemväl påbördas de lågaste afsigter för det man icke blindt underkastar sig att tro och lyda allt hvad några lör denna Canal. aniäggning serskildt interesserade Personer behaga föreskrifvaj så kan jag icke neka mig att härom yttra några ord, ehuru fråga om Cana lens fortsättning nu icke till afgörande förekommer.
Likasom jag tror det vara alldeles omöjligt att kunna med visshet förutsäga , till hvad belopp eller i hvad mohn nyttan af Götha Canal kan i en framtid uppväga den derå använda kostnad, likaså litet tror jag grundade skäl finnas för det påstående, att Canalen, en gång fullbordad, icke skall medföra några förmonet för Staten.
Men hvar och en torde lätteligen inse, att kostnaden af Götha Canals fortsättning efter den plan, söm hittills blifvit följd, öfverstiger de tillgångar Rikets Penninge3*älJning för närvarande medgifver, att andra mera nödvändiga och magtpåliggande föremål också påkalla Riksens Ständers uppmärksamhetj och att icke allt annat bör åsidosättas föratt, utan pröfning af hvad som är mäst nödvändigt, bevilja stora Summor till denna Canalbyggnad.
Om man sålunda- är af stridig tanka med Herr Lagerhjelm och några andra, finnér jag det påstående högst obehörigt, att sådana tankar Ridd. o. Ad.
Prof. IV. B. I.
Afd .5. 6. 34 Dm 2 Martu. ■ böra landtförvisas.
Det är väl icke så alldeles ovant att höra Götha Canal?
Agenter föra ett Språk, sorn voro de befallande och Riksens Ständer lydande, som hade de förra inga skyldigheter att (tillgöra, endast rättigheter att åberopa; men jag trodde den tid vara försvunnen, då någon skulle försöka att öfvertyga genom otidighet, att verka genom Maktspråk.
Emedlertid önskar jag uppriktigt att detta sätt att göra sina meningar gällande icke må medföra den motsatta verkan, att Riksens Ständers ovilja för hela företaget derigenom ökes, och allt vidare biträde å Statens sida afslås; ty ehuru jag hör till deras antal, sorn äro nog inskränkta att icke begripa huru Götha Canal skall kunna medföra större förmoner, än kostnaden af dess anläggning och underhåll, och alltid varit bland dem, som tviflat på den af detta företag utlofvade sällhet, önskar jag likväl att hvad föregående Ständer beslutat , må af efterkommande honoreras så vidt tillgångarne det medgifva; och jag skulle icke utan smärta kunna se ett arbete upphöra, hvarpå redan så stora Summor blifvit nedlagda.
Men jag tror att arbetet kan och måste rättas efter tillgångarne, hellft det ännu torde vara omöjligt att med säkerhet beräkna den återstående kostnaden.
ÖiverDirecteuren Hagstiöin, lika väl känd för sina kunskaper sorn redbara Caractaire, lrår uppgjort ett'Kostnadsförslag, grundadt på den största sannolikhet, men visserligen kan han icke tilltro sig försäkra om dess ofelbara Resultat.
Den 2 Martil. 35 Då så väl ActieAgare, som Riksens Ständer ra missräkning i det första kostnadsförslaget, Och hvarefter planen för Arbetets bedrifvande bordt lämpas och förändras, och sedan genom den med detta företag förbundna
Discont-in - rättning, är det icke underligt, om man med harm nu linner sig vara mledd i ett så kost samt företag} och tror jag att Riksens Ständer böra föreskrifva huru de bidrag hädanefter få användas, som Nationen ytterligare kan lemna.
Om pä sådant säte arbetet utsträckes på en längre tid, lider National-äran derigenom ingenting, och Sveriges Sjelfständighet vågar jag tro kunna försvaras lika så väl, om Götha Canal blifver färdig 10 år förr eller sednare.
Herr von Hansswolff, Carl Gustaf:
Ehuru icke nu beredd att tala i förevarande ämne, som jag förrnodat icke kunna eller böra i dag till någon pröfning härstädes förekomma} finner jag mig dock befogad till följande anmärkning. __ Nyligen hördes, af en värd Ledamot, ordspråket jamais ropas.
Men vid fråga om hushållning med och användandet af Statens Medel och Tillgångar, anser jag alla iöretag och beslut, hvilka icke grunda sig på en säker Calcul och lämpas efter Statens förmåga, vådeliga och följ a kteligen obehöriga: jag tror således, att man bör öfverlägga, icke blott om kostnaderna till Götha Canals utförande, utan ock om Resulta - 3*5 Den 2 Martil» tett af detta företag:
Och om, vid en sådan pröfning, det befinnes att de sednare icke kunna svara emot de förra, eller att Utgifterne, som erfordras, antingen öfverstiga Statens krafter, att dem förskjuta , eller medtaga penningar, hvilka på gagn digare sätt för det Allmänna kunna användas, ser jag för min del icke någon anledning, att, i stöd af nyssnämnde Ordspråk, för taget fortsätta; och kan således destomindre förena mig med de Herrar, hvilka pås'å att nuvarande Ständer icke äga frihet omändra hvad vid 1S09 och 1815 årens föregående Riksmöten blifvit i denna del beslutadt, som å ena sidan de Kostnadsförslag., hvilka till upplysning och Basis vid öfverläggtiingarne blifvit företedde, varit, efter hvad tnedgifvit är och erfarenheten ådagalagt, ganska fel» aktige:
Och å den andra, frågan ostridigt är Oeconomisk, sorn vid hvarje Riksmöte efter tidernes skick och förefallande omständigheter kan behandlas, utan att i Constitutionen något hinder derföre kan åberopas.
