Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle besluta, att fullmakter, konstitutorialer och förordnanden m. m., hvarigenom embeten, tjenster eller beställningar vid civila, militära, ecklesiastika eller andra stater tillsättas, skulle befrias från alla afgilter för stämpladt papper; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, och, då dertill svarades flere ja jemte ett eller annat nej. förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Utsk:ts hemställan i fråga om stämpelfrihet å fullmakt för militär-person, som erhåller civil tjenst, på hans förra lön.
Utskits hemställan i fråga om beräkning af fullmakts-stämplar å extra inkomster samt deraf föranledda stadganden i § 3, rubriken fullmakter, konstitutorialer och förordnanden, andra stycket, och § 8, mom. 14, litt. a.
Bifölls och godkändes. 498 Den 8 April f. m.
Utsk:ts hemställan om uteslutande från tredje stycket i nyssomnämnde rubrik af orden »hvad särskildt militärstaterne angår.» Gr.
Jag skulle vara Utsk:ts ledamöter tacksam för en upplysning, hvilka tjenstemän som här afses, ty om inga finnas, på hvilka detta stadgande eger tillämpning, så är det väl ej skäl att bibehålla det.
För att besvara den siste talarens fråga, får jag nämna, att sådana tjenstemän äro, bland andra, Landshöfdingarne, för hvilka ackord ännu finnes qvar, samt tulltjenstemän, som hafva fourageringsmedel under sina löner.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts ifrågav:de hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Utsk:ts öfriga hemställanden i afseende å § 3 samt förslag till §:ns text.
Biföllos och godkändes. § 4.
Utsk:ts samtliga hemställanden och förslag till §:ns text.
Biföllos och godkändes.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. § 6.
Utsk:ts hemställan om stämpel å bouppteckningar.
Jag tror för min del, att den princip, Utsk:t här velat genomföra, är riktig, och att den progressiva afgiften bör afskaffas, samt en viss proc. i stället bestämmas.
Men hvad säkerhet eger man derför, att taxeringsvärdet upptages i bouppteckningen?
Det har visserligen på många ställen så brukats, men troligen endast emedan taxeringsvärdena hittills varit så låga.
Numera torde man ej blifva så hågad att på samma sätt förfara, sedan taxeringsvärdet är satt ganska nära det verkliga.
Jag vet icke att någon föreskrift i detta afseende finnes, och jag tror det derföre vara nödvändigt, att vid punkten göra ett tillägg af den lydelse, att »vid beräkning af be»hållningen upptages fastighet endast efter föreg:de årets taxe»ringsvärde, och lös egendom — — — — — — — Med detta tillägg är jag sinnad bifalla Utsk:ts förslag, och anhåller om propos. på ett sådant beslut.
Den 8 April f. m. «r Frih.
Det är fullkomligt rigtigt, att Utsk:t förutsatt, det taxeringsvärdet skulle ligga till grund för bouppteckningen.
Men i alla händelser vill jag påminna, att redan vid förra riksdagen, då denna fråga var å bane, R. o. Ad. och Borgare-St. förenade sig om införande af proc.-beräkningen och att afgiften skulle blifva 25 öre för 100 rdr eller i proc.
Jag har för min del ingenting emot att ett sådant stadgande införes, som det Hr von Koch föreslagit, utan skall gerna med honom instämma.
Jag skulle för min del icke hafva något emot det förslag, som Hr von Koch framställt, men jag fruktar, att vi bär gå in på ett område, som icke tillhör den förev:de frågan.
Att bestämma efter hvilken beräkningsgrund fastighetsvärden skola upptagas i bouppteckningar, tillkommer nemi. civillagen.
10 kap. A. B. innehåller också ett stadgande om det sätt, hvarpå dervid skall förfaras.
Jag tror derföre, att man icke nu kan i detta afseende bestämma någon viss norm, utan skulle jag vara mera hågad att instämma i Hr Renströms reservation, som sätter afgiften till T4n af behållningen.
Jag hyste också till en början samma betänklighet som Gr.
Mörner, men denna har blifvit hos mig häfd, sedan jag granskat alla befintliga stadganden om bouppteckningar, och jag tror att R.
St:r kunna ganska val fatta ett sådant beslut som jag föreslagit, oberoende af civil-lagen.
Hvad Hr Renströms förslag beträffar, så är det icke mera fullständigt än Utsk:ts, ty om icke bouppteckningsvärdet blir öfverensstämmande med taxeringsvärdet, så kommer man i alla fall säkert till en ganska betydlig nedsättning i stats-inkomsterna.
Om man verkligen vill taga bort de progressiva afgifterna och besluta den föreslagna nedsättningen, så tror jag man måste tillägga ett sådant stadgande, som jag nyss föreslog, och jag anhåller derföre fortfarande om propos. derpå.
Man var inom Utsk:t ense derom, att egendomarnes å landet taxeringsvärden blifvit genom den nya bevillningslörordningen höjda åtminstone till fyra gånger mera än förut, om icke ändå högre, och då nu för egendom af 80,000 rdrs värde det erlägges 1 proc., ansåg man denna afgift fullt motsvaras af j proc. under nuv:de förhållanden.
Detta belopp står äfven i öfverensstämmelse med R. o.
Ad:s beslut i ämnet vid förra riksdagen.
Att höja proc. till ffydels, tror jag icke skulle vinna framgång i de öfriga Stånden, ty inom Utsk:t stred man emellan J och ^ proc., men T% ville ingen hafva, mera än Hr Renström.
Hr von Koch har föreslagit ett tillägg, som stadgar, att taxeringsvärdet skall vid bouppteckningar läggas till grund; men om jag icke misstager mig, är sådant redan föreskrifvet i allmänna lagen; och har man i detta afseende icke hyst några skrupler förr, så bör man väl ännu mindre hafva H. III. 32 408 Ben 8 April f. m. sådana nu, sedan man fått en verklig värdemätare.
Jag är till stor del förekommen af den siste talaren.
Jag yttrade, förra gången jag hade ordet, att jag ej hade något emot det af Hr von Koch påyrkade tillägget; men skulle det, såsom man sedan påstått, icke vara öfverensstämmande med hvad lag bjuder, så tror jag man ganska väl kan i alla fall antaga Utsk:ts förslag, och då R. o. Ad. vid förra riksdagen, då helt andra förhållanden voro för handen och man ännu icke hade fått den nya bevillningsförordningeri, vågade besluta sig för ett alldeles likartadt förslag, så bör man väl icke tveka att göra det nu heller, och detta oberoende deraf, huruvida det ifrågasatta tillägget kommer att inflyta eller icke.
Då det genom stadganden i A. B. af all männa lagen är föreskrifvet, att gode männen äro de, hvilka det åligger att vid bouppteckning värdera boet, lärer det väl icke gå an att i charta-sigillata-förordningen föreskrifva normen för en sådan värdering.
Också har Iv.
M. genom ett särskildt prejudikat af 1813 förklarat att, då tvist icke uppstått, domare icke eger ingå i undersökning huruvida värdena äro riktigt åsätta.
Icke kan det heller vara skäl att ålägga domaren att verkställa karteringen efter andra grunder, än dem, hvarefter bouppteckningen är upprättad.
Kanske skulle han då tvingas att göra orri denna och till och med kunna råka i rättegång med bouppteckningsförrättaren, men åtminstone skulle han blifva nödsakad att i prot. intaga en utredning öfver huru han kommit till den sillra, efter hvilken han ålagt karteringsafgift.
För min del anser jag att denna fråga borde närmare granskas af Utsk:t, och anhåller derföre om återremiss af förev:de punkt.
Jag instämmer fullkomligt deri, att man bör frångå de progressiva afgifterna och i stället bestämma en viss procent af behållningen, men deremot tror jag den af Utsk:t föreslagna vara alldeles för låg och komma att vålla en betydlig minskning i stats-inkomst, äfven om det af Hr von Koch föreslagna vilkor antages, hvilket dock Gr.
Mörner visat icke böra ske, då detta stadgande på sätt och vis berör civil-lagstiftningen, och så mycket mindre som det är ingen anledning förmoda, att de öfriga Stånden skulle fatta ett dylikt beslut.
En talare har visserligen påstått, att fastigheternas taxeringsvärden skulle hafva på sednare tider vuxit så enormt, men om detta är händelsen i några enstaka fall, så tror jag dock icke, att det allmänt är förhållandet, och då dessutom ingen föreskrift i lag finnes derom, att i bouppteckningen beräkningen skall göras efter taxeringsvärdet, så är jag ölvertygad, att antagande af Utsk:ts förslag skulle medföra en betydlig minskning i statens inkomster.
Deremot är jag villig att antaga Hr Renströms förslag, hvilket alternatift föreslår 2 olika beräkningsgrunder, den ena Den 8 April f. m. 499 ■j^dels proc., den andra af hvilka jag för min del gillar den sednare.
Mörner tycktes till en början vilja biträda Hr Renströms reservation, men har sedan yrkat återremiss.
En sådan torde dock icke mycket gagna, ty troligen fatta de öfriga Stånden definitivt beslut i frågan, och då kommer R. o. Ad. för sent.
Jag anhåller således, i öfverensstämmelse med det sednare alternativet i Hr Renströms reservation, att proc:n måtte sättas till 1 för 200, eller en half proc. Gr.
Det är med mycken tillfredsställelse jag hört, att alla röster höjt sig emot den progressiva skalan.
Det synes således afgjordt, att domen öfver densamma är fälld.
Man har medlertid påstått, att Utsk:t bestämt procrn för låg, och stödt detta på den grund, att ingen bestämmelse finnes, som ålägger bouppteckningsförrättare att upptaga fastighet till dess taxeringsvärde.
Det är sannt, att härigenom underslef kunna ske, men sådana kunna göras likaväl, hvilken proc. man än bestämmer.
Fixerar man en J:dels proc., så sänkes bouppteckningsvärdet å fastighet så mycket mindre, och bestämmer man så sänkes det så mycket mer.
Det är således icke genom att höja proc:n, som man vinner ändamålet.
För närvide torde det vara praxis, att man vid bouppteckning följer taxeringsvärdet, och säkerligen kommer denna praxis att fortfara, såvida R.
St:r bestämma en billig proc.; blir denna deremot oskäligt hög, så är det troligt, att man inskränker afgiften genom att taga ett lägre värde.
Mörner, tror jag det icke vara lämpligt att nu i carta-sigillata-författn. bestämma den; norm, som bouppteckningsförrättare böra följa vid fullgörande af sitt särskildta uppdrag; men den utvägen står deremot alltid öppen att genom särkild motion och Lag-Utsk:ts åtgärd få en förändring i allmänna lagens föreskrift i detta afseende.
Jag anhåller om bifall till Utskits förslag.
Då meningarna synas vara delade om lämpligheten att i denna författn. göra ett sådant tillägg, som jag föreslagit, torde det bästa vara att välja den utväg, som den siste talaren antydt, eller att väcka särskild motion i ämnet.
Då emedlertid saken ej är fullständigt utredd och jag, lika med Hr von Troil, anser det ganska äfventyrligt att utan något vidare sätta ned proc:n till {, så förenar jag mig med Gr.
Mörner i begäran om återremiss.
Hr von Troil har visserligen sagt, att en sådan skulle till föga tjena; men jag får påminna honom, att detta är en bevilltiings-fråga, der ett Stånds beslut är tillräckligt för att hindra frågans omedelbara afgörande.
Hr Renströms förslag vill jag alls icke gå in på, emedan det skulle företrädesvis drabba de fattigare klasserna.
Jag anhåller således om återremiss, ty saken är verkligen icke så utredd sora erfordras, för att man skall kunna fatta ett så vigtigt beslut. 500 Den 8 April f. m.
Om R. o. Ad. skulle bifalla Hr Renströms förslag, så uppstode derigenom en verklig skatteförhöjning, isynnerhet om man följde taxeringsvärdena.
Det kan visserligen ej falla mig in att vilja på något sätt minska statens inkomster, väl vetande huru mycket de tagas i anspråk; men det kan dock i detta fall såsom i andra finnas undantag, och sådant torde kunna anses befogadt just vid kartering af bouppteckningar.
Utom att de efterlefvande, vid en faders eller moders död, förlora ett dyrbart stöd, skola de dessutom såväl till staten som till presterskap och andra betala betydliga summor, och för mig synes det icke lämpligt att ytterljgare öka dessa afgälder.
Jag skulle äfven tro att den J proc., som Utsk:t föreslagit, skall i det närmaste motsvara hvad staten hittills på denna väg haft i inkomst, och jag yrkar, till följe af hvad nu är anfördt, bifall till Utsk:ts förslag.
Reutersvärd:
Man har sagt, att frågan icke vore tillräckligt utredd, och derföre yrkat återremiss; men det torde vara klart, att man omöjligen kunnat göra någon tillförlitlig beräkning, då man tager bort den progressiva skalan, som vi hittills haft.
Att, i enligt med Hr von Troils förslag, sätta afgif ten till \ proc., hoppas jag R. o. Ad. icke måtte besluta, ty det skulle för alla mindre bemedlade medföra en betydlig förhöjning, isynnerhet som jag tar för gifvet, att fastigheterna hädanefter komma att i bouppteckning upptagas till taxeringsvärdet.
För min del liar jag redan vid förra riksdagen i en afgif ven reservation yrkat, antingen att en viss proc., ju lägre ju bättre, måtte bestämmas, eller ock, ännu heldre, att hela denna afgift måtte försvinna.
Jag vet ganska väl, att staten derigenom skulle gå i mistning af en icke obetydlig inkomst, men jag måste bekänna, att jag vet ingen afgift, som är mera vidrig än denna.
Det är icke nog att man under hela sin lifstid får betala afgifter till staten för hvad man eger, utan, när man en gång vandrar hädan, så kommer staten fram och vill vara med såsom arftagare i boet.
Men om man icke kan alldeles få bort denna afgift, så bör man åtminstone ej öka densamma, och jag är fullt öfvertygad, att åtminstone Bonde-St. icke kan ingå på en sådan förändring.
Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag.
Gr. af Ugglas: 1 afseende å Hr von Köchs förslag tror jag Gr.
Mörner har rätt deruti, att ett sådant stadgande svårligen torde kunna införas i denna författn.
Underslef kunna visserligen begås, men svårligen i andra fall, än då det finnes blott en enda arfvinge.
Finnas flera som skola ärfva, så ligger redan deri en garanti.
Hr von Troil har, af fruktan att statsinkomsterna skulle lida betydlig minskning, önskat en högre proc.; jag för min del skulle af samma anledning vilja begära punktens återremitterande.
Vid den första riksdagen efter den nya bevilln.-stadgans tillämpning, borde nemi. enligt min tanka Bevilln.- Den 8 April f. m. 501 Utsk:t lemna R.
Sfir kännedom derom, huru denna nya författn. blifvit tillämpad, och denna kännedom kunde lätt vinnas genom insamlande af upplysningar från olika delar af landet.
Rå blefve det intet tvifvel längre, huru pass taxeringsvärderna stigit, och då kunde man med säkerhet sluta, huruvida någon rubbning skall åstadkommas af det framställda förslaget, eller hvilken proc. som vore den lämpliga.
För min del tror jag, att \ proc. skulle någorlunda motsvara det nuv:de förhållandet; att deremot ^ proc. skulle åstadkomma en verklig och ingalunda obetydlig förhöjning. torde väl icke kunna betviflas.
Jag anhåller för min del om återremiss, på det att Utsk:t måtte meddela Stånden de värderika upplysningar, som det torde stå i Utsk:ts magt att i detta afseende anskaffa.
Hr von Koch har önskat bifall till Utsk:ts förslag, under förutsättning, att allmänna lagens bestämmelser i afseende å bouppteckning komme att ändras.
Ett sådant stadgande, som han afser skulle deruti införas, tror jag dock ej vore lämpligt.
Stundom kan det visserligen vara rätt att i en bouppteckning upptaga en fastighets verkliga värde; men ibland måste ett sådant bo mycket hastigt realiseras, och då kan det lätt föranleda orättvisa och för hög beräkning.
Jag tror derföre nu gällande föreskrift, att gode män skola åsätta värdet, vara den bästa.
Hvad sjelfva beloppet angår, så synes mig uppenbart, att j~:dels proc. är alldeles för lågt, såvida ej en betydlig minskning i statsinkomsterna skall uppstå.
Man talar här uteslutande om jordfastighet; men i bouppteckningar ingår också mycket annat såsom kapitaler, varulager, fabriker, skepp, m. m., som hittills erlagt betydliga afgifter, men hädanefter skulle betala blott ^tdels proc.
Sätter man nu procm till blott ^ och sedan finnér denna vara för låg, så torde det blifva ganska svårt att framdeles höja densamma, hvaremot, om man nu bestämde \ proc., man ganska lätt kunde vid nästa riksdag nedsätta den, om den befunnes för hög.
Af denna anledning skulle jag vilja förena mig med Hr von Troil, men då flera talare yrkat återremiss, och då Utsk:t möjligen torde kunna lemna någon närmare utredning, förenar jag mig i detta yrkande.
Rå den siste värde talaren, som i någon mån instämt i de af mig uttalade åsigter, ansett lämpligare att återremittera denna punkt, än att nu genast fatta beslut deruti, och då Hr von Koch erinrat derom, att detta är en bevillmsfråga, hvadan ett Stånds särskilda opinion alltid blir underkastad pröfning, så vill äfven jag förena mig med dem, som begärt återremiss.
För min del är jag fullt öfvrtygad att, om en återremiss till Utsk:t åstadkommes i ändamål att få procm högre, vi komma att återgå till den progressiva skalan.
Jag är 502 Den 8 April f. m. det på grund af den kännedom jag eger om rådande opinionen inom Bevilln.-Utsk:t, och det är ur denna synpunkt jag anser en återremiss vara en ganska betänklig åtgärd.
Mig veterligen, har ingen talare här yrkat en återgång till den progressiva skalan, utan tvärtom; och om då Bevilln.-Utsk:t skulle, till följd af B. o. Adis återremiss, föreslå något dylikt, vore det åtminstone högst omotiveradt.
Hvad som föranledt yrkandet om återremiss, är blott ovissheten derom, huruvida den föreslagna proc:n är den rätta och om den ej kommer att förorsaka minskning i statens inkomster.
Det är detta vi vilja hafva utredt af Utsk:t.
Det är sannt att ingen här yrkat bibehållande af den progressisva skalan, men det är också en sanning, att man lyckades inom Utsk:t vinna pluralitet för dess borttagande, blott genom att sätta proc:n så låg; och jag är öftygad att, om en återremiss sker för att få en högre proc., så komma åtminstone Utskits ledamöter af 2 Stånd att yrka bibehållande af det nuv:de systemet.
Jag afstyrker derför på det högsta återremiss.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utskits ifrågavide hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dertill svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följide voter:s-propos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 7 gjorda hemställan, att stämpel å bouppteckningar må bestämmas till en fjerdedels proc. af behållningen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ofvanberörde hemställan.
Ja — 38.
Nej — 19. § 6, rubriken: bouppteckningar, första meningen.
Godkändes. Den 8 April f. m. 503 Utsk:ts hemställan om befrielse för stämpel å bouppteckningar, som visa mindre behållning än 1,000 rdr, samt § 6, rubriken bouppteckningar, andra meningen.
Bifölls och godkändes.
Utsk:ts hemställan om befrielse för stämpel å bouppteckningar för efterlefvande makes giftorätt i boet.
Jag medgifver att Utsk:t bär har rätt i grundsats, men jag fruktar att de svårigheter, som möta vid dess tillämpning, äro nästan oöfverstigliga.
Jag tror derföre att, om man vill gå i denna riktning, det längsta man kunde komma, vore att låta procm utgå endast af halfva boet, om någon efterlefvande make finnes.
Då emellertid vid denna riksdag så många andra nedsättningar redan äro och äfven framdeles torde blifva beslutade, hemställer jag, om det icke kunde vara skäl att ännu något dröja med denna, som skulle komma att föranleda svårigheter i flera afseenden.
Jag yrkar således afslag å Utsk:ts framställning i denna punkt.
Ehuru statsverket genom det af Utsk:t framställda förslag kommer att gå miste om en inkomst, så må det dock gerna så gå, då densamma är till den grad obehörig som denna.
Anledningen hvarför kartebeläggning skulle komma i fråga, är att en egendom ombyter egare; men här eger ej sådant rum, och att i nu ilrågav:de fall beskatta egendom, är icke mindre obilligt än om man föreskref, att hvar och en som har egendom, skulle erlägga ny karteringsafgift hvart 10:de år.
Detta vore t. o. m. så till vida rättvisare, som det komme att träffa alla lika.
Huruvida åter Utsk:ts förslag är verkställbar eller ej, lemnar jag derhän.
Inom afdelningen framställdes flera olika utvägar, dels att hälften af bouppteckningen skulle beläggas med karta, dels att den skulle hel och hållen karteras, men restitution beviljas, sedan arfskifte blifvit verkstäldt, för den del som tillkomme den efterlefvande maken.
En annan åsigt kom också till tals, att nemi. boet skulle prestera borgen, tili dess genom arfskifte blefve utrönt, huru stor del den efterlefvande maken deri egde, då afgift skulle erläggas för återstoden.
Det torde kanske blifva nödvändigt att vidtaga endera af dessa utvägar, för att undvika de svårigheter, som Utsk:ts förslag tilläfventyrs medförer, samt att i sådan syftning återremittera denna punkt; men sjelfva principen hoppas jag R. o. Ad. skall fullkomligt gilla, emedan den endast innebär den komplettaste rättvisa.
Äfven jag erkänner villigt, att den grundsats, Utsk:t här uttalat, är stödd på ganska mycken billighet och rättvisa; men dess tillämpning möter så många svårigheter, att jag icke inser, huru de skola kunna lösas.
Utsk:ts förslag är, 504 Den 8 April f. m. efter min tanka, alldeles opraktiskt, emedan ett arfskifte i allmänhet icke är uppgjordt, då bouppteckningen inlemnas, och huru skall då domaren kunna göra karteringen?
Jo, säger Utsk:t, det är icke så svårt att utreda huru mycket den efterlefvande maken bör hafva af boet.
Detta är dock i sjelfva verket nästan omöjligt att säga på stående fot, och jag kan icke begripa, huru en samvetsgrann domare skall gå tillväga i ett sådant fall.
Vidare har Hr von Koch föreslagit, att der det funnes efterlefvande make, man skulle kartera endast halfva värdet af boet; men äfven detta innebär en stor godtycklighet.
Dessutom har man föreslagit den utväg, att det hela skulle karteras, men att restitution af ölverskottet kunde ega rum, sedan arfskifte försiggått.
Det finnes i lag ingen föreskrift om tiden när arfskifte bör ske, och det är tillåtet för efterlefvande make och barn att låta boet vara oskiftadt.
För öfrigt vågar jag hemställa, huruvida saken är så vigtig, att man bör underkasta sig alla dessa omvägar; så tryckande tror jag verkligen icke denna afgift är, isynnerhet med den nedsättning, R. o. Ad. redan beslutat.
Då jag således icke finner något af de framställda förslagen tillämpligt, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. ville afslå Utsk:ts framställning i denna punkt, och låta bero vid det förhållande som nn eger rum i detta afseende.
Den siste värde talaren har sagt att man ej kunde kartera hela bouppteckningen och sedan, efter verkstäldt arfskifte, restituera den på efterlefvande makan belöpande delen af afgiften, emedan i mångå fall det inträffar, att intet arfskifte göres.
Men i sådant fall får ju staten behålla hela afgiften, och hela följden är, att då ingen restitution eger rum.
Således kan åtminstone staten ingenting derpå förlora.
Det är endast för att undanrödja en orättvisa, som jag yrkar på denna förändring, ty ingen kan väl neka, att det nuv:de förhållandet är i högsta grad obilligt.
Då ingen hittills har bestridt rigtigheten af den grundsats, Utsk:t framställt, förefaller det mig besynnerligt, om man ej skulle kunna finna en utväg att rätt tillämpa densamma.
.Möjligt är, att Utsk:ts förslag icke innebär den lyckligaste lösning af frågan, men om R. o. Ad., med godkännande af sjelfva grundsatsen, vill återremittera denna punkt, så föreställer jag mig att Bevill.-Utsk:t skall kunna framlägga ett nytt, mera praktiskt förslag.
Jag inskränker mig derföre till att begära återreiniss i denna syftning.
Utsk:ts i denna punkt framställda förslag har utan tvifvel ett välmenande syfte, men det kan ofta nog åstadkomma en rak motsatt verkan mot den man åsyftar.
Arfskifte är nemi. nu icke föreskrifvet, att genast efter inträlfadt dödsfall förrättas emellan den aflidnes sterbhusdelegare, utan Deo 8 April f.m. 505 kunna arfvingarne lefva i oskiftadt bo, derpå man har många exempel.
En föreskrift, att arfskifte ovilkorligen skall göras, kan deremot, särdeles för sterbhus, som äro invecklade i vidlyftiga affärer, understundom verka derhän, att den behållning, som kunnat förefinnas, h. o. h. försvinner.