Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordnin - Den 10 Januarii. 565 gen den 9 Februarii 1802, om Stängsel-skyldighet. 3:o Herr Hammarhjelms, Carl Fredric , Memorial, angående ny Skattläggning å en del BergsmansHemman. * 4:o Herr Mannerhjertas, Ulric Emanuelj Memorial, angående inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande. 5:o Herr Lilljehorns , Gustaf Adolph, Memorial, angående ändring i TjenstehjonsStadgan. 6:0 Herr Lillj ehorns, Gustaf Adolph , Memorial, om ändring i SkjutsFörfattningarne. 7:0 Herr Akerhjelms, Conrad, Memorial, angående en fri utförsel af Landets SkogsElfecter, jemte Herrar Manner stams, Johan, och af Wing Ar ds , Johan, Yttrande i samina ämne. 8:0 Friherre Wrangels, Henning, Memorial, angående angelägenheten att, emellan Riksdagarne, förekomma afgörandet af sådana Mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers öfverläggning. 9:0 Friherre Wr angels, Henning, Memorial, angående rättighet för Landtbrukare att mot låg eller ingen Tull utföra Landtmanna-Producter. 10:0 Friherre Wrangels, Henning, Memorial, innefattande Yrkande, att hinder ej må läggas af Consistorii Fullmägtig, för afslutande af 566 Den 10 Januarii. öfverenskommelse!’ af Pastoralier emellan Kyrkoherdar och Församlingar, nio Friherre Wrangel?, Henning, Memorial, angående en förbättrad LandtinäleriTaxa. 12:0 Friherre Carpelan?, Carl Mauritz, Memorial, angående nödvändigheten af en ny allmän Vägdelning, j3:o Friherre Carpelans, Carl Mauritz, Memorial, rörande Spannmålsh jelps nidelande vid inträffande Missväxtår; samt *4:o Herr von Engeströms, Johan Daniel, Memorial, angående vissa föreskrifter i afseende på ett lättare utbekommande af Afrad utaf arrenderad Jord, Till BancoUtskottet: 1:0 Friherre Wr angels , Henning, Memorial, angående fortfarande af Oelrojen för Götheborgs Discont. 2:0 Herr Struss enfelts, Michael, Memorial, angående understöd för Malmö Discont. 3:o F1 iherre Carpelans, Carl Mauritz, Memorial, angående OdlingsFondens ökande i Banken och inrättande af en ny Fond för SillFiskare.
Till Lagutskottet: 1:0 Herr von Wahrendorffs, Anders, Meino - Den 10 Januarii. 567 rial, angående skärpning å Straffet för Skogsåverkan. 2:0 Herr Bergencreutzj Lars Alger , Memorial, angående Tvisters biläggande genom Förlikningar; samt 3:o Grefve Hamiltons, Gustaf Wathier , Memorial, angående Förklaring af SkogsOrdningen den 1 Augusti i8o5, samt 14 Gap. 2 §.
ByggningaBalken, i afseende på svedjande å Skattemanna-Jord.
Till Stats- och LagUtskotten:
Herr von Engeströms , Johan Daniel, Memorial, angående nödvändigheten af årliga Lagsamlingar.
Till Stats- och BancoUtskotten: 1:0 Herr Roos, Carl A., Memorial, angående Financerne. 2:0 Ett Memorial jemte ett mundtligt Yttrande af Friherre Cederström, Ulric, angående Financerne.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUt skotten: 1:0 Herr Gyllenrams, Carl Anton, Memoria], om Pensioners anslående för fattige Civile och Militaire Embets- och Tjenstemän, som hafva många Barn; och 568 Den 10 Januarii. 2:0 Herr von Schulzenheims David; den äldre, Memorial, angående uppränsning af de inom Stockholm belägne Sjöar, Till Stats- och B evillningsUtskottcn: 1:0 Grefve Pipers, Carl Claes, Memorial, angående befrielse från Kronoutskylder för Arjbetarne vid Höganäs StenkolsGrufva. 2:0 Friherre Rudbecks, Alexander, Memorial, angående nedsättning af BevillningsSumman.
Till Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten : Herr MannerstamSj Johan, Memorial, angåenende upphäfvande af förbud emot Landsköp.
Hvarjemte Ridderskapet och Adeln behagade tillåta Communication med de öfrige RiksStånden af Hans Excellence Herr Friherre Tidnings Yttrande, Friherrarne Rudbccks och Ulric Cederströms samt Herrarne Rothliebs, Bergencreutz och Soops Memorial, äfvensom af Herr von Engeströms arne Memorial, af Friherre Focks Memorial, angående anslående af en Fond till inlösande af en Upsala Barnhus tillagd Kronofordran, af Friherre Carpelans Memorial, angående KronoSkogars och Allmän ni liga rs skiftande och försäljande till förman för StatsVcrket, samt af Herr Lill/ehoriis Memorial, angående ändring i SkjutsFörfattningarne.
Den 10 Januarii.
Föredrogs å nyo Friherre Klingsponj Fredric Philipj den 2 dennes på Bordet Jagde Memorial, angående afskaffande af den i Riddar» liusSalen anbragte Kakelugn.
Ehuru förevarande ämne är af mindre vigt, torde det likväl tillåtas mig få upplysa:
Att den facaden af Riddarhuset, å hvilken Kakelugnens
Rör utgår, är belägen åt Gårds-sidan, och således ej kan åses på så nära håll, att ett litet
Rör gör någon särdeles skada; samt att något
Sot eller
Rök icke fästat sig på Muren, till förekommande hvaraf, ett nytt
Rör blifvit ytterligare anbragt, sorn förer röken uppöfver Taklisten på det svarta Taket.
Verkan af denna Kakelugn har i så måtto redan visat sig, att luften, en af de förflutna Plenidagar, då Kölden var stark, blifvit från i5 Graders köld till 3 Graders värma förändrad.
Om Vapenplåtarne, på sätt blifvit anmärkt, skulle skadas, hvarpå jag likväl tviflar, får jag endast erinra, att de äro flyttbara, och kunna således på ett annat ställe sättas.
Med anledning häraf, får jag för min del hemställa, om icke, till följd af Ridderskapets och Adelns redan fallade beslut, dc tvenne ProfKakelugnar härstädes må uppsättas, på det man, innan någon förändrad anstalt vidtages, med säkerhet må kunna utröna, om desamma uppfylla det dermed åsyftade ändamål eller icke.
Skulle Ridderskapet och Adeln sedermera ej linna dem uppfylla sitt ändamål, eller ej 570 Den 10 Januarii. önska bibehålla dera, så äro de, som för ögonen synes, så flyttbara, att det ej behÖfs mer än 5 Minuter att transportera dem i Gardemenblen.
Friherre Klingspor:
Min tanka med den af mig i detta ämne förut väckta Motion, har aldrig varit, att söka ändra något af Ridderskapet och Adeln fattadt beslut, eller att motverka det anställda försöket med dessa Kakelugnar, så snart Högloflige Ridderskapet och Adeln sjelfve finna dem nyttiga.
Jag har blott velat taga mig den friheten vördsamt yttra, det jag för min del ej ansett eller anser denna uppvärmnings-melhode vara förmonlig, i afseende på det varaktigare utseendet af Riddarehuset, af orsaker jag sist hade den äran anföra; men är för öfrigt nöjd huru och på hvad sätt Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln i denna sak behaga för godt finna.
Herr Grefvert och Landt Marskalken förklarade, att som Ridderskapet och iVdeln redan bifallit RiddarhusUtskottets hemställan, att tvenne Kakelugnar skulle på försök uti RiddarehusSalen anbringas, samt en Tambur vid dörren af RiddarehusSalen inrättas, och verkan af de förstnämnde till RiddarehusSalens uppvärmande icke kunnat utrönas, så mycket mindre, som den ena Kakelugnen ännu icke blifvit uppställd, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig, i anledning häraf, böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln beha - Den 10 Januarii.
571 gade förblifva vid dess redan faltade Beslut, intilldess Resultatet af ofvannämnde anstalter med säkerhet utvecklas, Bifölls, Föredrogs till remitterande så väl Friherre Björnstjernas, Magnus, den 3 dennes på Bordet lagda mundtliga Yttrande, innehållande svar på Friherre IVr angels, Henning, Memorial, om vidtagande af det Beslut, att inga nya Utgifter må beviljas, sora ock Friherre Björnstjernas samma dag på Bordet lagda Memorial, innefattande dels Anmärkningar vid Grefve Gyllenborgs , Johan Henning, förut ingi fne Memorial, angående ändring i Kongl. Förordningen den 4 Februarii 1813, om Indelta InfanterieRegementernes Beklädnad, dels ock yrkande om Löneförhöjning för SubalternOfficerare och Underofficerare vid Indelta Armeen.
Grefve Gyllenborg, Jolian Henning, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Sedan Herr Friherre Björnstjerna, i Plenum den 3 i denna Månad, gjort Anmärkningar vid mitt Anförande, i afseende på 1813 års Beklädnads-Förordning, får jag, till gensvar derå, anföra, att, hvad först angår skyldigheten hos Hemmanen att till Soldaten gifva Släpkläder, så har jag aldrig bestridt, utan deremot med den värda Ledamoten alldeles instämmer, att det varit en skyldighet, allt ifrån Ko - 572 Den 10 Januarii. nung Cart, X.I:s tid, grundad på de frivilliga öfverenskommelser då träffades, som i dessa så kallade KneckteContraclen innefattas, och är det endast efterlefnad af dessa Contracter jag yrliar, hvari likväl 1812 års Förordning föranledde till en väsendlelig rubbning.
Några andra sednare Contracter känner jag icke hafva blifvit i Södermanland ingångne, och i alla fall kunde sådana partiela Contracter icke längre förbinda, än för de Contraherandes tid, i sådana mål, som kunde och borde vid Riksdagar allenast behandlas.
Hvad deremot angår Friherre Björnstjernas förmodan, att mina underdåniga Besvär, angående beräkningen afSoldat-Släpklädernes värde, blifva af Kongl. Majit i Nåder afgjorda, så tviflar jag icke, att jag, vid afgörande deraf, får njuta samma Nådiga upprättelse, som, då jag för några år sedan af samma anledning underdåniga Besvär anförde; men då, under en långsammare omgång och vid möjligt motverkande, flera år åter måste afbidas, och jag torde, af mellankommande händelser, icke dessmindre blifva försatt i samma lidande, som förut, så har jag ansett nödigt, för att få slut i saken, äfven för framtiden, nu anmäla Ärendet, som en Rättsfråga, till Riksens Ständers rättvisa och oväldiga bedömmande.
Beträffande vidare Friherre Björnsljernas Yttrande, att en SläpMundering, sådan Soldaterne nu till LifMundering nyttja, icke vore dyrare att för Rotarne utgifva, än en Vallmars Släpkläduing eller så kallad PaijRåck, som de, jemnlikt KueckteContracten, höra utgifva, och som icke en gång till utseende Den 10 Januarii. 573 och beskaffenhet är der bestämd, utan på Rotarnes godtfinnande alldeles beror; så torde genom allmännare kännedom af en så beskaffad olika Beklädnad och Markegångs-priserne derå, upplysas att en ganska hetydelig skillnad i värdet dem emellan sig företer.
Herr Friherre Björnstjerna yttrar sig vidare märkeligen, att Markegängen upptager tredjedelen af en Lif Munderings värde till Släpkläder, så, att Rotehållare de facto ej hestå mera än en Mundering pä tre årj och det är denna beräkning för Släpkläder, alldeles icke grundad på KneckteContract, utan deremot rakt stridande, och för Södermanlands Rotehållare ganska betungande, hvari jag yrkar ändring; och vore det så mycket vådligare, att en sådan beräkning medgifva, som man icke kan förese hvad till en LifMundering möjeligen kunde framdeles hänföras, och hvar kostnaden för Rotarne omsider lomme att stadna.
Markegångarnes olika beskaffenhet i Södermanland för åren 1814 och i8i5 i afseende på LifMunderingens beskaffenhet, upplyser det obestämda i detta afseende, och följderna deraf, då, med undantag af Jacka, ett alldeles fördubblad t antal Klädespersedlar upptages i den sednare, i jemnförelse till den förra; hvaraf följer, att en tredjedel deraf, beräknad till Släpkläder, uppgår till mycket högre belopp det sednare året, än det förra; och hvem kan väl ansvara, att icke möjligen i en framtid LifMunderings-persedlarne ännu ytterligare, till antal och beskaffenhet, kunde Ökas och förbättras, och beräkningen af Släpklädernes värde i 574 Den 10 Januarii. samma molm liöjas?
Björnstjerna yttrar sig derefter, att Södermanlands Regemente äger bättre Beklädnadsvilkor än något annat Regemente, som jag icke kan medgifva, om denna mening har afseende på Soldaternas Släpkläder, och ligger ett annat förhållande i öppen dag, vid jemnförelsen att Södermanlands SoldateRotar årligen utgifva Släpkläder, då de flesta andra Provincer endast hvart tredje år lika beskaffade Walmars Släpkläder meddela, och att således Beklädnads-vilkoren äro för Ro tärne i Södermanland mera betungande, än i de flesta andra Landsorter.
Jag förnyar hvad jag för detta ofta yttrat, alt jag aldrig bestridt eller skall bestrida, hvad till oumgänglige nödige Militairbeliof tarfvas, utan är det blott deras partiela fördelning på en viss MedborgareClass eller Hemmansägare, jag bestrider.
Jag tror, att man snarare förtjenar tacksamhet af Medborgare, om man söker skydda hvars och ens i Lagar förvarade rättigheter, än om man bereder StatsCassan en besparing för SoldatBeklädnad genom HemmansBrukarens orättmätiga betungande; och vid anmärkningen, att jag yrkat en allmän rättelse i 1812 års BeklädnadsFörordning, får jag förklara den öfvertygelse, att det är en Representants både rätt och pligt, att utan beräkning af enskilt nytta sträcka sitt omdöme till pröfning af laglighet och behörighet af alla förekommande ämnen, i följd hvaraf jag ansett en ändring i Högstberörde Förordning för Riket i allmänhet vara en rättvisans fordran.
Den 10 Januarii. 575 Slutligen och då Friherre
Björnstjerna anser min klagan öfver ökade bördor bordt besvaras dermed, att genom Wargeringens upphörande hälften deraf försvunnit, tror jag mig kunna vederlägga denna mening med hänvisning till hvad, vid 1809 års Riksdag, rörande denna fråga förelupit, och torde den värde Ledamoten, som då förmodeligen var Riksdagsman, sig erinra, att då blef utredl, det Wargeringen aldrig varit någon serskildt Corps, utan blott begagnades att complettera de i Regementerne blifvande Vacancer, samt att, då en enväldig Konung befallte dess uppsättande såsom en serskildt Corps, beviste detta Förordnande allsintet dess lagliga tillvarelse, hvarföre den ock, såsom olagligen tillkommen, upplöstes, utan att SoldatRotarne derigenom kunna anses hafva njutit någon eftergift eller inskränkning i deras lagliga Skyldigheter; ehuru man då likväl, som äfven stundom sedermera inträffat, gerna velat ifrån de, under Enväldet tillkomne Författningar, hämta grund för Beslut, hvilkas framgång man på rättvisans bekostnad önskade bereda.
Jag anhåller vördsammeligen, att detta Anförande må Friherre Björnstjernas Memorial till StatsUtskottet åtfölja.
Herr von Fieandtj Daniel Willielm> anförde skrifteligen:
I anledning af Herr Friherre Björnstjerpas Anmärkningar vid Herr Grefve Gyllenborgs Anförande, om förändring af Kongl. Maj:ts d. 576
Den 10 Januarii, 4 Februarii 1812 utfärdade Nådiga Författning, angående Indelta Infanteri-Regemeuternus Beklädnadssätt, anhåller jag vördsammast få yttra*
Om jag rigtigt fattat meningen, innehåller Herr Grefve Gyllenborgs Motion i detta ämne:
Att de BeklädnadsPersedlar Rotebållarne vid Södermanlands Regemente, enligt KneckteContractet, årligen böra lemna sina Soldater, vid 1812 års Markegångssättning i Nyköpings Län, blifvit ansedde böra vara af lika beskaffenhet med motsvarande Persedlar af den så kallade Lif Munderingen; att de i följe deraf blifvit uppskattade till ett pris, vida utöfver deras egenteliga värde, samt högre än hvartill de förut varit upptagne, och att, ehuru Kongl. Maj:t' ogillat denna åtgärd, med förklarande, att priset för Släpkläderne skulle lämpas i sitt rätta förhållande och efter Persedlarnes värde, de samma likväl, vid 1815 och 1816 årens Markegångs-sättningar i berörde Län, efter andra grunder blifvit ganska högt beräknade, hvarjemte Herr Grefven yrkat, att 1793 års Författning, som uti BeklädnadsFörordningen åberopas och enligt hvilken Släpkläderne skola förfärdigas i likhet med Lif Munderingen, under en nu mera Constitutionel Regering måtte upphöra att vara gällande, samt på dessa skäl föreslagit förändring af 1812 års BeklädnadsFörfattning.
Frågan om upphäfvande eller förändrande af en utfärdad och till efterlefnad anbefalld För - Den 10 Januarii. 577 Författning, anser jag böra förutsätta, att samina Författning, antingen är stridande emot Rikets fastställde Grundlagar, eller i vissa afseenden overkställbar eller båda tillika:
De skäl för en åsyftad förändring den värde Ledamoten uppgifver, synas icke innefatta någondera, ulan vara följder af vederbörandes vid Markegångssättningarne orätt fattade förstånd om Författningens esprit, äfvensom en origtig tillämpning deraf, hvilket, då det inträffat endast i omförmälte
Län, lätteligen kan rättas och för framtiden förekommas.
Med åsigt af ämnet från denna synpunct, är det som jag till Höglofl.
Protocoll, hållna bos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828, 1829 och 1850.
Sextioiuleförsta Häftet.
Tryckte hos Johan Hörberg > i836.
Fredagen d. 5 Februarii r83o.
Plenum klockan lialf till io Förmiddagen.
Föredrogs ånyo RiddarhusUtskottets, den i i sistlidne Januarii afgifne, samt den 18 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde memorial, med förslag till Reglemente för de så kallade NäringsStipendierne. usta Punkten.
Bifölls. 2:eira Punkten.
Jag tillstyrker det tillägg, att när de sökandes omständigheter för öfrigt äro lika, böra högre kunskaper gifva företräde.
Om Ridderskapet och Adeln deri instämmer, torde redactionen derom kunna bestämdare uppgöras i RiddarhusUtskottet, utan återremiss af hufvudsaken.
Herr Bråkén1ijelrris Pehr Reinhold:
På det af den siste Talaren föreslagne tillägg vill jag ingå, så vidt dermed bestämmes sådana kunskaper, sorn för näringsyrken i 6i H. i * 4 Den 5 Fe b ruari i f. in. allmänhet blifva användbara.
I annat fall kunde det Ilända, att en sökande anmälde sig, hvilken möjligen kunde läsa arabiska och hebreiska, och på sådan grund tog företrädet från en annan skickligare.
Jag har icke eller menat andra kunskaper.
Derföre kunde man ju säga, att ett högre mått af de erforderliga kunskaperne skulle gifva företräde.
Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 2:dra punkten af Utskottets Memorial, under iakttagande deraf, att, på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit, följande tillägg vid slutet af punkten skulle äga rum: när alla andra omständigheter äro lika., bör ett högre mått af de erforderliga kunskaperna gifva företräde.
Ropades Ja. 3:dje och 4'-de Punkterna.
Dessa tvänne Punkter biföllos. 5:te Punkten.
Om man icke bestämmer, närmare än Utskottet gjort, det mått af kunskaper, som erfordras, fälman från Prester på landet, och äfven i städerna, betyg, hvilka alldeles icke äro Den 5 Februari i f. m. 5 med hvarannan jemförliga, öfverdrifterna å någondera sidan oberäknade.
Man finner ju dagligen, att ett aprobatur i Upsala betyder, i vissa vetenskaper, mera än i Lund, och tvärtom i andra.
Likväl finnes någon öfverensstämmelse dem emellan, hvilket icke är händelsen med enskilta Lärares betyg.
Jag anser derföre säkrast vara, att Ridderskapet och Adeln beslutar, det samma kunskapsfordringar skola äga rum för dessa stipendier, som för en Student-examen, med undantag af de gamla och nya främmande språken.
Detta kunskapsmått är, då man undantager de gamla språken, visserligen icke stort; men om Kongl. Majit godkänner det nya förslaget till Student-examen, hvilket LäroverksCommitleen ingifvit, så innefattar det något mer, ehuru icke utöfver, hvad något hvar bör kunna åstadkomma.
Grefve Gyldenstolpe 3 Anton Gabriel: Just derföre, att Student-examen ingenting betyder, skulle jag anse nödigt att bestämdt utsätta hvilka kunskaper erfordrades.
Hvad som framdeles kommer att införas är obestämdt, och det kunde afskräcka hvar och en , då han icke vet hvad han ovilkorligen skall kunna.
Dessutom vore det obilligt att af näringsstipendiaterna fordra större kunskaper, än af andra RiddarhusStipendiater, utan endast samma kunskaper, med tillägg af litet mathematik.
Om Ridder - 6 Den 5 Februarii f. m. skåpet och Adeln gär in på Herr von Harlmansdorffs anmärkning, anser jag att lika mycket bör utsättas för de andra Riddarhus-stipendiaterna; men då ett ännu okändt stadgande är något bra obestämdt, skulle jag anse klokare att gå in på Utskottets förslag.
Om Herr von Hartmansdorff vill hafva någon modification deruti, önskar jag lian ville utsätta hvilka prof, som skulle stadgas.
Herr Lefrén > Johan Pehr: Grefve Gyldenstolpe har förgätit, att ingen får Riddarhus-stipendium, som icke är student, och således tagit student-examen.
Herr von Hartmansdorff har således föreslagit en mindre fordran, än hvad som hittills varit bestämdt för öfriga stipendiater, och derifrån undantagit gamla och nya främmande språk.
Ridderskapet och Adeln lär icke vilja, att de ynglingar, hvilka ingå i Näringarne, skola blifva rutinierer, som blott lära sig handtverk, utan något ändamål att drifva dem till högre ståndpunkt.
Är detta ändamålet, så är ock Herr von Harlmansdorffs fordran ganska måttlig.
Hvad åter det obestämda beträffar, som Grefve Gyldenstolpe förmenar ligga i uttrycket: framdelesj så är det dock så till vida bestämdt, att man har reda på hvad som för hvarje gren fordras.
Jag tror att betydlig skada deraf uppkommer, att man stympar fordringar, i stället alt laga de allmänna Den 5 F e b r u a r i i f. m. 7 bestämmelser till grund, som gälla vid våra läroverk.
Jag är så fullständigt förekommen af Hr Lefreåi, alt jag allenast anhåller att ånyo få underställa Herr Grefven och LandtMarskalken det redactionsförslag jag nyss gjorde.
Med Herr von Hartmansdorff skulle jag instämma, om det vore bestämdt hvilka fordringar nu gälla för Studentexamen.
Men jag har sjelf varit vittne till att den ene blifvit student på några rader fransyska, en annan på en proposition i Euclides o. s. v. Den större eller mindre strängheten härvid beror helt och hållet på Decanus.
Mig vellerligen är härom, genom lag, ingenting noga bestämdt.
Jag hemställer, om det icke skulle gå an att förena åsiglerna derigenom, att man, med undantag af de gamla och de moderna språken, utsatte samma kunskapsgrader, som UppfostringsCommiltéen föreslagit för den blifvande studentexamen.
Jag tar mig således friheten att till Hr von Hartmansdorff hemställa, om lian icke behagade göra denna jemkning i sitt förslag.
Jag delar Herr von Harlmansdorffs och Herr Lefi ens tanka, och lill de öfrige värde Talarnu skall jag utbe mig få erinra, att Utskot - 8 Den 5 Februarii f. m. tets förslag visserligen innefattar en obe', stämdbet.
Der står nemligen, att de sökande skola kunna geografi och historie, men icke huru långt de skola vara komne i dessa vetenskaper.
Det finnes mången, som vid 12 år kunnat ganska mycket häruti, men huruvida ej något mera fordras, har Utskottet icke ådagalagt.
Jag tror, alt vid valet emellan dessa obestämdheter, Herr von Hartmansdorffs förslag likväl är det minst obestämda.
Om jag hade SkolOrdningen här, skulle jag uppläsa hela förteckningen på hvad, som fordras till Studentexamen; men en hvar kan finna det, när han behagar.
Jag har ingenting emot att antaga Herr Bråkenhjelms förslag, om Ridderskapet och Adeln blott täcktes tillägga ordet framdeles, emedan man eljest måste vid hvarje tillfälle Studentexamen förändras, derefter rätta föreskrifterna om Stipendierna, på det att stipendiaterna alltid måtte hålla steg med tidens framskridande.
Gref ve Gyldenstolpe:
För att möta den invändning Herr Lefren gjort, skulle det måhända vara nog att ur Riddarhus-Författningarna uppläsa hvad som nu erfordras för att erhålla Riddarhus-Stipendium, Dertill hörer först och främst att vara inskrifven såsom Student, hvilket man kan Den 5 Februarii f. tn. 9 vara utan att hafva tagit examen.
När icke större kunskaper, än de Utskottet föreslagit, dertill fordras, vet jag icke hvarföre att högre mått skall hegäras till Närings-Stipendierfia, af personer, hvilka egna sig åt ett visst yrke, och icke till Statens tjenst.
Man kan vara bildad utan att hafva genomgått de studier, som erfordras enligt Läroverks-Comittens förslag.
Hvad för öfrigt Herr von Hartmansdorffs anmärkning beträffar, så skulle det vara mig fullkomligen likgiltigt, om den af Ridderskapet och Adeln antages eller ej; men jag tror likväl, att man i nuvarande fall borde afvakta en kommande tid, till dess man får se hvad verkan den närvarande föreskriften kan hafva på antalet af sökande.
Herr Bråkenhjelm'.
Obestämdheten ligger efter min tanka lika mycket i Herr von Hartmansdorffs, som i Utskottets förslag, i fall man icke tillika utsätter enligt hvilken norm Student-examen skall tagas.
Det har handt, att barn af 8 till io år tagit Student-examen i Upsala, och säkert finnes der ett par hundrade, som aj fyllt i4 år.
Det vore visst önskligt, alt de, hvilka ingå i näringarne, innehade den största allmänna bildning; men det torde dock vara betänkligt att sträcka fordringarna alltför långt.
Den nuvarande IO Den 5 F c b r u a r i i f. in.
Student-eXamen är så olika, att några decani examinera endast i Latin, och andre Idoli i Malhematik o. s. v. Det hasla synes mig vara att stadga, att den sökande skall hafva någon humanistisk underbyggnad, och att bestämda bevis deröfver skola ingifvas, hvarefter den skickligaste får företräde.