Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man, Fader för en talrik kamille, beledsagad ril Rätten af manga wänner, berömd af hwar och en som man fragade om hans rykte, jag har sekt denna Mannen hotad af et wanhedrande straff och Domaren obeweklig wid hans öde.
Förgäfweö talade för honom det wördiga af hans anseende, det rena i hans upsyn, det okonstlade af hans berättelse och sjelswa beskaffenhetgj^. af hans brott, händelse» war updagad brottet wär gifwet och Lagen — war tydlig.
Men jag skulle förgäfweö söka fullfölja denna teckning, en lemning af de intryck jag wid detta tilfälle i min första ungdom erfor, jag will blott ännu kalla Eder upmärksamhet, Mine.Herrar, pa än en följd af denna anstallt.
Det ar ej nog, at den redlige men enfalldige
Mannen ar blottställd för faran at mot sin willja blifwa brottslig, sjelfwa dest ärlighet, dest dygd sättes äfwen med detsamma pa et wadeligt prof. Jag will medgifwa, at den til mogna ar komne mannen, at den som genom en lycklig wana wunnit stadga i grundsattser och upsörande, ej genom sällskap med en Skälm kan blifwa förledd at ändra sina tänkesätt; men om händelsewis Bonden eller Fjerdingsmannen sjelf är hindrad at följa med Fangen, om wardn om densamma anförtros at en af desi Drängar eller Barn, hwilka blifwa wäl de lärdomar de af el sadant sällskap inhämta?
Hurudan» arv - ' - 47 be grundsattser, med hwilka de skola återkomma til sik hemwist?
Jag paskar ej, at en bof pä stunden skall för» wandla en ärlig
Man til sin like, men jag tror, at et sädant sällskap hoö en Man af ej stadgade grundsarrfer, lemnar intryck, hwilka om de afta återkomma, wid tilfäHe skola bereda deras fall som mast läna vrak til vesta förförande råd.
Om" således denna befattning ej allenast är bekymmersam och wadelig för den, som fatt densamma, utan ock skadlig för morglireien hos Allmogen i allmänhet; Om den tillika snarare strider emot, än upfyller sit ändamål, behöfwer jag wal da för ak wisa hela dest oduglighet påminna Högloft.
Ridderskapet och Adeln om än e» omständighet; Om mängden af Fångar, hwilka för at fa den förmän at förås ifra» den ena ändan af Riket til den andra beständigt upgifwa, ja ofta dikta noa brott; behöfwer jag wal säga, at det är utsigten lil en snar räddning som under detta är deras föremal, och skulle wäl någon blifwa förundrad dä jag mäste lil» lägga at erfarenheten bewisar, det de merändels lyckas i denna sin assiqt?
Nej! jag kror mig ej längre böra mist. bruka RidderskapetS och Adelns tålamod och inskränker mig derföre wid, at til Eders Lxcellences samt Högloft. RidderskapetS och Adelns ompröfwande hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle medelst en underdånig förfrågan willja hos Hans Kongl.
Maj.tt göra sig underrättade, om det icke med Hans Majtts höga assigker wore öfwerenestämmande, ak jämte förbättring uti ordnin» gen, Hushalls-Utskottet äfmen finge befallning förestå et sätt, at utan Kronans kostnad, genom i hwarje Härad fogade särskilldta anstallter, samt bertil gjorde samman» skott, sörja för Fangarnas fortskaffande, utan at Allmogen derföre blefwe särskilldt betungad.
Jag twiflar ingalunda, at ju hwarje Frälseman, til et sa lofligt ända» mål för sin del skulle bidraga, och jag får nu hos Eders kxcellencs anhälla, det Eders lilxesllence täcktes här» öfwer inhämta det Högloflig- Ständers tankar. 48 Hans kixcellsncs Herr Grefwe» och Landt-Marskalken gjorde i anledning häraf proposition, som med Aa! besvarades; Och skulle de öfriga Ksl^cAivs Skandin härom underrättas genom en Deputation, hwilke„ likwäl ej nu kunde afgä, emedan Stånden berättades redan wara atskillda.
Uplästes er af Friherre ttjerks, tksns, inlemnade Memorirl sa lydande r LDdmjukt ^Vlemvrial.
