Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt är det naturligt, att, om talet verkligen innefattar uppmaning lill myteri, så är domaren i allt fall skyldig att omedelbart häkta; ty motionen, som nu är i fråga, åsyftar en - Den 23 Mart. chist uppskof med häktningen för den händelse, att angifvet sen går ut på brott mot 5 cap. i § Missg.btn, d. v. s. laedel rande af Konungens majestät, hvilket är något helt annat än uppmaning till våld emot Konungen eller staten, derom 6 cap.
Missg.btn handlar, Gr.
Jag anhåller att få undanrödja den föreställning, att jag skulle vilja motsätta mig ändamålet af Hr Dalmans motion.
Ingen kan lifligare än jag ifra för helgden och beståndet af 1777 års bref.
Men just i anseende till vår Styrelses kända mildhet kan man tänka sig möjligheten, att en domare kunde opåtaldt bryta emot detta K. bref, och om Konungen sedan befallde nedläggande af åtalet i ett mål, der arrestering ägt runa, vore ali möjlighet för den anklagade att visa sin oskuld afskuren.
Då likväl den arresterade alltid bör äga rätt till reconventiou för ett oskyldigt lidande, har jag önskat det stadgande, att om någon af missförstånd blir arresterad för ett politiskt brott, innan Konungen ang:de åtalets upptagande sig utlåtit, så bör ransakningen ovilkorligen fullföljas, på det den anklagade måtte få tillgodonjuta sin möjliga oskuld.
Jag är dock icke jurist och vet sålunda ej, huruvida jag uttryckt min tanka i behörig form.
Jag har aldrig t vi fia t på Gr.
Horns nied mina likstämmiga afsigter i detta ärende; men jag vill dock fästa uppmärksamheten derpå, att om domaren arresterat någon för uppmaning till myteri, så är det hvarken domarens rätt att hos Regeringen anmäla målet till nedläggande, eller K.
M:s rätt, att emot någondera partens protest, tillåta åtalets upphörande; ty denna rätt äger K.
M. icke i något enda mål, som rörer samhällets säkerhet.
Det är således endast för det fall, att domaren anser Konungens person laederad, d. v. s. brott begånget emot 5 cap. 1 § Missg.btn, som anmälan derom lagligen kan och bör ske hos K. M.; och örn för sådan händelse det vore ovilkorligen stadgadt, att arrest ej finge äga runi, så följer klart häraf, alt en domare, som på eu gång arresterade och anhöll om K.
M:s yttrande, huruvida åtal borde anställas eller icke, hade gjort sig skyldig till ansvar, såsom för olaga arrestering.
Jag fortfar således att anse Gr.
Horns tillägg obehöfligt och förvillande, LagUtskts betänk.
Pf:o 178 återremitterades.
Då jag förnimmer, att åtskilliga ledamöter dragit den slutsats af Hr af Ekenstams yttrande för en stund sedan, att ändring skett i Bevilin.- TJtskts betänk.
N:o 55 efter justeringen af detsamma, så får jag nu till R. o. Ad:s pro t. öfverlemna ett utdrag afBevilln.- IJtsk:s prot. för d, 28 Jan., som visar förhållandet.
Jag vill ej trötta med uppläsning deraf.
Den i3 Mais.
Transsumt af protocollet, hållet hos It. II.
St:s Bevilln.- TJtsk. vid'sammanträde in pleno d. 28 Febi-. i835. S. D. Justerades prot. för d, 27 dennes, äfvensom memor. till Fi. II.
St. angrde minskning uti Utsk:s cancelli-personal, och fortsattes derefter öfverläggningen i anledn. af Hr Gr. v. Perséns sedan sistl. gårdag på hordet hvilanda motion med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de nya bevillntsafgifterna skola börja att utgå.
Sedan discussionen öfver ämnet var slutad, befunnos meningarna så olika, att votering, till utrönande af pluralitetens tanka, blef nödvändig, i hvilket afseende följande propos. framställdes:
Den, som vill, att, till svar å Hr Gr. v. Fersens ifrågavar. motion, Utsk., med afstyrkande deraf, må förklara, att, med Undanlag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillntr på grund af 61 § Reg.F. först med år l836 böra vidtaga, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, anser Utsk. sig böra företaga att pröfva, vid hvilken tid de särskilda bevillningarna skola taga deras början.
Den föreslagna ja-propos:n godkändes; men angrde contraproposm måste votering anställas, dervid omröstningspropostn blef:
Den, sorn vill, att conlrapropostn vid hufvudvoteringen må komma att lyda på sätt föreslaget är, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer denna contrapropos. alt innefatta, det Utsk. såsom svar å motionen, med afstyrkande deraf, må förklara, att, med undantag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillntr först med år i836 böra vidtaga.
Voteringen utföll med i3 ja och 18 nej, i följd hvaraf proposrn vid hilfvudvoteringen blef:
Den, som vill, att, till svar å ifrågavar. motion, Utsk., med afstyrkande deraf, ina förklara, alt med undantag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillnlr, på grund af 61 5 Reg.F., först med år i836 böra vidtaga, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer, till svar å motionen, Utsk., med afstyrkande deraf, att förklara, att, med undantag af postbevilln., hvilken redan tagit sin början, alla andra slags bevillntr först med år 1836 böra vidtaga.
Voter:ssedlarna innehöllo 21 ja och 5 nej; och skulle således Hr Gr. v. Fersens ifrågavar. motion besvaras i enlighet med hvad ofvanstående ja-propos. innehåller.
Hr Frih. Boye, Hr af Ekenstam, Hr Grapengiesser och Hr Arnberg deltogo ej i voteringen och reserverade sig emot det fattade beslutet.
Transsumt af prot., hållet hos R. II.
Si:s Bevilln.Utsk. in pleno lördagen d. 7 Mars 1835.
Si* Justerades prot. för d. 28 sisth Februari. 5a8 D c 11 a3 Mars. sa Likaledes justerades och godkändes förslag till betänkt i m lerin af Hr Gr v. Forsens, H.; motion om lämpligt lirstäinmande af tiden, då de nya bevillntstitlarna skola börja att tillämpas. Emot beslutet reserverade sig Hr af Ekenstam, Hr Baron Boye, Hr Grapengiesser och Hr Arnberg, på sätt de betänk, åtföljande yttranden utvisa.
Rätteligen transsumeradt intyga F. W. Gyllenhoff. N. F.
Uhman.
Då jag gerna sjelf vill blifva fritagen från all afsigt att förvilla, får jag förklara, att ehuru jag varit af annan tanka än Utsk:s ordförande i sjelfva saken, skall jag aldrig låta ett tillfälle gå mig ur händerna att förklara, att ett mera kraftfullt och lagenligt sätt att gå till väga, än det BevilIn.Utsk:s nuvar. ordförande iakttagit, icke kan tänkas, och jag obilligar hvarje tanka, som skulle något i denna fråga hafva tillgått på otillåtlig! sätt.
Jag hembär min tacksamhet till Frih.
Boye för hvad han behagat yttra, och är öfvertygad, att Hr af Ekenstam ej åsyftat någon beskyllning; men då jag hört, att åtskilliga ledamöter hafva fästat sig viri Hr af Ekenstams yttrande, och det står i B. o. Ad:s prot., har jag ansett en factisk vederlägging icke vara obehöflig. k nyo föredrogs Lag- och Oecon.Utsk:ns d. i4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 54 i anleda, af väckta frågor rör:de fa 11 ig försörjningsans tal terna.
Jag har begärt ordet, för att uttrycka mitt ogillande af Utsk:ns i anledn. af Hr Prosten Nibelii motion gjorda tillstyrkande pag. 13: att den, som tillåter gifta hushåll från annan socken hos sig inflytta, utan att den församling, dit inflyttningen sker, å allm. sockenstämma dertill bifall lemnat, skall, derest han icke med församlingen kan i godo öfverenskomma om de ökade bidrag, som i sådan händelse må till fattigcassan erläggas, vara pligtig att ställa full säkerhet för den kostnad, socknens fattigförsörjningsanstalt kan få vidkännas för dylika personers framtida underhåll.
De skäl, som legat lill grund för motionärens af Utsk:n understödda förslag, hafva varit att söka dels förekomma ytterligare utvidgning af det s. k. stattorparesystemet och dels i möjligaste måtto hindra äktenskaps ingående af obemedlade personer.
Hvad den första omständigheten beträffar, så medgifver jag, att syftemålet kan hafva något skäl för sig, ehuru af en för det allm. visserligen underord - Den a3 Mars. nåd vigt5 dock befarar jag, att det föréslagna stadgandet skulle leda till ett det åsyftade alldeles motsatt resultat, d. v. s. eika, i stället för att minska, fattigpersonalen, i följd af de hinder, som derigenom skulle uppkomma för mindre bemedlade personer, att kunna på ärligt sätt försörja sig.
De skulle nemi. icke kunna flytta från en socken, dit deen gång inkommit, äfven om der saknades tillfälle för deln till verksamhet, och de skulle således blifva tvungna att derstädes qvarstadna, oaktadt den arbetsförtjenst, de kunde erhålla, vöre otillräcklig för deras uppehälle.
Jag kan följaktligen ej betrakta det af IJtsktn föreslagna stadgande annorlunda än som ett intrång i hvarje
Svensk medborgares rätt att vistas livar han vill och kan sig försörja, utan att ligga samhället eller sina medmenniskor till last.
Äfven ur en annan synpunkt betraktadt skulle ett dylikt stadgande komma att medföra väsendtliga olägenheter.
Det är nemi. ganska ofta af synnerlig vigt för näringsidkarne att kunna förskaffa sig skickliga arbetare från andra orter.
Jag betvifla!' dock högligen, att någon näringsidkare skulle våga emottaga främmande arbetare, om han nödgades ikläda sig borgen för deras och deras familjers framtida underhåll.
Det är visserligen ej min mening att bestrida, att ju icke det s. k. stattorparesystemet är i både allmänt och enskildt hänseende skadligt och olämpligt; men jag tror, att den ledan vunna erfarenheten af detta systems olägenheter och ofördelaktighet är tillräcklig för att, derest icke särskilda locala förhållanden förekomma, afhålla de större jordägarne från detsammas utvidgande.
Man har också i flera orter redan vidtagit ändamålsenliga åtgärder i en motsatt riktning.
Hvad åter angår det andra af motionärens skäl, eller förekommandet af obemedlade personers äktenskap, så lära dessa icke kunna i ett fritt land genom något Jagstadgande förekominas.
Minskning af de behöfvandes antal och lindring i bidragen till dessas underhåll torde deremot på det bästa och lämpligaste sättet kunna beredas genom medgifvande! af en allmän näringsfrihet, som sätter livar och en i tillfälle att begagna sig af den för honom mest naturliga utvägen till förskaffandet af sin bergning.
Tvenne reservanter, Hrr Hjärne och Bååth, hafva väl föreslagit, alt fat tiga fgiflerna borde bestämmas i förhållande till den personal, sorn hvar och en liar hos sig skattskrifven eller som på dess ägor har sin bostad, och jag linner visserligen en sådan fördelningsgrund af dessa afgifter i allmänhet vara både rättvis och tillämplig; men jag anser, icke, att någon -ny allm. författning derom behöfver utfärdas, enär 1788 års förordn. g ifver tillräcklig latitud för församlingarna att rörjde ordnandet af deras lättiganslnlter sjelfva besluta.
Jag skulle, i öfverensstämmelse med hvad jag nu. yttrat, vilja- tillstyrka afslag å Ditsktns i frågavar. betänk... om icke jiag.
11 föi eköfft en anao 11. • ; ’ f)7 53o Den s3 Mart. nan hemställan af Utsk:n, hvilken jag för min del Önskar matte varda bifallen.
I anseende härtill, och då betänk, nu för första gången till RiksStm inkommit, får jag altså anhålla om återremiss af detsamma, dervid dessa mina anmärkn:r torde få medfölja.
Jag anhåller, att Hr Ridd.secret. ville upplysa, om och huru de öfriga Stånden afgjort detta betänk.
Från Preste- och BondeSlm har ej någon underrättelse ankommit; men BorgareSt. har återremitterat betänk.
Efter denna underrättelse anhåller jag, att det nu föredragna betänk, må ytterligare få hvila på bordet, och hoppas, att Hr Stuart förenar sig i denna anhållan, enär min afsigt är att komma till närmare eftersinnande af frågan.
I händelse betänk, blir hvilande på bordet, vill jag ej uppehålla R. o. Ad. med något yttrande; men jag anhåller få veta, om någon förenar sig med Frih. Boye, emedan jag i annat fall begär att få behålla ordet.
I hopp, alt Frih.
Boye fritager mig från åliggandet att taga kännedom om ämnet och framdeles yttra mig deruti, skall jag instämma i hans begäran om betänkts ytterligare hvilande.
Föredrogs ånyo Hr Roo’s, Carl Ulr., motion om stadganden dels i dels i afseende på den blifvande bevilln.- förordn.
Jag var ej närvar., då Hr Roos gjorde sin motion, men jag har haft tillfälle att genomläsa densamma och torde nu få framställa några tankar i anledn. deraf.
Den har blifvit väckt med ledning af 56 § Riksd.Ordn. under den förutsättning, att det kunde vara osäkert, huruvida förslaget till ny bevilln:sförordn. kunde hinna inkomma till Stånden, för att hos dem skärskådas och granskas.
I afseende på denna ingress får jag gifva tillkänna, att förslaget snart inkommer till Stånden, emedan detsamma i morgon justeras inför Utsk.
Moliverna för motionen förfalla således.
Hvad den punkten beträffar, som angår tractaraenten, hänför den sig till 162 § i bevilln.förordn., som redan blifvit afgjord.
3:dje punkten af motionen angår anmärkn. mot Öfverståthållarens rättighet att utnämna ordförande i tax.eringscommitte'en.
Detta låter ej ändra sig, emedan 1 10 § redan är bifallen, fade punkten innefattar, att Utsk. skulle föreslå en utväg för att få bevilln.förordn. underskrifven.
Jag kan ej inse, hvad befattning Utsk. kan Den aS Mari. taga med denna punkt, och då ej flera olika ämnen få föredragas i ett memor., men så skett i detta, bestrider jag remiss deraf under tilläggande af det ytterligare skäl, att i 72 § Riksd.Ordn. står: ”De från samtliga Ständer utgående acter och handltr undertecknas af Landtm, och talmännen allena.”
Huru bevilln.förordn. skall blifva underskrifven, synes således redan vara bestämdt.
Af dessa anledn:r hyser jag den öfvertygelse, att Hr Gr. o. Landtm, svårligen kan framställa propos. till remiss af Hr Roos’ motion. H. Ex. Flr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. fann, i anledn. af hvad Gr. v. Fersen nu yttrat, att Hr Roos’ motion borde förfalla.
Ånyo föredrogs BondeSt:s d. 21 dennes på bordet lagda inbjudn. till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig uti BondeStrs beslut angrde Lag- och Oecon.Utsk:ns utlåt.
N:o 53, i fråga om skyldighet för säteriägare och vissa boställsinnehafvare att deltaga i byggnad af tingshus och häradsfängelse.
Jag begär, att det beslut, BondeSt. inbjudit oss att fatta, och hvilket nu är fråga om att bifalla, måtte uppläsas.
Beslutet i Lag- o. Oecon.- Utsk:ns betänk.
N:o 53, som R. o. Ad. afslagit, men hvilket PresteSt. numera antagit, lyder sålunda: ”att med uppliäfvande af den i 26 cap. 2 § Byggn.b:n stadgade frihet för sätes- och ladugårdar samt afhysta rå- och rörshemman från skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af tingsbyggning och fånghus, varder härmedelst förordnad!, att innehafvare af sådana fastigheter samt insockne frälsehemman hädanefter skola vara pligtiga att, lika med andra hemmansägare i häradet, tingsbyggning och fånghus bygga och underhålla."
Jag torde få påminna, att när detta betänk. första gången här föredrogs, var det en aftonstund, då endast 6 eller 7 ledamöter voro närvar, och hvilka svårligen kunde sägas uttrycka R. o. Ad:s mening i ämnet.
Betänk. ansågs afslaget, och man ville ej begära votering; men min mening har varit, att det borde bifallas, emedan jag utgår från den rättsgrund, att ingen fastighetsägare bör vara frilagen från skyldigheten att underhålla tingshus, enär det är naturligt, att de brottslingar, sorn skola dömas i tingshusen, äro lika vådliga för alla.
Betänkligheter hafva härvid uppstått, hemtade från R. o. Ad:s privilegier; men jag förmodar, ali inga sådana skäl finnas, som vederlägga min sats.
Jag anhåller således om bifall till inbjudningen.
Dcu 23 Mars.
I motsats mot den siste talaren tillstyrker jag afslag å inbjuda.
Långt ifrån, att Utsk:ns tillstyrkande hvilar på rättsgrunder, innehåller det en rubbning i äganderätten.
Utsk:n hafva förbisett, att ingen rättighet kan hos särskilda samhällsclasser rubbas eller borttagas utan ersättning, ehuru här ej är fråga om privilegier.
Förslaget är således oantagligt, intilldess någon grund bIif— ver uppgjord för ersättning.
Cederström föreställer jag mig, att förslaget strider mot rättsgrunder, och jag Ivar motsatt mig detsamma inom Utskm.
Såsom skäl derför har man sagt, att tingshusbyggnad vore en communal-angelägenhet; men många andra af samma beskaffenhet äro lika väl att anse sorn communala, och jag tror ej, att några slags rättigheter kunna borttagas utan ersättning.
Jag anhåller att få yttra mig håde om sak och form.
Hvad sjelfva saken angar, erkänner jag, att ehuru få med mera nit än jag strida mot bemödanden, som gå ut på kullkastande af sådana onera, som äro fästade vid jorden, så är jag dock af annan tanka i fråga om verkliga communal-augelägenheter.
Säteriägares rättighet i detta fall är det desto större skäl att borttaga, som, då de erhöllo denna rättighet, de tillika hade att ombesörja, jemte andra anstalter, sin egen jurisdiction.
Jag vore således benägen alt medgifva denna rubbning; men då frågan är afgjord (dervid pluraliteten gör intet till saken), kan jag ej neka, att enär jag anser tvifvelaktigt, huruvida inbjudn:r instämma med grundlagen, och de aldrig utan i högst vigtiga fall böra leda till resultater eller antagas, yrkar jag afslag å denna.
Jag gillar ingalunda frånträdande af ett en gång fattadt beslut; men dä sådant ej är förbjudet, följer jag min enskilda öfvertygelse i hvarje fall.
Jag är härvid af olika tanka med den siste talaren och tror, att inbjuda. just i vigtiga frågor ej bör äga rum, emedan ju vigtigare en fråga är, ju mera bör den varit öfvervägd och beslutet till följd deraf desto fastare.
Hvad denna sak säiv skildt beträffar, bestrider jag ingalunda Frih. Cederströms och Gr.
Horns yttrande, att dea i någon mån ingriper i äganderättsförhållanden; men då den gör det till en så obetydlig grad, hade jag trott, att man ej borde lemna ett tillfälle å sido att småningom närma sig målet af jemnlikhet i skattebördor.
Derföre ät’ det, jag nn velat uttala min öf* vertygelse.
Inbjudningen blef icke af R. o, Ad. antagen, Föredrogs ånyo Constit,Utsk:s d. 21 dennes på bordet • . V--,.
,f - ^ - ' /' «■ t * Dc n i3 Mars. 533 lagda memor.
JVio 100 med föreslående af ett tillägg vid i 5 4 morn.
Tryck fr:sfö r o r d n.
I händelse en auctorilet bryter mot antagen lag, finnes ett sätt att söka rättelse för de personer, sorn blifvit förnärmade, genom besvärs anförande å vederbörlig ort.
Man har hittills ej hos den underordnade tjenstemannen velat lägga controllen på den högre.
Så har dock ej Utsk. här gått lill väga.
Då en bestämd författning ålägger Hofcancelleren att inom i4 dagar utfärda tillståndsbevis för periodiska skrifters lifgifvande, är underlåtandet häraf ett bestämdt tjenstefel, hvaröfver besvär kunna anföras; men derom yttrar Utsk. ej ett ord, utan säger, att om ett sådant fel begås, skall registratorn rätta detsamma och meddela diariibevis till samina verkan.
Kan nu Hofcancelleren tillåta sig att bryta mot tydlig författning, så kan han ju äfven befalla sin registrator alt ej påteckna dinriiuldraget.
Jag vet, att nu ej kan blifva fråga att afslå detta inemor., utan anhåller blott, att delta yttrande måtte få förvaras i prot. till nästa riksdag.
Jag uppträder ej, för alt försvara den föreslagna förändringen, hvilken jag finner otjenlig; men då frågan ej till definitivt afgörande kan förekomma förrän vid nästa riksdag, så är det tids nog att då yttra sig härom.
Horn, Claes Fredr.: R. o. Ad. har förut afstyrkt grundlagsändringsförslag, väckta af Constit.Utsk.
I likhet dermed anser jag R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka böra förklara den här af Utsk. tillstyrkta förändringen icke vara nyttig.
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara såsom sin gemensamma tanke den af Gr.
Horn gjorda anmärka., att den föreslagna förändringen ej borde äga rum.
Jag reserverar mig såväl mot den framställda propos:n som mot den gemensamma tankan.
Vid förnyad föredragning lemnades utan anmärkn. och förklarades altså hvilande till nästa riksdag nedannämnda d, 21 dennes på bordet lagda memor. från Constit.Utsk., nemi.:
Wto ioi. med förslag till ändringar i i§6 och 8 mom:n Tryckfr.förordn, N:o io3. med föreslående af ett tillägg vid Tryckfr.- förordnts 3 § 8 mom.
Wto 104. med föreslående af ett tillägg i Tryckfr.för-t prdnjs 1 § 9 morn.
Wto io5. med förslag till ändring i jtsta undantagspunk-t ten af 4 moni, 2 § Tryck fr.förordn.
534 Den q3 Mars.
Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 2t dennes på bordet lagda memor.
N:o 102 med föreslaget tillägg till Tryckfr.- förordnrs 2 § 4 mora.
De förbrytelser, som på grund af 2 § åtalas, böra lika väl vara förenade med skriftens confiscation som de i 3 J omtalade.
Jag anser således Utsk:s förslag väl grundadt, och min anmärka, går endast ut på en förseelse, sorn af Utsk. blifvit begången.
Enligt 4 § 3 mom. kan ej en skrift beläggas med sequester på grund af annat än öfverträdelse mot 3 §, och såsom ett corollarium af Ulsk:s förslag anser jag derföre, att i 3 mom. af 4 § böra tilläggas orden: i alia de fall, som 2 och 3 §§ utstaka.
Jag anhåller oro propos. till antagande af denna anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanka.
Sjelfva lagforändringen är af den siste talaren gillad, men han har framställt behofvet af en annan förändring såsom följd af denna.
Detta är riktigt, och Utsk- har varit betänkt derpå, samt kommer i särskildt betänk, att föreslå alla de redactionsförändringar, som till en följd af vid denna riksdag fattade beslut om ändring i Tryckfr.lagen blifva nödiga.
De uti Tryckfr.förordnls 2 § uppräknade undantag från den allm. tillåtelsen att från trycket utgifva handkr synas mig vara alltför många, och en inskränkning af dessa sålunda fridlysta handkr skulle verkligen vara önskvärd.
Deremot kan jag icke biträda en grundlagsförändring, hvarigenom straffet för öfverträdelser af berörde lagbud skulle ytterligare skärpas.
Det af Constit.
Utsk. nu, till vinnande af detta ändamål, framställda grundlagsandringsförslag finnér jag således icke antagligt.
Att, på sätt Utsk. föreslagit, stadga confiscation af från trycket utgifna ofullständiga rättegångshandkr synes mig ingalunda ändamålsenligt.
Den mest Jämpliga ansvarspåföljden för den, som utgifvit sådana handkr, torde deremot Vara att ålägga honom att jemväl låta trycka de förbigångna skrifterna.
Enligt den af mig nu yttrade åsigt skulle jag visserligen vara mest benägen att anhålla om propos. till afslag å det nu förevar, förslaget till grundlagsändring; men då detsamma äfven i afseende på redactionen är så bristfälligt, att det icke lärer kunna antagas, skall det vara mig likgiltigt, antingen R. o. Ad. nu genast afslår detta förslag eller låter det hvila till nästa riksdag, för att då undergå ett sådant öde.
Efter den upplysning, Frih, Cederström leranat, afstår jag från min anmärkn.
Den aå Mart.
Då emot förslaget ingen egentlig anmärkn. blifvit gjord, blef det förklarad! hvilande till nästa riksdag. H. R. o.
Thorsdagen den 26 Mars 1835.
Justerades 6 prot.utdr. för d. 23 dennes.
Den 2 Juni sistl. år föredrogs inför R. o. Ad.
Oecon.Utskts betänk.
N:o 5g i anledn. af väckta motioner, rörrde Presterskapets aflöning, och det vid tillfället förda prof. innehåller: ”1 sammanhang härmed upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 28 sisth Maj, af innehåll, att Ståndet beslutat låta anstå med utlåt, öfver detta betänk., intilldess att Lag- samt Oecon.Utsktn inkommit med deras gemensamma yttrande öfver Peter Jönssons från Jönköpings län motion i ett med föremålet för Oecon.Utskts ifrågavar. betänk. gemenskap ägande ämne.” ”Gr.
Jag vågar anhålla om Hr Gr. o. Landtmrs propos., att förevar, betänk, äfven hos R. o. Ad. måtte få hvila, intilldess utlåt, öfver den i BondeSt:s prot.utdr. omnämnda motion från Lag- och Oecon.- Utsk:n inkommit.” ”Gr. von Fersen, Hans, förenade sig med Gr.
Cronhjelm. ” ”R. o. Ad. instämde uti BondeSt:s ofvanförmälda beslut.”
I anledning deraf har Oecon.Utsk:s betänk.
N:o 5g blifvit hvilande ända hittills.
Något utlåt, från Lag- och Oecon.Utsk:n öfver berörde motion af Peter Jönsson båticke inkommit, och jag har från BondeSCs cancelli erhållit den underrättelse, att dervar. handla- ej upplysa, att en sådan motion af något Utsk. blifvit behandlad.
Också har BondeSt., i anledn. af hvars prot.utdr. R. o. Ad. beslöt, att Oecon.Utsk:s ifrågavar. betänk, skulle hvila, numera utlåtit sig deröfver, och Ståndets dervid förda prot. af d. 8 Dec. förlidet år innehåller: ”S. D. Till förnyad handläggning förekom Allm. Besv.- o.
Oecon.Utsk:s sedan d. 28 sistl.
Maj på bordet hvilande betänk.
N:o 5g i anledn. af väckta motioner, rör:de presterskapets aflöning.
”Vid föredragningen af detta betänk, d. 28 Maj hade Ståndet, i anledn. af Peter Jönssons från Jönköpingslän an - 53G