Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den mästa utländhandei, drifves på den enskilta credit da querande äga hos hvarandra, hvilket verkiles genom växlar, och denna praxis i alla der blifvit antagcns samt i sio egenskap af Dea ag Fcbruarii.
S mynt-tecken, till förfaliodagen går man o man emellan, försedt med den säkerhet utg varens och acceptantens namn lemnar, så v jag ej hvarföre vi i ett ögonblick då verki förlägenhet på penningar existerar, skulle fösumma att inom värt eget land begagna <- resource, hvari så väl capitalistens, den s kre låntagarens, som producentens interess finnas förenade.
Exempel anföres: en speculant i landso ten, hvilken sjelf eller hos sin commissiona i Stockholm äger credit, köper spannemå; jern, victualier &c., men äger för ögonblick ej penningar i cassan; han utgifver då till sä jaren sin assignation på 2 å 3 månaders beta ningstid, ställd å dess commissionair i Stock holm, som derå tecknar accept.
Vill säljare nu för denna assignation genast hafva valet ren, så endosseras den af honom, och om bio ett af de 3:ne å assignation befintliga narn är väl kändt, så fås genast hos privatBanke valutan.
Om affairen åter i Stockholm upp göres, sker den på följande sätt: att säljare utställer på köparen assignation å beloppet erhåller dess accept, då hvarje innehafvare soc på en dylik assignation vill hafva penningar kan öfverlåta den och i privatBanken bekom ma beloppet; äro dessa assignationer försedd, med säkra namn, är ingen tvifvel det de jt icke i allmänna rörelsen kunna begagnas såsom liquider till förfaliodagen, utan endossement. cjg8 Den 2S Februarii j?
Min afsigt med denna motions väckande^ har egenteligen varit att bevisa den allmänna nytta hvar och en kan draga af Privat-Banks associationer, och då de bidraga till en liflig gare rörelses befrämjande, äfven få dem i likhet med hvad brukligt är i England och Nor« ra America, inrättade här i landet.
Då egenteliga grundvalen för dess möjliga formerande, hvilar på det lagrum och dets författning, hvad det reglementariska vidkommer, jag föreslagit, anhåller jag att detta mitt vördsamma memorial måtte först blifva de respeetive Medstånden communiceradt, och sedan till Lagutskottet remitteradt.
Herr Cock, Axeli Knappt har öfver; något: ämne åsigterne ^arit så delade , sorn öfver penningeställnin^;en i vårt Fädernesland, dock lära nu mera a.lla deruti instämma att rörelsecapitalet ej är fjor stort.
Bankens årliga behållning ^kall åter på det nyttigaste sätt i allmänna Den 28 Februarii, srörelsen utgå?
Detta öfverskott, på medb> gares bekostnad samladt, utgör ej mindre den betydliga summan af öfver 700,000 R h Banco.
Jag delar fullkomligt Riksens Ständ .
Herrar Revisorers åtsigt, att derigenom m; ket nyttigt för allmänt bästa borde kunna f rättas, och hvilket äfven efter min öfvert • geise ingalunda sker genom nya utlåning; r >j hälst i hittills bruklig
En rik man som på ett angenämt c b nyttigt sätt depencerar sitt revenn för det 1 • la, är mycket nyttigare än om han sku. kistlägga densamma, eller med räntor på rä tor beständigt öka sitt capital.
Jag lämf detta på Banken, som väl drager den stör inkomst i landet, dock med den stora skilln; att hvad som blott är mindre nyttigt hos d förra, blir en landsförderflig kräfta hos d senare, hvilken nemligen beständigt verk i och fortgår till samma mål, då den enskildt s samlade skatter snart fördelas, och i and händer få en annan bestämmelse; hos de sednare ser man huru capitaler skola genom a bete, flit och omtanka tillskapas, men sedan ge aom måtteliga räntor endast bevaras och vii magthållas.
