Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var dessa samma byggnader, som besöktes fordom af Grekerne, hvilka ur dem hemtade sin första kunskap i byggnadskonst, den konst, sorn de sedan på Grekisk jord utvecklade till högsta fullkomlighet, lill formernes ledighet och skönhet, dock utan alt någonsin uppnå det väldiga, det högtidliga, den anda af helighet, den stämpel af oförgänglighet, som de Egyptiska templen hade, och som de, fast sköflade och brutne, ännu bevara.
Det mäste vara för historien af hög vigt att noga lära känna till beskaffenhet och form de tempelbyggnader, hvilka ännu höja sig ur gruset af det stolta Thebe, som redan <100 år före Christi födelse Homer besjöng för dess omätliga rikedom och dess 100 portar; som Diodorus från Sicilien, i närvaro af det mäktiga 1 H. 10 74 Den 7 Augusti. och i sitt högsta stadium blomstrande
Rom, påstod hafva varit — till prakt i byggnader och bildstoder, till oskattbara arbeten i silfver och guld, i elfenben och ädla stenar — den yppersta stad, som någonsin funnits, ”ej allenast i Egypten, men i hela verldcn.” Forn-Egyplen har forllefvat uti sina tempelruiner och grafvar.
I dessa bevarades, efter rikets fall, alla åldrar igenom, bevisen om ett i äldsta tider fullkomligen utbildadt samhälle, der allt, som i sig sjelf var sant, nyttigt och varaktigt, blef föremål för allmän hyllning, och uppehölls med samfälld kraft.
Pharaonernes land var, åtminstone i anseende till Europa, vaggan för all upplysning, och den af oss s. k. ”gamla historien” har en dubbelt äldre i hierogly fskriften, som står rislad på en mängd tempel och minnesvårdar i Egypten, om folkets fredliga yrken och härfärder samt seder och bruk.
Afven på klipporna, deras yttre och inom dem, finna vi denna skrift; ty i klippan lades den döde, och med stora salar prunka ännu der de mäktige på jorden.
Allt pryddes af denna bildskrift: templens utsidor visa bataljer, de inre hufvudsakligen religionsbruken, och grafvarne lifvet efter delta, med inväfde påminnelser från det jordiska.
Så äro förnämligast uti grafvarne teckningar om åkerbruk och slöjder.
Vi återfinna der nästan hvarje slags allmännare redskap och mänga af de mekaniska inrättningar, hvaraf också vi betjena oss; vi se der foglar, liskar och djur, framställde i noggrannaste former och med sina naturliga färger; äfven Egyptens kunskap om andra folk är der alt söka.
Så finna vi uti konungagrafvarne vid Thebe, bland de olika menniskoracer, som den gamla Egyptern kände, männerna af den hvita racen, oss Europe'er klädda i hudar, och prydde med tatuering; sådan var vår bildningsgrad halflannat tusende år före Christi födelse.
Vi hafva vid dessa taflor ej alt välja emellan mer eller mindre trovärdige berättare, hvilkas sägen är textad olika på olika pergament; bilden sjelf af den sak, vi söka, lemnar ovedersäglig beskrifning att och hurudan han funnits; ja! i det förunderliga Egypten äro 3 till 4,000-åriga menniskor ännu till, och väggarne omkring dem, der de bo, visa i omsorgsfullasle detaljer med klara målningar deras husliga och allmänna lif.
Klädnader af finaste tyger äro qvar för dessa gamla, och smycken af guld och perlor.
Der finnes bröd, ännu icke brutet, och krigarens pantsar färdigt för strid.
Målarens penslar på trädkoppen med tillredda färger, och bilderne af hans hand, friska såsom från gårdagen, säga nästan att han nyss Icinnat sitt arbete.
Med ett ord, fornverlden och den närvarande råka här omedelbarligen tillsammans, och historien med alla sina anor måste blygsam träda tillbaka för den, äldre än hon, ännu lefvande verkligheten.
Manelhon, Egyptisk prest i Heliopolis omkring 360 år före Christi födelse, skref på Grekiska en histoira öfver Egypten, Den 7 Augusti. 75 efter de annaler, sora bevarades i templens beigedomar.
Denne författares arbete, ofta åberopadt af ålderdomens skribenter, har gått för oss förloradt.
Josephus, Julins Africanus, Eusebius hafva derutur gjort utdrag, hvaraf vi fått en Egyptisk konungalängd, som börjar med Menes och slutar med Alexander, innefattande 31 dynastier.
Men desse sednare författare anföra Manetbon stundom olika, så till konungarnes namn som deras regeringstid.
Man har ledt sig efter dessa uppgifter dertill, alt den första af Manethons konungalängd begynte sin regering vid 5S60 år f. Chr. f. oell att hans 4:de dynasti inträdde vid år 5120.
Manethon uppgifver, att den största af de till Memphis börande, vid Gizeh ännu befintliga pyrainiderne byggdes af Soufi, den första Pharaonen af 4:de dynastien.
Om man från nyssnämnde tiderymd af 5120 år afdrager 03 år, som uppgifvas hafva varit Soufis regeringstid, så får man 6899 såsom denna pyramids nu varande ålder.
En Engelsman Ofverste Wyse, som bekostat en stor summa penningar på gräfningar omkring och undersökningar af de 3 största pyramiderne vid Gizeh, upptäckte år 1838 i den största af dem 4 nya kamrar, der det fans, hvad man hittills icke träffat någonstädes pä dessa minnesvårdar, — hieroglyfer.
Bilderne voro ej huggna i stenen, men blott tecknade på väggarne med röd färg.
De upptaga bland annat 2 Pharao-namn, som läses Schoufu och Ana-Schoufou; delta sednare detsamma som det förra med en föresatt gudatitel.
Detta namn Schoufou afviker föga från Soufi hos Manelhon, och antyder äfven frändskap med namnet Cheops, som Herodot gifver ät den Pharaon, som byggt denna pyramid.
Hr Thilorier ingaf år 1840 till Franska Welenskapsacademien en berättelse, stödd pä en i nämnde hieroglyfskrift angifven stjernornas ställning, när pyramiden byggdes.
Ilan kommer derigenom till del resultat, alt denna pyramid skulle vara uppförd 4550 år f. Chr. f. Han anförer derjemte, efter en Arabisk historieskrifvare från Haegirans äldsta tider Abou-Zeldel Balky, att under kalifen Almamouns lefnad man fann på nu ifrågavarande pyramid ristad en inscription, lydande:
Vid deuna tid befinner sig Lyran uti Kräftans tecken.
”Beräkningen härefter”, säger den Arabiska skriftställaren, ”gaf 2 gånger 36,000 år före Hsegiran.”
Antagande att med år här menas månans omloppstider, hvaraf gamla kronologien lemnar flere exempel, kommer Thilorier med den Arabiska uppgiften derhän, att pyramiden byggdes 4540 år f. Chr. f. och han anmärker vidare, att om, utgående från år 525 f. Chr. f., då Cambyses inkräktade Egypten, man räknar åren af de 22 dynastier och de 4 regeringarne af 4:de dynastien, hvilka enligt Manethon följde på Mycerini regering, samt man dertill lägger de 78 år, som enligt Plinius voro förflutna emellan Mycerini död och begynnelsen af den största pyramidens byggnad, så får man 4484 år emellan denna byggnad och Christi födelse, hvilket föga skiljer sig frän de båda andra funna talen. 76 Den 7 Augusti.
Den genealogiska taflan, huggen i hieroglyfskrift på en tempelvägg i Aby dos, äfvensom en annan sådan Pharao-längd på ett tempel af Thebes ruiner, hade, jemte de flera, som man derutöfver i hieroglyfskrift funnit, redan förut till åtskilliga delar bestyrkt
Manethons uppgifter oell deu ålder han gifver ät Egyptens cullur.
