Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig skyl dig tillkännagifva, att ett sådant förslag, som det Herr Gyllensvahn nu framställt, äfven af StatsUtskoG 4 6 Den 16 September /. m* tet blifvit väckt, och genom ProtoCollesUidrag (lil de förenade Utskottens plenum ankommi.t. Stats Utskottet hade nemligen ansett postskjutslegari bu* ra, såsom Herr Gyllensvahn äfven nU yrkat, förhöjas; men när frågan förekom vid de förenade Utskottens sammanträde, var det en så bestämd pluralité för den meningen, att man icke nu botde ingå i någon närmare profning af mäle t, Utart uppskjuta dermed till nästa Riksdag, att jag inom mig är fullkomligen bfvertygad, att man Svårligen kan genom en Sterremiså vänta något annat resultat, eller någon ändring af beslutet.
Man tanke sig den talrika samling, söm hildas af tre de största Utskotten, och att de remonstrationer, sorn då gjordes af ett helt Utskotts Ledamöter, icke kun* de tillvägabringa en annan opinion, än den som Utskottens Betänkande angifver, — och man må sedan besinna, om någon rubbning deri iäter kunna genom den begärda återremissen åstadkommas.
För min del skulle jag således önska, att saken itu genast blefve afgjord, oaktadt jag visserligen är öfvertygad, att Stats Utskottets förslag var det bästa* Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottens Be" tänkande böräj i anledning af Herr GyllenSvahnS dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Ja och Nej< Herr Gyllensvahn t Jag torde få Uplyåä, att BondeStåndet återremitterat Utskottens förevarande Betänkande) och da således målet 1 alla fall
Den 16 September m.- 47 återkommer till Utskotten, för att å nyo handlägga, vågar jag anhålla, att Ridderskapet och Adeln äfven täcktes meddela återremiss deraf, i annat fall hödgas jag begära voterhg. tlrefe von Schtverih, Fredric BogislausDen första proposition, som af Herr UandtMarskalken göres vid sådana tillfällen sorn detta , är vanligen den; om 11idderskapet och Aeln anser återrernisS vara nödig*
Denna proposition besvaras efter hvars öfch ens öfvertygeie, och efter som han finner anmärkningame vara beskaffade.
Men här det sedermera begäres votering, hemställer jag, örn det kan anses Vata ett afvikande från en för Ut yttrad mening, om man pär cornplaisance beviljar återremissen.
Öch jag öfverleronar till Herr Grefven och UandtMarskalken, huruvida icke förnyad proposition må derom framställas.
Uppå derefter äf Herf Grefven och LandtMarskalken förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Utskottens Betänkande, i anledning af Herr Gyltensvahns dervid gjor: de anmärkningar, till Utskotten återförvisa. föredrogs å nyo Uag- samt Allmänna Besvärs- och OecohomieUtskoftens den 29 sistledne Augusti Under Nto i6i afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af vackt motion om FabriksGesällers ställande under TjenstehjonsStadgan. 48 Den 16 September f. m.
Herr von Hartmansdorff, Augustt)’ Betänkandet angående Näringsfriheten förevar, gjorde* åtskilliga anmärkningar emot det deruti forslagne stadgandet, att handtverks gesäller skulle ställas under Tjenstehions - stadgan.
' I händelse någon ändring deiuti, eller ett afslående beslut skulle äga ruin, bör förmodligen beslutet rörande FabriksGeSäller äfven rättas derefter.
Jag hemställer derföre till Biddr-rskapet och Adeln om icke förevarande Betänkande tnå få hvila, till dess frå» gatt om Näringsfriheten till afgörande förekommer Herr Lefrén, Johan Pehr, förenade sig med H err von Hartmansdorff.
Jag har visser ligen icke något deremot, att Betänkandet bvilaf på bordet ännu ytterligare, i fall Ridderskapet och Adeln så prbfvar nödigt.
Men jag hemställer dock, huruvida den förevarande frågan om FabriksGesäller har något direct sammanhang med Nä ringsfriheten och frågan om HandtverksGtSälle rnes ställande under Tjenstehjons stadgan, De förre liro ej i samma förhållande med de senare — hafva inga nilfen, höra icke till skrän tn. rn.
Utskotten hafva d cöre äfven måst betrakta Fabriks-arbetarne serskildt.