''Innehållet af det Memorial, hwarmed Herr Majoren kkolst nästledne dag befwarade Hans Lxeellencer Herr Grefwens och Landt-Marskalkens Lropostnon om InstruÄmneo för det Utskott, som til granskning af Lsvgucus kilstand och förwaltning kommer at förordnas, ar esker min öfweriygelse lika wäl grundadt, som dest ämne ar wigkigt.
Werkningarna af den i wart Land sa lanne och sa enwist följda mekboclsa, at insvepa allt hwad Rikets Penningewerk rörer i et för Allmänheten oigenomträngeligt mörker, aro sä wäl kända, at jag ej behöfwer beskriswa dem.
Nog lange hasme wi lidit deraf.
Den tid synes nu omsider wara kommen, da man tämmeligen allmänt inser nödwändigheten af, at följa en annan princip, at lägga en allmän kännedom af kinancernas ställning til grund för de anstallter kil deras uphjelpande, som skola widtagas, och derigenom söka bereda dcsta en lyckligare utgång, än de ägt, hwilka warit byggda pa en allmän tro, som, efter en naturlig ordning, förswagalö allt mer och iner, ju oftare den blifwit bedragen.
Ingen lärer kunna bestrida, at et folk, som atagit sig Zgrsntisn af en i jämnförelse med dest förmögenhet, ganska betydelig gäld, och som til dest betalande ärligen utgifwer en dryg Bewillning, ju-äger rättighet at weta huru - 49 hurnwida denna gäld förmindskas eller icke, samt granska huruwida Bewillningen anwändes pä et satt som befrämjar dek ändamål för hwilket den blifwit gifwen?
Hade det Swenska folket fatt utöfva denna rättighet i anseende til sörwaltningen af Riksgälds - Lorikorsk, sä hade utan kivifwel, när denna förwalcning warit god et allmänt förtroende underhulpit de anstallter, som til Riksgäldens afbördande widtagits, äfwensom den all, männa rösten hade icke allenast — om det emot förmodan warit nödigt, ouphörligen pamink Ledamöterna r berörde Lonwr om deras, i Riksens Skänders dem gisna Keglemenren föreskrifna pligter, utan ock wändt deras upmärksamhet pä åtskilliga wigtiga föremal, som nu möjeligen kunnat undfalla dem.
Jag kan ej föreställa mig nägot enda gilltigt skal, hwarföre Riksgälds - Lonrorsis styrelse och tilständ skulle för Allmänheten hemliga hällas.
Icke starkes derigenom detta (lomors (>reäir, utan twärtom förswagaö den, sä wida det endast derigenom kan blifwa möseligt för den egennyktiga, ak öfwcrdrifwa det misitroende til (lomoreks förbindelser, som wanan wid sinance-oredor, upkomna i skygd af hemlighets principen, hos Nationen alstrat.
Icke kan tvär swaghct derigenom för Utländningen döljas, dä beloppet af den ZLrsmersäe gälden icke är någon hemlighet, och det wanwärde, hwari Riksgälds - Lonroreks löpande Skuldsedlar allt mer och mer räkat, gifwer anledning til den förmodan, ak någon betydelig afbetalning ä skulden icke skett.
Nej, jag är öfwerkygad derom, ak om det warit Herrar Fullmägtigeö i Rikögälds-Lomorer rättighet och pligt, ak hwarje ar kundgöra relulrsken af sin förwalkning, och Herrar Kevitorers, at likaledes gifwa Allmänheten del af sina Anmärkningar derwid, sä hade Lonkorets Lreäir bade inom och utom Riket warit mera stadgad än nu, Allmänheten mindre otalig öfwer sina bördor och sit lidande, och de til äfwentyrs becydeliga misttag, som i styrelsen af Lonrorei kunnat äga rum, i tid räccade och förekomna.
I en stund da Staten icke mägtar upfylla sina förbindelser, och frågor om en allmän ba-n^usrouke börjat rväckas, lärer man icke kunna betaga någon Medborgare den rättigheten at fullständigt kanna Statens tilgangar.
Deribland ar behållningen i Riksens Ständers Landus förmodeligen en af de förnämsta.
Sa lange man icke annorlunda, an gistningswis känner denna behållning, är det icke möjeligc at bestämma huruwida något biträde deraf til Riksgäldsfedlarnas inlösen, är at tilga; är det följakteligen icke heller möjeligt at stadga sina tankar om sättet at afhjelpa de olyckliga werkningarna af desta Sedlars ostadiga, men ouphörligen fallande warde.
Jag wägar tro, at den allmänna nyttan sällan fordrat, ac gusns tilstand skulle wara en hemlighet för lunonen; men om äsiven de tysthets eder, hwarmcd man fa sorgfälligt omgärdat detta wigtiga Werk, förut kunnat äga någon grund, äro de dock, ester min öfwertygelle, i Rikets närwarande ställning högst skadliga.
At Lsngusr, kan nar som häldst inlösa sina nu utelöpande sedlar, är den enda någorlunda wista kundskap man äger om dest tilstand.
Om öfwerskottcts belopp äro gistningarna pä fiera millioner Riksdaler skilljaktiga, och pä hwardcra är någon plan til statsskuldens afbetalning grundad.
Til hwilken af desta planer skall dä Allmänheten sätta sin förtröstan?
Ar den dä mera skyldig at blindt tro deras upgift, som förmodligen ganska riktigt pastä, at kan, k^uens förmögenhet icke pä långt när sivarar emot Riksgäldösedlarnas belopp,, än deras, som anse den wida öst werstiga detsamma?
Ur den skyldig at med tålighet höra åtskilliga olika förslag til en Stats-banguerouts, grundade pä en pästadd kännedom af Languens otilräckeliga förmåga?
Ur den skyldig at under sit lidande icke efterfråga botemedlen, icke anse sig berättigad at erhålla någon uplysning derom?
Jag har wagat nämna Allmänheten i den öfwertygelsen, at man i wara dagar icke med nog sorgfällighet kan warda dest rättigheter och inrsrsslsn.
Och wi som samfälldt deltaga i det ärofulla mm smara warfwet ak söka frälsa Riket och wara Medborgare fran de olyckor, som ^ingncernas wädlkga stallning reda» alstrat och hotar, ak an mera, kan handa til en oberäknelig hoch, öka, kunne wi, Mine Herrar, nu befullmägkiga något Utskott at pa magnar se, hwad mi böre se med egna ögon för at kunna stadga wara tankar om de basta sätten ak fullgöra war wigtiga pligt?
kunne wi i närwarande tidepunkt försvara detta öfwerläcande af war rätt med åberopandet af en aldrig mana?
eller kunne wi til detta Riksmöte lämpa de författningar, kil döljande af Langens tilstand, som Riksens Ständer tvid de förutgående, under wida olika omständigheter, ansett nödiga och widtagit.
Man torde inwända häremot, at om kmguenr förmögenhet blefwc allmänneligen känd, skulle Langnsn icke kunna lemna det biträde til Statsskuldens afbetalande, som wore möjligt, i fall allmänheten, bibehållen i sin nuwarande okunnighet om dest tilstand, gaswe den et större förtroende än den förtjenade.
Men har man da icke i wart land nog ofta erfarit skadlighcten af för midt utsträckta Oreäir-Liliam för at ännu en gang willja adraga ost et bewis deruppå?
Har man da redan glömt de olyckliga följderna af det bruk af Allmänhetens okunnighet om kanguens förmåga, som pa 1740, so och 60-talen gjordes?
Will man da bota ek ondt med et annat, kan hända wärre?
Eller tror man sig kunna förwilla en nog ofta sörwillad och derigenom misttrogen allmänhet, med en blott ändring i trycket, stämpeln och namnen pa Lrcclir-sedlarna?
Jag wagar ej tänka pä följderna af et sadant kinancs - LMern, utan anmärker endast, at äswen kil afböjande deraf wore dek wigtigt, at
Langusns tilstand bleswe icke allenast för samteliga Riksens Ständer, utan ock för hela den Swenska Allmänheten af kanea > Utskottet ivid denna Riksdag uppenbarad.
Pa desta grunder bifaller jag til alla delar Herr kVlsjvren Ickolsts lVlsmorial^ hwilkct jag hoppas nmkce snart ä nyo til öfwerlaggnmg förekomma, pä det LsncoUcskotket mä komma i werksamhet samt anhäller ac detta mit Msmnria! ma ti! de andra kiefpodäivs Ständen fä åtfölja Herr lVlajorsns.
Norrköping d. 20.
Martti iZoo.
Usn» lrljerrs.
IlplasteS följande LxrrrKa krorocolli frän Borgare- och Bonde.
Skändcn:
Utdrag af ?rotoco//el, hållet L IVäHofliga Borgare Ståndets ?/erio wid Riksdagen i Norrkoping den 19.
Martil 1802.
S. D. Beflöts, at genom Utdrag af ?rolocc»Uet de öfriga r-lp-LUve Standert skulle underrättelse derom meddelas, at Borgare Ständet bestämt antalet af desi Ledamöter I Bewillnings- Lag- och Oeconomi».Utskotten tik tolf pä hwardera stället.
Är och dag, som förr ffrifmit star.
Ilx krotocollo Larl Unlör.
Utdrag af ?roloco/kl, hållet i wälksfliga Borgare Ståndets ?/eno wid Riksdagen i Norrkoping den 19.
Martii 1802.
S. D. Jämte det Borgare Ständet til alla delar med Högloslige Ridderfkapet och Adeln instämde uti den undcrdäniga tacksägelse-allreike, som til Kongl. Main Höglostige Nidderffapet och Adeln föreflagit för den ömma och nådiga omwärdnad om Riket och desi Inbyggare, som Kongl. Majit allt ifrän dest Utträde til Regeringen haft oskard, fann ock Borgare-Ständet, at wid detta tilfälle, säsom det första dä Riksens Ständer äro församlade, sedan Glorwyrdigst i äminnelse Högstsalig Hans Majit Konung LOSl/cb' den Illidjes högst 0- förmodade och allt för hastiga borrtgäng utur tiden, tacksä» gelsc-ssrelsen mätte börjas med lika underdänigt som upriktigt förklarande as Borgare Ständets stora och känbara saknad af en mild och nädig, samt i rättskaffens Swears minne alltid helig Konung, den store och alffade Konung 603H? den Ill-dje samt betagande af Borgare Ståndets fasa och afffy för den oerhörda illgerning, som bcröfwat trogna undersätare den basta Konung, just dä han, efter et med ara sördt och slutadt fälttog, der döden swäfwat kring dest hjesta, efter et med enighet fulländad!
Riksmöte, under fredens lugn, förglömmande Majestätets Höghet, gick, at med sit Folk dela det enskilldta nöjet och det förtroligare umgängets ljufware känstor: om deltagandet Uti hwilken tilläggning, Borgare Ståndet wille de öfriga NespKlve Ständen hörsamt, wänligen och förtroligen anmoda.
Är och dag som förr ffrifwit stär. k!x protocvllo LLrl Idalen.
Utdrag af?roroco/ter, haltet hos ^ederwarda Bonde - Ståndet i Norrköping den 19» Martil 1820.
Bondc-Ständet beflöt, at de, til följe af Kongl.'
Masts nädigsta propositioner, förordnade trenne Utffott, för ändringar i Lagens stadgande i wista delar, ti!
Bewillningens öfwerseende och pätänkta Oeconomista anstallter, komma at hädanefter utgöras af tolf Ledamöter af detta Ständ; hwarom de öfriga rekpeKive Ständen'skulle genom utdrag af protokollet manligen underrättas, kkt lupr».
Lx protocnllo. t^ars LeZertkröm.
Utdrag af ?»-oroco//-r, haltet hos Hederwärda Bonde - Ståndet i Morrkoping den 19- Martii 1822.
Bonde-Ständet, första gängen samladt under en ung Konungs Spira, har af Kongl. Majtts Tal frän Throncn 54 och den Berättelse om
Rikets tilständ Han lätit Ständerna föreläsa, blifwit uprördt af twänne olika känflor - saknaden af en Stor och älskad Konung och glädjen öfwer den omwärdnad, hwarmcd Kongl. Mant ester desi tilträde til Regeringen omfattat Sit Folk, Riket och alla näringar.
Den rörelse, hwarmcd Kongl.
Mant omtalat desi förlust af en huld och älskad Fader, har ej annat kunnat än uplifwa de smärtande känflor som hos et troget folk wiiade sig wid den rysliga händelsen, dä Riket oförmodadt mäste sakna den Konung, som länge bort glädja sina undersätare, och af hwars höga och fvrträffeliga egenskaper Riket wäntade den styrka och sällhet, hwarpä han outtröttcligen arbetade.
Ä andra sidan äter — underrättade om det tilstand, hwari Kongl. Majit emottagit Riket och hwad Kongl. Mant under en mängd af olyckor och swärigheter förmätt uträtta til Rikets bestånd, Statswerkcts förkofran och Näringarnas upmuntran och understöd, hafwa ofelbart samteliga Rikets Ständer blifwit intagna af förundran, glädje och den wörduadsfullaste underfätcliga tacksamhet.
At inför Kongl.
Majit fä nedlägga dcsia känflor, tror Bondeständet wara öfwerensstämmande med hwarje trogen undcrsätes hjerteliga enstan, och Bonde-Ständet har derföre til fullgörande af undersätelig Pligt,! egen böjelse och hwad hemmawarande fordra, ansett sig böra hos Kongl. Majit i underdänighet anhälla, at med en stor vepukstion, anförd af Hans Lxcell-ncs Herr Grcfwen och Landt-Marffalken , fä underdänigst upwakta; hwarwid Riksens Stander i:o Underdänigst beklaga den djupa sorg och saknad Kongl. Majit under desi omyndiga är mäste känna öfwer desi älskade Faders för tida frånfälle, med förklarande af Riksens Ständers afsty och wederwillja öfwer sättet,s hwarigenom hans dagar blifwit förkorrtade: 2:0
At r anledning af 42. §. i Regerings - formen, k underdänighet fä föreflä en Lag, til fredande af Konungens dyra person, i den oförmodade händelse nägonsin mera en 55 sädan niding bland Swensta män stulle sig intränga, som wille framräcka en wäldsam hand emot Rikets Lfwerhet;och ;:o At jämte underdänig anmälan, af det beslut Bonde-Ständet redan wid desi första sammanträde tagit, at inför Kongl. Maj:t aflägga underdänig tacksägelse för det understöd Rikets Allmoge i de flesta krovincer af Kongl. Majit njutit i penningar och spannemäl, til föda och utsade under besia arens misiwäxt, samt Finsta Allmogens enstilldta underdäniga tacksamhet för Kongl. Majus nädiga frikostighet til strömmarnas upränsning och det inrättade Kongl. Finsta Hushällnings-Sallstapets »verksamhet, Riksens Ständer tillika för Kongl. Majit öpna deras wördnadsfulla och tacksamma hiertan för alla Kongl. Majus omsorger för
Riket under den tid han haft styrelsen om händer, saint de underrättelser Riksens Ständer derom blifwit kemnade; hwilket genom utdrag af krotocollet stulle de öfriga kekp-Äivs Ständen »vördsamt och »vänligen meddelas. kuprs. klx protocollo.
Lexsrstrom.
Andra punkten af detta LxrrsQum krorocolli ladeö pä Vordet.
Högloflige Ridderskapet och Adeln atskilldes klockan half til Tu.
In 6äem krotncolli 6.
Silverstrrlxs.
Fredagen den 21.
Martn, klenum klockan 10 förmiddagen. !^pbröts Herrar ksteLborarnas Lista til Wal af Ledamot i Hemliga-Utskottet efter Herr lerlmeiäen, och befanns Herr L.enck Fullmägtig Herr Uagerbjelm, kslrr^ Qsneral-lVIrjor, hafwa undfått detta förtroende.
?6 -------- Likaledes hade Friherre l-Iamiltor», Larl Oiärio, Dfwerste Kammar-Junkare blifwit wald til Ledamot t Lag - Utskottets efter Friherre Secler i Oeconamie-Utskåttek efter O siversten von VVrigiir Herr Ujun^kslt, henric, Rntkmästare, och efter Herr von ^acobslon Herr von ^/Villsdranä, jsokrn k'roäric, iVlstor; uti Bewillnings-Utskottet efter Lagmannen l^alkenlieär Herr Lursnlism, Olof, Bruks.-k-uron, san-t i Riddarhus» Utskottet efter Ofwerste- lckeurensnren Srjernblsä Herr von Ostrlkiisrston Fullmägtig Herr LerLenliräio, boklån, Ofwerste.
Herr ^minotk, k-soäor, Ofverste - Uisurensnk och Herr Osneliwaräk, lVkaxnus Lutias, Lagman, afs sade. sig det dem »visade förtroende ai wäljas lil Leda, möter j Lag tltskoctet.
Likaledes anmälte-, at Herr von Lkrenkeim, k-reöric:, Hof-Cantzler, affagt sig sit innehafda ruin bland Herrar LisÄorerna i andra Gasten.
I anledning häraf ffulle Högloft.
Ridderskapets och Adelns Andra Clast klockan 4 i eftermiddag sammanträda, för at i hans ställe wäija en LlcLior och TleLiorsrns af Tredje Gasten för at utnämna en Ledamot i Lag-Utskottet ester Lagman vsnckvvsrär. jsulisrsäes klxrraNum krotocolli af förleden gårdag, rörande Allmogens befrielse fran Fängars förande.
AnmalteS, at Herr kriniLenstcölä trodde de hinder, som warit orsakerna til hans afsägelse fran görsmalen uti Bewillnings.Uiskottet kunna förswinna; hivarföre han förklarade sig nöjd, at sic rum inom samma Utskott behålla.
Som 5?
Som Hemliga Utskottet nu skulle sammanträda, atjkilldeö Ridderskapet och Adeln klockan emot Ellofwa.
In stäsm kromcolli 6.
Lilvsrstol^e.
Mändagen den 24.
Martil, klsnum klockan 9 förmiddagen.
^Iplästes 2. §» af det Hedenvärda Bonde - Ståndets LxrrsÄum proroeolli, den 19. i denna manad, hwils ken den 20. blifwit laggd pa Bordet, och hwaruti föreslås en Lag til fredande af Konungens Person.
Hans Lxeellence Herr Grefmen och LandkMarskalken gjorde ^ropostkion til bifall häruppå; hwilken med allmänt befwarades; Skolandes en vspuksriair med tilkannagifwande häraf sändas til de öfriga kslpeQi-. ve Sianden, och afgick efter en stund, under anförande af Grefwe Os la 6^räis, Hxel 6sbrisl; hwilken Ospuiwion äfwen feck sig updraget ak medföra Högloft.
Ridderskapets och Adelns LxrrsÄum kroiocolli af den 20.
Martii, rörande Allmogens befrielse fran Fangars förande.
Upbröts Andra Claffens af Högloft.
Ridderskapet och Adeln Wal til LIeLIor efter Herr Hof-Cankzleren von LImenksim; och befanns bertil wara kallad Herr Rolenbjelks, Fullmägtig Herr Lkrsnström, Qustsk ^clolpk, Häradshöfdinqe.
Och som Midra Clasiens ^leÄarsr nu moro comjalstks, sa anmodades de at i eftermiddag sammanträda, för at wäija Utskotts-Ledamöter ester dem, som afsagt sig det dem wisade förtroende och hwilkas namn nu uplästes. --------- Upbröts Listan öfwer walet til Ledamot af Lagutskottet i Herr Lagmannen vLnckvarchs ställe, och be. fannö dertil wara utwald Herr Lederstam, Fullmägtig
Herr ^Villebrand, ^äolpb fredric, rågman. fustsrsdes Tacksägelse-^drestea til Hans Kongl. Maj:r, sa lydande:
Stotmckgtigste Llllernadlgste Rsnung!
Riksens Ständer, församlade inför Eders Kongl. MasttöThron, och upfyllda af de gladaste rörelser wid asynen af en dygdig och för Sic Folks wäl pa det högsta sorgfällig Konung, hafwa, da de besinnat anledningen til sin nmvarande glädje, känt desta rörelser blandas med andra, smärtande för Riksens Ständer, likasom för E-- dcrs Kongl. Maj:r. Eders Kongl. Mast har, sedan Riksens Ständers sidsta sammanwaro, förlorat en öm och älskad Fader, Riket en Konung, hwars stora egenskaper och ära öfwerlemnat
Dest namn til odöd. lighelen.
Ttllat, Allernadigste Konung!
Riksens Ständer, at wid hugkomsten af denna Stora Konung, fa för dest älskade Ättling, för Eders Kongl. Maj:t betyga sik öma deltagande i de sorgeliga kanstor, som wid åminnelsen deraf sönderslita Eders Maj:ts hjerta: och da Riksens Ständer i underdänighet beklaga förlusten af en Konung, som iXslioncn dyrkat, rillak dem äfwen, Allernadigste Konung! at härmed offenteligen ådagalägga st» assky för det brotlfliga fäkt, hwarigenon: en gräns bliswic ställd för Hans dagar och Han nödgatS fran förkrolighetcn med stt folk i förtid nedstiga i graiwen.
Ester hem bärander af sin sorgeliga tacksamhet at sin borrtgangna Konung, samla Riksens Ständer sin upmärksamhct ater lil de ljusnande uksigterna af bet tidehwarf, som upqar.
Riksens Ständer, som wid Eders Kongl.
Maj:ks födelse önskade Nationen, at i Eders MafitS Person framdeles finna m god och rätkwis Konung, som sedan 59 funnit denna önskan öswergä til förhoppning, hakwa stuteligen under Eders Maj:ts ännu korrta styrelse upnätt wistheten derom: och det ar med de listigaste rörelser af glädje och beundran, Riksens Stander nyligen hört af Eders Kongl.
Majus mun uttrycken af ömhet emot Dest folk, af renhjercenhet och sanning i underrättelserna om Den styrelse.
Religionens ward, omsorgen om Rikets Dräcselwerk, afbetalning pä Statswerkets skulder, sparsamhet i hushållningen med Rikets medel, frikostighet i understöd at lidande ?rovincer, allmänna anstallter kil Näringars framgång, äfwensom til Landets upodling ge» nom rensningen af Finlands strömmar och det i Fba inrättade och af Eders Kongl. Majit sa nådigt skuddade Kongl. Hushållnings - Sällskap; hwilka stora föremal, som ibland stera andra framställa sig at päkalla en högtidlig och allmän erkänsla!
Offret deraf, Allernädigste Konung! frambära pa denna stunden dIstionsn5 Fullmagtige för Eders Kongl.
Maj:tö Thron.
De hafwa alltid warit öfwertygade om renheten af Eders Kongl.
Maj:ks assigter: öfwertygelsen om werkstalligheren af dem, hafwa Riksens Ständer wid detta Riksmöte wunnit: de hoppas, at hwar dag af Eders Kongl. Majus rege, ring skall ytterligare styrka och stadga desta deras underdåniga tänkesätt: de grunda detta hopp pa oföränderligheten af dygden i Eders Majus hjerta: och under utsigten af lugn och lycksalighet för det folk, Eders Maj.U regerar, lyckönska Riksens Stander Eders Maj:t til njutningen af den rena kilfredsställelse, som åtföljer m driftig utöfning af en wittja, som icke har behof at döljas.
Ständer framhärda med djup undersåtlig wördnad, nit och trohet m. m.
I anledning deraf at Riddarhus »Lecrsrsrgren wid Riksdags-göromalens förökning kunde bliswa sä systel» sart, at han swärligen torde medhinna mer än keorocollsrnz, sä wida de 'skyndesamt skola sustsras och ut - 6o lemnäs til tryckning; proponsracie Hans klxceklencs Herr Gnfwen och Landt-Mai skalken. om icke Högloflige Ridderjkapet och Adeln skulle wilha lemna förtroendet af Ikxpsäikionsrnas upsattande at nägra fa Ledamöter af sic Stand, efter exemplen af 1786 och 1789 arens Riksdagar, da wid den förra Tre, och ivid den sednare Sex Personer agde denna befattning: anseendes Herr G^efwen och Landt-Marskalken för sin del Trenne Per, söner jör det närwarande utgöra et kilräckeligt antal.
Bifölls, ac LleLborerns skulle wäija et Lxpsöilionr-Utskott, bestående af en Ledamot af hwarje Gast.
Uplästes a nyo Herr kkolKs Memorial, som den 19. i denna manad blef laggdt pä bordet.
Efter slutad läsning yttrade sig Herr bl olli:
Sedan jag ingas delta Memorial, har jag blifwic uplyst, at Riksgälds-Lonrnrer wid 17(92 ars Riksdag blifwit inbegripet under Riksens Ständers Hemliga Utskotts inseende.
Jag har förut ej känt det.