Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Flan denna åsigt har Utsk. ej kunnat afvika, och jag tror den vara den rätta samt hemställer derföre till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., att bifall måtte lemnäs till de voter:s-propos:r, som äro framställda.
StatsUtsk. har i förevar, utlåt.
N:o 345, sid. 7, lillkännagifvit, att denna punkt blifvit af Preste-, Borgare- och BondeSlin återremitterad med följande anmärkningar: uti PresleStåndet: ”att då hufvudfrågan vore, huruvida anslag skulle beviljas till de af K.
M. äskade 2:ne pensionsrum för generals-personer, och delta blifvit medgifvet af R. o. Ad., hvaremot de öfriga Stånden vägrat allt anslag för ändamålet, någon votering häröfver icke borde äga rum ;” uti BorgareStåndet: ”att, ehuru Utsk. ansett, att, då BondeSt. vore ensamt om sitt beslut, detsamma borde förfalla, Utsk. deremot upptagit R. o. Ad:s mening, fastän ej heller den blifvit af något annat RiksSt. biträdd;’’ uti BondeStåndet:
"att det vore oriktigt, att det ensamt af R. o. Ad. fattade beslutet, att anslaget för generalernes aflöning skall blifva oförändradt och särskildt anslag beviljas för 2tne pensionsrum för district-generaler, blifvit upptaget till votering, men deremot BondeSlls beslut om generals-lönernes uppförande på indi agn.stat uteslutet; äfvensom att, då de 2:ne nya pensionsrummen äro af 3:ne
Stånd afslagna, fråga derom i förstärkt StatsUtsk. icke borde äga rum.”
Under sådant förhållande, och då R. o. Ad. ansett frågan om särskildta anslag för 2:ne pensionsrum, att tilldelas district-generalbefälha fvare och inspecteurer, förfallen på grund deraf att 3:ne
Stånds beslut strida deremot, och alt således äfven den derom föreslagna voter:s-propos:n borde förfalla; samt dertill kommer att Hr Frill. o. Landtm., på sådan grund, vägrat propos. lill antagande af voter:s-propos. härom; så vågar jag, på det ej någon vidare tvist må af missförstånd uppkomma, vöidsamt föreslå: ”att R. o. Ad. ville, med anleda, af 69 $:n Reg.F:n, förklara sig frångå dess först 36o
Den i3 November. fattade beslut om ökade pensionsriim för generaler, och således instämma i BondeStrs första beslut ; hvarigenom således denna fråga, såsom förfallen, ej vidare kan under någon synpunkt blifva underkastad votering, och hela tvisten dermed slutas;” hvarom jag anhåller om proposition Frih.
Den siste talarens förslag, för att få frågan att förfalla, är i sanning märkvärdigt nog.
Man skall f. ånga sitt beslut för att skapa en annan cathegori, då redan Ii.
St:s beslut är fntladt oell enligt grundlagen skall gälla; ty det är ett factum, att 3 Stånd afslagit K. M:s propus, om 2 pensionsriim.
Delta beslut kan således icke genom omotionerade vid betänkandets föredragning särskildt fattade beslut af RiksSl.-n, alt genom indragning af district-generaler bilda tillfälle i framtiden för 2:ne pensionsrum, få rubbas.
Det är således den frågan om K. M:s propos., rör:de 2:ne pensionsrums bildande, som är slutligen afgjord för denna riksdag genom 3 Stånds beslut, derigenom alt de alslagit densamma, och det är R. o. Ad., som ensamt dertill lemnade bifall.
Någon fråga om frångående af detta beslut lärer icke vara af nöden, emedan R. o. Ad:s beslut var riktigt, och det får icke enligt grundlagen återtagas; ty hvad Stånden en gång beslutat mä ingen försöka att upprifva jemlikt Riksd.Ordnls lydliga bud.
Man må icke tro, alt genom instämmandet i elt annat Stånds orätt fattade beslut, på sidan om grundlagen, man kan hafva tillfälle att frångå hvad man grundlagsenlig! beslutat.
