Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nu varande delningsgrunden är verkligen i tlesta fall så enkel, att hvar och en, äfven den enfaldigare, kan reda sig dermed; så vida icke allt för stora skiljaktigheter af markens beskaffenhet i skiljelinien gör en gradering nödvändig; och detta det svåraste hindret är på intet sätt undanröjd! genom den af Utskm tillstyrkte förändring, utan qvarstår lika hinderlig! vid en sämjedelning.
Hälftendelningen kan således icke ens i detta fall äga något företräde, och litslen hafva, för alt göra antagandet mindre afskräekande, redan sett sig nödsakade i sä målto föreslå icke allenast modificatiön i sjelfva principen, nemi. att der skog och utmark möter åker och äng, slänger ägaren af den förra blott |; utan derjemte tillstyrka, att den blifvande stängselstadgan endast skulle tillämpas vid blifvande skiften och icke inverka pä stängselförhållanden.
Redan i dessa förändringar synas
Utskm i tysthet velat erkänna olämpligheten, att åter upptaga ett lagsladgande, som flere generationer efter hvarandra ansett förkastligt och med jordbrukets sanna utveckling Oförenligt; hvarför denna reservation kan hända varit öfverflödig för att väcka uppmärksamhet pä Utskms tillstyrkande i denna vigliga fråga, som djupt ingriper i jordbruksnäringen”.
Min mening delas af alla BondeStis ledamöter, sorn i frågan sig yttrat.
Den är understödd af den erfarenhet jag äger, alt detta förslag endast skulle leda lill, hvad som också är pä sätt och vis erkändt, de mindre hemmansägarnes större betungande, i proportion emot de större hemmanen.
Om nu de större hemmanen hafva en större stängselskyldighet, i afseende på de mindre, så är det billigt, enär de hafva större ägor, och den sora har större ägor måste väl hafva mera nytta af stängseln än den, sora har mindre.
Då här slutligen är yttradt, att den nya författningen vore ett sätt alt slutligen få här införd methoden att valla kreaturen, sä utgör detta för mig ett ytterligare skäl alt yrka afslag; ty för ilen fattige, som har ett eller två kreatur, blefve Den 19 April f. m. 019 delta eli större onus än lian liar råd lill, och delta slut vore i min lauka ännu skadligare än sjelfva den nya författningen.
O Åtskilliga ledamöter ropade på propos.
Cederström har anfört åtskilliga ganska goda skäl, hvarföre han borde vara underkunnig om vära stängsel för fattningar.
Dessa skäl kunna icke betviflas, men deremot kan jag icke gilla del argument han anfört till förmån folden gamla författningen, nemi. att en skogsägare, som odlat sio mark, derigenom icke borde vinna lindring i sin hägnad.
Detta har ingen menniska påstått.
Följden af den ifrågasatta förändringen skulle blott blifva, all en skogsägare med den aldra förträffligaste jord, som uppodlar sin skogsmark, icke vidare skulle få rättighet att på sin grannes bekostnad befria sig från alt slänga omkring denna nyodlade åker.
Och jag skulle tro, att all åker är i Sverige från början genom odling vunnen, och om detta skett några är förr eller sednare, tyckes icke böra göra någon skillnad.
Sä snart den är åker, bör den såsom åker slängas.
Palmstjerna har vidare yttrat, att nyttan af hägnaden skulle vara bestämdt olika, eller större för en större possession och mindre för en mindre possession.
Men Dtskm hafva redan anmärkt, att delta kunde hafva skäl för sig i fall hägnaden omfattade liela- ägorna och icke endast en del.
Palmstjerna har vidare anfört, att man flera gånger sökt införa den nya förordningen, men att det mött motstånd.
I afseende härpå torde det förtjena någon uppmärksamhet, alt man i Danmark har den lika slängselskyldigheten, hvilken man återtog sedan -man hade förskaffat sig 20 års erfarenhet om den olika.
Det har vidare blif vit yttrad!, att bästa sältet att komma ifrån de obestridliga olägenheter, som fiunas i nuvarande författning, vore alt förbättra den gamla stängselförordningen.
För min del bestrider jag möjligheten all komma lill något godt förhållande med den gamla, ty den h vil ar på en alldeles oriktig grund ; oriktig lill en början derföre, att den antager, att hvar och en possession skulle hafva olika nytta af stängseln, alltefter som del är större eller mindre possessioner, som angränsa.
Jag har redan tagit mig friheten visa, att detta icke är händelsen, och det är således oriktigt, att man skall stänga mera derföre, att händelsen lägger en större eller mindre hemmansdel bredvid mig.
Föröfrigt är den gamla författningen till sin princip omöjlig att utföra, ty sedan skiftena hafva kommit i gäng, sä måste likväl alla de sönderstyckade bitarne gemensamt stänga skifteslagets yttre gränser.
Afven de som ligga inuti och icke hafva den minsta nytta af den yttre gärdesgården blifva icke härifrån befriade, och derigenom blifva i allmänhet de små jordägarne, som vanligen få sina lotter inuti, på det aldrahögsta betungade, då deremot de stora vanligen stöta lill yttre gränsen och således hafva nytta af den stängsel, hvaruti de deltaga.
Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarpå, ef - 620 Den 19 April f. m. ter först till återremiss och sedermera till afslag å Utskms betänk, framställde propos-.r, hvilka med blandade ja och nej besvarades, R. o. Ad. med starka ja, blandade med nej, besvarade af H. Ex. förnyad propos. å återremiss, samt H. Ex. sedermera förklarade, det han trott sig finna, alt sistnämnde förnyade propos. blifvit af R. o. Ad. bifallen.
Den som bifaller, alt Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk.
N:o 30, i anledn. af väckte frågor om förändringar i stängselförfattningarne, på grund af deremot gjorde anmärkmr, återremitteras, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågavar. betänk.
Vid förnyad föredragning lades, på begäran af Gr.
Mörner, Carl Göran Detloff, och Frih. Hermelin, Au g. Söderling, ånyo på bordet Banco- och LagUtskms utlät.
N:o 2, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utskms betänk.
N:o 1, med förslag till lag för enskilde banker samt villkoren för dessas rörelse.
Lades på bordet nedannämnde från Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm inkomne betanien: N:o 36, i anledn. af väckt fråga om förändring i Just.Statsexpeditionens organisation; N:o 37, i anledn. af väckte motioner rör:de Lagberedningen; N:o 38, i anledn. af väckte motioner, om ändring af K. förordn. d. 29 Juni 1833, huru med försvarslöse personer förhållas bör; N:o 39, i anledn. af väckt fråga om förändring och tillägg i K. förordn. d. 29 Maj 1739, ang:de mått, mål och vigt; N:o 40, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring af K. förordn. d. 20 Jan. 1824, om ändring eller utrifning af vat tenverk ; N:o 41, i anledn. af väckt motion om ändring i 8 § af K. förordn. om kyrkoråd d. 29 Aug. 1843; samt N:o 42, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af K. resol. d. 13 Nov. 1747, ang:de inskränkning uti en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog. H. R. o. Ad. utskildes kl. | til) 4 e. m.
Den 19 April e. m. GDI Lördagen den 19 April 1845.
Justerades C> prot.utdr. för denna dag f. m.
Föredrogs ånyo Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. !) dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 31, i anledn. af väckte frågor om ändringar och tillägg uti K. förordn. om prestval d. 1 April 1843.
Delta betänk, företogs punktvis till afgörande.
Lsta punkten, an g: de ett ifrågasatt, men af litslen afstyrkt tillägg till förtydligande af 16 § i 5 art. af ifrågavar. förordning.
Då i afseende på denna punkt icke någon anmärkning afhördes, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle densamma.
Ropades ja, hvarvid dock Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, anmälde sig och yttrade:
Då den förra prestvalsförfattningen, såsom oduglig, ansågs tarfva en förklaring, men en författning nu utkommit, som, upphäfvande så väl den förra författningen som förklaringen öfver densamma, likväl innehåller precist samma stadgande som den första, kan jag icke annat finna, än att äfven denna sednare författning är otydlig och anhåller derföre om äterremiss af detta utlåt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han visserligen redan i ämnet framställt propos., som blifvit med ja besvarad, men att han, då derförinnan någon propos. i fråga om öfverläggningens afslulande icke varit gjord, ej kunde lägga något hinder för pröfningen af den nu gjorda framställningen, ulan finge hemställa, om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, puukt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Ropades starka nej blandade med några ja.
Förnyad propos. till bifall å 1 punkten blef härefter framställd och besvarad med ja.
2:dra punkten, innehållande hemställan om uteslutande af det i 77 § och 5 art. af ifrägavvr. förordn. förekommande stadgande om landlhönders rösträttighet.
Nyttan af det nu föreslagna uteslutandet af en mening ur nu gällande författning om prestval, och att sätta landtbönder i samma predicament som arrendatorer, kan jag ej finna.
Jag vill icke bestrida det som redan är antaget och stagadt i afseende på dessa sistnämnde, men jag anser det bäde~onyttig! och t. o. m. skadligt att föreskrifva, del landt - 022 Den 19 April e. m. bönder nu skola komma i samma predicament.
Utsk. talar bär om svårigheten att kunna göra skillnad mellan landtbonde och arrendator.
Jag kan ej finna annat, än att denna skillnad är bestämd, ty med landtbonde menas den som gör arbetsutskylder.
Skadan af den föreslagna ändringen är obestridligen den, att alla, som hafva contracter med sina bönder, nödgas förändra dessa contracter och möjligen sättas i nödvändighet att uppsäga alla sina landtbönder för att sätta dem i tvångsmål, derest de icke godvilligt behaga ingå på att jordägaren må äga rösträttigheten.
Jag tycker att författningen, sådan som den är, gifver tillräckligt tillfälle för landtbönderne att blifva röstägande, derigenom alt der stadgas, att de hädanefter erhålla en sådan rättighet, derest icke särskildt förbehåll göres.
Pä dessa skäl anhåller jag om afslag å denna punkt.
Hr von Hartmansdorff, Au g., instämde med Gr. Posse.
Då nu öfverläggningen ansågs slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade afslå förevarande 2 punkt af Utskms betänk.
Ropades ja. 3:dje punkten, ang:de ifrågasatt, men af Utsk:n af styrkt förändring af 42 § i 7 art• af ifra ga var. förorda.
Bifölls. 4:de punkten, ang:de ett i fråga om vallistornes uppsuminering och hesvärstidens beräknande föreslaget tillägg i 4A § och 7 art. af samma förordning.
Den tid, som enligt detta förslag skulle förspillas på beslut och tvister, huruvida uppsummering skall uppskjutas eller företagas, kunde bättre användas för sjelfva -uppsummeringen.
Om valförrättningen sker efter en i förväg uppgjord summering, så blir det ej svårt att afföra ja och nej ifrån hvarandra och få upp slutsumman.
Att åter samlas på en utsatt dag och sedan möjligen icke eller då medhinna uppsummeringen till följd af mellankommande hinder och tvister, och sålunda åter uppskjuta den, kan välla att besvärsliden försittes innan uppsummeringen väl är slutad, ty besvärsliden räknas ifrån sjelfva valdagen.
Jag finner deremot förslaget väl grundad!.
Den som haft alt göra med dylika ärenden vet, att der förekomma bråk af den storhet och vidlyftighet, att, när de skola sammanläggas, är arbetet rätt besvärligt.
Det har t. 0. ni. händt i ett stift, att en prest lyckönskades att hafva erhållit de flesta rösterne till ett pastorat, men när bråken slutligen blifvit bragta till deras rätta värden, så befans det icke vara den lyckönskade, utan en annan, som erhållit pastoratet.
Jag har sett vallängder vid prestval der bråken stigit till milliarder.
När förhållandet är sådant måste man medgifva, att Ulskm haft gruhdad anledning till det förslag det gjort.
Den enda anmärkn. jag skulle D e n 19 A :p r i 1 e. m. 023 ■vilja tillåta mig, är den, sorn Riksdagsm.
Strindlund framställt i dess vid betänk, fogade reservation, nemi. att fatalietiden icke borde räknas löpa förr, än det beslut, som vore i fråga alt öfverklagas, blefve kunnigt.
Jag hemställer derföre, att Ii. o. Ad. måtte antaga förslaget med den förändring, alt ordalydelsen i de sista raderna må blifva följande: ”och beräknas besvärstiden i detta fall ifrån den dag, då underrättelsen om valets utgång kungöres”.
Om sådant sker pä den näst efter valförrättningsdagen inträffande helgedag, sä räknas besvärstiden derefter.
Till de skäl, som Hr von Hartmansdorff framställt, anhåller jag att få nämna, att samtlige de ledamöter af PresteSt., som voro i Ulskm närvarande, då detta beslut fattades, allmänt delade den tanka, alt den ifrågaställa förändringen vore af behofvet påkallad.
Man citerade tlere exempel, att valförrättningar icke kunnat slutas förrän påföljande dag, och att sådana förrättningar medföra den största svårighet vintertiden i en sacristia, der del är så kallt alt bläcket fryser i bläckhornet och valförrältaren ej får lemna kyrkan innan valförråtlningsacten är till alla delar fulländad.
Alt den ifrågasatta förändringen i det hänseendet är af behofvet påkallad torde således icke sättas i tvifvelsmål.
Hvad den sednare frågan beträffar, huruvida besvärstiden skall beräknas, som bär föreslås, från den dag då valet hållits, eller som Hr von Hartmansdorff önskar, från den dag, då valet blifvit kungjordt, så bar äfven den utgjort föremål för de förenade Utskms uppmärksamhet.
Samtlige PresteSfis närvarande ledamöter voro likväl af den tanka, att det vore bättre alt tiden för besvårsdagen finge bestämmas ifrån valförrättningsdagen, än från den nästföljande Söndagen efter valet, emedan derigenom 8 dagars uppskof i besvärstiden skulle inträffa, och dä man af erfarenheten känner huru långsamt det går att få tvister ronde rättigheten till pastoraler afgjorde, så voro ledamöterne af PresteSt., hvilka bäst förstå att bedomina dessa förhållanden, för deras del af deo lankan, alt besvärstiden skulle löpa ifrån den tid, som valet hållits, sä mycket hellre som med hopsummeringen af rösterne icke kunde komma att fördröjas längre än lill påföljande dag.
Jag anhåller för öfrigt om upplysning huru de öfriga Stånden afgjorl detta betänk.
Ridd.secret. tillkännagaf, att prot.utdr. om PresteSt:s beslut ännu icke ankommit; men att BorgareSt. bifallit Utskms betänk., hvilket deremot af BondeSt. blifvit bifallet med den förändring, att tiden för anförande af besvär öfver prestval borde beräknas från den dag valets utgång blefve kungjordt.
Dä jag finner, alt BondeSt. fattat sitt beslut i likhet med Hr von Hartmansdorffs förslag, och att frågan derom ännu icke är slutligen afgjord, inskränker jag mig lill den upplysning jag lemnat om ledamöternes af PresteSt. åsigter då ärendet förevar inom de förenade Utsk:n, och öfverlemnar lill U. o. Ad. att i ämnet lätta det beslut, som lämpligast synes. 024 Den 19 April e. m.
Jag ber att i allo fä förena mig med Hr von Harlmansdorffs yrkande, och i följd af den betänklighet, som Frih.
Cederström framställt, nemi. att fara vore att lika läng lid skulle kunna åtgå för discussion inom socknestämmorne om huruvida med uppsummeringen skulle uppskjutas eller icke, som för sjelfva uppsummeringen, så får jag nämna, att på den ort, der jag bor, nemi. i Calmar län, fiunes ingen anledn. att befara, att socknemännen äro sä kinkiga, ali de ej skulle medgifva ett litet uppskof, hvilket understundom inträffar hos RiksStm.
Dä nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex., om R. o. Ad. behagade bifalla förevar. 4 punkt af Ctskms betänk, med den förändring, att sista meningen af det deri föreslagna tillägg erhölle följande lydelse: ”och beräknas besvärstid i delta fall frän den dag, dä valets utgång kungjorts”.
Ropades ja. 5:le punkten, ang:de ett, i frogn om förvarande i hyr kokistan af vallängder och af skrif ter af J'rugo- och valda g.iprotocoller, föreslaget tillagg i 47 § 1 arl- af oftaniimnde förordning.
Föredrogos och biföllos Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulskms nedannämude d. 9 dennes f. m. på bordet lagda betänk:n: N:o 32, i anledn. af väckt motion om inskränkning i tiden för besvärs anförande öfver sockenstämmobeslut; N:o 33, i auledu. af väckt fråga om äternpplifvaude af 10 cap. 8 § Byggn.b:n; N:o 34, i anledn. af väckt fråga om upphörande af Kammarcollegii domsrätt i vissa ekonomiska mål; samt iN:o 35, i anledn. af väckt motion om åläggande för sockennämnd att draga försorg om den i K. förordn. d. 9 Nov. sisth år föreskrifna inteckning af lifslidsstädja och undanlagsaftal.
Vid nu företagen pröfning af Statsötsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 2(50, med förslag till voter.propos:r i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om en del af de i sammanhang med 45:le hufvudiiteln för en gäng eller för vissa år ifrågasatte statsbidrag, godkände R. o. Ad. de föreslagne voter.- proposaue och lades detta mern. i öfrigt till handlingarne.
Föredrogs StatsUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 201, i anledn. af anmärkmr vid Dlsk:s under N:o 227 afgifna betänk., ang:de ett låneunderstöd för återuppbyggandet af Conradsforss bruk. R. o. Ad. beslöt att lägga detta utlåt, till handlingarne, med förklarande, att R. o.
Ad. lät bero vid den deri gjorda erinran, alt Etsk. med det föreslagna stadgandet om aflemuandet af full stän - Den 19 April e. m. 625 ständiga handlingar, ang:de den föreskrifua inteckningssäkerheten, afsett ej allenast bevis alt lånsökanden icke innehar förmynderskap, utan äfven vederbörliga intyg derom, att låntagaren icke har örn liander någon kronouppbörd eller andra förmånsrätt ägande medel.
Föredrogs ej mindre BancoOtskis d. 9 dennes f. m. på bordet lagda utlät.
N:o 51, i anledn. af väckt fråga om åstadkommande af prof på ett förbältradt sedelmynt, än äfven ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.utdr. af d. 18 dennes, hvarigenom Medslånden blifvit inbjudne alt instämma uti BorgareSl:s i detta ämne fattade beslut, innehållande, ”att Graveuren Akerberg må till inköp af nödiga machiner ra. m., erhålla 1000 r:dr samt dessutom ett månadtligt underhåll af 120 r:dr allt b:co, räknadt ifrån oell med den tid, då R.
St:s beslut i ämnet fattas till innevarande års utgång, för alt, under de controlier, Bancofullmäklige kunna finna lämpliga, utan att hindra tillverkningen eller röja methoden, åstadkomma och till Fullmäktige aflemna fullständiga prof på ett bättre sedelmynt än det närvarande, jemte uppgift på sättet, huru samma prof blifvit verkstäldt, samt de dervid begagnade materialier och verktyg, hvilka till Banken hemfalla; hvarförutan ål Bancofullmäklige öfverlemnas att i anledn. af de prof Akerberg eller, med Bancofutinus begifvande, någon annan kan komma att aflemna, utgifva ett premium af 8000 rrdr b:co, för det prof, som inom 1846 års utgång, anses emot efterapning bäst betryggande.” Gr.
Jag anhåller om afslag såväl ä Ulsk:s betänk., som BorgareStis inbjudning.
Jag anser olämpligt att Banken lemnar förskott och underhåll åt en person, för att uppmuntra att efterapa Bankens sedlar.
Då Banken är skyldig att utgifva belöning ät den, som upptäcker efterapare af Bankens sedlar, synes det också vara orätt att Banken tillställer så, att efterapningskonsten nppöfvas, utöfver hvad den redan kan vara.
Då icke något stadgande finnes föreskrifvet, som tillförbinder
Hr Akerberg att icke vidare begagna sig af den konst han möjligen kunnat inhemta och ingenting, som förvissar derom, att denne person någonsin fullgör hvad han ullofvat, nemi. alt skaffa ät Banken ett sedelmynt, som icke kan efterapas, hvilket jag för min del anser omöjligt, emedan hvad den ena menniskan gjort, det kan ock en annan eftergöra, om tid och medel dertill lemnäs, så afstyrker jag helt oell hållet det afgifna förslaget, att ett förskott till anskaffande af instrumenter skall till Hr Akerberg lemnäs, och derjemte månadtligt underhåll under den tid han sysselsätter sig att förvärfva ökad skicklighet i den konst, hvarpå han visserligen visat ett lemligen nöjaktigt prof, nemi. i eftergörande af Bankens sedlar.
Jag anhåller således om propos. till afslag såväl å det nu föredragna betänk., som den i ämnet gjorda inbjudningen. 9 H. 79 626 Den lil A pi il e. m.
Gyldenstolpe och anhåller att till de skäl lian anfört, få lägga eli annat.
Om Hr Åkerberg äger den skicklighet att eftergöra Bankens sedlar, sorn han sjelf uppgifvit, och den skyndsamhet, att en sadan efterapning åstadkomma, så kan han under den lid, som förflyter till innevarande års slut, enl. betänk., eftergöra ett mycket stort antal af Bankens sedlar.
Om han under denna sysselsättning ertappas och anmärkmr dervid göres, sä svarar han helt enkelt, att det är på Bankens bekostnad och enl.
St:s beslut, som lian sysselsätter sig med efterapning af Bankens sedlar, hvadan ingen kan honom derför tilltala.
Han är icke. skyldig, enligt Utskrs förslag, att vid årets slut aflemna det arbete, han tinder tiden kan hafva åstadkommit och kan således hafva skadat Banken ganska mycket, men deremot gagnat sig på Bankens och det allmännas bekostnad i motsvarande grad.
Afven jago afstyrker betänk., så mycket hellre, som jag är öfverlygad, att Akerberg icke besitter någon högre konsfärdighet än hvarje annan skicklig, gravem', som befattar sig roed att rita på slen, och att eftergöra sådane slags ritningar, som den ifrägavar.
Det prof Hr Akerberg aflemnat på sin skicklighet alt efterapa, är icke af den beskaffenhet, som lian sjelf uppgifvit, dä lian nemi. trott detsamma vara så fullkomligt, att det vöre omöjligt alt inse eller kunna upptäcka huruvida det vore en falsk eller riktig sedel, som lian fabricerat.
Han bar visserligen lyckats att eftergöra gravyren, men deremot har det varit honom omöjligt all eftergöra det papper, som Banken begagnar för sina sedlar, och deruti lärer väl för närvarande den säkraste oonlrollen mot förfalskning af desamma ligga.
Enär således Hr Åkerberg angifvit sig äga en skicklighet, som det redan befinnes att han icke besitter, och troligen redan ådagalagt all den färdighet, hvaraf han är capalde, skulle jag anse det vara i högsta grad olämpligt alt offra något ytterligare på denna person.
Hvad Bancofullm. redan gifvit, anser jag vara alldeles förmycket, instämmande med Hr von Hartmansdorff om vådan, att ät denne person lemna någon slags uppmuntran i och för de försök han kan vara sinnad att göra; men BorgareSt. har i sin inbjudning omtalat ett premium för den, som skulle åstadkomma ett mynt, som vore omöjligt att efterapa.
Ehuru jag tror, alt det vore en konst, sorn svårligen någon menniska kan påhitta, emedan, som Gr.
Gyldenstolpe sagt, det måtte alltid vara möjligt för den ena menniskan alt göra efter, hvad en annan gjort förut, så tillstår jag dock, att det kan vara skäl att bestämma ett premium för uppfinning af ett bättre sedelmynt än det, som vi nu äga; ty det är verkligen vådligt, i händelse man skulle tänka sig, att ett pappersbruk associerade sig med förfalskare af sedlar, med skicklige graveurer, då det blefve mycket lätt att åstadkomma ett falskt mynt i allo likt det nu gångbara.
Det finnes utan tvifvel i detta hänseende en säkrare controll än den vi begagna.
Det finnes Den 1!) A pr il e. m. i England oell i America elt förbii (Irad t sedelmynt, oell jag tror det kunde vara skäl alt genom uppmon Iran söka tillegna oss en konstfärdighet, som vi kanske ännu icke känna.
Det är nödvändigt att följa med tidernas upptäckter äfven i denna väg; och då vi för det närvarande icke äga någon konstfärdig person, som på egen eller allmän bekostnad besökt de länder, der raan sysselsätter sig med sädane uppfinningar, så tror jag, att det vore nyttigt alt åt Bancofullm. lemna medel, för att vi måtte kunna tillegna oss alla de upptäckter, som nyare lider hafva alt framvisa.
Jag skulle således vilja tillstyrka, alt en viss summa finge afsältas, till åstadkommande af de bästa förslager i denna väg.
Jag begärde ordet för att tillkän nagifva, del jag för min del icke anser de skäl, som Gr.
Gyldenstolpe anfört, och hvari Hr von Hartmansdorff instämde, för alt afslä försöket om en bättre sedelfabricalion, vara nöjaktig; ty de skulle, om man fullföljde dem conseqvent, leda derhän, att raan komme till den declaration, att vår nuvarande sedelfabricalion är oförbätterlig, och eli sådant förklarande vore visserligen icke riktigt.
Den siste talaren deremot, Gr.
Horn, bar yttrat sig på ett sätt, att jag med honom skulle vilja instämma, ty det är ganska möjligt, att de Herrar, hvilka yttrat sig som Bancofullm., hafva inhemta! full kunskap derom, att den. ifrågavar.
Hr Åkerberg icke vidare bör uppmuntras.