Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af de ffäl, jag nu haft äran anföra, fär jag til Högwälborne Herr Grefwens och Landtmarffalkens samt Högloft.
Nidderffapets och Adelns uplysta granskning underställa, om icke alla de medel, Högloft.
Statsoch Oeeonomie.
Utskotten til Lots-Werkets förbättrande - Den rz Mars. 961 rande föreslagit, matte winna bifall, utom xrojectet til den särskilda vireckion, den jag för min del icke kan anse för Inrättningen gagnelig.
Stockholm den 19 Marni 1310. dl. 6. ak 8cllultön.
Herr 8cll ii iterera Nt2, hollan kjerman, hade inlemnat följande anförande til 1'rotocollst, som uplästes: Wid Stats- samt Allmänna Besvärs- och v^conomis--Utskottens gemensamma yttrande, angående Lors- och Bak-Inrättningen, torde det tillatas mig göra nagra erindringar.
Uti z:dje kunLen omtalas, at styrelsen öfwer denna Inrättning borde anförtros at fädane i ätstillige ämnen kunnoge män, hwilka Long!.
Majt kunde i Mader utse och förordna, äfwensom Ldeken för Sjömätnings-Lorp86n borde blifwa ständig (Ordförande uti denna
Direktion med 1200 R:d. ärlig Lön af Lotskonclen, och at Ledamäternes antal skulle bestå af fyra personer, nemligen 2:ne Sjä-OlllLerrrre och 2:ne handlande eller Skepps-Redare, de sistnämnde likwä! utan Lön, men för de förre, jemte nödig betjening, skulle aflöningen eji öfwerstiga 1202 R:d.
Lanco ärligen.
I alla tider har Lots- och Bak-Inrättningen warit ställd under Flottornes styrelse, och grunden härtil ligger uti der nära samband, som är emellan Denna anstalt och Rikets Flottor.
Skulle Inrätt nin Sjette Bandet.
N:o 6i. 96s Den 2g Mars. ningen blifwa under särskild Oireaion > och således oberoende, rorde hufwudsakliga ändamäler säkerligen förfelas.
Ac i en tid, da all möjlig hushällning med allmänna medel bör widtagas och nya anstalter undwikas, sä wida icke högsta nödwändigheten sädant fordrar, wilja tillkapa nya Dii-eo tioner för aldre Inrättningar, hwilka Utaf de af Kongl. Magt i Räder tilförordnade Embetsmän blifwit hittills, i sammanhang med andre Flottornes ärender, besörjde och handhafde, sädanc synes efter min tanka icke medföra någon wäfendrelig nytta för det allmänna; och sönderstyckning af et sammanhängande helt, skulle troligen icke hafwa annan följd, an swärigheter och flere onödige omgängar.
I grund af hwad jag nu anmält, finner jaa mig böra för min del afstyrka Högloft.
Utskottens härutinnan fattade yttrande, och förenar jag mig i stallet med den tanka, en Ledamot uti Utssotlen särskildt afgifwik»
Uti 4:de kuEen omtalas en fran Trycket af vireÄion utgifwande ärlig berättelse om hwad föregående äret blifwit tilgjordt uti atstillige omständigheter.
Huruwida det kan wara angeläget för en Allmänhet at känna, om Lotsar och Fyrwaktare erhällic Löne-tilökningar,är någor som jag för min del icke kan inse, hälst i fall en siik Löne-tilökning skulle anses oumgänaeligen nödig, sädanc lärer, efter derom skeende underdånig anmälan, fa ankomma pä Kongl.
Nä» diga beslut.
Det sä kallade Sjö-Olsnäs-Werket hörer icke til Lots- och Bäk-Jnrärtningen, uran är en helt särskild sak, som blifwit före Vena genom vrdemeligt Lomrsa öfwerlemnadr pä wM är ät Den 2z Mars. 96z en kunnog och erfaren Sjö-OMcer, hwilken har sig förestrifne wista förbindelser, i afseende pa Sjö» ekLND-Werkets förbättrande, pch hwilket hwarje är hos Förwaltningen af Sjö-Arenderne utaf honom upgifwes, da närmare stadgas, hwilka SjöKort fa af honom utgifwas, med de för Loopv-rerktie-fararne nödige uplysningar; men at af trycket kungöra alla för d^viALtionen wiglige uptäckter, lärer icke altid höra til en nödwändig försigtighet; för öfrigt, och hwad angar förbättrade inrättningar til de sjöfarandes säkerhet, har sädant til följe af Författningarne blifwit til wederbörandes efterrättelse uti Tidningarne kungjordt, hwadan någon särskildt tryckt berättelse derom ej behöfwes.
