Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ord* förande har påmint oss om det skäl, som jag också vill påminna mig vara intaget i Betänkandet, bestående i en Reciprocitets-consideration.
Jag vore visserligen beredvillig att lemna all rättåt detta skäl, om jag förmådde be} gripa det.
Nog förstår jag, atc ReciprocitetsLagar kunna gifvas, som ålägga oss att, för erhållna fordelar af Utländningen, lemna dem andra och motsvariga af oss ; men Reciproci* tetsLagar, som skulle förbinda oss att, till förtryck, för våra egna Producenter , förbjuda en handel med Utländningen, deraf största fördelen tillfaller oss sjelfva; naturen af en sådan Reciprocitet är icke fattlig för mitt för* stånd.
Jag önskar att
Utskottet ville undanrödja det tvifvel till skälets natur, som hos mig nu galler mera än skälet, och derföre något närmare beskrifva tor oss beskaffenhe® ten äf denna Reciprocitet.
"Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham:
Jag delar fullkomligen Högloflige Oeconomiae- och BesvärsUtsknttets yttrade mening, att detta äm* ne både i afseende på commerciella och diplomatiska förhållanden helt och hållet beror af Kongl. Majrts slutliga afgörande; men jag kan derföre icke instämma i den tanka, att ett yttrande af Riksens Ständers bestämda önskningar på något sätt skulle hafva utseende, som ville man förekomma Kongl. Maj:t i de beslut, han deröfver i nåder kan täckas vidtaga.
Jag är deremot öfvertygad, att Konungen med nådigt välbehag skall upptaga alla de anledningar Rik - Den 21 Ma ji. 91 sens htähder i denna form gifva Kongl. Maj:t, att närmare känna förhållanden af Landets behof, och dervid fästa afseende på att de härflyta ifrån en noggrannare individuel kännedom af det verkeliga sakernas tillstånd.
Det är af sådan grund, jag tror Utskottet verkeligen hafva kunnat sträcka sin åtgärd längre än till den allmänna framställning, sorn till Riksens Ständer blifvit gjord 3 och skulle än tiden för KgU Maj:tej vara inne att bevilja hvad Riksens Ständer föreslå, så, enär sådant i alla fall beror af Kongl.
Maj ts pröfning, finner jag ej att önskningarnes yttrande derföre bör tillbaka hållas Kanske komma Riksens Ständer ej j tillfälle att yttra dem i den-stund, tillfället fordrade deras gillande, och om detta tillfälle skulle vid en sådan stund inträffa, måste det alltid vara Kongl.
Maj:t kart, att då vid sitt beslut känna i förhand sitt Folks öfvertygelse och sinnelag.
För min del önskar jag, att UtJ * skottet måtte fästa en närmare uppmärksamhet vid de deductioner Friherre
Edelcrantz i sitt yttrande framställtoch då jag anser hans förslag leda till mycken uppmuntran för Näringsfliten , och derigenom till Landets inre förkofran, finner jag ett nytt skäl att detsamma befordra , deri, att då Riksens Ständer otvifvelagtigt i financielt afseende af tidens omständigheter blifva nödgade att vidtaga beslut, hvilka för hvarje
Medborgare i mer och mindre mån lära blifva tryckande, bör man vara så mycket mera sorgfällig , att dervid bereda Oss en tröst, genom öppnade tillfällen för hvar och en, att genom en loflig arbetsamhet söka Den 21 Majt. bota de refvor, den allmänna nöden honom tillfogat.
Herr von Schultzenheim, David, den 'äldre:
Då flere Talare redan tolkat Högloflige Ridderskapets och Adelns vanligen i Hushålinings-mål liberala tankar, som leda till befordran af allmän Näringsfrihet, så kan jag därvid föga hafva att tillägga.
Den förevarande frågan angår icke ett enskilt Hushållningsmål, utan ett vigtigt ämne uti Oeconomia publica j och såsom Rikets Högloflige Ständer föreställa det Svenska Publicum, så synes det icke vara nog, att endast i underdånighet anmäla detta Mål hos Kongl. Maj:t, utan ock att Högloflige Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Respective RiksStänden dervid yttra deras öfver, tygelse och underdåniga önskan, som ock. tvifvelsutan måste vara vår högt upplyste och Nådiga Konung, vid all dess höga osh förbehållna afgörande rätt, behagligt att inhemta.
