Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har likväl ganska tydligt tillkännagifvit, att hufvudändamålet med detsamma varit att få sin motion behandlad och ett utlåt, deröfver afgifvet i sammanhang med statsreglerings-frågorna under 4:de HufvudTiteln.
Detta har jag velat yttra till stöd för min upfattning af ämnet.
I öfrigt vill jag icke inlåta mig i frågan, om StatsUtsk. har tid eller icke att sammanträda med Ekon.- Utsk.
Det beror naturligtvis på StatsUtsk. att taga initiativet i detta fall, och jag gissar, att de nog hitta på utvägen att göra det så, att de icke hindras i sina göromål.
Hr Stjernsvärd- Jag beklagar, att jag icke kan fästa afseende på Hr Hjärnes önskan.
Den må stå i prot:t för hans räkning.
Jag har i mitt anförande tillkännagifvit den behandling jag önskar, att min motion måtte få.
Den är fullkomligt grundlagsenlig och jag anhåller, att den måtte få behandlas på ett med Grundlagen öfverensstämmande sätt.
Uppå Den G Maj e. m. 529 Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att det af Hr Stjernsvärd uplästa anförande finge remitteras till StatsUtsk. samt kommuniceras de respektive MedStm.
Uplästes ett af Frih. Stackelberg, Berndt Oscar, inlemnadt så lydande Mern.:
Under vördsam anhållan att icke dessmindre få vidblifva min riksdagsmannarätt, har jag härmed äran afsäga mig förtroendet att vara Suppleant i Höglofl.
Bevilln.Utsk., enär mina öfriga åligganden i Statens tjenst icke lemna mig tid att ifrågavar:de updrag fullgöra.
Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde utse en.
Suppleant i Bevilln.Utsk. efter Frih.
Stackelberg.
Fortsattes pröfningen af Sammansatta Be vill n :s-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; och förekommo nu Utsk:ns yttranden i fråga om nedannämnde §§ af förordningen, ang:de vilkoren för sådan tillverkning. § SO.
Hr von Axelson, Georg Julius: 1 :sta mom. i denna g innehåller: »Denne Kontrollör, som antages särskildt för hvarje termin, hvarunder bränvins-tillverkning är tillåten.»
Deri förekommer ett utländskt ord som är tvetydigt, emedan det kan betyda såväl en som två månader.
Afven skulle kunna hända att en Kontrollör, som är utnämnd för en termin af 2:ne månader, skulle, om bränvinsbränningen instälies, kunna göra anspråk på aflöning äfven för den andra.
Om dylika anspråk hittills förefallit är mig obekant, men då de likväl kunna göras, anser jag dem böra förekommas.
Delta tror jag lämpligast ske, om ordalydelsen förändras sålunda, att ordet: termin, utbytes emot ordet: liderymd, och det sednare ordet jemväl intages i det för Kontrollören utfärdade förordnande.
Genom en sådan redaktion kan, enl. min åsigt, Kontrollören icko erhålla aflöning för längre tid än bränvinsbränning utöfvas.
Det sednare mom. i §:n innehåller grunder för Kontrollörens aflöning, som jag anser oriktiga.
Mom. lyder nemi.: »Kontrollör förordnas af K.
Befh:de, som äfven bestämmer hans arfvode och resekostnads-ersättning, hvarvid med iakttagande af hvad i nästförestående mom. är stadgadt, bör tagas i betraktande bränneriets större eller mindre betydenhet samt den olika omfattningen eller besvärligheten af Kontrollörens tillsyn.» Kontrollör öfver ett bränneri har i allmänhet en lugn befattning.
Då man således i allt fall icke har mycket att göra, böra anspråken på betalning icke förökas derföre, att man är anställd vid ett större bränneri, eller derföre att bränvins-tillverkningen är större V II. 34 530 Dea 6 Maj e. ta. eller mindre.
Besväret af tillsynen kan egentligen vara densamma vid alla brännerier.
