Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig med Hr Mannerskantz, och anser, att den grundsats hör uttalas, att den resande sjelf bör bekosta sitt förskaffande samt att således entreprenaden bör få uppgå till hvad den kan.
Detta är så mycket rättvisare, som i närheten af jernvägar en stor mängd hemman äro befriade från skjutsningsbesväret, hvaremot andra, som ligga aflägse från jernvägarne, äro ytterligt betungade deraf; och jag känner vissa trakter, der det icke varit möjligt att för något pris ordna detta onus och der ett anslag icke skulle synnerligen underlätta bördan.
Gr. Rjörnstjerna: Utsk:t har, i min tanke, blifvit orättvist bedömdt.
Jag kan icke finna annat, än att Utsk:t sjelft framhållit hvad Hr Mannerskantz m. fl. värde talare omnämt, att nemi. skjutsbesväret vore obilligt och så snart som möjligt borde lyf - Den 19 April. 349 tas ifrån jordbruket.
Örn för Öfrigt detta onus varat i 600 eller endast i 200 år, är dock säkert, att det räckt så länge, att de nuvarande hemmansegarne ärft eller köpt sina hemman med detta onus samt att jordvärdet längesedan rättat sig derefter.
I motsats till en löreg:de talare anser jag, att när Carl IX stadgade denna skyldighet, utförde han helt enkelt ett stor verk, ty först från detta ögonblicket kunde vi sägas komma i förbindelse med den civiliserade verlden; först då, när resor här möjligajordes, först då utträdde vi ur barbariet.
Man bar framhållit, att till en början erhölls full ersättning för skjutsen, men att så icke numera vöre förhållandet, samt att skjutslegan i Sverige vore jemförelsevis lägre än i andra länder.
Detta är möjligen händelsen, om man endast betraktar sjelfva siffran, men om man ser på lortskaffningsrriedlens beskaffenhet, torde man finna, att i Sverige betalas mera än annorstädes.
Derom är dock för tillfället icke egentligen fråga, utan snarare huruvida skjutsningsbestyret kan borttagas från jordbruket eller icke.
Hr Uggla anser att så lätteligen kan ske, blott den resande betalar hvad skjutsen är värd.
Men då Hr Uggla sjell upplyst, att trakter finnas, der man icke för något pris kan få en skjutshäst, har ju Hr Uggla dermed bevisat, att detta sätt icke är tänkbart.
Ett annat sätt vore, att staten skulle öfvertaga skjutsningsbestyret; men hvilka kostnader deraf skulle föranledas, har redan Gr.
Liljencrants visat.
För närvarande hållas entreprenadsprisen nere, emedan detta är i kommunernas eget intresse, då desse sjelfve måste deltaga i kostnaden.
Om deremot detta intresse borttages, uppdrifvas prisen genast.
Följden blir antingen den att staten belastas med en alltför tung utgift eller ock att all samfärdsel inom landet hämmas och yi utsätta oss för att återvända dit vi voro innan Carl IX:s tid.
Man har sagt, att skjutsningsbesväret vore det tyngsta onus för jordbruket.
Ehuru jag sjelf deltager i detta onus, kan jag dock försäkra, att jag icke funnit det så.
Mångå andra utskylder äro vida mera tryckande, såsom t. ex. roteringen.
Af en tillgänglig tabell visar sig, att skjutsen drabbar jordbruket med i medeltal endast 16 rdr per belt mantal.
Jag hemställer då, om man verkligen kan anse detta onus vara landtmannens tyngsta.
Att, såsom Hr von Koch föreslagit, hvarje skjutslag skulle af staten erhålla ett bidrag af ^ utaf kostnaden, synes mig vara fullkomligt orättvist.
Ett hemman, som för skjutsen endast erlägger några få rdr, skulle då erhålla | af dpnna obetydlighet till skänks, under det att ett annat, som nu betalar t. ex. 200 rdr, visserligen äfven skulle få | efterskänkt, men komme i alla fall att betala 150 rdr.
Det af R St:r vid sista riksdagen vidtagna och af Utsk:t jemväl nu föreslagna förfaringssätt, enligt hvilket tungan af skjutsningsskyldigheten fördelas så lika som möjligt på alla hemman, förefaller mig således vara det enda rätta. 350 Den 19 April.
Jag hemställer slutligen, huruvida det lönar mödan att uppehålla sig vid förslaget om en skrifvelse i ämnet till K. M.
Då denna fråga torde utgöra ett önskningsmål, som genom två Stånds redan fattade beslut förfallit, hör man väl icke dermed upptaga tiden.
Björnstjernas sista yttrande, får jag nämna, att en af B. o.
Ad. beslutad återremiss i den utaf mig angifna syltning, i min tanke, måste ega icke ringa betydelse, ty denna åtgärd visar, att B. o. Ad. gillar den grundsats, till följd hvaraf återremiss blifvit yrkad.
Jag tror för öfrigt, att framtiden skall visa, att denna fråga är långt ifrån svårlöst, allenast man har vilja att fortgå i en bestämd rigtning, men så länge man lappar, kan man icke komma till en god lösning.
Jae vill endast tydligare förklara, att jag icke bestrider den af Hr Mannerskantz framställda åsigt, att det vore önskvärdt om skjutsbesväret framdeles kunde helt och hållet skiljas Irån jordbruket; men jag tror, att man måste afvakta tiden och att Utskits förslag i betydlig mån kommer att befrämja saken.
Jag anser, att jordbruket är mera belåtet, om man kommer till ett praktiskt resultat, än att frågan uppehälles genom en skrifvelse till K. M., deri icke något positivt förslag innefattas.
Då nu redan två Stånd bifallit Betänk:t, finner jag deri ett ytterligare skäl att icke motsätta mig detsamma.
Hr Uggla:
Björnstjernas anmärkning, får jag nämna, att jag visserligen yttrat, att skjuts i vissa trakter icke kunde fås till något pris, men att jag menat, att ilen icke kunde fås utan ett särdeles högt pris; hvilket jag anhåller att härmed få rättadt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förevarande hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ulföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till merberörde hemställan förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Votering begärdes; hvarefter upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Densom bifaller Santmans. Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts å sid. 11 af Betänk:t N:o 5 gjorda hemställan, i fråga Den 19 April. 351 om skjutshesvärets skiljande från jordbruket och öfvertagande af Staten; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. denna hemställan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Utskottets hemställan öfverst å sid. 12.
Utskottets hemställan nederst å samma sida.
I så måtto instämmer jag med Utsk:t, att jag icke anser, att skjutslegan med de undantag, som nu gällande författningar inedgilva, bör få uppgå till hvad belopp som helst, men derest Utsk:t velat såsom princip framhålla, att den resande icke skall betala hvad skjutsen verkligen kostar, måste jag bestrida riktigheten af Utsk:ts åsigt.
Huruvida den anni., jag således gjort, hör föranleda afslag å punkten, eller om denna bör bifallas med reservation, lemnar jag derhän.
Utsk:t har här endast besvarat ett af en motionär framstäldt yrkande att en resande skulle vara skyldig att för skjutsen betala hvad pris som helst.
Jag tror, att Utsk:ts svar är riktigt och anhåller derföre att punkten måtte bifallas.
Jag anhåller att lå till protokollet antecknadt, att jag protesterar emot de af Utsk:t i denna punkt anförda skäl.
Afven jag protesterar emot de anförda skälen.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos. blef Utskottets hemställan af R. o.
Utskottets tillstyrkande å sid. 13. mom. a. Hr von Koch:
Då kanske flera af R. o. Ad:s ledamöter icke uppfattat det förslag, jag tog mig friheten framställa, då jag första gången hade ordet, vill jag upprepa, att den förändring, 352 Den 19 April. jag påyrkade, skulle beslå deri att ett särskildt mom. c skulle bifogas, deri förklarades, att R.
St:r icke afse någon förändring i beslutet vid förra riksdagen om åtgärder för åstadkommande af ny skjutsinrättning å farväg samt vid jernväg eller kanalstation, hvilket beslut blifvit af K. M. godkändt.
Tillika önskar jag, att skjutslega» måtte ställas lika för land och för stad samt att, till vinnande häraf, orden »i stad och 1 rdr 20 öre på landet» måtte ur mom:t a uteslutas.
Jag anhåller, att detta mom. måtte bifallas på det sätt, att sedermera särskild propos. må framställas å berörda tillägg samt särskild å uteslutningen.
Lika litet som jag kan finna någon anledning dertill, att frågan om skjutslegans belopp bör utgöra föremål för särskild propos., lika litet kan jag anse Hr von Köchs förslag i denna del vara stödt på rättvisa.
Det torde vara klart, att i stad, der skjutsningsbest vret upprätthålles af personer, som endast för sådant ändamål kunna använda sina hästar, måste underhållskostnaden blifva betydligt drygare än på landet, der hästarna kunna användas äfven för andra ändamål.
För öfrigt halva under alla tider städerna halt högre ersättning för skjutsuingsbesvärets utgörande än landet, och särskildt i Stockholm har icke ens Regeringen egt att bestämma skjutslegans belopp, utan detta bestämmande har tillkommit en särskild stadsmyndighet.
Att nu vilja höja skjutslegan på landet ända till 1 rdr 50 öre, är icke i jordegarens intresse, ty om en del jordegare äro skjutsskyldige, så är en annan del icke skjutsskyldig, och dertill kommer, att antingen skulle tjerstemännen, med sina små löner, icke få någon ersättning för sina förökade resekostnader, eller ock skulle statsverket härför betungas med stora utgifter.
Det är icke en småsak att, såsom här blifvit ifrågasatt, höja skjutslegan med ända till 50 proc., och redan det att, såsom Utsk:t föreslagit, höja den med 20 proc., torde vara ganska hederligt tilltaget.
Jag yrkar bifall till det föredragna mom:t oförändradt, men vill icke motsätta mig Hr von Köchs önskan, att det omordade mom:t c måtte antagas, ehuru jag icke kan finna att det är behöll i gt.
Den siste värde talaren har bestridt, att skjutslegan å landet borde uppgå till samma belopp som i stad, på den grund, att skjutsningsbesväret i stad besörjes af personer, som icke skulle kunna förtjena med sina hästar annorlunda än genom skjuts, 1 strid häremot påstår jag, att då i allmänhet städernas skjutshållning besörjes af åkare och dylika personer, som äfven på annat sätt än genom skjutsande kunna förtjena med sina hästar, så kan jag icke finna något skäl hvarföre landt boen - Deu 19 April.
353 böen skall få lägre skjutslega än stadsboen, då de skjutsa samma väg.
Samme talare framhöll särskildt, att tjenstemän derigenom skulle få betala en högre skjutslega samt att sål. äfven Staten derigenom skulle få vidkännas förökade utgifter.
Statens utgifter för reseersättningar, ilar jag redan förut anmärkt, att dessa utgifter betydligt nedgått elter inlörandet af det nya resereglemente!.
Såsom ett bevis på huru högt reseersättningarne förut kunde uppgå, vill jag anföra, att då t. ex. en underlöjtnant vid Svea artilleriregemente kommenderades till Gotland, egde han, enligt gamla resereglemente!, att.beräkna skjutsersättning från Stockholm genom Södermanland, Östergötland, Kalmar län och Öland till Gotland, oaktadt han för ett ringa pris kunde på 14 timmar med ångbåt färdas från Stockholm till Wisby.
Nu ersiittes en sådan resa med mindre än tiondedelen af förra resekostnaden.
Under sådane förhållanden och då skjutsen verkligen kan vara värd 1 rdr 50 öre äfven på landet, anhåller jag om bifall till den af Hr von Koch gjorda hemställan.
Jag är förekommen af den siste värde taiaren och måste förklara, att jag icke kan fatta huru man kan påstå, att skjutslegans höjande icke skulle vara i de skjutsskyldigas intresse.
Den föreslagna siffran är ju endast ett maximum, för att underlätta åvägabringandet af entreprenader.
Om skjutslegan höjes, är detta förmånligt jemväl för staten, som icke behöfver lemna så stora bidrag, då de resande få erlägga ett större belopp.
Jag har förut framhållit skälen hvarföre någon olikhet mellan land och stad i afseende å skjutslegan icke bör ega rum, och som dessa skäl äro tillfyllestgörande, yrkar jag fortfarande införande af likställighet nämnda afseende.
Gr Liljencrants:
Jag vet icke huru vidsträckta resor Hr Wolffelt gjort, men jag har mig bekant, att i åtskilliga städer, t. ex. Norrköping och Jönköping, användas skjutshästar endast för detta ändamål och någon biförtjenst af hästarne är således icke att påräkna.
Att städernas kostnader för skjutsningsbesväret äro högst betydande, visar sig deraf, att, innan jernbanan kom till stånd, erlades i den lilla staden Södertelje för skjutsskyldighetens upprätthållande icke mindre än 1,100 rdr.
Detta är ojemförligt mera än hvad som betalas på landet, och det är derföre billigt att städerna fortfarande få åtnjuta högre skjutslega är landet.
Jag fortfar att yrka bifall till punkten, sådan den blifvit af Utsk:t föreslagen.
Då Utsk:t, i öfverensstämmelse med R.
St:rs vid förra riksdagen fattade beslut, föreslagit, att skjutslegan H. IV. 23 354 Den 19 April. måtto höjas med 50 proc. och bestämmas till högst 1 rdr 50 öre i stad och 1 rdr 20 öre på landet, synes mig verkligen att detta är tillräckligt, utan att än ytterligare vilja uppdyrka skjutslegan på landet till 1 rdr 50 öre eller med nya 66 proc.
Den resande bör väl älven hafva någon rätt att blifva hörd i saken; det torde vara tillräckligt hårdt att han får betala 50 proc. mera än förut, utan att erhålla den ringaste ökade beqvämlighet.
Jag yrkar bifall till mom:t, och torde framdeles få tillfälle att yttra mig om det af Hr von Koch föreslagna mom:t c. Frih. Cederström, Rudolf:
Afven jag anhåller om bi fall till momd, erinrande dels derom, att R.
St:r vid föregående riksdag bestämde just den siffra, som här förekommer, och dels att jemväl den resande, såsom Gr.
Björnstjerna nämnt, kunde hafva billig anledning att framställa vissa anspråk; men då man icke ifrågasatt att förskaffa honom beqvärnare åkdon in. m., synes mig att man icke kan gå längre än Utsk:t gjort, i afseende å höjande af skjutslegan, finnandes jag det för den stora mängden obemedlade resenärer blifva betungade nog, att denna lega sättes så pass högt som Utsk:t nu föreslagit, och som är det högsta, hvarpå jag tror oss böra nu ingå, med afseende å de förändrade penningevärden rn.
(1. skäl, hvarpå grundas yrkandet om någon förhöjning.
IIr Mannerskantz:
Icke nog med att man nyss fordrat att den resande skall hafva rättighet att blifva med jordbrukarens hästar befordrad, nu påyrkar man äfven att denne skall förse honom med beqväma åkdon!
Om man jemväl i detta afseende skall följa med tidens anspråk, då kan man sannerligen förvänta ganska stora utgifter för de skjutsskyldige.
Jag medgifver, att resande i ett civiliseradt
Iand böra befordras på ett civiliseradt sätt, men jag kan icke gilla, att kostnaden härför skall drabba en liten del af landets innevånare och icke alla, och tror derföre att skjutsningsbesväret bör förvandlas till ett statsbestyr.
För bedömandet deraf, huruvida städerna böra uppbära högre skjutslega än landet, ber jag att i likhet med flera andra talare få citera ett af mina reseäfventyr.
För någon tid sedan, medan siad föret ännu varade, skulle jag företaga en liten resa från hnfvudstaden, och beställde derföre skjuts, som också mycket rigtigt infann sig.
Men aldrig någonsin har jag, som ganska ofta färdats med af den skjutsskyldige jordbrukaren utgjord skjuts på landets allmänna vägar, fått så dåliga hästar, så trasig släda och så trasig kusk som de, hvilka skulle besörja denna skjuts.
Detta var i Sveriges hufvudstad!
En resande från ett annat civiliseradt land skulle fallit i häpnad.
.Sådant förhållande kan icke afhjelpas förr än man antagit den grundsats, att Staten skall bestrida de resandes förskaffande, men när delta då måste ske med begagnande af beqvä - Den 19 April. 355 marc åkdon, kunde man också fordra alt den resande skall betala hvad det kostar Staten att hålla befordringsväsendet i ett tidsenligt skick.
Liljencrants vidrört förhållandena i städerna, må det tillåtas mig att vidröra förhållandena på landet.
Jag har mig bekant, att der skyldighet finnes att bestrida hållskjuts, är icke sällsynt att den skjutsande har 6 å 8 mil till gästgifvaregården.
Till följd häraf måste han begifva sig hemifrån dagen förut, för att lå sina hästar uthvilade till den blifvande skjutsen.
Nu händer, att ingen resande kommer och att derföre den skjutsande förgäfves får vänta 24 timmar, hvarefter han utan ersättning får begifva sig hem igen.
Besinnar man hvilken förlust häraf uppstår, måste det vara tydligt, att skjutsbesväret är ett synnerligen drygt onus samt att en förhöjning af skjutslegan på landet är af billigheten påkallad.
Jag vill icke ingå i svaromål på de båda siste värde talarnes anföranden, utan inskränker mig till att säga, att om »en resande från ett annat civiliseradt Iand» fått se ett sådant eqvipage, som det af Hr Mannerskantz omtalade, hade han säkerligen tyckt, att han för detsamma fick betala allt för mycket.
Jag har begärt ordet, då Hr Gr:n o. Landtmm lärer anse, att det af Hr von Koch föreslagna mom:t c bör i sammanhang med det nu föredragna moiriit företagas till afgörande.
1 afseende å nämnde mom. c vill jag blott erinra, att ehuru K. M:t godkänrit R.
Stms beslut att, till förekommande af de gamla skjutslagens ytterligare betungande, skjutslegan vid de nya stationer, som inrättades vid jernvägs- och kanalstationer, finge bestämmas till högre belopp än det vanliga; har skjutslegan vid den nya stationen icke beliöft höjas utöfver det vanliga maximibeloppet, emedan till följd af minskning i hästantalet vid de ganda skjutslagen, dessa kunnat bestrida skjutsen äfven vid de nya stationerna, utan att derföre drabbas af förökad tunga.
Nu torde det vara fördelaktigt att skjutslegan så mycket som möjligt är densamma öfver allt i landet, så att icke den resande vid ena stationen får betala 20 rdr och vid den angränsande endast 1 rdr 20 öre.
Mom:t a är redan af 2 Stånd godkändt; jag hoppas således att R. o. Ad. äfven bifaller detsamma utan tillägg af något mom. c. Frih. Alströmer, Oscar:
Fråga har blifvit vackt derom, att skjutslegan skulle blifva lika på landet och i stad.
Som jag icke kan finna något skäl hvarföre den skulle vara olika, måste jag understödja nämnda förslag, och jag får upplysa, att i det län jag tillhör är det en stad, som utan något kontan tillskott af innevånarne bestrider skjutsen och en annan, hvar 35C
Den 19 April. est tillskottet utgör endast några oell 20 rdr, under det att på landet vid de 8 å 9 stationer, der entreprenad är inrättad, större belopp måste tillskjutas.
Då Utsk:t icke föreslagit någon fix skjutslega, utan endast ett maximum, kan' jag icke finna annat än att landet bör kunna hafva samma maximibelopp som stad, på det att legan må rätta sig efter omständigheterna.
Jag hade verkligen trott, att det var af förbiseende som Utsk:t icke intagit någon bestämmelse, i enlighet med Kongl. Brefvet den 24 Januari 1865, om särskild skjutslega vid nya kanal- och jernvägsstationen men sedan jag hört, alt meningen lärer varit, att detta stadgande skall utgå, måste jag så mycket mera påyrka antagande af det utaf Hr von Koch föreslagna tillägg; och på det Gr.
Björnstjerna icke må anse, att skjutslega!! vid de nya stationerna derföre skall uppgå ända till 20 rdr, vill jag nämna, att vid en sådan station i närheten af min egendom erlägges endast 1 rdr i skjutslega.
Hr von Koch; Det yttrande, som Sammansatta Utsk:ts ordförande här afgifvit, gör det af mig föreslagna tillägg så mycket nödigare, då Utsk:ts eller åtminstone ordförandens mening lärer hafva varit, att det af B.
St:r vid sista riksdag fattade och af Konungen godkända beslut skulle utgå.
Sprengtporten har upplyst, att det kan lyckas, att så reglera förhållandena, att skjutslegan vid de nya jernvägsoch kanalstationerna blir billigare än den normala.
Jag har mig bekant en annan station, hvarest första året erlades en lega af 1 rdr 80 öre, det andra året 1 rdr 50 öre och kanske har legan sedermera ytterligare nedgått.
Det är nödigt att det af mig föreslagna tillägg antages, enär de gamla skjutslagen eljest kunna blifva ännu mera betungade än de redan äro, och jag måste derföre vidhålla mitt yrkande om antagande af detta tillägg.
Sgdan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan oförändrad och dels af Hr von Koch bifall dertill med den förändring, att orden »i stad och 1 rdr 20 öre på landet» uteslötos; hvarjemte Hr von Koch föreslagit, att såsom ett nytt mom. under litt. c skulle beslutas ett tillägg af följande lydelse: »att härigenom icke åsyftas någon ändring uti hvad R.
St:r i underd. skrifvelse den 2 December 1863 yttrat ang. sättet för skjutslegas bestämmande vid ny skjutsinrättning å farväg samt vid jernväg eller kanalstation»; och torde vid sådant förhållande det vara lämpligast, att Utsk:ts hemställan och det af Hr von Koch föreslagna nya mom:t blefve föremål för särskilda propos:r. Ropades ja.
Deu 19 April. 357 Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förevarande hemställan oförändrad, hvarvid svarades många ja jemte åtskilliga nej, och sedermera propos. på bifall dertill med den af Hr von Koch föreslagna föändring, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till merberörde hemställan utan förändring blifvit förnyad samt med många ja och några nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Landtm, omförmält, hurusom, i afs. å det af Hr von Koch föreslagna tillägget, det blifvit yrkadt dels bifall till detsamma och dels alslag derå, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till samma tillägg, hvarvid svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som vill, att till Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts hemställanden i momm a och b å sid. 13 i Betänk:t N:o 5 skall fogas ett mom. under litt. c af följande lydelse: »att härigenom icke åsyftas någon ändring uti hvad R.
St:r i underd. skrifvelse den 2 December 1863 yttrat ang. sättet för skjutslegas bestämmande vid ny skjutsinrättning å farväg samt vid jernväg eller kanalstation,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta tillägg.»
Mot det nu fattade beslutet får jag anmäla min reservation.
Häri instämde Frih:ne Alströmer, Oscar, och Silfverskjöld, Nils August. mom. b. Frih.
Utsk:t har visserligen i sina motiver antydt, att meningen icke är att framkalla tvungna entreprenader, men då dock måhända någon tvekan kan uppstå om 358 Den 19 April.
Utsluts verkliga mening, anhåller jag att det af Hr von Koch föreslagna förtydligandet måtte bifallas.
Hr von Koch: Såsom R. o. Ad. denna afton är sam mansatt, är det icke mycken utsigt till framgång för en förändring till förmån för de skjutsskyldige, men jag anser mig dock böra vidhålla mitt i början af diskussionen framställda yrkande, enligt hvilket monr.t skulle komma att lyda sål.: att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutslag nödgas för skjutsbestyrets fullgörande medelst entreprenad lemna särskildt bidrag, skjutslagen då må af dertill särskildt anvisade statsmedel, så långt dessa räcka, undfå ersättningsbidrag i förhållande till hvad hvarje skjutslag utgifvit för skjutsens bestridande genom entreprenad, dock högst med ^ af entreprenad-summan.
Jag anser onödigt att närmare motivera detta förslag.
Det af Hr von Koch framställda för slag har redan förut under diskussionen blifvit bemött af Gr.
Björnstjerna, och jag instämmer med honom i den åsigt, att förslaget är både onödigt och orättvist.
Den tankegång, som R.
St:r följt vid bestämmandet af ett understödsanslag, har naturligtvis varit den, att de skjutslag, som voro underkastade en större tunga, skulle vinna lättnad, men icke att sådan skulle tillfalla de skjutslag, der bördan icke var tung och der de skjutsskyldiges bidrag utgjorde kanske endast 5 å 6 rdr.
Jag anhåller om bifall till moind olörändradt.