Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsordningen för Riksens Stånders rätt till granskning, icke kan sträckas till Revision af de under CommerceCollegium ställde Fonder samt MagazinsDirectionens Räkenskaper, bevises bäst deraf, att Riksens Ständer först mäste i afseende på de förra, dertill utverka sig Kongl, Maj:ts Nådiga tillåtelse, innan en sådan granskning fick åga rum,' och det är med anledning häraf, och då Kongl, Maj:t, hvad HospitalsFonden angår, redan afslagit Riksens Ständers begäran om Revision deraf, som jag anhåller, att Betänkandet måtte antingen varda återremitteradt, eller ock helt och hållit afslagit.
Herr Påhlman, Otto Fredric-.
Af den framställning StatsUtskottet gjort af de Fonders beskaffenhet, hvilka höra under Kongl.
SeraphimerOrdens Gillets förvaltuing, tror jag, att det skall synas, det de samma till största delen bestå ej af enskildta utan af Allmänna medel, såsom Kronoråntor, Tionde Spannemål och mera dylikt, hvilka icke annorlunda låra kun - i56
Dan 5 Junii. na ån såsom SfatsMedel betraktas.
Att Riksens Stånders granskning af ifrågavarande Räkenskaper skuile vara stridande mot Grundlagen, kan jag omöjligen inse.
Jag kail ej eller finna förunderligt, att Riksens Stånders sist förordnade Revisorer, kånnande Riksens Stånders önskan, att HospitalsFondens Räkenskaper måtte af deras Revisorer granskas, så vida Kongl. Maj;t till denna begäran letnnade sin sanction, och då kallelsen för Revisorerne tillika innehöll befallning, att företaga Revision deraf, att säger jag, når Revisorerne, i sådant ändamål, hit ankomne, mötas med ett Kongl. Maj:ts bref, sorn förbjuder en sådan Revision, de yttrat förundran häröfver, och anmält händelsen inför Riksens Ständer.
Detta Revisorernes förhållande lärer vist icke, för omdömet deröfver, behöfva något försvar.
Det har blifvit sagt, att i 68 §.
Riksdagsordningen de Verk hvilka böra undergå Revision blifvit upptagne, men med de i §:n förekommande orden; StatsVerkets tillstånd, måste vål förstås de medels förvaltning, hvilka åro StatsMedel, ehuru de stå under en serskildt Styrelse.
Hvad angar Kongl. Maj:ts tillåtelse för Riksens Ständer, att granska MagazinsDirectionens Räkenskaper, utbeder jag mig få nämna, att de medel, som till detta Verk ingå, äro en följd af det Creditiv på Banken, som Riksens Ständer till detta Verks understöd beviljat, dock under förbehåll, att Riksens Ständer skulle äga rätt granska Medlens förvaltning, och jag tror således, att en Revision deraf icke blott är ett medgifvande å Kongl. Maj:ts sida, utan Riksens Stén.
Den 5 Junii, ders fullkomliga rättighet.
Om det år Riksens Ständers rått, att sig sjelf beskatta, så står, i omedelbart sammanhang dermed, rättigheten att vid reglerandet af Statsanslagen tillse, huru medlen blifvit för sina bestämda ändamål använde.
Jag tror således för min del, att Stats.)
Utskottet haft all anledning till den gjorde framställningen, och anhåller om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall derå.
I anledning af hvad nyss yttrades, att de inkomster, som utgöra den så kallade HospitalsFonden, skulle egenteligen vara att anse såsom Statens medel, efter sora berörde inkomster till stor del bestå af räntor från Kronohemman, samt af Kronans Tionde Spannemål och förlåningar, får jag åran anmärka, att på samma grund skulle Academiernes inkomster och Presterskapets aflöning, efter som de utgöras af Krono_» Tionde och Hemmansråntor, också anses så. som StafsMedel, och af den anledning komma att undergå Revision af Riksens Ständer.
Men jag tror, att det år sättet, huru HospitalsFondens inkomster tillkommit, ändamålet hvartill de användas, och grunderne, hvarefter desamma förvaltas, som böra bestämma, om berörde Fond hör till Riksens Ständers granskning, eller icke, och då dessa omständigheter tagas i närmare öfvervägande, tror jag man skall finna, att en sådan granskning icke kan Rikets Ständer, såsom någon rättighet tillkomma.
En^ ligt RegeringsFormen räknas till StatsMedel en. i58 Den 5 Junii, däst sådane, hvarigenom det Allmännas clirecta utgifter antingen kunna ökas eller minskas.
