Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillningssätt jemte deruti föreslagen förändring, samt min anhållan att med ett till den sistnämnde lätnpadt värderingssätt få inkomma, bör jag nu aflemna ett sådant, i möjligaste mån jemkadt efter de grunder jag yrkat, ej endast såsom billiga till deras natur, men äfven uti utförandet med allmän och enskildt nytta öfverensstämmande.
Vid framställandet af detta värderingssätt torde dock en kort förberedelse tillåtas.
Ehuru kanske tröttande för åhöraren, tror jag mig dock ej densamma böra utesluta, såsom enlig med min önskan, att på skäl och grunder vägleda så väl egen som andras öfvertygelse.
Denna förberedelse skall då bestå i en utvecklad, men blott hastig återblick på skälen för och beskaffenheten af det utaf mig yrkade beskattningssätt.
Till grund för beskattning har jag antagit de förmåner inbyggaren i Staten- åtnjuter. 126 t)tn $ Jani.
Jag har tagit för afgjordt, att ali afgift förutsätter ett erhållet eller förväntadt motsva» rande.
Om en afgift erlägges utan i förhål» lande till någon deremot påräknad förmån, är den en frukt af Lagstiftarens tvång, ej af den beviljandes fria begifvande.
Den är i förra lallet en godtyckets Vårdslösa utprässning, i det sednare ett af förnufts- och billighetsgrunder föranledt öfverlåtande.
Erfarenheten utvisar i alla tider menskliga begreppets behdf af jemnförelse emellan fördel och uppoffring.
Skälen dertill ligga i menniskans moraliska daning, om hvilken blott kan sägas att deft är sådan, men hvaraf man endast åger att i* akttaga erfarenheten, om man deruppå vill bygga rättsgrunder.
— Största säkerhet att blifva rättvis i en beskattning, det är i fördelnin* gen af de tillskott, dem hvarje invånare bör erlägga till Statens bestånd, under vissa gällande samhällslagar, torde då OVedersagligen blifva, att suppositionsvis sätta Staten Och deas invånare i ett individuel! förhållande till hvarandra} att för ett ögonblick betrakta det allmänna som en individn, och invånaren som en annan, jag menar såsom tvänne fria individuer, det vill säga tvänne lagbundne, hvil» ka efter rättsgrunder nödgas agera.
Men huru agera tvänne sådane?
Låt den ena föreslå den andra en uppoffring i penningar, i varor, i mödor, och denne skall snart till förmån för sig föreslå något till utbyte.
Men låt nu den förstnämnde, ut* Den 8 Jani. 127 an medgifvande af någon sådan förmån, gifva tillkänna sin fordran att erhålla en viss afgift af hvad han anser den andra äga} låt honom vidare, för att väl försäkra sig om myckenheten af dess egendom, yrka en bekännelse af hela dess tillstånd} så torde ingen neka, att den som är föremålet för dessa påståenden , med skäl kan tro sig vara utsatt för våldsam behandling, och som man säger fallen uti röfvarehänder, äfvensom att Lagens skydd, ora det anropas, bör honom tilldelas, så i afseende på dess rätt att utan fritt begifvande ingenting af sin egendom aflemna, som äfven på den, att hafva sig dess inre tillstånd och beskaffenhet förbehållet.
Men om detta är förhållande individuer emellan, på hvad grund kunna de betraktas ur en annan synpunkt, i deras förhållande till Staten? eller är det ej just i behofvet af ägande rättens helgd, är det ej i en förväntad säkerhet om densammas möjligaste stadgande, som en af hufvudorsakerna till borgerligt samhälle bör sökas, och månne någon deri skulle inträda, om han förutsåg, att en vida mägtigare kraft, sjelfva Lagstiftningen i det samhälle, hvaraf han blifvit medlem, skulle en gång hota honom med de samma faror, tili hvilkas undvikande från enskildta personer, han underkastat sig SamfundsLagarnes band
Vid det stora Statsarbetet, en Beskattning, synes således billighet, det är jemn fördelning, böra vara hufvudgrunden, och skul-' 128 Den 8 Juni. le motsatsen, skulle en strängare medfart på * om jag så får säga, vissa punkter af den tilt beskattningsföreinål bestämda fonden, nånsin till antagande kunna föreslås, vore det endast i det olyckliga fall, då ett fortsatt krigstillstånd eller hotet af ett fiendtligt infall tvingade till mått och steg, hvilkas försvar en* däst hämtades från ögonblickets behof eller dröjsmålets fara.
Blott sådana trångmål kunna rättvisa aflagsnandet från billighetsgrunder i beskattning; men månne slutligen desse, lämpade till verkliga värdet af alla de i Staten under åtnjutande rätt varande förmåner, ej äfven skulle blifva de indrägtigaste källor för Skaftkammaren och föranleda till det understundom gjorda medgifvande: att klokhet och rättvisa ej sällan äro följeslagare?
Månne ej anledning är till förmodan, att en beskattning , som efter säkra grunder drabbar fonden i stort, skall kunna alstra rikligare afkastning, än den sorn, ehuru på vissa punkter mycket medtagande, åter på andra ej en§ faller, eller faller i en lindrigare proportion, än den skäligen borde? ...
Blott erfarenheten kan upplysa denna fråga, och endast möjligheten af en billig, en sann värdering till uppskattning kan grunda hoppet om en fullt lycklig erfarenhet i detta afseende.
Det är äfven i fruktan för dennas möjligtvis mindre lyckliga utslag, som utom Capitationen, denna för perronliga skyddet billiga afgift, jag trott rumtne, böra bibehållas öppet för öfverflöda^ " - afgif - IV.
Den S Juni. 129 fifgiften.
Den beqvämlighet och frihet, hvar* af desse slags afgifter (sorn noga böra skiljas ifrån afgifter pä nödtorft s-artiklar) för Contribitenten åtlöljas, synas, till behofvens fylland© lemna dem ett skäligt afseende.
På Värderingssättets mer eller mindre fullkomlighet synes således äfven förslagets bero.
Men innan jag går att detsamma framlägga, tror jag mig i förväg med några
Ord böra möta en invändning, som så ofta varit i fråga, att den äfven nu kunde äga rum.
Man torde anmärka, att
Oaktadt ett fortsatt yrkande af billighetsgrunder, förbigår dock detta beskattningssätt helt och hållet ett viss dass af invånare, den sorn i Staten kännes under namn af Capitalister, det vill säga de personer inom densamma , sorn utan att äga jord, Bergverk, Lägenheter, Qvarnar, Hus, utan att idka Manufactur- Fabriks- ellef Handelsrörelse, endast lefva af penfiingrenta, eller, för att ej öfverdrifva definitionen, hvarje person i förhållande till den del af dess förmögenhet, hvilken han 6asom rätt och slätt xentegifvande begagnar.
Få Länder synas böra äga denna dass i dess första bemärkelse särdeles talrik-
I dess andra skall den mer eller mindre finnas i alla Stater.
Sådan deri är i båda fallen, torde dock om densamma kunna sägas, att de af dess medlemmar, sorn i följd af större penningtillgångar lemna sig åt ett öfverflödigare lefnadssätt, både lätt och Ridd, 0, Ad, Fröt.
N:o 17. ig. 13° Den 8 Juni. billigt kunna träffas af val ställda ofverflöds» afgifter.
Att de åter, som oaktadt penningstyrka Föredraga ett sparsammare lif, i mån deraf val skatta mindre, eller, om möjligt är, alisintet; men att det deremot är denna dass man alltid ansett såsom för det allmänna nyttig, i dess egenskap af försträckare eller långifvare under de af StatsLagarne gillade vilkor, Och slutligen, att det tredje slaget af Ca» pitalister, nemligen de, som antingen genom missgynnande conjunmirer och öden, blott äro i besittning af ett capital, kanske otillräckligt till fördelaktigare företag, eller de som genom physiska eller moraliska plågor, eller andra från ålder och kön härrörande orsaker hindras att med fördel underkasta sig de från näringsrörelser, egendomars förvaltning, deras köp och försäljning oskiljaktiga besvär och omtanka, förtjena snarast att blifva föremål för skonsamhet, då-de omständigheter, af hvilka de bero, troligen mera leda till årlig förminskning, än förökning af deras förmögenhet.
Täta ändringar uti penningeväsendet, alla till capitalistens skada, samt inom loppet af ett seculum inträffade, torde ändtligen äfven såsom verkliga och ganska känbara beskattningar kunna anses.
Till följe af ofvanstående inledning och m«d afseende på värderingssättet, betraktade Den g Juni »31 rsåäöm enda grunden till förmodan om ett
Slutligt erhållande af fullt tillfredsställande resultat, anser jag således det vid hvarje
Väl inrättad-Lagskipning antagna sätt att t i 1-1- Vägagå, äfven böra tjerta till föresyn vid väri deririgarnes förrättande» Då Värdering ej anftat är ärt ett Domslut, syrtes det äfvert af ett lika handlingssätt nied dem uti Lagsaker bö» ta förberedas.
Vid betraktande af Lägeh i dess princip fitiner mah, att den till erhållande af målens möjligast oväldiga så granskning söm afdömiUande, noga från hvarandra afskilt de lill dessa föremål hörande åtgärder.
1 en nära förening roed ämnets natur hafva dessa kommit ätt utföras af: i:o Vittnen, såsom endast geilöm säkra uppgifter Upplysande, s:o UnderDomare, Sorn blött rånsakandé under bifögadt tölkartde äf Lagens rUirt, eller så till sågandes förslagsvis äfdoitL iiiande, och 3:0 ÖlverDdmare, Så söm ytterligare granskande och genom slutdom afgörande.
Under Skyldig gard af bifall åt Lagstiftarens häruti visade förutseende, sorn med frådkännande af all beslutande rätt inskränkt vittv net till blott uppgift om Sakens sanna förhålktode;- som derigenom, att den betagit Under* 132 Den 8 Juni.
Domaren ultimat
Domsrätt, satt äfven honor» i nödvändighet att så till sågandes endast blifva Referent af målet, och som andtligen i tredje rummet öfverlemna! det afgörande Utslaget åt en särskildt Domaremagt; har jag trott de till värderingen hörande åtgärder böra fördelas mellan treme dertill utsedda Comitéer, af vissa gifna Och från hvarandra noga skillda befattningar.
Dessa Comitéer skola då till benämning och göromål blifva såsom följer: 1:0 SockenComité som endast och allenast bör bestämma hvarje skattskyldig förmåns verkliga beskaffenhet och verkliga production, utan att dess värde bedömma. 2:0 LänsComité — som granskar den förras uppgifter, i stöd af desamma uppgör afkastningsbehållningen i penningar, samt efter 5 procent förvandlar den till capital.
Kommandes detta capital förslags vis och under förväntan af RiksComitéens . sanction, att utgöra det hvarje skattskyldig förmån åsätta värde, hvarefter antalet af de å densamma sig belöpande bevill* ningsdelar bestämmes. 3:0 RiksComité — som granskar, dömmer och beslutar öfver de föregående arbeten, samt upptager och afdömmer alla bevillningsmål utan Appel.
Ehuru så väl dessa Comitéers sammansättning som formerne för deras verksamhet
Den 8 Juni. 133 kunde utur olika synpunkter olika modifi«e~ ras, har jag dock trott följande vara mest öfverensstämmande irmd den af mig för deras arbeten framställda rigtning.
SockenComité väljes af alla i Socknen boende röstägande personer.
Den består af en Ledamot från hvarje tionde mantal inorta densamma.
Valet förrättas i Sockenstugan eller annat dertill utsedt ställe.
De tili SockenComité valde Ledamöter samlas äfven dersta* des, samt aflägga, då de äio samlade och fö» re arbetets början, elen uti allmänna Lagen utsatta vittneseden , hvilken dem af Socknens Trest affordras.
Socknens
Prest bör under hela arbetet vara närvarande, han aflägge äfven samma ed ...
Ledamöterne välje sjelfve en Ordförande och en ProtocollisU Då SockenComitéens åliggande är, att å nogaste mån uppgifva och beskrifva hvarje inom Socknen skattskyldigs förmån, bör denna beskrifning till sin vidd uti Protocollet upptagas, samt uti dertill inrättade Tabeller införas.
— Hvar och en skattskyldigs egne uppgift bör handlingarna bifogas.
Då Comitéens arbete är fulländadt, utses genom val bland alla dess Ledamöter en till Ledamot af den tillkommande LänsComitéen.
Till denna öfverlemnas alla de arbetet tillhörande Handlingar, hvilka han vid sitt inträde i LäosComitéen ovilkorligen skall derstädes uppvisa och öfverlemna» '34 Den 8 furti.
LänsComité består af en Ledamot från hvarje SockenComité.
Den samlas uti Länets Hufvudstad, sorn alltid blir sätet för dess arbeten.
Efter skedd samling och före arbetets början, aflägges af dess Ledamöter den i Lagett utsätta vanliga Domare-eden.
SockenComitéens arbeten företagas sedan till granskning, i stöd hvaraf hvarje skattskyldig förmån dess afkastningsbehållning påföres, hvilken, sedan den, enligt hvad ofvan sagdt ~ är, blifvit förvandlad till capital, uti Tabellen utföres- Alla LänsComitéens beslut samt mo-. tiverne, som till desamma föranledt, blifva nq-. ga till FrotocoUet upptagna, Dessa Protocoll, jemte både Läns- och SockneComitéernes hela arbeten, öfverlemna^ derefter ti fl RiksComHéen.
RiksComité skall sammansättas och bestå af fyra Ledamöter från hvarje Län, en af hvarje Stånd, hvilka dertill valde äro.
Desse böra anses så^om Riksens Ständers Fullmägtige, efter fullbordad granskning alla Taxeringsmål utan appel afdömma, samt resultaiet i Tabellen -utföra.
De böra äfven före arbetets början aflägga Domare-ed, och äfven derjemte, Om så nödigt funnes, någon 3nnan efter naturen af deras göromål afpassad, hvilken af Rik* sens Ständer särskildt kunde föreslås.
Då likväl den RiksComitéen tillagde
Domsrätt utan appel möjligen kunde synas tillin - Den 8 Juni. »35 tetgöra den skattskyldiges med skäl förväntans rätt till en med billighet öfverensstämmande nedsättning, i händelse dess i Staten åtnjutande förmåner blifvit för högt värderade, tror jag mig till denna svårighets afhjelpande böra föreslå följande:
I fall af missnöje med den af LänsComitéen uppgjorda värdering, äger den skattskyldige att genast vid denna Comité detsamma tillkän. nagifva, samt derefter hos RiksComitéen anmäla de af honom i värderingen förmenta felaktigheter.
Den skattskyldiges klagomål skall alitid vara åtföljdt af bevis, eller ock skall han med intyg från LandshöfdingeEmbetet i Länet styrka, det han hos detsamma anmält sig till erhållande af Landtmätare, och bör en sådan, om dertill skäl är, genom RiksComitéens anmodan till Konungens Befallningshafvande, och i stöd af desses derpå följande skyndsamma åtgärd,-ho. norn utan uppskof och sä fort sig göra låter, till värderingsmåiets utredande förunnas.
Skulle den klagande efter slutad mätning finnas hafva haft fog till sina klagomål, bör ej allenast den nya värderingen derefter lämpas, utan äfven halfva Landtmätare-kostnadea honom af allmänna medel inom viss utsatt kort tid ersättas.
Skulle åter den öfverklagade värderingen finnas vara med verkliga beskaffenheten öfverensstämmande, får den klagande, utan någon förändring i värdering , sjelf vidkännas hela den Landtmätare arbetet åtfol» jande kostnad.
Den 8 Juni, En dylik rättighet att till värderings-forhållandens utredande förordna Landtmätare, skall älven, till bevakande af Kronans rätt, vara Konungens Befallningshafvande förbehållen, i händelse de anse en värdering vara för lågt uppgjord
De böra då äfven på nyssbeskrefre sätt till RiksComitéen inkomma med sina anmärkningar, med bifogad förklaring, att Landtmätare redan till det i fråga satta värderingcmålets utredande blifvit förordnad, hvarå Comitéen, om dertill skäl ära äger att göra afseende.
Den kostnad, som häraf uppkommer, bestri. des af den skattskyldige till hälften, så framt Konungens Befallningshafvande finnas hafva haft fog till de af dem gjorda klagomål; » annat fall vare den skattskyldige från all kostnad fri.
Efter slutadt arbete utväljer RiksComitéen bland sig sjelfva en Ledamot från hvarje Län, som på af dem utsatt tid, sedan de anmälte Landtinäteri-förrättninga? ärofullbordade, sammankomma för att dessa målen till slutligt af* görande upptaga och afdömma, då den skattskyldige tillerkännes(de honom tillkommande skäliga afdrag eller tillökningar.
Till noggrannhet vid värderingarnes förrättande, blifva, till följe af det föregående, Tabeller af nöden.
Dessas mer eller mindre fullkomlighet blifver äfven vid sakens utförande ett ämne af mycken vigt.
Af sådan anledning tror jag mig tili ändamålets vinnande Den 8 Juni. 13? böra föreslå, det Kongl. KammarCollegiutn och LandtmäteriContoiret anmodades, att i stöd af ägande sak-kännedom uppgöra förslag till värderings-tabeller för Jordbruket, och att hos Kongl, Bergscollegium äfven anhölls om en dylik åtgärd hvad Bergshandteringen och Bruken beträffar.
Då emellertid de af Herr Friherre Henning Wrangel redan för Jordbruks värderingar uppgjorda tabeller synas mig vara af mycken förtjenst och äga en för ändamålet stor grad af användbarhet, finner jag mig smickrad att med dess tillstånd få desamma härjemte bifoga.
Sådana äro de af mig för värderings-sätiet i allmänhet föreslagna grunder.
Men månne nu alla de till beskattning upptagna Statsförmåner kunna efter detta värderings sätt till deras verkliga beskaffenhet bestämmas?
Mig synes att ej mer än en enda artikel derifrån bör undantagas — men denna artikel är af betydlig vigt uti vigtskålen, och icke dessmindre synes undantaget nödvändigt, icke dess mindre synes ett särskildt värderingssätt för densamma böra föreslås.
Man förutser redan att jag menar handel och rörelse.
Handel och rörelse, dessa källor till förmögenhet, skola väl af den uppmärksamme utan särdeles omtvistande medgifvas till naturen vara ganska skiljaktiga från de här ofvan upptagna Statsförmåner.
Ofta till inre förhållandet mera dolda, äro de det äfven så till verkningarna.
Värdet å de af idkaren dertill Den S Jani, använda capital, så i varor sorn penningar, är så mycket svårare att bestämma, som de i dess egen hand med hvarje dag förändras y hvar ar då fonden att beskatta ?
Den verklige ägaren af Fonden, så väl i skepnad af penninge- som varu capital, är svår om ej omöjlig att utfinna: hvar är dä man* nen att hålla sig till?
_ och då fond och ä* g3re äro nästan lika svåra att bestämma, hur skall väl handel och rörelse utan någon sä* ker grund kunna värderas?
Verklige, måhän# da de verkligaste af alla Stats förmåner, efter de v’d begagnandet kanske mest påfordra skyddande Lagars både antal och kraftiga åt, gärder, synas handel och rörelse, ur denna synpunkt betraktade, efter samma grundsatser böra behandlas; men en i öfrigt olika beskaffenhet, och framför ålit ändam&lets vinnande i stort, torde här till förmån för dem böra föreskrifva någon förändring i värderingssättet.
Så väl dessa förhållanden, som hvad mara af forntida häfder har sig bekant om Städers uppkomst och fortgång, synas visa b.e hofvet af att beskatta Städer mera efter allmänt öfverslag, än part ella undersökning-tr och värdeiingar-
Tdl sin natur mera oberoende af ali gransknings törmåga, än andra innehafvare af Stais-förmåner, hafva dock be hofvet af Lagarnes beskydd, Handels och vissa rörelsers redan på gifna orter vundna blomstring, och sjelfva handteringarnes deruppå stödda bestånd* Num mer.
Hemmans och Lägenheters Namn.
Hemmans och Lägenheters Natur.
Sockne Comitée s Tabell N:o i.
Per Landt-Ege n domarn as beskaffenhet inprickas.
Ridderskapets och Adelns Prötocoil, 4:de B',, sid. 137.
Oförmedlade.
Förmedlade.
Säterier. i _ : O j -t o C/5 ** EJ h n S ►*! •t v: Säterier. ►fl r- £ ! 3 I s ST { 3 a» < o * s o C/: I 3 £;§ r. 1 JK* 0 i 3 ^ t ER | P 8 ?
F7* I Om 3 j » ra | ? w: ^ I V : X 1 n Åker.
Utsädet.
H~ Åket, Äng ochT^TT” U; Refvad.
T:d.
Upp skattad.
Hvete. k:d T:i k:dP:r' Råg. Korn. kör T:r. k:r T:r. k:r Råg och Hafre. och Hafre.
Hafre T:r. k:r T:r.'k:r T:r k:r Arter.
T:r. Bönor. T:r.
Vicker. t otatoes k:t T:r. kr Äng.
Refvad.
I ^PPskattad.
,!T:d. k:d T:d. ktd Ho-höhlet.
Parm.
L:od. st. 1 ' st - Häst. kreatur, sorn kunna födas.
Pär.
Uöb ohl et, samt huru manga kreatur som kunna födas.
Oxar. st. j UnsKor. | bo- !
Kalfskap. var - st.
Get ter. u t m a r k.
OdlingcJjar_ st. | st. st.
( Refvad.
T:d Ej odlingsbar.
Uptfdkat-.
V^- k:d 'Tikal T:d k:d Ö \ V, T: d k:d Skogbevuxen Mark.
Högskog.
Gammal T:d j L:d Ung. T: d Uppskat tad. k:d ( T:d k:d Su tiskog.
Gammal.
T:d k:d Ung.
T:d k:d Barrskog.
UPPs,kat- Gammal, tad.
T :d k:d T:d krd Ung.
Uppskattad.
T:d k:d T:d k':d Summa på all marken.
Annotationer.
R-efvad.
T:d k:d Uppskat tad.
T:d led Hemmans och Lä^en . T ..
, vr „ . , -T ö
I Hemmans och Lagenheters Natur, heters Namn. 0 Afkastning i Spannmål m. rn Sockne C o m i t é e s Tabell N:o 2.
Der I. and t - E gen domarnas produetion utffirés.
Ladugårds afkastning. -bestämde H a r 1 ' g h e t e r Diverse Härligheter som ingen jord hafva.
Annotationer , Råg 1 Korn Korn. | och | och Hafre.
(Hafre Förmedlade Hvete.
Råg Oförmedlade Bönor, j Vicker, j ^cta~ (Humle.} Hö. 1 toes Hafre.
Lin Kreatur, m. m Arte r. Läck - xHä Afkastning af pär lig het ernia penningar Kohl. Fisken.
Torf mossor Härligheternas Namn.
Säterier.
(Säterier SS.ta k:r t:r!k:r It:r Upd.
I.:pd famnrr •
R:dr Sockne Comitees Tabell N:o 3.
Der Iiancl 1-v.f» endo 1 ti arxra^ ri itt1-a o r i Ll»XX—citat c- t Arbetsstyrkan vid ett Hemman eller Lägenhet.
Aflöning till Folket.
Hem Utfod ringe Råg Korn och och Hafre.
Hafre.
Råg Korn och och Hafre.
! Arter.
Dags verke.
Råg. Dragare.
,'ota- Hö, toes Afsättnings-ställets afstånd ifrån Egendomen med antagen forlön.
Antal mil.
F ö r m ed 1 a d e. Tjenstefolk.
Oförmedlade, Arter.
Bönor.
Penningar.
:a - \ icker.
SkögsConsumtion för dem som ingen jord äga. Bönor.; Vicker, Griind-i Prest- och Klockare - rättigheter, allt föfvandladt i penningar uti Bro. toes Tionde. ■rentor samt Annotationer, Pär Karle..
HK“ starv Par Oxar.
Säterier, Säterier, Pigor.
(Barn.
Läk ter.
Torfmossor.
Pott' aska.
Plankor, Kohl. Tjära.
Råg Korn. t»1 Torf. trj o St.
Tolft. k:r st. st.
T:r sk. k:r sk. famn:r Lass. k:r k li - sk. k:r ::r[k:r k:r t:r fcr t: r j k:r t:r k:r k:r k:r t:r k-.r k;r st. t:r I Låns Coraitées Tabell.
