Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som egnar sig åt en annan bana än den, som egentligen tillhör Svenska allmogen, erhåller icke undervisning i folkskolan ulan i de andra läroverken.
Lagerbjelke har ansett omöjligt att erhålla folkskolelärare, om man af dem fordrar högre kunskapsmått.
Månne likväl icke allmogen eller de, som aflöna dessa skollärare, heldre vilja tillskjuta en större summa än f. n., om derigenom folkskolan kunde blifva sådan, att de för henne få del förtroende, att hos dem öfvertygelsen stadgades derom, att deras barn der erhålla den moraliska bildning, de hafva rätt alt fordra.
Jag anser, att om folkskoleläraren icke kan bibringa barnet den religiösa och moraliska bildningen, det varit vida bättre, att någon folkskola aldrig blifvit inrättad och, enl. min åsigt, komma vi då på en sämre punkt än förut, då den moraliska bildningen meddelades i fädernehemmet af modren, som var tvungen att meddela undervisning åt sina barn, men som nu förlitande sig på det goda i folkskole-inrättningen, måste sända sina barn dit och återfå dem sämre än hon sjelf kunnat göra dem.
Vore förhållandet sådant bekänner jag, att det skulle vara en skam för oss, som i landet infört denna inrättning.
Jag anser denna fråga således vara af den största vigt och jag kan icke nog anhålla om R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, pä det att vi må få folkskolelärare, som kunna bibringa folket i allmänhet en nödig och nyttig undervisning.
Frågans stora vigt, förnekas ingalunda af någon på detta rum.
Den inses tvertom af något hvar.
Jag ber Hr Tham vara fullkomligt öfvertygad, att jag önskar göra all rättvisa åt hans i detta viktiga ämne ådagalagda nitälskan, och att jag med all upmärksamhet afhört hans första och andra anföranden, så att det visst icke är för min, ej heller, såsom jag förmodar, för
Dågons annan räkning nödigt, att ytterligare uprepa dem.
Men orsaken hvarföre de icke gjort någon inverkan på mig, bchöfver jag icke angifva, sedan Frih.
Palmstjerna i sitt sednaste yttrande uttryckt 540 Den 21 Juli. hvad jag skulle vilja säga.
Deremot anhåller jag, att få bemöta Gr.
Sparres anförande, deruti han reserverade sig emot den skada, som skulle upkomma derigenom, alt man icke nog upraärksammade den ”halfbildning”, som kunde vidlåda nuvande seminarielärare.
Men hvad menas väl med denna halfbildning?
Hura lydes rätteligen ett så serdeles sväfvande uttryck?
Först och främst bör man göra sig redo för hvad med bildning menas.
Derom länka ej alla lika.
Jag kan med bildning icke förstå annat, än att det är den bildning, som fordras för det kall, bildningssökanden omfattar.
Om jag nu i det praktiska lager kännedom om folkskolans närvartde ståndpunkt, så vidt hennes beskaffenhet är mig bekant, (och jag har verkligen samvetsgrannt sökt förskaffa mig kännedom derom), så finnér jag, ali folkskoleläraren sålunda upfattat sitt kall, all han hufvudsakligen bör verkställa ett förarbete för själasörjaren till den blifvande nattvardsläsningen med allmogen, eller, med andra ord, att folkskoleläraren riktar sin egentligaste verksamhet åt ungdomens religiösa undervisning.
I de öfriga kunskapsämnena undervisar han väl äfven; men, såsom sagdt är, den verksammaste och den kraftigaste nitälskan nedlägger lian pä religionsundervisningen.
Detta är också enl. min åsigt riktigt.
Skulle härefter, på sätt med Utskrs förslag åsyftas, seminarierne, i olikhet med hvad förhållandet nu är, concentreras till en högre lärdomsanstalt, så befarar jag, att genom de verldsliga kunskapernas inträng på religions-undervisningens gebit, man aflägsnar sig från det mål man bör söka.
