Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med denna grundsats uppehölls likväl Malmö Discontsrö^ rebe ifrån den 18 November 1815 till den 1 Octoberi8i7«
Det tillstånd som då föranleda Den 2 7 Maji. 455 de Regeringens öfverlemnande af denna
Dis-' cont åt sig sjelf, hade kunnat inträffa den 18 November 1815; att den likväl inträffat nu, är en o'ycka, sorn man velat förekomma, och då uppsåtet tyd igen varit detta förekommande, fastän det ej lyckats, har jag tro t, att föreskriften i ansvarighets-lagen med tillämpning på StatsRådets Ledamöter, ”att desse Embetsman, kan ej helier till last Jäggas om, emot deras på anförde skäl grundade råd, utgången, utan deras förvållande, blifver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icka vinnes,’’ äfven kunde tjena ttll ledning för om-j dörnet vid pröfningen af detta förhållande, som nu af en opinions-domstol skall afgöras.
Emedlertid är jag fullt öfvertygad, att om den af ConstitutionsLJtskottet föreslagna underdåniga önskans framställande i anledning häraf af Riksens Ständer gillas, skola alla sådana olyckor för framtiden vara förekomne.
Slutligen får jag förklara, att äfven jag icke yrkar någon annan behandling af anmärkningarne ew mot StatsSecreteraren Quiding och Expeditions.
Secreteraren Rergström, än att de, af det skäl, att Rikets väl ej kräfver någon underdånig begäran, om desse Embetsmäns skiljande från deras Embeten, må till handlingarne läggas.
Ett anmälande till RiksStånden, enligt 107 påkallar ej ovilkorligen en strängare påföljd.
Uti denna offentliga undersökning ligger, som mig synes, ett bevis på ConstitutionsUtskottets uppi märksamhet och beifrande af sådane ämnen, hvilka påkalla alfvarsam handläggning, och ett eorrectif, som utan tvifvel lärer verka på ni^ 456
Den 27 Maji. tiske ock uppmärksamme
Föredragandes eftertanka för framtiden
De enskijta motiver, sorn föranledt mig i dessa ämnen, och som äfven leda mitt omdöme i deltagandet af denna pröfning, yrka inga enskiltas förlöljt-lser eller olyckor.
Men då jag hyser den grundsatsen, att rättvisan gäller Jika för alla, vare sig hög eller låg. fattig eller rik, härvarande eller frånvarande, och då i de föredragandes händer den plikt är lagd, att i alla mål, till denna rättvisas befrämjande, upplysa sin Konung och Dess Rådgifvare, anser jag mig handla i enlighet med denna grundsats, då jag anmärker afvi-' kelser derifrån, äfnöjande mig vid detta till, fälle med den förhoppning, att den nu skedde offentliga pröfningen skall i framtiden vara af samma välgörande inflytelse för alla medborgare, som om dessa anmärkningar rönt den strängaste påföljd Åtskillig© yttrade härtill deras bifall.
Friherre Ankarsvärd, Carl Henric, hade ini lemnat ett så lydande skriftligt Anförande; Sedan Nationen i mera än 6 månader väntar resultatet af Riksens Ständers sammanvaro, skulle det lätteligen kunna anses som en Otillbörlig tidspillan, att åt ConstitutionsUtskot, tets Betänkande, rörande decharge för StatsRådet, vilja gifva den noga behandling, som ämnets vigt och national - representationens värdighet kunde kräfva.
Erfarenheten har dessutom visat, huru litet afseende af Constia Den 27 Maji, 457 tutions Utskottet vid detta Riksmöte blifvit lemnadt åt allmänna opinionens fordringar, eller åtmindstone åt detta Ståndets , då härifrån yrkad tryckning af Utskottets protocoller, i kända mål, blifvit afslagen, under det tryckfrihet likväl är ett af vår Statsförfattnings hufvudvilkor.
Utskottets illiberalitet i denna del leder till misstroende, så mätte det förlåtas, som vanlig följd af mörker, och det får ej finnas underligt, om ifrån samma källa skull® uppkomma den tanka, att nu föieslagne decharge för StatsRådet vore inom Utskottet mera fotad på enskild aktning för personer, än ä afseen* de till Grundlagens fordringar och saker.
Min mening är detta oaktadt ingalunda, att hos Ridderskapet och Adeln söka verka en återremiss af Betänkandet, men att uti våra Protocoll dervid förena mina anmärkningar, är hvad jag anser som rättighet och pligt.
Genom de ConstitutionsU skottets Protocoller, som ändtligen blifvit tryckte, finna vi en Ledamot hafva yttrat, det han trott sig lin. na en StatsRåds
Ledamot vid flere tillfällen hafva sine Embeten på ett obehörigt sätt utöfvat; en annan Ledamot anmärker tryckfrihetsfrågans föredragande i Handels- och FinanceExpedition; ett Rättegångsmåls föredragning i samma Expedition, och hvad som värre är, StatsRådets uteblifvande yttrande till protocollet i nästan alla mål, der nu varande Konungen ej sjelf uppmanat dem dertill, förbi - 45 S Den 27 Maji. gående efter godfycko af Allmänna Beredningen och Publique Verk m ni och detta oaktadt har Constitutions- Ulskoaet öfver hufvud i råd-lagen om Regerings-ärenderne tydligen röjt det upplysta nitet, och den oafiåtna omtanka» för Statens gagn.
Jag finnér lätteligen, huru Utskottets pluralitet förmått åstadkomma det ocs förelagde Betänkande Jag finner äfven, att det afen annan pluralitet möj* ligen kan godkännas; men mig må det tillåtas, att ej d haga i detta godkännande, då jag derigenom skulle brista uti förtroende till de tvänne detta Ståndets värde medlemmar afCotistiiutions-Utskottet, hvars å facta stödda meningar äro i så stor motsägelse med den grund, hvarpå decharge för Stats
Rådet ensamt bör och kan få hvila.
Slutligen kan jag ej undgå,' att yttra min förundran deröfver, att ConstitutionsUtskottet som vårdare och tolk af Grurid-lagen, kan inträda på andra än, för det samma utstakade områden; och jag förstår ej, huru Utskotset ens kunnat komma på den tankan, att tillstyrka Riksens Ständer önskningar i economisk väg.
Skulle Utskottet vid granskningen af StatsRåds-Protocollerne funnit, att andra än nödige och oumbärlige dispenser från de prohibitiva Tall-lagarne af StatsRädet blifvit tillstyrkte, förmodar jag, att sådant blifvit Riksens Ständer helt öppet förelagt, emedan det är Rådgitvares förhållande vid rådslagen, som af Utskottet bör till Riksens Stän^ ders slutliga bedömande framställas, till bere - Den 27 Maji, 459 dande af våra önskningar äga vi ett Economie-i och BesvärsUtskott. C. H.
Då jag nu afhört Friherre Ankarsvärds uppläste reservation emot decharges meddelande till StatsRåden och Föredragande, och äfven deraf funnit, att bemälte Friherre ill en del grundar denna sin reservation deruppå, att tvenne Ledamöter af ConsfitutionsUtskottet genom tryckt skrift yttrat, det de funnit flere felaktigheter upptäckte under granskningen af StatsRädets ProtocolJer, som Utskottet icke anmärkt, så torde jag först och främst dervid få anmärka, att en och tvenne Ledamöter af ett Utskott, ingalunda är Utskottets pluralitet, och att det sodnares omdöme förtjenar minst så mycket afseende sorn de förres.
För Het andra får jag, i afseende på det uttrycket i förberörde af Friherre Ankarsvärd åberopade tryckta skrift, att Stats— Rådets Ledamöter icke någonsin i Stats-Rådet afgifvit några yttranden, så framt ej Kongl.
Maj t dertill uppmanat dem, anmärka, att jag visserligen flere gånger funnit beslut fattade, hvaruti de Rådgifvande icke afgifvit någon tanka; men som jag läst 9 §.
Regeringsformen till och med dess 4
Dylika förhållanden blefvo af 18» 5 åts Ständer mig vetteHigen icke ogillade eller af Kongl. Maj:t oråriigt upptagne
Herr Munck a/ Rosensköld:
Qviding och Exped'tions-Secreteraren Bergström instämmer jag fullkomligt, men i afseende på Utskottets anmärkning mot StatsRådet Friherre Cederström, anhåller jag att fä erinra, att om Allmänna Lagens stadgande om jäf för Domare kunde tillämpas pä StatsRådets
Ledamöter vid föredragning derstädes af mål, vid hvilka någon af Ledainöterne förut lagt hand, så vore den emot Friheire Cederström, såsom ansvarig, anmärkte omständighet ett feli emot Allmänna Lagen, hvilket hörer under 106 och icke under 107 §.
Regeringsformen, och då hörde b dömandet af det ansvar, sorn å ett sådant tel skulle fö'ja, icke till Riksens Ständer, utan till RiksRätten.
ConstifunonsUtskottet hai således äfven om ett fel blifvt begängit genom uraktlåtenheten» att ej jäfva sig, i Den 37 Maji, 461 intet fall kunnat för ett sådant fel ställa någon, och således icke heller StatsRådet Friherre Cederström, till ansvar efter 107 > -Iler inför Riksens Ständer.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag in* Stämmer med den siste värde Talaren deruti, att
ConstiturionsUtskottets nu under öfverläggning varande anmärkning mot StatsRådet Friherre Cederström är obehörig.
Den enda categori i 107 § , under hvilken det förmenta felet skulle kunna hänföras, vore nemligen: väld.
Men då man med uppmärksamhet läser §. finn°r man tydligt , att Grundlagen alldtles icke af Stats-Rådets Ledamöter, utan endast af S'atsSecreterame, fordrar oväld, nit9 skicklighet och drift: — de förre kunna, enligt §s nuvarande ordalydelse, ej klandras, utan blott så vida de *’i deras rådslag om allmänna mått och steg ej iakttagit Rikets sannskyldiga nytta."
Jag har velat göra denna anmärkning, egentligen blott för att ådagalägga nödvändigheten af den Redtctionsförändring af 107 §,, sorn jag för en tid sedan hide äran föreslå. 4Ö2 Den 27 Maji, Friherre Åkerhjelm♦ Jag tror äfven, att hvad man af Domare fordrar, i afseende på jäfsplikt, icke fullkomligen kan tillämpas på StacsRåden.
Äfven tror jag, att väld, bristans de skicklighet, m* fl i i07 §. uppräknade Embetsfel icke kunna tillämpas på andra än activa StatsRåds Ledamöter, jag menar Föredragande.
Men jag tror också, att afgifne rådslag inom StatsRådet i allmänna mått och steg, uti sådane ämnen, der den Rådgifvande förut varit Domare elier Part, kunna unn tvifvel vara stridande emot Rikets sannskyldiga nytta, i hvilket fall 107 §:s första del är för an-J märkning deruppå tillämplig.
Då nu vid det» ta tillfälle icke så inträffat är det ett skäl, att ej gifva den gjorde anmärkningen annan påföljd j än förvarande vid Ståndets Handfingar.
Herr Munck af Rosensköld'.
Flere af Ridderskapets och Ådelns Ledamöter torde icke hafva i minnet, att 106 §.
Regeringsformen har afseende derå, då någon StatsRåds
Ledamot uppenbarligen handlat emot Regerings™ Formens tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådane öfverträHeffer, eller dem vållat och befräiaj it genom uppsåtlig! fördöljande af någon upplysning.
