Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven jag anser en sådan organisation vara ganska lämplig; men jag kan deremot icke instämma i hvad vidare blifvit föreslaget, eller att den ifrågavande truppen skulle ställas under Gottlands national-bevärings befäl och underbefäl, enär öfverbefälet redan är alltför otillräckligt, om det skulle ifrågakomma att använda beväringen till landets försvar, och det valda underbefälet ej kan påräknas till ständig tjenstgöring.
Sisth år mönstrade jag nära 9,000 man national-beväring, och om äfven man skulle antaga, att en del deraf utgjordes af sjöfolk och andra personer, hvilka ej hade stadig hemvist å ön, kan man likväl, utan fara af misstag, påräkna, att åtminstone 8.000 man skulle kunna träda under vapen, om så påfordrades.
Såsom befäl för denna styrka finnes för det närvarule icke mera än 76 officerare på stat.
Jag hemställer då, huruvida det vore lämpligt att ytterligare ställa en trupp af 1,000 man under delta fåtaliga befäl.
Måhända är äfven den af motionären föreslagna styrkan allt för högt uptagen och torde möjligen kunna nedsättas till en starkare bataljon, om tillgångar skulle saknas att utföra förslaget i dess helhet.
Onskligt vore likväl om sådant kunde ske, ty 1,000 man lärer ej kunna anses utgöra en för stor stamtrupp åt en så talrik beväring.
Den tid, hvarunder 200 man af den föreslagna truppen skulle såsom instruktions-kompani öfvas, har blifvit bestämd till ett år, samt öfningstiden för den öfriga styrkan uptagen till en månad, och tyckes mig dessa öfningslider vara passande, då man besinnar, att icke allenast rekryterna, utan äfven sjelfva manskapet böra erhålla en sådan öfning, att de motsvara bestämmelsen af att vara en stamtrupp.
Af den föreslagna styrkan, 1,000 man, skulle S00 hvarje år under 11 månader permitteras.
Jag tror att ett sådant antal ganska väl skulle erhålla ständig arbetsförtjenst å ön.
Gottland har en jord, i hvars sköte stora krafter och värden ännu ligga slumrande.
För att upväcka dessa värden och krafter till lif och verksamhet, fordras tvenne saker, kapital och folk.
Anskaffas dessa mäktiga förkofringsmedel, skall Gottlands fruktbarhet och befolkningens välmåga snart mer än fördubblas.
Man har redan börjat att utveckla mycken verksamhet i detta hänseende. K. M. bär genom serskildt anslag sökt att åstadkomma en förändring i den s. k. Egoblandningen, som utgör ett väsendtligt hinder för jordbrukets förkofran.
För dem af Ståndets ledamöter, hvilka ej känna förhållandet härmed, vill jag uplysa, att t. ex. J-dels M:(al ofta bar sina egor spridda på 1 å 2 mils afstånd och uti serskildta socknar.
Man finner lätt, huru svårt, ja nästan omöjligt det är, att på det ändamålsenligaste sätt bruka en egendom af sådan beskaffenhet.
Jag har hopp, att detta skadliga förhållande snart skall uphöra genom laga skiften, och derföre är äf - Den 4 Januari f. m. 25
Ven tiden inne att förskaffa ön den arbetsstyrka, som erfordras för att gifva jorden den produktionskraft, hvaraf den är mäktig.
Gottland eger icke mindre än 50,000 Tdand myrjord och öfver 200,000 T.-land af bördigaste jordmån, utgörande bag- och ängsmark, för det mesta öfvervext af hassclbuskar och mindre gagneliga träd.
Myrorna behöfva utdikas, hag- och ängsmarken rödjas, hvarefter odlingen blir lätt af en jord, der sällan natron sten hindrar plogen.
Största delen af denna så förträffliga jord ligger obrukad och den redan odlade fördrar tillbörlig skötsel.
Ja, man kan säga, att Gottlands förnämsta jord ännu ligger i linda.
Men för att odla dessa vidsträckta marker, fordras arbete och lill arbete erfordras folk.
De 800 man, som genom förslaget blefve för odlingsföretag disponibla, skulle icke allenast erhålla tillräcklig sysselsättning, utan äfven måhända icke fullt motsvara behofvet.
Vid många tillfällen är det stor brist å folk på Gottland och det är ibland icke möjligt, att för hvad pris som helst, erhålla tillräcklig arbetsstyrka.
Det är visserligen sannt, att en mängd arbetare årligen ditkomma från Småland, Wermland och andra trakter, för att söka sig arbetsförtjenst, men, oafsedt att behofvet af arbetskraft derigenom på långt när icke fylles, äro dessa arbetare merändels sådana personer, hvilka hemorterne af ett eller annat skäl skickat ifrån sig.
Gottland får, i brist på bättre, taga emot dem, men Läns-Styrelsen har ofta obehag och olägenhet af dessa främlingar.
Om förslaget vinner framgång, skulle dessa personer uthytas emot disciplineradt folk och Gottland komme att i flera hänseenden vinna på bytet.
Jag inser väl, att ej ringa kostnad skulle förenas med uprättandet af den föreslagna truppen, men då jag är fullkomligt öfvertygad, att en sådan åtgärd förr eller sednare nödvändigt måste vidtagas, kan jag icke annat än söka befordra ifrågakomne förslag.
Ulan en stamtrupp kommer den nuvarrde national-beväringen aldrig till sådan bildning att den kan upfvlla sitt ändamål eller landets försvar.
Jag vill äfven medgifva, att kostnaden för denna trupps underhåll möjligen skulle kunna förminskas och att den föreslagna aflöningen af 2 R:dr b:ko i månaden är för hög tilltagen, enär en person, som under 11 månader af äret kan fritt disponera öfver sin arbetskraft, icke för sin utkomst torde behöfva hela den föreslagna summan, utan borde vara belåten med g-del deraf.
Mycket vore visserligen att i detta ämne tillägga, men då jag är öfvertygad derom, att R. o. Ad., lika väl som jag, inser och omhuldar angelägenheten deraf, att ändamålsenliga åtgärder vidtagas till beredande af Gottlands försvar, vill jag icke för denna gång längre uptaga tiden, utan anhåller endast, att hvad jäg nu haft äran yttra måtte få beledsaga motionen till vederbörligt Utskott.
Ingen kan högre än jag göra den värde och af mig högt aktade motionären rättvisa, för dess å detta rum ofta ådagalagda bemödanden, att genom 26 Den 4 Januari f. m. nyttiga förslag åstadkomma hvad för fäderneslandet gagneligt är.
Det är således icke utan obehag jag nödgas yrka, att det Utsk., hvartill den förevar:de motionen hlifver remitterad, icke å densamma måtte fästa något afseende.
Motionären har föreslagit: att R.
M:s disposition ställa tillräckliga medel för anvärfvandet och underhållet på Gottland af en Corps af 1,000 man, bestående af sådane personer, som hvarken vilja höra föräldrars eller lagens röst (således vanartiga och liderliga sällar), hvilken Corps borde ställas under National-Beväringens befäl och under-befäl (således på sätt och vis införlifvas med den af provinsens barn och innevånare bestående beväringen; den enda trupp, som icke är underkastad prygel-straffet).
Vidare föreslår motionären: att af nämnde 1,000 man, 200 man turvis borde underhållas i exercis-kompanier eli helt år, men de öfrige 800 permitteras 11 månader af året, för att försörja sig med arbete.
Den sålunda föreslagna utvexten på den Gottländska försvarsorganisationen anser jag dock l:o i vissa delar overkställbar; 2:o till föga båtnad för provinsen, ja till och med vådlig för densamma; 3:o obehöflig; och ingalunda mera betryggande för Gottlands försvar än händelsen är densamma förutan.
Den är i viss mun overkställbar, ty då befälet vid National-Beväringen redan för densamma är otillräckligt, måste detta än ytterligare blifva fallet, om en tillökning af 1,000 man kommer att ega rum i nummerstyrkan.
Under-officerare och korporaler äro i öfrigt icke annat än beväringsskyldige, valde af kompanierne inom hvilka de äro bosatte och kunna icke kommenderas till tjenstgöring vid annan trupp än National-beväringen.
Den skulle vara till föga båtnad för Provinsen, ty permilterandet inom ön under 11 månader af året af 800 vanartiga och liderliga sällar, skulle uti mera än ett hänseende blifva förderfligt för innevånarne.
Det obehag
Skånes landsbygd hade af de permitterade soldaterna vid f. d. Konungens Eget värfvade Reg:te är ännu inom provinsen i friskt minne.
Den är slutligen obehöflig för betryggandet af Gottlands försvar, ty den å ön organiserade Natiohal-beväringen, är till sitt antal fullt tillräcklig, åtminstone under vanliga förhållanden för öns försvar.
Gottland har den förträffligaste militär-organisalion — bättre än fasta landets — det enda som med hänseende till densamma återstår att önska är tillfälle till en fullständigare rekrytbildning, d. v. s. en förlängning af öfningarne vid inträdet i National-beväringen.
Gottländska Nationalbeväringen består nemi. af circa 9,000 man, hvaraf 8,000 man landt-beväring, 800 man stads-beväring, samt 200 man Artilleribeväring, hvilka alla, i enlighet med konventionen, hafva skyldighet, att ifrån och med fyllda 17 år till och med 45 års ålder, undergå 6 dagars årlig vapenöfning kompanivis (icke bataljonsvis, ehuru sammandragningar härtill egt rum under de Den 4 Januari f. m. 27 sednare åren).
Dessa 9,000 man, erforderligen rekrylbildade i förening med den skicklighet i målskjutning
Gottländningen förvärfvat sig vid sina enskildta skjutöfningar, äro under vanliga förhållanden tillräckliga för öns försvar.
Ar fienden deremot herre i sjön och med öfverlägsen styrka anfaller, är ingalunda den föreslagna, af 1,000 man bestående
Corpsen tillräcklig för att hindra öns occupation.
Nämnde Corps blefve i öfrigt utan befäl, då National-beväringen krafvel- allt det som finnes, samt skulle dessutom, såsom sammansatt af ett slags fribytare, möjligen mera skada än gagna försvaret.
National-beväringens behof af en fullständigare rekrytbildning, äfven med afprutning af de årliga öfningarne, föranledde mig, att uti det af mig vid sisth Riksdag afgifna förslag till ”förändrad organisation af vårt landtförsvar” föreslå: 14 dagars öfning i st. f. 6, för dem som inträdde i National-beväringen, eller 18-åringarne, samt derefter 6 dagars årlig öfning för alla från och med 19 till och med 26 år; slutligen söndagsöfningar 4 gånger om året för alla från och med 27 till och med 50 år.
Således 62 mötesdagar och 92 söndagsöfningar för hvar och en.
På samma gång föreslog jag äfven förhöjda löner för National-beväringens befäl, det befäl som, hvad aflöningen angår, är mest vanlottadt inom så väl Svenska som andra arméer.
Detta förslag mötte likväl motstånd af Militär-befälhafvaren på ön, Hr Landsh. af
Dalström, hvilken stämplade det för ” overkställbar t" såsom stridande mot konventionen.
Då, lika som nu, måste jag likväl ogilla detta påstående.
Konventionen kan ju i likhet med andra öfverenskommelser på laglig väg förändras.
Detta tyckes nämnde Milit.-befälh. äfven sjelf nu hafva funnit, efter som jag med tillfredsställelse förnummit, att han sjelf förlidet år föreslagit
Gottlands innebyggare ungefär samma förändring i vapen öfningarne, som den mitt organisations-förslag innehåller.
Äfvenledes har han i likhet med mig föreslagit förhöjning i bevärings-befälets aflöning och detta på så väl grundade skäl, att saken blifvit ett af föremålen för ”K.
Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof” — en handling, till hvars fullständiga granskning jag framdeles torde återkomma.
Att Milit.-befällns förslag, ang:de förändring af tiden för vapenöfningarne, af menigheten på Gottland nu afslagits, betyder ingenting.
Vid förnyelse häraf är jag öfvertygad att det kommer att antagas, synnerligast om såsom alternativ-förslag framställes: ett strikte upfyllande af hvad konventionen om öfningarne innehåller, nemi. att desamma årligen under 6 dagar skola ega rum för alla beväringsskyldige ifrån och med 18 till och med 45 års ålder.
Blir derefter, som jag är öfvertygad, den föreslagna förändringen i tiden för vapenöfningarne bifallen', och denna tid i öfrigt rätt användes, samt kustförsvaret på erforderligt sätt förstärkt med strandbatterier och öfrige befästningar, så anser jag Gottlands försvar, uteslutande hvilande på dess egen från alla utvexter befriade National-beväring, vida mer betryggande än fasta landets med sin nuvande militär-organisation. 28 Den 4 Januari f. m.
Jag anhåller vördsamligen att detta mitt yttrande måtte till Högh StatsIItsk. få medfölja Hr Gr. Löwenlijelms motion.
Remitterades till StatsIItsk.
Föredrogs och remitterades lill Bevilln:sUtsk. H. Ex. Hr Gr* Löwenhjelms, Carl Axel, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion, ang:de den indirekta beskattningens förhöjande medelst Charta-Sigillata-afgiften.
Hr Gr. o. Landtm, tillkiinnagaf att anslag blifvit ntfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Sandströmers, Anders Peter, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om fördelning efter hemmantalet inom hvarje län af afgifterne för skjutsningens uplålande pä entreprenad.
Hr Reutersvärds, Patrik Oscar, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion, att såsom allmän lag måtte stadgas, att all annan jord, än inegor, skall för jernvägsanläggningar uplåtas utan ersättning.
För hvar och en, som nitälskar för fäderneslandets framåtskridande i industrielt hänseende, och anser jernvägars anläggande dertill leda, kan det icke vara annat än en glädjande företeelse, att ett lifligare intresse upstått för sådane anläggningar inom landet, samt att insigten om dessa kommunikationsmedels stora gagnelighet och nytta vunnit allt mera insteg.
Dock är det härvid högst angeläget, att icke understödjandet af liemödanderne i detta hänseende sker på ett sådant sätt, som genom dess öfverdrift kan skada ändamålet.
Detta synes mig vara fallet med den motion, sorn nu är till remiss föredragen.
Motionären har nemi. föreslagit, alt all i och för jernvägsanläggning nödig jord skulle af egaren öfverlåtas utan ersättning, med undantag af inegor, för hvilkas afstående skulle i ersättning erhållas endast jordens fulla värde, men utan den förhöjning deri, som nu gällande expropriationslag bestämmer-
Ett sådant lagstadgande skulle dessutom, enl. min öfvertygelse, helt och hållet strida emot eganderättens billiga fordringar.
Visserligen yttrar motionären, att en dylik upoffring skulle vara både billig och rättvis, alldenstund värdet af de egendomar, öfver hvilkas egor jernvägen komme att sträckas, betydligen blefve derigenom ökadt.
Jag anser likväl det vara nödvändigt och med eganderättsprincipen öfverensstämmande, alt låta en egare sjelf bestämma, på hvad sätt hans egendom må ändamålsenligast användas; och då lagen redan nu i vissa fall fordrar hans egendoms afstående för det allmännas bästa, (hvilket ej heller bör ogillas, ty hvarje princip tål att till en viss grad, men icke derutöfver, Deni Januari f. m. 29 modifieras), är det icke obilligt, att han för en sådan, ofta ganska kännbar upoffring, visserligen stundom endast förment, men ej mindre ovälkommen, åtminstone tillerkännes den ersättning, som i ämnet nu gällande författning honom medgifver.
Väl är jag öfvertygad, att LagUtsk., hvars behandling motionen kommer att undergå, ej skall förbise dessa sanningar, men jag har trott, att ett så betänkligt förslag, som det ifrägavar:de, icke borde passera genom R. o. Ad., utan att väcka dess ledamöters upmärksamhet.
Jag har derföre vid remissen, framställt denna anmälan, men gör tillika med nöje fullkomlig rättvisa åt motionären för den känsla af oegennyttigt och fosterländskt nit, hvilket otvifvelaktig! framkallat hans förslag och deruti jemväl framlyser såsom uttryck af hans individuella benägenhet att för det allmänna afstå egna egodelar, och hvilket alltid tillerkännas ett högt värde, när det yttrar sig i frivillig handling vid dertill sig erbjudande serskilda tillfällen.
Deremot synes detta nit, i den form det nu framträdt, icke fördelaktigt ens för jernvägarne, dem det skulle kunna äfventyra att depopularisera, om här blefve antaget såsom tvångslag, alt de enskilde skulle för jernvägars skuld åläggas en uppoffring, hvars moraliska värde eljest just bestode i dess natur att vara frivillig.
Och om äfven en jernväg, i närheten af en egendom, i allmänhet medför gagn åt densamma, kan den också i åtskilliga hänseenden, (i vissa och många serskilda undantagsfall åtminstone), göra obehag och skada genom jernvägens sneda sträckning öfver egoine o. s. v. Då vore det ju alltför hardt alt ej få ens full ersättning för sin jord.
Vördsamt anhålles, alt dessa mina anmärknu- matte få åtfölja motionen till LagUtsk.
Hjertås, Fredr.
Philip, d. 29 sistl.
Dec. på bordet lagda motion om antagande af den i Norrige gällande lag för bränvinsförsäljning med de få förändringar, som i anseende till egendomligt Svenska förhållanden äro nödvändiga.
Remitterades til! det för behandling af frågor ronde bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utskott, hvarjemte, enl. motionärens begäran, denna motion kommunicerades de resp. MedStrn.
Föredrogs och remitterades till StatsUtsk., Frih.
Philip, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om ett årligt anslag af 800 R:dr b:ko till beredande af tillfälle för Skolstyrelser, att, vid införande af Gr.
Rudenschölds folkskolemethod, komma i åtnjutande af hans personliga handledning.
Ilr af Dalströms, Gustaf Jakob, d. 29 sisth Dec. pä hordet lagda motion om ett årligt anslag af 300 R:dr b:ko till ersättning ät Lands-Sekret. 30 Den 4 Januari f. m. i Gottlands län, för den honom serskildt ålagda befattning med enskilde personers besvärsliandlingar.
Föredrogs oell remitterades till StatsUtsk.
Als t romers, Carl Jonas Oscar, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion om Statsmedels anvisande till reseunderstöd, förslagslån och praemier för befordrande af ölbryggeriers anläggande.
Alströmers, Carl Jonas Oscar, d. 29 sisth Dec. pä bordet lagda motion, angule beskattning å hundegare i Städerne till förmon för upfostrings-inrättningar för fattige och vanvårdade barn.
Cederström, Rudolf: Den af Frih.
Alströmer nu väckta motion är i min tanke ganska nyttig och riktig.
Samma idé finnes äfven redan på förhand uttalad uti ett af Biskop
Agardh nyligen utgifvet arbete, som ger en snillrik öfverblick af en mängd samhällsfrågor, och utgör hvad jag vill kalla en af de mest genialiska arbeten ”de rebus omnibus” i Statsekonomiskt och i flera andra afseenden.
Saken är äfven föremål för flera andra länders med fördel vidtagne lagstiftningsåtgärder.
Hvad jag nu vill anföra är dock mindre ett förordande af motionen, som både genom sitt innehåll och sin upställning tillräckligen förordar sig sjelf, än för att fästa upmärksamheten deruppå, att motionärens begäran om remiss af sin motion till StatsUtsk. synes hvila på ett litet misstag.
Det är väl sannt, att hans siulliga hemställan åsyftar ett anslag till förmån för Prins Carls inrättning för fattiga och vanvårdade barn, men den förutgående åtgärden måste tillhöra Bevilln.Utsk., emedan åläggandet af sjelfva skatten utgör ett vilkor för den sednare åtgärdens verkställighet.
Jag anhåller derföre att, så vida Hr Gr. o. Landtm, delar min nu framställda åsigt och IL B. o.
Ad. jemväl finnér densamma riktig, ifrågavande motion måtte remitteras till Bevilln.Utsk., hvilket Utsk. det naturligtvis står öppet att öfver ärendet, i afseende å motionens sednare del, konferera med StatsUtsk.
Då jag vid motionens väckande begärde remiss deraf till StatsUtsk., skedde det under förutsättning, att frågan skulle behandlas af nämnde Utskott gemensamt- med Bevilln. -Utsk., men då Frih.
Cederström ansett det vara formenligare att remittera motionen i första rummet till Bevilln.Utsk., har jag destomindre något deremot att invända, som frågan i alla fall sannolikt kommer att af båda Utskotten handläggas.
Jag är i detta fall af fullkomligt motsatt tanke med den förste värde talaren.
Det är väl sannt, att Bevilln.Utsk. eger att bestämma, huruvida den ifrågasatta beskattningen skall åläggas eller icke, men det måste ovedersägligen tillkomma StatsUtsk. att afgöra, hvartill den sålunda anskaffade inkomsten skall användas, eftersom detta Utsk. behandlar alla öfriga frågor och förslag ronde rikets Den 4 Januari f. m. 31 inkomster och utgifter.
Då här icke är fråga om annat än användandet af den utgående skatten, anser jag motionen böra till StatsUtsk:s behandling hänskjutas.
H. Gr. o. Landtm, yttrade, att han, i händelse här, såsom den sista talaren tycktes hafva antagit, vore fråga om användandet af en redan utgående skatt, äfven skulle ansett mest formenligt att remittera motionen till SlatsUtsk., men nu, då motionen afsåge icke blott att medel måtte anslås, utan äfven att de må utgå medelst en ny bevillningsafgift, delade Frih.
Cederströms åsigt och fördenskull finge hemställa om R. o. Ad. behagade remittera förevar:de motion till Bevilln:sUtsk.; hvilket bifölls.
Föredrogs Hr Ceder scb i ölds, Rob. Theophron, d. 29 sisth Dec. på bordet lagda motion, ang:de 2:ne vid f. d. Magazins-Deparl:tet anställde tjenstemäns upförande på indragningsstat.
För den händelse att någon af StatsUtsk:s ledamöter möjligen skulle vilja föregifva, att ifrågav:de tjenstemäns löner kunnat och bordt dem fråntagas derföre, att de endast varit på grund af konstitutorial vid f. d.
Magazinskont. anställde, får jag fästa StatsUlsk:s upmärksamhet deruppå, att alla tjeuster vid nämnde verk varit endast på sådant sätt tillsatta, men att R.
St:r, detta oaktadt, ansett, att de af tjenstemännen, som upnått 65 års ålder, borde pä pensionsstat öfverflyttas.
Skulle man vidare föregifva, att de medel, hvilka R.
St:r förklarat böra i män af afgång disponeras för Statskont:s nya lönereglering, vore de 3,920 R:dr 32 sk., som innehafvas af de äldre, å pensionsstat öfverflyttade, Magasins-Depart:tets tjenstemän, vill jag erinra derom, att förhållandet alldeles icke är sådant, utan att Ständerna just förklarat, att endast de 2,521 R:dr 16 sk. som upbäras af de bland mer omnämnde tjenstemän, hvilka ännu ej till annan tjenst vunnit befordran, skulle till löneregleringen användas, efter som de i mån af afgång blefve disponibla, hvaremot förstnämnde summa skulle Statsverket besparas.
Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få medfölja motionen till StatsUtsk.
Jag anhåller att få instämma i den af motionären gjorda framställning.
Det kan väl icke bestridas att de tjenstemän, hvilka, under en kortare tid och i afbidan å en förändrad reglering af ett embetsverks stat, för deras tjenstebefattningar upbära arfvoden i st. f. löner, icke kunna hafva skäligt anspråk uppå att blifva, i händelse tjensterna indrages, på pensionsstat bibehållna, men i förevande fall inträffar ett alldes eget förhållande.
Då de ifrågav:de tjenstemännen, på sätt motionen gifvet- vid handen, under loppet af 16 år bestridt deras befattningar och härtill kommer, att samteliga tjensterna vid f. d.
Magasins-kont. aldrig varit annat än ge - 32 Den i Januari f. m. norn konstitutorialer tillsatte, men de äldre tjenstemännen, sådant oaktadt, sedan de upnått behörig ålder, fått öfverflyttas å indragningsstat och sålunda bibehålla deras innehafde löner, synes mig billigheten fordra, att enahanda fördel tillägges de personer, hvilka nu äro ifråga.
Att bevilja deni denna förmån, bör desto mindre mötas af någon betänklighet, som Statsverket genom Magasins -kont:s indragning, på sätt inhemtas af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, erhåller en besparing af nära 4,000 R:dr.
Den utgift som Staten, i fall motionen bifalles, får vidkännas, är högst obetydlig och kommer aldeles att försvinna i den mån de ifrågavar:de tjenstemännen erhålla andra befattningar.
Jag får vördsamt anhålla, att detta mitt yttrande måtte få beledsaga motionen till vederbörligt Utskott.
Rimitterades till StatsUtsk., hvarjemte, enligt motionärens begäran, denna motion kommunicerades de resp. MedSt:n.
Föredrogs Hr Dalmans, Wilh. Fredr.
Achates, d. 29 sistl.
Dec. pä bordet lagda motion, ang:de utvidgade rättigheter för Mosaiske Trosbekännare.
Då jag nu som alltid anser det vara mindre ändamålsenligt att yttra sig i frågor, förr än de, efter remiss till vederb:de Utskott, derifrån utredda återkommit, har jäg icke begärt ordet för att inlåta mig i något ordande ang:de sjelfva ämnet för nu föredragne motion; men dä motionären, Hr Dalman, deruti framställt begäran, att Utsk. måtte taga kännedom af de yttranden, hvilka han sjelf och åtskilliga med honom lika tänkande afgifvit vid frågans handläggning under förra Riksdagen, får jag endast anhålla, att Utsk. mätte låta lika rättvisa vederfaras Hr Dalmans motparter och således äfven taga kunskap om de åsigter, som vid ofvanberörde tillfälle uttalats af mig och flere andra personer, hvilkas tankar i ämnet varit med mina öfverensstämmande.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Ifrån riksdagsorten frånvar:de, då Hr Dalmans ifrågavar:de motion väcktes, och i dag hindrad att komma tillstädes, anhåller jag vördsamt att detta tillkännagifvande måtte få åtfölja remissen lill vederbörligt Utskott.