Jag anhåller att Hr Landtm, då R. o. Ad. ensamt beslutat bifall till K. M:s propus., och de 3 andra Stånden afslagit densamma, måtte förklara att fråga derom icke kan uppkomma till votering i förstärkt StalsUlsk., samt derefter att hvad Utsk. föreslagit rör:de de särskildta besluten i fråga om sältet att bilda pensioner i framliden genom indragning af ett districtchefs-embete icke heller kan blifva föremål för votering i förstärkt StalsUtsk., efter derom fråga ej lagligen varit väckt.
Då alla de 3 öfriga Stånden öfverensstämmande vid återremissen förklarat, atl de ansåge R. o. Ad:s beslut icke kunna blifva föremål för votering samt R. o. Ad. häruti instämt, så synes det vara skäligen klart, att här är stor anledn. att tillämpa 69 §:n Reg.F:n. Jag ber alt få uppläsa den del af denna §, som jag stödjer mig på i detta fall.
Der står: ”anser StatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande (denna casus har inträffat) eller instämma uti R.
St:s eller ett särskildt Stånds tankar, utnämne då Utsk. deputerade, som uti det eiler de
Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet.”
(Detta har inträffat skriftligen genom de framställningar vi lätt från SlatsUtsk.)
"Förblifver något Stånd än - Den 13 November. 361 ändock vid den mening det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.”
Deraf synes klart, att ett Stand kan icke förblifva vid sitt fattade beslut, utan måste gifva vika i den tvistepunkt, som uppkommit på det saken må komma 1 det skick, hvarom alla Stånden äro ense.
Således är det intet, som hindrar R. o. Ad. att frångå sitt beslut i den del som alla Stånden ansett förfalla och icke kunna blifva föremål för votering.
Jag fortfar att begära propos., såvida Hr Landtm, anser den vara med grundlagarna öfverensstämmande. Frih. S re n g t p or t e n : Frill.
Cederström förutsätter att 2 Stånd, Preste- och BorgareSlrn, skulle hafva afslagil K.
Jag kan icke uppfatta saken från denna synpunkt.
De Stånd, som instämt med Utsk., hafva i principen godkänt och gillat K.
M:s propos., men skilnaden är blott den på hvad sätt man skall komma till verkställighet dermed, antingen genom statsanslag eller derigenom att pensioner hildas successivt i den mån ledighet uppstår.
Det är från denna synpunkt Utsk. utgått, och jag skulle tro, att då Frih.
Cederström behagar närmare granska förhållandet , skall han finna'sin uppgift derom, att 3 Stånd afslagit K.
M:s propus., icke vara fullkomligt öfverensstämmande med förhållan det.
Hr Lefren har uppläst en del af 69 §:n Reg.F:n ; den §, som egentligen och i sin helhet angår frågor, då hos R i k sSt: n gemensamt eller ett Stånd enskildt uppstå betänkligheter att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt i det som rörer antingen Statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade hela belopp , eller hvartill R.iksg.contorels utgifter och inkomster höra, eller grunderna för Riksg.contorets styrelse och förvaltning.
Här är icke sådant i fråga och således icke denna § tillämplig.
Här är ensamt det stadgande tillämpligt, som rörer enskilda statsregleringsfrågor, deri 3 Stånds beslut, efter grundlagen så väl den 34 §:n 2 mom. som y5 §:n Riksd.Ordn., gifver bestämda föreskrifter.
Sprengtporten har ansett, att icke de andra Stånden afslagit K. M:s propos.
Jag lemnar derhän hvad det vill säga alt afslå eller bifalla, om man begär att få anslag till 2 pensioner, men dertill svaras nej , om det kan kallas bifall, derföre att man säger: jag vill bereda tillfälle till 3, icke så att jag anslår medel, utan derigenom att jag anvisar på medel, som en annan redan har eller drager in en embetsman, till hvilken medlen äro anslagna, för att framdeles af hans lön hilda 3 pensioner, — en fråga som vid denna riksdag icke blifvit i grundlagsenlig ordning till StatsUtsk. remitterad.