Tillökningen deri består hufvudsak ligen i upmätningen af det tillverkade bränvinet, men detta besvär är dock ringa.
Mom. innehåller äfven att K.
Befh:de skall bestämma resekostnads-ersättningen och arfvodet.
Mig synes lämpligare att K.
M. bestämmer grunderna för Kontrollörernes aflöning, och på dessa skäl anhåller jag, att det första mom. kommer att lyda så: »Den Kontrollör, som antages särskildt för hvarje tiderymd, hvarunder bränvins-tillverkning vid bränneriet idkas etc.», och det andra sålunda: »sorn äfven bestämmer hans resekostnadsersättning och arfvode efter de grunder, som af K.
M. blifva i Nåder fastställde» etc.
Jag anhåller om propos. på dessa båda ändringar i §:n.
Ad. torde erinra sig, att vid sednaste Riksdag 70 §:n Reg:sF:n och 31 §:n Riksd:sOrdn:n undergått en förändring, hvarigenom tydligen bestämdes, att för framtiden de motioner, som med bevillningsfrågor egde sammanhang, skulle väckas inom samma tid som öfriga frågor och med dem undergå likartad behandling samt att i följd deraf då Sammansatta Utsk:n icke företagit någon förändring i den ifrågav:de nu gällande 50 §:n, utan endast afstyrkt bifall till en motion, som afsåg en annan förändring deri än Hr von Axelson nu yrkat, R. o. Ad. torde finna att det förslag
Hr von Axelson framställt ej kunde blifva föremål för Ståndets pröfning.
Uppå härefter framställd propos. bifölls Utskms i afseende p§ ifrågav:de § afgifna yttrande.
S Si.
Härvid förekom först Utskms yttrande och förslag rörande förändrad lydelse af denna §:s Usta morn., och yttrade sig derom Frih.
I denna § har Utskrn föreslagit en förändring som kan synas oskyldig, men likväl kan åstadkomma onödigt besvär för bränvinstillverkaren.
Utskm bar nemi. sagt, att det skall finnas endast en sprithåilare i hvarje större bränneri, då enl. den nu gällande författnm en eller två sådana få finnas.
Möjligen hafva icke mångå begagnat sig af rättigheten att hafva 2:ne sprithåilare; men säkert är, att de sorn begagnat sig af denna rättighet, måste vidkännas besväret att borttaga den andra.
Tänker man sig möjligheten för en Kontrollör att hafva tillsyn öfver flera brännerier, så är det af vigt att 2:ne sprithåilare må få begagnas.
Detta är skälet hvarföre jag önskar afslag på denna del af §:n.
Det öfriga anser jag likgiltigt.
Jag gillar den föreslagna förändrin gen.
Det har visat sig, att de fleste bränvinsbrännare i Sverige icke begagna sig af rättigheten att hafva 2:ne sprithåilare.
Orsaken till det nu gällande stadgandet var, att man sistl.
Riksdag Den 0 Maj e. in. 53! förmodligen föreställde sig, att den ena sprithållaren skulle begagnas för sprit och den andra för' lank eller sämre bränvin.
Då man nu föreskrifvit, att sprithållaren skall rymma minst ett dygns tillverkning, så är klart att, om man skall hafva 2me sprithållare, man skall tillverka mera på dygnet än hvartill man anmält sig.
Der 2:ne sprithållare funnits har man så förfarit, att ett halft dygns tillverkning itappats den ene och den andra hälften i den andra, hvilket åstadkommer större besvär vid upmätningen, och då möjligen en tillverkning af bränvin utöfver det tillåtna kan genom bibehållandet af nu gällande stadgande åstadkommas, och något besvär för bränvinsbrännaren icke skäligen kan upstå genom den föreslagna förändringen, anhåller jag om bifall till Utskms förslag i denna g. Frih, Raab; Utskms Ordfide har uplyst mig, att endast i 5 eller 6 brännerier begagnas sprithållare, och detta kan vara likgiltigt; men att det är en oriktig grundsats att förbjuda be gagnandet af 2:ne sprithållare frångår jag icke, af det skäl, att om man itappar ena hälften af dygnets tillverkning i den ene och andra hälften i den andra sprithållaren, hindrar man icke bränvinets gång under upmätningen och förorsakar bränneriägaren ingen förlust.
För öfrigt anser jag saken icke vara af vigt, sedan jag sagt ifrån hvad jag tänker. Gr. a f Ugglas, Carl Fredr.
Orsaken till Utskms förslag är, aft man ansett 2:ne sprithållare medföra svårighet vid kontrollen öfver bränneriet, och att i OrdningsStadgan föreskriften om sprithållaren blifvit utesluten.
Sedan efter härmed slutad öfverläggning
Landtm, framställt, att den af Frih.
Eaab yrkade förändring i Utskms förslag endast afsåg bibehållandet af det nu gällande stadgandet, att i större bränneri må finnas en eller två sprithållare, blef propos. till bifall å Utskms ifrågav.de förslag framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Utskms afstyrkande yttrande och förslag ang:de förändring af 54 §ms andra mom. § SS.
Utskms yttrande ang:de ett af Hr von Knorring, Axel, framställdt förslag.
Utskms yttrande och förslag ang:de af Utsk:n tillstyrkte ändringar i §:n 55.
Öfver förslaget ämnar jag icke yttra mig, emedan jag icke är i tillfälle bedöma lämpligheten deraf; men i afseende på redaktionen anhåller jag, att R. o. Ad.
Den 6 Maj e. m. ▼ ille efter det i slutet af §:n förekommande ordet: OrdningsSladgan, tillsätta orden: sorn af K. M. utfärdas.
Förhållandet med OrdningsStadgan är, att det vid sista Riksdagen nedsatta Särskilda Utsk. förutsatt att denna Stadga skulle af R.
St:r godkännas och sedan öfverlemnas till K. M:s godkännande, men R.
St:r beslöto, att upgörandet af denna Stadga borde till K. M. öfverlemnas, hvarföre R.
Sl:r, utan att ingå i bedömande af innehållet 1 det utaf Utsk:n upgjorda förslag till Stadga, afslog detsamma.
Såsom vi känna, blef den ock sedermera i sitt hittillsv:de skick af K. M. utfärdad.
Emellertid finnes icke på något ställe i författn:n föreskrifvet hvem som må utfärda denna Stadga.
Det kan låta sig tänkas, att Kontrollörer och OfverKontrollörer på eget bevåg utfärda föreskrifter för bränneriägare.
Hvad hindrar dem, om de så finna för godt, att dekorera dessa sina föreskrifter med benämning af OrdningsStadga?
Till förekommande af all villrådighet i detta afseende har en af R. o. Ad:ns aktade ledamöter, Hr Braunerhjelm, som både vid denna och förra Riksdagen gjort sig förtjent af R. o. Ad:ns förtroende i dessa frågor, anmodat mig att, enär han är förhindrad att i detta plenum öfvervara R. o. Ad:s öfverläggning, fästa Ståndets upmärksanihet på behofvet af den genom mig nu föreslagna redaktionsförändring, med anhållan att R. o.
Ad. ville godkänna densamma.
Cederström så mycket heldre som ByråChefen, enl, förfaltmne, äger att utfärda särskilda föreskrifter till ledning för Kontrollörer och OfverKontrollörer.
Det är dock icke att befara af den nuv:de ByråChefen, att han utfärdar lagstridiga föreskrifter, men försigtigast och rättast torde vara att intaga i förfaltn:n, att den deri omnämnda OrdningsStadga är af K.
M. utfärdad, och jag tillstyrker derföre bifall till Frih. Cederströms förslag.
Raab: Då K.
M. äger uti ekonomiska frågor lagstift ningsrätt, synes mig det föreslagna tillägget öfverflödigt.
Dessutom är det ett R.