Men HospitalsFondens inkomster hafva i detta afseende icke någon gemenskap med det Allmänna, emedan Statens inkomster deraf hvarken minskas eiler ökas.
Sättet, huru Hospitalsxnedlen förvaltas , har icke heller något inflytande på Bevillningen, och har dermed alldeles icke något sammanhang, Man har sagt, att HospitalsFonden till någon del tillkommit genom anslag af Kronans Tionde Spannemål, och Hemrnansräntor j men tillika erkänt, att Fonden erhållit sin egenteliga tillökning och styrka genom donationer af Sveriges framfarne Konungar och Furstar, samt privata personer.
Om Gustavianska Familjen behagat af deras enskildta Arfvegods göra förlåningar till inrättande af fromma stiftelser för fattige, och till deras sinnens bruk rubbade, personers skötsel och vård, så måtte väl de medel, hvilka af sådane föreningar inflyta, icke kunna räknas till StatsVerkets inkomster, och ej eller behöfva att undergå granskning af Riksens Ständer, emedan dessa medel icke hafva något inflytande på be. skattningen.
Hvad angår de uti Betänkandet omförmälte å Rikets Stat bestådde 166 Tunnor 21 och en tredjedels Kappar Spannemål, 12§ R:dr i Spannemålsvärde å 56 sk.
Tunnan, samt 2133 R:dr 02 sk. i penningar till Hospitalernes underhåll, så ,år detta det enda anslag, som af Statsmedlen utgår, och då dessa medel åro till berörde ändamål anviste, samt dertill ock verkeligen användas, kan jag ej finna någon anledning, hvarföre Riksens Ständer skulle Den 5 Junii, likasom uttrycka ett tvifvel derom, genom begäran att serskilt få se, huru dessa medel förvaltas , eller att Riksens Ständer skulle behöfva att närmare ingå i granskningen deraf, ån af alla andra serskildta Statsanslag, som för vissa bthof anordnas; men om Riksens Ständer likväl skulle sådant åstunda , år jag öfverty— gad, att Kongl.
Maj t icke lärer vilja neka en sådan begäran Hvad angår Riksens Slån.; ders rått, att revidera MagazinsDirectionens Räkenskaper, så får jag anmärka, att det var först vid 1810 års Riksdag, som Riksens Ständer onslogo ett Creditiv på Banken för denna Inrättning, hvilket sedermera blef 1815 betydligen förökadt, men behofvet af en sådan tillökning härledde sig egenteligen derifrån, att Riksens Ständer beslöto afskrifning af En Million Riksdaler för gjorde förskotter och lefverancer under 1808 och 180g årens krig, hvarföre MagazinsFonden icke erhöll någon ersättning.
Oagtadt Riksens Ständer sålunda sjejfve förminskade en Fond, som en gång var lemnad till Kongl. Maj;ts enskildta disposition , biföll Kongl. Maj;t likväl deras begäran, att få granska ifrågavarande Inrättnings förvaltning, men jag kan ej finna annat, än att detta var ett begifvande af Kongl. Maj:t, och ej en Riksens Ständers rättighet.
För att återkomma till det egentliga ämnet, så år frågan nu blott om Riksens Ständer kunna anses berättigade, att öfverse och granska HospitalsFondens Förvaltning; och då jag af en sådan Revision icke kan inse någon nytta, eller finna den ledande till något ändamål, enär Revisorerne icke äga rätt, Den 5 Junii. att meddela föreskrifter, huru medlen skola användas:
Och då denna Fond hvarken kan bliG va större eller mindre, ån hvad den nu år, och densamma således icke har något .samband eller inflytande på Beviliningens belopp, samt någon anledning till en sådan granskningsråttighet icke uti Grundlagen igenfinnes; hemställer jag om ej StatUtskottets Betänkande måtte helt och hållit afslås.
Jag skulle i det ta ämne gerna vilja göra en skillnad emellan rått och ändamål; och utan annan undersökning om Revisorernas rätt, tror jag mig, i sjelfva ändamålet, finna en sådan för dem.
Ända må* let år att tillse huru allmänna medlen blifva använde; och sannerligen jag inser någon enda orsak, hvarföre man bestrider Revisorerne att revidera Lazaretternes medel; ty någon skada eller fara dervid kan ju icke rimmeiigen äga rnm.