Det är då som allt får lif or rörelse, som nemligen ett sträfvande kan up) stå att komma i bättre omständigheter.
Ja Vill kalla detta en önskelig national-luxe 3 t derigenom blifva rikedomarne nyttiga oc ^attigdomen drägelig.
Banken skall såledt j)å ett för det allmänna nyttigt sätt årlige låta utgå sin behållna inkomst, och derigenof Den T 8 Febrttal'if. förskaffa förtjenst, sysselsättning och lindring åt tusendetals medborgare.
Kan något bättre erbjuda sig till ett sådant ändamåls vinnande, ån att ifrån fullkomlig undergång rädda ett capital af omkring 3 millioner R:dr, som är (beloppet af de på Götha Canal använde surnJmorf Jag föreslår derföre att Riksens Ständer förklara hela Götha Canal-arbete för en verkelig National-egendom, hvilken anslås Banken, hvaremot Banken af sin årliga behållning evärdeligen utbetalar actie-innehafvarena en år*' dig ränta af 5 eller minst 4 procent förderas gjorda bidrag, som då blifva en Nationalskuld , och hvilka bidrag till capital aldrig kunna af actieionehafvarena återfordras. r . ’ ' • *.
;• Denna ytterligare ärliga utgift af Banken, skulle då utgöra högst omkring 150,000 Ridr beräknadt efter 5 procent.
Då man nu besinnar att genom denna obetydliga årliga summa af 150,000 R;dr, som ingalunda ökar Bankens sedelstock, efter den tages och utgöres endast af en ringa del af dess stora årliga behållning, som ej heller blir till tunga för Nationen genom ökade Statsbehof, sättes i rörelse och omlopp ett capital af nära 5 millioner, så kan man näppeligen föreställa sig ett nyttigare användande af ea revenu som tillhör Nationen.
Det är nemligen tydligt, atti samma stund voro dessa papper att anse såsom penningar.
Den 2g Febrliarii, Hvad skulle mera befordra liflighet i r reisen, credit och välmåga, än detta, hvarig rom tusende liqvidera hvarandra, hvarigenc tusende åtkomma ett dödt capital, hvarmed nyttig sysselsättning kunde vinnas.
Se där vi - dare ett tillfälle för capitalisten att säkert a vända sina penningar, ja för det minsta cap. tal af 100
R;dr att komma i rörelse, och h : • ru mångå sådane små summor ligga ej göm hos enskildta utan nytta.
Dessutom blef’ capitaler då först samlade i smått, då tillfäliel gifves att säkert använda dem, och att den a välförstådde sparsamhet och omtanka, är sä -j raste medlet till folkets sedlighet och välmåj lärer ej kunna betviflas.
Ta, de goda vcrl ningarne af denna mesure äro oberäkneliga.
Dessutom ar.ser jag ett sådant åtagande Banken vara en skyldig gärd åt dem af Nationen, som på god tro öfverlemnat en del af sin förmögenhet åt en af de största anlägg ningar, Sverige och Europa har att uppvis att en anläggning, som skall verka i århundra; den, både i afseende på landets välmåga oc dess försvar; ty utom densamma hade den fäs ning på hvilken nu arbetas, icke kunnat grut das.
Hvarföre skall då blott en liten del ; Nationen ensam vidkännas alla de utgifterr utan fördel, då likväl fördelarne af anlägg ningen tillhöra Nationen gemensamt.
Hur många finnas ej, hvars återstående lilla förmi genhet är några Götha Canals-Actier.
De ha va ännu kunnat draga sig fram med knappt omständigheter i sin lilla rörelse; i hvilkt 992 Den 28 Februarii, lycklig belägenhet skall detta nu sätta dem ; då de för sin omtanka kunna använda 500,000, eller några /ooo R:dr som äro deras egna penningar, och ej kosta således hvarken räntor, douceurer, öfver-ränta, ej eller obligationer åt någon för caution m. m.
