Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min erfarenhet och jag tycker icke det är farligt alt omnämna det, så har det tillgått på så sätt att A. sagt jag vill hafva den, och B. att han vill hafva en annan, och så öfverenskomma alla sinsemellan om hvar sin kandidat, men huruvida personen varit lämplig framför de andre medsökande, det har man kanske mindre satt i fråga.
Denna lilla komedi i smitt torde allt spelas i stort när en sådan fråga som den hvilken nu föreslås komme före.
Jag skulle icke hafva något mot förslaget, om derigenom lemnades ett hitintills saknadt tillfälle för en särdeles stor 672 Den 13 December e. m. förmåga atl göra sig gällande, men så är icke fallet, snarare tverlom.
Ordf:den inom Utsk. har en mängd sysselsättningar som ingalunda drabba de öfriga ledamöterne, och en utmärkt ledamot har således iner tid att egna åt Utskis arbeten, om lian icke är Ordfide.
Härtill kommer att de som leda öfverläggningarne säkerligen hafva den takten att mindre än öfriga medlemmar blanda sig i öfverläggningarne, och jag ser således icke något skäl att paralysera eller åtminstone hejda verksamheten hos en mera utmärkt ledamot genom att göra honom till Ordfide.
Man har sagdt att det vore otvifvelaktig, ifall detta förslag vunne R.
St:s bifall, att vid Ordfideplatsernas tillsättande de största förmågor skulle göra sig gällande.
Jag är af motsatt tanke och jag tror icke att de Hrr som veta huru. det tillgår vid våra Riksdagar, på fullt allvar kunnat hysa en sådan öfvertygelse.
Det kommer att tillgå på det sätt att de som tro sig ega makt eller verkligen hafva den, komma att göra upp en öfverenskommelse, huru Ordfiden uti de olika Utskin skola tagas (rån det ena eller andra Ståndet.
Till att börja med kanske de hålla sig inom de 3 första Stånden.
Men det är möjligt och till och med ganska troligt, och om det icke händer vid första så kan det hända vid den andra Riksdagen, att alla Stånden för rättvisans skull vilja hafva Ordfiden i Utskin, och jag är öfvertygad om att det skulle komma att möta sina svårigheter att finna lämpliga Ordfider inom alla RiksStin.
Den som icke medger att detta skulle komma alt inträffa, den tror jag icke är fullt ärlig i uttalandet af sin öfvertygelse.
En talare har också sagt, att han hade sig bekant hvilka svårigheter ofta förefinnas för R. o. Ad. vid tillsättandet af Ordfider i Utskin
Det är väl möjligt att det inträffar någon gång under Riksdagens lopp eller senare mot slutet deraf; men deremot har jag tyckt mig finna att vid dess början är pretendenternas antal större än platsernas, och att ofta inträffar att personer uttrycka sitt missnöje att vid sagde platsers besättande hafva blifvit förbigångne.
Theophron.'
Äfven om man kunde antaga hvad Frih. von Saltza påstått, nemi. att R. o.
Adis samtlige medlemmar i högre grad än andra besitta skicklighet och insigter och äfven om dessa böra i ännu högre grad förutsättas hos Frihir och Grefvar, så lärer icke deraf obetingadt följa att dessa R. o. Adis främste representanter företrädesvis besitta de särskilda egenskaper som erfordras för att vara Ordfide i Utskin.
Det är nemi. icke sagdt derföre att man är mycket beläst och mycket skicklig i andra saker att man derföre är lämplig att bekläda Ordfide-platser; det kan tvärtom hända, att äfven en med mindre insigter begåfvad likväl är i vida högre grad passande dertill.
Jag kan icke eller, som den värde Frihin påstått, finna att R. o. Ad. skulie i ringaste mån nedsätta sin värdighet genom att afstå fiån detta prerogativ.
Enl. mitt omdöme utgör icke detta någon företrädesrätt, som är värd att hålla på, och jag kan icke instämma i Hr Bildts yttrande, att detta förslag borde afslås: emedan det vöre hvarken Den 13 December e. m. hvarken nödigt eiler nyttigt.
Enligt mitt omdöme är det både nödigt och nyttigt att Utslcn erhålla sådana Ordfiden, som till dessa platser äro mest passande.
Man har talat om de stora intriger som skulle uppstå vid val af Ordfide.
Jag kan icke fatta hvarföre sådana skulle upstå; ej heller den stora makt som utöfvas af Ordfiden. flan har ju egentligen icke någon annan makt än do öfriga ledamöterna i Utslcn; han sitter der ju endast för att leda öfverläggn:e.
Jag anser således alt förslaget är både nödigt och nyttigt och önskar derföre att det måtte blifva antaget.
Stael von Holstein:
Jag skall icke följa Hr Bildt i den bevisning han sökt framkomma med, nemi. att inom 11. o. Ad. finnes den mesta opartiskhet, de minsta intrigerna och minsta försöken att qväfva de förmågor, hvilka möjligen skulle kunna mäta sig med dem hvilka nu dragas fram och sättas i Utsk:n; jag vill icke heller yttra mig om, huruvida dessa senare ega här inom
Ståndet den största förmågan att bekläda Ordf:de-plalserna inom Ulskrn, men jag får säga att hvad här är sagdt, bevisar just icke särdeles granlagenhet hos dem hvilka här hålla sin egen pagenyerik.
Elektorerne ganska ofta hafva svårt all påträffa personer som äro passande till Ordfule i Utsk:n det har jag sjelf varit i tillfälle alt erfara då jag var Elektor.
Dessutom, äfven om det lyckas att få Orjftde, så inträffar rätt ofta att Ordfide kan vara af sjukdom eller någon annan händelse hindrad från att intaga sin plats, då måste den, som derefter är i ordningen efter nummern på Riddarhuset och som icke dertill är ämnad intaga platsen, hvilket ofta medför sina olägenheter, och äfven inträffar i alla de Ulsk. der afdelningar finnas.
Jag anser således, i likhet med Hr Cederschiöld, att långt från att säga att det är hvarken nödigt eller nyttigt, så vill jag nästan säga att det är nödvändigt.
Raab, Cari Adam:
Don som under flera föregide Riksdagar varit i tillfälle att se, huru beställsamt partiandan ordnar allt efter sitt eget intresse, huru man icke fäster sig vid hvad representanten skulle vara för fosterlandet, utan endast hvad han kan verka till förmån för ett visst kotteri, den skall med glädje omfatta detta förslag.
Tanken att kunna leda Riksdagens ärenden genom Ordfider i Utskin har för längesedan utplånats, och den Ordfide hvars egenskaper icke äro en produkt af tidens högre insigter, den eger numera inget inflytande vare sig inom Stånden, Utslcn eller någon annan församling.
Den som inbillar sig något sådant är verkligen slagen med partisinnets blindhet, Vi hafva sett huru partierna inom Representation vid Riksdagarne tillsatt Utslcn och så länge nuvarande grundlag bl ifver till hela sin kraft och verkan gällande, kommer detta också att på samma sätt fortfara.
De försumma icke den taktik hvilken ligger till grund för deras ofosterländska siräfvanden, nemi. att sutta 2:ne
Stånd i harnesk mot dc 2:no andra, och dymodelst framkalla den brytning inom representationen, som sedan varit orsaken till så många söndringar inom vårt fosterland.
De som så handla, synas hafva ställt 11 11. ‘ 43 674 Den 13 December e. m. sig till efterrättelse den gamla absolutestiska satsen: »divide et impera;» söndra och herrska.
Efter min upfattningaf fosterländsk anda och Adelns betydelse finnes ett helt annat sätt att gå tillväga vid val af på personernas partiställning, endast med hänseende till deras skicklighet och förtjenst om det allmänna tillsätta dem.
Derhän skulle vi komma genom ifrågav:de förslag, ty om det blefve gällande till hela dess vidd, måste vi, håde för vårt
Stånds anseende och dess intresse utse våra förnämsta medlemmar till Ordf:de i Utsk:n, för att genom öfverlägsenhet i egenskaper och fosterlandskärlek vinna ett företräde som nu är upburet endast genom börden och som framkallat afund och ovilja inom de öfriga Stånden.
Vi behöfva derföre icke frukta att förlora vårt inflytande inom Utsk:n, rika som vi äro på skickliga män i alla brancher, hvilka plöja den allmänna bildningens väg och inom Utsk:n kunna representera duglighet och förtjenst.
Jag frågar eder, mine Hrr, om vi kunna sägas befordra det slatsrättsliga förlirdet inom vårt land, i den händelse vi afslå detta förslag.
Vi hafva nyligen haft för oss till afgörande ett annat förslag om utvidgad representationsrätt för städernas innevånare.
Detta är en reform, som både af tidens fordringar af rättvisan och allmänna opinionen är högt upburen, men huru kunna vi väl, mine Hrr, rösta för en sådan reform, när vi icke vilja erkänna det ifrägav:de förslaget vara af allmän nytta för fosterlandet- Jag yrkar på bifall till Betänk.
Frih. af Ugglas: Enl. min öfvertygelse var det icke alle nast ett politiskt skäl, som åt R. o. Ad. förvärfvade rättigheten att vara Ordf:de i Utsk. och Nämnder, utan det var äfven ett rent praktiskt och jag skall försöka att här framställa det senare, öfvertygad som jag är, att det är bättre tala till llrrmes öfvertygelse än att göra utflykter på andra gebiet.
Den siste värde talaren har just lagt i min mun de ordalag, hvarmed jag bör börja mitt anförande.
Han har nemligen sagt att den som sett partiandan utöfva sitt inflytande vid våra Riksdagar, den skall med glädje omfatta det ifrågav:de förslaget.
Frih:n medgifver således att partianda .verkligen existerar och verkar vid våra Riksdagar.
Jag skulle tro att sålänge en Representation finnes, sålänge skall man icke kunna frigöra sig från partiandan, men just derföre att partier finnas, anser jag det vara af vigt, att icke vid Riksdagens början, vid Utsk:s tillsättningar ärendena åsidosättas genom intriger i och för val till Utsk:s Ordf:de.
Det är på sätt en föreg:de talare anmärkt, alldeles klart att då hvart och ett af de 4 Stånden samlas till Riksdagen, känna de föga eller intet till hvarandra och fästa då företrädesvis sin upmärksamhet på de kandidater, hvilka upställas inom dem sjelfva.
Om ett Utsk., första gången (let kommer tillsammans, vore tvunget att rösta mellan 4 kanditer till Ordf:de-platsen, och valet af Ordfide slutligen afgjordes genom omröstning med slutna sedlar, så hemställer jag till Hrr:ne, med hvad förtroende och välvilja skola väl de öfriga Stånden omfatta denna Ordf:de, som mot deras vilja blifvit tillsatt?
Helt annat
Den 13 December e. m. 675 blir deremot förhållandet, när grundlagen på förhand bestämmer, att den eller den skall vara Ordf:de då tages han åtminstone mot utan motvilja, och om han häfdar sin plats såsom sådan under Riksdagens lopp, tror jag icke att någon skulle hysa missnöje öfver hans tillsättande.
Förslaget är föröfrigt behäftadt med sådana otydligheter och inkonseqvenser, att jag anser det lt. o.
Ad., äfven om de gillade dess princip, likväl icke borde kunna antaga detsamma.
J detta afseende kan jag åtminstone frisäga mig från allt ansvar, ty i sista Riksdagens Const.Utsk. röstade jag mot förslaget och hade med dess reduktion ingenting att skaffa.
I den föreslagne § heter det: »R.
St:s Utsk., UtsIcsÅfdeln.-r, Nämnder och Revisorer ega att genom val, hvilket med slutna sedlar förrättas bör, inom sig utse Ordf:de.
Lag samma vare för Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont., dock så att inom dem val af Ordf:de efter hvarje års förlopp ånyo företagas skall.
Innan val skett och då Ordf:den för något tillfälle icke är tillstädes före främste närv:de Ledamoten af R. o. Åd. ordet.
» Ligger det nu icke en inkonseqvens häri, att då man önskar det sjelfskrifvenheten skall försvinna och Ordf;den genom val tillsättas, man likväl stadgar, att di Qrdf:den icke blifvit utsedd eller icke är tillstädes, skall främsta ledamoten af 11. o. Ad. vara sjelfskrifven?
Det står likaså, att genom val skall bestämmas hvilken som bär blifva Ordf:de, men när, mine Hrr, skall detta val ske?
Det kan blifva en fråga som framkastas inom Utsk:n: skola vi välja i dag eller i morgon?
Derom kan komma att voteras och möjligen kan det lyckas på ett eller annat sätt att upskjuta valet måhända månad från månad; och under tiden skall främste närv:de ledamoten af R. och Ad. vara Supleant åt Ordf:den.
Denna inkonseqvens och otydlighet med afseende på redaktionen måste nödvändigt eller kan åtminstone lätteligen gifva anledn till ganska stora förvecklingar, hvarföre jag och anhåller om afslag å Betänk.
Jag har i sanning förun drat mig öfver den siste värde talarens argumentation.
Frih.-n har nemi. sagt att förslaget vore behäftadt med så stor ofuilständighet och så stor inkonseqvens, att det derföre ej kunde antagas.
Hvad ligger det då för inkonseqvens i don omständigheten att förste ledamoten af R. och Ad. skall föra ordet intill dess val skett, eller deri att samma person skall föra ordet, när Ordfide är frånvarande?
så är ju förhållandet i alla komitéer.
Det står alltid i föreskrifterna bestämdt, hvem som skall föra ordet' till dess val af Ordf:de har skett, vanligen är det den äldste ledamoten, som då för ordet.
Jag kan ej finna den aldra minsta inkonseqvens deri.
Sedan har Hr Frih:n, som sjelf är ledamot af Konst:sUtsk. behagat citera blott en del af paragrafen och på den byggt en upgift.
Om man läser litet längre fram så står der: »Ar Ordf:de utöfver ea vecka förhindrad att sin befattning bestrida; ankomme på de väljande att nytt val anställa.
Huru skulla då kunna hända att på några månader ingen Ordhde blefve vald, derföre att man stridde om hvem som skulle blifva det?
Jag kati icke förstå det; ty der 67t> Dea 13 December e. m. står, att val af Ordfide ovilkorligen skall ske inom en vecka.
Man har vidare talat om de ofantligt stora intriger som skulle komma att ega rum, derest icke K. o.
Adis ledamot förde ordet.
Jag kan sannerligen icke förstå, hvarifrån den föreställningen kan komma att stort missnöje skulle upslå hos de Stånd, som ej fingo den de ville till Ordfide.
Ligger ej den tanken närmare, att nu just förefinnes missnöje hos de öfriga Stånden med anledning af R. o. Adis sjelfskrifvenhet? R. o. Ad. har sjelf en gång afsagt sig den rätt, som sjelfskrifvenheten medför och likväl när det kommer till tillämpning i en så liten fråga som denna, då håller man fast dervid.
Till följo af den erfarenhet vi hem tal från en mängd komitéer i landsorten, från Hushållningssällskaper, från Rankdirektioner o. s. v. känna vi troligen litet hvar, att aldrig sådana stridigheter om Ordfide-befattningen, som man här talar om, derstädes upstått.
Ej heller hafva vi sett, att man vid sådana val äflats om att få Ordfide af ena eller andra Ståndet.
Jag tror att R. o. Ad. vid alla sådana val blifvit företrädesvis ihågkommen, och om R. o. Ad, hvilket jag med nöje tillstår vara min öfvertygelse, äger något företräde framför de öfriga Stånden, så tycker jag också, att R. o. Ad. med aldra största lugn kan gå inpå denna koncession, och vara öfvertygad om att R. o. Ad. visserligen icke kan komma att förlora derpå.
Högre är det anseende som fås genom -en Ordfideplats, till hvilken man väljes, än det som fås genom en Ordfideplats, som man erhållit genom sin börd.
Om man rådfrågar representationsrätten i andra länder, så tror jag icke att man skall påträffa något land, der en dylik sjelfskrifven rätt til!
Ordf:de-befattningen är införd eller finnes qvar.
Denna lilla qvarlefva af R. o. Adis praerogativer inom CJtskm som vi äga sedan äldre tider, då R. o. Ad. utgjorde största delen af Ulskis ledamöter och i allmänhet bestämde ärendenas gång, anser jag icke göra R. o. Ad. något gagn, och för de öfriga Stånden kan den icke vara annat än till förargelse.
Hvad åter beträffar den förmån, som R. o. Ad. sjelfva skulle hafva deraf, så kan jag icke finna, hvari den ligger.
En hop unga män af hög börd komma upp till Rdrsdagen, men, som Electorerne äro tvungna alt välja äldre män till Ordfide, sa utestängas de yngre männen, till följd af sin höga nummer, från möjligheten att komma in i Ulsk.
Jag tror att det skulle vara nyttigt både för dem och för ärendenas gång, om de kunde komma in i Dtskin, utan att derföre blifva sjeffskrifna Ordfide.
Huru jag än vill se denna saken kan jag ej komma till annat resultat, än att det vore nyttigt och nödvändigt ali bifalla förslaget.
Efter min åsigt är ingenting sa vigtigt, i fråga om en förändring i grundlagarne, som att det framlagda förslaget är tydligt och klart.
Äfven om jag gillade förändringen, skulle jag för min del ej bifalla den, såvida ej förslaget vore redigeradt så att det klart uttryckte, hvad meningen vore.
Om således, på sätt Frih. af Ugglas anmärkt, otydligheter finnas i förslaget sa skulle jag icke biträda detsamma.
Otydligheten skulle bestå deri att det icke vore stadgadt, när val DnrilS December e. ra. 677 åf Ordfide borde ske, och att man således skulle kunna upskjuta dermed vecka efter vecka.
Härvid har det redan blifvit anmärkt att om en Ordf;de i Utsk. är frånvarande en vecka, äger man rätt att göra nytt val.
Man har sagt att det icke finnes bestämdt stadgadt, när första valet skall ske, men hvilken vore den stora vådan om valet icke skedde inom en vecka, eller om dermed upsköles vecka efter vecka?
Jo! hela vådan blefve den att R. o. Åd:s äldste ledamot fortfarande vore Ordf:de och då stöde man ju på samma punkt som nu.
Om Hr Frih:n anser någon stor våda vara förenad dermed att den äldste ledamoten af R. o Ad. är Ordfide i Utsktn, så kan jag sannerligen icke förstå, huru Hr Frilen i konseqvens härmed kunnat understödja de påståenden, som af andra ledamöter, fast på helt annan grund, blifvit gjorda, att den förste ledamoten af R. o. Ad. skulle vara Utslcs Ordfide.
Man har anmärkt, att stor svårighet mött och möler vid tillsättningen af ledamöterna i Utslcn, just derföre att man här alltid mäste tillse att man såvidt ske kan får en passande främste ledamot, som kan blifva Ordfide.
Delta mine
Hrr är en ganska betydlig olägenhet, men den skulle man kunna alldeles afhjelpa genom antagande af detta föreslag.
Liljencrantz har gjort den anmärkningen att det skulle kunna hända att en ledamot af BondeSt. blefve vald till Utskis Ordfide.
Man kan visserligen tänka sig möjligheten deraf, men denna möjlighet kan man icke tänka sig utan alt nämnde ledamot finge pluralitelen inom Utsk. för sig, och om så skulle ske får man också antaga att han vore passande till Ordfida oell är han passande dertill, sä må han också bekläda Ordfide-platsen, ban må tillhöra hvilket Stånd som helst.
Jag för min del kan således icke annat än på det högsta tillstyrka förslaget.
Gr. Liljecrantz:
Det kan icke vara min mening att up taga till besvarande alla de olika åsigter, som blifvit framställda i denna fråga från motsatta sidan.
Jag har begärt ordet, för att besvara den siste värde talaren, som sade, att det kunde hända att Ordfide foges från BondeSt.
Jag för min del har ingenting deremot, om det skulle inträffa att en person med så utmärkta kunskaper af detta Stånd fanns inom Utsk., att han verkligen vore vuxen ett sådant kail.
Men deremot förvånar jag mig öfver den obekantskap med förhållanden och den oskuld, som synes råda i den siste talarens hjerta, när han talar om att det ovilkorligen måste vara de utmärkande egenskaperna som kalla till en sådan plats.
Jag är fullt och fast öfvertygad, att, på det sätt som det tillgår vid början af vår Riksdag och vid plananläggningen, så är det, åtminstone ganska ofta, andra bevekelsegrunder än den blotta förtjensten, som verka vid utseende af Utslcs Ordfide.
Jag kan mycket väl tänka mig det fallet, som jag förut haft äran anföra, alt de som hafva makten, öfverenskomma, att, såvidt möjligt är, så skall Ordfide i det Utsk. tillsättas af det Ståndet, och dervid blir det, antingen förmågor finnas oller icke.
Flera hafva sagt, att det skulle väcka så stor förargelse hos de öfrige Stånden, att R. o.
Ad. tillsatte Ordfide.
Jag vädjer lill de Hrr. som haft äran «78 Den 13 December e. m. att vara Ordf:de i Utsk., om de vunnit den erfarenheten alt det väckt förargelse hos de andra St:n.
Vanligen hafva de öfriga St:n med välvilja och förtroende bemött sin Ordfide och så väl under Biksdagen som vid dess slut begagnat sig af tillfälle att ådagalägga dessa sina känslor.
Finns en sådan förargelse med afseende på rättigheten att föra ordet i Utsk., så måste en sådan förargelse äfven finnas med afseende på rättigheten att kallas Rikets första Stånd.
Det är en vida större eller åtminstone lika stor anledn. till förargelse och den kan icke tillintetgöras så länge R. o. Ad. finnes.
Jag inser icke hvarföre man skall måla förhållanden som icke finnas, bättre vore att andraga sina skäl lika upriktigt som jag gör det.
Hr Cederschiöld: Då Hr Gr.
Liljecrantz uttryckt sin förundran öfver den oskuld och den okunnighet jag_ besitter i afseende på de intriger som hos R. o. Ad. äga rum vid utseende af Utskts ledamöter, får jag till ursäkt för denna min okunnighet åberopa att jag aldrig varit hedrad med förtroendet att vara hvarken Elektor eller Bänkman.
Jag skal! icke uppehålla R. o. Ad.
Jag anhåller blott att i prot:t få antydt att jag kommer att rösta för förslaget på de grunder, som af Frih:rr Raab och Stael von Holstein blifvit anförda.
Jag har af Hr Cederschiöld blifvit beskylld för inkonseqvens och det torde förlåtas mig, om jag söker försvara mig mot denna beskyllning.
Hr Cederschiöld har sjelf medgifvit, att valet af Ordf:de kunde upskjutas till en obestämd framlid, och således den främste ledamofen af E. o. Ad. blifva Ordf.-de, samt frågar mig, huru jag kan hafva något deremot, när jag ogillar förslaget i sin helhet.
Jag frågar, huru Hr Cederschiöld kan gilla ett förslag, som gör något sådant möjligt, då Hr Cederschiöld vill hafva val.
Dessutom får jag fästa upmärksamheten på ytterligare en annan inkonseqvens i detta förslag.
Der står att Ordf:de skall tillsättas genom val, men der står icke, huru stor pluralitet han skall hafva.
Det kan hända att inom Utsk. framslälles lika många kandidater, som der finns ledamöter.
Skall det i så fall lottas dem emellan? äfven kan det hända att en person lyckas skaffa sig röster inom Utsk. och alt han der blir satt till Ordfide, äfven om alla St:n äro af annan tanke.
Sådant är möjligt med detta förslag, och så länge sådant är möjligt kan jag icke tillstyrka E. o. Ad. att antaga det.
Stael von Holstein får äfven jag säga, att jag icke ämnar följa Hr Bildt i hans bevisning; ej heller kan jag gilla hvad Gr.
Liljencrantz och Frih. af Ugglas yttrat,, utan jag får förena mig med Gr. von Platen, Frib:rr Stael von Holstein och Baab samt
Den 13 December e. m. 673 Hr Cederschiöld; och i likhet med dem ämnar äfven jag rösta för det nya förslaget.
Föreg:de talare hafva som skäl för afslag af Betänk:t anfört att R. o. Ad. här vore församladt till följd af sjelfskrifvenheten.
Jag anser det vara rättvist, att i hvilket fall som helst val sker vid tillsättande af Utslcs Ordf:de, och kommer således att rösta för del förslag, hvarigenom sjelfskrifvenheten icke ligger till grund derför.
Hr von Seth, Joh.
Enl. min upfattning af discussionen har Gr.
Liljencrantz ansett, att ifrågav:de förslag till ändring af 39 § Riksd.Ordn:n icke är af behofvet påkalladt; för mig tyckes det såsom att Gr.
Platen m. fl., tillräckligt med klara skäl har bevisat det.
Vidare har man anfört, att svårighet alltid skulle upsla, att, vid Riksdagars början, välja Ordf:de inom de särskilde Utskm, innan deras ledamöter gjort sig tillräckligt kände; jag skulle dock tro att blott sådana personer, sorn från föreg:de Riksdagar gjort sig väl kända, borde komma i fråga till Utskotts-ledamöter och att det då icke bör blifva svårt för hvarje Utskotts ledamöter att inom sig sjelfva välja Ordf:de.
Af hvad, som för öfrigt å båda sidor blifvit sagdt, finnér jag mig af min pligtkänsla så mycket mera upmanad att, såsom sann patriot och af ren öfvertygelse, rösta för förslaget och anhåller vördsammast att detta mitt instämmande måtte till prot:t få an teeknas.
Då jag medgifvit rigtigheten af Frih. af Ugglas påstående att tiden icke vore bestämd, när första valet skulle äga rum, har Hr Frih:n till mig ställt den frå gan, huru jag kunde gilla förslaget, när jag ville att val skulle äga rum?
Härpå får jag svara, att om, som Hr Frihm förutsatt, Utsk. skulle vecka efter vecka upskjuta alt förrätta valet, då således den främsta sf R. o. Adis ledamöter voro Utskis Ordf:de, så anser jag, att indirekt eller tyst val försiggått och att vid ett så beskaffadt val den främste ledamoten genom alla Utskotts-ledamöternes röster vore utsedd till Ordfide; ty det är gifvet att om en enda af Utslcs ledamöter icke önskade honom till Ordf:de, så yrkade han på ett sådant val, som här är föreskrifvit.
När han således under tystnad får qvarsitta som Ordfide, så följer häraf, att han innehar platsen med samtlige Utskotts-medlemmarnes bifall och således på det för honom mest hedrande sätt.
Om val skall äga rum, så finns här äfven bestämdt, huru detta val skall tillgå, nemi. med slutna sedlar.