Deremot kan jag för ingen del medgifva Revisorerne någon rått, att inblanda sig i förvaltningen genom föreskrifter, eller att utsträcka deras befattning till någonting annat, ån blott att revidera; och derefter afgifva berättelse till Stånderne, Må den öfvetygelse tillåtas mig, att om rättigheten ej vore gifven, år dock ändamålet så godt, att rättigheten derföre borde gifvas; och jag tillstyrker alltså bifall å Betänkandet.
Jag anhåller vördsamt, attjffå göra några erindi ingar vid de anmärkning - Den 5 Junit.
161 ningar, som blifvit framställde mot ändamålet af Riksens Ständers granskning af Kongl. SeraphimerOrdensGillets medel.
En värd Ledamot bär anfört, alt förvaltningen af dessa medel icke verkar på Statsregleringen eller Bevillningen.
Men månne icke Hospitals- och Lazarettslnrättningarne hafva ett nära sammanhang med helsovården inom Riket?
De bidrag, som af Allmänna medel till detta ändamål användas, äro icke obetydliga, och månne det skulle vara så vådligt, som det nu vill visas, att underkasta förvaltningen af dessa summor Riksens Ständers granskning?
Månne icke Styrelsen af dessa Inrättningar, genom en förändrad rigtning af dess bemödanden, möjligen skulle kunna bättre uppfylla ändamålet?
Månne ej sådant skulle kunna leda till en minskning i de särskildta Stats-anslag, som genom Bevillning måste fyllas?
Jag kan ej fatta, att Revisorerne härigenom skulle tillvälla sig rättigheten, att gifva föreskrifter om användandet af de bidrag, som från StatsCassan utgå, men jag tror, att Riksens Ständer kunna förordna, huru man bör hushålla med Statens medel.
Om framfarne Konungar gjort donationer till Hospitalerne, har sådant troligen skett af Statens och icke af enskjlte medel, och om Konungen den tiden efter eget behag kunde disponera
Rikets inkomster till de ändamål han fann för godt, så hade dessa inkomster likväl ej derigenom förlorat egenskapen af Statsmedel.
Det har blifvit nämndt, altför bedömmandet, huruvida ifrågavarande Inrättningars inkomster Ridd. o. Ad.
I Afd. I*. 162 Den 5 Junii. böra anses som Statens medel, man måste förnämligast göra afseende på sältet, huru dylika medel hittills blifvit förvaltade.
Härvid torde jag få erinra, att före 1809 års Regementsförändring hade icke Riksens Ständer rättighet, att ens taga kännedom om StatsVerkets förvaltning, ehuru utgifterne derifrån bestriddes genom Bevillning, som folket utgjorde.
Jag ti’or således, att det nu uppgifne förhållandet, med tillkomsten af Hospitalernes inkomster eller den längre tid, som dessa inrättningar ägt en särskild Styrelse, icke bör hindra Ridderskapet och Adeln, att fatta det Beslut, som Utskottet i dess Betänkande tillstyrkt.
De få medel, som tillflyta dessa Inrättningar genom enskilta personers donationer, tror jag icke skola löpa fara att rubbas från deras ändamål, om förvaltningen deraf underkastas Riksens Ständers granskning.
Mig vetterligen bar icke någon Testator gjort förbehåll, som hindra Riksens Ständer, att tillse och controllera, huru de donerade medlen användas.
Beträffande det Creditiv som är lemnadt åt MagazinsDirectionen, så bestämdes det vid 181 o års Riksdag i Örebro till 3oo,ooo Riksdaler om året.
Men då man fann behofvet af denna undsättnings-anstalts ytterligare utvidgande för att kunna svara emot det med densamma åsyftade nyttiga ändamål, ökades detta Creditiv vid 1815 års Riksdag ända till 3 Millioner Riksdaler, och således börjades ej Riksens Ständers rätt, att revidera detta Verk, genom den vid sistnämnde Riksdag gjorde tillökning i MagazinsFonden.
Jag får på dessa skäl be - Den 5 Junii. 163 strida afslag af Betänkandet, oell i stället anhålla om Proposition till bifall derå.
Friherre Cederström,; Jacob: Riksens
Ständer anslå vid hvarje Riksdag de Stats-bidrag, som under hvarje HufvudTitel böra utgå.
Riksens Ständers Revisorers granskning är inskränkt dertill, att efterse, om medlen blifvit under sina anviste Titlar använde; om
Revisorerne skulle inlåta sig i speciel granskning af hvart och ett serskilt
Verks redogörelse, så inträda de inom Kongl.