Det hör Frih.
Sprengtporten ej förgäta, alt denna fråga ej blifvit till Utsk. remitterad och således icke kunnat af StatsUtsk. lagligen upptagas, och att Stats16 H. 46 36-2 Den 11 November.
Utsk:s uppmärksamhet vid aterremissens behandlande blifvit fästad derpå, alt denna afvikelse från hvad till öfverläggning hos RiksStm i laglig ordning förekommit ej kunde blifva föremål för någon vidare pröfning.
Således består frågan helt naken och enke! deruti, att ehuru Preste- och BorgareStm icke sagt att de afsla K.
M:s propos., så hafva de dock sagt, alt de ieke bifalla densamma, hvilket är detsamma.
Anslaget är af 3 Stånd vägradi, endast af R o. Ad. bifallet.
Frågan är således, enligt grundlagen, tydligen afgjord vid denna riksdag och K.
M;s propos. afslagen Jag anhåller att få propos. derom eller Hr Landtnäs förklarande att frågan icke kan upptagas Hr von Hohenhausen, Garl, började uppläsa ett skriftligt anförande, men afbröts af Hr Frill. o. Landtm., som yttrade, att om Hr von Hohenhausens anförande vore en reservation eller ett yttrande angtde den fråga, som i sisla plenum blifvit behandlad, och icke i8:de punkten; så finge Hr Landtm, anmoda Hr von Hohenhausen att vänta med dess uppläsande, tills nu förevar, ämne blifvit af R. o. Ad. pröfvadt, hvarefter lämpligaste tiden vore att afgifva ilVägavar. yttrande.
Det är endast i samman hang och för att rättvisa mitt omdöme i afseende på den nu ifrågavar. punkten, som jag hade önskat hörja med att förklara min mening i den fråga jag nyss vidrörde.
Jag har icke i denna fråga yttrat mig förut, men jag alstår ganska gerna, ifall Hr Frill. o.
Landtm, anser mitt anförande icke vara lämpligt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om det vore för att motivera i8:de punkten, som yttrandet skulle afgifvas, så vore det ingenting, som nu hindrade dess uppläsande.
Hr von Hohenhausen uppläste derefter följande:
Innan jag går att yttra mig öfver den nu förekomna i8:de punkten af StatsUlskis utlåt. 345, anhåller jag vördsamt att få afgifva min opinion i afseende på den här mycket omtvistade frågan, huruvida R.
St. äga grundlagsenlig rätt att vid statsanslags beviljande fästa villkor, dem K.
M. kan grundlagsenlig! vägra att uppfylla.
En sådan förutgående förklaring öfver mitt begrepp om saken i allmänhet är oundgänglig för att rättvisa mitt omdöme öfver den speciella nu förevar, frågan. 62 §:n Reg F:n lyder sålunda: ”Sedan statsverkets behof blifvit af StalsUlsk. uppgifna och af R.
St. pröfvade, aukommer det på R.
St., att en deremot svarande bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor deraf skola till särskildta ändamål användas, och dessa summor under bestämda' hufvudtitlar uti riksstaten anslå.
”Mig synes klart härutaf böra följa, att R.
Sl:s föregående prof - Den i3 November. 3(13 ningsrätt är tvåfalldig, nemi. den af sjelfva ändamålets större eller mindre behöflighet och den af anslagets derefter rättade större eller mindre belopp.
Fö'r fastställandet af det sednare fordras sedermera 3:ne
Stånds enstämmiga beslut eller votering i förstärkt Statsutskott.
Då SlatsUtskts åliggande efter 5i §:n Reg.Ftn är, bland annat, alt utreda statsverkets behof, så kunna ej gerna hos RiksSttn uppkomma skiljaktiga tankar om sjelfva ändamålets cathegoriska beskaffenhet, såvida ej Utsk. till Ii.
St:s pröfning i ett sammanhang hopblandar flera cathegoriers ändamål.
Sjelfva faststäflelsen eller statsregleringen måste, enligt nyss upplästa §, äfven vara ovillkorlig, så i afseende på ändamål som summans belopp; det förra må till person eller sak varajj collectivt eller enstaka, beloppet stort eller litet.
1 vidrigt fall, om R.
St. vid ett anslag kunna fästa villkor, som af Konungen få upphäfvas, så kunna de med samma rätt fästa sådana villkor vid alla de öfriga statsanslagen och sålunda, till svar på K. M:s nåd. propostr, afgifva en förklaring, som ej innebär något bestämdt svar, och en fastställd statsreglering, sorn ej är fastställd och ej förhinder till bestämd efterlefnad i sin helhet, emedan det står i K.
M:s skön att antaga eller förkasta den delvis, oberäknad! den väl otroliga, men ej helt och hållet otänkbara händelsen, att alla villkoren vore af den beskaffenhet, att K, M. ej med sin egen och Rikets värdighet kunde anse förenligt att något enda af dem antaga, i hvilket fall ingen statsreglering funnes.
Efter uppställandet af dessa premisser öfvergår jag nu till granskning af den speciella frågan.
K. M. har af R.
St., begärt anslag till 2:ne generalspensioner.
StatsUlsk:s pröfning af den nåd. propos:n synes hafva utfallit till fördel för K.
M:s höga åsigt örn behofvets ändamålsenlighet; ty StatsUtsk. har tillstyrkt det äskade anslaget; men huruledes? jo, då Utsk. ansett de nästan till besvär öfverflödiga tillgångarna ej medgifva den obetydliga påkänningen af 6000 r;dr ökad statsutgift, så föreslås i stället att, dels minska på stat uppförda löners belopp, och dels att till antal inskränka en på stat uppförd personal.
I förra afseendet är det åtminstone problematiskt, huruvida Rikets värdighet vinner eller förlorar på villkorets antagande, i det sednare rubbas en af hufvudgrunderna för den, visserligen till sin existens förnekade, men i sjelfva verket inför allas ögon synliga plan för försvarsverkets organisation, hvilken af K.
M. och fordna Ständer småningom blifvit gemensamt antagen.
Den af Utsk. sjelft såsom ändamålenlig förklarade nåd. propos. för ett bestämdt och enkelt behof besvaras med en und. contra-propos. af obestämd, åtminstone af trefalldig natur, och R.
St. inbjudas att med enkelt ja och nej votera om eli villkor, som i sig sjelft innefattar 5 väsendtligt skiljaktiga åsigter.
Af dem som votera, kan nemi. en del önska 364 D c n 13 November. bibehållandet af »tatus qno; en annan, att pensionerna beviljas och generalerne bibehållas, så till antal, som vid samma lönevillkor; en tredje, alt pensionerna bifallas med de villkor StatsUlsk. föreslagit; en fjerde, att pensionerna bifallas med indragning endast af en generalsplats; och den femte, alt pensionerna bifallas med indragning i lönebeloppet, men bibehållande af alla generalsplatserna.
Härtill må Jäggas, att blott uti ett enda fall blifver K.
M:s åsigt gällande, och att detta fall är omöjligt, emedan 3:ne Stånds sammanstämmande beslut deremot strider.
Örn detta kallas att framställa saken i ulredt skick, så förstår jag icke hvad reda är.
Lyckligtvis har saken redt sig sjelf genom ofvannämnda de 3:ne Ståndens beslut, hvarigenom saken måste förfalla.
StatsUtsk. söker likväl uti sitt utlåt, bevisa, alt Stånden, det oaktadt, måste votera öfver Utsk:s besynnerliga proposition.
Hvad ändamålet härmed kan vara, leinnar jag derhän.
Mig synes det åsyfta att få in dragningarna, eller Utsk:s egen tanke, till hufvudsak, enär utgången af voteringen ingalunda vore tvifvelaktig, och pensionerna deremot, eller K.