Jag vidhåller och uprepar det ännu en gång, att det är nödvändigt att inhemta erfarenhetens vittnesbörd, innan man lagstiftar fram oeh tillbaka i ett ämne, hvari det icke bör vara svårt, att efter några års erfarenhet fatta bestämda åsigter, och derföre hemställer jag, att R. o. Ad. ville afslä i fråga den af Gr.
Lagerbjelke förordade återremiss skall tjena; den skulle blott förorsaka tidsutdrägt; hvilket i närvande fall synes väl kunna (och följaktligen också torde böra) undvikas.
Hr Tham: Frih.
Palmstjernas yttrande, att folkskolan bör ställas i parité med Elementar-skolan, nödgas jag genmäla.
Enl. min åsigt böra dessa skolor vara fullkomligt åtskiljda och folkskolan knytas vid kyrkan.
Länge har genom tiden gått ett rop, att äfven Elementar-skolan bör från kyrkan vara afsöndrad och jag befarar att detta rop förr eller sednare kommer alt göra sig gällande, ty jag har sett, huru år ifrån år Elementarskolan har mera främmande stått bredvid kyrkan.
När folkskolorna började att inrättas, åsyftades just hennes sammanknytande med kyrkan och sattes derföre icke i jemnbredd med Elementar-läroverken.
Hon har således aldrig varit förenad med dessa läroverk, och jag hoppas, att hon aldrig blir det; men deremot, att hon Oyttas inom kristna kyrkan och der söker sin näring, samt derigenom fortlefver och sprider sina välsignelser.
Härmed anser jag mig äfven hafva besvarat Frih.
Cederströms yttrande om nattvardsläsningen.
Folkskolan har, hvad äfven jag och mina embetsbröder måste medgifva, verkat derhän, att barnen ega mera färdighet i katekesläsningen, men kristendomen har Den 21 Juli. 541 derföre icke blifvit mera lefvande och sann.
Deri har så att säga, blifvit på sina ställen mindre, och hvarföre? jo, folkskolan har till någon del utträngt något, som är förskräckligt att tänka sig utträngt nemi. föräldrabildningen i hemmet.
Palmstjerna har framhållit hemmet såsom den förnämsta skolan.
Jag skulle önska att jag kunde tillägga kyrkan och hemmet, med hvarandra till ett förenade, ty det är den nu rådande söndringen härutinnan, som jag med ledsnad sett tilltaga efter folkskolans inrättande.
Denna söndring har jag velat förebygga, och ännu har jag icke upgifvit allt hopp, att dessa raina bemödanden kunna lyckas.
Jag nödgas äfven besvara Gr.
Lagerbjelkes yttrande, att det är omöjligt att erhålla Folkskolelärare med högre kunskaper, enär nuvar. löner vore så ringa.
Detta vore visserligen sannt, om icke talande bevis funnes deremot.
Jag vill icke tala blott om Stockholm, hvarest lärareplatserne inom folkskolan äro besatte med prester, hvilka derigenom sett sig ega en ökad inkomst.
På landsbygden finnes många Adjunkter, hvilka inom församlingarne hafva lyckats alt genom emottagandet af dessa lärareplatser få en tillökning i deras knappa löner, och der så skett, hafva både presten och folkskolan funnit sig väl deraf.
Jag kan icke tro, att vi sä hastigt komma till den punkt, att folkskolelärare besitta samma kunskapsmålt som det yngre presterskapet, sedan fordringarne för detta presterskap blifvit så betydligt höjde.
Men om än Folkskolelärarens kunskapsmålt icke skulle kunna i första hand bringas högre än det de yngre presterne nu ega, skulle jag likväl anse detta äfven vara en vinst, ty om de äfven med detta kunskapsraått anses råa, måste likväl det ord, som de lära, vara mera genomtänkt än dens, som helt flyktigt läst några stycken i bibeln och katekesen.
