Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Smålands husarer äro dessutom utspridda på en så stor yta, att, om jag icke misstager mig, en underofficer fått resa omkring 100 mil, för att göra visitation på en sqvadron. H. H. 2 18 Den 7 Januari.
Delta föranleder naturligtvis stor kostnad och stort besvär för tjenstgöringen på roten.
Jag kan icke neka, alt mänga rothåll äro goda, men enahanda är förhållandet med rusthållen vid de nu afsutna kavalleri-regementen.
Man har talat om de stora minnen, som äro fästade vid Smålands husarer.
Men lika vackra minnen egde både Westgöta och Östgöta kavallerier.
De stridde båda under Gustaf II Adolf, då han stupade.
Gr. af Ugglas har yrkat återremiss å Betänkzt.
Då man fått erfara att Iv.
M. ämnar afgifva ett förslag i samma ämne, som Belänlct omhandlar, får jag förena mig i nämnde yrkande, och anhåller således äfven om återremiss.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder blifvit vrkadt dels bifall till ifrågav:de Betänk., dels återremiss deraf och dels alsing derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall lill Betänkit, hvartill svarades starka nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på detsammas återremitterande, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning; hvarefter propos. på afslag å Betänkit gjordes, samt besvarades med många och starka ja, blandade med mångå nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Sedan Gr. af Ugglas begärt, votering samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att det tillkomme K. o.
Ad. att afgöra, huruvida kontra-proposm vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af Betänk:t eller bifall till detsamma; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att Betänk:ts åtterremitterande skulle utgöra kontra-proposm, och, då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Härefter uppsattes och justerades följande lörslag till voter:s-propos. ; »Den som afslår Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 18, i ani. af väckt motion om Smålands husar-regementes afsittande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Neji vinner nej, återremitterar B. o. Ad. ifrågavide Betänk.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utlällit sålunda:
Ja — 58.
Nej — 57.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 27 sisth December och d. 3:dje dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 19, Den 7 Jauuari. 19 i ani. af väckta motioner om vidtagande af åtgärder till veterinärväsendets fullständiga ordnande. Gr. af Ugglas, Ludvig: Emot Utsk:ts Betänk, har jag visserligen ingenting att anmärka, enär här ondast är fråga om nedsättande afen komité för att utarbeta ett förslag i ämnet, hvilket förslag sedermera kommer att af IL St:r pröfvas.
Det är blott för att behålla min talan öppen, när detta förslag en gång kommer till Ständerna, som jag önskar att få yttra några ord.
Sedan Utsk:t redogjort för de olika åsigter, som af vederh:de blifvit utalade rör:de veterinärläkarne, kommer Ulsk:t slutligen till sin hemställan, hvari Utsk:t jemväl antyder, att en förbättring i aflöningsvilkoren för dessa läkare bör ega rum.
För min del anser jag det vara statens ovilkorlig^ skyldighet att bereda tillgång på skickliga veterinärläkare; men sedan denna skyldighet blifvit uppfylld, anser jag staten icke hafva någon skyldighet i afseende på aflöningen för andra än dem, som i och för sundhetspolisen bör af staten antagas.
Behofvet af veterinärläkare hvilar derpå, att enskilde landtbrukare finna med sin fördel öfverensstämmande att använda dem, och, då det är deras fördel, böra de äfven betala dem.
Vid lifregementets dragoner finnas t. ex. dylika läkare, och det sätt, hvarpå de af enskilda personer, som af dem begagna sig, blifva godtgjorda för sitt besvär, gifver mig full anledning att tro, att det är alldeles tillräckligt med den aflöning, som åt dem för närvarande bestås.
Återstoden bör den enskilde ganska väl kunna fylla, och gör han icke det, så är också det ornordade behofvet icke så stort, som man tyckes antaga.
Jag tror icke att staten bör göra allt för de enskilde, och att dessa endast skola njuta.
Jag har blott velat yttra dessa ord, för att, när förslaget en gång framkommer, hafva på förhand uttalat min tanke emot en förhöjning i veterinär-läkarnes aflönings-förmåner.
Alströmer, Oscar:
Att veterinär-väsendet i Sverige icke är så ordnadt, sora det borde vara, lärer icke kunna betvilias.
Det är således icke i afseende på det slut, hvari Utsk:t stannat, som jag har någon anmärkning att framställa, utan blott emot redaktionen.