Der Egendomarnas behållna production utföres.
Ridd, och Adelns Protosoli, 4:de B, sid. 13?» Härad.
Socken.
Hemmans och Lägenh. Namn.
O för medlade.
Säterier. *1! a Förmed lade.
CA| 3 r i K
<x> I fu: </T i fri: si?
Afkastning i Spannmål m.
Råg. Korn.
Råg och Hafre.
Korn och Hafre. | t:r k:r t:r le - Hafre.- Ärter.
Vicker.
Pota- Humle.
Hö.
Lin. toes. ker t:r j k;i t r k:r t:r k*l t:r k:r k:r, sk. L’.pd.
L:pd Ladugårds afkastning.
Kreatur, m. m. S? o st. O st. st.
O Skogs Afsättning.’ Plan kor.
Brä der.
Läck ten.
Kohl.
Tjära. st.
Pott aska.
Ved T. T. t:r t:r k;r l:p sk famn Fortsättning af L å ii s C o m i t é e s Tabell.
Bestämde Härligheter.
Fisken.
Fisk.
T:r Fisk. l:pd.
Fisk. sk:pd.
Torf mossan.
Torf. Lass.
II Production förvandlad Diverse Härligheter som ingen jord har. i penningar efter | Msrkep-ånp-s-TaXar.
Härligheternas Namn.
Markegängs-Tax<m.
Uppkommet värd e. Annotationet, Afkastning af härlig heterna i penningar.
Banco, Antal. sk rst.
Riks Comitées Tabell Län.
Härad.
Socken. % c 3 Städer, Bruk , Manufacturer, Hem- Hemma n s 3 C il X åge nheteis Natur.
Antagne Värden.
Lotter.
Annotationer. 3 m i mans och Lägenhe- ters Namn m. m.
' Säterier.
> Frälse.
Krono.
I Skatte.
Rå och Rör Krono. Krono skatte.
Skatte Frälse.
Insockne Frälse, Utsockne Frälse.
Bergs Frälse.
C Frälse.
; Krono. Skatte.
Rå och Rör. | o o Krono skatte.
Insockne Frälse.
| Utsockne Frälse.
| Bergs Fralse. j H C rt R:dr. sk. rst.
I ■ 1 * Den 8 fart - 139 nödgat deni till billiga och mot fordelar afvägda uppoffringar.
Men alltid torde dock boya anmärkas, att Närings- och Handels-idkar-es interesse synts förestafva dem den önskan, att hellre genom vissa förut bestämda afgifter få afbörda sig sina tillskott till det Allmänna, än genom inquisitive och delvis utsträckta värderingar godtgöra Statens fordringar.
I noga förening ined detta i sakens natur grundade förhållande, tror jag derföre följande värderingssätt för Städerna böra föreslås.
Åf Bevillningsutskottet uppgöres till en början noga proportionen af den del utaf he. la Beviilnings beloppet, hvilken Städerna, jemförelsevis till det öfriga landet, böra utgöra; Grunderna till denna proportion kunna bäst stödjas på inhämtad kunskap om belöp, pen af de utaf dem hittills utgjorda allmänna afgifter, och är det i sådan afsigt jag redan vid qjift vördsamma Memorial af den n Maj bifqgade Tabellen N;o 2, sorn utvisar den för Sräderna åren 18 i o och 1812 uppgjorda, dels afkastning-, dels värde-uppskattningar, ehuru desamma ej såsom de i alla af* seenden billigaste uppgifvas.
Hela den för Städerna sålunda uppkomna J3evillnings-summa bör sedan uppå deni , i mån af deras handel och rörelse, fördelas, samt i följd deraf antalet af de Bevillningsdelar, hvar och en kommer att utgöra, af 14» Den 8 Juni.
Stander bestämmas och på densamma utföras.
Om distributionen till utgörandet af den så uppkomna Bevillnings-summa äga Magistraterne, eller af Städernes invånare bland dem sjelfva utsedde Ledamöter, att i proportion till hvar och ens större eller mindre rörelse gå i författning, på sätt dem lämpligast sy»es; dock så att hela det påräknade beloppet under ingen förevändning furminskadt utfaller.