Uti 6:te och ?:de kunderna »ämnes om Lotsinrättning i westerbotten och Wester-MorrIand, samt Bak-afgiftens uphärande för (örstärs eller Gräsö Bak.
Häröfwer har jag redan uti et förut upläst vismen mig yttrar, och får med åberopande deraf blott tillägga, ar sä snart Lots-Znrättningen der i orterne blifwer werkställd, kommer förberörde Bak-afgifts, såsom en följd deraf, ar aldeles förswinna, hwilker ock är uti Kongl. Förordningen om Bäk- och Lots Inrättningen i Riket stadgadt. kl. 8cbutr,ei-crant2.
Herr (^arlbeim 6^1!en8cllölcl, Larl.
I enlighet med hwad jag til ?rotocoIIet uti de förenade Stats- samt Oeconomie- och Beswärs-Utstorrens klLnum anfört, får jag ödmjukeligen anhålla, ar Högloft.
Nidderffaper och Adeln uti sitt underdåniga hemställande til Kongl. Maj:t, röran - 964 Den 2z Mars. de Lots- och Bak-Werket, icke matte yttra den oegenteliga önskan, ar Kongl. Maj:t skulle skilja LotsWerket fran upsigten af det Nadigst förordnave högsta Styrelfe-Werk öfwer alla Flottornes oeconomiffa ärender.
De Höglofi.
Utskottens Betänkande innehaller äfwen, at aila genom Lors--och Bakafgifter inflytande medel skulle endast och allenast til Lots-Merker anwändas., Jag medgifwer at desse medel skulle de första
Aren til största delen i nödiga förbättringar wid Lotsanstalcerne kunna ätgä, men der sedermera ärligen blifwande öfwerffocter mätte tilhöra Skars-Merker.
Med samma ffäl som man yrkar, at Lstsmedlen helt och hållet böra til Lots-Merker åtgå, skulle man kunna pasta, at alla Postmedlen, i stallet at ga til StatseasLLii, skulle til hela d^eras belopp, anwändas lil Post-Staten, bättre Åkdon för ^oscilloner och Postförare m. m.
I alla Sjö-Stater äro Lotsvch Bak-afgifter föreffrifne och Ofwerskolter narurligtwis i Stats-Lasell inflytande.
Jag anhaller derföre ödmjukeligen, ar äfwen dennaaf BeLänkandec matte ur Högloft.
Ridderskapets och Adelns underdåniga hemställan i ämnet urgä.
Friherre Leclerström, Uuäolk, förenade sig med Herrar (Haeim 6^!leri8cklölcl och 8cbiitLercrantL, och ansag det icke hafwa tilhörtMtskotten, at utlaka sig, huru med öfwerskottsmedlen borde för hällas.
Herr k§or<Z6N8tolpe, /^näerb.
Jag erkänner, at jag icke äger fullkomlig kännedom mi förewarande ärende, men fär dock bekänna, ar jag icke kan instämma med hwad en wärd Ledamot Herr Den 2Z Mars. 965 Herr Afwerste 8cbut?.ercrant2 uti sitt Oickgmen yttrat om nödwandigheten at bibehålla gamla wanor, eller den wada han tyckes befara af den föreslagna ärliga tryckta Berättelsen- För ö/rigt har jag sa fullt förtroende til hwad Herr Ofwersten ak 8cbuitLu tilstyrkt, sa ac jag deruti helt och haller instämmer.
Herr Larlbeim L^llenscbölä.
Ing ar stylvig den wärdiga franwarande Ledamot/ öfwer hwars anförande Herr Laxitam l>lor6eu8tolpe trott sig böra göra en anmärkning, förklara / at han ingalunda pastan, det tryckande af Lots-Werkets Räkenskaper och Handlingar skulle blifwa wädelig, men at han blott icke inser hwad nytta stall upkomma derigenom/ at Allmänheten får kunskap om Lotsars och Fyrwaktares efter behof tilökta Löner m. in. Da Kongl. Maj:t förordnar ett StyrelseWerk, som bör äga det förtroende, at det häruti upfyller sina pligter, förenar jag mig Mven i denna del fullkomligen med hwad Herr Ofwersten ak Lcliulteu yttrat.
Grefwe lVlörner, Ellvik Loran.
Del tilkommer wäl icke mig at yttra mig öfwer ett amne, som är sa främmande för mitt yrke, men i anledning af hwad kunnige och aktningswärde Ledamöter, som äro kännare af ämnet, redan anfört, torde det tillätas mig hemställa, om icke Högloft.
Ridderskaper och Adeln skulle täckas bifalla Utskottets Betänkande med de förändringar, som uraf Dessa wärda Ledamöter blifwit förestague, nemligen at den yrojeLlsra^s Lommitteen Utgår, och Lvlsoch Bak-inrättningen fvrblifwer under inseende af Z6K
Den rz Mars.
Sjöförwaltningen, som den förut warit, och alse» dan de för densamma nödige behof aro upfylde, det ma wara Stats-Werket tillåtit, at begagna öfwerssortet, som för Statsbristens fyllande wore gansta fördelagtigt.
Herr Larlbeim 6^IIen8ckiöI6.
Med den wana at wäl uttrycka sig och den öfwerlägsenhet i föreställnings-satt, som utmarker Grefwe iViLmer, har han nu i tilbörliga former meddelat min mening i fragan.
Jag fär med hans yttrande mig förena, da jag ödmjukeligen anhaller, at Herr Grefwen och Landtmarstalken wille göra och Högloft Ridderstapet och Adeln tilläta den?ropoLilion, at Stats- och OeconomjlL - Utskottens Betänkande bifalles, med undantagande af de ?unQer, som förestå en särskild vireÄion för Lots-Werket, och at de inflytande Lots- och Bäkmedlen skulle endast til Lots-Merkel anwandas.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde i likstämmighet härmed ?roposition, hwilken Bifölls.
Företogs til afgörande Stats- samt Allmänna Beswärs- och Oeconomie-Ulstottens den !4MarS pa bordet lagda Betänkande, angående Allmänna Skogs-hushällningen i Riket.
Grefwe 6^IIenbor§, ^obsn I-tenninA, hade inlemna! ett OAamsn, som uplästes sa lydande:
Da Den 2Z Mars. 967 Dä Högloft.
Stats- och Oeconomi^ - Utskottens gemensamma Betänkande, rörande Hushållningen med Skogarns i Riket, nu lärer komma at til fluteligr afgörande företagas, torde del mig rillätas, at ej mindre derwid, an Oeconomi Utskottets deri äberopade särskildte Betänkande nägre Anmärkningar fä anföra.
Derwid förekommer först den, at dä de z första §. §. i Betänkandet uptaga Skogarne under olika benämningar, såsom Allmänna Skogar, Krono-Skogar och KronoParker, det synes böra bestämt afgöras, om alla desse uttryck innefatta samma mening, samt huruwida Allmanningarne deri innefattas eller icke.^
I sednare fallet har jag intet at erindra wid innehållet af de z första §. §., men om emot förmodan Allmänningarne dertil skulle beräknas, kan jag för min del icke medgifwa, ar den tillämpning af z §.
Utskotten föreslagit, mä äga rum i afseende pa Allmänningar, sa at någon större eller mindre del deraf skulle pa ett eller annat sätt kunna Häraderne eller Socknarne afhändas, utan fär deremot wördsammeligen föreslå, at, til befrämjande af Skogarnes ward, Härads-Allmänningen, fä ssynd» samt sse kan, delas, icke Socknewis som Ucssotcet föreslagit, mindre lämpeligt i anseende kil Socknarnes olika storlek ifrån Tio til Etthundrade Femtio Mantal och derutöfwer, utan i wisse större delar, räknade efter ro eller 20 Mantal fammanlagde efter Hemmanens belägenhet eller efter äganderätt, där fiere Hemman äro i en Mans ägo.
Da jag säledes med Högloft.
Utskotten instämmer, at KronoSkogar och Krono-Parker mage 6isponerg8 pä sätt Utskotten föreslagit, fär jag i anseende til ert särskildt förhållande i en Lrovince, ett särskildt til» 5>68 Den 2z Mars. styrkande framställa.
I Södermanland i Akers och Selebo Härader aro mångfaldige sa kallade Krono Jagbackar til 2, z, 4 Tunneland rymd, fallan större, hwilke kil Skogen uthnggne, liksom sina Utjordar, innefattas ofta af ett och samma Hemmans agor.
Olägenhererne deraf för desse Hemmans-Innehafware wisa sig pa ett twefaldigt satt, dels at deras agor mäste öfwerfaras, va något der ntsynl branfle bortföres, dels at deltaga i underhållandet af desamma omgifwande Gardesgardar, som pa en ssoglös
Ort är icke obetydelig at anse.
I afseende derpå hafwa desse Häraders Jnwanare af Bonde-Stander genom underdånige Beswär wid >800 Ars Riksdag hos Konungen anhallit, at fä desse Jagbackar antingen til Skatte lösa eller emot Skatt för längre lid begagna; men hwaröfwer Ortens Jnnewänare ännu mäste sakna clecision.
Om nu, som jag förmodar, desse Jagbackar, såsom Kronans enskildta tilhörigher, komma ar til den mästbjudande pä Auktion försäljas, får jag wördsammeligen hemställa, om icke, i förening med rättwisa och allman nytta, det mä wara de angränsande Hemman til Jag-Parkerne öppet, at innom en kort utsatt tid ester suLiom?- pris och i mon af Hemmantaler af tilgransande Hemman, inlösa och sig emellan Jag-Parkerne fördela.
Enar derigenom desse Parker blefwe utlagde lil de omgifwande Hemmans-Ägor, kommo således, til enskild och allman nytta, mångfaldige Gardesgardar at aldeles förswinna, och en sadan Lösnings-rättighet til en sa belägen Jord synes desiurom aga styrka af de allmänt godkände cipoi-, at genom Storskiften och Enffisten ägoblandning mä sorgfälligt unvwikas.
Der i 4 §. inne fatt - Den 2z Mars.
969 fattade stadgande om odlingar lärer förmodeliqen blott hafwa afseende pa dem, som härefter bewiljas, emedan oföreffriften al, om odlings»tillåtelsen innom fem Ar icke begagnas, den dä aldeles förfaller, lärer wäl icke hafwa afseende pa för detta arhallit odlings-tilstaud, sa framt ej sarstildte Författningar sadant stadga- Midare och hwad angar Utskottens Ftzrstag i bäda Betänkanden om Ekestogens behandling, sa ehuru jag medgifwer vlägenhererne för en Skatte Jordägare, at icke äga cli.p08ition öfwer den pa betz agor wäpande EkeSkog, förringas likwäl den härwid sig företeende obillighet, da i öfwerwagande kommer, at åtkomsten af denna Jord, i hwilkens hand som hälst, altid warit förenadt med ett sadant förbehåll.
At aldeles eftergifwa detta förbehåll och författa
Riket i det ulftand, at innom fa Ar sakna tilgang pa Ekewirke, anser jag betänkeligt, om sa ar, at fädant wirke allena är til Skeppsbyggnad tjenligt och för Riket oumbärligt.
Ester Utskottens Förslag stall innom fyra Ar alla Ekar ifrån SkatteHemmanen försäljas, §ch om, genom en ymnogare tilgang under veste Ar, wanpris dera beredes, stall detsamma sedermera återtaga ett förhöjdt warde, hälst den lid icke stall blifwa aflägsen, da Skar icke mera stola finnas, emedan man förgäfwes wanrar hos Allmogen i synnerhet, ar Ekeplantor stola upammas, som i samma mansålder icke kunna begagnas.
Skulle likwäl emot min önskan Högloft.