Utsk:t har sagt, att en komité varit, nedsatt år 1850, för att utlåta sig rörde veterinär-väsendets ordnande, och af sådan anledning nu hemställt, att R.
St:r måtte i und. skrifvelse till K. M. anhålla, att K.
M. täcktes, låta genom vederb:de utarbeta och för R.
St:r framlägga ett förslag, hvarigenom, i öfverensstämmelse med tidens fordringar och landets behof, ej mindre undervisningen i veterinär-kunskapen måtte höjas och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal lörökas och deras vilkor förbättras.
Ordet »vederb:de» uttrycker, efter min åsigt, icke hvad man menar; ty vederb:de skulle här vara chefen för Ecklesiastik-departementet.
Men frågan befinner sig icke i det utredda skick, att ett sådant förslag kan inom De - 20 Den 7 Januari. partementet omedelbart utarbetas, utan dervid torde erfordras biträde af sakkunniga personer.
Jag vågar derföre föreslå, att R. o. Ad., med förkastande af hvad Utsk:t yttrat rör:de obehöfligbeten af en komités tillsättande, måtte i skrifvelse till K. M. anhålla, det K.
M. ville genom en komité, eller på hvad sätt K.
M. pröfvar tjenligt, låta uppgöra förslag till reglering af veterinär-väsendet i riket.
Hr Huss, Magnus:
Jag anhåller att få framställa några anmärkningar vid ifrågav:de förslag.
Utslct har först och främst uppdragit en kort historik öfver veterinär-väsendets utveckling i vårt land.
Då denna historik är grundad på ett helt nyligen i ämnet af Sundhets-Collegium afgifvet betänk., är den med verkliga förhållandet öfverensstämmande.
Sedermera kommer Utsk:t till framställningen rör:de nedsättande af en komité för frågans behandling, hvilken komité Utsk:t afstyrker.
Med ani. häraf, ber jag att få fästa uppmärksamheten på följande förhållanden.
Vid det 9:de Allmänna Landtbruksmöte! i Götheborg beslöts nemligen, att, med afs:de på det mindre tillfredsställande skick, hvari veterinär-väsendet ansågs befinna sig, hos K. M. anhålla, bland annat, det IV M. ville anvisa nödiga medel för detsammas förbättrande.
Häröfver infordrade K.
M. utlåt:n af vederb:de auktoriteter, nemi. Sundhets-Collegium, LandtbruksAkademien, samt Direktionerna öfver Stockholms och Skara Veterinär-inrättningar.
Fyra auktoriteter äro således hörda; men som de af dem uttalade åsigterna skilja sig uti flera väsendtliga punkter från hvarandra, torde K.
M. svårligen på grund ensamt af deras utlåtm kunna fatta något beslut.
Det är, på grund häraf, som motionärerna föreslagit nedsättande af en komité.
Då Utsk:t likväl afslagit denna begäran, har Utsk:t emellertid ansett sig böra tillstyrka, det R.
St:r måtte i underdånighet anhålla, »att K.
M. täcktes låta genom vederb:de utarbeta och för R.
St:r framlägga ett förslag, hvarigenom, i öfverensstämmelse med tidens fordringar och landets behof, ej mindre undervisningen i veterinär-kunskapen måtte höjas och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal förökas och deras vilkor förbättras.
Mig synes, att ordet »vederbtde» svårligen kan ty das på annat sätt, än såsom en komité, enär vederbale auktoriteter redan blifvit hörda, och några andra finnas icke.
Ar meningen att K.
M. skall tillkalla sakkunnige män, för förslagets uppgörande, så blir det ju en komité, och således motsatsen af hvad Utsk:t tillstyrkt.
På dessa skäl instämmer jag i det yttrande, som Frih. Alströmer afgifvit, nemi. att R. o. Ad. ville för sin del besluta, att i stället för ordet »vederb:de» skulle insättas orden »en komité af sakkunige män, eller på sätt K. M. pröfvar tjenligt.»
Jag har äfven en annan anmärkning att göra.
Utsk:t säger nemi. endast, att dessa vederkde skulle afgifva förslag, hvarigenom »ej mindre undervisningen i veterinär-kunskapen måtte höjas och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal förö - Den 7 Januari. 21 kas och deras vilkor förbättras.»
Utslet har härvid förbisett ett ganska vigtigt moment, nemi. behofvet af förnyade föreskrifter ronde djurläkarnes verksamhet; visserligen finnes ett K. reglemente för djurläkare af den 3 Juni 1824 och en K.
Kung., ang:de djurläkares tillsättande och tjensteulöfning, af d. 2 September 1830; men sedan denna tidj hafva sä väsendtlig» förändringar inträlTat i veterinär-väsendet och landtbruket, att nya föreskrifter äro af högsta behofvet påkallade.
Likaledes har författningen rör:de smittosamma sjukdomars hämmande inom riket, en hög ålder; den är nemi. af år 1828, och till följd deraf i flere delar mindre tillämplig.
M. tillsätter en komité, så vore det i alla afseenden önskvärdt, att denna komité erhöll uppdrag att äfven yttra sig i dessa ämnen.
Gr. af Ugglas har sagt, att han ansåge, det staten icke borde vidtaga några åtgärder för alt höja lönevilkoren för djurläkarne, utan att detta borde blifva en omsorg för de enskilda, som begagnade sig af deras biträde.
Jag får i ani. häraf upplysa, att den lön, som bestås liins-djurläkaren, blef 1830 bestämd till 75 r:dr, men har sedermera blifvit böjd tid eller annan till dess nuvide belopp, 500 r:dr.
Detta lönebelopp sy nes väl svårligen vara för högt tilltaget för en tjensteman, hvars tid, i jemförelse med andra, är ofta nog mycket upptagen.
Härvid vill jag dock anmärka, att, i rikets medlersta och sydliga län, kan djurläkaren väl med den förtjenst han har att af enskild praktik påräkna, berga sig; meri i de nordliga länen är det alldeles omöjligt, synnerligast då man besinnar, att läns-djurläkaren der ofta har 20 till 30 mil att resa, och genom dessa resor, om de ofta påkomma, är förhindrad att utöfva enskild sjukvård.
Der kunna de svårligen lefva på siri lön, hvadan deras löneförmåner väl torde tarfva någon förbättring.
Jag har ansett mig böra lemna dessa upplysningar och instämmer för öfrigt med Frih. Alströmer.
Hr Silfverstolpe, David Ludvig, anförde skriftligen:
Såsom ledamot af direktionen öfver Veterinär-inrättningen, är det med stor tillfredsställelse jag af förev:de Ekon.-Utsk:ts Betänk., finnér det intresse för veterinär-väsendet, som enskilda motioner, så väl inom IL o. Ad. som inom Bonde-St., vid innev:de riksdag ådagalägga.
Den af Utsk:t framställda historik visar huru anslag för Veterinär-inrättningen blifvit hos R.
St:r flere gånger begärda, men huru tillika endast en ringa del af det såsom nödvändigt ansedda blifvit beviljad.
Häraf har den oundvikliga följden blifvit ett lappverks-system eller ett bemödande att hjelpa sig fram så godt man förmådde, under afvaktande af bättre tider.
Dessa tyckas nu kunna förväntas, då, utom ofvannämnda motioner, så väl R.
St:s Revisorer som landlbruksmöten vändt Regeringens uppmärksamhet på behof - 22 Den 7 Januari. vet af genomgripande förbättringar i denna, för landets ekonomiska välstånd vigtiga institution.
Närmaste följden häraf liar blifvit, att
Direktionen öfver Veterinär-inrättningen uppgjort och til! K. M. ingilvit ett förslag tiil förändring, så väl af inrättningens styrelse och förvaltning, som till utvidgande af dess verksamhet.
Detta förslag, som ännu icke vunnit K. M:s nåd. stadfästelse, har blifvit understäldt så väl Iv. Sundhets-Colhii som K.
Landlbruks-Akademiens granskning, och hafva dessa myndigheter deröfver afgifvit und. yttranden.
Då sålunda ärendet blifvit handlagdt af dem, som derom böra ega den största sakkännedom, torde det kunna anses tillräckligt utredt, och vågar jag hoppas att, om K. St:r godkänna Utslcts förev:de Betänk., vi kunna hafva att snart förvänta en Kongl. Propos. i detta ämne.
För sådan händelse tager jag mig friheten fästa Högloft. R. o.
Ad:s uppmärksamhet på den afvikelse från Direktionens öfver Veterinär-inrättningen förslag, som K. Sundhets-Coll. och Landtbruks-Akademien ansett nödig.
Direktionen öfver Veterinär-inrättningen har nemligen löreslagit, »att öfverstyrelsen för veterinär-väsendet i sin helhet anförtros åt en chef, sorn, lydande närmast under vederbörande
Departements-chef, kunde egna hela sin verksamhet åt veterinär-väsendets behof och utveckling, och i hvilken landets samtliga veterinärer kunde hafva en stödjepunkt såväl för deras vetenskapliga som deras medborgerliga existens.»
Detta bestämmande hafva både Sundhets-Coll. och LandtbruksAkademien ansett sig icke kunna tillstyrka.
Det är i ard. af denna olika åsigt i en, efter mitt förmenande, lifslråga för ernående af den afsedda förbättringen, som jag utbeder mig få antora några ord.
Veterinär-vetenskapen, en af sednare tider framkallad skapelse, befinner sig ännu i en förtryckt ställning till öfriga vetenskaper.
Den har, såsom dess idkare med skäl klaga, »icke lyckats tillvinna sig säte och stämma bland sina äldre syskon.»
Denna befogade klagan liar mångenstädes vunnit gehör, såsom i Frankrike, Belgien, Österrike, Preussen m. fl. länder, och veterinär-vetenskapens myndighets-förklarande har der gil vit lif och kraft åt både vetenskapen och dess idkare.
Detta lif och denna kraft står svårligen att vinna, så länge vetenskapen löres i ledband af en äldre broder, som, ehuru aktningsvärd, dock, sjelf fjättrad af collegiala former, låter den yngre äfven erfara tyngden deraf.
Det är af sådan anledning
Direktionen ansett nödvändigt, att veterinär-väsendet får en egen chef, som endast inför Konungen, genom dess Stats-Råd, är skyldig redogörelse och ansvar.
Att, såsom Landtbruks-Akademien föreslagit, omedelbara styrelsen lör veterinär-läroverken (i Stockholm och Skara) skulle vara anförtrodd, för viss tid, en af lärarne, medlörer många svårigheter.
Lärarnes tid är fullt upptagen af deras vetenskapliga sysselsättningar, såsom theoretiska och praktiska löreläsningar och öfningar med eleverne, samt egna studier, för att följa med sin tid och sin vetenskap, för att Den 7 Januari. 23 icke lemna tid öfrig för de mångfaldiga göromål och bestyr, som åligga chefen.
Landtbruks-Akademiens förslag, att bägge Veterinär-inrättningarnes gemensamma öfverstyrelse skulle vara uppdragen åt Sundhets-Coll., får jag, af ofvan anförda skäl, afstyrka, och åberopar, såsom ytterligare stöd för min åsigt i detta afseende, det förklarande.
Coll. vid ett föreg:de tillfälle sjelf afgifvit: »att
Collegii tid icke medgifver utöfvande af högsta ledningen af veterinär-väsendet.» Jag tillstyrker bifall till Betänk:t.
Hr von Troil, Samuel Gustaf: Frih.
Alströmer och Hr Huss hafva båda fästat uppmärksamheten på den motsägelse, som förefinnes i Utskrts Belänk.
Bägge dessa
Hrr hafva också föreslagit, att ordet »vederbörande» skulle utgå, och i dess ställe insättas orden »en komilé eller på sätt K.
M. pröfvar tjenligt».
Så till vida vill jag ingå på dessa Hrrs förslag, som det åsyftar alt den punkt i Utsk:ts Betänk., som alstyrker tillsättandet af en komité, bör utgå.
Men deremot synes mig ordet »vederbörande» böra qvarstå.
Den ringa omfattning, som frågan för närv:de eger, synes mig icke tarfva en komité.
Frågan har dessutom redan blifvit så fullständigt behandlad af vederbörande myndigheter, att ett förslag på grund af befintliga utredningar torde omedelbart knnna uppgöras i EcclesiastikDepartementet.
Visserligen hafva de hörda myndigheterna varit af olika tankar, men de hafva dock lemnat så manga upplysningar och materialier till frågans vidare utveckling, att jag anser det vara fullt tillräckligt.
Det var en tid, då komitéer .eke voro på modet; men nu hafva de deremot blifvit mycket 'moderna.
Jag erkänner att komitéer äro af stor vigt, då några stora, genomgripande, på hela fäderneslandets framtid inverkande förslager äro i fråga.
Men alt fiir hvarje mindre fråga tillsätta en komité synes föga ändamålsenligt, så mycket mera som jag sjelf haft äran deltaga i en och annan komités öfverläggningar, och deraf funnit, att resultatet vanligen blilver att majoriteten förenar sig om ett beslut, och minoriteten om ett annat i lorm af reservation.
Det åligger då regeringsmagten att pröfva dessa olika åsigter och sedermera framställa ett förslag.
Om nu en komilé för ifrågav:de ärende skulle tillsättas, så har den ingenting annat att fästa sig vid, än hvad den af böcker och dylikt kan inhemta ronde veterinär-väsendet i andra länder.
Jag skulle för min del tro, att om frågan ännu icke är fullständigt utredd eller i vederbörande Stats-departement kan vinna en sådan utredning, så, för att komma till ett godt resultat, vore det bäst att någon sakkunnig person utsändes till Frankrike och Danmark, för att taga kännedom om förhållandena i afseende på veterinär-väsendet i dessa länder.
Skulle åter en komité tillsättas, tror jag att den bör vara sammansatt hvarken af veterinär-lärare eller af personer i Sundhets-Coll., utan ärendet bör i stället öfverlemnas åt en person, som besitter en viss organisationsförmåga och för öfrigt är väl hemma - 24 Den 7 Januari. stadd med landets ekonomiska förhållanden.
En sådan person skulle vara vida lämpligare att uppgöra ett förslag, grundadt på hvad han kunnat i utlandet inhemta, än en komité, sammansatt al 5 eller 6 professorer, visserligen för saken intresserade, men hvilka möjligen skulle komma att stanna i olika åsigter.
Om man derlöre bibehåller ordet vederbörande, så har Regeringen full latitud att, vare sig tillsätta en komité, eller också gå tillväga på sätt, jag framställt.
Om en komité skulle tillsättas, borde den behandla frågan långt vidsträcktare än här är föreslaget.
Det är icke nog med, såsom också Hr Huss nämnde, att en instruktion för djurläkare finnes; det fordras en lag för karantäns-väsendet, rör:de nedslagtning af pestsmittade kreatur m. m.
Jag tror således, att derest en komité skall nedsättas, frågan bör betraktas från en långt vidsträcktare synpunkt.
Men då ordet »vederbörande» lemnar full frihet åt K.
M. att i detta fall förfara som han för godt finner, tror jag att sjelfva texten kan bibehållas, endast man ur motiverna borttager den punkt, som alstyrker tillsättandet af en komité, och hvilken punktstår i strid med Utskrts hemställan.
Jag hemställer derföre, om man icke bör vara belåten med att på detta sätt bifalla Utslcts Betänk.
Hr Huss:
Till följd af de anmärkningar, som den siste värde talaren framställt mot tillsättande af en komité för frågans behandling, instämmer jag visserligen med honom deruti, att man äfven på annat sätt kan komma till samma resultat; men då Hr von Troil föreslagit, att en del af motiverna i Betaniel skulle utgå, men deremot ordet »vederbörande» i Utsk:ts hemställan bibehållas, ber jag att få nämna, att just derföre att ordet »vederbörande» är temligen elastiskt och svårligen kan betyda annat, än alt förslaget skulle uppgöras af sakkunniga män, så blir meningen oförändrad, vare sig detta ord qvarstår eller utbytes emot ordet komité.
Jag tror derföre att de olika meningarna skulle bäst låta sammanjemka sig, om nämnde ord aldeles borttoges och förslaget således komme att lyda sålunda: »det måtte R.
St:r, i underd. skrifvelse till K. M., anhålla, det K.
M. täcktes låta utarbeta och för R.
St:r framlägga ett förslag, sorn» etc. K. M. hade då fullt fria händer att låta utarbeta förslaget på sätt K.
M. finner tjenligast.
Med ani. af hvad Hr von Troil yttrat rör:de vidsträcktheten af det uppdrag, som borde lemnäs åt komitén eller »vedprb:de», anhåller jag att få instämma deruti, att den måtte utarbeta förslag till reglementen och farsots-författning, så mycket hellre, som jag nyss yttrat mig i enahanda rigtning.
Jag föreslår icke att detta skulle inflyta i den underd. skrifvelsen, emedan det är antagligt, att K.
M. ändå lemnar komitén dylikt uppdrag.
Hvad åter angår Hr von Troils åsigt, att en omarbetning borde ske äfven af författningarna rör:de smittosamma djursjukdomars införande i riket, får jag upplysa, att den sednaste författningen härom är af 1856 och att denna författning, under de få år den till - Den 7 Januari. 25 lämpats, enl. hvad jag af sakkunnige haft tillfälle erfara, visat sig fullt motsvara sitt ändamål.
Beträdande den af Hr Silfverstolpe yttrade klagan, att veterinär-bildningen i landet skulle stå pä en låg ståndpunkt, får jag mot densamma reservera mig, emedan jag tror att de veterinärer, som nu bildas, äro ganska skicklige, och att klagan i detta afseende är mindre befogad.
Att dessa läkare hafva mindre anseende än tillbörligt är, bör icke tillskrifvas deras yrke eller bristande kunskaper uti detta yrke, ulan den ringa humanistiska hildning de ega, och som gör det omöjligt för dem, att kunna förvärfva det anseende i det allmänna lif vet, som de eljest otvifvelaktig! skulle ega.
Och om den dag randas, då Sundhets-Colhii förslag varder antaget, eller att ingen finge blifva veterinär-läkare med mindre han undergått studentexamen, tror jag att denna klagan öfver bristande anseende skulle komma att försvinna.
Fordringarna på veterinär-läkarens kunskapsmått vid deras utexaminering från de respektive läroverken hafva under sednare tider blifvit ganska mycket stegrade och beskyllningen alt de skulle stå betydligt lägre i kunskaper här än i andra länder, anser jag icke vara grundad.
Jag har sjelf öfvervarit flera examina vid läroverket här i Stockholm och trott mig finna, att de examinerades kunskaper varit fullt motsvarande dem, som erfordras af djurläkare i våra grannländer.
Mörner, Garl Göran Detlof: Sedan Hr Huss yttrat sig, har jag egentligen ingenting annat att säga, än att jag instämmer i hans förslag, att ordet »vederbörande» må ur skrifvelsen utgå.
Jag tror, att detta förslag innefattar en förmedling emellan de olika åsigterna, som lättast leder till målet och har den fördelen att lemna K. M. fria händer.
Bibehålles ordet, måste det, enligt vanligt språkbruk, hafva afseende på någon befintlig embetsmyndighet, men en komité, som skall bildas, kan icke kallas för vederbörande, emedan någon sådan myndighet icke finnes.
Anser man, att något hinder för en sådan komités tillsättande ligger i Utsk:ts motivering, så synes den del deraf, som har afseende på denna omständighet, kunna uteslutas.
En sådan putsnings-åtgärd tror jag dock egentligen hörer till justeringen af sjelfva skrifvelsen.
Hvad beträffar den af en annan talare vidrörda frågan om tillsättande af en generaldirektör eller inspektör för veterinärväsendet i riket, vill det synas mig att detta ligger utom gränserna för hvad som nu utgör föremål för R. o. Ad:s beslut.
Jag tror också, att ett sådant embete skulle blifva mera för paradens skull, än för nyttan.
Jag älskar ingalunda dylika öfverflöds-institutioner.
IIr Lagergren, Anders:
För min del får jag säga att, om orden »genom vederbörande» uteslutas, så är Utsk:ts förslag riktigt, ty då har K.
M. fria händer att antingen nedsätta en komité, eller låta genom vederbörande Stats-depar - 26 Den 7 Januari. tement utarbeta det förslag, som sedermera skulle till R.
St:r öfverlemnas.
Medan jag har ordet, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att, i fall en sådan utsträckning af frågan, som Hr von Troil föreslagit och som af Hr Huss blifvit förordad, af R. o. Ad. antages, så torde det blifva nödigt att återremittera Retänk:t, eljest skulle K.
M. icke kunna vara i tillfälle att derpå fästa afseende.
1 sjelfva saken vill jag icke yttra mig, emedan jag icke är tillräckligt kunnig deruti.
Alströmer:
Jag afstår från mitt förslag och förenar mig med Hr Huss och Gr. Mörner.
Afven jag vill förena mig i hvad Hr Huss föreslagit och hvaruti flera ledamöter instämt.
Med anledning af Hr Lagergrens yttrande ber jag att få nämna, att antingen K.
M låter genom vederbörande Stats-departement utarbeta ett förslag, eller låter göra det genom en komité, så lägger Utsk:ts Betänk, icke hinder i vägen lör K.
M. att anbefalla frågans behandling i den utsträckning, som här blifvit ifrågasatt.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsle.ts förslag utan lörändring, och dels bifall till detsamma med uteslutande af orden: genom vederbörande; hvarförutan, i afseende å motiveringen af Utsk:ts förslag, yrkande blifvit framställdt derå, att R. o. Ad. skulle ogilla hvad Utsk:t yttrat i fråga om tillsättandet af en komité för uppgörande af definitift förslag till veteririär-väsendets ordnande, eller den å sid.