Det är en väl bevittnad sanning, att så länge intet tvång var lagdt på Utländningars handel och sjöfart till Sverige, så inkommo flere slags främmande penningar i Riket, å hvilka, jemförelsevis emot Svenska myntet, en Tariff var utsatt, och kunde Resande af Mäklare betje-- nas med förvexling af präglade utländska Myntsorter ; men sedan utrikes handeln blifvit inskränkt och mer förvandlad till en.commissionshandel, dependerande af utländska Köpmäns gifna Ordres, så har allt utländskt
Mynt hos oss bill vit osynligt, och den merendels förök»
Den 21 Maji. 93 fa Tullen blifvit med en för Sverige oftast desavantageuse
Vexel liqviderad.
Då till följe af produciplacatet, Utländingar icke heller fin» go hitföra andra varor, än egna Froducter, så försvårades för dem hitfärden , genom et» både vid in-1 och utlastningen kostsam och onyttig barlast.
Det är då icke under, att directe handeln med Utländningar skulle minskas och att all afsättning af Landets egna Producter måste ske genom inhemska ombud.
Då ock andra handlande
Riken, i repressalier emot vårså kallade activa handel, ålagt Svenska varor en hög ingående Tull, så blef vinsten för Svenska tillverkaren så mycket ringare.
Hvad nu isynnerhet afkomsten af våra vidlyftiga Skogar beträffar, så har en högag» tad Ledamot, som tillika är den förste kännaren af Rikets handelsinteresse, uppdagadt visat, att hvarken enskilt man eller Publicum, till Exportens förökning samt dermed förenade Pen» ningeverkets förbättring, kan af Trädvaruhandeln draga någon märkelig vinst, så länge utförseln deraf icke blir lika tilåten med utländska, som med inhemska Fartyg, och icke heller högre utgående Tull kräfves af utländsk, än infödd man, och hvilken sednare afgift nu skall vara för främmande i jemförelse tri— plerad.
Jag instämmer således till fullo uti välbemälte Ledamots afgifna Yttrande.
Grefvé de la Gardie, Jacob:
Då jag med min öfvertygelse fullkomligen instämmer uti hvad Friherre Edelsrantz så grundligt och 94 Dm 21 Maji. liberalt yttrat, och då jag för öfrigt förenar mig med de fleste Herrar, som nu i ämnet talat, torde det visserligen vara öfverflödigt att vidare derom orda.
Men jag anser såsom en pligt att nämna några ord i afseende på de svårigheter, som vidlåda Svenska Trädvaruhandeln med egna Skepp och hvarpå jag under mitt vistande i Spanien fått ett förnyadt bevis.
En Författning ålade alla Svenska skepp, som dit ankommo lastade med Trädvaror , att innom 24 timmar efter inlöpandet uti hamnen gifva tillkänna, om meningen var att de der skulle lossas.
Skedde ej denna anmälan innom rättan tid, blef varor nes urlastning i elen hamnen förbjuden.
Jag yar nog lycklig att få denna termin iöriängd till g dagar j men äfven vid sådant förhållande inträffa hinder, som jemte mänga andra olägenheter aldrig skulla äga rum, om främmande Nationer finge sjelfva afhemta våra Skogseffecter, och hvilket, hvad MedelhalsMagterne vidkommer, isynnerhet vore önskeligt, hellst de äro i stort fcehof af bräder, och nästan icke kunna afyttra annat än frugter och dylikt, som oftast är af mindre värde, än kistan som innesluter det, I sakens nuvarande skick äro vi nödsakade att bero af några få Personers godtycke.
Det är af detta skäl och enär anmärkningar i öfrigt blifvit gjorda, som jag får äran anhålla om aterremiss af Betänkandet.
Hans Excellence, Herr Grefven och Landt•
Marskalken yttrade, att som han under Discussioncn tyckt sig hnna, att de flesta Herrar Den 21 Maji. 95 Ledamöter, hvilka i ämnet sig yttrat, instämt uti det af Presidenten, Friherre Edeicrantz uti OeconomijeUtskottet afgifne särskilte Utlåtande, ansåg Hans Excell?nce sig böra hemställa, om icke Ridderskap^! och Adeln skulle anse en återreiniss af Betänkandet vara öfverflödig, samt genast behaga gilla de af Friherre Edeicrantz uti berörde Utlåtande uppgifne grunder för en friare handel med Svenska Skogsproducter.
Jag hade den äran föreslå, hvad Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskaiken nu 'behagat framställa; men jag trodde då, att
Betänkandet för andra gången förevar, och grundade denna förmodan derpå, att jag ej föreställde mig, det Utskottet så länge kunnat dröja med ett Mål af denna vigt.
Som detsamma likväl lärer vara första gången under pröfning, och det icke är med GrundLagen enligt, att nu deri göra ändringar, utan det måste helt och hållet antagas elle/- förkastas, kan nu ej fråga blifva om annat än återremiss; hvarom jag ödmjukast vågar anhålla.
Sorn hvarenda anmärkning, hvilken här blifvit gjord, syftar till bifall af Friherre Edelcrantzs mening, så Vet jag ej, om det kan vara lagstridigt, att bifalla samma mening, såsom ett alternativ vid Betänkandet.
Friherre Cederström; Då Friherre Edel-, 96 Den 21 Maji. crantz’s Yttrande icke är Utskottets, kan det partima ej förr än vid en förnyad pröfning antagas såsom Ridderskapets och Adelns beslut.
Nu kan ej fråga derom uppstå.
Och ehuru jag enskilt fullkomligt instämmer med Friherre Edelcrantz, helst en större Handelsfrihet , än den han föreslagit, icke nu lärer vara att förvänta, tror jag dock att det ej går ann att hans mening bifalla, innan en återremiss af Betänkandet föregått.
Uppå derefter af Hans Excellence, Ilerr Grefven och Län dt Mars la Ifeen gjord Proposition, blef OeconomiasUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Grefve Mörner, Carl Stellan: Ridderskapet och Adeln har redan för några Plenidagar sedan, uppå Hans Exc., Herr Friherre af Weiterstecits Motion, belutat att frenne Deputerade af detta Stånd skola till Norrige afgå, för att bevista den Kongl. Kröningen, äfvensom att sättet till deras utväljande framdeles skulle bestämmas.
Det är af sådan anledning, jag tager mig friheten hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln antingen behagade med det förtroende, sorn Ridderskapet och Adeln alltid hyst för sin Ordföran-j - de, anmoda Hans Exc., Herr Grefven och LandtMarskalken stt utse och föreslå förenämnde trenne Personer, eller ock uppdraga åt Electorerna.ait dem genom val bestämma, jag tror, att genom något Den 21 Maji. 97 dessa sätt mycken tid skal! besparas, sorn så väl behöfves till andra vigtiga Mål.
Hans Excellence, Herr Grefven och Landi•
.Marskalken förklarade, att ehuru hn i allt öfrigt gerna ville gå Ridderskapets och Adelns önskningar till mötes, finge han likväl på det högsta undanbedja sig dtt förtroende, att utse ifrågavarande trenne Deputerade, utan hemställde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Aideln behagade anmoda Herrar Eiectorer att utvälja bemälte Deputerade.
Det synes mig, som Ridderskapet och Adeln gerna skulle kunna åt Electorerne uppdraga det förtroendet , att utse ifrågavarande Deputerade, hellst de redan hafva ett långt vigtigare, nemligen att välja Utskotts-Ledamöter i och jag anhåller således att Hans Excellence täcktes Propositionen förnya.
På den Proposi tion, som blifvit gjord , har ett bestämdt och starkt
Nej hörts ; och jag tror mig hafva märkt, att Ståndet önskar, det Hans Ex ellence, Herr Grefven aoch LandtMarskalken ville utse Ståndets Deputerade.
Någon tid upptogs då icke till val, och jag ber, att Hans Excellence täcktes i denna delen gå Ståndets önskan till mötes.
Ridd. o. dd.
Prat, VI.
B. It Afd. 13, 14. 98 Den 21 Majt.
Hans Excellence, Herr Grefven och handt!
'Marskalken yttrade, att då det fordrades en särdeles grannlagenhet, för att af ett så talrikt Stånd, sora Ridderskapet och Adeln, utvälja endast trenne Personer, vore Hans Excellence föranlåten att å nyo undanbedja sig detta förtroende, samt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta, det Herrar Electorer måtte få bemälte Deputerade utse, Bifölls.
Utdrag af Protocollet, hållit hos Hog3 loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3i Maji iSttf* S. D.
Vid förnyad föredragning af Lag-' Utskottets så väl den 27 sistlidne Februarii afgifne Betänkande, angående väckt fråga om skärpande af det nu för tjufnader stadgade straff m- m-, som ock den 25 sistledne April meddelte, samt den 16 dennes på bordet lagde Ut3 låtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln vid Utskottets förra Betänkande gjorde anmärkningar, blefvo berörde tvänne Utlå-i tanden till alla delar af Ridderskapet och A; deln afslagne.