Vi mäste då sätta tro till dessa förvånande siffror.
Obelisken vid Heliopolis, ännu upprätt pä sin plats, är, såsom inskriften visar, rest af Pharo Osortasen redan för 4000 år sedan.
Hebreernes första annaler, skrifna af Moses, äro deremot yngre än 3,370 är, oeh Grekernes äldsta historia, Herodots, ej äldre än 2,300.
Sedan Egypten, inkräktadl af Grekerne under Alexander, lydt Ptolomeernes styrelse intill Augusti tid, dä del trädde under Romersk, kom det i medlet af 7:dc århundradet af vår tideräkning under Arabisk, och blef frän den tiden alldeles främmande för Europa.
Fä resande hade besökt landet, när, nu för 100 år sedan, den K.
Danska regeringen ditsäude pä fornforskningar en förtjenstfull man, Capitaine Norden.
Haus resa innehåller en mängd värdefulla teckningar, sorn ofta, under ett slags incognito, fått rum uti sednare resandes arbeten.
Engelsmannen Poeoek, ungefär samtidigt med Norden i Egypten, kan ej i sina uppgifters tillförlitlighet mäta sig med denne.
Båda hade de för många svårigheter att öfvervinna, för att om den foru-egyptiska arehitecluren kunna lemna några upplysningar af egentlig vigL
I vår tid, så rik pä forskningar i alla vetandets grenar, kunde dock Egypten, idoghetens, tålamodets, kraftens och konsternes forna hem, ej länge blifva obesiikt för ett djupare studium, ej allenast af architeeturens historia, men äfven för de lärdomar, som denna konst hade alt äterupplifva ur lemningarne från dess classiska tidehvarf.
De främsta Företag, som på denna väg skedde, det hvilket öppnade hågen oeh banan för alla efterkommande, hade Napoleon till genius, och måste under denna halft allsmäktiga hand vinna framgång, isynnerhet som det nu oundgängligen fordrades kanoneld, för att återlända de första vetenskapliga ljusen öfver Pharaonernes gamla laud.
Så uppstod det stora verldsbekanta verket af den Franska vetenskapliga commissiouen i Egypten, en från undernäs sagorika säte gjord lysande eröfring, hvilken Kejsaren aldrig glömde under sitt öfverflöd på andra lagrar.
Den architectoniska delen af detta kolossala praktverk anförtroddes, efter Napoleons eget val, åt den snillrike Denon; men då hans arbeten skedde på alltför rörlig fot, sä att han mången gång måste teckna mot ryggen af någon soldat, färdig att gifva eld, sä kunde hvad man för byggnadskonsten lemuat, oaktadt artistens stora skicklighet, dock ej länge bestå emot en strängare konstkritik.
Den 7 Augusti. 77
De med oerhörd kostnad frambragta och bendigt graverade architectur-plancherne af della första Franska verk äro derföre, ur rent vetenskaplig åsigt, af alltför ringa värde.
Flere Engelsmän och Tyskar hafva också i sednare tider, såsom enskilde resande, gifvit teckningar öfver de Egyptiska monumenterne, dock utan att någon ens haft för afsigt alt grafiskt och på mätningar grunda sina arbeten.
Desse resande hafva derjemte nästan uteslutande leninat sin uppmärksamhet åt templen från Plolemeernes, och de Komerska Prefecternes lid, hvilka tempel, pä en gång de minst sällsynta och de bäst bi beha II ne, jemväl äro de, uti hvilka den Egyptiska byggnadsstilen ej mera finnes ren; ty dessa yngre verk, som uppstodo under främlingarnes ok, blefvo uppblandade med svulstiga ocgyptiska tillsatser, och i dem saknas den aldrig oskärade majestätliga enkelheten i hufvudform , men i synnerhet den denna hufvudform i allt underordnade smidighet i detalj och den klarhet i sjelfva arbetet, som äro den Pharaonska byggnadsstilen så högst egna.
Så har af många skäl händl, alt allt hvad desse tecknare lemnat blifvit blott mer eller mindre fantastiska karrikaturbilder af hvad förnforskaren, men i synnerhet archilecten borde önska att i de resandes verk finna.
Men ännu ett kolossalt företag, till spridande af ljus öfver de forn-egyptiska monumenterne, utgick frän Frankrike.
Den namnkunniga Champollion utrustades år ]S28 af den K.
Franska Regeringen med 6 tecknare till biträde på en resa till Egypten.
Med denna artistiska här förenades, efter öfverenskommelse regeringarne emellan, en hjelptropp af 5 personer under Rosselinis befäl, frän den om vetenskaperne så nitiske och så utmärkt fri— kostige nu regerande Storherligen af Toscana.
Campollion, utnämnd chef för båda ualionernas contingenter, ledde forskningarne efter sin älsklings-ide', som var hieroglyfernes tydning, och hans medhjelpare skördade sålunda mindre hvad archilecten önskat, än hufvudsakligast ett slags afskrifter af de hieroglyffält, som likna omätliga historiska blad, hvarmed de oerhörda tempelmassornes alla sidor försett efterverlden.
Ma man ändå ej neka, att den snillrike hicroglyflolkaren hade både full känsla och klart omdöme för de rent Egyptiska byggnadsformerne; derom vittnar ett hans bref af d. 24 Nov. 1828, deri han om det herrliga Ammonstemplet i Karnak på Thebes grund yttrar sig med dessa ord: ”Je me garderai bien de vouloir rien decrire, car, ou mes expressions ne vaudraient que la millieme parlie de ce qu’on doit dire en parlnnt de tels objets, au bien si j'eu tracais une fai bie esquisse, meme fort decoloree, on me prendrait pur un enthousiaste, peut-élre méme pour un fou.
II soulfira (Pajouter qu’ aucun peuple ancien ni möderne n’a concu Part de Parchitechture sur une echelle aussi sublime, aussi large, aussi grand i ose que le firent les vieux Egyptiens; ils concevaient en hommes de 100 pieds de haut, et Pimagination qui en Europé, 78 Den 7 Augusti. s’elance bien au-dessus de nos portiques, s’arpcte et tombe impuissante au pieds de 140 colonnes de la salle hypostyle de Karnac.”
Man har Ghampollion att tacka för första bestämmandet — genom hieroglyfernes läsning — af hvilka tempel som voro rent Egyptiska, Grekisk-Egyptiska eller Romersk-Egyptiska, och således äfven för möjligheten af ett derefter lämpadt systematiskt studium af sjelfva urformen.
Franska och Toscanska regeringarne utgifva nu hvar för sig, uti stora praktverk, hvad hvars och ens utskickade inbragt.
Dessa arbeten gifva ett nytt bevis på den varmt hägnande omsorg, som de båda regeringarne egna vetenskaperne; de blifva ock visserligen dyrbara källor för de ännu så nödiga forskningarne efter hieroglyfernes betydelse och om det gamla Egyptiska idiomet; ja deras egenskap af directa teckningar, eller för hvar man läsliga tador öfver seder och bruk och slöjd i de äldsta tider, försvarar ensamt den Europeiska ryktbarhet de vunnit.
De äro i så måtto dyrbara för filologien och förhistorien; men för archeologen och architeclen sakna de en högst vigtig egenskap: del är noggrannhet i form.
Denna form är vigtig att känna fiir archeologen; ty i de former den bildande konsten begagnar, linner han en pregel af folkens lynne, och han söker sig derigenom till fordom varande förvandtskap dem emellan.
Förvillad af fantastiska ritningar öfver fornegypliska bilder, har man påstått, att Etrurisk konst vore af Egyptiskt ursprung.
En nogare kännedom om båda folkens behandling af form i sculptur och målning skall helt och hållet upphäfva denna förvillelse.
Väl återfinner man på Elruriska grafvar ett eller annat Egyptiskt religionsemblem; men bilden har förlorat denna bestämda, denna kringskurna, stilla och dock talande monumentala form, som utmärker allt fornegvptiskt.
Egyptiska sculpturen har en, den alldeles egen, helt och hållet architectonisk behandling af formerne: en stil, som, för en i Grekisk konst länge öfvad hand, det säkerligen är omöjligt att med teckning sant återgifva, utan medelst geometrisk construetion.
Sculpturen är i den Egyptiska byggnadskonsten blott ett slags tunt broderi till archilecteus tjenst, ett nät af rosor, genom hvilket de allvarliga, enkla, stora byggnadsformerna klart synas, för all ostörde hänvisa på massa och enhet; derutur allena födes det stora, det mäktiga i intryck.
Hos Grekerue rör sig nästan ännu hvarje bildhuggen form: stenen lefver, såsom det organiska mönster formen härmar; Egyptern har förstenat formen sjelf, och underlagt allt till hvila, att invänta evigheten.
Den Grekiska och den Egyptiska byggnadskonsten halva båda nått den högsta höjd, men på olika vägar.
Den Grekiska är architecten noga bekant; den är hans mönster.
Den Egyp - Den 7 Augusti. 79 tiska förtjenar utan all tvifvel också att kännas.
Den är hos oss ännu nästan helt och hållet obekant, och dess anda förtydd.
Troligen har ingen sett en fornegyptisk tempelsal, utan att erfara ett intryck af beundran, som varar för lifstiden.
Den som den sett, han vet, att det ej var en rå omätlig massa som förtryckte honom, men att formerna fängslade hans blick och rörde hans innersta; och det äfven vid tempel af mindre gestalt.
Den Egypliska hemligheten hos byggnadsformen, att imponera på alla utan undantag, måste förtjena att genom geometriska undersökningar lösas.
Delta är det mål, åt hvilket jag offrat 22- års vistande i Egypten.
Jag har sökt alla detaljer af den Pharaonska architecturen, och jag har deröfver återgifvit teckningar i stor skala, med mätten antecknade i milimelrar.
Jag har fulländat dessa afteckningar på stället och jag har, också framför bilden sjelf, återgifvit de färger, som göra den Egyptiska sculpturen sä praktfull och så behaglig, då de i all sin glans tillika äro sins emellan alltid harmoniska.
Bland teckningar som i af storleken punktligt åter gifva äfven den minsta detalj, finnas de af 63 fot höga kolonner, öfverallt höljda med sculptur i färger, med tärningarne öfver deni och archi!raven äfven sirade med hilder, samt plafonden beströdd med stjernor, eller prydd med de heliga gamarne med sträckta vingar, på fält af himlens färg.
För läran om färgers användande till byggnaders sirande lemna de egyptiska monumenterne oskattbara exempel af prakt och smak.
Afven Greken målade sin sculptur, men de ytterst sparsamma, ännu befintliga spåren deraf äro på långt när icke tillräckliga, för att dermed åter uppväcka andan af denna konst.
De egyptiska byggnaderne hafva bibehållit sina färger, och, sökte med omsorg, kunna desse ännu fullständigt återfinnas.
Från Nilens andra cataract i Nubien, under 22 gr. latitud, hela Egypten utföre, på 150 Svenska mils längd af Nilens lopp, har jag letat efter exempel för den teckningsföljd, jag hade föresatt mig.
Jag önskade sä finna alla elementerne till Pharaonska architecturen och jag tror mig hafva lyckats att finna dem.
Så har jag nu material till omkring 200 folioplancher, för hvilka icke annat ännu återstår, än grafiska repetitioner af på stället fulländade bilder, samt ordnandet af dem, jemte åtskilige geometriska framställningar, genom sammansättningar till helt af de för handen varande detaljerne.
Sednare resande hafva underrättat mig, att fornlemningar i Egypten af dem jag aftecknat sedermera blifvit, genom Mehemed Alis embetsmäns försorg, brände till kalk.
Ritningarne öfver desse nu förgångna fornlemningar kunna då räkna värde.
Arbetets vidsträckta omfattning gör det omöjligt för en enda person att på kortare tid bringa det till fullbordan.
Mån - 80
Den 7 Augusti. ga utaf de af mig i Egypten gjorda teckningar måste, till åstadkommande af andra behöfliga plancher, reduceras till mindre måttstock, då detaljer skola sammanföras i generalritningar.
Repetitioner måste ske af redan tecknade föremål, än för grafisk fulländning af den hemförde teckningen, än för färgläggning efter de vid monumentet utförde färglagde detaljritningar.
Tempel måste, för ett åskådligt klart begrepp om byggnadsarten, också framställas i sin helhet, eller, man kunde säga, i ritning nu byggas med de delaljteckningar jag fullbordat i Egypten; dess byggnader måste sedan visas i afs käringar och utsi g ter tagne från llere håll.
Allt delta kan ej ske under en hand; en persons ögon skulle ej ännu uthärda all den ansträngning, som ytterligare erfordras för arbeten i den fina måttstock, de kolossala monuinenterne fordra, för att bibehålla teckningen inom ett lämpligt folioformat för bokhandeln.
Del är oundgängligt, att för hvad som återstår samma matheinaliska noggrannhet, samma bestämda uppfattning af stilen, hvarigenom arbetet hittills fått sitt värde, städse iakttages, och ehuru biträde af flere valde, kunnige tecknare kau och måste begagnas, så erfordras dock, äfven för hvad jag mäste lemna ät andra att utföra, i hvarje ögonblick min hand och min ledning.
Endast så skall det lyckas att rätt använda och ordna allt, ty de hemförde materialierne äro, och mäste vara af den beskaffenhet, att de af ingen annan än den, sorn samlat deni, kunna hringas till ett helt.
En bureau med passande local måste för arbetet inrättas, och detta kan ej ske utan kostnader, vida större än hvad jag ännu skulle kunna lyckas att pä enskild väg bestrida.
Jag har beräknat att, med ett understöd af 6000 r:dr b:co, det skulle blifva mig möjligt alt hinna hela verket färdigt för pressen.
Att vid denria beräkning jag ensamt haft det företagna arbetets slutliga fulländande till föremål, utan att syfta efter penningevinst, det vågar jag hoppas' redan vara klart ådagalagdt i den redovisning, jag haft nåden här ofvan framställa om den återstående delens af mitt arbete beskaffenhet och omfattning.
Saken skulle lida alltför mycket, om det arbete, som ännu återstår, länge uppskjöls, då många omständigheter för dess utförande måste bero på minnet.
Koslnadssumman skulle ock betydligen ökas, genom ett mångårigt betalande af biomkostnader, såsom hyra förrum m. m.
Derföre torde det få anses, att den längsta tidrymd, på hvilken nyssnämnde belopp, så vidt det skall blifva någorlunda tillräckligt, kan fördelas, må blifva 2:ne år, att börja med det nu ingångna.
Här är blott fråga om verkets slutliga utarbetning, så till text som plancher.
Ar del en gång färdigt i original, då, men icke förr, skall för dess utgifvande förläggare vara säkert alt påräkna utrikes.
Plancherne, åtminstone en del af dem, fordra, för den fina måttstocken, stålgravyr, som icke kan verk - Den 7 Augusti. 81 verkställas utom i London eller Paris, och dessa planchcr måste således i alla fall graveras i främmande land; menen särskild Svensk upplaga med Svensk text är tillämnad här i Stockholm, på det sätt, att de plancher som endast utrikes kunna graveras, derifrån hemtas tor denna text.
Under min utländska vandring tillhragte jag omkring ett ar i Italien med förberedelser till den Egyptiska resan, 2' år i Egypten och 5 månader på återresan, som jag valde genom Constantinopel, Mindre Asien och Grekland, för att fä kännedom om de märkvärdigaste Grekiska fornlcmningarne, till jemförelse med hvad jag sett i Egypten.
Jag var dernäst öfver 1 år under läkares vård i Italien, för återställelse till helsan, efter hvad jag. i Afrika hade lidit genom oupphörliga försakelser och mödor under ett brännande luftstreck.
Fem hela år användes följaktligen för min Egyptiska expedition.
Upplysande torde det slutligen vara, att jemföra min resa och det arbete, som jag redan lyckats att för byggnadskonsten uträtta, med de elevers af de fria konsternas Academi, hvilka uppburit resestipendier af Statens medel.
Då skulle de 5 år, som jag användt för min Egyptiska resa motsvara ett stipendium af 2,500 r:dr i Hamb. b:eo, eller efter närvarande kurs 0,927 r:dr i Svenskt bancomynt.
Den elev i byggnadskonsten, som sist hemkommit af dem K.
Academien utskickat, lärer åtnjutit stipendium i 0 år med tillsammans 3,000 r:dr Ilamb. b:co, eller 8,312 r:dr b:co i Svenskt mynt efter närvarande kurs.
Men min resa till Egypten var mångdubbelt längre än en Academi-elevs till Italien, och mitt tåg omfattade orter, der sättet alt resa ej mera inskränkte omsorgerna eller omkostnadernc dertill att upptaga en enskild plats på ett allmänt åkdon.
I Egypten mäste jag till min fortkomst hyra för mig ensam ett fartyg med 7 mans besättning utom tolk och kock.
På resan i Mindre Asien erfordrades 4 ridhästar för mig, min tolk, postiljonen och bagaget; i öknarne kunde min vandring ej ske med mindre än 5 kameler.
Härtill kommer alt, utom kostnaden för sjelfva resan, hade jag alt bestrida utgifter för instrumenter, för gräfningar och för handtlangningar vid monumenternes undersökande och uppmätning.
Afven med den yttersta sparsamhet, blcfvo alla dessa kostnader alltför betydliga för en obemedlad man ; och om K.
M:s nåd. stöd ej här mellankommer, skall jag visserligen nödgas se frukten af mina mödor och af min oåterhållna nitälskan för vetenskap försvinna för alltid, och det nu, sedan, genom användande af allt hvad jag hade alt enskildt uppolfra, jag äntligen lyckats alt nästan vidröra det yttersta mål jag sökte.
Som jag haft nåden visa uti min förut afgifna und. berättelse, har intet företag till de för ali historia så bögst vigtiga Egyptiska fornlemningarnes kännedom blifvit å bane bragt med det omfång som milt, om ej för allmänna medel.
Danska 1 II, 11 82 Den 7 Augusti. regeringens, Napoleons, den Fransk-Toscanska oell do ännu sednare Franska beskickningarne, utförde af en bland Champollions forna reskamrater, Ilr L’Höte, hafva alla skett pä regeringarnes bekostnad.
Champollion utskickades till Egypten pä en fregatt, dertill enkom utrustad.
Sist är nu, för kort tid tillbaka, en ny expedition med vidt omfattande planer afsänd frän Tyskland, pä Konungens af Preussen bekostnad, till de Egyptiska templen.
Monarker hafva bundit och binda ännu sina namn vid förelag, som röra samma mål, dit en ensam Svensk vandrade, och derifrån han, lemnad ät blott sina egna krafter, skördade hvad K. M:s Vitterhets- Historie- och Antiqvitets-Academi bär granskat.”
Anhållande jag om remiss å denna min motion till StatsUtsk.
Då härefter Frih. Boye, Fredr., anmälde sig och började uppläsa ett anförande, rör:de förtydligande af en § i grundlagen, afbröts han af II.