M:s nåd. propos. ansedd såsom bisak, enär de vid pensionernas erhållande fästade villkor göra troligt att de sällan eller aldrig komma i fråga att utbetalas.
Jag förenar mig i öfrigt uti hvad Frih.
Cederström, Jacob, i detta afseende yttrat.
Jag ämnar icke ingå i sjelfva hufvudsaken ang:de lämpligheten af det förslag, hvarmed StatsUlsk. inkommit , utan endast utreda huruvida voter:s-propos:na må vara lagliga eller icke.
Cederström har sagt, att StatsUtsk. icke varit behörigt att föreslå dem, på grund deraf att ingen motion derom blifvit väckt.
Jag tager mig friheten erinra Friherren om 53 §:n Reg.Frn och 3o §:n Riksd.Ordn., sorn bestämdt ålägger StatsUtsk. att föreslå hvad Utsk. anser nödvändigt, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna.
Om Utsk. nu ansett en sådan indragning böra äga rum, så lärer också Utsk. varit oförhindradt att använda den uppkommande besparingen till nya pensioner.
Härigenom har jag endast velat ådagalägga, att i sjelfva verket StatsUtsk. icke afslagit Konungens propos , och att till följe deraf Utsk. ej kunnat undgå att framställa de voter:s-propos:r, som här äro föremål för öfverläggningen.
Hr L a ger hjelm, Pehr:
Mig synes denna fråga vara alldeles för enkel att längre uppehålla R. o. Ad. K.
M. har begärt ett ökadt anslag.
Det har äfven R. o. Ad. bifallit, men icke de andra Stånden, och till råga på allt hafva de andra Stånden, så väl Preste- och Borgare- som BondeSt. sjelfva förklarat, att R. o. Ad. varit ensamt om sitt beslut.
Således har man 3 Stånd, som fullkomligen afslagit K.
M:s proposition
Den frågan, huruvida ett nytt' anslag
Den 13 November. 365 skall görns, på sätt K.
M. föreslagit och till det ändamål som K. M. begärt, är ju således förfallen.
Men del är just öfver den frågan som nu skulle voleras i förstärkt SlatsUtsk.
Således synes mig atl denna votering är fullkomligt öfverflödig och äfven oriktig.
Väl kan man inse, hvarföre StatsUtsk. har framställt voter:s-propos:na; det synes mig som Utsk. har lätt alt föreslå Sländerna en anordning af lönerna inom titeln, men del är icke derom man skulle votera, utan om huruvida ett anslag skall beviljas, som af 3 Stånd blifvit afslaget.
Denna votering kan väl icke äga runi i förstärkt .StatsUlsk., och derföre malle vi väl ej kunna göra annat än afslå den eller förklara den obehöflig, åtminstone om man ej vill gå längre.
Jag tillstyrker således att Hr Frih. och Landtm, behagade föreslå R. o. Ad. alt afslå denna StatsUlskrs proposition.
Åtskillige talare hafva ingått på sjelfva saken och tagit i betraktelse, huruvida StatsUlsk. äger rätt eller icke alt göra sitt förslag.
Derom är numera icke fråga.
2 Stånd hafva fattat beslut öfver StatsUtsk:s förslag, med bifall dertill, och i andra Stånd, nemi R. o. Ad. samt BondeSt., hafva också fattat beslut öfver detta förslag, men afslagit detsamma.
Här kan nu icke vara fråga om lagligheten eller olagligheten af StatsUtskls förslag sådant det först framställdes till RiksSttn.
Jag tror också att det var olämpligt, men derom är nu icke fråga.
Nu är blott fråga om StatsUtskls åtgärd att framställa voterts-propos:r, och då, såsom för en stund sedan jag hade äran nämna, alla Stånd uro öfverens om att R. o.