Ut 6upra. S. D. Då nu ånyo föredrogs LagUlskot - Den 21 Maji.
99 tets, den 28 sistlidne April afgifne, samt den i 6 dennes på bordet lagde Utlåtande , i anledning af de hos Ridderskapet och Addri samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottats deb 5 sistlidne Martii meddelte Betänkande i.frågan, att de publique Au.toiitetcr, sorn å Kongl. Maj.ts och Kronans vägnar arsluta Contracter eiler Athandlingar med Enskil te, ej må äga, att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf, sjelfve deröfver dömma j blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt.
Ut supra. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar , återremitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomiisUtskottet bemälte
Utskotts den 23 sistledne April afgifne, samt den 16 deilnes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner om en friare handel m.u Svenska Skogsproductar.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åt fekiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen* In fidem Protocolli O, J. Lagerheim, Den 21 Majt.
Torsdagen den 21 Maji.
Plenum kl. half till 5 e. m.
Grefve Lewenhaupt, Gustaf* tog, såsom äldste närvarande Grefve* klubban.
Justerades pleniProfocoUerne för den 25 och 27 sistledne April för- och cf^rmiddagen.
Herr Blomstedt , Hans * anförde skrifteligen:
Vid det Plenum, hvars Protocoll nu juste-' ras, gjordes en mängd mer och mindre vidlyftiga anföranden, skrifteliga och mundteliga.
Jag ansåg derföre olämpligt ppptaga Ridderskapets och Adelns tid med ett yttrande reservationsvis i en fråga, som af OeconomiaeUtskottet kungjordes vara definitivt afgjord genom trenne Stånds pluralitet, nemligen frågan: om inskränkning eller upphäfvande af Dykeriets vidsträckta Bergning*- mouopolium.
Utskottet trodde i öfrigt vara tillräckligt , att endast förklara, det anmärkningarne icke directe agde gemenskap med hufvud motionen , sorn till de samma föran/edt.
Svårligen lärer kunna formeras ett klart begrepp om hvad här Den 21 Maji. loi åsyftas med användandet af ordet directe; jag för min del tror, att ingenting kan hafva ett mer direct samband med en Motion , ciri an-~ märkningar, sorn innefatta: 1:0
Tillagg eller uteslutande af ett enda ord-3 och 2:0
En'ändring af redaclionen i ett Önsknings mål, eri ändring, sorn, långt ifrån att aflägsna från ämnet , förtydligar frågan och förbyter resultatet ifrån ett högst obetydligt, till ett allmänt nyttigt.
Må mig vid detta tillfälle tillåtas göra en digression, som likväl står i närmaste samband med denna och de vid Ridderskapets och Adelns Plena i allmänhet förefallande Casus!
Ofta har jag hört under och utom
Discussioner samt vid vigtiga frågors afgörande, citeras, att det eller det Ståndet, att två Stånd, eller att alla tre öfrige Stånden redan på något vid samma tillfällen anfördt sätt afgjort en under öfverläggning här varande fråga, hvarföre man ansetts böra instämma med Pluraliteten, som i alla fall hade votum decisivum.
Utskotten hafva suspenderat allt vidare Utlåtande öfver anmärkningar, som åsyftade en närmare utveckling af Motioner och Betänkanden, hvilka i sig sjelfva icke afhändlade annat än halfmesurer, att deraf frambringa resultater, värdiga att såsom Önsknings- mål till behjertande för Kongl.
Majit, af trogna och. 102 Den 21 Maji. upplysta Undersåtare, 1 underdånighet framlaggas, och såsom prof, att de icke genom bisainer och advocatoriska dissertationer hafva förslöst den tid, som var ämnad att afhandla vigtigare ämnen och frambringa mognare frugter af öfveriåggningarne.
Ofvannämnde förfärande har i Ständens Plena och hos Utskotten, någon gång torra Riksdagarne, men i synnerhet denna, ägt rum, emedan man synts tro, att ett Utskott tillhört endast utlåta sig på ett negativt sätt öfver de frågor, hvilkas slutliga resultat det förutsett, elier genom trenne Stånds pluralitet blifvit meddelt.
Jag år icke af denna tanka.
Utskotten , såsom Representat otiens Committerade , böra ovilkorligt antin-' gen förklara gjorda anmärkningar olämpliga, saint meddela moti verna till ett sådant Utslag, eller ock gilla dem , eller åtminstone yttra ett bestämdt omdöme deröfver; härigenom skulle vinnas en ledning för kommande Ständers moga re öfvervägande och beslut i flera vigtig» frågor.
Om trenne
Stånd förhasiadt afgöra ett §mne i brist på sakkunnige, och såsom liggande utom spheren af deras egentliga yrken^ skall ett fjerde RiksStånd , hvilket hel 1st det må vara , sorn med den sanna upplysningens lugn och erfarenhetens stadga begrundar hvad beslut det går att taga, blifva utestängdt ifrån ail sort verkan af dess större urskilning och forskning att uppnå det rätta.
Jag tror mig böra öppet tillstå, att jag alltid ansett sådant djupt sårande för hvarje Representant , sons känner sin pligt att sjelf granska, och derige<!
Den 21 Maji. 103
Hom oväldigt formera sitt omdöme.
Det är ganska tänkbart, att det ena eller andra af RiksStånden skulle kunna göras inactivt genom uppskof med frågors discuterande tills de andra Stånden afgjort desamma , och detta tvärtemot andan af Riksdags Ordningens 47. §:s föreskrift, som åsyftar ett Stånden sinsemellan fullkomligt oberoende af hvarandra.
Det kunde lätt anföras flera exempel på att så verkligen inträffat.
Jag säger icke att detta skett planmässigt från någons sida.
Det har, hvad Riddarhuset beträffar, förorsakats genom långvariga öfverläggningar, hvilka åter ägt rum genom detta Stånds större talrikhet, jemförd med de andra Ståndens, och genom uteblifvande af icke i rätt förhållande dertill oftare utsatte Plsnidagar, I en tidpunkt, då så liberala grundsats ser följas, som i den närvarande . är visst in-i genting vådligt att befara j men Riksens Stän-i ders handlingssätt bör det oagtadt vara enahanda och consequent.
Vi hafva hört så högtif-i ras för helgden af yttrande rätten ! huru mycket sorgfälligare bör icke då den beslutande bevaras?
Äfven hvarje skuggbild af ett ingrepp i denna rätt bör aflägsnas ifrån våra öfverlägg» singar, så vida dessa skola alstra de resulta^ ter af oväld och förstånd, som egna en fri och ädel Nations organer.
Det är likväl en sanning, att vid flere tillfällen vore önske* ligt att mångordighet undvikes i de fall , där Icke långa afhandlingar och metbaphysiska 104 Den i i Maji, deductioner kunna hvarken ändra Enskiltas öfvertygelse eller de enkla och klara begrepp ‘n om en sak, än mindre verka på £lu* ralitetens beslut.
Mycken tid skulle då vinnas och redighet betiämjas vid hvarje Måls behandlingj ty Laconismen, som ické består i mystiska uttiyck tlier uppkommer på tydlighetens bekostnad, är det öfveriägsna för* ståndets omisskänneliga tecken- I alla fall troi' jag utan undantag, att tillfälliga kännedomen om ett annat RiksStånds redan fattade beslut, om den ock innom T laren kan fötorsaka ett modifleradt yttrande, åtminstone aldrig af honom må anföras såsom ett skäl till det beslut han önskar det Riksstånd, för hvilket han talar, må taga.
Det är just ett sådant främmande Gch ifrån saken skiljdt motiverande till beslut, sorn innefattar ett förolämpande emot den värdighet, ett RiksStånd så ömtåligt bör bevara.
Nu åter till mitt egenteliga ämne!
Vid föredragningen af det
Mål , som hufvudsakligast gite vit mig orsak yttra dessa reflexioner, var det jag, som gjorde anmärkningar emot Dykeri - inrättningen, hvaruti en värd Ledamot, Herr Ankarsparre , instämde med väl grundade tillägg.
Ridderskapet och Adeln behagade då ytfra ett enhälligt bifall-
Det är derföre jag med så mycken större säkerhet och stöd för min enskilta mening, får till Protocollet högtidligt förklara , att då Dykeri Inrättningen innefattar ett exclusivt Privilegium för en till förtigande af kostnads- och vinstsbelopp edsvuren Corporation, med rättig - Den 2 i Maji.
105 het att ensam taga befattning med och draga en siem vrnning af redan i nöd stälide Medborgare egendom och välfärd ; då den töre och eiler en viss förelagd tid , dels förbjuder en att rädda sig genom eget arbetande, som dertill äger förmåga, dels nekar en lidande att för besparande tit dess egendoms qvarlefvor jnot lindriga vilkor begagna andra hjelpsamrna och kraftfullare medmänniskors biträde5 så vågar jag anse hela ifrågavarande verk , sådant det nu är, såsom förnärmande enskilta Medborgares och andra Folkslags billigaste fordran, mot allmänna Folkrätten-stridande och. således Svenska Nationen vanhedrande Inrättning i och detta allt på grund af de ytterligare skäl och facta, jag i anmäikningame haft äran anföra.
Jag hemställer derföre vördnadsfullt , huruvida Ridderskapet och Adeln behaga gemensamt med mig instämma uti och gilla min hätmedelst till 1'rotocoilet gjorda Reservation.
Herr Anbar sparre, Ingemar August 3 .-instämde uti Herr Blomstedts reservation.
Justerades PleniProtocoIlerne för den 3© sistledne April för och eftermiddagarne samt den 2 och 4 dennes förmiddagarne.
Herr Estenberg, Pehr, hade inlemnat ett så lydande anförande; io6 Den 21 Majt.
Angelägna göromål hindrade mig, förmiddagen den 4 Maji , att öfvervara det då till sluteligt afgörande förevarande, och nu till justering företagna ämne, rörande fri Export af Svensk Ekbark, hvarföre jag vördsammast anhåller, att få mina tankar i samma ämne uti Högloflige Ridderskapets och Adelns Protokoll för detina dag reserverade.
Det Högloflige OeconomiEeUtskoftets Project, sorn af Högloflige Ridderskapet och Adeln gillades, synes, etter min ringa tanka, ic ke otydligt syfta derhän, att alldeles ruinera de stora och kostsamma Garfverier, hvilka i Stockholm blifvit anlagda, och hvarest likväl , som allmänt kändt är, största delen af Sveriges Läderberedning verksälles, så vida från dessa Verk, ej allenast Hufvudstadens och Kronans betydliga Läderbehof utgå, utan ock de fleste
Landsorter derifrån hämta sina förnödenheter- Berörde Verks framtida bestånd ä* ifrån början grundadt på den tillgång af Ekbark , som i Rikets aflägsr.are Provincer är att tillgå, hel 1st i de närmare omkring
Huf» vudstaden belägna inga Ekskogar finnas.
Stockholms Garfverier kunna så mycket mindre umbära denna tillgång af Ekbark, de hittills haft, som de med den ändock icke äga öfverflöd deraf, icke ens hvad de hufvudsakligen behöfva , oagtadt allt hvad som är stadgadt och gjordt till deras förmon.
Ty om Högloflige Ridderskapets och Adelns fattade beslut i detta ämne af Kongl. Maj
Läder till inländskt behof användes, utan i det stället kunna Skeppslaster af Westindiska oberedda Oxhudar hit införas , bär beredas, och sedan äter med lörmon till utrikes Orter, ja! äfven till sjelfva London, utskeppas.
Denna omständighet talar ensam i min (anica tillräckligt emot den föreslagna och bifallna förändringen i Författningarne om Ekbarkens användande, isyn-; nerhet på en tid, då man nödgas våra omtänkt på besparingar af allt, sorn besparas kan D ssutom, och så vida jag icke alitiör mycket misstager mig , mäste tillåten Export af Svensk Ekbark medföra så väl för det Allmänna, sorn för hvarje enskilt man, den bekymmersamma följden , att , sedan Svenska GarfVerierne på detta sätt blifvit återförda tili nödvändigheten att vid Läderberedningen nyttja Granbark, i stället för Ekbark , så vida af denna senare liten eller ingen tillgång är att påräkna , sedan det blifvit Engelsmannen tillåtit att härifrån afhämta denna Vara, och hm ingalunda lärer uragtlåta, att för hvad pris som hellst begagna sig af tillfället, då han derigenom så lätt drager hela den bättre GsrFveri-rörelsea från vårt till sitt eget Land, så blefve, säger jag, följden oundvikligen den, att antingen Den 21 Maji. finge vi åtnöja oss med det odugliga Läder, sorn genotn bruket at Granbark beredes, eller ock skulle vi finna oss nödsakade, att för ett långt högre pris, än vi nu betala, hämta vårt behof ifrån det Land, dit vår Ekbark utskep. pades- Skulle denna Näring ännu en gång komma i vanmagt, torde sedermera ej allenast manga år tili dess återuppbjelpande erfordras, utan äfven oundgängliga understöd af Statens medel påkallas.
Justerade9 Pleni-Protocollet för den 4 dennes eftermiddagen.
Upplästes följande från de andra RespeCtive RiksStånden ankomna ProtocollsUtdrag l Frän Högvördige PresteStändet: