Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. redan vid, om jag ej missminner mig, tre föregtde riksdagar, yrkat indragning af vexel-controlleursbefaltningen i Stockholm och Götheborg, såsom utan all nytta för det ändamål, dess benämning synes afse, och tillika öfverflödig, då de handlandes och mäklarnes egen fördel säkrast håller hand öfver en riktig kurs-notering, hvarförutan andra hufvudtitelns redan så strängt anlitade s. k. besparingar Ytterligare belastas af arfvoden ut ifrågavar. onödiga tjenstemän; får jag vördsamt föreslå, att R.
M. förnya den framställning, att vexel-controlleurs-befattningarna i Stockholm och Götheborg måtte indragas, samt att, i händelse de skulle än vidare fortfara, åtminstone allt anslag af statsmedel dertill må upphöra.
Jag anhåller om remiss till behörigt
Utsk. af denna min motion.
Frih. Löwen, Wilh., hade ingifvit följande anförande; Vid betraktande af den olikhet, som råder emellan landtmanna-produeters införande till Stockholm, land- eller sjövägen, uppstår en skilnad, som ej kan undfalla dens uppmärksamhet, som är nödsakad att sig deraf begagna, nemi. att för alla varor, som landvågen till Stockholm införas, ingen tullafgift erlägges, då deremot allt, som måste passera stadens sjötullar, med synnerligen dryga afgifter är heinstedt.
Detta börjar med den s. k. sjötulls-afgiften.
Att tull är en ordnings-anslalt, nödvändig till förekommande af vissa Den 7 Mars c. m. 365 eller otillåtna varors införande till Stockholm, är oneldigt; men denna bevakning torde, hvad beträffar landtmannavaror, som gemenligen å mindre fartyg intransporteras, af behofvet vara mindre på kalladt, utan synnerligast nödig vid utländska eller från utländsk ort ankommande större fartyg, hvars resor äro ställda på vida säkrare speculation, och hvaraf vinsten rikligen ersätter alla med resan förknippade utgifter, — hvilket ingalunda är fallet med landtmanna-producter, som utomdess sällan eller aldrig bestå af annat än inhemska varor, hvarför den ingalunda borde belastas med en afgift till ett verk, hvilket Staten ensamt bör bekosta, helst Stockholms sjötulls-bevakning, med undantag af stora sjö tullen, i jemförelse med landtulls-bevakningen, till sin personal är så ringa, att dervid intet afseende bör kunna göras, men hvartill de med mindre farkoster nu trafikerande genom tullafgift måste bidraga, utan att deraf hafva ringaste nytta, men deremot röna en ofta kännbar tidsutdrägt, hvilken vid landtullarna ej äger rum, utom den verkliga mannamån, som härigenom uppstår för alla kust-och öboer, att belastas med en beskattning, hvarifrån landtboerne äro helt och hållet frikände.
Sedan tullen är passerad, anländer man till Stockholms broar eller hamnar, der foten ej får sättas i land, utan erläggande af bro-, hamn- och expeditions-afgifter med hvad flera benämningar dessa afgifter hafva, utan alt någon beqämlighet deremot erbjudes; ty sedan de med öppna båtar trafikerande, som— synnerligast höstetiden, då mesta anledn. till landtmannar-producters transporterande förekommer, — ofia i storm och oväder måst tillbringa nätter och dagar, uppnått denna hamn, erbjuder den ingalunda någon beqvämlighet, ej heller något skydd mot solvärma, regn eller köld, hvilket likväl genom ändamålsenliga och snygga skjuls uppförande i de hamnar, der öppna båtar få lägga till, kunde, utan betydlig kostnad, lätteligen afhjelpas.
Bristen häraf vållar oftast varornas förstöring, i mer eller mindre mån, — ger äfven köparen anledn. till begagnande af säljarens härigenom iråkade förlägenhet, med påstående, att varan af regn eller köld är skadad, — nedsätter dess värde, hvaraf följer att säljaren nödgas till underpris aflåta dess effectivt oskadade vara, såvida han ej, med oförrättadt ärende och sin tids förlust, vill, ulan ändamål med hela resan, återvända, utan att emot elt .dylikt förfarande kunna lägga något hinder, och sedan både lif och helsa genom dessa brister ofta blifvit satta i sticket, och skydds-afgift erlagd, utan att deraf kunnat dragas ringaste fördel, — förhållanden hvilka ingalunda lemna någon uppmuntran till idoghetens befrämjande.
Jag anser alltså, att om Stockholms stad vill hafva ordning vid broar och hamnar, hvaremot ingen invändning kan äga rum, bör denna ordning likväl af stadens vederb. 3G6 Den j Morse. m. auetoriteter ensamt underhållas, utan att allmänheten derigenom belägges med skatter, hvilkas princip är stridande mot allmän lag, der de ej äro grundade på Ständers beslut; anhållande jag således om undersökning af det Utsk., hvartill denna min motion torde remitteras, huru dessa afgifter tillkommit, och med hvad rättighet de blifvit de trafikerande pålagda.
Hr Grundelstjerna, Axel Wilh., hade inlemnat följande:
Uti den af K. M. lill R.
St:s StatsTJtsk. vid denna riksdag aflåtna nåd. propos., ang:de statsverkets tillstånd och behof, bar K. M. i nåder föreslagit, alt statsverkets behållna andel af postmedlen, hvilken alltsedan år i83o utgått med 100,000'r:dr om året, skulle med 5o proc. förhöjas, och således från och med år iözj-1 årligen utgöras med en summa af r:dr i5o,ooo: — — att till postverkets utgifter likaledes årligen skulle anslås 35o,ooo: — — Summa r:dr 5oo,ooo: samt att, hvad af postmedlen derutöfver kunde inflyta, måtte få af K.
M. disponeras till bestridande af kostnader för post-inrättningens ytterligare förbättring.
Af delta förslag skulle måhända den slutsats kunna dragas, att, om icke någon till ökad utgift ledande förbättring vid postverket ägde rum, detta verk, i dess nuvar. skick, skulle kunna underhållas med en summa af 35o,ooo r:dr om året, och allt hvad derutöfver af postmedlen inflöt, , skulle kunna ingå till statsverket, hvars andel af dessa medel, efter det förhållande med postverkets inkomster under de sednare åren, som af en bilaga till K. M:s nåd. propos. inhemlas, följaktligen skulle kunna beräknas till 25o,ooo >:dr om året.
Då likväl en sådan slutsats Liefve ganska oriktig, har jag trott mig böra, genom meddelande af några upplysningar i ämnet, undanrödja anledningen dertill.
Vid sednaste riksdag beräknade R.
St. postverkets utgifter för hvarje år till ett belopp af r:dr 35o,ooo: och statsverkets årliga andel i post-intra derna till 100,000:
Summa r:dr 4^0,000: — — Hvad postmedels-uppbörden derutöfver kunde inbringa, ofverlemnade R.
M:s nåd. disposition, att användas till post-communicationernas utvidgande och förbättrande samt understöd för diligence-inrättningar.
Efter sistförflntna riksmöte hafva ock många nya postgångar blifvit inrättade, och andra betydligt förbättrade, hvilket kan inhemtas af de berättelser derom, som kommit R.
St:s revi - Den j Mari e. m. 36; sorer oell deras nuvar.
StatsUtsk. tillhanda; men ökade kostnader för postverket hafva naturligtvis häraf blifvit en följd.
Postverkets utgifter, oberäknadt bidraget till statsverket och kostnader för nybyggnad af ångfartyg, uppgingo: år 1835 till 368,5o6: 28. r. — >836 371,619: 38. 2. — 1837 407j6-48: i. i o. — i838 . . 4'9>75o: 48• 8. och år 1839 säkerligen lill än större belopp.
Det ar sålunda otvifvelaktig!, att utan betydliga och för brefvexlingen säkert menliga indragningar af postanstalter, postverkets utgifter icke kunna inskränkas till en summa af 35o,ooo r:dr om året.
Med ledning af den kännedom om behofven jag är i tillfälle att äga, har jag uppgjort följande calcul öfver postverkets utgifter efter 1840 års utgång.
Aflönings-staten fordrar, utom tillökningen för den under . lönerna begripna spanmål Pensions- och indragnings-staten ....
Postskjutslegan och roterings-ersättningar till posthemman Postiljonernes beklädnad och beväring, samt deras tractamenlen under resor ....
Underhållet af sjö-poslfarterna till Finland, Gottland, Pommern och Seeland . . . Utrikes brefvexlingen Contorshyror, expenser, byggnaders underhåll och diverse utgifter Kostnaden för ångbåtsfarten emellan Götheborg och Hall, oberäknadt det bidrag dertill, som från Norrska postverket möjligen kan lemnäs
Arliga förlusten på paketposten .... 60,000: 3,ooo: — — 100,000: — — 4o,ooo: 44,0°°: — — 100,000: — — 42,000: ■—• — 28,000: 2,750:
Summa r:dr 4'9>75o: — hvartill bör läggas statsverkets blifvande andel af postmedlen . i5o,ooo: — Tillsammans r:dr 56q,75o: — — Enär det bidrag till underhållande af postfarten emellan Sverige och Pommern, 9,000 r:dr Preussiskt kurant otn året, motsvarande 16 å 17,000 r:dr Svenskt b:co, Preussiska postverket för närvar, lemnar det Svenska, med 184° års utgång kommer att upphöra, af den anledn,, att begge postverken derefter skola för nämnda postfart underhålla hvar sin ångbåt och seglande jakt; kunna Svenska postverkets inkomster för år 104f och följande år icke med någon säkerhet beräknas till högre belopp om året än r:dr 600,000. om härifrån afdragas ofvanstående 569,750, återstår r:dr 3o,25o. 363 Den j Mais e. ra.
Detta öfverskott blifver oumbärligt till följande bär ofvan icke upptagna utgifter nemi.: lill tillökningen för den under lönerna begripna spanmål, hvilken tillökning år iS3g utgjorde 11,174 >:dr 23 sk.; lill bildande af en fond för nybyggnad af ångfartyg ; till ökade kostnader för.af behofvet påkallad utsträckning af postiljons-beskickningar med poster, som af postiljoner nu icke beledsagas; till inrättning af nya eller förbättring af redan varande postgångar, derom flera framställningar bos K. M. eller Poststyrelsen blifvit gjorda; oell till ersättningar för penningar m. m., som, i recommenderade bref afsända, gå förlorade genom olyckshändelser, poströfveri m. m.
Skulle föihöjning beviljas i post- och gästgifvare-skjutslegorna, erfordras för postföringen ett ökadt anslag, dertill förénämnda öfverskott 3o,25o r:dr visserligen icke lemnar tillgång.
En förhöjning af 4 milen för hästen skulle medföra en ökad utgift för postföringen af 25,000 r:dr, och 8 sk:s förhöjning följaktligen 5o,ooo r:drs tillökning i anslaget.
Uti calculen öfver utgifterna äro ej upptagna:
Ersättningar för af Svenska ministrar och consuler i främmande länder ulgifvet postporto circa . . 8,000: — —•
Telegraf-inrättningarnas årliga underhåll, obe räknadt nybyggnads-kostnader .... i3,ooo: — — Understöd till diiigence-bolaget N:o 1 . . 8,000: ■—•
— Summa r:dr 29,000: — — Skola dessa 3:ne slags utgifter fortfarande af postmedlen utgå, lärer statsverkets andel af dessa medel icke kunna beräknas till j5o,ooo r:dr om året.
Hvad telegraf-inrättningarna beträffar, så, enär desamma äro ställda under en särskild administration, och för öfrigt icke hafva något sammanhang med post-inrättningen i Riket, hemställer jag, om ej ordningen fordrar, att de blifva försedda med sitt särskildta anslag, hvilket lämpligast synes kunna anvisas å någon af liufvud-titlarna för de militära behofven.
Vidkommande dernäst understödet till diiigence-bolaget N:o 1 , så är det ej faststäldt att utgå längre än till och med år 1840.
Någon fråga om fortfarande af delta eller andra understöd för diligence-inrättningar, är mig veterligen ännu ej väckt; men såvida den skulle vid innevar. riksdag uppslå, har jag trott mig böra upplysa, huru mycket af postmedlen, sedan år i83o, pa dylika inrättningar blifvit uppoffradt.
Postverkets förlust på den af detsamma från medlet af Juni månad i83t till 1834 ars utgång underhållna diligenceinrättning emellan Stockholm och Ystad, samt någon tid äfven - Den 7 Mars c. m. ven emellan Ystad och Helsingborg, har ulgjorl en sammanräknad summa af r:dr 4,;029: 20- 9> Understödet till diligence-bolaget N:o r från och med 1833 till och med år iö/fo . . 60,900: — — Summa r:dr 101,979: 20. 9.
Att sistnämnda bolag för inrättningens underhållande, oaktadt berörde understöd, fått vidkännas förluster, derom är jag fullkomligen öfvertygad.
Hr von Schildt, Axel Ludv., hade ingifvit ett så lydande anförande:
Då landtbrukels förkofran och högsta möjliga productivi tet af åkerjorden endast genom en riktigt organiserad ladugårdsskötsel kan vinnas, och då goda kreaturs-racer samt deraf följande högre afkastning helt och hållet är den basis, hvarpå en bestämd och stor förkofran kan byggas; så får ias vördsamt till R.
St:s afgörande underställa nödvändigheten af ett anslag till införskrifvande från Holland eller långland af ett stam-holländeri, bestånde till en början af 2:ne tjurar och 2.5 ä 3o kor.
Såsom tjenligl etablissement för ett sålunda danadt holländeri, får jag vördsamt föreslå antingen en eller tvänne af de kungsgårdar i Westmanland, hvilkas contracler tilI— ändalöpa den 14 Mars 1842, med förbindelse för arrendatorerna, icke allenast att pä bästa sätt sköta kreaturen och derföre ansvara, utan ock att, efter viss tid och i proportion af tillgången, hålla allmänheten tjurar och drägtiga qvigor tillhanda, mot en fixerad betalning, efter årets gångbara pris med 5o proc. förhöjning.
Utsk. anhåller jag ödmjukast.
Ilr Sabelfelt, Garl Oscar, hade inleranat följande:
Redan år 1810 beslöto R.
St., dels’ att den dittills bestådda inqvarleringen för Sjö-arti!leri-reg:lets lägre grader borde, såsom alltför otillräcklig, förhöjas, dels ock, att under-officerarne vid örlogs- och armeens flottor, såsom sjöförsvaret den tiden kallades, borde erhålla en förut saknad beklädnadshjelp lill lika belopp med under-officerarne vid de värfvade reg:tena.
Detta af billighet och rättvisa förestafvade beslut kom likväl ej då till verkställighet, och ännu år 18[8 fortfor det att endast stå på papperet.
Vid sådant förhållande blef saken under sistnämnda års riksmöte ånyo lill Ständerna hänskjuten, så väl i följd af en hos dem väckt motion, som genom särskild framställning från K. M.; hvarefter, beträffande först frågan om inqvarleringen, R.
St., med förklarande att en ny reglering af densamma boiv 3 H. 47
Den 7 Mars e. m. de äga rum, ”grundad på de förändringar, som derutinnan blifvit i sednare tider vidtagna för an”dra corpser och stater, och i enlighet med Ständernas ”förut fattade beslut,” pröfvade billigt sålunda förhöja inqvarteringen, att den för under -oflicerarne vid armeens flotta i Stochholm bestämdes till 20 r:dr b:co; och blefvo de medel, som härtill, samt till likaledes beviljad förbättring i inqvarteringen för de öfriga under-officerscorpserna i Götheborg och Carlskrona, fuunos erforderliga, å Kronans stat uppförda.
Hvad åter angick beklädnads-hjelpen, så, och med åberopande deraf, att flottans under-officerare redan ansetts berättigade "att få af nämnda förmån, "sorn åtnjutes af deras vederlikar, sig begagna,” öfverlemnade R.
St. verkställigheten häraf åt K. RI., med anvisning, ’’alt denna bekhidnadshjelp, så väl som den öfriga kun”de anordnas och utgå af den till försvarsverket bestådda "summa.”
Rättigheten för flottans under-officerare till åtnjutande af inqvartering och beklädnadshjelp, i likhet med andra under-officers-corpser, var sålunda ytterligare erkänd och bekräftad; men det oaktadt komrao de vid sagde tid blott i besittning af inqvarteringen, sådan den då af Ständerna fastställdes, och hvilken på stat blifvit uppförd; hvaremot K. M. uti nåd. bref till Förvaltningen af sjöärendena den 3o Juni 181S tillkännagaf, att beklädnadshjelpen, i anseende till otillräckligheten af den till försvarsverket anslagna summa, icke kunde deraf utgå, ulan finge ifrågavar. under-officerare ”med sina redan ägande löningsförmåner åtnö”jas, intilldess Standerne anvisat särskildta medel’’ till detta ändamål.
Alltsedan, och ännu i närvar, stund, har den flottans under-officerare tillerkända förmånen af beklädnadshjelp icke dem tillgodokommit; äfvensom, i afséejide på inqvarteringen, det förhållandet sig företer, alt, änskönt Ständerne stadgat, att densamma skulle vara lika med den, sorn bestås under-officerarne vid öfriga reg:ten, flottans under-officerare likväl icke sedermera fått inq varterings-ersättningen det fingaste förhöjd, under det att beloppet deraf blifvit för deras vederlikar vid gardes-och Svea artillerireg:tena ökadt till circa 33 r:dr 16 sk. årligen.
Så mycket jag än vill afhålla mig från att rösta för någon ökad utgift till vår ändock alltför kostsamma militär, anser jag mig likväl vid detta tillfälle uppmanad att fästa R.
St:s uppmärksamhet på här ifrågastäldta ämne, i ändamål att, om möjligt, bereda någon förbättring i lönevillkoren för flottans under-officerare, särdeles för de i hufvudstaden stationerade, hvilka framför dem vid flottans andra stationer synas deraf i behof.
Jag kan desto hellre trösta mig med, att detta icke misstyckes, som jag för min framställning i närvar, fall äger att åberopa ej mindre R.
St:s vid tvänne föfeg:de riksdagar uttalade mening, än ock den temmeligen allmänt hörda anmärknm, att den ersättning, Den 7 Mars c. ra.
S71 sorn Stålens lägre tjenare mottaga för sitt arbete, vanligtvis icke står i ett afpassadt förhållande till uppmuntringarna åt de högre.
Jag tillåter mig således föreslå, att Rikets nu församlade Ständer måtte, i öfverensstämmelse med deras företrädares ofvanberörda beslut, bevilja flottans under-officerare icke allenast en sådan förhöjning i deras redan ägande inqvarterings-belopp, att den till fullo motsvarar hvad under-officerarne vid gardes- och Svea artilleri-reg:tena i dylikt hänseende åtnjuta, utan ock en, efter enahanda grund bestämd, årlig beklädnadshjelp, af hvilken sednare förmån de hittills varit i mistning; föreställande jag mig, att allt särskildt anslag i och för dessa ändamål bör kunna undvikas genom en närmare reglering af de utgiftsposter, som innevar. riksdags StatsUtsk. har för afsigt att upptaga å Riksstatens 4;de hufvudtitel.
Om man vill företaga en jemförelse emellan under-officerarnes vid flottan ställning och deras vederlikars vid gardes-reg:tena, skall man snart upptäcka hvilken betydlig skilnad förefinnes dem emellan, till förmån för de sednare, och huru i högsta måtto billigt det är, att de förres anspråk i förevar, fall vinna afseende.
Löningsvillkoren för de främsta under-officerarne vid gardes-regrtena uppgå till 433 r:dr b:co, då de i lika grad' varande under-officerarne vid flottans station i Stockholm endast kunna beräkna 292 r:dr samma mynt.
För andra gradens underbefäl vid de förra regttena bestiger sig sammanlagda aflöningen till 273 r:dr, och för 3:dje gradens till 233 r:dr, hvaremot vid flottan 2tdra, 3:dje och 4-de, eller sista graderna i årlig inkomst undfå 22Ö, 170 och 140 r:dr.
Härförutan bör,! i afseende på inqvarteringen för under-officerarne vid flottans härvar. station, bemärkas, att då garnisons-reg:tenas under-officerare blott behöfva vid order-timmarna och paraden infinna sig vid easernerna, måste de förstnämnde tidigt på morgonen, och sedermera större delen af dagen, vara tillstädes å stationen för att hafva tillsyn öfver verkstäder och arbeten, hvarföre det för dem är angeläget att äga sin bostad i närheten af Skeppsholmen, der hyrorna alltid äro högre, än i andra stadens trakter.
Sedan den tid inqvartering först tillädes flottans under-befäl, har öfver 20 år förflutit, och härunder hafva hyrorna blifvit betydligt stegrade.
Det lindrigaste pris, hvartill man nu kan förskaffa sig ett rum invid Skeppsholmen, utgör omkring 5o r:dr b:co, och när man besinnar, att de fleste af personerna i fråga merendels äro gifte, liöjes utgiften i samma mån, behöfvet af större utrymme framstår.
Vidkommande den äskade beklädnadshjelpen, äro skälen lika talande.
Utom det att tidens sed fordrar, att klädespersedlarna nu skola vara af bättre halt, har ett helt annat förhållande i afseende på tjenstgöringen inträdt emot förr, 3j2 Den 7 Mars e. m. hvilket orsakar en större slitning af uniformerna.
Före 1825 var under-officerarnes antal vid flottan i Stockholm mer än dubbelt mot hvad det nu lir, och tjenstgöringen i följd deraf vida lindrigare, hvarigenom tillfälle dem bereddes till enskilda förtjenster medelst coopvaerdi-sjöfart o. s. v. Äfvenså sluppo de den tiden att vara klädde i uniform vid andra tillfällen, än de sällan påkommande vaktgöringärna, men nu åter nödgas de i all slags tjenstgöring, vare sig på vakt eller i casernerna, varfsverkstäderna och om bord, bära uniform; och alt de följaktligen slita sina uniforms-persedlar mera, än -gardes-regttenas under-officerare sina, lärer vara ovedersägligt.
Af hvad jag nu anfört tyckes alltså tydligen visa sig, att det förslag, jag tagit mig friheten väcka derom, att flottans under-officerare, men isynnerhet de bland dessa, sorn i Stockholm äro förlagde, matte komma i åtnjutande af inqvartering och beklädnadshjelp till enahanda belopp . med hvad för deras vederlikar vid gar nisons-reg: tena är bestämdt, stödjer sig på så billiga och rättvisliga grunder, att det icke skäligen bör möta Representationens motstånd, såvida möjlighet gifves att öppna några utvägar lill de medel, som härtill finnas af nöden.
Att motionen måtte till StatsUtsk. remitteras anhåller jag vördsamt.
Hr von Moltzer, Anders Joli. Fredr., hade ingifvit följande tvänne motioner: 1.
Då national-belöningar för utmärkta och fäderneslandet gagnande handlingar i alla länder äro antagna och brukade, och äfven i Sverige ej sakna sin tillvaro, hvaraf må nämnas, då R.
St. vid 1815 års riksdag på K.
M.‘s nåd. propos. beviljade General-intendenten, nu mera Presidenten och Commend. af Billberg 10,000 r:dr, för en åstadkommen vinst och besparing vid liqviden af Svenska armeens transporter och underhåll med Tyska staterna, under fälttågen år i8i3 och i8i4; begagnar jag mig af denna anledn., att till en belöning af R.
St. vördsamt föreslå f. d.
General-intendenten, Öfversten och Riddaren G. F. Klingstedt, som, sedan han i egenskap af Öfver-adjutant vid Finska armdens Generalkrigs-commissariat erhållit uppdrag att i Januari månad iSog afresa till Stockholm, för att med det då tillförordnade krigs-departementet ordna och uppgöra om underhållet för Finska armeen, under återresan till denna aimee i Mars månad, vid ankomsten till Umeå, fann sig ifrån densamma afskuren genom conventionen i Kalix, hvarom underrättelse då ingått; hvarjemte upplyst blef, att Finska armeens befälhafvare, Hr General-majoren Gripenberg, uti den med Ryska General-befälet afslutade convention, bortgifvit Den 7 Mars c. ra. 3;3 det Svensta Kronan tillhöriga, uti Skelleftea 45 mil från armeen förlagda, betydliga vapen- och ammunitions-förråd, då Hr Öfverste Klingstedt, ehuru såsom en medlem af Finska armeen inbegripen i capitulationen, erbjöd sig att uppresa till Skellefteå och henden undanrycka detta förråd, sorn han, försedd med Generalen Gr.
Grönstedts order genast ver kställde, och bann, efter ankomsten dit, knappt att af på sjukhuset hösten förut af de-n hemtågande
Svenska armeen qvarlenrnade sjuka organisera en corps af 5oo man, förrän Itysske Majoren Nassakin sig infann, för att taga dessa förråd i besittning, nred hvilken Hr Öfversten öfverenskom, att han väl kunde anskaffa hästar och pålassa förrådet, men ej afföra det, förrän en ytterligare communieation ägtrum emellan Svenska och Ryska armeens befälhafvare, hvartill vissa dagar voro bestämda, inom hvilken tid ej Ryska armeen skulle få framrycka söder om Piteå ; men då Hr Öfversten kom i erfarenhet utaf Piysska armeens framtågande emot Skellefteå, lät han transport-collonnen aftåga, utgörande tfoo hästar, som afförde detta förråd, till ett värde af 3oo,ooo r:dr b:co, lill Rathans hamn, norr örn Umeå, der det sedermera inlastades för att afföras till Stockholm.
Genom denna åtgärd hetagen de förmåner, öfrige Finska armeens medlemmar genom convenlionen voro förbehållne, att återvända till Finland och der återfå innehafda tjenster och egendom, fann Öfverste Klingstedt sig föranlåten att återvända till Stockholm, hvarest han ej långt derefter befordrades till General-intendent vid kust-armeen, i hvilken egenskap han åtföljde den, år 180g i Augusti månad, afgående i ekonomiskt afseende så viri utrustade, ehuru i det militäriska förhållandet mindre lyckliga, expedition till Westerbotten, hvarifrån återkommen, han, efter General-krigscommissariatets upphörande, blef, utan employ, nödsakad att som Öfver-adjutant vid General-krigs-commissariatet åtfölja den till Tyskland afgående Svenska armeen, under hvilken befattning honom lyckades att, vid Svenska armeens inryckande i Holstein, uti staden
Kiel upptäcka och till arme'ens öfver-befälhafvare öfverlemna den undangömda uppbörden af contributionerna i Holstein, som af is på Bältet ej kunnat till Köpenhamn afföras, hvilken betydliga eröfring derigenom för armeen gick förlorad, att dess återlemnande till Danska staten blef ett af villkoren för freden i Kiel, hvarigenom Ilr Öfversten, som, sin pligt likmätigt, afslog ett af Danska auetoriteterna honom erbjudet betydligt salarium, för att få behålla denna skatt, derföre saknade all belöning.