KammarRättens befattning och på dess område.
Lagarne bestämma, huru Uppbördsman böra visa redo för sig, och huru det bör förhållas, då vid deras redogörelse finnes något att anmärka, men Revisorerne kunna icke, om än de göra anmärkningar, befordra de samma till påföljd.
Om Revisorerne skulle tillåtas, att få granska enskilte Verks förvaltning och Räkenskaper, så borde äfven Revisorerne vara en permanent Corps, hvilken, i anseende till vidden af dess göromål, aldrig skulle åtskiljas, och då kunde Kgl. KammarRätten helt och hållit indragas såsom öfverflödig.
Af enahanda skäl som Kgl. KrigsCollegii och SeraphimerOrdensGillets Cassör skulle undergå Revision af Riksens Ständers Revisorer, borde Revisorerne granska hvarje Regementes, hvarje Allmän Inrättnings redogörelser, och löjligheten deraf torde ej behöfva visas.
Jag återkommer till hvad jag förut yttrat, att Revisorernes åliggande bör vara inskränkt vid att tillse, det medlen blifvit använde under de Titlar, till hvilka de blifvit 164 Den 5 Junii. nnslagne, men ej på hvad sätt de inom hvarje Titel blifvit använde.
Jag förenar mig derföre med de Herrar, hvilka bestridt Riksens Ständer rätt till Revision af nu ifrågavarande Cassör, och anhåller, att Betänkandet måtte varda återremitteradt.
I anledning af hvad Ilr Påhlman nyss behagat yttra, får jag tillägga, hvad jag förut anfört, att jag bestridt all granskning af Hospitalernes Räkenskaper, icke derföre att sådant skulle i någor måtto vara vådligt, utan derföre att Riksens Ständer, efter min öfvertygelse, dertill icke äga någon rättighet, och jag tror, att det är skadligt för Riksens Ständer sjelfva, att utsträcka deras granskningsrätt längre, än hvad Grundlagens bokstafliga föreskrift och hittills antagit bruk medgifva.
Hvad åter angår, att serskildte anslag för helsovården skulle göras, samt att, genom vidtagande förändringar i förvaltningen af Hospitalsmedlen, en ökad tillgång till detta ändamål måhända skulle kunna beredas, så visar detta, att man tror, det öfverskott å dessa medel finnas, hvilka icke blifva använde, men då HospitalsFonden är af den beskaffenhet, att något odisponeradt öfverskott derå svårligen kan uppkomma, och då för hvarje Hospital blifvit gjordt ett visst anslag, hvilket med möda kan af Fondens inkomster fyllas, samt då för förvaltningen af det hela från längre tid tillbaka föreskrifter ärolemnade, hvilka icke utan Kgl. Maj:ts vilja kunna ändras; så kan jag ej finna, att, för det hälsovården möjligen skulle fordra ovanliga anstalter, och tarfva förbättring, man derföre bör Den 5 Junii.
165 minska för de öfriga sjukas underhåll och skötsel, hvilka äro intagne på Hospitaler och Lazarettet Hvad åter beträffar Magazinslnrättningen och granskningen deraf, får jag upplysa, att det var först 1810 efter Urtima Riksdagen i Örebro, som denna Inrättning erhöll ett Creditiv på Banken af 3oo,ooo R:dr; och icke 1809, såsom en värd Ledamot synes hafva trott.
Det oagtadt tillät Kongl.
Majrt redan 1809, att Riksens Ständer skulle få revidera denna Inrättnings Räkenskaper; men det var ett serskilt begifvande, som icke för Riksens Ständer medför någon rättighet, i afseende på andra Verk och Inrättningar.
Jag förnyar hvad jag i början yttrade, att jag bestridt Revision icke af det skäl, att densamma skulle vara på något vis att frukta, utan derföre, att om Riksens Ständers Revisorers granskning skulle ulsträckas till allt, blef densamma antingen ofullkomlig och ett hastverk, eller ock permanent; men sådant var ej ändamålet med Revisionens inrättande, utan endast att undersöka, huruvida medlen blifvit använde till de behof, hvartill de varit anslagne.
Den speciella granskningen är uttryckligen genom Riksdagsordningen undandragen Riksens Ständer, och ålagd de Publique Embetsverken.
Om Revisorerne tro sig äga förmåga, alt utfinna visare och ändamålsenligare grunder för förvaltningen af Allmänna Inrättningar, vill jag ej motsäga sådant, men likväl måste jag bekänna, alt hittills har ej erfarenheten gifvit bekräftelse derå.
