Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. känna ej de bindande omständigheter som synas hafva förmått Kouungen och Hemliga Utsk. till det fattade beslutet alt börja ett krig, de kunna derföre rörtde denna fråga ej komma till någon bestämd öfvertygelse och böra således i afseende härpå blott förklara, att de önska fredens bevarande så länge sorn möjligt, samt att allt måtte finnas redo, för att när denna verkligen störes, vi må kunna med våra vapen, då andra medel äro fruktlöst försökta, åter tillkämpa oss den.
Med fullt förtroende öfverlemnande åt
Konungens samvetsgranna bedömande när denna olyckliga tid är inne, hoppas jag Hans rådgifvare måtte oaflåtligen hafva, ej blott Sveriges minnen och vära sympatier för ögonen, utan äfven och isynnerhet
Sveriges framtid och sin egen ansvarighet inför denna framlid.
Men nu återstår en vigtig fråga: hafva vi våra vapen i ordning? den lärer temligen allmänt kunna besvaras med nej; — och då är det R.
St:s oeftergifliga pligt, att, om vi ej vilja på oss välfva ansvaret för en möjlig, mindre lycklig framtid för Sverige tillse att inga medel saknas för att sätta oss i så godt försvarstillstånd som möjligt, och raå vi med afseende härpå anslå de 2,000,000 r:dr b:co, som äro af Utsk. tillstyrkte.
Hafva sedan våra grannar glömt huru Svenska stålet biter och lodet träffar; lät dem pröfva; — dessa skola, liksom Svenska modet, säkerligen med ära gå igenom prof vet än en gång.
Då jag efter denna framställning ej anser mig kunna bifalla SlatsUtsk:s utlåt., under dess närvar, lydelselse får jag, i allo för - Den 11 Maj. 541 enande mig med de af Hr von Hartmansdorff afgifna yttranden, med honom äfven tillstyrka återremiss af detta utlåt.
Jag inser nogsamt att de betänkligheter som här af flere ledamöter blifvit uttalade emot ett obelingadt antagande af StatsUtskrs förevar, betänk., icke skola vinna särdeles afseende.
Jag skall dock deraf icke låta afskräcka mig, att i ämnet framställa mina tankar, emedan jag anser det vara en pligt för hvarje ledamot af detta Stånd alt vid ett tillstånd sådant, som detta, öppet och ärligt tillkännagifva sina åsigter.
De skrupler som sjelfva ordalagen i K.
M:s nåd. propos. redan ingifva om rälta meningen och syftemålet med densamma, hafva hos mig vunnit ännu mera styrka genom de yttranden som här först af en utaf Hemliga öisk:s ledamöter och sedermera af 2:ne bland Konungens rådgifvare, blifvit afgifne.
Ledamoten af det Hemliga Utsk. har nemi. sagt, att, enl. hans uppfattning, den K. propostn ingalunda åsyftade, att låta R.
St. ikläda sig någon ansvarighet för följderna af ett krig, i händelse ett sådant skulle utbryta.
I motsatts härtill har en af konungens rådgifvare uttryckligen förklarat den nåd. proposms mening vara den, att R.
St. skulle öfver nämnde fråga sig utlåta, emedan, — så föllo hans ord om jag icke misstager mig, — det eljest blefve särdeles beqvämt att, i händelse af sakens olyckliga utgång, hunn kasta hela skulden derföre på Konungens rådgifvare.
Och slutligen har en annan statsrådsledamot lika uttryckligen förklarat, propos:n deslomindre åsyfta något annat yttrande af R.
St. ang:de det äskade kredilivet, som frågan huruvida en krigsförklaring bör äga rum, läge utom gränsen för R.
St:s bedömande, deruti han ostridigt har ganska rätt.
När nu just af de Hrr och män, som måste antagas äga tillförlitlig kännedom om alla de förhållanden, som föranledt och legat till grund för den K. proposm, så skiljaktiga åsigter om meningen med densamma blifvit uttalade; så må det väl icke förundra om den alldeles oinvigde stadnar i villrådighet om hvad han skall länka om saken.
För min del kan jag af proposms uppställning svårligen draga annan slutsats, än att Konungen, på sätt en af Hans rådgifvare låtit förstå, verkligen önskar alt i händelse af ett krigsutbrott, deröfver på förhand inhämta R.
St:s tankar.
Men jag frågar då i likhet med flere föreg:de talare och bland dem Hrr von Hartmansdorff och Lagerhjelm, om väl den nåd. skrifvelsen innehåller sådana uplysningar, som i detta fall äro nödvändiga, för att sätta R.
St. i tillfälle att afgifva ett på sakkännedom grundat yttrande i ämnet.
Att så icke är, har ingen ens försökt alt bestrida, och man har i stället vädjat till R. o. Ad:s känslor.
Ja! mine Hrr!
När fäderneslandet hotas af inkräktarens svärd dä kan det vara både nödigt och nyttigt att anslå de känslosträngar, som förmå, att hos nationen väcka den höga grad af enlhusiasm och förakt för faran, hvarigenom det endast blir möjligt för eli litet folk att kunna emot ett mäktigare försvara sin sjelfständighet.
Men är väl för vidtagandet af ett sådant utomor - 542 Den 11 Maj. dentligt steg tidepunkten ännu för handen?
Ett jakande svar kan icke gifvas, då Sverige ännu äger den oskattbara lyckan, att lefva i djupaste fred roed hela den civiliserade verlden och jemväl bör hoppas, att, genom Regeringens vishet, detta förhållande icke skall förändras.
Man har sagt, att, likasom Svenskarne år 1813 stredo för sina stamförvandter i Tyskland, så borde de nu också strida för slamförvandterne och grannarna i Danmark ; men den värde talaren, som framställt delta exempel, har härvid icke besinnat alt den i statsmannavishet och fältherre-egenskaper utomordentlige man, som utgjorde själen i 1812 och 1813 årens poletik, lian hade vetat att genom traktater med de maktägande nationerna i Europa förvissa sig om ett sådant stöd, att han icke behöfde befara att misslyckas uti den strid han företog; men i denna fråga är det icke uppgifvit, än mindre styrkt, att dylika traktater finnas lill; tverlom later ett yttrande, som här en utaf konseljens ledamöter afgifvit, förmoda, att man i detta afseende icke har något att hoppas, utan ali man måste handla på egen risk för att försvara det grannrike, som söker vår hjelp.
Man har äfven sagt att en beväpnad neutralitet icke utgör någon bestämd krigsförklaring.
Detta är sanut, men olyckligtvis har det ofta inträffat att en sådan neutralitet, när den iakttagits af den svagare nationen, icke blifvit af den mäktigare, som deraf icke baft någon fördel, respekterad.
Det exempel som Frih. Sprengtporten åberopat, tror jag ej vara bevisande, ty det var det mäktiga Frankrike som hade föresatt sig att med vapenmakt taga Antwerpen, hvilket också blef verkställda och det svaga Holland måste vid delta dåd låta bero, ulan alt derföre våga en krigsförklaring emot Frankrike.
Men månne, vid ett alldeles motsatt förhållande, det mäktiga Tyskland skulle emot Sverige iakttaga det handlingssätt, hvartill Holland af sin svaghet var föranlåtet?
Detta torde med största skäl böra betviflas.
Jag anser för min del, det vara af högsta vigt, att R.
St. nu, vid fattande af sitt beslut, icke inlåta sig i bedömande deraf, huruvida Svenska folket är villigt att underkasta sig de uppoffringar, som ett krig skulle medföra.
Det är lids nog att afgifva en sådan förklaring när kriget verkligen utbrutit.
Och jag tillstyrker fördenskull återremiss af förevar, utlåt, på det att den tind. skrifvelsen må kunna blifva affattad i sådana ordalag, hvarigenom man förekomme, att icke ansvaret för ett krig sedermera skjutes på R.
St. på grund af deras förklarande, alt de voro villige till alla de uppoffringar som möjligen derföre kunde ifrågakomma.
Spens, Jakob Melcher:
I anledn. af den siste värde talarens yttrande, lager jag mig friheten lill honom sjelf hemställa, om icke det ändamål han åsyftar bäst vinnes genom ett enkelt bifall till StatsUtsk:s betänk.
StatsUlsk. har nemi. föreslagit R, St. att till bestridande af kostnaderna för nödiga förberedande rustningar och andra åtgärder, som af de politiska förhållandena kunna påkallas, bevilja det begärda kreditivet.
Jag hemställer huruvida deruti finnes något af hvad man befarat skulle Den 11 Maj. 543 innefatta ett prejudikat för framtiden eller utgöra ett ingrepp uti Konungens rätt alt besluta öfver krig och fred, eller leda till någon R.
St. inblandning deruti, hvilket sednare förhållande jag skulle anse ganska vådligt.
Jag tror att man bäst afhåller sig ifrån en sådan inblandning genom ett enkelt bifall till StalsUtsk:s förslag.
Under förnyade rop på propos., uppropades Hr Lövenst röm, Joli.
Jakob, som yttrade:
Jag anhåller att Hr von Hartmansdorff ville tillkännagifva, huruvida han vid hl i f ver sin begäran om återremiss; för sådan händelse har jag intet att säga.
Denna förfrågan besvarades af Hr von Hartmansdorff, hvarefter öfverläggningen förklarades vara fulländad.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll StalsUlsk:s förevar, utlåt.
N:o 1G3.
Denna propos. besvarades med starka och lifliga ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna proposm besvarad med öfvervägande ja.
Hr von Hartmansdorff, anhöll om votering.
Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voterings-propos.
Den som bifaller StalsUtsk:s utlåt.
N-.o 103 voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer förenämnde utlåt, alt, på grund af de deremot gjorde anmärkmr, återremitteras.
Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit sor-> följer:
Ja — 194.
Nej— 49.
Hr L owe nströro:
Då jag förra gången begärde ordet, visade
Ståndet en sådan inquietude att komma till slut, att jag då icke ville upptaga liden; men nu då man synes vara mera lugn, anhåller jag att få framställa skälen hvarföre jag icke lemnat mitt bifall till det nu afgjorda utlåt.
Man har här talat om Konungens vishet; jag delar denna tanke; men man har äfven af någon orsak trott att
Han borde få ett råd af R.
St.; men Konungen har ju redan en rådgifvande konselj och det är denna konselj som afgifvit ett representationsförslag alldeles stridande emot nationens uttalade önskningar.
Hur kan man då vilja lemna sitt förtroende åt en sådan regering.
Hade Utsk:s utlåt, inneburit det vilkor för anslagets beviljande, att Svenske krigshären icke skulle föras utom Sveriges gränsor, hade jag ändå ansett mig höra tillstyrka detsamma; men som det nu är affattadt kan jag icke annat äu ogilla detsamma. 54* Den 11 Maj.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.ötsk. inkorane förslag till R.
N:o 71, ang:de beviljande af kriditiv-rätt å R.
St:s bank för Stockholms stads drätsel-kommisson; N:o 72, ang:de indragning af Svenska post-kontoret i Hamburg; N:o 73, ang:de utbekommande från K.
Danska arkivet af äldre handlingar, ronde Sveriges södra och vestra kustprovinser; N;o 74, ang:de ändring af K. patent förordn:n af d. 13 Dec. 1834; samt N:o 75. ang:de tillägg lill 14 § i 3 Art. af K. instruktionen för skogs- och jägeri-stateu d. 16 Mars 1S38.
Slutligen justerades 7 prot.utdrag för gårdagens plenum. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 10 e. m.
In (idem piotocolli, Albert Munck.
Justerades ett prot.-utdr., innefattande R. o. Ad:s i gårdagens plenum fattade beslut, ang:de anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderne för de rustningar, som af närvar. politiska förhållanden kunna påkallas.
Frih. von Schwerin, Gust.
Alexis:
Jag vågar vördsamt anhålla, att få till prot. anmäla, att jag icke varit närvar, vid behandlingen af deuna fråga eller deltagit i beslutet derom.
Justerades pleni-protm för d. 29 sistl.
April samt d. 2 och 3 dennes. öppnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 4 Electorer, efter N:o 161.
Frih. von Höpken, Nils Albrecht; N:o 364.
Frih. von Platen, fullm.
Cederström, Carl Emanuel; N:o 1959.
Hr von Kraemer, fullm.
Hr Nauckhoff, Samuel Wilhelm; samt N:o 2312.
Hr Peijron, Edvard August; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o
Den 13 Maj. 545 N:o 379.
Frih. von Vegesach, Achilles; — lill.
Hr Silfverberg, Magnus Didrik; •— 1861. „ von Hartmansdorff, August; och — 2307, „ af Tuneld, Carl Erik.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i SlatsUtsk. , efter N:o 1620.
Hr Lagerborg, Samuel Wilhelm; och hade dertill blifvit utsedd: N:o 189.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.Ulsk., att inträda under ordinarie ledamoten N:o 212.
Hr Lind af Hageby.
Carl August, beviljad 14 dagars ledighet; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2253.
Hr von Holst, Hans Gram.
Upplästes (ill justering och godkändes ett från Exp.Utsk. inkommet under N:o 76 afgifvet förslag till R.
St:s und. skrifvelse till K. M., om anvisande af särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderne för erforderliga rustningar.
Upplästes ett i dag inlemnadt så lydande mern.:
Undertecknad får vördsamligen anmäla, att han, i anseende till snart förestående afresa, är föranlåten afsäga sig den befattning han såsom Bänkman hos R. o. Ad. innehar.
Trolle Wachtmeister.
I anledn. häraf lillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att val af en Bänkman inom första bänkm.:s-afd:n efter H. Ex. Hr Gr.
Wachtmeister komme att förrättas i början af nästa plenum.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 6 och 10 dennes på bordet lagde utlåt.
N-.o 148, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 39, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 2:dra liuf vudli tel.
Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande, hvarvid först förekom:
Utsk:s framställning, rör:de uppskof med de ifrägnvar. hufvudtitel tillhörande indelta räntors definitiva reglering. R. o. Ad. fann denna del af Utsk. utlåt, icke erfordra någon åtgärd.
Vidare förekommo följande enl. ordningen i betänk.
N:o 39 benämnde punkter: 1 punkten. R. o. Ad. fann jemväl denna puukt icke föranleda till na gon åtgärd. 4 H. 35 5 40
Den 13 Maj. 2 punkten.
Utsk:s rör:de denna punkt i utlåt.
N;o 148 gjorda hemställan blef af R. o. Ad. bifallen. 5 punkten.
Då U. o. Ad. redan fattat sitt beslut i detta hänseende, så lärer Ståndet dervid böra förblifva.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff yrkat, vidblefve sitt förut i afseende på ifrågavar. punkt fattade beslut.
Ropades ja. 10 punkten.
StatsUstk. räknar rösterna och anser sig dermed vara befriadt ifrån att besvara dej anmärkn:r, som göras.
Utsk. säger blott, alt som 2:ne stånd hafva bifallit Utsk:s förslag i denna punkt, så vidblifver det sin hemställan; men Utsk. uppgifver inga vidare skäl derför. R. o.
Ad. torde dock erinra sig, huruledes, man, dä denna fråga förra gången förevar, ansåg kostnaderna för fångvården verkligen utgöra 800,000 r:dr årligen, samt att man derföre icke borde i riksstaten upptaga den till 50,000 r:dr mindre, hvarigenom man skulle nödsakas anlita riksg:s-kont. för hvad som kunde brista.
När nu detta kontor icke har några medel dertill, utan måste utbetala det kreditiv, som nyss blifvit beviljadt, och hvartill kontoret äfven saknar egna tillgångar; så vore det desto oförsigtigare så väl af detta stånd, som af de öfriga, om uppgifterne beräknades för lågt.
Jag anhåller följaktligen att anslaget må upptagas till 800,000 r:dr. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
StatsUtsk. har i sitt förra betänk, angifvit skälen för sitt tillstyrkande i denna delen.
När nu 2 stånd bifallit detsamma, så ansåg Utsk. icke hehöfligt, att i sitt förnyade betänk, uppgifva skälen, hvarför Utsk. slädnät vid siffran 750,000.
Denna fråga diskuterades så omständligen sista gången, dä den förevar hos R. o. Ad. att det nu torde vara öfverflödigt alt ingå i vidlyftigare diskussion derom.
Jag vill endast taga mig friheten tillägga, att alla beräkneliga inkomster äro upptagna i det förslag till utgifter, hvarmed Utsk. har inkommit, och en förhöjning af detta anslag med 50,000 r:dr eller ifrån 750,000 till 800,000 r:dr skulle endast åstadkomma en brist i den synliga beräkningen, och verkar således ingenting till hufvudsaken, eller huruvida ett större eller mindre belopp kommer att utgå.
Detta vet 11. o. Ad. nogsamt; och som 2 stånd nu hafva bifallit Utsk:s förslag, så lager jag mig friheten anhålla att R. o.
Ad. ville detsamma äfven bifalla.
Tersmeden säger, att 50,000 r:drmer eller mindre icke åstadkommer någon verkan på riksg:skont.
Jag förstår icke huru det är möjligt.
Om 50,000 r:dr för \
Den 13 Maj. 547 litet anslås, men denna summa I i k vä I måste utgå, af förslags-anslaget, så skall t iksg:skont., betala henne.
Att dessa 800,000 r:dr fullt ut behöfvas, det loide man kunna sluta deraf, att Utsk. i sitt betänk.
N:o 35 säger, alt anslaget för fångvården blifvit af K. M. i nåder faststäldt för år 1847 (ill 750,600 r:dr, och för inuevar. år till 806,000 r:dr.
När man nu har sagt alt dessa utgifter varit i ett ständigt tilltagande, när nian icke har någon den ringaste anleda, till den förmodan, att de skola förminskas, så ser jag icke något skäl, hvarföre icke bela beloppet af 800,000 r:dr skulle uppföras.
Att det icke verkar på utgifterna i det hela, om man ökar anslaget för fångvården med 50,000 r-.dr, synes vara klart, efter detta är ett förslagsanslag.
Hvad dessutom beträffar de befarade bristerna, så tager jag mig friheten fästa R.
O. Ad:s uppmärksamhet derpå, att StatsUtsk. här höjt förslagsanslaget i allmänhet med omkring 500,000 r:dr, hvilket väl mätte verka alt bristerna icke blifva så stora, som de förut varit.
Jag tror således, att Flsk. i detta afseende liar gått ganska försigtigt tillväga; och att gå längre anser jag öfverflödigt, när man i allmänhet icke bör beräkna dessa statsanslag högre, än hvad de verkligen komma att utgå till, emedan derigenom skulle uppkomma brist för andra hufvudt i lia r, så framt man icke ville öka bevillningen.
I min tanka är det mycket bättre, att öka bevillningen nu, medan R.
St. äro tillsammans, än att sälla anslagen så lågt, att man mäste åter sammankalla riksdag, för att få det man behöfver, eller ock alt skuldsätta riksdiskont.
, hvilket är detsamma, som alt skuldsätta riket.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då nu blifvit yrkadt, dels bifall lill Ulsk:s tillstyrkande att anslaget lill fångars värd och underhäll må bestämmas till 750,000 r:dr, dels ock att detta anslag måtte bestämmas lill 800,000 r:dr; Hr Landtm, finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. tillstyrkt.
Härvid ropades ja och nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna, all denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
Den som bifaller, att, såsom StatsUtsk. tillstyrkt, förslagsanslaget lill fångars vård och underhåll bestämmes till 750,000 r:dr, voterar j»; den det ej vill voterar nej; 35* 548 Den 13 Maj. vinner nej, anser 11. o. Ad. berörde anslag böra bestämmas lill 800,000 r:dr.
Efter voteringens slut, befanns att rösterne utfallit, som följer Ja — 22.
Nej —30.
12 och öfrige punkter ne. R. o. Ad. fann Ulskzs härom afgifne yttranden icke föranleda till någon åtgärd.
Föredrogs ånyo Statsötskzs d. 6 och 10 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 149, i anledn. af erhällne återremisser å betänk.
N:o 73, angzde regleringen af utgifterne under riksslatens 4:de liufvudtitel.
Vid punktvis företagen pröfning af detta utlåt, förekommo nedanupptagne enl. ordn. i betänk.
N:o 73 benämnde punkter: 1 och 7 punklerne.
Dessa punkter ansågos icke erfordra någon vidare åtgärd. 9 punkten.
Jag anhåller, att
Ståndet måtte vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. R. o. Ad. beslöt, uppå härefter framställd propos. att vidblifva sitt förut i afseende på denna punkt fattade beslut. 10 och 11 punkter lie. R. o. Ad. fann dessa punkter icke erfordra någon vidare åtgärd.
12 punktens sednare morn.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna Utsk:s i afseende på detta mom. i utlåt.
N:o 149 afgifna yttrande.
StatsUtsk. har här uttryckt sig så dunkelt, att jag icke vet hvad det egentligen velat tillstyrka.
Jag förmodar meningen vara den, att gamla staten skall bibehållas.
Om så är, har jag sagt ja till Hr Gr. o. Landlm:s propos.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att enl. hans uppfattning, StatsUtsk:s ifrågavar. yttrande blott innehölle ett frånträdande af dess förut afgifne förslag, hvarigenom nedsättning i kontanta anslaget för försvarsverket i allmänhet eller krigs-collegii departzr blifvit tillstyrkt, och deraf naturligtvis följde att det vid sednaste riksdag beviljade anslagsbeloppet äfven framdeles borde utgå; hvarjemte Hr Landtm, tillkännagaf, att han funnit den i detta ämne redan framstälda propos. besvarad med ja. 17 och 22 punk terne.
Den 13 Maj. 5-49 R. o. Ad. ansåg dessa punkter icke föranleda lill någon vidare åtgärd. 24 'punkten.
På de skäl sorn anfördes inom della Stånd, då frågan förra gången förevar, och som nu äro hufvudsakligen upptagna i StatsUtsk:s svar på återremissen, anhåller jag vördsamt, att
Ståndet mätte bestämma summan till 194.000 r:dr, såsom den förut har varit, och icke bevilja den nedsättning af 14,000 r:dr, som StalsUtsk. har föreslagit. llr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff yrkat, ansåge det i denna punkt oraförmälda anslaget till saltpeler-uppköp höra bestämmas till 194,000 r:dr. Ropades ja. 26, 29, 30 och öfrige punkterne. R. o. Ad. fann Utsk:s i afseende på dessa punkter afgifne yttranden icke föranleda till någon åtgärd.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 6 och 10 dennes på hordet lagda utlät.
N:o 150, i anledn. af erhållne ålerremisser å betänk. - N:o 74. ang:de regleringen af utgifterne under riksstalens 5:te lnifvudtitel.
Äfven detta utlåt, företogs punktvis till afgörande, hvarvid först förekom:
Utsk:s hemställan i fråga om den af K. 31. för R.
St. framlagda allmänna plan till fullständigare ordnande af försvarsverket till sjös. R. o. Ad. fann Utsk:s utlåt, i denna del icke föranleda till någon åtgärd.
Vidare förekommo följande, enl. ordningen i betänk.
N:o 74 benämnde punkter: 10 punkten.
Palmstjerna, Carl Otto: StalsUtsk. tyckes vid 10:de punktens refererande hafva erkänt de skäl, som föranledt den af R. o. Ad. beslutade återremiss, men funnit sig förhindradt att frångå sitt förut afgifna utlåt., derföre att 2 stånd redan gillat detsamma.
Detta skäl kan icke hindra R. o.
Ad. alt fatta sill beslut olika och motsatt Utsk:s tillstyrkande uti dess utlåt.
N:o 74.
De skäl som vid föredragningen af delta betänk, hos R. o. Ad. anfördes emot afslag å K.
M:s nåd. propos. i detta afseende äro upptagne i Ulsk:s nu afgifna utlåt., hvarföre det torde vara öfverflödigt att jag nu ånyo upprepar dem; men pä grund af dessa skäl, hemställer jag till R. o. Äd. om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att med godkännande af Utslcs beslut att upplaga 2000 r:dr förhöjning i det fordna anslaget, derföre att inkomstberäkningen år förhöjd med 2000 r:dr, föröfrigt besluta 550 Den 13 Maj. bibehållande under 5:te hufvudliteln af .... r:dr, som efter siste staten voro för delta ändamål lill lotseri- och fyringsstaterue bestämda.
Landtm, yttrade, att Frih.
Palmstjerna föreslagit, att R. o. Ad., med godkännande af den uti StalsUlskts betänk.
N:o 74 tillstyrkte förhöjning af 2000 r:dr i anslaget för lotserioch fyrings-stalerne, mätte besluta, att samma anslag i öfrigt bör bibehållas vid del belopp, som dertill vid sednasle riksdag anvisades, hvarjemte Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle delta Frih. Palmstjernas förslag.
Jag hemställer vördsamt, huruvida icke det H.
Ståndet skulle vilja inbjuda de öfriga Stånden, att sig med R. o. Ad. förena.
Jag medgifver, att det vore önskligt om de öfriga Stånden kunde förmås alt förena sig med R. o. Ad. i denna fråga, men då af de öfriga Stånden Presteoch BorgareStm redan hafva vid behandliugen af det första betänk. i denna fråga faltal sitt beslut på det sätt, att de bifallit, hvad StatsUtsk. då föreslog, så är det knappt att förvänta, att de skola fästa sig vid denna inbjudning.
BondeSt. bar väl ännu icke fattat beslut i frågan, så att detta Stånd vore det, som linnde inbjudas, men huruvida det är hopp, alt en sådan inbjudning skulle kunna leda lill något resultat, del lemnar jag oafgjordt.
Sålänge 2 Stånd slå emot 2, är frågan icke afgjord och då är tiden inne att göra en inbjudning.
Skulle man deremot vänta tilldess frågan vore afgjord, af 3, så kunde i min tanka ingen inbjudning vidare ske.
Den rätta tiden är alltså nu inne, .hvarföre jag amhåller om R. o. Ad:s bifall till inbjudningens aflålande.
Det Stånd, sora fattat beslutet, anser det naturligtvis rikligt, och hvad man anser för rätt, det tror man också, att andra böra göra, likaså väl som man gör det sjelf.
Jag anser alltså R. o. Ad. böra i sammanhang med sitt förut fattade beslut göra en inbjudning till de öfrige Stånden.
Såvida BondeSt. återrcmittelal ifrågavar. betänk, för alt fä den af StatsUtsk. tillstyrkta anslagssumma ökad, eller rättare bibehållen vid sitt förra belopp så kunde visserligen genom en inbjudning, BondeSt. möjligen förmås att äfven bifalla R. o. Ad:s beslut; men jag ber alt vid detta tillfälle få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå att anledn.-n till betänk:s återremitterande från BondeSt. är den, alt detta Stånd ansett.