Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 40, öfver dels K. M:s Nåd.
Propos. med förslag till Författning, ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels ock enskilda motioner i enahanda syftning.
Vid föredragningen af LagUtslcs Betänk.
N:o 40, godkände R. o. Ad. alla de särskilda §:ne uti den der föreslagna Författningen, med undantag af 14, 15, 23, 24, 28, 29 och 30 gg, hvilka återremitterades, hvarjemte Utslcs Utlåt, i anledn. af 49 § i K.
M:s förslag äfven återförvistes.
De ändringar, som uti Författningsförslaget blifvit gjorda, äro i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de åsigter, som föranledde R. o. Ad:ns återremiss.
Vid sådant förhållande skulle det i min tanke, icke leda till något annat än tidsutdrägt, om hvarje § i det här framlagda förslaget särskildt föredroges och uplästes.
Jag får derföre vördsamt hemställa, att någon upläsning af förslaget förklaras icke vara af nöden och, om denna min hemställan bifalles, anhåller jag att i korthet få redogöra för de förändringar förslaget undergått, hvarefter och så vida icke anmärknir emot någon eller några af förslagets § göres, propos. å detsamma i dess helhet torde blifva framställd.
Sedan, uppå i anledn. häraf framställd propos. R. o. Ad. förklarat sig anse en upläsning af ifrågavide förslag till Författning icke erfordras, anförde Gr.
Jag går nu att afgifva en kort redogörelse för de förändringar, Utsk:s första förslag undergått.
Härvid förekommer till en början sjelfva rubriken till Författningen, hvilken, enl. förra förslaget, egde följande lydelse: »en Författning ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri jemte missbruk af förtroende samt annan oredlighet.»
Emot denna rubrik anmärktes, att den var något för lång, och Utsk. har, i anledn. deraf, uteslutit orden, »jemte missbruk och förtroende», så att rubriken nu lyder sålunda: »Förslag till lag om förfalskning så ock om bedrägeri och annan oredlighet.»
I afs:de å ingressen har icke någon annan ändring egt rum, än att, med anledn. af en förändring i förslagets 26 §, hela 8 Kap. HandelsBalken förklarats vara uphäfdt, i st. f. att den gamla ingressen blott uptager 2, 3 och 4 g:ne af samma Kap. l:sta t. o. m. 8:de § har R. o. Ad. förut godkändt och någon förändring deri är icke gjord.
Uti 9:de g:ns ordställning har en mindre förändring skett, i anledn. af en inom BorgareSt. gjord anmärkn. derom, att i § ej vore klart utryckt, att allt hvad som sägs i de lagrum, hvartill g hänvisar, gäller vid förfalskning af Norrska allmänna handlingar m. m. 10—13 g:s äro oförändrade. 14 g återremitterades af R. o. Ad. med den anmärkn., att deri icke, i enlighet med K.
M:s förslag, funnes stadgadt ansvar för den, sorn förändrar riktig sedel, så alt derigenom åt densamma gifves sken af högre värde eller 7-1 Den 3 December e. m. utplånar makuleringstecken.
Med anledn. häraf har stadgande härom i § influtit. 15 § återremitterades äfven för dess sammanhang med den J4:de, och den förändring i den förra g, som påkallades af förändringen
Uden sistnämnda, har äfven blifvit vidtagen.
16:de g har icke undergått någon förändring.
17:de § är återremitterad af ett, samt 18 § af 2:ne Stånd, med den anmärkn., att de förbrytelser, som deri afhandlas, vore af den vidrigare beskaffenhet, att fängelse borde derför kunna ådömas alternativt med straffarbete.
Denna anmärkn. har Utsk. godkändt och vidtagit den förändring, som deraf föranleddes.
19ide, 20:de, 2Irsta och 22:dra §§me äro leronade utan anmärkn. och ingen förändring deri skedd.