Herr Lefrén '■ Jag hemställer till Ridderska* pet och Adeln, om det icke lärer vara nödvändigt, att den folkciass, hvarom nu är fråga, må tillgodonjuta samma rättigheter som andra i lika förhållanden, beslutet må i öfrigt blifva, att den skall - > lien 16 September /. tfi, ii Skall ttå under Tjenstefajcns-stadgarieller icke* Och jag hemställer vidare, om det är tänkbart, att två olika författningar kunna gifvas för samma slags personal, och hvartill sådant skulle leda.
För min del kan jag icke annat än yrka, att Betänkandet måtte få hvila, till dess frågan om Närings» friheten förekommer till slutligt afgörande.
Herr Grefven och Landtmatskalkeh hemställ» de, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att !Lag- och OecpnomieUtskottens förevarande Utlå» tande finge hvila på bordet, intilldess frågan om Nä» tingsFriheten till slutligt afgörande förekommer.
Biföllsi
Vid förnyad föredragning af tåg- samt Allmänna Besvärs» oell OecönomieUtskottens, den 29 feistledne Augusti, under N:o 162 afgifne, samt den 5 dennes eftermidagen på hordet lagde, Utlåtande* öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut medeldte Betänkande, om yrkade utvägar till förekommande äf löse tnfeti arbetsföre personers kringstrykande och betlande; fann Ridderskapet bch Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adelfi bifallet, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne.
Hidd. och Ad, Prut. VIII Band» 4 5» Den 16 September f. m - Herr Grefven och LandtMarskalben tillkänna» gaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämde Utskott inkomne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden:
Nto 449.
Majhs NåS diga proposition, angående upplåtande af Rosersbergs Kungsgård till Enkesäte för Hennes Maj:t Drottningen.
Frän Lag- samt Allmänna Besvärs. och OeconomieUtskotten C
Af den 26 sistledne Augusti: N'o 165.
I anledning af väckt fråga, att, vid en blifvande ny Domstols organisation, förlikningsåtgärderne matte skiljas ifrån Domstolarne, och. uppdragas åt särskilte Näinder.
Af den 39 sistledne Augusti: N:o 160.
I anledning af yrkad rättighet för Norrlands Allmoge, att i Stockholm få sälja sina Victualievaror och Fogel i Bodar, Den 16 September f. nt. 5* N:o 163.
Angående yrkad ändring uti KongU Brefvet den 14 April 1791 samt Kongl.
Förordningen om Eandtmäteriet i Riket den 13 Augusti 1783 i livad rörer Föreskriften om skiftens antal vid storskiftes-förrättningar.'
I anledning af yrkad förändring Uti Enskiftes - Förordningen, i hvad den angår huru med föregången storskiftesdelning förhållas bör, då Enskifte begäres.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående byggnads -skyldigeten vid KyrkoherdeBoställen.
I anledning af gjorde anmärkning gar, vid Utskottens förut meddeldte Betänkande,’ angående rättighet till grustägt å andras ägor, för underhållande af allmänna vägarne, samt sättet och ordningen till samma rättighets bestämmande och begagnande.
Didrichade in* lemnat ett så lydande Memorial t (Se Bilagan N.-o 4.)
Herr Grefven och LandtMarskalken hema ställde, att Herr Silfverbergs Memorial, som innefattade anmärkningar vid Friherre Cederström*j Jj-f tftn i 6 September f. ni. ifacobj den i3 dennes eftermiddagen till Baneot/f* skottet remitterade motion, att
Ian äfven må med* delas å utifrån införskrifne Artiklar, hvilka här i Riket förädlas och exporteras, finge till bernalt© Utskott förvisas.
Biföllsi Upplästes till justering oell godkändes följan* de från Expeditionsutskott^ inkomne Förslag till Riksens Ständers underdånige skrifvelser till Kongl. Maj:t t N:o 192.
1 anledning af Kotigl.
Majtts diga proposition om Pension fur Enkefru Gref» finnan Adelcreutz.
Angånde förrättad granskning af Postverkets Räkenkaper.
3ST:o ig4- Rörande verkställd granskning af Redogörelsen för Chartae-Sigillatse-roedlen, Höglofiige Ridderskapet och Adeln åtskiljde* klockan \ till 3 eftermiddagen.
In fidem Rrotocolli ö. J. Lagerheim*.
Den i 6 September « m.
Tisdagen den 16 September, Plenum klockan half till 6 eftermiddagar* Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till JRiksens
Siänders underdånige skrifvelse! till Kongl,' Majestät t
Nto 195.
Nå* diga Bemiss i fråga om ersättning af dé förluster åtskillige Jordägare lidit genom Trollhätte Slussverks uppdämning, N:o 196.