Men enär
Discussionerne i ämnet nu synas mig för tidige, emedan Utskottens Betänkande derutinnan, hvilket, enligt Riksdagsordningen, bör föregå Ståndens pröfning, ännu icke inkommit ; så utan att för närvarande yttra män tanka , huruvida jag anser CanalArbetet böra fullföljas eller icke, hemställer jag, till tidens vinnande, att all vidare öfverläggning i detta ämne uppskjutes, intill dess Stats och BancoUtskottens Utlåtande till Riksens Höglofl.
Ständer inkommer, samt förbehåller mig och de Ledamöter, hvilka tilläfventyrs finna sig befogade till några an* Den 2 Martil. 37 märkningar, att dem få uppgifva enär samina Utlåtande med tillhörige Allegater i behörig
Ordning till granskning tö>edrages, hel 1st omständigheter , sorn nu finnas outredde eiler tvetydige, torde genom berörde Handlingar nöjaktigt upplysas. Herr Grefven och LandtMarskalken hem» ställde, att alla de, angående Götha Canal, nu afgifna Yttranden måtte till Stafs- och BancoUtskotten remitteras ; hvilket bil olls.
Pleni - Protocollet för den 17 sistlidne Februarii iörmiddagen.
Grefve Monier, Carl Stellan:
Plenidagen den 17 i förra månaden tog jag mig friheten upplysa derom, att Allmänna Besvärs och OeconomlasUtskottet grundat sitt Betänkande, rörande Beväringen, hufvudsakligen på Ledamöternes af det Hedervärda BondeStåndet enträgna påstående, att BevarängsManskapet ingalunda borde b frias från Bevärings skyldigheten då de ingingo i Giftermål; häremot gjordes då det inkast af en värd Ledamot, att sä vida de skäl communicerades med de öfrige Resptctive RiksStånden, hvilka föranledde till Aterremiss af Betänkandet, så skulle det Hedervärda BondeStåndet troligen blifva af en annan tanka:
För att nu kunna styrka, det Utskottet ej misstagit sig i Beslutet , utbeder jag mig ytterligare få nämna, hurusom det He; 38'
Dm 2 Mititii. dervärda BondeStåndet , efter hvad mig är sagdt , godkänt Uiskottets Betänkande i hela sin vidd, och således allmänt varit af den tanka, att Giftermål ej kunde befria Allmogens Söner från Bevärings-sky!digheten, hvil. ken principe jag anser så mycket mera riktig, som en ändring uti den visa Författning Konungoch Riksens Ständer för de Bevärings-skyldige utgifvit , skulle medföra oordning samt missnöje och det för öfrigt tyckes vara utan motsägelse, att en Soldat, dit BeväringsKarlen nu med visshet kan hänförts , ovilkorligen måste försvara sitt Fädernesland , enär så påfordrades, antingen han är gift eller ogift.
Det är anledning till Anmärkning mot StatsRådet och Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Flottorne , hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Hvarjemte Friherre Anckarsvärd till Protocollet aflemnade ett försegladt Convolut.
Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att som Remiss af den nu framställda Anmärkning icke kunde, enligt 29, §.
Riksdagsordningen, förvägras j så kommer ProtocolIsUtdrag derom, att, jemte Anmärkningen, till ConstitutionsUtskottet expedieras.
Det är anled - Den 2 Martil. 39 ning till Anmärkning mot StatsMinistern för Utrikes Ärenderne , hvarom Remiss begäres till ConstimtionsUtskottet, inför hvilket anledningarna uppgifvas skola.
Hvar jemte ett förscgladt Convolut af Herr Schönström till Pioiocoilet aflemnades.
Herr Grefven och DandtMarsl;cilken tilikännagaf, att, då en ytterligare Anmärkning nu äfven, iden Form 29. §.
Riksdagsordningen föreskrifver , blifvit framställd , hvarom Remiss till ConstitutionsUtskottet blifvit äskad, komme ock ProtocollsUtdrag derom, att, jemte Anmärkningen , till ConstitutionsUtskottet afgå.
Föredrogs til! pröfning LaglJtskotfets , den 3 sistledne Februarii afgifne, samt den 19 och 24 Eftermiddagen i samma månad på boidet lagda Utlåtande , i anledning al Återremiss, rörande tiden för Kungörelsers uppläsande under Gudstjensten.