Herr Påhlman: StalsUlskollets Betänkande 166 Den 5 Junii. gifver icke någon anledning dertill, hvarken att Revisorerne skulle meddela föreskrifter för HospitalsFondens förvaltning, eller att deras befattning skulle blifva permanent.
Den sist verkställde Revisionen måste, i anseende till början af innevarande Riksdag, afslutas en månad förr än annars varit vanligt, och likväl medlianns den Revisorerne af de flere särskilte
Verk åliggande granskning.
Det synes således, som granskningen af HospitalsFondens förvaltning och räkenskaper allt för väl skulle kunna af Revisorerne på den vanliga tiden medhinnas.
Jag tror visserligen, att mycket godt genom Hospitalernes ÖfverStyrelses åtgärd åstadkommits, och att det tilläfventyrs är omöjligt, att bereda något bättre, äfven om ifrågavarande Fonder underkastas Revisorernes granskning, men jag anser ändock kännedomen om dessa Fonders förvaltning blifva ganska nyttig icke blott för Revisorerne, utan hufvudsakligen för kommande Ständer, hvilka derigenom komma i tillfälle inhämta, hm-uvida de gjorde anslagen kunna minskas, eller behöfva ökas.
Sådant står, efter min öfvertygelse, i fullkomligt sammanhang med en fri beskattning, och är ingalunda stridande mot Grundlagen.
Jag tillstyrker således, att Riksens Ständer må till Kongl.
Maj:t i underdånighet framställa den af StatsUtskottet föreslagne underdåniga anhållan, i afseende på revisionen af ifrågavarande Fonder.
Det får sedermera ankomma på Kongl. Maj:t, att, i händelse han skulle finna vådligt, eller mindre lämpeligt, att bifalla berörde anhållan, densamma afslå.
Den 5 Junii. 167 Friherre Boije:
Jag tror ej, att jag idea framställning jag nyss hade den äran göra, gaf anledning åt någon ömtålighet, att finna sig förnärmad.
Jag yttrade, att jag ej insåg någon skada deri, att LazarettsMedlen af Ständerne reviderades; men jag 3'ttrade derföre icke beskyllning emot någon Auctoritet, att frukta för redovisningen, såsom vådlig.
Deremellan är likväl en stor skillnad.
Lika så oskyldig, som sannfärdig, var den reflection, att ingen enda orsak af skada eller fara var uppgifven.
Sedermera har Grefve Mörner anfört, det en skada skall finnas, bestående deri, att Constitutionen ej skall gifva Ständerne en sådan Revisionsrätt; och ehuru skadan just ej derigenom vore bevisad, tror jag likväl, att, då grunden för Ständernes rätt nu är satt i fråga, det är angelägit, att denna fråga först utredes; Och af sådant skäl tillstyrker jag, att ConstitutionsUtskottet först må höras, innan någon öfverläggning angående Betänkandet vidare fortsattes, eller beslut derom fattas.
Emedlertid tvekar jag ej att yttra, att så litet en RegementsCassa kan af mig anses tillhöra Staten, så mycket synes mig billigt, att, då Lazaretterne äro till för att sträcka en räddande hand åt olycklingar af Svenska Folket, och detta folk representeras af Ständerne, det sammanhang till en Revisionsrätt, som ligger i sjelfva ändamålet, icke heller betages Ständerne; Och skulle frågan om Ständernes rätt så utfalla, att den borde vedersakas, så är man alltid skyldig ihogkomma, att felet här, i sådant fall, icke legat hos Revisorerne, utan ensamt hos i8i5 163 Den 5 Junii. års Ständer, sora gåfvo en Iristruction, den Revisorerne haft all anledning och skyldighet att vilja verkställa.
Friherre Wrangel, Henning: Herr
Påhlman har så fullkomligt utvecklat skälen för StatsUtskottels Betänkande, att det endast återstår för mig, att förena mig med honom uti anhållan om Proposition till bifall af Betänkandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Betänkande gjorde anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet jemte anmärkningarne till Utskottet * återremittera.
Hvarefter Hans Excellence yttrade, att då det tillförene alltid varit vanligt, att, enär anmärkningar blifvit framställde vid ett Utskotts Betänkande, samt återremiss i anledning deraf begärd, Ridderskapet och Adeln behagat dertill lemna bifall; ansåg Hans Excellence sig böra förnya dess angående återremiss nyss gjorde proposition.