St:rs beslut, att K.
M. skall utfärda OrdningsStadgan, och då detta beslut ännu icke är ändradt, är också klart, att K.
M:s lagstiftningsrätt i detta fall ännu qvarstår.
För öfrigt får jag fästa upmärksamheten på, att det är oegentligt att i denna § intaga det af Frih.
Cederström föreslagna tillägg, utan det hade bort inrymmas i 53 §:n, hvarest omtalas ÖfverKontrollörers och Kontrollörers skyldighet att ställa sig OrdningsStadgan till efterlefnad.
Raab har säkerligen rätt deri, att det af mig föreslagna tillägg bordt införas i 53 §:n, och jag hade äfven tillstyrkt det, i händelse någon motion derom afgifvits eller Utsk. föreslagit någon ändring i §:n sådan den återfinnes i nu gällande författn:n. Frih:n har vidare sagt, att mitt förslag vore öfverflödigt, emedan K.
M. äger lagstiftningsrätt i ekonomiska frågor, och R.
St:r genom beslut, som ännu icke vöre ändradt, Den 6 Maj e. m.
Gfverlemnadt ät K. M. upgörandet af OrdningsStadgan.
Jag berörde i mitt förra anförande förhållandet med denna sak, nemi. att R.
Sl:r icke genom formligt beslut öfverlemnat saken till K. M., utan, såvida jag icke misstager mig, afslogo all pröfning af OrdningsStadgan, emedan man ansåg det icke tillhöra R.
Men, om än R.
St:r skulle hafva fatlat ett sådant beslut Frih:n omnämnt, kan detta beslut gälla endast för den gången, och jag kan icke finna att det ligger något ondt, men väl en större tydlighet deri, att uti den utkommande för fa 11 n :n de ifråga v:de orden införas.
Frih:n invänder, att det faller af sig sjelft, att Stadgan bör af K.
M. utfärdas.
Huru kom det sig då, att vid sista Riksdagen Särskilda ötsk. upgjorde förslag till OrdningsStadge?
Detta antyder ju, att man den tiden ansåg detta ärende tillhöra båda statsmakterna och icke K.
Således synes det mig, att man om saken kan hafva olika tankar, och derföre samt till förekommande af all ovisshet, hemställer jag, om icke Frilen ville låta sitt mostånd falla, men i alla händelser, att R. o. Ad. behagade, derest de föreslagna orden synas väl kunna gagna, men aldrig skada, deras införande benäget godkänna.
Cederström icke derföre att jag egentligen anser tillägget behöfligt, men derföre att det finnes en annan af ByråCbefen utfärdad Stadga, som också kallas OrdningsStadga, och om den skall klifva den gällande och uttränga den andra, lärer väl bränneriägare icke behöfva underkasta sig de åsigter en så underordnad person kan hysa.
Till förekommande af en sådan förvexling biträder jag Frih.
Ilr von Axelson:
Uti denna g förekomma åtskilliga fel hvarpå jag vill fästa Ståndets upmärksamhet.
Der förekomma orden: »hvarigenom bränvin, sprit eller lank kunna uttappas.»
Här felas ordet: »spritånga.»
Vidare förekomma i slutet af g.n följande: »med hänseende till i denna g ornförmälda delar etc.», hvilken strof bordt lyda så: »med hänseende till de i denna och föreg:de g omförmälde delar etc.»
Och slutligen anser jag att i början af §:n efter orden: får e/ finnas, borde inflickas orden: »större bränneri.» Då Frih.
Cederström för öfrigt gjort anmarkn. emot g:n, anhåller jag att g:n måtte återremitteras.
Den siste talarens anmärkn:r äro så grava, att jag anser mig böra instämma i begäran om återremiss.
Något förtydligande af g:n utöfver hvad Frih.
Cederström föreslagit, anser jag alldeles icke behöfligt, och bestrider all annan förändring än den, att i slutet af §;n tillsättas orden: »som af li. M. utfärdas,» Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Den s. k.
Ord ningsStadgan är egentligen att betrakta som en supplementar-lag 534 Den 8 Maj e. m. till bränvinsbränningslagstiftningen.
En lag, hvari bestämmes så strängt ansvar som i denna, bör väl af K.
M. utfärdas och icke af någon underordnad myndighet, hvilket möjligen kan ske, om R.
St:r icke uttryckligen gifva sina åsigter tillkänna, att de önska att K. M. utfärdar OrdningsStadgan, och till förekommande af misstag instämmer jag i Frih.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom i afseende på Utskrns förev:de förslag blifvit yrkadt, dels af Frih.
Cederström bifall med tillägg, vid slutet af §:n, af orden: »sorn af K.
M. utfärdas», så att slutorden blefvo: »OrdningsStadgan, som af K. M. utfärdas», och dels af Frih. Raab och Hr von Axelson fiterremiss, blef propos. till bifall å Utsk:ns förslag utan förändring först framställd och besvarad med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag med den af Frih.
Cederström föreslagna föi ändring, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade del han ansåg
Ja hafva varit öfvervägande. S 36.
Efter upläsning af Utsk:ns förslag till förändrad lydelse af denna §, blef detsamma bifallet.
Utsk:ns 3:ne första i afseende pä denna § afgifna yttranden biföllos.
Då sedermera förekom det fjerde yttrandet, ang:de arfvodet för de till vittnen med bränvins upmätning och profning utsedde personer, yttrade Hr Hjärne:
Då motionären icke är närv:de, beder jag att få understödja hans motion.
Det är icke föreskrifvet, att personer som till bränvinsvittnen utses skola anmäla laga förfall för att erhålla befrielse derifrån.
På landet inträffar ofta, att i närheten af brännerier icke alltid finnas lämplige personer att tillgå, och inom
Stockholms län finnas brännerier till hvilka vittnena hafva haft lj| mils väg, men för den goda saken skull hafva de icke afsagt sig förtroendet, utan rest med egna hästar till bränneriet hvarje dag emot den ringa ersättningen af endast Itdr.
Det är påtagligen för litet.
På landet anlitas vanligen äldre och aflägse boende personer till vittnen, hvilka icke hafva annan sysselsättning.
På flera ställen har man utsett utlefvade och inhyses boende gubbar, och ansett lämpligt att låta dem marschera ofta lång väg till och ifrån bränneriet en gång dagligen.
De hafva dock varit olämplige, ty i början förstå de icke den sak de skola bevittna, och många hafva icke kunnat lära sig det under bela tiden.
Anser man denna befattning af någon vigt, så är äfven nödigt att dertill utses personer som förstå saken och äga förtroende bland sina socknemän, af hvilka de utses.
Jag tror således, att arfvodet, såsom Hr von Knorring föreslagit, bör bestämmas till 3 R:dr, så - Den 6 Maj e. m. vida man icke vill bestå vittnena resekostnadsersättning, men då de skola betala den sjelf och hafva mera än 2^ mils väg till bränneriet, Sr Rdr alldeles för litet, emedan penningarna då till största delen måste användas till skjutsen, hvarigenom de icke erhålla någon ersättning för tidsspillan o. s. v. Jag anhåller derföre att arfvodet måtte bestämmas till 3 Rdr Rmt.
Om tillökningen i arfvodet varit högre, skulle jag yrkat afslag på Utslons hemställan.
Vittnets besvär är icke så stort, att det behöfver taga i anspråk mer än två eller tre timmar på dygnet.
Arbetslönerna hafva visserligen på de sednare tiderna stigit högt; men dock icke så betydligt, att ej 1 Rdr Bko kan anses såsom en ganska god inkomst, och det har jemväl visat sig, att det icke saknas personer, hvilka gerna vilja åtaga sig denna befattning, hvilken för det närv:de är ett municipal-bestyr.
