Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror dock att den värde tataren i detta afs. misstagit sig; jag har läst och med intresse följt denna fråga, sorn af honom blifvit såsom stöd åberopad.
Uti dessa representantkamrar föreföllo visserligen lifliga och varma debatter, men det var ej fråga om liniernas sträckning, utan ang:de behofvet af befästningar eller ej.
Man må väl ej kunna begära att StatsUtsk:t skall bestå af personer, kompetente att bedöma om vid Hägersten skall byggas ett batteri.
Detta bör afgöras utaf män af facket.
Det finnes dock andra hufvud moment, som representationen bör hafva utredda för sig.
Det är nemligen den frågan:
Skall Stockholm blifva ett slags fästning?
Skal! det blifva något annat afl en befästad punkt?
Eller skall Stockholm efter andra grunder befästas?
Man har sett i ströskrifter framstäldt, att befästuingarne skola göras i sa stor och vidsträckt skala, att en stor armde der bakom kan hafva skydd.
Detta är en hufvud fråga, för hvilken det är af högsta vigt, att representationen gör sig reda; ty derpå beror huru stor summa, som af li.
St:r bör till arbetet beviljas.
Det är otvifvelaktig! att denna fråga är afgjord, åtminstone uttalad; ty då jag var ledamot af StatsUtsk:t vid sisth riksdag, hade jag tillfälle att erfara, att, enligt då gällande åsigter, det ej var fråga om att göra Stockholm till en fästning, utan endast att söka genom nödiga försvarsanstalter hindra en fiende att öfverrumpla staden.
Det är äfven en annan fråga, hvaruti representationen bör yttra sig, nemi. om dessa befästningars storlek, huruvida det skall förutsättas något annat lefvande värn än garnisonen i Stockholm, i förening med beväringen.
Om befästningarne göras så, alt garnisonen och beväringen kunna utgöra ett tillräckligt lefvande försvar, anser jag att man vinner hvad man hufvudsakligen bör afse, eller att skydda mot fiendtlig öfverrumpling.
Man vinner då hvad sorn befinnes höra till frågan om Stockholms befästande och som StatsUtsk:t bör pröfva, nemi. hvilka anslagssummor, som skola beviljas.
Såsom jag i min reservation antydt, hade det varit SlatsUtsk-.t.s pligt att begära svar på sina frågor och på grund af dessa få veta hvad som behöfves för Stockholms befästning under den synpunkt, som Utsk:t anser riktig och nödvändig.
Ett oeftergifligt vilkor för representationen i detta afs:de, är att hafva klart för sig hvad befästningsarbetena kosta efter så beskaffadt system i sin helhet; och denna summa bör äfven anskaffas.
Behöfvas nu verkligen befästningar vid Stockholm, så hör Svenska folket icke rygga tillbaka för dessa upoffringar; ty här är ej fråga om större summor.
Efter hvad man upgifvit på de föreläsningar, som blifvit hållna af General Kleen, skulle kostnaden uppgå till 10 millioner, eu summa, hvilken ej är så betydlig, att vi för dess erläggande behöfva taga sista skillingen utur vår plånbok, då Staten gjort så mycket för vår industri, hvilken är mångdubbelt större än förut.
För att erhålla erforderliga underrättelser ang:de ett ärende, föreskrifves i 42 § R. F., att, om Utskott finner sig behöfva af H. V. 10 146 Den 13 April. någon Konungens embetsman eller af något publikt verk inhemta mundtliga eller skriftliga uplysningar, begäre genom sin ordförande, hos den StatsRådsledamot, Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens nådiga befallning till vederbörande om äskade underrättelsers meddelande.
Detta är en väg, på hvilken StatsUtsk:t i alla tider sökt och erhållit uplysningar och har aldrig, då viljan blott förefunnits, af en sådan anledning, som nu föreburits, varit förhindradt att afgöra ett ärende.
Någon utredning af frågan har Utsk:t ej fått eller erhållit, men Utsk:t har äfven på min derom gjorda framställning, att man borde söka närmare utredning af ämnet, vägrat att förskaffa sig en sådan.
Det är af vigt, att dessa frågor framläggas för representationen och att, sedan den fått veta summan i sin helhet, söka anskaffa densamma; och under de politiska förvecklingar, i hvilka vi lefva, synes det mig att företaget ej bör upskjutas, i synnerhet då K.
M. endast begär 100,000 rdr om året.
Ar det så, att kostnaden upgår till 10 millioner, så synes det mig vara ett arbete, som skulle alltför långsamt bedrifvas med en så liten anslagssumma årligen.
Jag för min del tror, att man med samma utgift skulle kunna åstadkomma ett vida större arbete, antingen man ville förvandla hela detta anslag till obligationer, då man skulle få en summa af närmare 2 millioner om året, eller också, såsom en ledamot af detta hus föreslagit, öka denna summa och som ett kontant anslag ställa den till K.
Mits disposition; hvilket mycket lätt kan låta sig göra utan att i budgeten derigenom förorsakas någon rubbning.
Kör min del tror jag, att man i närvaride tid ej kan påräkna att denna summa kan såsom kontant statsanslag gifvas, men jag förmodar att den erforderliga summan kan på låneväg erhållas, och om det gäller att förstärka landets försvarskrafter och låta våra barn ärfva den frihet, vi sjelfve njuta, ega vi rättighet att låta denna skuld fördelas på våra efterkommande, åt hvilka vi skänka den materiela fördelen af hvad vi åbanebragt.
Då Utskit endast ur formel synpunkt behandlat denna fråga, har Utskit, enligt ruin upfattning, ej följt grundlagens föreskrifter, hvarföre jag får anhålla om propos. på återremiss, på det att Utskit måtte inkomma med ett Utlåt., som icke är eudast fonnelt, utan afser sjelfva saken.
På detta anförande följde bifallsyttringar.
Hr Dalman, Wilhelm K r edri k i Jag beklagar att det förevarande vigtiga ärendet icke blifvit så utredt som vederbort.
Men, i motsats till den siste värde talaren, auser jag icke detta vara StatsUtskits fel, utan Regeringens, som i så fullkomligt outredt skick öfverlemna! frågan till Stina, att man i sanning deraf icke kan sluta, huruvida Regeringen verkligen anser Stockholms befästande vara för landets försvar behöfligt eller oundvikligt, ännu mindre, hvilket befästningssystem, Regeringen i detta hänseende hyllar.
Man har visserl. sagt, att en af komiterade upgjord befästningsplan jemte ritningar blifvit vid förra riksdagen inför StatsUtskit fiirevist och att Chefen för IngeniörKorpsen i detta hänseende äfven vid denna riksdag inför Utskit hållit ett lika lärorikt Den 13 April. 147 föredrag, som det hvarmed han i dag hedrat B. o. åd.
Men huruvida denna plan varit i konstitutionel ordning granskad och godkänd, derom saknar man all kännedom.
Proposm vid förra riksdagen hade komiterade då icke afgifvit sitt Betänk, i ämnet och i Proposin vid innevide riksdag hafva B.
St:r ej ens fått underrättelse derom, huruvida ännu i denna stund detta vigtiga ärende varit i sin helhet inför K. M. i StatsRådet föredraget, utan endast att DepartementsChefen hos K, M. aumält, att uti befästningsplanen befästningarne å södra sidan uptagas såsom i första rummet angelägna och att Chefen för IngeniörKorpsen anser såsom vigtigast det större verket utanför Skanstull, hvaremot man i öfrigt ingenting fått veta angående beskaffenheten af planen, om den t. ex. åsyftar Stockholms förvandling till ett armée-läger eller endast dess förseende med detachérade fästen, för att förekomma en öfverrumpling; man har icke ens fått. veta, såsom Hr Montgommery-Cederhjelm erinrat, om planen är densamma, som förra riksdagen förelädes B.
St:r, och intet ord om kostnaderna för det hela.
Denna kostnad blef vid förn’ riksdagen af StatsUtsk:t antagen och äfven i en hos B.
St:r nyligen utdelad ströskrift, som säges hafva ett högt ursprung, upgifven till omkring 5 millioner rdr.
Men man har äfven i afton hört upgifvas, att samma kostnad kan beräknas, till 10 millioner s. m., således nära dubbelt, hvarigenom, med ett anslag af endast 100,000 rdr årligen, för befästningarnes fullbordande skulle åtgå 100 år, då man befinner sig på den ståndpunkt, att de först upförda befästningarne hunnit ramla, innan de sista blifvit upförda. hvarpå vi redan hafva exempel af de för några och trettio år sedan påbörjade befästningarne vid Carlberg och Solna.
En sådan plan kan väl svårl. af någon gillas.
Också hyser jag för min del den föreställning att, om Regeringen verkligen ansett Stockholms befästande vara af någon större vigt och betydenhet, ärendet omöjligen kunnat så lösligt behandlas.
För mig framställer det sig således, som det nu begärda ringa anslaget endast innebär en eftergift för någon mäktig önskan, helst man icke ens äskat de 000,000 rdr, som skulle erfordras för förskansningarne utom Skanstull, till hvilkas fullbordande, med ett anslag af endast 100,000 rdr årligen, skulle åtgå icke mindre än 7 år, hvilket naturligtvis vore en misshushållning i anseende till de dermed förenade dryga faux frais.
Man har åberopat andra länders, såsom Belgiens och Danmarks, benägenhet att gifva stora anslag till befästningar; men der har det förfarits efter en helt annan method.
Man har der framlagt planen i dess helhet och derigenom upväckt ett varmt nationelt intresse för saken.
Jag hemställer, om sådant kan väckas af den utaf vår Regering gjorda knapphändiga framställning och detta under åberopande af B.
St:rs vid en föregående riksdag, på grund af en enskild motionärs framställning, tagna initiativ.
Eller är det på B.
St:r och icke på Konungen och hans konselj, som man vill kasta ansvaret för ett så vigtigt och vidtförutseende företag?
Om man åter betraktar, huru de vid förra riksdagen för Stockholms befästande åt landsidan anslagna £00,000 rdr blifvit använda, 148 Ilen 13 A pr 11. så finner man af redogörelsen derför i Utsk:ts Betänk., att af de 108.000 rdr, sorn upgifvns hafva åtgått, 94,000 rdr blifvit disponerade till expropriation af några grusbackar utanför Skanstull och 14.000 rdr till effekter, men icke ett öre till sjelfva befästningsarbetenas påbörjande.
Jag har visserligen antecknat åtskilligt mera af föregående talares yttranden, för att dervid framställa mina anmärkningar, men då jag ganska viii vet, att min opinion i denna fråga ej det ringaste inverkar på R. o. Ad:s, såvidt den skiljer sig från de Hrr militärers, hvilka, jag medgifver det, vida bättre än jag förstå att be döma det militäriska i frågan eller sjelfva det omtvistade behofvet af Stockholms befästande, vill jag, då tiden redan så långt framskridit, icke uppehålla B. o. Ad., utan har endast i korthet velat angifva motivet, hvarföre jag icke kan lemna min röst till det begäirda anslaget, utan yrkar propos. på bifall till Utsk:t Betänk, i denna punk.
Då jag inom Utsk:t tillhörde den majoritet, som föranledde detta klandrade beslut, vill jag framställa de motiver, som föranledt mig att biträda detsamma.
Då man vill betrakta frågan om Stockholms befästande, tror jag att den bör ses från tre synpunkter: den politiska, den militära och den ekonomiska.
Hvad först den politiska vidkommer, torde det vara klart att en öfverrumpling ej kan väntas från något annat håll än vår östra granne; men jag tror på samma gång att den tidpunkt, då vi skola blifva anfallne, ej ligger så nära tillhands, att vi behöfva, för den orsakens skull, påskynda arbetet.
Hvad den militäriska sidan vidkommer, så har jag af de föredrag, som hållits af män af facket, haft tillfälle att höra att meningarne äro ganska delade ang. sättet för Stockholms befästning.
Man har å ena sidan ansett att befästningarne borde, för att medföra någon verklig nytta, utföras i större omfång.
Andra hafva haft den åsigten, att ett utanverk vore tillräckligt för Stockholms försvar.
Så länge meningarne äro så delade om sättet för befästningen, har jag ansett att det är bättre att vänta med dess utföraude, till dess planen mognat hos de personer, som skola afgifva förslag i ämnet.
Om jag nu öfvergår till den ekonomiska delen af frågan, så var det alldeles icke summan, som på minsta sätt förorsakade det afslag, Utsk:ts Betänk, innehåller.
Då man ej vet, huru den föreslagna planen skall utföras, eller huru mycket den skall kosta, hemställer jag, om man med godt samvete kan bevilja anslag dertill.
Ar det nödvändigt att befästa Stockholm, är jag öfvertygad att inom alla Stånd fosterlandskänslan skall diktera beslutet och att medel dertill skola anskaffas.
Af Chefen för IngeniörKorpsen har, om jag ej misstager mig, blifvit framställdt att hela företaget skulle komma att kosta 5,225,000 rdr; och en tid af 50 år skulle således åtgå innan arbetet blifver färdigt.
Då frågar jag, huruvida, då vi ej för ögonblicket hafva något att frukta af vår granne i öster, och då det ej kan förnekas
149 att stridiga meningar gjort sig gällande i afseende på hufvudsaken, vi ej kunna vänta tili nästa riksdag, innan vi afgöra saken.
Är frågan vigtig, är den nyttig för vårt fädernesland?
Jag är öfvertygad att kommande St:r, då de få arbetsplan och kostnadsförslag sig förelagde, skola gifva dubbelt den summa, som nu äskas.
Såsom tillhörande pluraliteten inom StatsUtskrt anser jag äfven min pligt vara att besvara några af de mot Utsk:t gjorda anmärkningar.
Man har sagt att pluraliteten inom Utsk;t, utan att ingå » några närmare detaljer, afslagit K. M:s Propos.
Det hade dock varit
Regeringens pligt att lemna erforderliga uplysningar.
Vi hafva visserligen hört i ett ganska sakrikt anförande, hurusom den tillämnade befästningen i allo är nödvändig; man har sagt de summor, detta skall kosta.
Vi hafva hört omtalas de vådor, som kuuna blifva en följd, om man underlåter att befästa hufvudstaden.
Man har gått så långt, att man påstod, att fienden så hastigt kunde komma öfver oss, att ej ens den Kongl.
Familjen skulle kunna rädda sig undan hufvudstaden.
Jag för min del tror dock att i denna tid, då vi hafva så hastiga kommunikationer genom telegrafer, kan ingen fiendtlig armée, oss alldeles ovetande, landstiga här i Sverige.
Med stöd af hvad jag nu anfört och på grund af Utsk:ts i denna fråga fattade beslut, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till Utsk:ts Betänkande.
Hr Montgomery, Gustaf: Såsom varm vän af mitt fo sterland, anser jag det vara min pligt att yttra några ord i denna fråga.
För hvar och en, som erinrar sig den olyckliga ställning, i hvilken vårt fädernesland befann sig 1809, då, efter förlusten af Finland, den fiendtliga arméen beträdde Svenska jorden, och hotade sjelfva hufvudstaden, torde ingen tvekan upstå angående nödvändigheten af ett befästadt Stockholm.
Många hafva redan yttrat sig för hufvudstadens befästande.
Min röst höjde sig redan 1817 för samma sak, och jag har redan då och sedan i de allmänna tidningartie flere gånger sökt bevisa nödvändigheten deraf.
I denna min åsigt förblifver jag fortfarande, fast och orubblig, men får anhålla om återremiss af denna fråga, på det att, om möjligt, ett ännu högre anslag, än det nu angifna, må, efter noga bepröfvaude och öfvervägande, af Utsk:t föreslås.
Dä StatsUtsk:ts Be tänk. rörande 4:de Hufvudtiteln här föredrogs, tillkänuagafjag, det jag icke ämnade deltaga i behandlingen af den del af landtförsvarets ordnande, som omfattar arméens organisation eller det lefvande försvaret.
Mina skäl härföre antydde jag äfven, och får till dem hänvisa.
Att blifva en ropandes röst i ökneu emot beviljandet af anslag till någonting, efter min upfattning, så felaktigt och i så ringa mån motsvarande landets behof och tillgångar, som stridskrafternas närv:de ordnande, ansåg jag vara utau allt annut
Den 13 April. ändamål än ett gagnlöst förlängande af diskussionen och protokollernas belastande med yttranden, som i dem redan äro till finnandes.
Af mitt här åberopade tillkännagivande anser jag mig dock ieke förhindrad att yttra mig rörande en fråga, som den nu föredragna, eller Stockholms befästande, såsom tillhörande det döda försvaret.
De anslag, som beviljas till föremål af dylik beskaffenhet, äro af' helt olika natur med dem, som lemnäs till vidmakthållande af »status quo» i personalens felaktiga organisation.
Anslag till befäsningar, vapen oell öfrig materiel äro nemligen att anse som insatser i framtidens sparbössa.
De lemna alltid efter sig en valuta, då deremot de sednare, eller till en felaktigt ordnad personal, .icke efter sig lemna annan påföljd, än ett frätsår på det nationel välståndet.
Angående Stockholms befästande, så är min åsigt den, att hufvudstadens tillträdesvägar, avenyer, böra utan tidsutdrägt så förskansas, att säkerhet erhålles emot fiendtlig öfverrumpling, samt att 11.
St:r böra bevilja de anslag, som härtill erfordras.
Samma åsigt tillkännagaf jag äfven vid sisth riksdag, då befästningsfrågan till behandling förekom; mitt tillvägagående i dag står således i full konseqvens med mitt förra åtgörande.
Då jag således tillstyrker befästandet af hufvudstadens avenyer och det anslag, som härföre blifver nödigt, ber jag att till de skäl, som af föreg:de talare härför blifvit anförda och i hvilka jag instämmer, .ytterligare få bifoga ett sådant, efter min upfaltning, ensamt för sig tillräckligt att framkalla det beslut i saken, jag påyrkar.
Vill nemligen Svenska folket på ett detsamma värdigt sätt sätta Sveriges Konung, Sveriges Regering i tillfälle att icke obetingadt gifva efter för hvarje peremtorisk fordran af en blifvande fiende, så måste hufvudstaden så befästas, och detta snart, att densamma kan anses fredad för hvarje öfverrumplingsförsök.
Köpenhamns öde åren 1801 och 1807 böra vi föra oss till minnes.
Det hade visserligen varit önskligt om den K.
Proposm uptagit en mera lämplig summa för hufvudstadens befästande, än fallet var.
Men detta förhållande hade icke bort hindra StatsUtsk.-t att, i öfverensstämmelse med Rikets sannskyldiga nytta, gå utom den K.
Proposm och öka summan, med andra ord gå så tillväga, som fallet var vid sisth riksdag, då beslutet fattades rörande en ingalunda i öfverensstämmelse med den K.
Proposm varande utsträckning af bevärings-exercisen.
Jag anhåller om bifall till Konungens Propos. rörande Stockholms befästande.
Ropen på propos, förnyades.
En talare har redan förut erinrat erom att K. M:t i sin Propos. vid sista riksdagen, i betraktande af de betydliga anslag, som eljest dels i så många afseenden för 4:de Hufvudtilelns behof och dels i flera andra fall mäste hos R, St:r äskas, ansett sig icke böra om anslag till hufvudstadens befästande framställa förslag.
Enskildte motionärer gjorde deremot i sådant afseende framställningar och yrkade dels tre millioner uuder Statsreglerings-perioden till befästande af Stockholm och Carlskrona, Den 13 A p r il. 151 dels 500,000 rdr ärligen och 300,000 rdr dessutom till bestyckning för Stockholms befästande, dels att så stort anslag måtte beviljas till Stockholms och Carlskronas befästande, att befästningarne kunde blifva färdiga på sex år.
Både K. M-.t i sin omförmälde Propos. och motionärerne hade efter min tanke, hvar från sin ståndpunkt, rätt, men en annan väg inslogo emellertid 1857 års Ständer, då de till det stora ändamålet anslogo 200,000 rdr och begärde Propos. i ämnet till denna riksdag, och på denna väg har K. M:t, dertill visserligen föranledd af R.
St:r, i sin Propos. till denna riksdag fortgått, då K. M. för Stockholms befästande äskat 100,000 rdr årligen.
Att sålunda ånyo börja ett stort företag, ett företag, som efter en säkert ej för hög beräkning fördrar 9 å 10 mill. till sitt fullbordande, med ett så ringa anslag, som det föreslagna, kan efter min tanke aldrig vara klokt och ändamålsenligt.
Antingen är Stockholms befästande af den vigt, att det måste ske med upoffrande af andra vigtiga företag och krafterne derpå koncentreras, och jag är öfvertygad att, om K.
M. bestämdt uttalar cn sådan åsigt och på styrkan af sin öfvertygelse gifver det bevis, ' som sedan verldens begynnelse varit det egentliga profvet på öfvertygelsens styrka, eller derför af sitt folk begär en upoffring, hvilket för K.
M:t sjelf alltid jemväl är en upoffring, så skall folket svara med välvilja och intresse, eller finnas andra ändamål, militäriska eller borgerliga, som äro vigtigare, och då bör Stockholms befästande anstå till dessa äro vunna.
Vi sakna ej exempel på företag, påbörjade med otillräckliga medel, som framsläpat ett tynande lif och ännu stå ofullbordade.
Så börjades Carlsborg 1820 och lärer under stundande statsregleringsperiod ej ens kunna förses med hvad som skulle gifva det dess första egenskap af fästning; fästningsverken vid Carlskrona 1821 och i Stockholms skärgård 1831, utan att ännn på långt när vara färdiga, oaktadt sin framstående vigt.
Att öka dessa företag med ännu ett större än dem alla, utan att vid sjelfva början tillse, att fullbordandet kan ske inom den när maste framtiden, skall blott medföra den påföljd att de gamla företagen ännu längre tid förblifva ofullbordade, utan att med det nya något väsendtligt vinnes.
På grund af hvad jag sålunda anfört, skulle jag för min del önskat, att R. o Ad. stannat i följande beslut; »att R. o. Ad., som erkänner vigten af Stockholms befästande, likväl, med afseende derpå, att Statens tillgångar icke för närvide medgifva befästnings arbetenas kraftfulla bedrifvande, och då ett företag af den omfattning, som det ifrågav:de, efter R. o. Ad-.s tanke, icke bör med så ringa medel, som K.
M. för ändamålet föreslagit, i vidsträcktare mån, än som redan skett, inledas, bifaller hvad Utsk:t i denna punkt hemställt,» men, då återremiss blifvit begärd och öfriga RiksStånd torde böra få del af de uplysningar här lemnats, vill jag cj emotsätta mig återremissen.
Med anledning af det gjorda klandret, att nå - Den 13 April. gra kostnadsberäkningar för Stockholms befästande icke blifvit gjorde, får jag blott nplysa att sådane verkligen blifvit framlagda och att det anses åtgå 5,47 5,000 rdr för sjelfva befästningsarbetet, 2,440,000 rdr för bestyckningen, samt 1,386,000 rdr för projektiler m. m-, eller tillsammans 9,263,000 rdr rmt.
Som tiden redan är långt framskriden, vill jag ej länge uppehålla 11. o. Ad. oell i följd deraf ej uptaga till besvarande flera anmärkningsvärda invändningar mot nyttan af Stockholms befästande.
Jag förbigår nu dessa, öfvertygad att hvar och en, sorn inser nyttan och behofvet af Stockholms befästande, skall med värme omfatta företaget.
Det finues dock några andra omständigheter, hvarom jag vill kortligen yttra mig.
Man har här sagt, att det var af brist på nödiga, fullständiga uplysningar, som Utsk:t ej kunnat förorda några anslag lör detta ändamål.
I enlighet med hvad jag i mitt sedoaste anförande hade äran omförmäla, ber jag att tå fästa uprnärksamheten på den skrifvelse, K. M. till 11.
St:r afgaf rörande detta ämne, och hvilken ligger till grund för den framställning, hvilken angående befästningen vid denna riksdag borde göras.
Jag tror mig tillräckligt hafva åskådliggjort att, hvad 11.
St:r begärde, blef fullgjordt, i det arbetena påbörjades och förslag till deras fortsättande framställdes.
Såsom ani. att ej bevilja något anslag anföres, bland annat, äfven att någon plan för befästandet ingenstädes finnes delgifven B.
St:r elles ens af K.
Härvid får jag blott anmärka, att något arbete omöjligen kunnat börja, förrän planen derför blifvit stad fästad.
"Vidare anser mången såsom ett bevis på mindre intresse för denna vigtiga fråga, att en såringa summasom 100,009 rdr årligen blifvit begärd.
Det är visserligen sannt, att det hade varit vida lyckligare, om man kunnat framkomma med begäran om en ännu större summa; men i sådant fall hade flera andra vigtiga utgifter fått npskjutas.
Man ansåg, att raan borde, för att kunna fortsätta den redan påbörjade delen af befästningen, begära hvad som befanns med rikets tillgångar öfverensstämmande.
Med anledning af hvad jag nu anfört, tror jag mig hafva bevisat att lt.
St,;r fått sina önskningar upfyllda och att inga uplysningar, sorn varit dem angenäma att erhålla, på något sätt undanhållits dem, äfvensom att skäl förefunnits, hvarföre ej en högre summa blifvit begärd.
Jag får således fortfarande anhålla om afslag å Utskits Betänk, och bifall till K. M:s Propos.
Jag ber att få instämma med de Hrr, som yrkat åierremiss af denna punkt, på det 8lt Statslltsk:t måtte bli satt i tillfälle att taga närmare kännedom om den plan för Stockholms befästande, som nu tycks lörefinnas, och derefter inkomma till K.
St:r med ett mera detaljeradt Betänk, i detta afseende.
Anckarsvärd har yttrat, att han anser, det Rysslands cröfringspolitik gentemot Sverige redan nått sin gräns; men om Den 13 April. det skall vara ett skäl för att ej befästa Stockholm, fruktar jag emellertid, att det är ett skäl, sorn icke håller streck.