Ridderstapet och Adeln finna, at Riket bör, emot obetydlig ersättning, afhända sig tilgang til Ekewirke för kommande tider, sa får jag wördsammeligen förestå, at de Ekar, som a til den mastbjudande försäljas, mage af Jordägaren kunna - 972 Deri 2Z Mars. na för samma pris innom en korrt föreskrifwen tid inlösas, genom hwilken honom updragne lösningsrättighet, jag sä mycket haldre förmodar, at manga Ekar stola i följd af Jordägarens inköp deraf blifwa qwarstäende och orubbade, som sjelfwa inköps-summan i de flesta fall lärer blifwa gansta vbetydelig, dä wid köpet är fästad! det förbehåll, ar Ekarne stola genom rothuggning borttagas, och det är Åtminstone icke Landtmän obekant, ar rorhuggning af en hundraarig
Ek, om ej omöjlig i saknad af mindre allmänna Instrumentm derril, åtminstone är sä tidspillande och kostsam, at kostnaden derwid torde stundom nära til Ekens wärde upgä.
I den öfwerrygelse at man mindre borde lemna afseende pa Kronans förmän, at för ringa kostnad äga rilgäng til Ekar, än pä den allmänna nyttan, ar Ekeskog beständigt ma i Lander wara at tilgä, hade jag blott önstat den ändring i nuwarande Författningar, at jemte Jordägaren förbehällen rätt, at befrias ifrän sädane Ekar, som för upodlingar äro hinderlige, honom borde tilläggas den förmän, at genom äisgonition efter utsyning af wisse Ekar, fä en ersättning för äcagen wärd och answar för wisse yngre Ekar eller Ekeplantors tillväxt, hwilke, i en framtid duglige, skulle anses Jordägaren tilhörige, och icke utan full betalning kunna af Kronan begagnas.
Slutligen och wid det uttryck i 6 §. af Betänkandet, at efter Är iZiz alle
Hemmmans-ägare mä äga ägande-rätt och fri äisposition af skogar, får jag med förklarande asmin säkra förmodan, at detta blott har afseende pa Kronoskatte Jordägare, flwilket åtminstone ar Oecouomie-Utskottets tanke i dest första Betänkande, sä mycket mera bestrida någon wid - Den 2z Mars.
9?r sträcktare tillämpning af detta stadgande, som de» icke lärer wara Högloft.
Utskottens afsigt eller til» komma deras ätgärd, som blott har til föremäl hus» hållningen med Rikets Skogar, ar meddela nägre tilstyrkanden, som föranleda til instränkning i enffildt ägande ratt, samt at säledes, da ägande af Ekestogen i alla tider atföljr räntan af Frälse Skatte» Hemman, likasom af Krono »Skatte, denne Fralse» Skatte Räntecagarens Egendom icke mä kunna ho» nom afhandas och Jord »Agaren tilerkännas genom de Författningar, som i afseende pä Rikets Egen» dom, deH Skogar, kunna lämpelige anses.
Herr 8cbLtr,ercrsntr, ^soksn kjerman, hade inlemnat el anförande, sä lydande: Sedan Allmänna Beswärs- och OeconomieUtssotret ytterligare afgifwit deH Betänkande, angäende stogs hushållningen m. m., sä fär jag, hwad Eke»stogarne beträffar, derwid erindra: i:o. Dä Utskottet icke med nägot enda skäl beledsagadt deh omdöme, at den uti 180; ärs SkogsOrdning föreskrifne ordning, i afseende pä utsynin» aar, stall wara en läng omwäg, samt obehagelig och ätföljd af kostnad; sä kan jag för min del icke antaga denna sats, emedan jag redan förut uti mitt i ämnet afgifne Oilamen, hwilket nu äberopaS, tydligen wisat, at ingen laglig kostnad ager rum, och anser jag mig nu böra tillägga, at, i fall ändring skulle göras, uti hwad en gäng stadgadt blif» wit vin utsyningar och utstämplingar, den nödiga controllen helt säkert Uteblifwer, och Kronan stall slutligen sakna all tilgäng för egna behof. 2:0.
Som 972 Den 2z Mäcs. 2:0.
Som jag pä anförde grunder förut icke kunnat antaga Utskottets xrojeät om Eke-skogens srigifwande efter 1812 ars flut, och Utskottets ^Betänkande icke innehaller nägra stäl, hwarföre detta frigifwande stall börjas iFiz eller et ar sednare; sä finner jag desto mindre skal för mig, at för egen del gilla en anstalt, hwars stadeliga »verkan ar af mig förur bewisad, utan ar någor härutinnan kunnat »vederläggas.