, 23:dje § återremitterades af R. o. Ad. hufvudsakligen på grund af den anmärkn., att det i Rrte mom. uplagna förfarande, eller att göra orätt i mätande, räknande eller vägande vid handel eller eljest, vöre ol i kar ta dt med de öfriga i § omnämnda bedrägerierna, och derföre borde derifrån afsk iljas.
Så har ock skett och stadgandet influtit i en särskild g, nemi. den 2G:te. 24:de och 25:te ggine äro af K. o. Ad. godkände.
Den 2G:te § innehåller, på sätt jag nyss nämnde, Gde mom. af den gamla 23:de g. 27:de § har ej undergått någon förändring, 28:de och 29:de gg äro af 11. o. Ad. åierremitterade, den förstnämnde hufvudsakligen på den grund, att något ansvar ej funnes stadgadt för dem, som utan sviklig afsigt tillväller sig utöfning af embete eller tjenst, och Utsk. har, i anledn. deraf, till § fogat ett nytt morn., den önskade ansvarsbestämmelsen är uptagen. 29:de g återremitterades med den anmärkn., att å det deri omförmälda brott borde, på sätt i afside å 17-'de och 18:de ggine yrkats, jemväl fängelse kunna följa alternativt med straffarbete.
Denna åsigt har Utsk. ställt sig till efterrättelse. 30:de g har blifvit återremitterad af R. o.
Ad. samt äfven af Preste- och BorgareSt., med den anmärkn. att straffbestämmelserna icke vore fullkomligt lämpliga, och § har äfven blifvit förändrad i öfverensstämmelse med denna åsigt. 31 och 32 gg hafva af R. o. Ad. blifvit lemnade utan anmärkn. och äro oförändrade.
I den nuvide 33 g äro på grund af gjorda anmärkn. inom de öfriga Stin, 33 och 34 gg i det förra förslaget sammanförde.
34 g (det förra förslagets 35:te) återremitterades af ett annat
Stånd på den grund, att orden »utan egarens lof» vore ett alltför allmänt uttryck och kunde gifva anledning lill den miss tydning, att om en person utan den aldra ringaste svikliga afsigt brukade en annans tillhörighet, kunde han enl. denna g tilltalas.
För att söka förekomma något sådant har Utsk. i stället begagnat ordet »olofligen», som ansetts bättre utmärka, att bruket skulle innebära ett förnärmande af annans rätt. 35:te g är af R. o. Ad. godkänd och lemnad oförändrad.
Med anledn. af inom R. o. Ad. gjord anmärkn. emot den 24 g i förra förslaget, utgående derpå, att det deri omnämnda förfarande, eller att någon säljer det han vet förfalskadt vara eller deri flärd är, vore af likartad beskaffenhet med de svikliga hand - Den 3 December e. m. 75 lingar, som omtalas i förra förslagets 37:de § och således borde der inflyta, har nuv:de förslagets 36:!e §:s 2:dra mom. blifvit i öfverensstämmelse med denna anmärkn. utvidgad och den gamla 24:de § utgått.
Vid den 37 (gamla 38) g är ingen annan ändring gjord, än att »drifvande af orättfärdig sals emot bättre vetande», såsom hörande till en annan klass af förseelser, blifvit utesluten. 38 — 43 §§, äro af R. o. Ad. godkände och i dem är icke heller någon ändring gjord.
44 och 43 §§, hörande till de »gemensamma bestämmelserna» äro äfven oförändrade.
Med anledning deraf, att Utsk. i sitt förra förslag uteslutit 49 § i K.
M:s förslag angide det i förslaget omnämnda straffarbetets verkställande, återremitterade R. o. Adin Utslcs yttrande derom, enär det icke var afgjordt, att K.
M:s Propos. med förslag till lag om verkställighet af straffarbete och fängelsestraff i enrum komme att af R.
St:r antagas.
Till följd af denna anmärkn. har Utsk. i den nuv:de 6:te g intagit den ur förra förslaget uteslutna 49 g i K.
I 47:de g har Utsk. intagit det praescriptions-sfadgande, som Utsk. i sitt förra Betänk, ansett böra utgöra föremål för en särskild Författning.
Den 48 (gamla 47) g är af R. o. Ad. godkänd och äfven lemnad oförändrad.
Sedan jag nu genomgått förslaget anser jag mig slutligen böra erinra B. o. Ad. derom, att St:t förra gången behagade godkänna don af LagUtsk. hyllade åsigt, att det i K.
M:s förslag före kommande stadgande, att genom hvad deri förordades icke skedde någon ändring af hvad i Grundlag fanns föreskrifvet, icke borde i lagen intagas.
Do öfriga
Stin hafva deremot återremitterat Utslcs yttrande härom.
Utsk. har icke af de anförda skälen funnit sig föranlåten att frångå sin redan yttrade åsigt i saken, och jag hoppas, att tvistefrågan skall kunna på ett mera lämpligt sätt lösas sålunda, att sedan detta lagförslag vunnit R.
St:rs bifall, Konst.Utsk. afgifver ett förslag till ändring af det ifrågavide moni. i TryckfrihetsFörordnm, hvarigenom all anledn. till misstydning undan rödjes.
På grund af hvad jag nu haft äian i största möjliga korthet anföra, anhåller jag om bifall till det här afgifna lagförslaget. H. Ex. Hr Gynther, Claes Ephraim:
LagUtsk. har visserligen i det nu framlagda förslaget vidhållit en mängd uti K.
M:s förslag gjorda förändringar så väl i sak som form, men då åtskilliga rättelser i det första förslaget egt rum, vill jag nu icke motsätta mig ett bifall till detta lagförslag, utbedjande mig att få med några ord tillkännagifva hvarföre jag anser mig böra detsamma biträda.
För att göra denna framställning mera lättfattlig, torde det tillåtas mig att få särskildt yttra mig öfver de trenne afde!n:r, hvari Utslcs förslag sönderfaller.
Hvad den första afdeln:n, som rörer förfalskningsbrott, vidkommer, har Utsk. hufvudsakligen följt K.
M:s förslag och deri förefinnes egentligen endast en afvikelse derifrån uti sak, beståen - 76
Den 3 December e. m. de deruti, att då K.
M:s förslag innehåller olika straffbestämmelser för förfalskning af in- och utländskt mynt, likasom af in- och utländska myntrepresentanter, har Utsk. deremot ansett båda dessa förfalskningsbrott böra lika bestraffas.
K. M:s förslag är grundadt på Lag-beredningens, men jag erkänner, att äfven der funnos utmärkta ledamöter, som hyllade Utsk:s åsigt, och på sådan grund anser jag mig ej böra vägra min medverkan till Utslcs förslags uphöjande till lag.
Detta är den hufvudsakliga förändringen af K.
M:s förslag, som Utsk. vidtagit, och de öfriga olikheterne äro blott omkastningar i redaktionen, som bero af tycke och smak och icke böra utgöra någon giltig anledning till förslagets förkastande.
Jag får dock erkänna, att jag icke med tillräcklig upmärksamhet medföljt Gr.
Sparres anförande för att veta, huruvida.
Hr Gr:n fästat upmärksamheten vid ett tryckfel, som insmugit sig i 4:de mom. af 14 §.
Jag har nemi. icke föreställt mig att det varit Utsk:s mening, att den der bestämda strafflatitud skulle vara så stor, som från 6 månader till 10 år, utan förmodar, att ordet månader genom skrif- eller tryckfel kommit i st. f. ordet år.
Beträffande 2:dra afdelmn, som, handlar om bedrägeri och annan oredlighet, äro de af Utsk. vidtagna förändringarne mera väsendtliga, men jag vill för min del medgifva, att jag anser det vara en förbättring, att Utsk., jemte de straffarter K. M. föreslagit, infört straffarbeten och enkelt fängelse.
Jag har icke heller något deremot, att Utsk. afdeladt brotten i särskilda grupper, på det att de i den sednare gruppen uptagna förseelserna må kunna lindrigare anses och blifva prffiscriptibla.
Denna grundsats följdes äfven i TJtsk:s första förslag, men vid dess genomförande hade Utsk. råkat in på en hel hop inkonseqvenser, hvilka, i min tanke, gjorde förslaget oantagligt.
Dessa inkonseqvenser hafva nu blifvit undanröjda och emot förslaget, sådant det nu framställer sig, har jag ingenting att anmärka.
Men hvad jag deremot såsom felaktigt skulle kunna anmärka, det är, att Utsk. uteslutit flera gg, som voro omförmälda i K.
M:s förslag, eller med andra ord, att Utsk. från Kap. om bedrägeribrotten uteslutit flere brottsliga handlingar, hvilka K.
M. ansett böra der uptagas.
Genom ett sådant uteslutande har lagförslaget, i min tanke, icke någonting vunnit; jag tror, att K.
M:s förslag härutinnan är bättre än Utsk‘.s, men genom det sednares antagande komma vi likväl icke i någon sämre ställning än förut, ty den gamla lagen kommer i dessa fall att qvarstå.
Deremot har Utsk. från den 3:dje afdelnrn, som innehåller gemensamma bestämmelser för de båda första, uteslutit ett stadgande som jag anser vara af stor vigt, nemi. det, att genom den här ifrågavtde Förordn:n någon ändring icke sker af hvad i Grundlag finnes stadgadt.
Utsk. har sökt att gifva skäl för sin åsigt om detta stadgandes uteslutande, men dessa skäl har icke förmått rubba min åsigt om stadgandets behöflighet.
Ett stöd för denna min åsigt har jag äfven i lagberedningens förslag, roen då stadgandets uteslutande icke kan komma att medföra någon annan våda, än att domaremakten kommer att råka i villrådighet, intill dess Grund - Den 3 December e. m. 77 lagen blifvit ställd i öfverensstämmelse med allmänna lagen, bar jag icke ansett det af [Ilsk. gjorda uteslutandet utgöra en tillfyllestgörande anledning att motsätta mig förslagets antagande, isynnerhet som jag, lika med Gr.
Sparre, hyser den förhoppning, att Konst.Utsk. skall komma att afgifva förslag till denna villrådighets afhjelpande.
Sedan jag nu i största korthet redogjort för de skäl, som föranleda mig att antaga Utsk:s förslag, slutar jag med att tillkännagifva, att jag nu endast yttrat mig såsom ledamot af R. o.
Ad. samt att jag således förbehåller mig, såsom ledamot af Konungens konselj, att få ytterligare taga förslaget under pröfning, för den händelse att vid detsammas granskning i Högsta Domstolen sådana anmärkn:r deremot komma att framställas, att jag finnér mig nödsakad att afstyrka K.
M:s sanktion derå.
Under afgifvandet af mitt förra yttrande glömej dag att anmärka det tryckfel, hvarå den siste värde talaren gjort mig upmärksam.
Jag får således nu anhålla om bifall till förslaget, med den rättelse, att ordet 6 månader i 14:de §:ns sista rad utbytes emot ordet C år.
Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att med uteslutande af det i sista raden af lagförslagets 14:de § genom tryckfel intagna ordet »månader» bifalla LagUtslcs förev:de Utlåt, i alla delar, som erfordrade R. o. Ad:ns beslut.
Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsIcs nedannämnde den 28 sisth Nov. på bordet lagda Utlåt:n och Mem:r N:o 156, i fråga om utbetalning under år 1858 af återstoden utaf anslaget för Eskilstuna kanals anläggning; N:o 157, ang:de föreslagen afskrifning af erhållet lån samt ålagda afgifter för sänkningen af sjöarne Bolmen och Drafven i Småland ; N:o 158, ang:de föreslagna Statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, hamnbyggnader och kanaler samt sjösänkningar och andra vatten-aftappningsföretag m. fl. dylika föremål; N:o 159, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afs:de på de under denna Riksdag beviljade Statsbidrag till väganläggningar och vägförbättringar, samt hamnbyggnader och vattenaftappningar m. fl. arbetsföretag; N:o 160, ang:de medels anvisande för undersökning, inspektionskostnader samt expenser vid allmänna arbeten; N:o 163, ang:de beviljande af Statsbidrag för en kommunikationsled mellan Asasjön i Kronobergs län samt städerne Wexiö och Carlshamn; N:o 164, angtde beräkningen af den erforderliga tillökningen i anslagen för de 3:ne ArtilleriRegementona samt ArtilleriBatteriet i Norrland; 78 Den 3 December e. m. N:o 165, i fråga om löneförbättring för KrigsilofRältens Embets- och Tjenstemän m. fl.; samt N:o 166, ang:de föreslagen pension för t. f.
Kamreraren vid f. cl. GeneralAssistanceKont. G. Grundin.
Föredrogs och lades till handlingarna StatsUtskis den 28 sist).
Nov. på bordet lagda Mern.
N:o 170, i anledn. af erhållen återremiss å åtskilliga i Mern.
N:o 149, föreslagna voterings-propos:r Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Konst.Utsics nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagda Mern. N:o 55, med voterings-propos:r rörande det af Konst.Utsk. uti Mein.
N;o 35, föreslagna tillägg vid 1 § 9 mom.
TryckfrihetsFörordn.
, angide förbud mot eftertryck af utländsk skrift; och N:o 56, med voterings-proposrr rörande det af Konst.Utsk. uti Mern.
, angide borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare.
Föredrogs och bifölls StatsUtsIcs den 2 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 168, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., angide pension för ÖfverJägmästaren A. H. Kasten.
Slutligen föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter LagUtsIcs d. 2 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 53, i anledn. af skedd ålerremiss utaf Utskis Betänk.
N:o 42, öfver K. M:s Nåd.
Propos,, angrde ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 8 på aftonen.
Den 5 December f. m. 79 Lördagen den 5 December 1857.
Åkerhjelm, Johan Carl, som fortfor alt i Hr Gr. o.
Landtnäs stalie föra ordet, yttrade att han hade tillfredsställelsen att nu kunna gifva II. o. Ad. tillkänna att Ilr Gr. o.
Landtnäs helsotillstånd var förbättradt.
Justerades 3 prot.-utdrag för den 3 dennes e. m., och pleniiprot. för den 30 sisth Sept. f. m.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk. inkomna Utlät., Mein. och Betänk, nemi. från SlalsUlslcnltcl:
N:o 1G7, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde Hufvudtilel.
BevillningsUtskoltcl:
N:o 30, angrde förändringar i de till den blifvande nya bevillnings-sladgan hörande formulär; N:o 31, ang:de postbevillningen; Sammansatta Banko- och Lagutskottet: N:o 4, i anledn. af \äckta förslag i fråga om lagstiftning för Enskilda Banker.
Föredrogs ånyo och b i föl los SlatsUtskrs nedannämnde den 28 sisth November och den 3 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 156, i fråga om utbetalning under år 1858 af återstoden utaf anslaget för Eskilstuna Kanals anläggning; och N:o 157, ang:de föreslagen afskrifning af erhållet lån samt ålagda afgifter för sänkningen af sjöarne Bolmen och Drafven i Småland.
Föredrog ånyo StatsUtslcs den 28 sisth Nov. och den 3 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 158, ang:de föreslagna Statsbidrag' för vägars anläggning och förbättring, hamnbyggnader och kanaler samt sjösänkningar och andra vatten-aftappnings-företag m. fl. dylika föremål.
Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande. 80 Den 5 Del ernber f. m. lista punkten, ang:de anslag för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar; och 2:<lra punkten ang:de medels användande för underhållande af allmänna vågarne närmast hufvudstaden.
3:dje punkten, ang:dc anslag för anläggningen af en väg på den i skärgården utanför Roslagen belägna Björkön.
Gr. Hamilton, Malcolm:
Jag kan icke dela StatsUlskis tanka i denna punkt, ty jag anser att man icke bör gifva Statsanslag till sådana arbeten som det ifrågav:de.
Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader har i sitt förslag uptagit detta arbete i 3:dje klassen, d. v. s. bland sådana arbeten hvilka icke borde komma i fråga till Statsanslag, så vida ej öfverskott funnes sedan alla de i första och andra klasserne uptagna arbeten blifvit utförda.
De skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt tillstyrkande af motionen äro för mig tillfredsställande skäl till att afslå densamma.
Utsk. säger »Enär detta väganläggningsföretag icke utan Statens medverkan lärer kunna utföras af kringliggande orts innevånare &c.»
Om man skulle med statsanslag understödja alla vägar, hvilka annars icke skulle komma till stånd, så skulle inga summor blifva tillräckliga.
Vidare säger Utsk. »då det således för sagde företag erfoderliga statsbidrag, i anseende till ortens afsk i Ijda läge och saknade samband med de allmänna landet genomgående vägsträckningarne, måhända f. n. icke torde kunna med säkerhet påräknas från det för hela riket gemensamma väganläggnings- och vägförbättringsanslaget &c.»
Detta är verkligen mycket sannolikt; ty det är icke troligt att K. M. anvisar något af Statens medel till en väg, som ligger på en så afsides ort.
Björkön är nemi. en ö i skärgården, och ehuru det endast är ett smalt sund som skiljer ilen från fasta landet, så skulle likväl denna väg hufvudsakligen komma att begagnas af sjömän, som dit blifvit väderdrifna och der qvarlemnat sina fartyg öfver vintren.
Dessa väderdrifna sjömän skulle således begagna vägen vid sina färder från och till fartygen, d. v. s. vår och höst, men då är det antingen slädföre eller också är marken frusen, så att de nog skola kunna taga sig fram ändå.
Hvad det angår att man skulle befrämja skeppsbyggnads-industrien genom anläggandet af denna väg, så kan jag icke inse det; ty då vägen skulle gå midt igenom ön, så kom den naturligtvis icke att beröra de orter, som bedrifva skeppsbyggeri, och för öfrigt blefve det i alla fall beqvämare att från fasta landet transportera virket dit sjövägen.
Det vore skäl att bevilja detta anslag så vida det vore ifråga att åvägabringa en lastageplats, men derom är icke fråga, och i så fall borde man äfven bifalla den följande punkten, hvilken Utsk. afstyrkt.
Med ledsnad anlände jag först vid slutet af den förre talarens anförande, och har således ej varit i tillfälle att höra de skäl han anfört emot Utsk.
Betänk. men Den 5 December f. m. 81 men dessa skäl må hafva varit hvilka som helst, så förmodar jag att de bland annat innehöl lo, att den ifrågav:de väganläggningen icke kunde räknas till de mera vigtiga väganlägningar, som borde med statsmedel understödjas.
Det är icke min mening att bestrida detta, men jag tror, att en mängd, andra omständigheter tala för anläggandet af denna väg.
Den är belägen i vår vidsträckta skärgård, der skeppsbyggeriet under de sednare åren gjort så förvånande framsteg, att man väl borde taga i betraktande, huruvida icke Staten borde understödja denna för hela landet så vigtiga industrigren.
För icke längesedan byggdes i skärgården endast de s. k.
Roslags-skutorna som voro af obetydlig storlek, af icke mer än 12 ä 20 lästers drägtighet, men nu byggas der stora fartyg af ända till 130 ä 140 läster.
Till den grad har denna industri vuxit i omfång och betydenhet.
Norra delen af Stockholms län är nu, särdeles vid kusten, så uthuggen alt någon tillgång till Skeppsvirke ej finnes, utan det måste hemtas från det inre af landet och äfven der finnes det endast i mindre myckenhet.
Björkön är sorn vi veta en i hafvet uskjutande landssträck.a, genom Wäddö kanal afsk i 1 jd från fasta landet.
De vedinventarier som erfordras till den skeppsbyggnads-industri, som idkas på Björkön, måste således hemtas lång väg ifrån, och då Björkö kommun är alldeles för liten för att kunna bekosta den derför erforderliga väganläggningen, så måste Staten dertill bidraga.
De hemman som finnas i skärgården äro, ehuru af obetydligt omfång, likväl strängt beskattade, emedan man vid skattläggningen i väsendlig mån tagit fiskets fördelar i betraktande.
Dessa trakter äro likväl f. n. ganska förmögna, och särskildt Björkön, men deras förmögenhet beror helt och hållet på uprätthållandet af skeppsbyggnads-industrien.
Jag kan således icke inse annat, än att det vore både önskvärdt och billigt om det här ifrågasatta anslaget beviljades.
Det är dessutom ganska troligt att om en väg anlades på Björkön, så skulle den snart blifva en lastageplats, men förr än en väg der blir anlagd, lär någon sådan ej komma tillstånd.
Vid Björkön öfvervintra dessutom årligen en mängd med fartyg af olika nationer, och äfven för dem vore det af vigt att få en väg anlagd.
Huru jagser denna fråga synes den mig vara af mer än enskildt intresse om den också derföre ej kan sägas vara af något allmänt.
Jag medger gerna att prejudikatet kan vara vådligt, men då StatsUtsk. efter moget ompröfvande tillstyrkt anslaget, så anser jag att man utan fruktan kan bifalla detsamma.
Hänvisningen deruppå att detta anslag skulle kunna utgå från do allmänna anslagen för omläggning af vägar, ger mig icke mycket hopp om detta arbetes utförande.
Det är klart, att Styrelsen för Väg- och Vatten-byggnader helst föreslår Statsbidrag till sådana orter, som stå i nära och flerfaldigt samband med de allmänna, landet genomgående vägsträckningarne; men på sådant sätt skulle alla vid landets yttre kanter belägna vägar, om äfven aldrig så angelägna för den närX H. 6 Den 3 December f. m. mast omgifvande orten, blifva beröfvade allt hopp om understöd.
Hamilton bar fästat sig vid ett annat, af StatsUtsk. anfördt, men af honom för underhaltigt fork lara dt skäl, nemi. att StatsUtsk. ansett detta väganlägningsföretag icke kunna utföras af kringliggande orts innevånare.
Detta argument anser Ur Gr:n tala emot och icke för anslaget.
Dervid synes mig likväl
Grin resonnera likasom om det vore fråga om ett företag, hvilket skulle kunna skänka någon vinst i form af inkomst, åt ortens innevånare; ty då borde det visserligen äfven af dem bekostas.
Men vägarne äro i vårt land icke belagda med några afgifter, hvilket jag anser vara ganska nyttigt, och i strid med besagda nyttiga grundsats kunna ej vissa särskilda orter begära att få sina kostnader på väganläggningar ersatta.
Vi böra ihågkomma att hela kostnaden för arbetet är beräknadt att upgå till 60,000
Rdr, men Utsk. har endast föreslagit ett statsbidrag af 24,000 Udr; således är det just icke en så särdeles stor del af arbetet, som skulle komma att. utföras på Statens bekostnad.
Liljencrantz anfört, anhåller jag, att ytterligare få lägga några uplysningar som jag från orten erhållit.