Hvad kunna de ej derigenom blifva för sig och de sina , och hvilken nystyrka för Staten ; ty det är uti innevånarnes förmögenhet och välmåga som en Regering vid utomordenteliga tillfällen kan finna jdess sanna resoursser, vare sig till försvar eller nyttiga företag. • - . ..
Men hvad jag kan pasta, är att detta stora företag ej haft annan skada, än den det förorsakat den enskilta förmögenheten och hvilken nu härigenom skulle upphöra att vara längre verkande.
Det är på grund härutaf och på de omständigheter, som åtföljde början och fortgången af Götha Canal, sorn mig synes att opartiske National-Representanter böra göra rättvisa åt Nationens hafda förtroende och patriotisme för detta företag som bär stämpeln af éii allvarsamt och högsinnt folk.
N- o t o. Den 2 g Februarii, N:o 10.
Herr Stjerncreutz, Per Niclas: Sorn för Staten fordras alia möjeliga sparingar, får jag vördsamt öfverlemna Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfn om icke de här och i Götheborg inrätt; växel-controlleurs tjenster, hvilka ärligen 1. - sta Riket flere tusende Riksdaler, kunna som icke gagnande, helt och hållit indrag \ ty att controllera VexelCoursen är utan ändamål och nytta, likasom det är omöjligt ut styra densamma, omj ock dervid uppoffrat millioner Riksdaler, hvilket erfarenheten o '» visat, och det är med växelbandeln, som m tf. all annan inhemsk handel, att den bör uti a It varafri; Och är 1748 års växel-sradga och 17 ? års mäklareordning uti detta hänseende ti - räckeligt tjenande författningar att efterlef\
Jag anhåller vördsamt att denna min mati matte med de öfrige Rikets MedStänder var 2 eommunicefadt
Och till vederbörligt Utskc remitterad.
Herr Hjerta, Guflaf:
Som ej ännu från BancoUtskottet ankon mit något utlåtande, angående min väckte mc tion om framläggandet af Bankens tillstånd Bii, till Ridd, 0. Ad, Pr, 1 Band, 63 994 Den 28 Februarii, borde jag oviss om detsamma, tveka vid att försöka genom en motion angående dess framtida förvaltning, återbringa säkerhet och credit i våra Financieila förhållanden.
Men som motionstiden nu ändas, och det sedermera icke kan tillåtas mig att framlägga dessa mine åsigter, samt Konungens nådiga communication af FinanceComittéens förslag icke innehåller en bestämd proposition till Riksens Ständer! anser jag mig böra våga att föreslå följande, angående Bankens förvaltning intill nästa Riksdag : öfvertygad att i dylika saker som denna, tidens kraf och nödvändigheten böra förmildra theoriernes kalla fordringar. 1:0.
Till Läne-Banken öfverlemnas all Låne- och Creditif rörelse samt Riksgälden. 410.
WexelBanken invexlar och utvexlar myntbart silfver, efter ett nu för alltid, genom Ständers beslut och begärd Konungslig sanction stadgadt och fastställt värde, enligt med det hvartill myntbart silfver nu kan köpas.
Inväxlingen sker af lo lod och derutöfver i jemna tiotal.
Utvexlingen i 100 lod och jemna 1 ootal.
Den 28 Fehr ilar ii. 6:o. Till Banco och RiksgäldsFulImägt : s lemnäs fullmagt att upptaga ett lån af 3 n Hlioner Hamburger Banco i silfver, emot 5 å 6 procents ränta och viss uppsägningstid, hel*?': 5 år.
Detta lån bör negocieras när det st 1 le hända att Banken utvexlat 8 millioner od silfver mera än den invexlat. 7:0.
LäneBanken må hädanefter aldrig utgifva andra sedlar, än obligationer med 1 Li« ta, Desse äro: (a Fastighets-obligationer, hvilka lo med 4 procents ränta och 1 års uppsägnit samt hvari panten finnes upptagen.
