Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att detta mitt amendement lill Hr M. v.
Wahrendorffs motion, mätte fä åtfölja densamma till StatsUtsk., anhålles vördsamligen.
Hr Wallenstråle,PaulEmil, hade inlemnat följande motion:
Vid sisth riksmöte väcktes af undertecknad, hos R. o. Ad., en motion, att R.
St. matte bevilja ett årligt anslag af 666 r;dr 32 sk. b:eo under 3:ne års tid, eller intill nuvar. riksdag, åt Artisten Mandelgren, för alt i likhet med föreg:de åren, och under Vitterhels-Historie- och Antiquitets-akademiens auspicier, genom resor och forskningar, inom Sveriges serskilta provinser taga kännedom och afteckna der befintlige konststycken och historiska märkvärdigheter.
Såsom stöd för min motion anfördes, utom Mandelgrens artistiska förtjenster och synnerliga lämplighet för ifrågavar. updrag, att del anslag, 200 r:dr b:co har de begge föreg:de åren af K.
M. nådigst blifvit beviljad, varit alltför ringa för att dermed Den 21 December, 125 kunna bestrida de kostnader, som varit förenade med hans omfattande resor och arbeten, sä att icke allenast intet blifvit öfrigt för hans möda och uppoffringar utan dessa jemväl kostat honom betydligt af egna medel.
Molionen remitterades lill StatsUtsk. hvars utlät, blef att sorn Mandelgren, enl.
Vilterhets-Historie- och Antiquitets-akademiens meddelande, de begge föreg:de ären med nit och drift utfört de honom åliggande värf, det begärda anslaget hädanefter, som hittills borde utgå frän de af R.
St., för tillfälliga behof af ifrägavar. beskaffenhet anvisade och till K.
M:s nåd. disposition ställda medel, och detta utlåt, godkändes af alla fyra Stånden, men som Mandelgren sedan dess oafbrutet, och med outtröttlig ihärdighet fortsatt sina konsthistoriska forskningar utan att af Staten erhålla något högre understöd än de föregide åren, anser jag mig skyldig att inför H. R. o. Ad., som i alla tider nitälskat för bildningens och uplysningens spridande samt med kraftig hand liberalt understödt allt som kunnat lända till Sverges heder, icke allenast höra framställa det principvidriga uti att låta en talentfull och flitig foslerlandsson, i brist af npmuntran och understöd, se sig afbruten från vidare forskningar, ulan jemväl fästa dess upmärksamhet på resultatet af hans forskningar, äfvensom på planen af det arbete, som Mandelgren snart ämnar framlägga för Europas konstälskande publik.
Uti den ansökan, om reseunderstöd, som Mandelgren uti Fehr. månad 1846 till K.
M. ingaf, erbjöd han sig att såsom ersättning för de medel han upbar, till K.
M. aflemna de anteckningar och ritningar han under årets resor kunde samla, och på grund af K. M:s nåd. skrifvelse af d. 5
Maj samma år, som tillerkänner Mandelgren ett anslag af 200 r:dr b:co, mottog han af K.
VitterhetsHistorie- och Antiquitets-akademien en instruktion, hvilken sedan hon föreskrifvit hvad, som skall undersökas, ålägger Mandelgren all, vid återkomsten från resan, till K.
M. inlemna de teckningar med åtföljande beskrifning, han kunnat samla.
Detta har han för året 1846 äfven gjort, och enl. hans öfver resan förde anteckningar utvisas, att resan börjades d. 12 Juni och slutades i Nov.; att han till rygga lågt 174 j mil; efter återkomsten till Stockholm arbetat på ritningarnas utförande till d. 1 Februari 1847, och att resan och arbetet således uptagit en tid af 234 dagar.
De arbeten lian under denna tid utfört utgöra 405 större och mindre mer och mindre utförda ritningar, hvilka åskådliggöra 259 föremål, jemte detaljer, samt en till oritningarne hörande beskrifning af circa 35 ark.
Ars resor, som börjades d. 7 Juni och slutade de sista dagarne af October, utgjorde 244J mil.
Efter hemkomsten arbetades på ritningarnes utförande och beskrifningen till d. 1 Febr. 1848, och fordrades således från resans början till arbetets aflemnande en lid af 237 dagar.
Resultatet af resan blef 819 större och mindre, mer och mindre utförda ritningar, hvilka framställa 259 föremål med detaljer, jemte beskrifning på de konsthistoriska föremålen.
1848 års resor utgjordes af 3221 mil, de börjades d. 13 Maj, fortgingo till Nov., och arbetets utförande slutades d. 1 Febr, 126 Den 21 Dec ernber. 1849, således 250 dagar från resans början till arbetets och beskrifningens aflemnande.
Under dessa resor samlades 810 större och mindre, mer och mindre utförda ritningar, hvilka framställa 326 föremål med detaljer.
Bland detta likasom bland förra årets ritningar finnas flere af 1 aln 4 tums qvadratstorlek med ända till 120 figurer från 1 till 3 tums storlek bland ornamenler, t. ex. plancberna af Risinge och Floda kyrkor m. fl. samt Calmar slott. 1849 års resor, som började i Juni och slutades i Oct., upgingo till 158| mil och till resan och ritningarnes utförande fordrades 235 dagar.
De samlingar, som detta år erhållits slå på intet vis efter de föregide årens.
1850 års resor som börjades i Juni och slutades i Okt. upgingo till 384,'V mil; äfven detta års resor har haft rika resultater, ehuru ritningarna ännu ej blifvit färdiga för att kunna till K. M. öfverlemnas.
För åren 1846, 47 och 48 har Vilterhets-Historie- och Anliquitels-akademien erkänt att Mandelgren med nit och drift utfört sina åligganden och att hvad han lemnat utgjort en nöjaktig vedergällning för de erhållna anslagen.
Enl. ofvan anfördt synes, att Mandelgren under de 5 sednare åren, för sina konsthistoriska forskningar rest 1282-/ff mil, samt att desse tillika med arbetet uptagit en tid af 1207 dagar.
Om han under denna tid skulle haft konductörslön vid Ofverintendentsembelet, 438 r:dr b:co årligen, jemte skjuts efter 2:ne hästar och ett dagtraktamente af 1 r:dr 16 sk. b:co per dag, skulle det förra utgöra en summa af 2190 r:dr b:co, och det sednare en d:o af 2935 r:dr 26 sk. 1 rist. eller tillsammans 5125 r:dr 26 sk. 1 rist. bico, som desse forskningar skulle kostat Staten, hvilket närmare styrkes af Mandelgrens mig meddelade anteckningar, som jag till StatsUtsk. vid remissen anhåller få der bifoga, och hvarigenom hvar och en kan se att Mandelgren under dessa 5 år måst vidkännas högst betydliga utgifter af egna medel.
Utan ofvannämnde forskningar, hvars resultater ådragit Preussens, Danmarks och Englands upmärksamhet (se bifogade utdrag i öfversättning af ”das Deutsche Kunstblatt” för Måndagen d. 28 Juli 1850, Berlingske tidningen i Köpenhamn för d. 20 Juli detta år och ”The Ecclesiologist” för Augusti och October månader 1850) har Hr Mandelgren lyckats rikta våra samlingar genom anskaffandet af åtskilliga konstalsler, skänkte af flere för våra samlingar nitälskande patrioter, hvilka blifvit aflemnade till de institutioner, som anföres i bifogade anteckning.
Afven vid slöjdföreningens stiftande öfverlemnade Mandelgren, enl. gåfvobref af d. 28 November 1845, såsom gåfva, alla inventarier.
, bestående af böcker och plancher etc. etc. som tillhörde den af honom stiftade handtverkarskola, hvilken enl. bifogad afskrift af gåfvobrefvet, upgått (ill ett värde af 1006 ndr 12 sk. bico, Slöjdföreningen, som står i så mycken förbindelse hos Hr Mandelgren, genom hvars indirekta inverkan han egentligen upstod, ansågs vid sislförflutna riksmöte, af Rikets då församlade Ständer, så gag - Den 21 December.
127 nelig för fosterlandet att
St:ne anslog ett årligt anslag af 2000 r:dr b:co.
Sedan Mandelgren genom sitt ihärdiga bemödande lyckats upläcka en mängd för oss hittills okända konstverk, och nu i chronologisk ordning, från nordiska konstens första gryning till dess nnvar. ståndpunkt, och i likhet med W. Zahns ntgifna målningar från 1’ompeij, Herculanum och Stobiae, genom Polychrom-Lithografiskt tryck beslutat utgifva sina ritningar, som häftevis skola utkomma, har han beslutat att dessa planchverk med åtföljande text komma alt utgöra 2:ne olika grenar af konsthistorier; det första kommer att innehålla ornamenter, emalj-, glas-, tak- och vägg-målningar, tryckta i briljanta färger, hvilka utgöra en den rikaste samling konsthistoriska minnesmärken; det andra kommer att utgifvas i svart lithografie och afhandla de olika lidsmomenter och de förnämsta konstalster i skulptur och byggnadskonst.
För det sednare arbetet synes ej kunna betviflas att det ju, såsom mindre dyrt, skall kunna utgifvas utan understöd, alldenstund dylika arbeten i konsthandeln både beläcka sina utgifter och ersätta författaren, men det förra fordrar ett betydligt understöd emedan det, isynnerhet i början, vanligtvis är förknippadt med förlust, hvarför Mandelgren i sistlidne September månad, ingick lill K.
M. med en underd. skrifvelse, för att fästa Högst
Densammes nåd. upmärksamhet på utgifvandet af sitt samlade verk, och för att skydda sig från de förluster Zahuska verket lidet, och anhöll till en början om ett nådigt understöd af 1000 r:dr b:co, för hvarje häfte, af de 10,000 r:dr 11.
St. årligen ställde till Chefens för Ecclesiaslik-ärendena disposition för lärda verks ingifvande.
Ansökningen remitterades till Vitterhets-flistorie- och Anliquitets-akademiens utlåt., hvilken ansett sig ej kunna Mandelgrens begäran hos K. M., tillstyrka, af orsak, att R.
St. i dess föreskrift om användandet af ofvananförde 10,000 r:dr, icke nämnt huruvida understöd kunde beviljas dylika arbeten etc.
Ilan har således föga hopp om understöd af Regeringen, och jag hemställer derföre till R. o Ad:s rättvisa begrundande, huruvida det öfverensstämmer med deras ridderliga pligt och fostersterlandskänsla att understödja ett verk från konstens olika perioder, som redan väckt utländningens upmärksamhet, och genom hvars understödjande vi skulle befordra en hittills i Sverge ej bearbetad branche af vårt lands forntida konst och kulturhistoria?
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. behagade biträda mig att hos R.
St. utverka ett anslag af 6,000 r:dr b:co till understöd för utgifvandet af ofvananförda arbete, hvilken summa må komma att utgå med 1,000 r:dr b:co för hvarje af de 6 först utkommande häftena, hvarefter man med temmelig säkerhet bör kunna förutse arbetets fortsättning utan understöd.
Såsom stöd för det begärda anslaget, vågar jag fästa upmärksamhet på hvad ofvan blifvit anfördt, nemi. att Mandelgren för sina forskningar, af Staten endast upburit 1,000 r:dr b:co för hvilka han lemnat eller kommer att lemna alla sina samlade ritningar och anteckningar; lägger man härtill hans betydliga gåfva till Slöjdföreningen, sä lärer hvar och en inse att han i betydlig mån gagnat 128 Dea 21 December. oell gjort npoffringar för vart fosterland.
Jag hyser således hoppet att Rikets församlade Sländers rättskänsla och patriotism må förekomma att Mandelgren, i brist af understöd, ej må för intet förlora sina ritningar, eller att andra skola draga vinsten af hans arbeten och npoffringar.
Det vore ett våld emot rättvisan, som säkerligen ingen af Stånden vill låta komma sig till last, och en fläck, som af kommande tider icke kan aftvås.
Jag anhåller ödmjukeligen att denna motion må remitteras till StatsUtsk. och att tillika få belägga den med vitsord från Utländska auktoriteter, som gifva ytterligare styrka åt hvad jag haft den äran anföra.
Uplästes en af Ilr Printzensköld, Carl, inlemmad så lydande motion:
I likhet med hvad äldre bevillningsförfattningar innehålla, stadgas i nu gällande Bevilln:s-förordn:s 4 § 2 mom. att för all den inkomst, som upbäres af tjenstemän, i följd af enskildta updrag, utan att omedelbart vara föranledd af stat, expedilionstaxa eller serskild bestämmelse eller i ovilkorlig följd af innehafvande tjenstebefattning skall erläggas fem proc. i bevillning.
Med tillämpning af detta stadgande har man här i hnfvudstaden företagit sig, att i Jnst.-Colhm och Förmyndre-Kammaren efterforska, hvilka personer, sora innehafva förmynderskap, hvarefter och sedan uplysning härom vunnits, dessa personer blifvit taxerade till bevillning för åtnjutet förmyndarearfvode.
Och när man icke kunnat få reda på detta arfvodes rätta och verkliga belopp, så har man tagit sin tillflygt till gissningar samt på dem grundat taxeringen, hvilket haft lill naturlig följd, att, äfven med antagande, det dylika arfvoden höra draga bevillning, orättvisa blifvit begången emot de beskattade.
Jag hörer likväl till antalet af dem, som anse en inkomst af dylik beskaffenhet som den ifrågavar. alldeles icke böra utgöra föremål för beskattning, likasom jag tror, det lagstiftaren icke haft en sådan afsigt med det åberopade stadgandet i Bevilhsförordn.
Hvem är det som icke känner, att, i de aldra flesta fall, förmynderskap är ett verkligt onus, som man understundom lagligen icke får eller kan sig undandraga, och hvilket man, när det icke af öfverförmyndaren kan åläggas, oftast emottages, ingalunda i beräkning pä någon fördel deraf, ulan endast för att, efter förmåga gagna och skydda den värnlösa, hvars välfärd eljest skulle kunna i mer än ett afseende icke blott äfventyras ulan till och med alldeles förspillas? — flvem känner icke vidare det vidsträckta ansvar, som med förmynderskapet är förknippadt?
Afven med bästa vilja att upfylla de med befattningen förenade pligter, kan man icke säga sig fri från tadel och anmärkmr när man en gång lemnar densamma.
Och då förmyndarens hela egendom står i pant för hans förmyndareförvaltning, så ligger häruti ej-sällan ett vigtigt hinder för honom, alt kunna lill det gagn för sig sjelf, som eljest varit fallet, sköta Dea 21 December.
129 sköta sina egna angelägeöheteF, hvarigenom lian förlorar vida mer, än som med det förmyndarearfvode, han möjligen åtnjuter, kan ersättas.
Ett annat och olika förhållande företer sig med arfvoden, som för enskildla updrag, såsom det heter i Bevillmsförordn., betingas.
Här står det hvar och en fl itt, att emottaga updraget eller icke, samt att i förra fallet med kommitlenten aftala sådana vilkor, som .göra updraget icke blott vinstgifvande utan äfven fritt från all ansvarspåföljd för emottagaren.
Denne har då en verklig inkomst, hvilken således bör vara underkastad beskattning; och det är denna inkomst, men ingalunda den vanskliga och ofta till intet reducerade inkomsten af ett förmynderskap, sora lagstiftaren haft för afsigt att taxera.
Dessutom — hvaraf utgår förmyndarearfvodet?
Jo — utaf myndlingens egendom.
Men denna skall af förmyndaren upgifvas till taxering, utan rättighet för honom, att dervid afdraga sitt förmyndarearfvode, för att derigenom minska myndlingens bevillningsafgift.
Den inkomst, hvarföre myndlingen skattat, skall således, genom förmyndarearfvodets taxerande, för andra gången, till en del, beskattas, hvilket dock ingalunda står tillsammans hvarken med rättvisa eller billighet, så mycket mindre, som förmyndaren är i afseende pä egendomens förvaltning, satt i myndlingens stad och ställe samt följaktligen bör, lika väl och af samma skäl, som en arrendator, vara fri från afgift till Staten för den inkomst, han af denna förvaltning kan åtnjuta.
På alla dessa grunder vågar jag härmedelst vördsamt föreslå ett sådant förtydligande af nu gällande Bevillmsförordn., att förmyndarearfvoden icke må räknas till det slag af inkomster, för hvilka bevillning skall utgöras; och anhåller, att denna min motion måtte till H. BevillmsUtsk. varda remitterad.
Anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern.
N:o 4, ang:de bestridandet af kostnaderne för innevar. riksdag, och N:o 5, ang:de godtgörandet af Landtnäs och Talmännens ökade riksdagskostnader.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksStm, nemi. från PresteSt. af d. 11, 14, 17 och 18, frän BorgareSt. af d. 14, 17 och 18 samt frän BondeSt. af d. 14 och 18 i denna månad, tillika med en af BorgareSt. jemte prot.- utdr.
N:o 29 för d. 14 dennes, MedStånden kommunicerad motion af Hr G. P.
Rönblad, ang:de afskrifning af ett lån, som af Statens medel utgått till Hernösands kyrkobyggnad. 2 H. 9 130 Den 21 December. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att då nu alla de roåi, som varit upförde på föredragn:s-listan, redan blifvit behandlade och jemväl alla de R. o. Ad:s ledamöter, som anmält sig sinnade att i dag väcka motioner, redan fått afgifva dem, något plenum i dag på e. m. icke erfordrades ulan det derom utfärdade anslag komme att nedtagas.
Jag får hos R. o. Ad:n vördsamt anhålla, alt, med bibehållande af min riksdagsmanna-rält, få afsäga mig förtroendet alt vara ledamot i Ridd.Utsk. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., anmodade Hrr Elektorer alt vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Ridd.Utsk. i st. f. Frih.
Alströmer; hvarefter H. R. o. Ad:n åtskiljdes kl. nära 2 e. m.
MaDdagen den 23 December 1850.
Justerades 4 prot.titdr. för d. 21 dennes. Gr. af Ugglas, Ludv.:
Jag anhåller att sorn ett svar på hvad som blifvit ytlradt i afseende å min förut afgifna motion, och som en amplification af densamma, fä tillägga några ord.
Gr. af Ugglas upläste härefter följande:
Det motstånd, sorn min motion om Läns-nämnders införande hos R. o.
Ad. väckt, har öfvertygat mig om, hvad jag redan på förhand fruktade, att ett förslag så genomgripande, som det jag här framställt, skulle framkalla farhågor, hvilka icke tilläto, att lugnt bredvid dem afväga de fördelar detta förslag kunde innehålla.
Hade jag endast afse», att så upställa min motion, att den ägt största möjliga hopp att uti sin helhet antagas, hade jag sannerligen icke gifvit densamma den form den nu erhållit.
Men dä mitt förslag, till Utsk. skulle remitteras, ett Utsk. hvilket ägde, ali enl. de olika Ståndens sympalhier och åsigler förändra dess gestalt, har jag trott motionärens skyldighet vara, att uti sin fullhet upställa principen, på det att den, under möjligen blifvande omarbetning utaf dess detaljer, alltid klart för Utsk. måste framstå.
Jag önskar blott, att Utsk., om en sådan omarbetning af mitt förslag af detsamma anses lämplig, måtte lyckas, att så verkställa den, att icke den lifgifvande an - Den 23 December.
13 i den af allt för tränga former mätte qväfvas, hvarigenom icke allenast sjelfva skapelsen förlorar sitt syfte och sitt ändamål, utan hvad ännu värre är, afvoghet väckes emot uti framtiden möjligen framställda förslag lill liknande institution.
Jag önskar varmt att Utsk. icke förblindadt utaf, enl. min öfvertygelse diktade politiska farhågor, mätte förbise den verkliga fara, som hotar samhället, om det demokratiska elementet, utan förutgången politisk upfoslran fattar statsrodret.
Jag har redan uti det svar jag, på emot mitt förslag gjorda anmärk:r, haft äran afgifva, visat hvarföre jag ej delar dessa först omnämnde farhågor, och besinnar man Nationens lugna lynne, och dess djupt rotade kärlek till Konungamakt, besinnar man dessutom den tidpunkt uti hvilken detta förslag blifvit väckt, en tidpunkt af allmän reaktion emot de anarkiska läror och rörelser, som skakat Europa, en reaktion som ännu länge skall fortgå, till dess elen pendelsvängning, som de maktägandes och styrdas ömsesidiga felsteg ständigt framkallar, och hvilken svängning med sin skugga åtminstone äfven öfverfar de länder som äro främmande för rörelsens drifkraft, åter mot maktens tinnar upjagar folkkraften, — besinnar man allt detta torde lätt vara alt inse, hvarifrån en verklig fara möjligen kan hota.
Jag anhåller äfven, att bredvid hvad jag såväl uti min motion som uti mitt mundiliga anförande haft äran yttra, få fästa Utsk:s upmärksamhet på en omständighet uti hvilken ändring måste beredas, så vida icke Statens syftemål alt befrämja och skydda sin inre utveckling skall gå förloradt.
Vid hvarje riksdag lemnäs af StatsUtsk. till svar å månget, så väl af Regeringen sorn af enskild riksdagsman, framlagdt förslag, det yttrande att StatsUtsk. väl erkänner de fördelar förslaget skulle bereda, men till följd af bristande tillgångar, icke kan föreslå R.
St. att antaga detsamma, ett yttrande hvaruti Stine oftast se sig tvungna att instämma.
Under erkännande af detta bedröfliga förhållande såsom ett factum, har dock alltid, såsom ett oeftergiflig! corollarium till detta erkännande för mig framställt sig nödvändigheten, att derest Staten icke äger medel att skydda sin utveckling och befrämja sina behof, dessa medel måste skapas, ty den Stat som saknar dem, står ständigt hotad uti sin materiella tillvaro och sin politiska sjelfständighet.
Tillgångar till denna skapelse har Naturen sannerligen icke förnekat oss.
Väl är vår jord icke lika fruktbar som Söderns, men millioner slumra dock uti dess sköte, väntande på idoghetens hand att upplöjas; våra berg sluta väl ej guld och silfver, men ur dem frambrytes ett jern hvars sednare förädling riktar utländningen; våra skogar, af omtankan vårdade, äro en outtömlig skatt, och våra floders forssande svall lemna en rörelsekraft åt fabriken, hvilken på de flesta ställen utländningen med kostsamma maschiner måste ersätta.
Hvad felas då Nationen för att kunna lyfta sig lill en välmåga, som rikligen kan tillfredsställa hvarje dess utvecklings behof.
Jo! den omtänksamma idogheten, den oförtrutna viljan, den uthålliga kraften, och dessa egenskaper, finnes väl någon makt som kraftigare besvärjer dem ur deras dvala, än de Kom munal- institutioner, hvilka 132 Den 23 December. genom det enskildta interessels relemedel, till stundlig verksamhet upkallar snart sagdt hvarje medborgare.
Jag vill slutligen endast tillägga, utan att anse mig böra afgifva något motiveradt motförslag till min egen motion, ett motförslag, som Ulsk:s ifrån flera håll samlade erfarenhet vida bättre kan bereda, att jag tror den grundidée jag uti denna motion sökt framställa kunna bibehållas, och farhågorna för den talrika Läns-nämndens förvandling till en mägtig politisk korporation doek aflägsnas, om i st. f. denna Läns-nämnd, Härads-nämnder genom socknevis valda medlemmar bildades, och en Läns-nämnd genom deputerade ifrån dessa Härads-nämnder tillsatt, endast samlades, då Landsh. önskade, att rör:de någon länets gemensamma angelägenhet med densamma, rådgöra eller oek, då någon eller några af Härads-nämnderna hos Landsh. anhöllo om sådant sammanträde, i ock för framläggande af förslag eller fråga som hos dem blifvit, väckta.
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.
Uplästes Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.- Ulsk.: efter N:o 37.
Hr Tornerhjelm, Rudolf; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 177.
Frih. von Knorring, Volrath.
Uplästes jemväl
Hrr Elektorers listor med val af ledamöter i Stats-, Banko-, Allm.
Besvärs- o. Ekon.-, Exped.-, och Ridd.-Utsk., under permillerade ledamöters frånvaro, och hade dertill blifvit utsedde i Stats- U tskottet; under den ordinarie Ledamoten N:o 792.
Hr Lagerhjelm, Pehr, beviljade 3:ne veckors ledighet, från och med i dag räknad; N:o 262 Frih. Klinkowström, Rudolf Manritz.
Banko-Utskottet: under den ordinarie Ledamoten N:o 1038.
Hr Bogeman, Carl Adolf, beviljade 3:ne veckors ledighet från och med i dag räknad; N:o 1786.
Allmänna Besvärs- och Ekon.-Utskottet: under den ordinarie Ledamoten N:o 133.
Frih. von Schwerin, Carl Julius, från och med i dag beviljade 3:ne veckors ledighet; N:o 119.
Hr Brake), Mauritz Guslaf.
Expeditions-Utskottet: under den ordinarie Ledamoten N:o 478.
Hr Printzensköld, Carl, från och med i dag beviljade 14 dagars ledighet; N:o 1386. B. Hr Adlercreutz, Axel Gustaf. Riddar hus-Utskotlet: under den ordinarie Ledamöterne, N:o 929.
Hr Grönhagen, Fre drik Adrian, för 14 dagar, och N:o 1233.
Hr von Strokirch, Johan Den 23 December. 133 Paul Fredrik Ollo, för 3:ne veckor, frät* och med i dag beviljade ledighet; N:o 1362.
Hr Odelstierna Detlof. — 1598.
Hr Swedenborg, Fullm.
Hr Silfverstolpe, David Leonhard.
Hr Ekensteén, Joli. Fritz, upläste en så lydande motion:
Hvad den cnskildte ej förmår åstadkomma, huru god viljan är, del kan samhällighet en, med i förhållande måttliga ansträngningar, till allmän oell enskild båtnad tillvägabringa.
Denna erfarenhetssanning skönjes bland annat, vid anläggandet af kanaler och vägar, der den enskilles fördel väl ej genast är så i ögonen springande: men hvaraf gagnet af varande och kommande slägten i rikt mått njutes och prisas.
Vägars och kanalers föda äro produkter, samlade på jordens yta eller uphämtade ur dess sköte och inelfvor.
Ju mindre lefvande, ja! hvad värre är, ju mera skadeliga och förderfliga dessa jordytor äro då de som oftast, i sitt närvar, skick förpesta nejdens vegetation, ju rikare måste det allmännas vinst blifva, genom upodlandet af slika jordsträckor.
Hvem anar ej alt jag åsyftar de millioner tunneland af odelbara mässar, myror och kärr hvaraf Sveriges jordyta, nied frånräknandet af sjöar, floder och oodelbara klippor m. ni. torde till -j bestå.