Blefve Ur Hjärnes mening gillad, skulle man möjligen få se, att många, hvilka innehafva dessa platser, skulle vilja göra anspråk på pension.
Jag yrkar bifall till Utsk:ns hemställan.
Jag anhåller att få instämma med Frih. Raab, och jag vill derjemte uplysa llr Hjärne, att genom en ringa majoritet tillkom den föreslagna förhöjningen och att ledamöter af BondeSt. ansågo den nuv:de aflöningen för hög.
Jag får uplysa Frih.
Raab, att jag icke sagt att man till vittnen skall begagna dagsverkskarlar, hvilket Frih:n synes tro, enär han talat om dagspenning.
Ar vittne behöfligt, så måste dertill användas personer, som hafva anseende i orten åtminstone mera än vanliga dagsverkskarlar.
För dem hade 2
Rdr varit tillräckligt; men då det skall vara ordentligt folk med anseende i orten och förmåga alt kunna skrifva, måste jag vidhålla mitt yrkande att aflöningen bestämmes till 3 Rdr.
Utsk:ns i afseende på denna punkt afgifna yttrande, blef uppå härefter framställd propos. bifallet, och då sedermera de af Utskm föreslagna förändringarne i lydelsen af ifrågav:de §:s Usta, 4:de och 6:te mom. uplästes, lemnade R. o. Ad. jemväl dertill sitt bifall. §§ 60, 62, 67 och 69.
Utsk:ns i afseende på dessa §§:r afgifne yttranden och förslag blefvo utan discussion bifallne. §§ 70, 71, 72 och 73.
Efter upläsning af Utsk:ns förslag till förändrad lydelse af dessa §§:r, anförde Frih.
Då R. o. Ad., vid behandlingen af 2 §, utbytt ordet mäskning emot mäskberedning, hemställer jag om icke en sådan redaktionsförändring äfven i denna § borde vidtagas; men då R. o. Ad. vid en sednare § icke godkände Utsk:ns framställning, att tiden för mäskberedning skulle bestämmas till 5 636 Den 6 Maj e. m. dygn före bränvinsbränningens början, skulle jag tro, att 72 § 1 mom. bör utgå, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos.
Vid 20 § beslöt R. o. Ad., att distillering skall vara tillåten endast 10 månader af året, och således icke under den tid, då bränvinsbränning utöfvas, och uti 70 § bör alltså, för fullständighetens skull, inrymmas en föreskrift, som uttrycker, att det är ett brott att idka distillering under de för bränvinsbränning bestämda 2:ne månader.
Det heter nemi.: »distillerar den bränvin, som till distillering icke är berättigad, eller utöfvas distilleringsrätt, som på § 18 eller 19 grundad är, under tid, hvarför anmälan till bränvinstillverkning ej skett, eller t i 11 ve r leri ingsafgift ej blifvit erlagd, eller varder sådan distillering, hvilken enl. 20 S idkas såsom särskild näring, utöfvad under tid, hvarför anmälan till distillering ej skett.»
Det hade bort i stället heta från nämnde tid, eller från anmälan icke skett.
Jag hemställer, om man med god kännande af Frih.
Raabs förslag vinner ändamålet, att få 70 § i öfverenstämmelse med de beslut R. o. Ad. vid 20 § fattat.
Raab: Om Hr Ribbing vill läsa gamla författn:s 70 §, skall han finna, att densamma oförändrad kan antagas, till hvilket resultat jag önskar vi måtte komma.
Jag erkänner likväl nu, sedan min upmärksamhet derpå blifvit väckt, att mitt förslag är ofullständigt, emedan sednare delen af föreslagna mom. af 70 § är nödvändigt i och för stadgandet af ansvar emot dem, som icke insatt afgiften, och derföre önskar jag, alt den kursiverade meningen i första mom. af den nu föreslagna 70 § insattes i 70 § af nu gällande författmn, då g är fullständig.
Att vidtaga redaktionsförändrinear på fri hand är äfven t y r 1 igt, hvarföre jag anhåller att g måtte återremitteras.
Ilär är alldeles icke någon fara vid upgö randet af redaktion, emedan fråga endast är att bibehålla Utsk:ns förslag med införande från den gamla författmn af orden: »eller verkställer någon distillering under den tid, som är för bränvinsbränning tillåten».
Då öfverläggningen härmed förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i fråga om den först förekommande 70 § blifvit yrkadt, dels af Frih. Raab och Gr. af Ugglas, bifall till Utsk:s förslag med den förändring, att i första raden näst efter ordet »berättigad» infördes en så lydande mellanmening: »eller verkställer någon distillering under den tid, då sadan icke är för honom tillåten», och dels af Hr Hjärne återremiss; hvarefter propos. till bifall å Utsk:rs förslag till redaktion af 70 §, utan någon förändring, först framställdes och besvarades med Nej, samt Pen 6 M aj e. m. 53T sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla samma förslag med den af Frih.
Raab yrkade förändring, samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade det han funnit
Propos. till bifall å den af Utsk. föreslagna förändring af 71 g blef härefter framställd och med Ja besvarad.
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att i fråga om 72 § Frih. Cederström yrkat, att, i följd af R. o. Äd:s beslut, hvarige nom någon tid, hvarförinnan mäskberedning ej finge företagas, icke blifvit stadgad, det af Dtsk. föreslagna nya första momentet af denna § måtte utgå; hvarjemte Hr Gr. o.
Landtm., enär propos. till bifall å samma morn., i följd af R. o. Ad:s förenämnde beslut, ej kunde framställas, hemställde om R. o. Ad. bi fö 1 le Utsk:ns förslag till ifrågav:de g:s lydelse, med den af Frih.
Cederström föreslagna förändring.
Slutligen bifölls
Utskins förslag till förändrad lydelse af 75 g. § 81.
Efter upläsning af Utsk:ns förslag till förändrad redaktion af denna g, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. § 86.
Efter upläsning af det vid denna § af Utsk. föreslagna tillägg yttrade Hr Hjärne:
Mig förefaller detta tillägg både öfverflödigt och olämpligt, ty det innefattar endast en promemoria på hvad K.
Bef:b:de i vissa fall kan föreslå och sedermera af K. M. bestämmas.
Det lärer väl få antagas som gifvet att, om en Länsman eller Fiskal visar sig särdeles nitisk i åtalandet af förbrytelser emot författn:n, K.
Bef:h:de opåmint anmäler dem hos K. JI. till erhållande af någon belöning.
Jag anhåller derföre att den gamla författn:ns stadgande i detta fall måtte bibehållas.
Detta stadgande har tillkommit på Byrå Chefens hemställan.
Han anmälde nemi. att böter mången gång icke kunna uttagas, enär lönnbrännaren vanligen slår bakom en person, som icke har några tillgångar, och lyckas man att färeda på redskapen, är den icke mycket värd.
Detta skall hafva vållat, att mindre nit i Ijensten visats, än eljest varit händelsen, om någon större vinst af beslag varit att vänta.
Erfarenheten har visat, att efterspaningar ef ter lönnbrännerier hafva under sednaste 2:ne åren varit särdeles äfventvrliga, ja tiil och med lifsfarliga, och under sådana omständigheter synes mig det föreslagna stadgandet ganska lämpligt, hvarföre jag anhåller om bifall dertill.
Raub förklarade sig häruti instämma.
Skall bränvinsförfattn:n göra gagn, så är nödigt att man vidtager alla möjliga användbara mått och steg 538 Den 6 Maj e. m. för utrotande af lönnbrännerier, och att den lagliga tillverkningen befordras.
Bef:h:de icke föreslå högre belöningar för ifrågav:de personer, än att betalningen deraf blir ändock, i betraktande af den åsyftade nyttan, en god hushållning för det allmänna.