Grefve Mörner, Carl Slellan, uppläste följande:
Jag finner att Riksens Högloft.
Lagutskott ej fästat någon uppmärksamhet vid Återremissen af dess Betänkande, som föreslår ändring i allmänna Kungörelsernes uppläsande:
Jag har lövut talat deremot , och finner mig föranlåten äfven nu bestrida denna projectera - 40 Den 2 Martii. de anstalt.
Uti en tid , då våra Författningar så ofta undergå ändring, är det ju nödigt, att Folket på det mäst lämpliga sätt underrättas så väl om sina rättigheter, sorn sina pligter.
SamhällsQrdningen fordrar ej heller så sällan, att Menigheter erhålla varning , samt uppmuntras till medborgerliga dygder, men huru skola väl dessa ändamål med säkerhet kunna påräknas, om man nu frånträder det bruk, sorn under Secler i vårt Fädernesland varit nyttjadt att kungöra Konungens
Bud och andra nödvändi* ga föreskrifter?
Om Lagutskottet ändå hade föreslagit en sådan ändring, att Publikationerne skulle uppläsas före Gndstjensttns början , då Allmogen merendels är mangrant samlad, skulle jag förmoda mindre olägenheter , och sjelfva Gudsijensten ändå blifva ostörd af så kallade verldsliga förströelser; men så vida uppläsningen nu skall företagas efter dess slut, då vanligen, synnerligast i Städerne, mängden af Kyrkogångare redan lemnat Kyrkan, inträffar det visserligen ofta och på mångfaldiga ställen, att Presterskapet erhåller ganska få Åhörare.
Vid ett hastigt påseende , tyckes den af Lagutskottet föreslagna ändringen vara af ringa vigt, men jag befarar, i händelse af bifall, att det stundom kan leda till rätt obehagliga följder, hvarföre jag ödmjukligen underställer, om icke denna sak. af Högloflige Ridderskapet och Adeln noga bör öfvervägas och fästa dess upplysta uppmärksamhet.
Den 2 Martil. 41 Herr Strussenfelt, Michael:
Som jag' känner huru det tillgår på Landet , och att alla merendels vid Predikans slut bortgå från Kyrkan, så är jag för min del öfvertygad, att om Utskottets Förslag antages, Allmänheten, sorn visserligen vid Gudstjenstens slut skyndade sig från Kyrkan, alldeles skulle blifva i saknad af underrättelser om de allmänna Författningar och Kungörelser, hvilka likväl böra komma till Allmänhetens kännedom.
Jag får således förena mig med Grefve Mörner, och anhålla att Betänkandet måtte afslås.
Då Utskottets första Betänkande i detta Mål till pröfning härstädes fprevar, tog jag mig den friheten tillstyrka bifall deraf; men som åtskilliga Anmärkningar mot Betänkandet framställdes, blef detsamma i anledning deraf återremitteradt.
Då samma Anmärkningar, ehuru i Utskottets sista och nu ifrågavarande Utlåtande vederlagde, likväl åter förnyas , lår jag anhålla att Professoren , Doctor Hagbergs vid sistnämnde Utlåtande bilagde yttrande, som ytterligare fullständigt utvecklar skälen för Utskottets Beslut, må varda uppläst.
I anledning häraf upplästes berörde Yttrande, Herr Grefven och Län dtMarsied k en ti 11- kännagaf, att Plenum korinne klockan 5 i eftermiddag att fortsättas. 42 Deli 2 Martil, Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Det torde af ingen bestridas, att icke, i afseende på sjelfva Gudstjensten , det im gällande Stadgandet att uppläsa Kungörelserna nast efter Bönen för Communicanterne och näst före sjelfva Communionen, är mindre lämpligt.
Hvad den af somliga yttrade farhågan beträffar, att blott få af Församlingens Ledamöter skulle qvarstadna i Kyrkan, alt åhöra uppläsningen af Kungörefserne, oin den skulle Hyttas till efter sjelfva Gudstjensten; så instämmer det med min erfarenhet, att sådant icke är förhållandet.
Om Riksens Ständer skulle, i detta ämne anmäla en underdånig önskan ; så torde Kongl. Maj:t 1 Nåder höra ConsistorierneConsisiorierna torde då anmäia livad local-omständigheter tillåta fcller fordra.
Stockholms Consistorium t. ex. torde anmäla, att i HufvudStaden, mindre än annorstädes , hinder mota att uppfylla den framställda önskan, eftersom alla Policens Kungörelser genom Dagligt Allahanda komma till Allmänhetens kunskap.
I flere större
Städer torde enahanda förhållande äga rum ; äfven torde i vissa LandsOrter den föreslagne förändringen, utan mehn , genast kunna införas, och torde slutligen Kongl. Maj.t blott tillstädja, det denna förändring ma få ske öfverallt, där Vederbörande
Auctoriteter finna att den utan mehn kan äga rum.