Ar anställa särstildte besigtningar a Eke-stogs-tilgängar i »vissa orter, hwarifran Eke-ivirkes transport kan med förmän »verkställas, ar lika sa onödigt,, som det medför en kostnad för Kronan utan ändamäl, t») »vid de tilfällen, dä för Flottvrne erfordras Eke-fällning, och penninge-tilgängarne medgifwa någon Summa, ar uti »vanliga Slats-anflager denik bestäs och upföras, bliftver en besigtning eller utmarkning af tjenlige Ekar nödwändig, men icke förr, och således skulle en föregående besigtning icke tjena til annar, än blott beswär och utgifter, utan at nägot »verkeligen gagnelig! derigenom »vinnes. z:o. Hwad äter angär det förslag, at wista ^ indragna Boställen anfläs til Eke-plantering, fä har jag uti mitt förra lViemorial redan nämnt hwad Regeringen i detta wigtiga ämne beflutit; och lär följakteligen desse omständigheter komma at bero pä en närmare urstillning och pröfning, sedan nödige uplysningar och underrättelser frän särstildte ställen inkommit, och wederbörandes afgifwande förslag blifwir granstade. si Ick.
SLbut^LrcrantL.
973 Grefwe körner, H6olk 6öran, hem» ställde, om icke Stats- och Oeconomi-Utskottens Betänkande latt borde winna bifall, halst deruti afseende gjordes pa loe-rla omständigheter, och at Kongl. Majit wore i underdånighet öfwerlemnadt, at, efter wederbörandes hörande i detta ämne, widtaga nödige anstalter.
Likwal önskade han, at derjemte afseende matte göras pa hwad Grefwe <H1. lenborg yttrat, at hwad Eke-skogen uppå FrälseSkatte-Hemmans agor beträffade, det mätte förblifwa wid hwad hittils i anseende til Ränretagares rätt warit stadgadt.
Pa hwad Herr 8cKm'/. ercraiUL föreflagit, angående Ekarne, wille Grefwe körner gerna göra afseende, men tilstode, at han ej för sin del kunde tilstyrka inskränkning i Frälse-Skatte-Hemmans ägande rätt, da densamma genom Bonde-Standets brivileZier af ar 1789 wore försäkrad.
Hwad ater Krono-lrecognitjonsffogarne anginge, begärde han, ar hwad Riksens Ständer särskildt wid denna Riksdag sig deröswer utlåtit, matte såsom gällande aberopas.
Friherre 8tael von wolstein förmälce sig gerna wilja bifalla hwad Grefwe lVlörnLi- yttrat om Skatte-Äboers ägande rätt ril Ekar, men wilie härwid anmärka, ar da de köpte sina Hemman til Skatte, och derigenom erhölle fri disposition öfwer sina skogar, skedde alud sadant, enligt Allmänna Lagens stadgande, med uttryckelig! förbehåll för högskogen.
Han trodde derföre, at tilstyrkandet kunde inskränkas derhän, at
Skatte-ägare finge fritt begagna sig af den gamla Ekeskog, som icke kunde wara Kronan til nytta.
Gref - 974 Den 2z Mars.
Kl örner ymade sig icke hafwa kant detta förhållande, och at efter denna uplysning inginge han för sin del uti Friherre 8t»el-> tilstyrkande.
Friherre plggla, Lric Louraä, erindrade til swar pä Friherre tilstyrkande, at der altid förr warit Skam-Aboers ratt, at begagna sig af gamla Ekar, blott med wilkor, at.derom aflemna lexorr lil Förwaltningen af Sjö-Arenderne.
Friherre klamilton, Lnrl, anmärkte wid Friherre Ltaels yttrande, at Bonde-Ständers privilegier af är 1789 lämnade Skarte-agare fri 6,8- xo8ition öfwer sin ffog, och at de förenade Utffotten icke tiltrott sig, al i sitt utlärande ifrän detta stadgande afwika.
Stael von k^ol8te>n swarade, det han citerat Allmänna Lagen, som l detta mäl icke wore förändrad.
Hwad privilegier j allmänhet anginge, wore de detzutom sä ofta genom Författningar ändrade, at han ej wäl wihte, om de kunde kallas exilera.
Friherre Ocler8töm,7acol), ansäg i sin grund riktigt, at privilegier»? försäkrade Bonden VM fri 6i8po8ition af sin ffog, men Ekeffogen wore likwäl för Rikets allmänna nytta angelägen at wärda; och dä wid denna Riksdag wore besiutat, at hwarje Swenff man nu mera sär besitta all flags jord, sä borde, hwad Ekeffogen beträffade, principen lika gälla för Fralse-Skatte-jord och all annan.
975 Grefwe körner trodde,atmankomniealltför längt fran amner, om man inginge iciiscussion om olika skags jords rättigheter.
Hwad Grefwe Lilienborg förestagit, ansäge han för det närwarande för det ratta, och trodde, at för öfrigt til Ekeskogarnes ward och skötsel oändeligen mycket skulle bi» draga, om man hos Kongl. Mast i underdänig» het anhölle, det premier hädanefter matte tildelas dem, som et wihr betydligare antal
Ekar planterat och föryttrat.
Friherre 8tael von wolstein yttrade, at om man kunde lika pä Författningars helgd i Swerige, sa kunde mera generela principer lätt antagas; men alt sedan längre tider tilbaka, kunde mängfaldige exempel pä motsatsen anföras, och när förhällandet wore sadant, trodde han man giorde bäst, at behälla hwad man har.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition til bifall pä Betänkandet, med tillägg af Grefwe L^IIenborZs tilstyrkande, röran, de Frälse-Rämetagares rätt, samt af Grefwe törners, angående kecognitions-Skogarne, samt prsmierne för Eke-Plantering.
Företogs til afgörande Lag-Utskottets förleden gärdag pä bordet lagda Betänkande, öfwer Kongl. Masts Nädiga proposition, angäende Ngrenskaps» stillnader.
Herr 976
Den 2z Mars.
Herr klia nner-8 tam, sokan.
Jgg häruti Lag-Utskottet endast öfwerwarit justelntzsn af der uu upläste Betänkandet, och derwid undföll mig en omständighet, hwilken jag tror mig böra til Högloft.
Ridderskapet och Adeln hemställa. i:sta punkten af Kongl. Majus
Nädiga bi-opo.lcion innehaller, at fran den som blifwit til lifstids-fängelfe eller landsflykt dömd, skulle Domaren kunna bifalla ssilinad för den brottfliges oskyldiga Maka: och sedermera förestås, at i detta fall skulle med Giftorätt, Morgongäfwa m. m., förhallas enligt iz La^,. i, 2 och z H.§.
Gifrermals-Balken, dl will således saga, at den brottslige skulle förlora hälften af sin gifto-rätt i boet, och följaktligen straffet för dest brott ökas, genom förlust af egendom.
Da jag icke kan anse meningen af nämnde Nådiga broposition wara, ar öka straffet för den redan dömde, utan endast, at staffa den oskyldiga Makan en förman genom ägrenskaps-skillnad; da z:dje mans, nämligen antingen Barns eller andra Arfwingars rätt kan wara i fraga, anser jag detta stadgande mindre lämpligt.
Jag utber mig, at genom et exempel närmare wisa den olikhet i följder, som genom et sadanr stadgande kunde inträffa: om nämligen utaf 2:ne i samma brott delaktige, ril dödsstraff dömde, dödsstraffet pä den ena werkställdes, men för den andra mildrades til lifstids-fängelfe eller landsflykt, sa wore i förra fallet agtenskapl skiljt, och kunde i der sednare i laglig ordning uplösas; men i förra händelsen skulle den oskyldiga makan atnöjas med sin lagliga gifto-rätt, hwilken ater i den sednare, pä den brottfliges, möjligtwis sevan benadades och oftast
977 oftast pä z:dje mans bekostnad fick tilökning.
Pä detze stal underställer jag ödmjukeligen, om icke del momenr i Betänkandet, som angar gifto-rätt med det mera mä utgä, och dermed enligt LagenS allmänna föreskrift om Gifco-rätt förhällas.
Herr ak Klinteberg, VVälbelm.
Lika med hwad
Herr ölanner8tam yttrar, anser jag ben påföljd som Lagen stadgat ä ägtenskaps-brott, ar nämligen den brottslige skall til den lidande Makan hafma förbrutic witz andel af sin giftorätt och äs» wen morgongafwa, dä den agt rum, icke kunna tillämpas ä den händelse, dä agtenskaps-skillnad i de nu föresiagne händelser mäga warda tillätne.