Dt o
. obligationer erhållas, emot första intecknii . till ett belopp af fasta pantens halfva vär le, på 1000 R:dr och jemna tusendtal derutöft er, emot 5 procents ränta och iO procents å t afbetalning; allt i Vexel Bancosedlar» b') Statsobligationer, sorn löpa med procents ränta och på vissa afbetalningstertni - iner.
Dfcssa utgifvas vid alla de tillfällen, Riksens Ständer anse sig böra anticipera framtida kraft, i utbetalning för creditif m. och bör genast medlen anvisas till deras st eessiva inlösande» 8:0.
Läné-Bankené rörelse* enligt déi plan, sorn icke rubbar det nu bestående, annat sätt, an att fastighetslånen utsträckas till halfva värdet, begynner den 1 Janus •
Den 23 Februarii. 1824.
VexelBankens function börjar den i Januarii 1825. (/:0.
LäneBankens inkomst i vexelBancosödlar användas lill: a) betalning af uppsagde obligationer.
Detta iär sällan inträffa, e2 medan de blifva alltid beqvämare och säkrare för de enskildte, än enskilta inteckningar och räntan fastän lägre, vida bestämdare att påräkna. b) vanlig bevillnings procent af Statsverket. c) BancoVerkets aflöningsstat. d) 100 R:drs lön åt Embetsman vid hvarje Sparbank i Rikets större städer samt 50 i de mindre. é) Insättning af öfverskotten, i vexelBanken intill dess metallfondens värde derstädes är till utsläppande vexel-sedelmassan 60m 5 till 3. io;o.
Riksgäldssedlarn* inlösas af vexelBanken så snart dess sedelmassa förhåller sig till reelä fondens värde som 4 till 3.
Intill dess gå de i kronans uppbörd enligt nu vaK
xande förhållande till vexelBancosedelm
Den 28 Felruarii. t&7 ii:q.
BancoDisconten fortfar på det sätt* lit dess förvaltning tillhör låneBanken, me?n den behåller en egen cassa, hvarmed ny utlåning underhålles intill nästa Riksdag.
Skul' le fastighets obligationerne visa sig vara begärlige samt svarande till ändamålet: räntans nedsättande och allmän säkerhet, förenad med allmän lånelätlnad: då må BancoDi sconten utsträcka sin rörelse med ända till 6 millioner
Discontobligationer på 1,000 R:dir hvardera, som löpa med 4 procents ränta och 1 års uppsägning, samt erhållas emot 5 procents ränta, pä 9 månader emot vanlig säkerhet samt skyldighet att för 3 månader betali* tre procents strafFränta, ifall ej omsättnini; sker.
Den 28 Juni e. m. 301 remitteras, skall understödjas af minst 4 andra ledamöter, ty nog kan hvarje motionär, som äger förmåga, att uppgöra ett förslag, med temlig säkerhet påräkna, att blifva understödd af 4 andra.
I sådant fall är, genom detta stadgande, intet band eller hinder uppstäldt mot remitterandet af olämpliga motioner.
Deremot finnes i §:n sådan han nu lyder, del säkraste hindret i sådant hänseende, enär §:n medgifver Stånden rätt, att vägra remiss å dylika förslag.
Vid sådant förhållande kan man icke hoppas, att en motion skall i alla händelser blifva remitterad.
Enligt det nu uppställda förslaget skall, så vida motionen understödjes af 4 ledamöter, remiss alltid ske.
Men om delta stadgande icke tillägges, utan man bibehåller det gamla, så är det ovisst om remiss kan erhållas.
Const.- Utsk:s förslag anser jag icke i något annat afseende utgöra en förbättring af vår grundlag, enär vi, genom dess antagande icke ens qvarstå i lika god författning som förut, utan komma i en sämre.
Jag kan följaktligen hvarken finna det nödigt eller nyttigt och hemställer för den skull att R. o. Ad. måtte antaga denna min mening såsom sin gemensamma tanka.
Afsigten med det nu föredragna förslaget är, dels att hugskott och obetänkta motioner, derigenom malte förekommas; att en motionär, då han får en förflugen idée och vill göra den till en motion, såmedelst tvingas, att åtminstone så mycket genomtänka sitt tillernade förslag, att han skriftligen uppsätter detsamma, och att, i fall motionen afser lagförändringar, densamma jemväl innehåller förslag till lagtext; dels ock att motionen, för att erhålla remiss, skulle afse ett så pass allmänt erkändt behöfligt ändamål, att åtminstone några ledamöter understödja den föreslagna förändringen.
Det har visserligen af en talare blifvit sagdt, att en väckt motion alltid kunde påräkna understöd från något håll.
Jag vädjar till Hrrrne, om icke just vid denna riksdag motioner blifvit väckte, åt hvilka det varit omöjligt, att erhålla någon ledamots förord.
Jag tror, att det varit lyckligt, om vi haft ett sådant stadgande, som det nu föreslagna, emedan dylika motioner, hvilka icke förtjenat att lefva ett ögonblick, då hade vid födseln aflidit.
Den otydlighet, Frih.
Palmstjerna omnämnt, kan jag deremot icke bestrida, och afgifvandet af en gemensam tanka i det afseendet vill jag derföre icke motsätta mig men att man skulle förklara förslaget onödigt ock onyttigt, deraf tror jag det icke vara förtjent.
Frågan, huruvida man må väcka en motion muntligen eller skriftligen, hörer till nästa mom.
Jag tror således, att man icke bör inblanda henne här.
Hvad åter angår frågan, huruvida remiss af en väckt motion må ega rum, om än 4 andra ledamöter icke instämt med motionären, synes Gr.
Lagerbjelke hafva medgifvit, att anmärkn. i detta hänseende är riktig, och att lättelse bör ske.
Om Gr:n icke vill, att förslaget skall anses onödigt och onyttigt, hoppas jag att han uppgifver hvad, som i stället skall utgöra Ståndets gemensamma tanka, för att fä den rättelse, han anser behöflig. 302 Den 28 Juni e. m. Gr. Lagerbjelke:
Det förslag till gemensam tanka, som Frih.
Palmstjerna uppgifvit är enl. mitt förmenande alldeles tillfyllestgörande.
Delta förslag till gemensam tanke var, att det nu gällande stadgandet ang:de hvarje Stånds rätt att, utan remiss till Utsk. genast afslå motioner bör bibehållas, äfvensom att bestämt bör uttryckas, att motionen skall skriftligen afgifvas och, för att erhålla remiss derå vara understödd af minst 4 ledamöter.
DånuHr von Hartmansdorff anhöll att få höra Frih.
Palmstjernas förslag, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att Frilen hade gifvit ett sålydande förslag till gemensam tanke: ”att Utsk:s förslag till redaction af Reg.F, § 49 mom. 1, bör förtydligas till ren syftning samt upptaga den nuvande föreskriften om en motions skriftliga uppfattande, och derjemte så rättas, att ett RiksStånds rätt att vägra remiss på en der väckt motion icke blir afskuren”.
Jag fattade icke riktigt huruvida Hr von Hartmansdorff ansåg hela förslaget onödigt eller endast den föreslagna förändringen af 49 § 1 mom.
Utskrns åliggande äro enligt min åsigt oberoende utaf den föreslagna förändringen af 49 § 1 mom. och synes mig af mera vigt än förändringen af sistnämnde § enär, om förändringen i afseende pä Utskrns åligganden antages, det blir en gifven följd att Utskrns arbeten blifva lättare.
Jag hemställer derföre huruvida
Hr von Hartmansdorffs yttrade mening afsett det hela, eller blott någon del af förslaget.
Slutligen får jag vördsamt erinra, att det af mig afgifna redaktionsförslag, såsom något otydligt skrifvet då det af mig till Hr Gr. o.