Men ic7 åter har afseende på de händel er, då en StatsRåds Ledamot uti Rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller någon StatsSecreterare icR© Den 21 Maji. 465 med ovald, nit, skicklighet och drift sitt förtroende Embete utöfvat.
Nu hemställer jag, om Friherre Cederströms underlåtenhet att jäfva sig varit ett rådslag mot Rikets sann,' skyldiga nytta?
Jag kan gerna lemna derhän, om jäfs skyldigheten är lika vidsträckt för Ledamöterne i StatsRådet, som för Domare, men i afseende på den form anmärkningen fått i Betänkandet, förnyar jag mn anhållan, art Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition, att anmärkningen mot Friherre Cederström må förfalla oviD korligen och utan tillägg, men deremot atfc anmärkningarne mot StatsSecreteraren Quiding och ExpeditionsSecreteraren Bergström må förfalla endast af det skäl, att Rikets väl ej klafver någon vidare åtgärd.
Högst ogerna höjer jag min röst för att upptaga Riddenkapets och Adelns tid, och kanske är detta i dag mest öfverflödigt, då ingen kan med mera lugn och skicklighet framställa ämnets sanna förhållande, än de Herrar som redan yttrat sig; också instämmer jag nästan i allt med Herr Rosensköld, Friherrarne Wirsén och Åkerhjelm, samt Herr Haussvolff, men i stöd af min erfarenhet, torde jag få tillägga några ord Jag hemställer, huruvida den anmärkning som blifvit framställd emot StatsRådet Friherw ?e
Cederström bör kunna äga ruin, då man ej kunnat framvisa den föreskrift, som ålagt jäfvet.
Jag tror ej att detta varit Friherre
Ce« ^erströms pligt; eå mycket mindre synes mig 464 Den 27 Maji. anklagelse kunna äga rum, sorn det står i Re2 gcringsformeo, att det fe) sorn föranleder till anklagelse, bör vara en åtgärd, sorn länder till Rikets skada, hvilket efter min tanke nu ej är förhållandet; Lagen ålägger
Domarejäf: en föreskrift, som jag hemställer, om den är lämp-j lig för StatsRåderne, då de äga en rådgifvande, en tillstyrkande åtgärd, men ej någon beslutande röstj för min del finner jag intet skäl till anklagelse emot Friherre Cederström.
Hvad de öfrige Herrarne angar, så trof jag att Ridderskapet och Adeln blifvit så upplyst af här gjorde framställningar, att alla torde redan hafva fattat sitt beslut.
Jag anhåller dock fä draga Ridderskapet och Adeln till minnes, i hvad ställning StatsRåden och de Föredragande äro: en ställning som skiljer sig från alla andra; de stå alltid liksom mellan tvenne eldar, då de å ena sidan skola råda sin Konung, och å andra sidan bevara Folkets rätt.
De måste framställa sin tanka stundom med afseende på utländske förhållanden,stundom med afseende å inre Lagarne , för vidt omfattande och mångfaldige, att icke ofta vara ej nog kände af personer, hvilka ofta liksom tillfälligt, och ofta visserligen oväntadt intagit sina ru n.
Ävvenså har jag många gånger känt hela obehaget af att framställa mina tankar, äfvi.n för den ädlaste, rättvisaste, mildaste Furste, då det stundom måst 6ke för att motsäga dess m ning
Uti en sådan ställning är det o-i möjligt, att donu gerningarne efter bokstafvera Deli 27 Main öch ordalydelsen, utaö efter andan, sorn ledet dem Det är med denna erinran sorn jag anhåller om pioposition, att Betänkandet mä läggas till Handlingarna Ropen om proposition förnyadeä.
Jag instant*
Iner fullkomligen med Herr Rosensköld deri, att dylika jäf, som för Domare, ej kunna äga rum för StatsKädets Ledamöter j men vill dock för ett ögonblick med Constitutions-Urskotret antaga, att sä vore.
Det förefaller mig i dea händelsen besynnerligt och märkbart, att
Constitutionsötskottet blott gjort anmärkning emot det StatsRad, som icke jäfvat sig sjelf, icke mot de andra Ledamöterne, som äfvenledes underlåtit att jäfva honom, i anseende till en så allmänt kand omständighet.
Det är nemli-' gen t hvarje Rätt eller Collegium» sorn består af flere Ledamöter, lika ovilkorlig skyldighet för hvar och en att tillse, det alla äro ojäfvig ge, som att sjelf icke lägga hand vid något, hvaruti man är jäfvig.
Friherre Haji, Eric, hade inlemnat ett så lydande Memorial; Kongl. Maj:ts Nådiga Bref om Boställens bortarrenderande pä 30 år föreskritver, att Konungens Befallningshafvande och Regementschefs , sedan anbud å Auction blifvit gjordt, Ridd, 0. Ad, Prot, VI* B, II, Afd. 59, 60» 466
De» 2 7 Maji. böra inkomma med Utlåtande, om de anse det vara till fulla värdet uppgått.
Sedan 2:ne auctioner å Bostället Orme och Quarnbacken varit utlyste, och jag, såsom Regementschef, protesterat emot antagandet af de dervid gjorde anbud* samt begärt inhibition af Auctionen, i anseende till den då inträffade , för utarrendering mindre fördelaktiga conjunctur, heldst dietta Boställe ej var af de, som ovilkorligen skulle bortarrenderas, utan på innehafvarens egen underdåniga begäran, af Konungen beviljad, blifvit på Auction satt, utlystes derå Auction för stdje gången, då anbud ej heller blef af sådan beskaffenhet, att jag ansåg mig böra tillstyrka dess antagande.
Likväl antaga, det oaktadt, bägge Collegierne anbudet, och utfärda contract.
Boställs-innehafvaren klagar deröfver genom mig hos Konungen, och Konungens Föredragande tillstyrker i StatsRådet Contractets upphäfvande.
Jag vågar underställa Ståndets pröfning, om icke Konungens Föredragande handlat rätt i detts fall, då det ej lärer kunna vara meningen, att Löntagare böra efter godtycko beröfvas sina löne- vilkor, och ett i o* rigtig ordning tillkommit contract, hvars uppgörande Konungen öfverdragit åt förenämnde Collegier, af Konungen måtte kunna upphäfvas} samt anhålla, att denna sak mätte förfalla, helst den eljest kunde leda till ett präjudicat af stor orättvisa emot Arméens Indelningshafvare.
Den 27 Maji. 467 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om icke, då Constitutions* Utskottets Betänkande innefattade flere särskilte punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt ling» särskilt för sig pröfvas och afgöras.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, att den emot Herr Stats-Rådet Friherre Rudolf Cederström af ConstitutionsUtskottet gjorda an. märkning måtte få förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt~ Marskalken tillkännagaf, att Stats Secreteraren Quiding inlemnat ett Memorial, men då målet redan syntes vara tillräckligen utredt, och så många Ledamöter deruti sig yttrat, hemställde Hans Excellence om berörde Memorial skulle behöfva uppläsas.
Herr Munck af Rosensköld: Sora jag anser Egendoms-rättens helgd af vigt, anhåller jag, det propositionen, som Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken ämnar göra, angående StatsSecreteraren Quiding, må blifva sådan, att anmärkningen må förfalla en^ dast på grund deraf, att
Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd. 468 Den 27 Majt.
Dans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalkm hemställde, om icke, enär Rikets väl ej kräfde den i 107 § RegeringsFormen omnämnde åtgärd, *11 påföljd å den emot Herr Stats-Secreteraren B. C.
Quiding väckte ani märkning finge förfalla. ♦ Bifölls.
Herr Grundelstjerna, Axel'.
Herr Quiding* ifrågavarande Memorial torde innehålla vigtiga upplysningar rörande de omständigheter, uppå hvilka Constitutions-Utskottet grundat sin emot honom gjorde anmärkning, och får jag derföre anhålla, att samma Memorial måtto varda uppläst, för att i Piotocollet åtminstone kunna intagas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken anmärkte, att Ridderskapet och A-j deln ej ansedt någon uppläsning deraf nödig, samt att saken redan vore afgjoid.
Herr Munck af Rosensköld begärde äfven, att SiatsSecretcrarens Quidings Memorial måtte uppläras, emedan annars Herr Quiding kunde med skäl klaga öfver samma behandling af Ridderskapet och Adelil, som Sundell fått rö. na af Herr Quiding, då han blef dämd, utan att blifva hörd.
Om något Memorial vid ett måls afgörande bör uppläsas, så är det visst StatsStcreterarem
Qvidings* Den 27 Maji.
469 då fråga är, att döma honom för det hao under sin Emb-tsmanna befattning skall dömt en annan medborgare ohördan.
Jag finner ansvarigheten efter 107 §, iust derföre olämplig, emedan den Embetsman, som är föremål för anmäikningen, nästan aldrig äger tillfälle, att inför Riksens Ständer få uppgifva skälen för den åtalade handlingen, utan merendels blott dömes efter anklagelsens stränghet, och det in., tryck, som densamma nödvändigt mäste göra på Opinionen, då den icke blifvit mildrad genom motvigten af de skäl den anklagade till sitt försvar kan anföra.
Då Riddcrskapet och Adeln är i begrepp att fatta ett beslut, hvars beskaffenhet skall må bända stämpla denne värdige Embetsman för hela dess lifstid, och då fråga blifvit väckt, att förskona honom från ansvarig påföljd på den för honom föga tillfredsställande grund, att Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd j så synes mig temmeligen billigt, att, efter händelserne så fogat, att denne Embetsman blifvit Ledamot af detta aktningsvärda Stånd, han åtminstone här måtte höras, och Ridderskapet och Adeln i sådant afseende agna några minuters uppmärk-i samhet till åhörande af det anförande han till sitt försvar har inlemnat.
Härefter upplästes StatsSecreteraren Quni dings Memorial, så lydande:
Riksens Höglofl. Ständers ConstitutionsUtakott har till ansvar elter 107 Regerings - 470 Den 27 Maji.
Formen anmärkt det sätt, hvarpå jag behandlat en af KrigsCommitéen i underdånighet framstäld fråga, huruvida de Norrska Discontxepresentstiver fingo i uppbörd emottagas, som blifvit till Commitéen insände af FältCommissarten Sundell, hvilken, i egenskap af Svenska Kronans Ombud, haft det uppdrag att indrifva betalning för de i Norrige försållde Magazinsbehållningar.
Ridderskapet och Adeln kommer att pröfva gilltigheten af berörde anmärkning, anhåller jag ödmjukast hos Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att få meddela följande upplysningar i detta ämne: Kongl.
Maj t har den 14 Junii 1816 förordnat, att ingen skulle vara pligtig emottaga de Norrska Discont-representativerne, undantagande Intressenterne i den Låne Inrättning, hvarifrån de voro utfärdade.
Den 28 derpåföljande September har väl Kongl.
Maj:t i Nåder bt-fallt, att de tills vidare skulle såsom betalning i Kronans Cassör i Norrige emottagas; men detta förordnande, utfärdadt af Hans Maj t så‘om Konung i Norrige, tade endast afseende på de Norrska Statsverket tillhörande Cassör och borde icke lända till efterrättelse för Sundell, hvilken såsom Svensk Embetsman, i afseende på uppbörden af Svenska Kronans fordringar, allenast ägde att rätta sig efter de befallningar han från Svenska Auctoriteter erhållit, Den 27 Maji. 471 När Kongl KrigsCommitéen i underdånighet förfrågade sig, huru förhållas borde med de af Sundell emottagne 5S,58o SpecieDaler i Discont-representativer, anmälte Coinmiléen tillika, att FältCommissarien Sundell förklarat, det ifrågavarande representativer nästan utgjort det enda mynt, sorn i Norrige under tiden circuleratj att så vida desse ej emottagits, någon indrifning af Kronans fordringar icke kunnat ske, eller han med önskad framgång kunnat använda laga åtgärd, för att derigenom tvinga de restskyldige att liquidera sina skulder med RiksBanksSedlar, då sådant varit stridande emot Kongl.
Maj t» förordnande, samt att den skillnad, som, sedan Kongl. Majds Förbud af den 23 Julii 1817 emot deras emottagande i Kronans Cassör kungjordes, uppkommit mellan desse representativer och RiksBanksdaler, härledde sig icke från ett mindre förtroende till
Discontlnrättningarne och deras soliditet, utan från den form, som SpecieSedlarne äga derigenom, att de ej få utgifvas på mindre summa än 20 Speciedaler eller 200 RiksBanksdaler.
Jag ansåg således Sundell hafva redan hos KrigsCommitéen uppgifvit, hvad han till sin ursägt kuncle anföra, och dess vidare hörande så mycket mera öfverflödigt, som detta ärende icke var något Besvärs eller Tvistesmål, titan en af ett administrerande Verk gjord förfrågan, huru med de af Sundell insände
Discont-representativer borde förhållas.
Discont-representativernes emottagande i Norrska StatsCassorne, skulle tj^na till ef, 473 Den 27 Maji. terrättelse för inbetalningar af ersskilte personers 6Kuider till Svenska Kronan; jag hade mig bekant, att Kongl Maj;t uti dess Svenska StatsRåd aldrig tillåtit ett sådant iiquidationssätt, oe.h jag var öivertygsd, att ett ombud ägde den ovllkorliga skyldighet, aft, utan iör>'ganget särskilt tillstånd, hvilket här icke inträffat, icke såsom godt antaga hvad myntsort honom tillbjöds, utan noga tillse, att betalningen erlndes i det mynt, hvarpå contractet lydde, äfvensom att det var Kronans obestridliga tätt, att icke emottaga betalning i Discontrepresentativer, hvarmed icke någon enskilt man, som ej var delägare i den Låneinrättning dem utgifva, kunde emot dess vilja liquideras.
På alla dessa skäl ansåg jag min pligt fordra, att i underdånighet tillstyrka, det de ifrågavarande representativerne återställdes till Sundell, med förständigande, att till KrigsCommitéen insända samma Summa uti det mynt, hvaruti lordringarne tillkommit.
Det är äfven anmärkt, att jag icke gjort behörigt afseende derpå, att, enligt KrigsCommitéenft tillkännagivande, tvångsmedel icke fingo användas till iordringarnes iridrifvande.
Genom KngsExpeditionen har något förbud i idetta afseende icke blifvit utfärdadtj tvärtom har Kongl. Majst, vid de flere tillfällen, då de Jsforrska Debiforerne erhållit förlängning på terminen för sid skulds afbetalning, alltid förunnat dem denna förmon, med villkor att fullkomlig säkerhet ställdes för beloppet af Kronans iQidraö* hvataf följer3 att <ten3 §Qm fck« Den 27 Maji, 473 kunde anskaffa en sådan säkerhet, borde genom tvångsmedel tillhållas, att sin skuld afbörda
Men älven i händelse tvångsmedel icke fått användas, anser jag mycket orätt, att i betalning hafva emottagit en annan myntsort, än den, hvarå contracterne lydde, när i sådant fall Kronans Ombud utan ansvar kutide afbida den tid, då betalning i RiksBanksdaler utbekommes.
Såsom redan är anfort, kunde detta ärende vid första föredragningen icke anses annorlunda, än 6åsom ett administrerande Verks förfrågan, huru med de insände