Ja och Nej. Hvarjemte Herr Påhlman begärde votering.
Den 5 Junii. 169 Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf:
Som jag är elen, hvilken först framställ anmärkning emot förevarande Betänkande, får jag, då votering blifvit af en värd Ledamot i denna fråga begärd, förklara, det jag, på det tiden för Ridderskapet och Adeln ej må borttagas med en votering, häldre medgifver, att Betänkandet utan återremiss bifal— les.
Maj:t äger lika fullt den rättighet sig förbehållen, att, der Han så för godt finner, den sökta Revisionen afslå.
Grefve Mörner, Adolph Göran s förenade sig med Hans Excellence Herr Friherre af .Wetterstedt.
Då efter min öfvertygelse fråga uppstått om tillägg i Grundlagen, i anledning af StatsUtskoltets gjorde hemställan om Revisorernes granskning af HospitalsFondens Räkenskaper, kan jag ej finna annat, än att en sådan fråga icke kan utan återremiss afgöras, och jag får således anhålla bos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, det Hans Excellence täcktes framställa förnyad Proposition om Betänkandets återremitterande.
Den ifrågaställde Revisionen af HospitalsFondens räkenskaper och förvaltning är lika litet stridande mot Grundlagen nu, som 1815, då samma Revision af Riksens Ständer ordentligen beslöts.
Frågan är nu endast 0111 man vill, oller icke vill underkasta 170 Den 5 Junii. denna Fond Revisorernes granskning.
Då endast sådane anmärkningar, hvilka hindra antagande af ett Utskottets Betänkande, kunna till återremiss deraf föranleda, och meningarne angående de mot förevarande
Betänkande framställde anmärkningars beskaffenhet synts mig vara delade; har jag, enär den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken nyss framstäldte proposition blifvit medja och Nej besvarad, skyndat mig att begära votering, för att derigenom få tillförliteligen utrönt, huruvida Ridderskapet och Adeln finner för godt Betänkandet bifalla, eller återremittera.
Jag vill visserligen icke bestrida Herr Påhlmans rättighet att begära votering; men jag finner tillika, att 68 §. i Riksdagsordningen utsätter hvad som bör af Revisorerne granskas, nemligen StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, Styrelse och Förvaltning.
Och enär det tydligen blifvit utredt, huru IlospitalsFonden tillkommit, samt deraf inhämtas att den icke är att anse såsom StatsMedel, måste efter min öfvertygelse berörde Fond icke kunna dragas under Riksens Ständers granskning, utan att först ett tillägg göres uti ofvanberörde §. som berättigar Revisorerne till en slik granskning.
Det är på sådan grund jag anser mig böra förnya min anhållan om proposition på återremiss.
I anledning af hvad Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt nyss anfört och då de Herrar, hvilka jemte mig Den 5 Junii. 171 gjort anmärkning vid förevarande Betänkande, torde häldre vilja afstå ifrån deras yrkande om återremiss, än borttaga tiden genom en votering derom, får jag för min del äfven förklara, det jag ej eller vill vara emot, att ju proposition må framställas till bifall af Betänkandet.
Herr Påhlman: Om Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagar framställa proposition till bifall af Betänkandet, afstår jag från min anhållan om votering, hvilken jag icke yrkar i annat fall, än om fråga skulle uppstå, att på grund af Anmärkningarne återremittera Betänkandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf att, enligt ankommen underrättelse, de öfrige trenne RiksStånden redan bifallit StatsUtskottets Betänkande, samt hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln äfven behagade detsamma gilla.
Jag anhåller, att fåiProtocollet anmärkt, det jag afstod från yrkandet om votering icke derföre, att jag gillade Betänkandet, utan endast af det skäl, att jag ej ville borttaga Ridderskapets och Adelns tiel genom en votering.
Herr Silfverstolpe j Fredric Samuelj anhöll att få i Protocollet antecknadt, det han för sin del ogillade StatsUtskottets Betänkande, 172 Den 5 Jimii.
Grefve von Platen samt Friherre Cederström anmälte äfven till Protocollet deras Reservationer emot Ridderskapets och Adelns Beslut.
Föredrogos ånyo och gillades följande från StatsUtskottet inkomne, samt den 3 dennes på Bordet lagde Utlåtanden: i:o
Af den 26 sistlidne Maji, angående de till Saltpetter-tillverkningens upphjelpande i Rikets anslagne Medel. 2:0