Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dermed icke afsells något annat, än alt bibringa en och annan soldat en större skicklighet uti åtskilliga, mest theoretiska, ämnen, så skulle jag tro, att derigenom vore föga eller intet vunnet; men sedt från en annan synpunkt, nemi. den, att desse sålunda inöfvade soldater och corporaler vid förefallande behof kunde användas såsom underbefäl och inslructeurer, ja, möjligen äfven såsom officerare för det talrika landtvärnet, som i nödens stund måste uppsättas; så synas mig dessa inrättningar vara något helt annat, än militärisk lux och fåfänga, som jag stundom hört dem benämnas.
Hvad nu angår de tvänne efter min tanke vigtigaste materiella behof, sorn jag anfört, nemi. alt hafva full beväpning och beklädnad för en blifvande conscription; så är det egentligen dessa tvänne saker, som jag ansett, att Utsk. icke nog afsett vid anslagen till Krigs-collegii depart., och jag tror, att Utsk. hvarken uti den ordinarie reglertn eller den extra bör pruta på detta, som likväl utgör sjelfva villkoret för att kunna uppsätta landtvärnet, hvilket åter måste vara det ankare, hvarvid man i farans stund kan trygga sina förhoppningar om framgång.
Jag anhåller till en början att få förena mig med hvad som af Gr.
Liljencrantz och Gr.
Löwenhjelm blifvit yttradt, till fördel för Gottlands National-beväring, samt att det tillskott, som af K.
M. blifvit hegardt, måtte blifva sagde beväring tilldeladt.
Jag gör detta så mycket hellre, som, ehuru jag i allmänhet föresatt mig att icke orda om annat än hvad som ligger inom milt fack, jag derifrån nu icke gör någon deviation, enär detta rörer bevärts-systemet i allmänhet.
För det andra anhåller jag, alt Gr. Löwenhjelm måtte ursägta mig, i händelse jag missförstått honom; men mig föreföll det, som han i sitt förordande för öfrigt af Krigsliofrättens bibehållande, hade mot densamma anmärkt, att den icke uti mål, som rörde sjömannaskap, vore behörig domstol.
I denna anmärkn. skulle 11.
Ex. hafva fullkomligt lätt, såvida Krigs-hofi ätten, så sammansatt, som den vanligtvis är, skulle afdömma mål, sorn röra sjömanskapet; men då sådana mål förekomma, förändras alltid Hofrätten, lill följe af sin instrnction, sålunda, att arne officerare af landtarmcen utgå och ersättas af 2:ne utaf flottans officerare, Den g
Maj f. ro. hvarigenom domrarne af sjöstaten förhålla sig till dem af landtarmcen såsom 4 till 3.
Hr von Hartmansdorff har indirect uppmanat en talare, som uti sista plenum frånsade sig rättigheten att yttra sig, alt nu begagna denna rätt att uppläsa sitt anförande.
Instämmande med Hr von Hartmansdorff i beklagandet, alt detta icke ägde rum, får jag direct uppmana samma ledamot, att nu anföra hvad han då förteg; han har anmält sig, och jag hoppas, att han låter Ii. o. Ad. få del af sina tankar i detta ämne.
Slutligen hade jag äfven ämnat yttra mig öfver ett ord, som inom li. o.
Ad. nyligen uti ett skriftligt anförande blifvit nämndt.
Löwenhjelm har redan bemött detsamma.
Jag bar af samma talare, som nämnt ifrågavar. ord, hört bittert klandras uttryck, som fällas under discussionens hetta.
Detta ord har blifvit nytljadt uti ett skriftligt anförande, och jag vågar derföre hemställa till samma talare, huruvida icke här det bibliska ordspråket sannas, som säger: ”att man ser grandet i sin broders öga och märker ”icke bjelken uti sitt eget.”
Jag vill blott som hastigast förekomma en misstydning, för hvilken StatsUtsk. skulle blifva blottstäldt, i anledn. af en talares yttrande om de privata militär-skolorna.
Denne talare anförde nemi. såsom en olägenhet, att icke student-examen fordras såsom ett ovillkorligt prasstandum af dem, som vilja undergå militär-examina.
Det torde vara honom obekant, att uti andra från Stockholm aflägsna militär-skolor (nb. enskilda) har det icke sällan handt, att elever, hvilka funnit fordringarna i humanistiska kunskaperna i och för militär-examina alltför höga, hafva rest till universiteterna, på 8 till i4 dagar tagit student-examen, derpå fortsatt uti militär-skolan och tagit militär-examen och sålunda, genom begagnande af denna genväg, vunnit framför sina öfriga kamrater månader och understundom äfven år.
Detta, jemte många exempel derpå, som af mig kunde åberopas, om jag finge nämna personers namn, bevisar ovedersägligen att student-examen icke är något tjenligt prof på sådana förberedande kunskaper, sorn fordras af dem, hvilka skola taga offieers-examen.
Då det tyckes, som hvarje medlem af detta Hus, hvilken till sitt yrke valt krigsståndet, ansett sig skyldig tala öfver och anmärka vid StatsUfsk:s utlåt.
N:o 44 ' fråga om 3:dje hufvudtiteln, så torde äfven jag för ett ögonblick få utbedja mig R. o. Ad:s uppmärksamhet.
Det är med ett uppriktigt erkännande af min ringa erfarenhet och med verklig fruktan att synas hysa alltför mycken tillit till eget omdöme jag uppträder för att ådaga - D c 11 9 Maj f. ra. frigga åsigter, som kanske iiro i strid med de många talares, hvilka redan yttrat sig öfver detta ämne.
Lika med Hr General Lefre'n, hembär jag nain verkliga tacksägelse till StatsUlsk., som utur mängden af förslager i frågan, gifvit åtminstone uppränningen lill en plan, för att komma till något resultat, i afseende på förbättrandet af krigsorganisationen; ty lika med Ulsk. anser jag besparingar nödvändiga.
Man må säga hvad man vill, landets ekonomiska ställning är ej sådan, att det tål ökade skatter, jag hänvisar i detta afseende till Fattigvårds-comite'ens utlåt, och tabeller.
Det är vid grunden för Utsk:s betänk, jag utbeder mig att få fästa R. o. Ad:s samt, i händelse återremiss, som jag yrkar, vinnes, äfven Utsk:s ledamöters uppmärksamhet, då ämnet ånyo handlägges.
Ut.sk. besparing; Utsk. söker vinna detta ändamål genom nedsättning af arméens ej talrika numerär; afsigten är nyttig, men medlet, som jag tror, högst förderfligt.
Skulle det ej kunna ernås på annat sätt?
Är detta den enda väg till den af hela nationen med rätta önskade sparsamhet med landets små tillgångar; må man då noga tillse, att ej skadan blifver större än den åsyftade fördelen.
Enligt min tanke finnes likväl, åtminstone i anseende till den värfvade arméen, en annan väg att beträda för att uppnå oftanämnda syfte; det är nemi. genom en bättre hushållning, ett ändamålsenliga re användande af redan gjorda anslag.
Jag önskar lika med Frih.
Hamilton: i:o afskaffandet af militärisk lux; jag skall i det följande söka visa hvaruti den består.
Gifves det, mine herrar! ett enda skäl, hvarföre inom samma garnison, t. ex. Stockholms, soldater vid det ena reg:tet skola kosta Staten nära dubbelt mer än vid det andra, då nemi. de förre ej tillika genom en längre och bättre öfning, i samma mån som de äro dyrare, äfven öfverträffa de sednare i militärisk duglighet?
Orsaken härtill ligger i dyrare, större och ömtåligare uniformer, uti till alltför stor fördel för passevolantörer och leverantörer uppgjorda contracter, samt uti den större inqvartering vissa reg:ter åtnjuta.
Af här förlagda trupper kostar artilleristen minst, circa i3a r:dr b:co, hästgardisten mest, circa 270 r:dr b:co, något mer eller något mindre, beroende af riksmarkegången.
Orsaken igenfinnes uti hvad jag förut haft äran nämna.
Hästgardet har en uniform, som, så väl i anseende till dess storhet är dyrare i uppköp, som i anseende till dess öfriga egenskaper är ömtåligare och följaktligen dyrare att underhålla än artilleriets; häst- och fot-gardets beklädnad är beräknad att hålla två år, artilleriets tre.
Inqvarteringen vid 471 Den 9 Maj f. m.
Svea artilleri utgör för hvarje n:r io rtdr b:co, vid gardesregttena 8, men dertill kommer, att gardes-regttena bo uti af Staten byggda caserner, för hvilka de betala en, jemförelsevis, ringa afgift, och hvilkas underhåll till och med med ej obetydliga summor af Staten bekostas.
Man sager väl, alt inqvarteringen utgår af Stockholms stad och ej är något statsanslag; men skulle ej en del af dessa inqvartcrings-medel kunna till något vigtigare ändamål användas, än hvad sorn nu är fallet?
Hvad jag sagt om Häst-gardesreg:tet, rörtde uniformen, äger äfven rum med Kronprinsens Husar-reg:te; och månne det skulle sakna all tillämplighet i afseende på de indelta cavalleri-regttena?.
Jag skulle likväl ej göra några anmärkntr vid kostnaderna för dessa trupper, om jag trodde, att de beredde fäderneslandet mera skickliga, nitiska, pålitliga och tappra försvarare, än man, i händelse af behof, kan påräkna af dem, som kosta mindre.
Skulle man tro mig partisk för det reg:te, vid hvilket jag sjelf har den äran att tjena, så vädjar jag till hvar och en af yrket, som sett detta regtte för tolf a tretton ur sedan, och ser det nu om denna trupp, i afseende på hållning, beklädnad, duglighet och manöverfärdighet, lemnat sig särdeles långt efter de öfriga inom garnison, eller om det i någon mån uppfyller sin bestämmelse och fosterlandets billiga anspråk.
Jag tror mig äfven veta, aft batteri- och compmi-cbeferne vid artilleriet ej äro missbelåtne öfver sina med Kronan upprättade passevolancecontracter.
Ytterligare önskade jag, 2:0 att man inom armeen, innan några nya modeller och inventioner antagas, först ville göra noggrannare försök, på det ej, som det skett med t. ex. våra nya lavetter, de nu, sedan alla batterier dermed äro försedda, befinnas för svaga, till lika stor skada för det allmänna, som för den förtjenstfulla inventorn, hvars förträffliga ideer blifva misskända, då resultaten af våra sednare försök med den nya materielen kommer till allmänhetens vetskap.
Jag tror mig ej med säkerhet kunna bedomina följderna af de båda fotgardes-regttenas sammanslående till ett; mig tyckes likväl, att deraf uppstår fördelarna af att äga 3 bataljoner af omkring 5oo mans styrka i stället för 4 af omkring 320 man, samt en gifven besparing af kostnaderna för ett, helt regttes stab.
Jag skulle likväl önska att inga compti- eller subaltern-officerare-platser indrogos.
Några egentliga olägenheter af detta sammanslående liar jag ej kunnat finna.
Ej heller fruktar jag, att detta visar hos oss någon glömska af Finland, enligt hvad en värd talare yttrat; tvertom tror jag, att i samma mån vi utbilda våra institutioner och isynnerhet då vi gifva fasthet och styrka åt våra bataljoner, ådagalägga vi deremot, att detta kära Fin - D e n g M a j f. ra.
Finland — theatern för våra skönaste och mest nationella krigs-händelser — hos oss bibehålles i friskt och heiigt minne.
Ännu en gång, låtom oss ej minska vår stående aimee; den är grundvalen för vår sjelfständighet, för vår nationalitet; gifven ej ett enda yxhugg åt denna förträffliga inrättning, — det ena tager det andra med sig, och denna gamla slam skall ramla, utan att vara murken; vår beväring, landets söner, som skulle upptagits i dess fast ordnade rotar och led, skall, i händelse af ett fredsbrott, snart erbjuda samma anblick, som det olyckliga landtvärnet, hvars öde Frih.
Stjerncrona så trälfande skildrat.
Indragningen af Lifbevär:s-reg:tet och Hallands beväring vore ett stort steg till vinnande af detta bedröfliga resultat; allt hvad som finnes i och för national-bevärtn vara afsedt, hoppas jag måtte, om möjligt, utbildas och förbättras, ej tillintetgöras.
Den väg jag tror Utsk. böra gå, till vinnande af besparing, är således: ett ändamålsenliga re användande af de medel, som redan förefinnas till den stående ar me'ens vidmakthållande och förbättring.
Hr Sandels, Lars Au g.:
Instämmande till alla delar uti Gr. I.ewenhaupts yttrande, anhåller jag att få tillägga några ord.
Utsk. har förklarat, att Södermanlands och Uplands reg:ter skulle kunna exercera Lif-bevär:n.
Det är likväl kändt, att dessa regtters befäl icke är tillräckligt för att exercera deras egen stam och bevärts-manskapet på samma gång, hvilket derföre måste ske i tvänne terminer.
Det lärer således vara alldeles omöjligt, alt de äfven skulle kunna medhinna att exercera Lifbevär:s-reg:tet, som uppgår till nära 1,200 man.
Ej heller lärer det vara möjligt att framflytta tiden för någotdera af dessa reg:ters möten, emedan uti Juli månad den vigtigaste tiden för landtmannen inträffar; men om också Utsk. skulle finna något sätt för dessa reg:ters befäl, att kunna medhinna exerceringen af Lifbevär:s-reg:tet; så uppstår deraf en kostnad af circa 2,5oo r:dr.
Då denna summa afdrages från Lifbevär:sreg:tets stat, så qvarstår det endast i6,3oo r:dr; och jag frågar, om det är skäl att för denna summa indraga ett öfvadt befäl, för att uti behofvets stund öfverlemna kärnan af Stockholms ungdom åt ett sammanrafsadt och oöfvadt.
Jag skulle snarare hafva önskat, att Utsk. föreslagit, alt 5o å 60 n:r af Uplands och Södermanlands regrten skulle anslås till stam för Lifbevär:s-reg:tet; detta hade, i min tanke, varit ändamålsenligt och icke kostat Staten något.
Utsk. har äfven föreslagit, att Lifbevär:s-reg:tets befäl skall indragas, i mån af afgång, och således i och med det6 H. 60 4/4 Den 9 Maj f. m. samma föreslagit den hårda och våldsamma åtgärden, att en hel officers-corps skulle fråntagas möjlighet och rättighet att avancera längre än till enpitaiues-graden.
Jag anhåller om återremiss af Utskts betänk., samt att mitt nu afgifna yttrande måtte få till Utsk. medfölja. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm:
I motsats till hvad Gr. Lewenhaupt yttrat, anser jag, att alldeles ingen landtofficer bör sitta uti Krigs-hofrätten, när sjömål förehafvas, och del af samma skäl, som jag ej vill, alt någon sjöofficer blir domare öfver cavalleri-manöver: incompetenta— nemi. icke förståendes, det de få alt dömma öfver — blifva de ena och de andra; men — ändå måste de votera och åverka målets utgång.
Då jag för en stund sedan anmälte mig, talade Hr von Hartmansdorff.
Jag trodde då, att den militära sidan af Huset redan hade slutat debatten, och att det således kunde återstå för mig någon stund af R. o. Ad:s lid.
Förhållandet är nu annorlunda, och jag skall derföre endast i största korthet vilia några ord.
Flera anmärkntr hafva blifvit gjorda mot StatsUtsk:s ifrågavar. betänkande.
En del af dessa gillar jag.
En annan del af dem synes egentligen hafva för afsigt att frånkänna StatsUlsk. all möjlig pröfningsrätt öfver det ämne, som det haft under handläggning.
En tredje åsigt åter har blifvit framställd, hvilken mera individuelt afhandlar armeens organisation, ända in uti de aldra minsta taktiska detaljer.
Denna tredje del synes mig verkligen, i det hela, me ra vara riktad emot den 2:dra classen af anmärkningarna, d. v. s. mot dem, som velat beröfva Utsk. all möjlig pröfningsrätt i ämnet.
Jag förutsätter nemi., att dessa den 3:dje afdelningens anmärkare, med de detaljerade anmärkntr de framlagt, icke haft för afsigt, endast att upptaga Ståndets uppmärksamhet, utan äfven att lägga dem under StatsUtsk:s pröfning; jag frågar då dessa anmärkare, om icke de önskat alt StatsUtsk. måtte ingå uti en lika detaljerad pröfning af ämnet, som de sjelfva.
Jag, för min del, säger uppriktigt, att jag icke önskar att så måtte vara.
Jag tror icke alt R.
St., och ännu mindre något sammansatt Utsk. af R.
St. är i tillfälle att ingå uti någon detaljerad pröfning; jag säger: ännu mindre Utsk., emedan man vanligen utaf ett Utsk. fordrar ett resultat af dess pröfning, det man icke så alldeles kan begära af R.
En del af anmärkntna hafva haft en stor omfattning. örn jag icke missminner mig alltför mycket, så har General-adjutanten för armeen rättvisat en af StatsUtsk:s premisser, nemi. den, att man borde uti ett helt systeme ordna Sveriges stridskrafter.
Hr General-adjutanten för armeen, nu såsom tillförene, min uppriktiga hyllning för det nit och den verksamhet, han ådagalagt för Don 9 Ma j f. m. 475 armeens tjenstbarhet.
Jag vet, att Svenska armeen å sin sida gör samma rättvisa sorn jag åt denna höga militär-per son; men jag beklagar, att vår statsorganism har betagit honom all eonslitutionel rättighet, all förmåga att kunna handla i den rent constitutionella andan såsom en Krigsminister.
Militär-systémets organisation hvilan, enligt vår constitulion, på en civil embetsman, på denne samme embetsman, som contrasignerat K. M:s nåd. propos. om Rikets försvar uti dess helhet.
Denne embetsmans röst sakna vi här, och jag förmodar, att han icke ansett sig qvalificerad alt ingå uti en så detaljerad pröfning af ämnet, som den, hvilken han, såsom Konungens föredragande af militär-inål, contrasignerat.
Brahe har enskildt velat afhandla armeens organisation sådan den är, och härvid sagt, att allt borde göras för denna aranies tjenstbarhet.
Det har icke ålegat den värde talaren att tillse, huruvida medel finnas eller kunna beredas till vinnande af alla de ändamål, han velat bereda.
Denna tunga pligt har varit StatsUtsk. ålagd.
StatsUtsk. liar, med den pröfningsrätt, som det trott sig äga — och äfven jag erkänner mig vara af denna åsigt — trott, att ett kraftigt försvar skulle kunna åstadkommas med de medel, sorn nationen till detta ändamål kunde använda, om stridskrafterna på det hela ställdes i förening med hvarandra och nödiga reorganisationer och besparingar i ett och annat afseende göras.
Jag hade äran nämna, att jag gillar flera af de anmärkn:r, som blifvit gjorda mot Ulsk:s betänkande.
Bland dessa räknar jag isynnerhet en, den nemi, som ej velat göra indragning af befäl inom Svenska armeen.
Då jag mert Utsk. fullkomligt instämmer uti den åsigt, att bevär:s-syslemets utveckling bör vara grunden för vårt lands försvar, så anser jag, i conseqvens dermed, att man icke bör tillstyrka någon indragning af armeens befäl, emedan detta befäl, i min tanke, snarare är otillräckligt än öfverflödigt.
Här har af en bland K.
M:s rådgifvare, en aktad militär, blifvit yttradt, att, enligt den Europeiska krigsorganismen, proportionen emellan infanteriets befäl och trupp bör vara som 3 till 100.
Svenska armeen kan ej räkna befälet högre än till i proc., och i sådant fall anser jag af största vigt, att man får ett både ökadt och bättre öfvadt beflä.
Jag har under discussionen i dag hört en annan af armcens veteraner yttra, att äfven han foster en särdeles stor vigt vid bevär:s-systernets utbildning i vårt land; och han har gått så långt, i motsats mot hvad jag från andra håll hört sägas, att han har velat använda den indelta ammen såsom medel att vinna detta ändamål.
Såsom jag förstått den värde talaren, så har han afsett, att med de bidrag, som indelta armeen kunde lemna, upplöst till en del eller i sin helhet, skulle man kunna fullkomligt bilda instrueteurer 4?6 Don g
M«j f. m. i vapenöfningar.
Jag delar denna åsigt: äfven jag tror, att den tid skall inträda, då ett uthildadt bevär:s-systeme i vårt land skall göra indelta armeen alldeles öfverflödig.
Jag bekänner, att jag anser systemet af den indelta armeen vara alldeles oförenligt med en conscriplion, sådan som den bör utföras; men alt med nuvar. bevär:s-lag, och under nuvar. förhållanden, den indelta armeen anses behöflig, det vet jag.
Jag har äfven hört, att en talare velat utbilda bevär:ssystemet med bibehållande af hela indelta arméen såsom stam.
Om denna åsigt skulle vara riktig, hvilket jag högligen bet vidar; så förutsätter den likväl så stora ansträngningar och så mycket medel till aflöningar för detta dubbla mililär-sysleme, att jag betviflar att den skattdragande och tillika skaltbeviljande allmänheten dertill är villig.
Jag tror således, att det vore väl betänkt, att någon gång öfvergå till ett riktigt systeme, det nemi., att erkänna bevärts-systemet såsom Rikets hufvudstyrka; jag vet icke heller hvad det är för en trollkraft man väntar af indelta armeen eller på hvad grund man gifver densamma en så uteslutande vigt.
Vår krigshistoria bevittnar, att de största bragderna och de för Sverige nyttigaste bedrifter blifvit utförda före den indelta armeens uppkomst.
Ingalunda vill jag derföre säga, att ett sådant utskrifnings-systeme, som före denna armees inrättande ägde rum, vore något bättre än den nuvar. allmänna conscriptionen.
Den förra utskrifningen hade den stora bristen, att den endast tryckte en folkclass inom landet och ej omfattade den bildade folkclass, hvarigenom vi nu hafva ett så ypperligt tillfälle att öka vårt befäl, i händelse behof deraf skulle uppkomma.
Till stöd för mina åsigter om indelningsverkets oförenlighet med bevärts-systemet i sin sanna utveckling, ber jag att få anföra en fräjdad militärisk författares yttrande derom; lian säger:
"Uti en constitulionel stat bör försvaret vara nationelt och ej grundas på värfniugs- och besoldnings-sysleme.” — — Vidare:
"Det legda försvaret försvagar de moraliska band, som böra förena fäderneslandets försvarare med fäderneslandet."
— — Ännu vidare:
"Den första legda soldat var det säkraste beviset på förlorad medborgerlig anda och den förlorade frihetens gifna tecken.” — — Ytterligare:
"En conscriberad annee är både i militäriskt och ekonomiskt afseende för oss vida mera passande än en besoldad.
” — — Ännu ytterligare:
"I stället för utskrifningen uppsattes den indelta armeen i form af stående och besoldad trupp.
Månne man ej — säger författaren — från denna öfvergång och förändring i systeme, hvarigenom det medborgerliga försvaret vek undan för det legda, kan hemta en orsak till de kraft - Den g M u j f. ra. 477 lösa försvars-försök vi sedermera framställt, då beliofvet påkallat dem ?’’ Jag har med dessa citater ingalunda velat säga, att icke den indelta armeen kan utgöra ett förträffligt försvar för vårt land, att icke denna aimee är förträfflig , då den blir krigsvan; men denna aimee, mine herrar! kan likväl icke numera framte stort mera öfvade krigare, än bevärls-systemet med den aldra minsta utsträckning skulle kunna åstadkomma.
En af armeens befälhafvare yttrade i förra plenum , alt den indelta soldaten förlorar allt militäriskt skick under de i i månader, då lian icke gör tjenst.
Han har sagt, denne generalsperson, att den indelta armeen vanligen blott exercerar hvartannat år.
Om alltså det lätteligen kan beräknas, att indelta soldaten på 3:ne år exercerat endast 3o dagar eller öfverhufvud 10 dagar-om året, och denne soldat väl icke bör anses såsom rekryt efter 3:ne års tjenstgöring, mäste han nu vara en del af den fullbildade stam, hvartill man vill sluta vår beväring, och från hvilken den sednare skall hemta den ledande och bildande föresynen i krigareyrket.
Hvad kostar icke dessutom den indelta arméens exercismöten?
Om man antager den låga beräkning af 3o rldrs vacance-afgift för en nummer, och soldaten öfvas öfverhufvud 10 dagar om året, kostar hvarje exercis-dag för en soldat 3 r:dr.
Man linner häraf hvilka ökade medel till ökad exercis för ett ökadt antal krigare skulle kunna uppkomma genom en förändrad militär-organisation.
Men så länge den närvar, anses för den hästa och för Sverige mest passande, måste man äfven förutsätta möjligheten af systemets upprätthållande med tillräckliga medel att fullbilda den indelta armeen såsom stam till en mera öfvad beväring.
Jag vet ej, om en blifvande krigsadministration kan bereda dessa medel eller anvisa någon utväg till deras erhållande.
För min del fattar jag ej dessa utvägar, som för mig äro alldeles ofattliga, under kännedom af de skattdragandes och Representationens majoritets åsigter af frågan.
StatsUtsk. har begärt Lifbevärlns upplösning.
Af hvad jag nyss haft äran anföra, att jag icke, för min del, önskar någon indragning af befäl inom arméen, följer, att jag äfven tror detta befäl böra qvarstå.
Jag instämmer uti Hr Tersmedens reservation och hvad af flera talare här blifvit yttrad t om det vådliga i minskandet af den högst vigtiga militärpunkten — Stockholms stridskrafter.
För min del skulle jag snarare i betydlig mån vilja öka desamma.
Lifbevär:s-reg:tet, tror jag, om alla ciasserna utgå, är 5ooo man.
Det är högst vigtigt för denna punkt af försvaret, att denna trupp kan användas.
Långt ifrån således alt vilja indraga det befäl, som här finnes, skulle jag, för min del, önska, alt StatsUtsk. kunde tillstyrka, R.
St. besluta, och K.
M. måtte bifalla, att en stamtrupp tilldelades Lifbevär:s-reg:tet, hvartill 4,8 D e n 9 M n j f. ra. tillgång kunde beredas genom indragning af några 100 nummer utaf de vestra regttena, oell hvarigenom Stockholms garnison iifven blefve ökad.
Med en sådan stam menar jag icke blott en stam af soldater; jag önskar, att den måtte utgöras af fullkomliga instructeurer.
En sådan idee, som jag sålunda gör mig af stam i allmänhet för beväring, tror jag icke någonsin kan realiseras med indelta armeens bibehållande.