Ad. är ensamt om sitt beslut; så hemställer jag, om icke StatsUtsk. deraf haft en tillräcklig ledning att låta saken förfalla, såsom af 3 Stånd afslagen, enligt alla Ståndens förklarande vid återremissen.
Men StatsUtsk. fortfar med att nödvändigt vilja votera öfver en sak, sorn 3 Stånd ogillat, och detta fortfarande bemödande anser jag för min del vara föremål för discussionen nu; och för att undanrödja denna stötesten för StatsUtsk., från hvilken Utsk. icke synes kunna hjelpa sig. har jag föreslagit, atl R. o. Ad., sorn är ensamt om sitt beslut, ville förklara att Ståndet frångår detsamma.
Derigenom slippa vi atl lala om denna stötesten, och kommer frågan att visa sig i sin enkla beskaffenhet, som är att den förfaller.
För att besvara Frih.
Sprengtportens sätt att tyda StatsUtsk:s befattning, hemtad från innehållet af 53 §:n Reg.F:n. anhåller jag att få läsa upp de orden, som denna § innehåller, ang:de StatsUtsk., nemi.: ”Ett StatsUtsk. att utreda och för R.
St. uppgifva statsverkets och riksg.verkets tillstånd, förvaltning och behof.”
Här finnes icke ett ord om StatsUtskjs rättighet att göra förslag om indragning etc.
Men den 3o §:n RiksdOrdn. innehåller tydligen i hvilka fall detta Utsk. har motionsrätt, och det 366 Deli 13 November. är icke vid frågor om besvarande af K.
M:s propositioner.
Alldeles icke, ty i frågor om besvarande af Konungens propositioner eller besvarande af enskild riksdagsmans motion är Utsk. pligligl at! hålla sig inom det ämne, sorn blifvit ofvei lemnadt till StatsUtsk:s behandling, och må Utsk. icke försöka at! till It.
St. inkomma med enskilda motioner, hvilka icke Stånden pröfvat vara förljenta af att blifva remitterade, ty Stånden äga pröfningsrätl huruvida väckta frågor må remitteras eller icke.
I afseende på Hr Lelrens sista yttrande bar jag redan yttrat mig i förväg, att den af honom föreslagna utväg att få frågan att förfalla är mera än öfverflödig; ty den bar redan föi fallit till följe af grundlagens bud, att der 3 Stånd hafva beslutat i en sådan fråga, sorn denna, der får beslutet icke åter upprifvas.
Det må egentligen anses såsom något öfverflödigt, att inom delta
Stånd uppläsa grundlags-§§ för att erinra om deras innehåll; men då Frih.
Cederström synes vilja häntyda derpå, att jag citerat en grundlags-§ oriktigt, så anhåller jag att få uppläsa hvad 3o §:n Riksd.Ordm, sorn jag nyss citerade i mitt föregtde yttrande, verkligen innehåller.
Der står: ”Vidare åligger detta Utsk. att utröna, pröfva och föreslå det som till stats- och riksgverkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna.”
Det var blott detta jag nyss åberopade.
Jag har från början yttrat, att jag ansåg frågan vara af den beskaffenhet, att bon borde förfalla; men jag tillstår att jag tvekar huru man skall bete sig, för att icke, genom de framställningar och det sätt att räkna pluraliteten som SlatsUtsk. begagnat, tvingas alt rösta om hvad sorn ej är föremål för votering.
Det ärsaonf, såsom Frih Cederström anmärkt, att StatsUlsk. tillåtit sig bär, såsom vid andra tillfällen, en motionsrätt, som det icke äger.
Det är den första olagligheten.
Dernäst kommer, att då R. o. Ad. fattat ett beslut, sorn gifver tillökning i anslaget; så har StatsUtsk. räknat det såsom förminskning och adderat det ihop med de två Stånds beslut, som vilja iatt man skall förknappa anslaget för generalslönerna för att få pensionsrum.
Det är på grund af denna addition, som Utsk. kommit derhän alt uppgöra voter:s-propos:r. Oaktadt R. o.
Ad:* af de öfriga Stånden fullkomligt gillade mening att dess beslut förfallit, fordrar man alt R. o. Ad. skall deltaga i omröstningen öfver detsamma.
Om Ståndet det medgifver, så är det fruktansvärd!, att anslaget varder förknappadt i stället för bibehållet vid dess nuvar. belopp.
På hvad sätt kommer man till delta resultat?
Jo derigenom att man låter R. o. Ad:s beslut alt gifva tillökning gälla i voler:spropos. 'n såsom förknappning.
Jag vet således intet sätt säkrare att komma ifrån all votering i förstärkt StatsUlsk., än derigenom att R. o. Ad. fränträder ett beslut, som blott Den i3 November. 36y förtydes.
Har R. o. Ad. rättighet att så göra?
Jag tror att denna rättighet kunde aldrig sättas i fråga, om man rätt bedömde Ståndets beslut.
Men nu, då detta icke sker, så frågas huruvida 6g §:n Reg.Ftn kan i detta fall tjena oss till ledning eller icke?
Der står: ”Anser StatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande eller instämma i R.
St:s eller elt särskildt Stånds tankar, utnämne då Utsk. deputerade, som uti del eller de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet.
Förblifver något Stånd ändock vid den mening det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.” Eftersom grundlagen sätter i fråga att ett Stånd skall kunna förblifva eller också afvika ifrån sitt beslut, så mäste också afvikelsen vara tillåten.
Jag öfverlemnar till Hr Frih. o. Landtm, huruvida den ena eller andra utvägen må vidtagas.
För mig är det likgiltigt, blott icke detta Stånd nödgas rösta öfver en sak, hvilken alldeles icke bort komma under omröstning och öfver hvilken propos. aldr ig bort uppsättas, om man uppfattat R. o Ad:s mening sådan hon verkligen varit.
Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att, på sätt lian vid första föredragningen af voterts-piopostna i i8:de punkten af StatsUtskts utlåt.
JN:o 3or förklarat, han icke kunde anse, att R. o. Ad:s beslut om nya pensionsrum på allm. in dragn.staten för generalerna kunde blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., och grundade Hr Landtm, denna sin mening deruppå, att R. o. Ad:s beslut innefattade bifall till K. M:s nåd. propos., hvilken K. propos. blifvit af de öfriga RiksStm afslagen.
Då frågan således af 3 Stånd varit pröfvad och afgjord, funne Hr Landtm, för sin del, att votering i förstärkt StatsUtsk. om precist samma fråga icke kunde äga rum emot föreskriften i 69 §:n Reg.Fm, hvarföre Hr Landtm, icke ansåg sig kunna framställa propos. till bifall å StatsUlskrs förslag till voter:s-propos:r i 18:de punkten.
Den första voter:s-propos:n hade Hr Landtm, nu förklarat vara grundlagsvidrig och den sednare berodde af den första.
För att få ett grundlagsenlig! slut nu, torde jag få anhålla om Hr Landtnäs propos. till R. o.
Ad. huruvida Ståndet, oaktadt Hr Landtnäs vägran, yrkar proposition.
Landtm, hemställde, om R. o.»Ad. yrkade den propos. han nyss förklarat sig icke kunna framställa.
Hr Landtm, förklarade, del han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr Lefre'n föreslå - 368 Den i3 -November. git, det R. o. Ad. vilie frånträda sitt beslut om nya pensionsrum för generaler på allra, indraga.staten, hvilket förslag nu upplästes.
Cedeströra:
Sedan Hr Landtm, vägrat att göra propos. på de i i8:de punkten framställda voter:s-propos:r, och på fråga till Ståndet, om Ståndet yrkade en sådan propus.
, Ståndet svarat nej; så lärer icke någon vidare fråga kunna uppstå om dessa propostr, utan lärer saken vara förfallen.
Jag får derföre anhålla, att den af Hr Lefien väckta fråga måtte af R. o. Ad. anses såsom förfallen.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Lefre'us förslag.