Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den stora heder mig vederfarits, att blifva kallad till ett rum, kanske med våda förknippadtj som ålägger mig pligteri att vårda och yttra min tanka om Rikets Grundlagar, år nu för mig en anledning att åter upp^ stiga på min bänk och utsåga min mening.
Till ten början utbeder jag mig att få upplåsa de §. §. i Grundlagarne, sorn bestämma Utskottens beskaffenhet och föremål, för att derifrån leda tanken på den förevarande frågan och visa^ att jag derom må hända haft bestämda begrepp. 53 j|j. i RegeringsFormen lyder, som föijer: ”Riksens
Ständer vålje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärenderne bereda.
Sådane vid hvarje Riksdag nödige Utskott dro:
Ett Co tis titulia ns Uts kott, att väcka och upptaga frågor rörande förändringar i Grundlagarne och yttranden deröfver till Riksens Ständer afgifva, samt att granska de i StaisRddet förde Protocoll; Ett Ridd. o. Ad. Prat. 1.
B, Dm 10 Februarii, Stats-Utskoit, att utreda och får Riksens Ständer uppgifva Stats-Verkets och RiksgäldsVerkets tillstånd, förvaltning och behof-, Ett Bevillningsutskott, att föreslå Bevillningens fördelning-, Ett Banco-Utskott, att öfverse Bankens styrelse och tillstånd, samt föreskrifter om BancoFörvaltningen gifva; Ett LagUtskott, att utarbeta de ifrån Riksens- Stårulers Plena remitterade förslag till Civil-, Criminal- och Kyrko-Lagarnes förbättring; samt Ett Allmånt Besvärs- och Oeconomiskt Utskott, att, i anledning af i Stånden väckte frågor, anmärka brister i de allmänna hushållnings-aristalterna, och förändringar der• uti föreslå 8g:de §. i samma Grundlag stadgar:
"Uti Riksens Ständers Plena må frågor väckas om förändring, förklaring och. upphäfvande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna hushållning röra; örn sådane nya Lagars stiftande samt om grunderne för allmänna Inrättningar af alla slag, hvilka frågor skola till utredning af Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet förvisas.
Ständer äge dock icke magt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvarå Konungen, sedan StatsRådet deröfver äfven blifvit hördt, gore det afseende Han för Riket nyttigt finner.
Vill Konungen dt Riksens Ständer öfverlemna att gemensamt med honom något afgöra, som Rikets ali - Den 10 Februarii. 5?l manna styrelse rårer, eld fårjares dermed, pd det sätt, som angående Lag-frågor år stadgadt Vidare heter det uti 54:de §, i Riksdagsordningen: "Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottet, sammansatt aj fyratiodtta medlemmar t skall enligt 55:dje och 8yde §. §.
RegeringsFormen, samt i anledning af i Stånden våckta frågor, anmärka brister i de allmänna hushållnings anstalterne, och förändringar deruti föreslå, samt upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor om förändring, får* klaring och upphof vande af Lagar och Författningar, si/ni Rikets allmänna hushållning röra', om sådane nya Lagars stiftande, och örn grunderna för allmänna inrättningar af alla slag, ehvad de röra Uppfoftrings- och Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Landthushällningen, Bergverken m. m.
Riksens Ständer åge dock endast magtf att i dessa ämnen besluta föreftällningar och önjk• ningar, att hos Konungen anmälas.
Vill Konungen något oeconomifkt mål, gemensamt med Riksens Ständer, afgöra, förfares dermed pd sätt, som får Lagfrågor är Jtadgadt.
Vilja Riksens Ständer hellre, än att tillsätta fere Utfkott, remittera sådana mål, som till visst Utfatt icke höra, antingen till Besvårsoch Oeconomie-U/fkottet eller till något af de öfriga förut tillsutte Utfkott, vare samma Utfkott pligtigt, att med dess Uilåtandei i en - Den io Feiniar ii. ligliet med erhällen remiss, inkomma, och be» stämrne sjelfva ämnets bejhaffenhet efter Grund» lagen; men icke den hvarje särskildt Ulf Kol t i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett indi i enlighet med Riksens Ständers derofver tillhöriga beslutande rätt bör afgåras.
Detta är egentligen hvad son' i Grundlagarne blifvit om Oeecnomiska Utskottet stadgadt.
Derefter föijer i 56 §. af Riksdagsordningen ett moment, sorn rörer tillsättandet af Sårskildte Utskott, och hvilket år af följande innehåll: ”Skulle Riksens Stander finna flere Utjkott vara af nöden, ma de af Ständerne obehindradt tillsättas.
Utjkott ma dock ej befatta sig med andra ärenden, än dem, hvilka, enligt Regerings Form en, på Riksens Stånders åtgärd ankomma.
Nu vågar jag till Ilöglofl.
Riddersbapet och Adeln hemställa, når Grundlagen så tydligen bestämmer, hvartill OeconomieUtskottet år ämnadt, når den på ett annat ståhe uttryckt, att ej benämningen, utan beskaffenheten af å - renderne bestämde det Utskott, till hvars handj läggning de borde öfverlåtas, och når alla de Motioner och Anföranden som i dag uti förer varande ämne, blifvit gjorde, efter min tanka, åro af Stats-oeconomisk egenskap, huruvida då dessa frågor kunna komma till annat Utskott ån Allmänna Besvärs- och Oeconomie_Utskot~* tet.
Jag måste uppriktigt bekänna, att jag ej kan annat se, ån att ett högst betydligt fel i Den 10 Februarii.
Grundlagens första anlåggning vore begånget,' örn ej Lagstiftaren förutsett, att Stats-oeconomiska mål borde behandlas, såsom Grundlagarne nu i allmänhet stadga, af det Oeconomiska Utskottet.
Om sedermera en strof i nämnde Lagar influtit angående bildandet af ett, eller flere serskildte
Utskott till årendernas jemnare eller skyndsammare gång, så kan jag dock ingalunda begripa, att hufvudsakerne, som angå Statens och hela Folkets välfärd, skola kallas ifrån de i Grundlagen föreskrifne Utskott, till ett Särskildt, hvilket, efter min öfvertygelse, endast kan tillskapas för något visst tillfälle, eller vid den händelse, att i de öfrige Utskotten skulle förekomma en mängd mindre mål, som drogo uppmärksamheten ifrån de vigtigare, och derföre gjorde ett sådant Särskildt Utskott af nöden.
Min tanka är att de ordinarie Utskotten böra sysselsätta sig med Nationens årender, och den* na tanka jemte hvad jag i öfrigt nu haft äran vördsamt yttra, anhåller jag måtte i Protocollefc få inflyta» Grefve Lövenhjelm , Carl
Det år ej min afsigt att med ett enskildt förhållande långe upptaga Ridderskapets och Adelns tid.
Anckarsvärd liar af egen vilja framställt ett misstag som rörde mig, uti dess ytt-; rande i förmiddagspleno.
Detta anser jag så berömvårdt, att jag för min del ej kan undgå att derföre betyga Herr Friherren min tacksamhet.
Hvar och en kan under ett långt tal möj-* ligen falla uti Uttryck, som äro mindre väl val-» de, och derigenom kunna blifva sårande.
Hvad Den 10 Februarii. mig enskildt angår, får jag förklara att jag aldrig ånrnar hvarken anfalla någon, eller försvåra inig niot personliga anfall.
Må det til. låtas mig att lugnt utveckla deskål, hvilka föranleda mig att vederlägga de framställningar Herr Grefve von Platen gjort emot min ifrågavarande motion.
Jag.kan icke finna att Grundlagen förvägrat att nedsätta ett Särskildt Utskott för behandlandet af ärenden, som icke kunna hänföras till något annat Riksens Ständers Utskott.
Det ämne hvarå min motion har afseende, åger ett så vigtigt sammanhang med Finance- Bevillnings- Beskattnings- och Lagfrågor, att jag för min del icke kan inse huru detsamma skulle kunna tillhöra OeconomieUtskottet.
Deremot är jag fullkomligen öfvertygad att lämpligast vore att öfverlemna berörde vigtiga ämne till ett Särskildt Utskott, som, allenast till detta ändamål utvaldt, kunde ensamt deråt egna sig, som ägde tillfälle att sammansätta sig med hvilket af de öfrige Utskotten sorn hålst, når omståndigheterne det fordrade, och som kunde i en anda utarbeta förslaget till Riksens Ständer.
Jag är äfven öfvertygad att OeconomieUtskottet, i fall detta ämne ditremitterades, skulle uppehållas i beredandet och utarbetandet af de angelägna mål, som egentligen höra till dess pröfning, samt genom dess handläggning liksom gifvas natur af önskningsmdl", och jag tror derföre icke att detta Utskott bör besväras med ett försök, hvilket säkerligen, åtminstone till följderne skulle blifva misslyckadt.
Den 10 Februarii, På sådan grund tillstyrker jag att Riksens Ständer må begagna deras rätt, att bilda ett Särskildt Utskott och gör mig förvissad att de genast genom valen af dess Ledamöter skola visa, att de deraf söka bereda sig något resultat.
Jag tror ingalunda, att af den underrättelse Herr Hegardt meddelat, om en ifrån Regeringen förväntad communication, beträffande landets oeconomiska och financiella forhållanden, något skäl kan hämtas emot det föreslagna Utskottets tillsättande, utan anser tvärtom, att ifall en dylik nådig communication till Sländerne aflemnas, det vore det mäst lämpliga att öfverlemna den just till de samma mån, hvilka vi sjelfve utsett, att för Ständerna framlägga Rikets närvarande tillstånd.
Man har yttrat den anhållan att min motion måtte ån ytterligare få hvila på bordet.
Ifall fråga härom skulle vida.) re uppstå, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken måtte tillåta mig begagnandet af min rått att nu fordra dess afgörande, samt att en votering snart underrättar allmänheten om Ridderskapets och Adelns beslut i denna för Fäderneslandet vigtiga angelägenhet, på det de öfrige RiksStånden skyndsamt må kunna deri förena sig.
Jag anser detta så mycket vigtigare, som i fall två Stånd stanna emot två, målet bör till ConstitutionsUtskottet förvisas.
I öfrigt instämmer jag helt och hållet uti hvad Herr von Hartmansdorff föreslagit, i afseende på Utskottets organisation och tror att detsamma likasom BevillningsUtskottet bör utgöras af D.en 10 Februarir. personer ifrån olika orter af Riket; men jag yttrar likväl detta blott som en Önskan och tror ej att något band bör låggas på Ståndens friq valrätt.
Slutligen beder jag Ridderskapet och Adeln ej tveka vid att begagna den rättighet Grundlagen tillägger oss, utan ined tillförsigt vid hvarje sådant tillfälle som detta, då (jag upprepar det ån en gång) en Administration, för hvilken vi måste bära agtning, och en Representation för hvilken vi böra hysa förtroende, i ett så vigtigt ämne visa sig hafva rakt emot hvarandra stridande åsigter, uppdraga åt en del ibland sig att utreda verkliga förhållandet:
En utredning, sorn ej år möjlig att vinna genom öiverlåggningar inom så stora folkförsamlingar som våra RiksStånd utgöra ; men som år enda medlet att från misstroendets försvagade tillstånd återgå till enighetens lugna kraft.
Herr von Hartmansdorff, Augusti I afseende å hvad en vård Ledamot, Herr Nordenankar, yttrat örn hoppet att Kongl. Maj:ts
Nådiga proposition rörande en hnaneeplan, snarf vöre att förvänta, skulle jag önska att lian måtte meddela Ridderskapet och Adeln, hvad säkerhet han derom äger.
För öfrigt och hvad beträffar Herr Grefve von Plåtens yttrande i förevarande ämne, får jag förklara, att de lagrum han anfört, synas snig bevisa just motsatsen af hvad Herr Gref - Den 6 Februarii, 377 ven yrkat. 54 §. i Riksdagsordningen säger ora de till OeconomieUtskottet hörande mål; ”Riksens Ständer åge dock endast magt, att i dessa ämnen besluta Jöreställningar och Önskningar, att hos Konungen anmälas."
Jag skulle tro, att ett så vidt omfattande och vigtigt ärende, som det ifrågavarande, icke på något sätt kan anses vara af beskaffenhet, att böra till Kongl. Maj:ts Eget behag éfverlemnas, emedan deruti ingå frågor om Revillningen, hvilka Rikets Ständer allena afgöra, om StatsVerkets reglering, lagars förändring m. m. sorn de gemensamt med Ko-?
nungen afsluta* Om det nu förhåller sig så som jag på förmiddagen sökt upplysa, att vi, under fredens lugn och under det de förnöden^ heter som Kronan kunnat behöfva, varit fala för ett ringa, eller snarare vanpris, likväl åro pä vägen att åter skuldsätta oss, emedan skatterna icke förslagit och lilla creditivet blifvit anvåndt, hvilket åter måste ersättas, antingen genom lån elfer högre beskattning, enär Statsutgifterne skola förblifva lika dryga som förut; så hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, om det icke skulle vara otj,enligt, att öfverlemna så vigtiga frågor, som de förevarande till OeconomieUtskottet, hvilket endast behandlar mål af den beskaffenhet, att Konungen derå kan enligt 89 §.
RegeringsFormen göra hvad afseende
Haö för godt finnér.
Jag anhåller till en början att få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en af den sista värde talaren yttrad tanka.
Han har neiuligera S78 Den 10 Februarii. förundrat sig deröfver, att under en tid, då alla lifsförnödenheter betydligen fallit och tillfälle sålunda varit för Administrationen att anskaffa alla Statsbehof för ett lindrigare pris, än tillförene, StatsVerkets tillgångar ändå varit för dessa behof otillräckliga.
Tiden är ej nu inne att yttra sig eller ingå i pröfning af en sådan fråga.
Om vi här ville företaga en undersökning om hvad Regeringen haft under händer och om de behof den måst fylla, skulle sådant endast föranleda till en lång och vidlyftig discussion.
Statsinkomster ne varit eller icke varit tillräeklige, och huru de skola blifva det hädanefter, är ett ämne, som visserligen framdeles kommer å bane; och den som dess förinnan önskar i dessa delar vinna upplysningar, kan med tillförlitlighet söka och träffa dem i de handlingar, som Kongl.
Maj:t låtit StatsUtskottet tillställa.
Jag ber nu att få yttra några ord i anledning af Herr Hjertås motion.
Det har först väckt min uppmärksamhet, att samme talare för andra gången, fält det uttryck, att det vore en motsats emellan Administrationens och Stäms dernes åsigter af landets tillstånd.
Jag tror dock att ingen eif oss blundar för landets verkliga ställning och tillfälliga förlägenhet; roen att Ridderskapet och Adeln ej enhälligt delar Herr Hjertås tankar i detta mål, derom bär discussionen tillräckligt vittnesbörd.
Likasom jag an. ser en sådan opposition, som den Herr Hjerta förutsatt, icke äga rum, likaså anser jag icke någon vara berättigad att på en sådan suppo - Den 10 Februarii.
579 sition fota det extraordinaira begär efter ett extraordinairt Utskott, ty om denna supposition icke vöre grunden för Herr Hjertås motion om Utskottets tillsättande, så vet jag sannerligen icke hvad dertill kunnat föranleda; oell inconstitutionaliteten af ett sådant Utskotts bildande i närvarande fall, har Herr Grefve von Platen tillräckligen ådagalagt.
Herr Hjerta har vidare yttrat, att då ämnet vore af en så serskild beskaffenhet, att deruti involverade flera frågor, som höra till andre Utskotts pröfning, det derföre vöre af nöden att tillskapa ett Särskildt Utskott.
Giltigheten af detta skäl kan jag omöjligen medgifva.
Näppeligen göres här någon motion af vigt, som ej involverar i eller har ett fjermare eller närmare sammanhang med Statsekonomien; och skulle man för hvarje sådan motion afvika från Grundlagens stadgande om Utskotten och alltid rycka målet från dem till ett Särskildt Utskott?
Man har äfven sagt, att den önskade taflan öfver Rikets belägenhet bättre skulle uppgöras och framställas af det Särskildta Utskottet.
Jag haner icke någon anledning dertill och linner yttrandet innebära en föga smickrande opinion om de öfrige Ordinarie Utskotten, hvilka torde vara så väl besatte, att man af dem kan förvänta erforderlig insigt i ämnet.
— Herr Hjerta har slutcligen biträdt Herr von Hartmansdorff^ förslag, att till det blifvande Utskottet lana en Ledamot från hvarje af de öfrige Utskotten.
_ Åter en ny afvikelse ifrån constitutionen!
Den ger icke någon anledning till dylike lån» Hos Ridderskapet och Adeln har del icke varit bru - 58o Deri 10 Felruarii. keligt, att samma person ar Ledamot i tvenne eller flera Utskott, oell detta ensamt är ett till-, räckligt skäl emot förslaget.
För öfrigt under-* ställer jag Herr Grefven och LandtMarskalken j om icke, då discussionen så länge fortfarit, pro* position i frågan kunde af Herr LandtMarskalken göras.
Huruvida det kan vara constitutionelt eller icke constitutionelt, att tillsätta det Särskildta Utskott, hvarom motion blifvit gjord, det kommer att snart genom votering afgÖras.
Då RiksdagsOrdningens 56 §. tillåter Riksens Ständer att tillsätta flere Utskott, än de i Regeringsformen uppräknade, om de finna det vara nödigt, så kan proposition på Herr Hjertås moJ tion icke vägras, och skulle pluraliteten instämma i Herr Hjertås tanka, så får i och med detsamma det bestridda Särskildta Utskottet cour stitutionalitet tillfyllest
Jag borde kanske anse mig jäfvig att yttra mig, då det är fråga om ett Särskildt Utskotts sättande.
Under sista Plenum hörde jag att man ännu icke glömt att jag var medlem af 181.) års Särskildta Utskott.
Jag har längesedan glömt det.
Jag älskar mitt
Fädernesland och kännedomen af dess behof gör att jag blott ser på den tid sorn ligger framför mig.
Men vill man döma öfver hvad som förr handt, så borde man vara rättvis.
Då Ständerna år *8i5 sgmjades,, yar kriget nyss^ slu - Den lo Februarii, B8t tult.
Det fanns anledningar att befara att man ville en reaction, sådan som den som ägde runi vid 1760 års Riksdag, efter det då slutade kriget, och hvarigenom liändelserne af åren 1768 och 1772 förbereddes.
Det var första gången i nyare tider, som Ständerna anbefailte en undersökning af landets ekonomiska tillstånd.
Landets inre ställning hade ännu icke hunnit bli föremål för folkets uppmärksamhet.
Jag blef utsedd till Utskottets Ordförande; sjelf obekant med förhållandet, ovan vid dylika undersökningar i saknad af biträde, ty mången ansåg sig veta botemedlet till förlägenhetens afhjelpande, då ater jag trodde att botemedlen icke borde sökas, förr än man funnit förlägenhetens orsaker, var det med oro och (bedröfvelse, som jag, vid hvarje steg jag gick, mer och mer öfvertyga de mig om den våda i hvilken uäringarne i allmänhet råkat, genom de myntoperationer som kriget föraniedt.
Följden häraf blef att jag behandlade frågan efter mina åsigter och afgaf mitt betänkande öfver förlägenhetens orsaker och botemedlen deremot, innan Utskottet hunnit stadga sin öfvertygelse och afgifva sitt betänkande.
Då frågan på Riddarhuset korn under dis— cussion, var det icke mot Utskottets, utan mot mitt enskilta betänkande som.
Ministrarne rigtade sina anmärkningar.
Jag vädjar till de Herrar sjelfve, hvilka då yttrade sig öfver de a£ mig framställde åsigter, om det var jag som yrkade stränga prohibitiva åtgärder, eller ny sedelutgifning.
Jag blott yrkade att man ej li - 58* Den 10 Februarii. ka hastigt skulle retrogradera, som man af omständigheterna fnnnit sig förd framåt; och jag kallade till uppmärksamhet på de tabeller som visade, huru under det forlini na qvinqvennium, exporten successivt aftagit, under det att, icke blott importen, utan äfven consumtionen af främmande länders producter tilltagit, lör att söka bilda den öfvertygelse, att man borde låta, både näringarne oell handeln återgå till de. ras naturliga skick, innan man kunde tillåta sig att verkställa en realisation.
Men det var förmodeligen icke för dessa mina åsigter som jag af somliga så strängt be_ dömdes.
Jag hade jemväl sökt att fästa uppmärksamheten på ofullständigheten af vår kän.j nedom af Rikets inre ställning; jag hade föreslagit åtgärder till publicitetens utvidgande, och jag hade sagt att nya ideer icke kunna lefva utan genom nya organer.
Om det Särskildta Utskottets Betänkande och tabeller, samt Ständernas derigenom föranledde önskningar, vållat införandet af ett för Riket menligt prohibitivsystem, så är det orätt att vilja lägga mig detta till last.
Om MinU stören tillägnat sig något af det Särkildta Utskottets tillhörigheter, hvarmed man icke funnit sig fullt belåten, så torde derom kunna gälla, hvad Scanderbeg sade om sin sabel, då man beklagade sig att den icke motsvarade sin ryktbarhet.
”Det är icke nog att hafva sabeln, sade han, det fordras ock min arm att föra den”.
Den 10 Februarii, 35 5 Fullkomligen erkänner jag rigtigheten af hvad Herr Grefve von Platen för några timmar sedan yttrat, att- nemligen alla planer till befordrande af nationalvälståndet, böra af Styrelsens organer utarbetas, och af dem utföras, sedan Nationens Representanter, granskat och godkänt dem.
Att åt ett Särskildt Utskott upp. draga omsorgen att uppsöka orsakerna till förlägenheten och uppgifva botemedlen deremot, är och blir en nödfallsåtgärd.
Det äro blott de hvilka stå vid Thronens sida, som kunna Öfverskåda alla förhållanden, och rigtigt bedöma hvilka ideer och hvilka önskningar som kunna realiseras.
Men när omständigheterna tvinga dertill, anser jag likväl den nytta kunna med säkerhet påräknas, att allmänhetens uppmärksamhet blir väckt och rigtad på de föremål, som behöfva blifva bättre kände, att man må kunna inse hvad det är som behöfver afhjelpas, och hvari hjelpen består.
Skulle det Särskildta Utskott, som det är fråga om att bilda, icke kunna tillvägabringa några stora och allmänt nyttiga resultater, så skall man åtminstone finna sig manad att reflectera öfver förhållandena.
Förmår det icke sprida ett tillräckligt ljus omkring sig, så skall åtminstone hjertat känna sig uppvärmdt.
Vinnes icke något för ögonblicket, så kan mycket vinnas för kommande lider, genom våra yngre bröders väckta deltagande.
Herr Grefve von Platen har mycket rigtigt anmärkt, att sparsamhet icke kan för närvaran - 584 Den io Februarii* de räknas bland Svenska folkets egenskaper*
Sådan är äfven min erfarenhet.
Men jag befarar att en medverkande orsak till detta nation allyte igenfinnes deri, att Styrelsen under ett helt Sekel, just icke gifvit Nationen något serdeles efterdöme till sparsamhet, genom sin hushållning med allmänna medel; och jag skulle tro det kunna bli ett befordringsmedel till den önskade allmänna sparsamheten, om det SärskildtaUtskottet beräknade och uppgofvo hvad hädanefter Nationen skulle kunna bidraga till Statens underhåll.
I ioo:dé år har Styrelsen tarit van, att genom bidrag, lemnade af främmande nationer * bestrida en del af Statens behof, och fylla hvad Svenska Folket sjelft ej förmådde att åstadkomma.
Den summa som
Styrelsen ur dessa källor hämtat går till icke mindre än 83 Millioner R:dr, efter BancoSedelns nu ägande silfvervärde.
Vid Nvstadska Freden betingade Styrelsen sig 5,ooo,ooo R:dr Specie; Frankrike gaf 100,000 Louisdor; år 1727 gaf England i5o,ooo Pund Sterling- Franska subsidierna från 1758 till 1768 utgjorde 58 millioner Livres; serskilt betalte Frankrike till ledande af iy65 års Riksdag i,5oo,ooo och till Konungen och Drottningen år 1768, 1,200,000 Eivres. Gustaf lil. uppbar minst 16,000,000 Livres i subsidier, och Gustaf Adolph minst 3,000,0co R:dr Specie ; pantskillittgen för Wissmar gjorde i?5oo,ooo R:dr; och genom främmande nationers bidrag har det blifvit en möjlighet att liqvidera den skuld
Den 10 Februarti.
58 5 skuld af omkring 10,000,000 R:dr Specie, i Ii vilken nationen från förra tider stöd till främmande nationer.
Detta gör i Specie öfver 55 millioner, ellef efter Sedelns nu ägande värde Omkring 85 millioner R.dr.
Men nu stå vi också på den punkt, att pantsättningar oell försäljningar icke mera kunna Uga rum.
Europas ställning gör sannolikt att subsidier ej mera bjudas.
De nationer soni äga constitutioher, finna resoiircer inom sig sjelfve, och behöfva ej söka aflägsna alierade, för föremål som blifva för dem, mer och mer främmande.
Alla desse källor, ur hvilka vår Styrelse lindér iöo:de är hämtat fyllnaden i sina beliof, äro för evigt utsinade.
Sveiiska Folket är lemnadt åt sin egen kraft.
Det är tid på riu att yrka Sparsamhet; men må Styrelser! finna ätt utan sparsamhet å dess sida, vår flit ocii vår sparsamhet icke förmår uppehålla Sveriges Stat, på den fot den stälides så länge nian hade bidrag från främmande nationer att påräkna.
Åtskilligt yttrade härtill deras bifall.
Grefve Posse, Cläes Fredric; Så niångé Värde talare hafva redan utvecklat förevarande ämne, att det kunde synas öfverflödigt, att jag derom yttrade mig.
Taflan
Ilar blifvit skildrad med mer och mindre starka drag.
Jag tror dock att hvarje opartisk skall erkänna det någon verkelig nöd ej existerar, rhen att deremot ali - Ridd. g. dd, Prut. I.
B, afl. 586 Den 10 Februarii. raan förlägenhet i penningerörelsen och mångfalldiga brister i våra ekonomiska inrättningar och författningar, utan fråga äga rum.
Herr Grefve von Platen har visat att Ekonomiutskottet enligt Grundlagen ar hufvudsakligen bestämdt att behandla dessa ämnen.
Flere andra värda Ledamöter hafva åter yttrat sig ej kunna inse, huru
Ekonomiutskottet skulle kunna befatta sig med den framställda frågan, hvilken efter deras öfvertygelse borde hänvisas till ett Särskildt/ Utskott.