Cederström har fruktat, att om undervisningen i folkskolan kommer alt utvidgas, skulle derigenom ur folkskolan utträngas kristendomens hufvudsanningar.
Jag delar icke denna fruktan, ty min öfvertygelse är, att Sveriges presterskap, som äro satte till väcktare öfver folkskolan, skola nitälska för denna skolas framgång, och jag tror, att, i samma mån skolan erhåller mera bildade lärare, desse i samma mån skola bättre vårda skolan.
Jag förnyar min anhållan om bifall till Utsk:s betänk.
Lagerbjelke har visserligen yrkat återremiss, den jag icke vill motsätta mig, emedan jag återfinner frågan då, i det Utsk. hvarest jag sjelf är invald ledamot och skall upbjuda hela min förmåga alt, i händelse af bifall till Gr:s anhållan, betänk, skall återkomma i dess nuvar skick.
Med alla de talare, hvilka yttrat sig i detta ämne, instämmer jag deruti, att religionen bör vara det hufvudsakligaste undervisningsämnet i folkskolan, och jag kan icke begripa, huru mitt yttrande, att jag önskade mera bildning hos lärarne, kunnat tolkas så, som Frih.
Det låter på den värde talaren, som skulle en högre bildning utesluta möjligheten af en religös bildning.
Enl. min åsigt fordras en högre grad af bildning, såvida läraren skall kunna bibringa sina lärjungar en rätt religions-undervisning, hvaraf äfven följer, att den mera bildade läraren måste meddela en bättre undervisning än den mindre bildade.
Jag har talat om halfbildning.
Jag har icke 542 Den 21 Juli. afselt, att en folkskolelärare skall erhålla en hög grad af hildning, att han skall blifva magister, men deremot afser jag, att han skall erhålla åtminstone så mycken bildning, att han inser, att han kan intet, och att något öfvermod hos honom icke blir rådande.
Jag vill önska, att seminarierne kunna bibringa honom de egenskaper, som företrädesvis här behöfves, men sådane dessa seminarier nu äro, tror jag icke att med de dertill beviljade ringare anslagen, detta kan vinnas
Detta har jag yttrat, och derföre har jag önskat, att seminarierne mätte koncentreras, på det att de derifrån utgående lärarne må blifva mogne för sitt kall men alldeles icke för att de skola bibringa allmogens barn kunskaper, hvaraf dessa icke hafva behof.
För att taga exempel, anser jag det icke nödigt att hafva ett seminarium i Upsala och ett i Westerås, emedan dessa båda 2:ne städer ligga hvarandra för nära, och tror, att i stället endast ett seminarium borde af dessa 2:ne inrättas och ställas under tillsyn af Ephorus och Domkapitlet i den ena staden.
Det nära sammanhanget emellan Folkskolan och Elementarverken, anser jag ingalunda nödigt.
Jag vill icke trötta R. o. Ad. med uprepande af flere skäl, utan förnyar min anhållan om bifall till den föredragna punkten.
Hr von Troil: Om
Folkskolelärarne inom församlingarna tillsattes af St i fts-sty reisen, skulle jag instämma i Frih. Palmsljernas åsigt alt
Stifts-styrelsen bör ega närmaste tillsynen öfver dessa seminarier och vaka såväl öfver seminaristernes kunskaper som moralitet.
Stifs-styrelsen dermed intet att skaffa emedan valet af skollärare är församlingarnas ensak.
Under sådana förhållanden kan jag icke finna, hvilken vinst församlingarna kunna hämla deraf, att hvarje stift har ett serskildt Folkskolelärare-seminarium; tvertom skulle jag tro, alt om dessa seminarier från 13 inskränkas till 6, 7, 8 eller det antal, som kan finnas lämpligt, skulle bättre kontroller kunna vinnas och seminarierne besökas af ett större antal lärjungar, hvilket för församlingarne måste vara förmånligare, enär de derigenom få tillfälle att välja ibland ett större antal, men mera bildade män till sina folkskor.
Jag kan således icke finna något skäl för afslag å detta betänk., såvidt det rörer l:a punkten, men deremot desto flere för bifall.
Lagerbjelkes yrkande af återremiss anser jag vara den minst lämpliga åtgärden af alla, ty jag får fästa Gr:s upmärksamhet derpå, att PresteSt. icke återremitterat utan afslagit ifrågavar. punkt, hvarigenom PresteSl:s diskussion i frågan icke kan komma till Utsk:s kännedom, och de uplysningar, Gr:n varit så angelägen att af denna PresteSt:s diskussion inhämta, kunna således icke komma hvarken Utsk. eller Ad:n tillhanda.
Dessutom blir sannolika följden af en återremiss, att frågan icke vid denna riksdag hinner att afgöras.
Jag förnyar min anhållan om bifall till denna punkt.
Atskillige talarare hafva lagt mycken vigt vid PresteShs beslut i denna fråga.
Jag har icke varit i tillfälle att afhöra de skäl, som inom det Ståndet blifvit anförde för dess beslut, och jag måste således hålla mig till de handlingar, jag har att tillgå.
Jag finner då att emot denna punkt har inom Utsk., som har 12 Den 21 Juli. 543 ledamöter olaf PresteSt., endast en reserverat sig emot Utsk:s förslag, uti hvilken reservation ingen af Utsk:s ledamöter utaf PresteSt. instämt.
Jag mäste således anse de skäl, som denna reservation innehåller, icke varit så beskaffade, att någon af de öfriga ledamöterna inom Utsk., tillhörande PresteSt., velat med reservanten sig förena.
Häraf drager jag den slutsatsen, alt äfven inom PresteSt. råda stora sympathier för bifall åt Utsk:s förslag i denna punkt, serdeles som det kunnat galt igenom inom Ulsk. med endast en reservation af en utaf PresteShs ledamöter.
Jag kan således icke finna alt R. o. Ad. saknar något skäl att bifalla denna punkt, hvarom jag på det högsta anhåller.
Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å ifrågavar. punkt framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Efter tillkännagifvande alt denna punkt blifvit af PresteSt. bifallen, lemnade jemväl R. o. Ad. dertill sitt bifall.
Efter tillkännagifvande alt PresteSt. afslagit denna punkt, hemställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla densamma, och besvarades denna propos. med starka ja blandade med många nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Denna puukt, hvilken PresteSt. hade bifallit blef äfven af R. o, Ad. bifallen. 5:te punkten.
Sedan H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit att PresteSt. afslagit denna punkt, yttrade Hr
I afseende på denna punkt förefaller det mig såsom en inkonseqvens, att Utsk. har tillstyrkt blott bestämmandet af det kunskapsmått, som fordras för vitsordet godkänd.
Skolstadgan har likväl 2:ne andra, nemi. berömligt godkänd och berömligt.
Att fordringarne för vitsordet godkänd blifvit bestämde, anser jag riktigt, men då måste äfven fordringarne för de 2:ne andra bestämmas i förhållande derefter.
Jag skulle derföre helst se, att R. o. Ad. ville afslå denna punkt, men om så icke sker, önskar jag, att de 2:ne sistnämnde vitsorden måtte tilläggas. R. o. Ad. afslog den ifrågavar. punkten. 6:le punkten.
Sedan H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit att PresteSt. bifallit förevar, punkt med den ändring, att uti den föreslagna förändrade lydelsen af Folkskole-stadgans 6 § 2 mom. orden ”eger skolstyrelsen, der den så nödigt finner, förelägga de sökande läseprof” 544 Dea 21 Juli. blifvit utbytte emot dessa ord: ”åligger skolstyrelsen förelägga de sökande läseprof”, yttrade Hr
Först får jag anhålla, att R. o. Ad. i fråga om denna punkt ville förena sig med det Högv.
Ståndet och godkänna den föreslagna förändringen: dernäst önskar jag, att ur förslaget måtte utgå orden: ”minst en dag”, och alt efter orden: "befattningen är ledig” tillsattes meningen: under en vecka eller derutöfver allt eftersom skolstyrelsen kan finna lämpligt.
Orden: ”minsten dag” anser jag böra uteslutas af det skäl, att Skolstadgan säger, att det säkraste bevis på en lärares duglighet är, att han vikarierat i en skola, och derunder visat, att han är en användbar skollärare.
O Hr Rosensvärd, Joli. Henr.:
A det af Hr
Tham föreslagna tillägg, och hvilket blifvit af PresteSt. antaget, får äfven jag anhålla om bifall.
Antager R. o. Ad. äfven detsamma vinnas derigenom 2 Stånds sammanstämmande beslut.
Skulle R. o. Ad. finna lämpligt alt icke vidtaga denna förändring, förenar jag mig med Hr Tham i anhållan att orden ”minst en dag eller högst en vecka” måtte utgå, hvarigenom åt Skolstyrelsen öfverlemnas att bestämma tiden, hvarunder profvct skall afläggas.
För att förkorta diskussionen förenar jag mig med sista talaren och anhåller alt orden: ”minst en dag och högst en vecka” måtte utgå, och meningen må få sluta med ordet ”ledig”.
H. Ex. Hr Frill. o. Landtm, yttrade att sedan Hr Tham förenat sig med Hr Rosensvärd, endast det yrkande blifvit framstäldt att R. o. Ad. måtte instämma i PresteSus beslut med uteslutande af orden: ”under minst en dag högst en vecka”.
Som jag upfattade Hr Rosensvärds yttrande, yrkade han först bifall till Utsk:s förslag med den förändring, PresteSt. beslutat, och hvilken förändring
Hr Rosensvärd visade sig serdeles angelägen att vinna.
Skulle R. o. Ad. icke vilja vidtaga en sådan förändring, så förenade sig Hr Rosensvärd med Hr Tham.
Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm, ville först framställa proposm på PresleSt:s beslut. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att han måhända misstagit sig om Hr Rosensvärds mening men att åtminstone Hr
Tham yrkat den sednare förändringen.
Sparre upgifvit.
Jag erkänner, alt jag helst skulle se, att den förändring kunde vidtagas, som jag sednast föreslog och hvari Hr Tham instämde, men jag tror, att dervid möter den praktiska svårigheten, att man möjligen erhåller inom R. o. Ad. och PresteSt. olika beslut, hvaremot de 2:ne andra Stånden möjligen kunna bifalla förslaget oförändradt.
Derigenom vinnes icke hvad man åsyftar, ty Utsk. lärer nog, sedan dess förslag blifvit understödt af 2:ne Stånd, icke underlåta att Vidhålla sitt redan afgifna förslag.
Om deremot R. o. Ad. förenar sig i PresteSfis beslut, blir derigenom åtminstone 2:nc Stånds sammanstämmande beslut om den meningen.
D e 11 21 Juli. 545 Gr.
Jag anser mig icke lillsiändigt att fortsätta diskussionen öfver sjelfva saken, men enl. min upfaltning har propos. blifvit begärd först pä bifall till PresleShs beslut och dernäst pä uteslutandet af orden: ”minst en dag och högst en vecka”.
Jag har äfven förlitat mig derpå, ali proposir härå skulle af Hr Frih. o. Landtm, framställas.
Några olägenheter häraf kan jag icke inse, men deremot all flere chancer vinnas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade alt delade propos:r, svnles böra framställas nemi. först till antagande af den utaf PresleSt. beslutade redaktions-förändring och derefter i fråga om orden: ”under minst en dag, högst en vecka”.
Om Hr Frih. o Landtm, framställer den förstnämnde proposm, torde Hr Frih. o.
Landtm, reservera åt R. o. Ad. rättigheten att utesluta dessa ord, hvilka PresteSt. bibehållit, H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det hans mening varit att framställa proposme såsom Gr.
Gyldenstolpe föreslagit, och hemställde derjemte om R. o. Ad. gillade den af PresteSt. antagna redaktionen, med förbehåll om serskildt beslut i afseende på orden: ”under minst en dag, högst en vecka”.
Uppå sedermera framställd propos. beslöts alt orden: ”under minst en dag, högst en vecka” skulle uteslutas. 7:de, 8:de, 9:de och 10:de punkterne.
Dessa af PresteSt. bifallne punkter blefvo äfven af R. o. Ad. bifallne.
Urte punkten.
Jag anser denna skrifvelse olämplig.
Den innehåller i korthet endast, att Folkskolle-lärarnes löner böra ökas.
Att dessa beställningar äro lemligen skiljde ifrån klockaresyslorna, lärer väl icke kunna nekas, och det torde således vara fara värdi, att folkskolan på en sådan syslornas förening icke kan vinna något.
Dessutom måtte det väl bero af församlingarna, huruvida de medgifva desse tjensters förening.
Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att afslå denna punkt.
Anser man, att
Folkskole-lärare böra åtnjuta högre lön, bör väl sådant i bestämda ord uttryckas.
Jag förenar med Frih.
Palmstjerna och yrkar afslag.
Ifrågavar. punkt blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. afslagen. 12:le, 13:de, 14:de, 15:de, 16:de och 17:de punkterne.
Dessa punkter, hvartill PresteSt. lemnat sitt bifall, blefvo äfven af R. o. Ad. bifallne.
Sedan betänk, nu är genomgånget tager jag mig friheten väcka en fråga, som är omnämnd i Prosten Wallins 8 H. 35 546 Den 21 Juli. reservation.
Afdeln. hade beslutat att tillstyrka en skrifvelse tili K. M. i ett ämne, som rörer denna fråga, men hvilken skrifvelse dock afslogs i Utslcs plenum.
Det ämne, denna skrifvelse skulle afse, är af stor vigt och då jag måhända icke kan uttrycka mig nog klart och tydligt, anhåller jag, att Prosten Wallins berörde reservation malte blifva upläst, hvilken reservation fullständigt uptager de skäl jag skulle vilja åberopa.
Sedan i anledn. häraf den af Prosten Wallin vid det nu pröfvade betänk, fogade reservation blifvit upläst, tilläde Hr Hjärn e: Afdeln. hade grundat sitt tillstyrkande hufvudsakligast på de uplysningar, som af ledamöter inom BondeSt. och de andra Stånden lemnades, alt nemi. betygen från de olika seminarierne i riket vore grundade på olika begrepp om det lärdomsqvantum, de examinerade borde cga.
Detta har haft till följd, att en utgången seminarist undfått betyg om berömliga kunskaper, ehuru han varit ganska klen, då deremot en annan, som erhållit betyget godkänd, varit den andre öfverlägsen i skicklighet.
Detta är något, som talar för sig sjelf och behöfver icke vidare utredning, ty det mäste vara i ögonen fallande, att ett dylikt förhållande mäste föranleda orättvisa vid befordringar.
Då nu emedlertid B. o. Ad. beslutat, att seminariernes antal skall förminskas, så är det naturligt, att personer, som söka inträde i seminarium, måste begifva sig utom deras Stift, hvarigenom det blir svårare att bedöma deras förmåga annorledes än efter deras betyg.
Om då seminarie-förestån darne icke följa samma grunder vid betygens utfärdande, kunna betygen icke jemföras med hvarandra.
Derföre önskar jag, att man mätte kunna utfinna något sätt att få en bestämd grund, hvarefter betygen skola utfärdas vid Folkskolelärare-seminarierne.
Jag hade trott, att denna utväg skulle vinnas genom den af mig nu föreslagna skrifvelsen till K. M, Jag anhåller om propos. härå, serdeles sorn denna skrifvelse är helt och hållet oberoende af R. o. Adis nu fattade beslut.
Jag skall icke inlåta mig i någon utredning deraf, huruvida det af Hr Hjärne väckta förslag är nödigt eller icke.
Jag vill endast hålla mig till det lagliga af saken.
Den af Hr Hjärne åberopade Prosten Wallins reservation afser 4:de punkten i Utskis förslag och börjar sålunda: ”emot Höglofl.
Utsk:s beslut får jag vördsamt anmäla min reservation i det afseendet, att enl. min tanke ett af afdeln. föreslagit tillägg i fråga om Skollärare-seminarierne dervid bör göras”.
Utsk. har således icke ansett detta tillägg böra göras.
Utsk. har för R.
St. framlagt sin åsigt i detta ämne och R. o.
Ad. har godkänt Utsk:s framställning.
Således kan enl. mitt omdöme 4:de punkten i Utsk:s förslag icke vidare komma under diskussion och följaktligen deri icke heller göras något tillägg, och jag anser Hr Frih. o. Landtm, följaktligen förhindrad, att framställa den af Hr Hjärne begärda propos., serdeles som R. o. Ad:s i ämnet fattade beslut icke lärer kunna uprifvas.
För ordningens skull anhåller jag få er - Den 21 Juli. 547 inra, att öfverlägningen öfver det ämne, som Hr Frih. o. Landtm, föredragit är redan för längesedan afslutad, oell att Hr Hjärne för sent framställt sitt förslag. R. o. Ad. har dessutom, såsom Gr.
Gyldenstolpe anmärkt, fattat beslut i det ämne, Hr Hjärne ånyo framdragit nemi. om möjligheten att erhålla någon likformighet i betygen.
Utsk:s hela betänk, är af R. o. Ad. genomgånget, dervid R. o. Ad. bifallit 4:de punkten, hvilken Prosten Wallins reservation afser.
Jag anser således Hr Frih. o. Landtm, förhindrad att framställa den propos., Hr Hjärne begärt.
Jag ber att få erinra Gr. Gyldenstolpe, att Prosten Wallins förslag står helt och hållet utom Utsk:s förslag eller Skolstadgan.
Ilan har till den icke framställt något tillägg.
Han har icke nämnt någon §, hvartill hans förslag skulle höra.
Man kan icke säga, att den föreslagna skrifvelsen afser den eller den §:n ty man skulle då behöfva upräkna 5 eller 6 §§.
Prosten Wallin har, såsom Gr.
Gyldenstolpe npläst, endast sagt: ”att enl. min tanke ett af afdeln. föreslaget tillägg i fråga om Skollärareseminarierne dervid bör göras”, flan har således icke omnämnt någon viss punkt i Skolstadgan, med hvilken enl. min åsigt den föreslagna skrifvelsen har intet alt göra.
Förslaget har tillkommit i anledn. af det nu afgjorda Ulsk:s betänk., och jag tror mig hafva iakttagit rätta tiden för min framställning, enär jag icke kunnat väcka denna fråga vid någon serskild punkts föredragning.
Jag kan således icke påtaga mig, att jag gjort något formfel, likasom jag icke heller tror, alt Hr Frih. o. Landtm, grundlagsenlig! kan vägra propos:n, men jag vill icke vara envis, dä jag icke vinner understöd.
Inom Utsk. talade endast BondeSt:s ledamöter emot förslaget och det af det skäl, att de ansågo de blifvande kostnaderne allt för stora, hvilken åsigt sedermera delades af de fleste ledamölerne inom Utsk. och jemväl af dem, som tillhörde PresteSt.
Prosten Wallin säger i sin reservation: ”Jag får således med hänvisning till ofvanstående förklaring såsom min reservation uptaga afdelms-förslag, att R.
St. ville hos K. M. i underdh:t hemställa” etc.
Utsk. har icke godkänt afdelms förslag utan har satt något annat i stället, och delta något annat har R. o. Ad. redan behandlat.