Landtm, aflemnades, måhända föranleder till det missförstånd att det synes som ordet ”uppfattadt” der influtit; men det bör vara ”affattadt”.
För närvar:de inskränker jag mina anmärkmr endast till 49 § 1 mom. och anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först göra propos. ang:de densamma.
Palmstjernas förslag, tror jag, att detsamma, i händelse Utsk. derpå gör afseende, skall afhjelpa de brister i §:n på grund hvaraf jag ansett förslaget onödigt och onyttigt.
Blifva dessa brister rättade, afstår jag frän mitt yrkande, så vidt det afser denna §, men anhåller att serskilt fä yttra mig öfver 51 § 1 mom.
Då Hr Gr. o. Landtm., i anledn. häraf hemställde om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om 1 mom. 51 § Riksd.Ordn. vara fulländad, anmälde sig och yttrade Gr.
De olika frågor som ingå uti Const.Utsk:s nu under handläggning varande förslag, stå med hvarandra uti ett allt för nära sammanhang att deras fullkomliga åtskiljande, på sätt Hr von Hartmansdorff begärt, skulle lämpligen låta sig göra.
Hvarföre jag skulle tro rättast vara, att hvar och en yttrar sig öfver de §§, hvilka han anser vara förtjenta af anmärkmr, och dervid gör hemställan om de gemensamma tankar, han finner lämplige, men att förr än discusionen i sin helhet blifvit fulländad, den icke må anses slutad öfver någon § serskildt.
Den 28 Juni e. m. 303 Hr von Hartmansdorff:
För att gå Gr.
Lagerbjelkes önskan till mötes, skall jag äfven yttra mig öfver 51 § 1 mom. R. o. Ad. behagade fästa sin uppmärksamhet derpå, att detta mom. lyder sålunda: ”hvarje motion, som åsyftar stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil- criminal- eller kyrkolag, med hvad dertill hörer, eller af förordningar och stadgar, som rikets allmänna hushållning, inrättningar och förvaltning röra, skall, för att kunna under åtgärd komma, innefatta så väl bestämd ordalydelse af det eller de stadganden, motionären föreslå vill, som ock redogörelse för de grunder och skäl, på hvilka han sitt förslag stödjer”.
Jag har väl egentligen icke något, att erinra mot en sådan fordran; men hon synes dock gå derpå ut, att man hädanefter icke må kunna framställa en motion muntligen på sätt hittills varit vanligt. R. o. Ad. känner nogsamt, hurusom hvar och en, enligt nu gällande stadgande, är berättigad, att väcka en motion muntligen, men han är äfven skyldig, att diktera densamma lill prot. innan remiss får ske.
Rättigheten, att på detta sätt väcka motioner, har Utsk. velat afskära.
Jag anser detta icke vara rätt, ty motioner böra få framställas muntligen, då man för öfrigt bibehåller föreskriften att motionen sedermera skall utarbetas och bestämdt innehålla ordalydelsen af det lagstadgande eller den nya föreskrift, man åstundar.
Det inträffar icke sällan, att, under öfverläggningar, ett framstäldt yrkande föranleder någon ledamot af motsatt mening, att i st. f. annan vederläggning framställa en annan motion alldeles så, som Gr.
Lagerbjelke på f. m. gjorde, då fråga var om Const.Utsk:s förslag ronde tillsättandet af RondeSt:s sekreterare.
Gr:ns hemställan, att sekreterarne i alla Utsk:n skulle nämnas af Konungen, må hafva varit riktig eller ej; men jag nämner henne såsom ett bevis derpå, att omständigheter kunna föranleda talare att muntligen göra ett förslag.
Hvarföre skall sådant vara dem betaget ?
Jag inser således icke, hvarföre man i sådane fall skall binda liänderne på Ståndels ledamöter, när man, såsom jag redan nämnt, kan i alla fall fä den utredning och bestämdare uppställning af förslagen, hvilka Const.Utsk. åsyftat.
Jag hemställer således vördsamt, att R- o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, det rättigheten att muntligen framställa motioner må bibehållas, dock alt, på sätt Utsk. föreslagit, dessa motioner skola skriftligen författas, innan remiss deraf får ske.
Ofverläggningen om Const.Utsk:s förevande mern. förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först, i afseende på 1 mom. 49 § Riksd.Ordn., hemställde om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Frih.
Palmstjernas förslag, behagade såsom Ståndets gemensamma tanke förklara, att Utsk:s förslag till redaction af sagde moment bör förtydligas till sin syftning samt upptaga den nuvarrde föreskriften om en motions skriftliga affaltande, och derjemte så rättas, att ett RiksSlånds rätt att vägra remiss på en der väckt motion icke blir afskuren.
Hr Gr. o. L andtm. yttrade sedermera, att i afseende på 1 304 Dea 28 Juni c. m. morn. 51 § Riksd.Ordn., Hr von Hartmansdorff framställt det förslag till gemensam tanke, att rättigheten till motionens väckande muntligen borde bibehållas, ehuruväl de i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag borde skriftligen utarbetas, innan remiss finge beviljas: hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. antoge detta förslag till gemensam tanke.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ej kunnat uppfatta huruvida härvid ja eller nej varit öfvervägande, helst endast några få ledamöter besvarat proposm samt hemställde sedermera ånyo om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke, antoge det i afseende på 1 mom. af 51 § Riksd.Ordn. af Hr von Hartmansdorff framställdta förslag.
Härvid ropades åter ja och nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf det han trott sig linna att ja öfverröstat nej.
Slutligen förklarade Hr Landtm., att de anmärkn:r vid Const.- Utsk:s förevar:de mern., hvilka R. o. Ad. nu förklarat utgöra dess gemensamma tankar, konimo att till Utsk. hänvisas.
N:o 18, med förslag till ändring och tillägg i 36 och 43 §§ Riksd.Ordn., ronde sammansatte Utskott.
Jag har i saken intet att erinra; men jag måste likväl beklaga, det Utsk:s förslag till redaktion af 5 mom. 36 § Riksd.Ordm icke fått en bättre ordalydelse.
Det synes mig, som vore här mindre fråga om ett lagstadgande, än om en efterbildning af Rings Drapa, enär Utsk. begagnat en ålit— teration på bokstafven S.
Utsk. säger nemi.: ”Finnér så sammansatt Utsk. som i 43 § sägs sig förstärkning behöfva”.
Det är svårt, att utsäga det, och det är beklagligt, att grundlagar skola stiftas, med så litet afseende på ett godt språk.
Jag hemställer till Ståndet om det är skäl, att godkänna ett så vanvårdadt förslag.
För den händelse, att Ståndet återförvisar ärendet, och Utsk. sålunda kan blifva betänkt på något bättre, vill jag föreslå följande redaktionsförändring. ”Om Utsk., som i 43 § förmäles, finner sig förstärkning behöfva etc”.
Jag kan icke neka, att den af Hr von Hartmansdorff anmärkte aliteration förefinnes, och att, i linguistiskt afseende, det varit bättre, om den undvikits, men någon otydlighet tror jag likväl icke deraf kan uppkomma.
Jag hemställer derföre, om det må vara skäl, att för denna obetydlighet återremittera betänk.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr von Hartmansdorff föreslagit, att Const.- Utsk:s förevande mern. måtte återförvisas med förklarande såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, att redactionen af 5 mom. 36 § Riksd Ord:n - Den 28 Juni e. m. 305 Ordn. bör blifva sålydande: ”Om Utsk., så sammansatt, som i 43 § förmäles, finner sig förstärkning behöfvaetc. i likhet med Utsk:s förslag; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o.
Ad. behagade antaga detta Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke.