Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Aberg vid afskedstagande; 3:o ang:de ifrågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt lill skjuts- och traktaments-ersättning för syner och andra förrättningar; 4:o ang:de utbyte af ett Häradshöfd, i öfra Fryksdahls samt Ofra och Nedra Elfvedals Tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe; 5:o ang:de utbyte af indragna Pukslagare-bostället Hvetlanda, Thomas- och Kullagärdarne emot Häradshöfd.-bostället Repperda Drakegårdeu i Jönköpings län; 6:o ang:de tilldelande af pension från Allmänna IndragningsStaten åt Läkaren vid Straff- och Arbets-fängelset i Malmö, Christan Henrik Andersson; Den 8 Februari. 393 7:o ang:de rättighet för Bataljons-Cliefen vid Krono-ArbetsCorpsen Majoren Jonas Gabriel Schander, att erhålla pension å ltikets Allmänna Indragnings-Stat; 8:o ang:de understöd af Allmänna medel åt Tull-Statens enskilda Pensions-Inrättning; 9:o ang:de försäljning af det s. k.
Material-huset J\s 274 i Calmar stads vestra qvarter; 10:o ang:de förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-Slaten; 11 :o ang:de årlig pension åt frami. f. d. Stats-Rådet Samuel Grubbes enka, Margaretha Johanna Grubbe; 12:o ang:de anslag till Auditören Georg Scheutz och hans son Edvard Scheutz för en af dem upfunnen machin för uträk ning och tryckning af mathematiska tabeller; 13:o ang:de anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader Carlskrona stad, till följd af kolera-farsotens härjande derstädes nasti, år, fått vidkännas; 14:o ang:de beviljande till Stockholms stad af ett räntefritt lån utaf 100,000 R:dr till understöd för bestridande af de kostnader staden, i anledn. af kolera-farsotens härjande derstädes, fått vidkännas; samt 15:o ang:de pension på Allmänna Indragnings-Staten för Vakthetjenten i Manufaktur-Diskont-Kont. J. E. Lindström.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt.
M 26, i anledn. af ,K.
M:s Nådiga Propos., ang:de frami, förre Depart:s-Chefen i Kongl. General-Tull-Styrelsen, KansliRädet J. D.
Valerii enkas och barns befriande från bemälde Kansli-Råd i lifstiden ådömdt ersättningsansvar i målet rör:de den efter afl.
Jag bestrider icke den eftergift, som här har blifvit föreslagen åt Valerii Sterbhus, men jag bestrider, att man betager Adv.-Fisk. i Kammar-ll:n det arfvode, som honom, i egenskap af åklagare, tillkommer.
Det är hvarken rätt eller klokt att så förfara.
Det är icke rätt, derföre att denna tjensteman, enl.
Instruktionen för nämnde embetsverk och sin derpå grundade fullmakt, är berättigad att såsom arfvode upbära ett visst belopp af de medel, hvilka genom hans embetsåtgärd indrifvas.
St:r, i st. f. att låta Statsverket emottaga de medel, hvilka till följd af Adv.-Fisk:s åtgärd blifvit tillgänglige att när som helst i Kronans kassa inflyta, finna för godt att efterskänka dem åt vederbönde, så böra dé likväl icke med detsamma bortskänka tjenstemannens lagliga arfvode, utan låta honom åtnjuta det oafkortad!.
Det är icke heller klokt att annorlunda tillvägagå, ty ingen befattning kan vara obehagligare att utöfva än ifrågavande tjenstemans.
Derföre är det af vigt att ej de 394 Den 8 Februari. från tjenslen härflytande sportler tillfalla denne åklagare, så vida man vill påräkna alt till sysslan få en skicklig och nitisk innehafvare.
Denne tjensteman har sig ålagdt att för försummelse eller oredlighet i förvaltningen af Kronans medel tilltala embetsman, äfven de högre.
I det nu förenande målet har han haft det obehaget att nödgas åtala sin egen chef.
Om denne Adv.- Fiskal
Understundom måste, för sina pligters utöfning stöta sig med de förnämsta embetsman i Riket och derigenom blottställa sig för att icke få vidare befordran, så lärer J finna, Mine Hrr, att till hans egenskaper jemväl hörer ett mod, som är sällsynt nog, och som förmodligen blifver sällsyntare, om nödig bergning af löneinkomsterna saknas.
Häruppå lider Kronan i första hand.
Det är således en missförstådd hushållning att betaga tjenslemanncn hvad honom för åklagarekallets skötande tillfalla bör.
Jag anhåller derföre om återremiss af nu föredragne Utlåt.
Det är utan tvifvel billigt, att Staten, på sätt StatsUtsk. föreslagit, efterskänker sin rätt till qvarlåtenskapen efter en förtjent embetsman, då dennes enka och barn befinna sig i nödställd belägenhet, men detta ädelmod torde icke böra utöfvas på 3:dje mans bekostnad.
Skulle StatsUtsk:s förevande Utlåt, i dess helhet bifallas, sker likväl detta.
Den föreg: de talaren har redan fästat upmärksamheten på orättvisan och oklokheten deraf, att Adv.-Fisk. i Kammar-R:n går miste om actoratsarfvodet å det Kansli-Rådet Walerius i lifstiden ådömda ersättningsbelopp, hvars efterskänkande nu är i fråga.
Det är icke min mening att bestrida en fullkomlig eftergift af detta belopp åt Valerii arfvingar, men jag vill ur rättvisans synpunkt ådagalägga att, i fall Staten öfvergifven sitt lagliga anspråk å dessa medel, den då bör lemna Adv.-Fisk.
Printzensköld full ersättning för den förlust, honom derigenom tillskyndas.
Förutseende att olika tankar i denna fråga skulle upstä med anledn. af den meningsstrid, som under öfverläggningen om densamma uti StatsUtsk. upstod, har jag förskaffat mig afskrift af ett Kongl. Bref, dateradt d. 13 Mars 1798, för att bevisa det Kronan, vid efterskänkande af dess rätt i ett balansmål, likväl icke förnärmat aklors rättighet alt för åtalets utförande tillgodonjuta den honom enl. lag tillkommande ersättning.
I nämnde Kongl.
Bref säges det nemi.:
GUSTAF ADOLPH etc.
Wår ynnest etc.
WI håfve i Nåder låtit
Oss föredragas Edert underd. hemställande af d. 28 Martii sisth år med Adv.- Fisk.
Oscengii till Eder inlemnade Mern. af d. 13 samma månad, rör:de ersättning för den observationspost af 1,733 Il:dr 3| sk. Pörn. C:t, till hvars betalande den för detta afl.
Landträntmästaren
Man blifvit skyldig känd, men som sedermera i den skedda förlikningen med Mans kautionister om dess Kronobalans icke blifvit uptagen och hvaröfver WI infordrat Wår Pommerska Kammares utlåt.
Som 1111, sedan dessa kautionister med Wårt höga bifall erhållit decharge frän allt vidare ansvar, de eller de - Den 8 Februari.
395 ras arfvingar icke kunna förbindas att ersätta dessa observalionsraedel, så håfve IVI funnit intet annat vara att göra än alt låta deni helt och hållet af skrifvas; likväl och som Aclors deruti inbegripne tertial i33 R:dr 13 sk. är af den beskaf fenhet, alt den efter Förfatlningarne utgå bör, då observationen genom laga dom än lill betalning stadfästad och denna sedan blifvit laga kraftvunnen, samt Stals-Commissarien Nauckhoff, hvilken såsom dä varande Adv.-Fiskal i Kammar-Revisionen denna observation vederbörligen utfört och bevakat, hos Oss i underdånighet anhållit om utbekommande af denna dess Tertial, sä låta Wi nu till Pommerska Kammaren JVår Nådiga befallning afgå, att beloppet deraf i33 R:dr 13 sk. Pörn.
Courant till honom förskottsvis utbetala af de i Strål sunds Landt-Ränteri till gäldande af Mans hufvudbalance influtne medel, samt infordra deras förklaring, som den tiden, då földikningen skedde, voro ledamöter af Kammaren, huru de kunnat förbigå och eftergifva denna redan till utmätning dömda observationspost. WI befalle etc.
Stockholms Slott d. 13 Martii 1798.
Nils Bark.
Till Kammar-Revisionen om de af Slats-Kommissarién Nauckhoff gjorde observationer vid afl.
Räntmästaren Mans räkenskaper.
Lika lydande med det uti Kongl. Kammar-Rättens Arcliiv förvarade original.
Betygar Ex officio C. II.
Reuterskiöld, Actuarie uti Kongl.
Kammar-Rätten.
K. M. har således vid detta tillfälle icke tillåtit, alt Adv.- Fisk. i den då vande Kammar-Revisionen beröfvades den rätt honom i egenskap af actor i målet lagligen tillhörde; på grund af samma stadganden som Adv.-Fisk. i den nuvande KammarRevisionen, Kongl. Kammar-R:n, åberopar för sin rätt.
Böra rättsanspråken höras mindre nu än då?
Ett dylikt iakttagande af åklagarnes rätt har äfven sedermera förekommit uti åtskilliga afskrifningsfrågor, hvaraf jag, för att ej allt för länge uptaga tiden, endast ber att få anföra ett exempel.
En Krono-Fogde, vid namn Öbom, hade kommit pä balans, och blef derför i laga ordning åtalad.
Under målets utredning uptäcktes det, att åtskilliga personer inom det distrikt, der Öbom varit Kronofogde, vid Krono-utskyldernas gäldande underlåtit att iakttaga den i lag stadgade föreskriften att låta Häradsskrifvaren annotera, det skattebeloppen blifvit liqviderade.
Genom denna uraktlåtenhet voro dessa personer blottställde för att ännu ren gång blifva kräfda för de redan erlagde skattebeloppen.
Åklagaren i målet yrkade äfven, att de skulle ådömas till Kronan erlägga skattebeloppen, och delta yrkande blef jemväl genom laga dom gilladt.
Vid sistförflutna Riksmöte väcktes fråga om afskrifning af dessa skattebelopp, hvilka skulle komma 390 Den 8 Februari. att för andra gången af samma personer gäldas.
Detta blef af II.
St:r bifallet, men dervid stadgades tillika, att åklagarens ac torats-arfvode sådant oaktadt skulle oförminskadt utgå, ehuru medlen härför skulle tagas från annan källa än de personers kassa, för hvilka skattebeloppen blifvit afskrifna.
Det finnes jemväl flera andra exempel deruppå, att åklagaremaktens rätt att utbekomma äctorats-arfvode å de medel, som uppå deras åtalan blifvit Staten tilldömda, men sedan efterskänkta, aldrig förr varit bestridd, men det redan anförda torde vara tillfyllestgörande.
Då denna fråga förevar i StatsUlsk,, ansåg Ulsk:s majoritet någon ersättning ej böra tillkomma Adv.-Fisk.
Printzensköld, derföre att, såsom i Utlåt, äfven finnes anfördt, 23 § i K. M:s Nåd.
Instrukt. för Kammar-R:n af d. 15 Oetober 1S31 tillägger Adv.-Fisk. derstädes actorats-arfvode med 12 proc. endast af de medel, som efter hans handläggning uti Kronans eller andra allmänna kassor inflyta.
StatsUtsk. ansåg ordet inflyta betyda, att penningar skola blifva inlästa i Statens kassakistor, sedan de genom Adv.-Fisk:s försorg Staten tillerkänts, hvilket i förevaride fall icke egt rum.
Denna tolkning är nog mycket advokatorisk, ty om man läser den åberopade §:n i dess sammanhang, så tror jag icke, alt ordet inflyta kan tilläggas annan betydelse, än att medel genom Adv.-Fiskis tillgörande skola blifva Statens egendom, och denna kan likaväl utgöras af utestående fordringar, som reda penningar, och så har, på sätt jag nyss omnämnt, §:n förut genom flera Kongl. Bref varit tolkad.
Men äfven om den tolkning, jag anser vara den rätta, verkligen vore oriktig, så tror jag icke att det tillkommer R.
St:r att, såsom en Ofver-domstol, tyda juridiska författningar.
Enl. mitt förmenande hade det således varit riktigare, om StatsUtsk. förklarat, att Adv.-Fisk.
Printzenskölds yrkande att utbekomma actorats-arfvode å ifrågakomne ersättningsbelopp icke utgjorde något föremål för StatsUtskis pröfning.
Men StatsUtsk. var angeläget att få i beslutet inryckt det nyss anförda, från 23 §:n af Kongl. Kammar-Rms Instrukt. hemtade skälet, för att sålunda gifva tillkänna, att enkan Valerius och bennes barn voro för framtiden befriade från äfventyret att vidkännas någon minskning af den beviljade eftergiften, i händelse Adv.-Fisk.
Printzensköld funne sig befogad att i rättsväg göra sitt anspråk på actorats-arfvodets utbekommande emot dem gällande.
Men, derest Adv.-Fisk.
Printzensköld i förevande fall verkligen bar en juridisk rätt, lärer densamma icke kunna honom beröfvas hvarken af StatsUtsk eller R.
Det hade således, såsom jag redan nämnt, varit vida bättre, om StatsUtsk. lemnat frågan om actorats-arfvodet alldeles å sido och sagt, att Utsk. icke ville derom sig yttra, men tillika förklarat, att Staten efterskänkte Kansli-Rådet Valerii sterbhusdelegare allt hvad bemälde Kansli-Råd i lifstiden varit Staten skyldig, ty då hade det varit klart, att Staten å sig öfverflyttat ansvaret för hela den fordran, hvarå Adv. Fisk.
Printzensköld kunde ega anspråk.
Men sedan StatsUtsk. inlåtit sig i pröfning af sjelfva rättsfrågan och denna blifvit föremål för Utsk:s beslut, hoppas jag, att R. o. Ad.
Den 8 Februari.
397 icke måtte godkänna den tolkning af oftanämnde § i Kongl. Kammar-R:ns Instrukt., som StatsUtsk. gjort, utan förklara, att Adv.-Fisk.
Printzenskölds rätt att utbekomma actorats-arfvode vore honom just genom samma § bevarad.
Man skulle kunna säga — och det har äfven vid frågans förberedande handläggning blifvit yttradt — att den summa, Adv.-Fisk.
Printzensköld i detta fall skulle få tillgodonjuta, icke vore till beloppet bestämd; men om man följer frågan något tillbaka, så skall man finna, att utredning af summans storlek ganska lätt låter sig göra.
Redan genom Kammar-R:ns d. 19 April 1841 meddelade och af Högsta Domstolen d. 6
Maj 1843 gillade utslag i det s. k.
Finérska balansmålet, genom hvilket utslag Kansli-Rådet Valerii ersättningsskyldighet bestämdes till 13,807 R:dr 26 sk. 7 r:st., tillerkändes Adv.-Fisk.
Printzensköld rättighet att erhålla införsel uti hälften af Valerii löneinkomster, upgående till ett sammanlagdt belopp af 3,500 R:dr b:ko.
Om denna dom gått lill verkställighet, hade årligen en summa af 1,750 R:dr nämnde mynt till Statsverket influtit och hela ersättningsbeloppet således blifvit flere år före Valerii död guldet.
Adv.-Fisk.
Printzenskölds actorats-arfvode måste, vid sådant förhållande, beräknas till 12 proc. af hela ersättningssumman; ty hade icke Statsmakternas ädelmod mellankommil, så att
Valerius under hela sin lifstid fått upbära sina löneinkomster oafkortade, så skulle Adv.-Fisk.
Printzensköld redan för länge sedan utbekommit hela sitt arfvode.
På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jag, att ifrågavarrde Utlåt, måtte af R. o.
Ad. till StatsUtsk. återremitteras.
Jag har redan inom StatsUtsk. nedlagt min reservation emot pluralitetens beslut i denna fråga.
Jag hatar att tala, för alt hälla tal, och som de Hrr, hvilka härstädes förut sig yttrat, tillräckligen vederlagt Utsk:s skäl för beslutet, att vid frågans afgörande icke iakttaga Adv.- Fisk.
Printzenskölds rätt, inskränker jag mig till att förena mig med dem och yrka återremiss af Utlät.
Inom StatsUtsk. har jag delat majoritetens åsigt i denna fråga, och af hvad här blifvit yttradt har jag icke blifvit om min menings oriktighet öfvertygad.
En föreg:de talare har yttrat, att det vore hvarken rätt eller klokt, att betaga en Adv.-Fisk. det arfvode, honom tillkomme till följd af indrifvande utaf en kronans fordran, samt häntydt på det obehag, som är förenadt med ifrågavande tjenstebefattning.
I afseende på hvad i denna sak är räll vill jag fästa upmärksamhet derå att 23 §:n af K.
Kammar-R:ns Instr., efter att omförmäla Adv.-Fisk:ns åligganden, lyder som följer: ”Och vill K.
M. förunna denna tjensteman 12 proc. af alla de medel, som efter hans handläggning i balansmål uti kronans eller andra allmänna kassor inflyta”.
Jag bade icke trott, att dessa ord kunde tydas på mera än ett sätt.
Hittills hafva de äfven blifvit så tol - 398 Ben 8 Februari. kade, att sedan Adv.-Fisk. indrifvit medlen och insatt dem i R.
St:rs Bank, har han anmält sig hos Stats-Kont., som på den företedda depositions-attesten tecknat: ”häraf erhåller Adv.-Fisk. 12 proc.”
Detta är så tydligt i reglementet föreskrifvet, alt något missförstånd ej borde ifrågakomma, och man eger ej rätt att tolka eli lagstadgande emot dess bestämda ordalydelse.
Således har, enl. mitt förmenande, Adv.
Fisk. icke rätt att utbekomma actorats-arfvode å andra medel, än dem, som verkligen i Statens kassor influtit. K. M. har väl ofta ansett billigheten fordra att gifva Adv.-Fisk. ersättning för den förlust honom tillskyndats genom Konungens och Ständernas rätt att efterskänka fordringar, men sådant har skett af gunst och nåd, icke till följd af något rättsanspråk.
I afseende på huruvida det vore klokt att underkänna Adv.-Fiskms anspråk på arfvode äfven för medel som ej i kronans kassor influtit, skulle jag tro att när en person emottager en syssla med dertill hörande lön på Stat, han äfven måste åtaga sig deremot svarande tjenste-åligganden, om de ock icke skulle åtföljas af alla de inkomster han förespeglat sig.
Jag vill ej heller tänka mig att detta skäl kunde föranleda en tjensteman att mer eller mindre nitiskt bestrida sin befattning.
Beträffande det af Hr Bildt omnämnda Öbomska balansmålet, vill jag endast nämna, att Adv.-Fisk. erhöll sitt arfvode utaf medel, som verkligen influtit och blifvit i Banken nedsatte.
Den konstiga tolkning, som Hr Bildt gjort, af en ganska simpel reglementarisk föreskrift, tror jag vara lika oriktig som obehöflig, och då således hufvudskälet för Utsk:s ogillande af Adv.-Fisk.
Printzenskölds anspråk i sm fulla kraft qvarstår, yrkar jag bifall till Utlåt.
Enl. mitt omdöme har denna fråga blifvit af StatsUlsk. fullständigt och väl utredd.
När man genomläser Utsk:s Utlåt., finner man frågan i dess helhet utvecklad och är i tillfälle att bedömma densamma.
Hvad först beträffar den tillstyrkta afskrifningen till förmån för Kanslirådet Valerii enka och barn, så har ingen af Ståndets ledamöter hittills densamma bestridt och mitt uplrädande är icke heller deraf föranledt.
Men, vidkommande åter StatsUtsk:s yttrande i anledn. af Adv.-Fisk.
Printzenskölds yrkande att vara bibehållen vid actorats-arfvodet ä det till afskrifning föreslagna beloppet, hafva flere medlemmar af R. o. Ad. ansett StatsUtsk. hafva orätt förfarit, då det lemnat berörde påstående utan afseende.
Jag deremot finner Utsk. härutinnan handlat rätt.
En föreg:de talare har förmenat, att StatsUtsk. genom sitt yttrande afskurit den rätt, Adv.-Fisk.
Printzensköld kunnat å laglig väg sig förskaffa.
Jag för min del kan icke finna att så är förhållandet.
Har Adv.- Fisk.
Printzensköld rättighet att utbekomma ifrågavar:de arfvode och kan denna sin rätt inför vederbörlig domstol styrka, lägger Ständernas bifall till detta Utlåt, intet hinder deremot.
I afseende å beräkningen af den summa, hvaraf actorats-arfvodet, i händelse det Adv.-Fisk.
Printzensköld tilldömdes, skulle utgöra Den 8 Februari. 399 en viss andel, är det enl. mitt begrepp tydligt och klart, att äfven oni man gåfve den ofta åberopade 23 §:n i Kammar-R:ns Inslr. den vidsträckthet, alt Adv.-Fisk. derigenom tillerkändes actoratsarfvode icke allenast för medel, som injlutit, utan äfven för medel som kunnat inflyta, så skulle hans anspråk i förevvnde fall icke med fog kunna sträckas längre än till 12 proc. af den summa, hvilken, derest Staten af Kanslirådet
Valerii sterbhus-delegare utkräfde sin rätt, verkligen till Statskassan inflöte.
Då hela tillgången efter frami.
Kanslirådet Valerius enl. bonpteckning icke upgår till högre belopp än 1,773 R:dr 8 sk., och detta belopp således är det bogsta, som Staten kunde utbekomma, är 12 proc. af nämnde summa äfven maximum för det actorats-arfvode, som Adv.-Fisk.
Printzensköld, till följd af nyssberörde §:s elastiska tolkning, skulle utfå.
Som jag redan förut omnämnt, blifver genom Ständernas bifall till ifrågavar:de Utlåt.
Printzenskölds rätt att ä laglig väg sitt arfvode utsöka ingalunda afskuren.
St:r säga: ”att de, utan afseende å det utaf Adv.-Fisk.
Printzensköld nu framställda anspråk på actorats-arfvode, medgifva” etc., är det ju klart, att de vid denna del af frågan icke fästat något afseende, eller, med andra ord, att de ej deruti ansett sig kunna fatta något definitivt beslut.
På dessa skäl får jag tillstyrka bi fall till StatsUtsk:s nu förev:de Utlåt.
De talare, hvilka ogillat Utsk:s Utlåt., hafva nästan uteslutande fästat sig vid de i den åberopade §:n förekommande orden: i kronans kassor inflyta.
Om nu förhållandet är sådant, som i detta mål tydligen skönjes, eller att medlen längesedan hade i kronans kassor influtit, derest icke Konung och Ständer sagt: ”Vi vilja icke, i våra kassor emottaga dessa medel, ulan vederbönde slippa betala dem”; så måtte detta väl vara kronans eget fel?
Kammar-R:ns Adv.-Fisk. rår ej för att kronan skjuter ifrån sig de medel, han indrifvit.
Om de blifvit tillgängliga, derigenom att årliga afdrag skett ä gäldenärens lön eller pension, eller på hvad sätt som helst, det är likgiltigt.
Om för medlen ställts nöjagtig borgen, hade det äfven varit nog.
Men om kronan säger: ”jag bryr mig ej om någon borgen”; så rår Adv.-Fisk. icke derför.
Jag anhåller att R. o. Ad. ville fästa upmärksamhet dervid, att ifrågavar:de medel icke utgöra föremål för Konungens nåd; de bestå icke i böter, utan äro ersättning för ett penningebelopp, hvilket kronan undansnillats, och hvilket frami.
Valerius blifvit förklarad skyldig att godtgöra, emedan han ej iakttagit de kontroller öfver dessa medel, honom ålegat.
Om kronan bortskränker sin andel i detta belopp, kan hon dock icke vara berättigad att derjemte eftergifva Adv.-Fisk:ns.
Här har blifvit sagdt, att det icke vore den sistn. betaget att, om sin påstådda rätt med kronan tvista.
Alltså skulle han först föra rättegång mot vederbönde redogörare,' och sedan medlen blifvit indrifna, lagföra kronan för utbekommandet af sina 12 proc.
Sä kan jag icke tyda Kannnar-R:ns Instnn.
Möjligen vill man 400 Den 8 Februari. här säga åt Adv.-Fisk. såsom en hög embetsman förmäles hafva skrifvit till en honom underordnad, hvilken fått löfte om befordran : ”väl häfver N. N. lofvat Tit. befordran, men ingalunda i akt och mening att det hålla, utan endast för att tjena Tit. till en upmuntran”.
Jag frågar om ett sådant handlingssätt vore Konung och Ständer värdigt?
Man säger vidare, att ingen orättvisa läge uti ett dylikt förfarande, ty tjenstemannen vore i allt fall skyldig att fullgöra sin pligt.
Detta vill med andra ord säga, att ehuru Staten ej upfyller sin skyldighet emot tjenstemannen, är denne likaväl förbunden att fullgöra sina pligter emot Staten.
Jag åter hade trott, att förhållandet emellan Staten och Hans tjenstemän, hvilade på ett ömsesidigt konlrakt, hvilket vore för beggedera lika gällande.
Om ifrågaställde befattnings nuvande innehafvare är samvetsgrann nog att, sådant oaktadt, sköta sitt kall med oförminskadt nit, månne man kan vara förvissad att åt honom få en duglig efterträdare, när företrädaren blifvit på sådant sätt behandlad?
Jag befarar, att det icke blifver händelsen och anser för min pligt såsom Chef för det embetsverk, till hvilket Adv.-Fisk:n hörer, att, såvidt i min förmåga står, söka förekomma, att man orättvist behandlar en tjensteman, på hvilkens nit Statens säkerhet i redovisningsväg så väsendtligen beror.
Sedan den siste värde talaren bemött de flesta inkast, sorn blifvit emot en återremiss af Utlåt, gjorda, vill jag endast besvara de anmärkmr, han icke uptagit.
En värd talare har yttrat, att actorats-arfvodet i Obomska balansmålet utgått af sådana medel, hvilka från Öboms konkursmassa utbekommits och till Statskassan influtit.
Detta är väl sannt, men jag ber att få fästa den värde talarens upmärksamhet deruppå, att Adv.-Fisk. fick sig tillagd actorats-arfvode jemväl för sådana medel, hvilka, ehuru till betalning ådömda, blifvit af Staten efterskänkta och således icke till Statskassan influtit, nemi. de i mitt förra yttrande omnämnde skattebeloppen.
Då arfvodet således utgått från andra medel, än dem, hvaraf detsamma skulle utgöra en viss andel, är det af mig anförda exemplet på förevar:de fall fullt tillämpligt.
Vidare vill jag fästa upmärksamlieten hos de Hrr, hvilka gifvit ordet inflyta en så begränsad tolkning, som skulle dermed endast och allenast förstås influtne reda penningar, på den af mig redan förut anförda omständigheten, att lagstadgandet fordom icke blifvit på sådant sätt af K. M. tolkadt.
Uti den afskrifningsfräga, hvarom det af mig nyss uplästa Kongl. Bref handlade, voro icke några medel till kronan influtna, utan det var en kronans fordran af en enskildt person, som blef afskrifven.
Sådant oaktadt, ansåg K.
M. att det icke kunde förvägras Kammar-Revisionens Adv.-Fisk. att utbekomma sitt actoratsarfvode, enär kronan fått den sedermera efterskänkte fordran genom denna tjenstemans embets - Den 8 Februari.
401 embetsåtgärd sig tillerkänd.
Jag kan således icke finna annat, än att äfven detta af mig anförda exempel kan å denna fråga tillämpas.
En annan talare har missförstått mitt förra yttrande så tillvida, att han påstått mig hafva yttrat, detAdv.-Fisk.
Printzenskölds juridiska rätt till ifrågakomne actoratsarfvode vore genom bifall till StatsUtsk:s Utlät, afklippt.
Sådant bar jag hvarken sagt, eller tänkt.
Men jag har sagt, att StatsUtsk. velat afklippa denna rätt, derigenom att Utsk. i beslutets motivering gjort en godtycklig tolkning af 23 §:n i Kammar-R:ns Instr.
StatsUtsk. har härigenom konstituerat sig såsom en slags domstol och företagit sig att pröfva, huru ett lagstadgande bör tolkas.