Börande Förvaltningen af Strömst holms och Kongsöhrs Kongsgåidar och ' Stuteris Inrättning.
Nto 197, I anledning af Kongl.
Majtts Nl| diga Bref, rörande JustitiseBådet m, m. J. B, Bloms Pension, vid afskedstagande^ Företogs till pröfning StatsUtskottets den $ dennes under Ko 456 afgifne samt den 9 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjord ansökning om liqvid för Grefliga Gyllenstjernska famillens påstådde fordran, i stöd af arfsrätt efter Konung Carl VIII Knutson, 54 Den J6 September e. m. Grefve Cronhjelm, Polycarpus, anförde skrif» tel igen:
(Se Bilagen Nto i) Herr Hammarsköld, Lorenzo:
Då det redan för tjuge år sedan blifvit genom den strängaste histori. ska forskning bevisadt af Rimkrönikan, Olaus Petri, Lagerbring och Dalin, att Konung Carl VIII Knutsons förmenta lån äc rent factice, och att hela denna fordran endast är grundad på ett verkligt skälmstycke; så är det klart, att om någon hade rätt att reclamera utlemnade penningar, vöre det väl Staden Danzig, men alldeles icke Gyllenstjernska familjen hvilken hvarken genom Konung Carl
Knutson eller någon annan utbetalt eller lemnat en enda Örtug.
Derföre kan jag för min del icke annat än tillstyrka bifall till StatsUtskottets i förevarande äm; ne afgifne Betänkande.
Grefve Cronhjelms
Utan att vilja med den sist talande Ledamoten ingå i någon juridisk eller historisk undersökning öfver de medels rätta åtkomst, som en framliden Svensk Konung egt att fordra af en främmande makt , anser jag tvärtom denna fråga icke stå i någon gemenskap med ämnet; allt nog då det af handlingarne är styrkt, att Konung Carl XII uttagit summan i Danzig, såmedelst sanctionerat Gyllenstjernska famillens fordran och gifvit skriftelig förbindelse, att betala den.
Jag kan således icke anse, att det skäl, Herr Hammersköld åberopat, är tillräckligt för att bestrida den återremiss, hvarom jag anhållit.
Den 16 September e. m.; 55 Man kan väl säga, att det är olyckligt, att under ett friare samhälls-skick få vidkännas och återgälda en skuld, som blifvit gjord under envåldstiden, men örn den enskilde, som i nodens stund uppoffrade sitt goda för Statens räkning, då kunnat förutse, att samhällets frihet skulle inom loppet af ett sekel utvecklas, hade han åtminstone icke kunnat ana, att denna lyckliga förändring skulle åberopas mot honom, när fråga uppstod att betala hvad han förskjutit.
Man har i senare tider så mycket och med skäl ifrat emot hvarje orättvisa i juridisk väg, begången mot enskilde medborgare; huru kan detta förlikas med den opinion, att, då Staten i rättsfrågor uppträder som individuum, deana skall anses lossad från hvarje moraliskt och juri* diskt band.
Jag kan icke annat än anse mina anmärkningar ledande till återremiss af Betänkandet, och jag förnyar min anhållan derom.
Man begär icke nu någon utbetalning af summan, icke ens en concession till framtida utbetalning, utan endast att en ytterligare undersökning af anspråken må företagas.
Jag tror i sanning, att det vore Ståndet mindre värdigt, att neka en åtgärd af denna beskaffenhet, en åtgärd, sorn vi äro skyldige åt rättvisan, åt
National-förtroendet och åt minnet a£ vår oförgätelige Tolfte Carl.
Det bör visserli gen icke väcka någons förundran, om frågan angående återbetalning af en så stor summa, som 5-6; lD«tt 16 September- «: m.
Gyllenstjernske famillens fordran, skulle åstadkom* ma oro och skräck hos Riksens Ständer; men mig förefaller dock, alt innan man afslår denna återbetalning, man bör vara fullt förvissad, att i nämnde fordran icke ligger någon rättvisa och billighet.
Jag har emedlertid icke kunnat finna, att Gyllenstjernska farnilien nu directe återfordrat summan, utan blott att den begärt, det ytterligare undersökning derom må ske, hvilket lätteligen kan verkställas.
Jag tror ack, att så väl Statsutskott tet, sorn Riksens Ständer sakna de upplysningar, sorn genom en sådan undersökning vöre att inhemta.
Ar fordran orättvis så förfaller naturlif gen hela frågan: arden åter rättvis, så kan någon våda för landet att erkänna den, huru stor afbetaleingen än må vara, dock icke afskräcka mig från att yrka, det densamma må göras.
Jag förenar mig således i Grefve Cronhjelms anhållan om återremiss af StatsUtskottets Betänkande, och hoppas, att
Utskottet skall finna skäl att tillstyrka pn sådan närmare efterspaning i äldre handlingar, sorn kan göra uppenbart, om ifrågavarande fordran bör ersättas eller icke.
Herr Riben, Garl Wilhelmi I likhet med de två siste värde Talarne tror jag, att detta Stats* Utskottets Betänkande är af den egenskap, att det-? samma bör till Utskottet återremitteras.
Om dea?
na återremiss bifalles, så önskade jag att få fästa Utskottets uppmärksamhet på en omständighet i Betänkandet, sorn åtminstone för mig synes mörk.
Utskottet har nemligen stött sitt afslag å den grund, att fatalierne voro för Gyllenstjernska arfvingarns förlorade.
Men Utskottet bestrider icke, att anr Den 16 September e. m. 57 (Sotning om fordrans utbelcommande blifvit behörigen anhängig gjord aderton år och tio måna* der efter 2STys(adtska freden, Jag skulle önska, att Utskottet ville meddela upplysning om innehållet af de lagar, som då i afseende å krigsskulderne voro gällande.
Mitt minne vill säga mig, att rättigheten till betalning stod öppen i tjugo år efter nämnde fredsslut, och om detta är rätta förhållandet, tyckes det som en slik betalning icke kunnat vägras den, hvilken inom praescriptionstidens förlopp derom sig anmält.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric :
Mig förefaller det alltför besynnerligt, att det skall vara detta tidehvarf förbehållit, att få vidkännas betalningen af Carl XII's skulder.
Det förefaller mig ännu besynnerligare, att sedan frågan om en sådan skuld flera gånger förevarit, och äfven blif* vit i Domstolsväg afslagen, densamma nu ater väckes för att taga väg genom Riksens Ständer; ©huru vi hafva Domstolar, der den lagligen kan behandlas, om vederbörande så godt synes.
Men det är, sådant oaktadt, icke min mening, att nu bestrida den återremiss af Betänkandet, som här blifvit begärd, emedan min tanka är, att en sådan begäran alltid bör bifallas, orri målet genom ett närmare skärskådande kan förete ett annat resultat, än efter den första pröfningen.
Men jag kan ej undgå, att vid dega tillfälle fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å vådan af sådana händelser, som den nu förevarande.
Om mitt minne icke bedrager mig, så lära vi, enligt Rivisorernes 3ista berättelse, ännu hafva Stats-obli - 58 Deri i6 September e. m• gationer till ett icke obetydligt belopp utelö* pande, hvilka dock anses vara inlösta.
Jag påminner mig icke nu, huru de heta; men jag hemställer, huruvida det ej må anses nödvändigt, att StatsUtskottet anmodas att uppgifva, huru dermed sig förhåller, på det att en ordentlig prtescriptionstid för berörde Obligationers inlösen må bestämmas och kungöras i in och utländska tidningsblad, så att ej hundrade år efter oss en fordran må uppstå, lika bekymmerfull för våra efterkommande att gälda, som den ifrågavarande skulle vara det för oss.
Jag anhåller, att mitt yttrande må få åtfölja den blifvande återremissen.
Grefve Cronhjelm.-
Den siste värde Talaren liar yttrat, att det vöre olyckligt, att vi skulle få vidkännas skulder, gjorda under en enväldig samhällsförfattning.
I afseende å detta yttrande får jag hänvisa till hvad jag förra gången hade äran derom nämna.
Hvad sjelfva saken nu beträffar har samma Talare uttryckt sig, att den förefölle honom besynnerlig.
Detta uttryck tyckes gifva tillkänna, att han af Utskottets Betänkande icke funnit densamma nog tydlig; och jag hemställer då, om icke till tydlighets vinnande, han godkänner den utväg jag föreslagit, eller en närmare undersökning, helst denna alldeles icke innefattar någon concession.
Man har ock nämnt, att
Gyllenstjern* ska famillens ifrågavarande fordran blifvit af Högsta Domstolen afslagen; men jag tror mig veta, att ett sådant afslag aldrig blifvit med famillens vetskap motiverdt eller expedierad!, utan att fa» Den 16 September e. m. 59 millen derom varit i fullkomlig okunnighet, ända till dess StatsUtskottet nu funnit och tillkännagifva, att ett ProlocollsUtdrag från Högsta Domstolen, innehållande ett beslut i förenämnde hänseende, verkeligen existerar.
Grefve af Ugglas, Gustaf; I anledning af hvad Friherre Anckarsvärd sist yttrade, och den Upplysning han syntes önska, tror jag mig böra nämna det som förmodeligen åsyftat den så kallade gamla Riksgälden, som utgöres af Stats-skulder från äldre tider.
I afseende å denna Riksgäld, har StatsUtskottet redan föreslagit en viss prsescriptionstid, eller tre år, hvilket förslag äfven blifvit af Riksens Ständer bifallet.
Hvad den förevarande frågan beträffar, så får jag, utan att vilja bestrida den begärda återremissen, endast förklara att StatsUtskottet, i stället att, som flere Ledamöter nu trott, hafva afstyrkt utbetalningen af Gyllenstjernska arfvingarnes fordran, blott ansett sig icke kunna med denna fråga taga någon befattning, utan förmodat, att Riksens Ständer, på sätt de vid sistledne Riksdag beslöto, i afseende å RiksRådet Adler Salvii arfvingars lika beskaffade fordringsanspråk, icke skulle undandraga sig, att förberörda fordran återgälda, i händelse lagligen kunde bevisas, att de dertill voro skyldige.
Vid sådant förhållande vet jag icke, hvarföre Riksens Ständer, såsom man nu yrkat, skulle, genom anhållan om en undersöknings anställande, på förhand, likasom tyst medgifva skulden.
Ar den obestridlig, lärer den i alla fall kunna med laga bevis inför Domstol göras gällande. 6a Den 16 September e. m, Herr vCn Hartmansdorff, Augustt Jag ut-< beder mig att få göra några anmärkningar vid hvad här blifvit af åtskillige Ledamöter anfördt.
Man har sagt, att Gyllenstjernska attén icke försummat fataiierne, emedan hon ^anmält sina fordringsani språk inom 20 år efter Nystadtska freden.
Jag vet icke, hvad sammanhang denna fred hade med ifrågavarande fordran.
Om den senare, såsom, man uppgifvit, härieder sig från år I704, så lärer förmodeligen fatalietiden böra derifrån beräknas.
Hvad sorn emedlertid är säkert, är att Ättens, ansökning om sin förmenta fordrans utbekommande blef den 14 April 1741 i Kongl, Rådkammaren afslagen, såsom ogiltig, emedan fataiierne voro fövsutfne.
Samma ansökning förekom å nyo i Rådkammaren 1786, men saken ansågs förlorad, på grund af de försummade fatalierna, Då pluraliteten i Rådet likväl hemställde, huruvida resning kunde beviljas, och arfvingarne ytterligare gjorde måle? anhängig!, förklarade Kongl. Maj:t den 46 April 380 3, att fatalie-frågan redan var i Rättegångsväg afslagen.
Arfvingarne anhöllo derefter hos Konungen om resnings beviljande; men sarntelige Ledamö-, terne i Högsta Domstolen afstyrkte densamma j och Kongl, Maj.t biföll i StatsRådet den a» Julii 1809.
HögstaDnnistoJens mening.
Gyllenstjernska famillens fordran är således i ordentlig, och laglig väg afslagen, både under fordna och närvarande Regeringar.
Jag kan då ingalunda inse, huru SatsUtskottet skolat kunna hafva giltiga grunder till annat tillstyrkande, än det Utlåtande Den 16 September é. fri.
Rikets högsta myndigheter, som förut pröfvat denna fråga, redan afgifvit» Hvad den äskade undersökningen om denna fordran i öfrigt angår, så har Grefve af Ugglas redan förklarat^ och jag förenar mig med honom deruti, alt Riksens Ständer icke böra genom underdånig anhållan om en sådan undersökning tysst medgifva, att Riket i någon måtto är skyldigt, att Uppfylla Gyllefrstjernska arfvingarnes anspråk.
Aga de verkeligen någon laglig fordran, så må de i laglig väg bevisa det.
Kunna de det, så blir den ock i laglig väg dem tilldömd.
Gitta de det icke, så bör ej Statsverket onödigtvis belastas mpd utgifter. jag tillstyrker på dessa skäl bifall till Stats-: Utskottets Betänkande.
Cronhjelmt
Med de trenne siste Talar» ne delar jag ingalunda den öfvertygelsen, att en Underdånig anhållan om anställande af en närmare undersökning rörande
Gyllenstjernska famillens fordran skulle innebära ett medgifvande, att Riksens
Ständer voro skyldige att betala summan, ty resultatet kan lika väl blifva motsatt, och Riksens Ständer äro i alla fall icke bundne af undersökningen.
Det har blifvit nämndf, att saken skall Vara af StatsUtskottet behandlad alldeles lika med hvad som vid en dylik fråga under sistledne Riksdag egt rum.
Jag vet dock icke, hvarföre man just skall citera den sista Riksdagens handlingssätt vid detta fall, och hvarföre man icke heldre kan åberopa sig 1766 års, då famillen fick sig 6 a T)en 16 September e, tn. tilldömd liqvid för dess fordran.
Det har vida» re blifvit yttradt, att saken vöre 1 alla instantier afgjord och afslagen.
Detta kan jag åtminstone icke finna, ty år 1766 godkändes fordrings-anspråken af Högsta makten.
Jag har ej nog juridisk kunskap, men jag kan icke föreställa mig, att ny resning kunde komma i fråga, sedan Rik* sens Ständer en gång tillerkänt famillen dess fordran.
Hvad sedan beträffar, att en sådan fråga blifvit af Kongl. Majit i Högsta Domstolen afgjord, så vet jag icke, huru den derstädes blifvit väckt, ty icke har mig vetterligen det skett å famillens sida, och någon kännedom derom har icke eller kommit famillen till godo, likasom icke någon expedition af beslutet följt, utan lärer man härvid endast åberopa sig ett Protocoll, sorn i Högsta
Domstolens /^.rchiv ligger förvaradt.
Här är emedlertid ej nu fråga om något bifall till fordrans betalande, och jag kan icke ellet finna, att en undersökning derom innefattar ett sådant bifall; men gör mig förvissad, att, då ämnet är grannlaga, och nu blifvit sedt på så olika sidor, samt det torde vara svårt, att här pröfva det, Ridderskapet och Adeln skall med nöje omfatta tillfället att genom en undersökning få frågan en gång utredd.
Man har väl äfven sagt, att denna fråga icke tillkomme Riksens Ständer att afgöra, men då Gyllenstjernska arfvingarnes underdåniga ansökning jemte tillhörande handlingar blifvit från Den 16 September e. m. 63 Kongl. Majit till Rikets Ständers Utskott remitterad, torde detta inkast böra försvinna.
Herr Hammarsköld t
Jag delar icke allenast Friherre Anckars värds förundran deröfver, att Riksens nu församlade
Ständer skola besväras med en fordran från Konung Carl XII.'s tid, utan denna förundran är hos mig än mera uppstegrad derföre, att Riksens Ständer hemsökas med en fordran från — i40o:talet och som dertill är uppenbart falsk.
Jag kan åtminstone icke förstå annät, enär icke några penningar blifvit till Danzig lemnade, och det är bevist, att i det ögonblick, då Carl Knutson, afsatt från Svenska Thronen, undfick den ifrågavarande skuldsedeln af Staden Danzig, han icke utlemnat ett enda öre till Stadens Magistrat, utan att allt var en öfverenskommelse emellan honom och Borgmästaren i Danzig; beräknad på ett skälmstycke mot Carl Knutsons eget fädernesland.
Då den förmenta fordran har ett sådant Ursprung, så vet jag sannerligen icke, huru och efter hvad rättsgrund den afsatte Konungens efterkommande i sjunde eller åttonde led kunna komma och utfordra penningar för en skuld, som icke var någon skuld, och som de aldrig sjelfve kunnat hos Gäldenären utkräfva.
Att Carl XII fick ut den, är ingalunda underligt; ty han hade intagit det kringliggande landet; stod med 40,000 bajonetter omkring staden Danzig; och när en Carl XII commenderar, så är det ej att undra på, det en liten handelsstad betalar.
Men i alla fall måste man förundra sig deröfver, att 64 Den 16 September e. ni; Gyllenstjerhska faroillen nu kommer med anspråk på summan, till hvilken de icke hafva någon annan raft än den, sorn förménes hemtas derifrån, aft Carl XII tog ut den och gaf, hvad i sig sjelf blott var en vanlig Brandskatt, namn af utkräfning af en gammal fordran* Jag vill dock icke för min del bestrida itet’ remiss af Betänkandet^ men jag förmodar och hop* pas, att hvad jag anfört skall vara tillräckligt föf StatsUtskottet, att återkomma med ett Betänkande af lika innehåll, eller ännu skarpare, än det förevarande* v Grefve Cronhjelm: