Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner särskildt till ett sådant sterbhus, der arfvingarne fått en ganska vacker behållning derigenom att de fortfarit någon tid med att låta rörelsen fortgå, under det boet förblifvit oskiftadt; hvaremot de säkerligen hade måst öfverlemna boet till kreditorerne, om de varit tvungne att genast göra skifte.
Jag vill visst icke bestrida billigheten af den grundsatts, att med karta belägges endast den del af boet, som tillhört den aflidna personen, men i de flesta fall är det för domaren alldeles omöjligt att, med ledning af bouppteckningen, bestämma hvad som rätteligen tillhör denne eller den efterlefvande, ty bouppteckningen innehåller icke dertill nödiga materialier.
Att åter göra domaren till utredningsman i hvarje sterbhus, på det han må kunna bestämma kartans belopp, vore att ålägga honom ett allt lör drygt besvär.
Visserligen har jag mig bekant, att i en landsort domaren tog sig för att å inlemnade bouppteckningar göra sådana arfskiften på papperet, i ändamål att derigenom bereda sig en sportel-inkomst, men hvad blef resultatet?
Jo, att dessa arfskiften oftast måste sedermera kasseras, emedan domaren ej baft tillgång till fullständiga upplysningar, för att derpå grunda ett lagligt arfskifte.
Utsk:ts förslag är, som sagdt, visserligen ganska vackert och billigt, men deremot icke praktiskt, och jag yrkar derföre afslag derå.
Hr Fåhraeus, Joh. Fred.:
Giftermålsbalkens 10:de kap. stadgar i l:sta §:n med tydliga ord, att onär man och hustru äro sammanvigde, då eger hvardera giftorätt i boet».
Det förekommer mig således synnerligen rättsvidrigt att påfordra stämpelafgift för en handling, som icke tillerkänner mig annan rätt, än att behålla hvad jag redan eger.
Denna åsigt yttrades älven vid öfverläggningarna på detta rum, när frågan sisth riksdag förevar.
Då emellertid under diskussionen i dag åtskilliga praktiska betänkligheter blifvit anförda emot Utsk:ts försteg i det skick det nu är, förenar jag mig med en föreg:de talare i anhållan om återremiss.
Man har icke kunnat bestrida rikligheten af den här uttalade grundsats, och då torde det väl också icke vara omöjligt att vinna en praktisk lösning af frågan.
Den åsyftade befrielsen för efterlefvande make kunde ju beviljas eventuell, eller med vilkor att vederb:de företedde arfskifte på samma gång som bouppteckning inlemnas.
För att från Utsk:t erhålla ett nytt försteg i denna syftning, instämmer jag med dem »om yrkat återremiss. 506 Den 8 April f. m.
Äfven jag instämmer gerna med dem som begära äterremiss, blott R. o. Ad. behagar förklara, att Ståndet gillar sjelfva principen, och att återremissen åsyftar endast att få ett nytt förslag, som är lyckligare formuleradt.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställdes först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propos. på äterremiss deraf, då svaren utföllo med ja och nej i blandning, vidare propos. på afslag derå, hvartill likaledes svarades blandade ja och nej, samt slutligen förnyad propos. på merberörde hemställans återremitterande, hvilken propos. besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Härefter blef, uppå framställd propos., den vidare behandlingen af förev:de Betänk, uppskjuten till e. m:s plenum.
Anmältes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Mern.
N:o 82, ang:de behandlingen af frågor rörande folkskoleväsendet; samt Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 32, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { 3 e. m.
Den 8 April e. m. 507 Onsdagen den 8 April 1863.
Justerades ett prot.-utdrag för f. m:s plenum samt prot:t för den 14 sistl.
Februari f. m.
Fortsattes behandlingen af Bevilln.-Utskits Betänk.
N:o 7, ang:de stämpelpappers-afgiften, dervid nu i ordningen förekom: § 6, rubriken bouppteckningar, sista meningen, äfvensom § 7, rubriken bouppteckningar.
Då sjelfva saken redan är återremitterad, så anser jag att man bör förfara på samma sätt med motiverna, hvarför jag anhåller om återremiss af den nu föredragna punkten.
, blefvo ifrågav:de delar af författnings-förslaget till Utsk:t återremitterade.
Utsk:ts hemställan i fråga om stämpel å bouppteckningar, då flera sådana skola efter den aflidne upprättas.
Den förändring, som här är föreslagen, synes mig vara temligen öfverflödig, alldenstund författningen redan innehåller en föreskrift, som ger tydlig anvisning åt domstolarne att icke taxera bouppteckning annat än vid den rätt, under hvars domvärjo den aflidne varit mantalseller skattskrifven.
Det heter nemi.:
»Har afliden person på flere orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, skall sammanräknade behållningen enligt dessa bouppteckningar tagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet, hvilket bör för samtlige bouppteckningarne kontrolleras vid den rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantals- och skattskrifven.»
Det är naturligtvis icke möjligt att lägga behållningen enligt bouppteckningarne till grund för beräkningen af stämpelbeloppet, med mindre än att man har alla bouppteckningarne på en gång under ögonen.
Den ifrågav:de förändringen att hvar och en af bouppteckningarne, utan 508 Den 8 April e. m. att vara med stämpel försedd, skulle ingifvas till den rätt, der egendomen är belägen, synes mig mindre lämplig i en stämpelpappers-författning, då, enligt min tanka, det vore rättast och bäst att aldrig ingifva bouppteckning till annan rätt än den hvarunder den aflidne personen i lifstiden lydt.
Jag får således anhålla, att R. o. Ad., med afslag å denna punkt af Utsk:ts Betänk., måtte besluta att bibehålla den nuv:de föreskriften oförändrad.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af den nu i berörde hänseende gällande föreskriften, hvilken propos. med ja besvarades. § 6, rubriken bouppteckningar, tredje stycket.
Till följd af R. o. Ad:s redan fattade beslut, torde detta förslag böra afslås och det förutvarande stadgandet bibehållas.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., ogillades Utsk:ts förslag lill text och det nu gällande stadgandet förklarades skola bibehållas.
Utsk:ts öfriga i afseende å § 6 gjorda hemställanden och redaktionsförslag.
Härefter föredrogs texten till § 6 i dess helhet och godkändes i alla de delar, som icke förut varit föremål för R. o. Ad:s beslut.
Utsk:ts samtlige hcmställanden rörande §§:na 7, 8, 9 och 10 samt förslag till dessa §§:s text.
Hemställanderne biföllos och texten godkändes i alla de delar, som ej förut varit föremål för pröfning. § 12.
Utskds hemställan om förtydligande af föreskrifterne ang:de utbyte af makuleradt stämpelpapper.
Jag befarar att ett stadgande i den syftning, som här är föreslagen, kan föranleda hvarjehanda underslef.
Den omständigheten att en inteckning är afslagen eller en lagfart vägrad, gör hvarken skuldebrefvet eller köpebrefvet såsom laghandling odugligt.
En person kan ganska väl presentera en skuldsedel till inteckning och få densamma afslagen, men han kan likaväl utkräfva hela beloppet af den som utfärdat sedeln.
Den 8 April «.m. 509
Man skulle mycket väl kunna tänka sig att en person, som köpt en egendom, kunde finna sin fördel af att dröja så länge med att presentera sina handlingar att lagfart icke kan beviljas; han skulle då, till följd häraf, få utbyta det stämpelpapper, hvarmed handlingarne voro belagde.
Detta hindrar honom dock icke att dagen derpå sälja sin egendom, hvilken han således varit i besittning utaf utan att hafva erlagt de karteafgifter, som äro föreskrifna.
Då den ifrågav:de förändringen således endast skulle befordra det vingleri med egendomar, som på en mängd orter bedrifves, så kan jag icke finna att den har något skäl för sig, utan anhåller om afslag på denna punkt af Betänk:t.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af den nu i berörde hänseende gällande föreskriften, hvilken propos. med ja besvarades. § 12, mom. 1, första stycket.
Som R. o. Ad. redan afslagit Utsk:ts hemställan i denna punkt, torde äfven den föreslagna redaktions-förändringen böra förkastas och den gamla föreskriften bibehållas.
Efter härmed slutad öfverläggning, ogillades Utskits förslag till text, och det nu gällande stadgandet förklarades skola bibehållas. § 12, mom. 2.
Godkändes. §§:na 10 och 17.
Utsk:ts hemställanden och förslag till text biföllos och godkändes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £8 e. m.
Brakel. 510 Den 11 April.
Lördagen den 11 April 1863.
Plenum kl. 2 e. m.
Justerades 1 prot.-utdrag för d. 8 dennes samt pleni-prot:t för d. 14 sistl.
Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t ankomne förslag lill R.
St:rs underd. skrivelser lill K. M., nemi.:
N:o 72, ang:de förändrade grunder för mjöl- och sågqvarnars beskattning; N:o 73, i fråga om antagande af en ny förordn. ang:de mantals-penningarne; N:0 74, i ani. af K.
M;s Nåd.
Propos. ang:de försäljning till skatte af Ljusne stora krono-laxfiske i Gefleborgs län; N:o 75, ang:de ersättnings-anslag för upphörd dagsverksskyldighet till åtskilliga mititiae-boställen; N:o 76, ang:de upplåtande till Göteborgs museum af kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg; N:o 77, med hemställan om utredning, om och på hvilka vilkor åboerne å de Wisingsö skolegodshemman, som äro af krononatur, må kunna förvärfva eganderätt till dessa hemman; N:o 78, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de upplåtande af en del utaf slottsträdgården i Halmstad till tomt för ny elementar-läroverks-byggnad derstädes; N:o 79, ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Enkan Anna Maria Lundgren, till förmån för folkskole-byggnaden i Hudiksvalls stad; N:o 80, angtde eftergift af kronans rätt till dana-arf efter aflidna hustrun Johanna Katharina Grenqvist, till förmån för fattighusbyggnaden i Waxholms stad; N:o 81, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de föreslagen utvidgning af Uplands regenutes mötesplats Polacksbacken; N:o 82, ang:de förändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myndighet; N:o 83, ang:de inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma och blinda; samt N:o 84, ang:de förändrade föreskrifter för vinnande af inträde i Konungens kansli och de förvaltande verken.
Den 11 April. 511 Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att de af Riks-Stånden beslutade gemensamma öfverläggningarne om Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 81, ang:de regleringen af utgifterne under riks-statens femte hufvudtitel, komme att hållas här i Riddarhussalen nästa Tisdag den 14 dennes kl. 6 e. m.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, dels Stats-Utsk:ts den 8 dennes bordlagde Mern. 82, ang:de behandlingen af frågor rörande folkskoleväsendet; och dels Lag-Utsk:ts nämnde dag bordlagde Betänk.
N:o 32, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskm inkomne Mem:r, Betänkm och Utlåtm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 77, med åtskilliga upplysningar och utredningar rör:de jernvägarnes ekonomi och anläggnings-sätt; N:o 81, ang:de regleringen af utgifterna under riks-statens femte hufvudtitel; Banko-Utskottet:
N:o 32, med förslag ang:de förändrad organisation af R.
St:rs bank samt inrättande af en särskild aflårs-bank; Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o lil, i ani. af väckt motion om Upsala universitets förläggande till hufvudstaden; N:o 112, i ani. af väckt motion om utarbetande af förslag till ny Riks-akt; Särskilda Utskottet: N:o 1, angående arfvode för en Sekreterare. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 3 e. m.
512 Den 15 April.
Onsdagen den 15 April 1863.
Justerades pleni-prot:t för den 18 sistl.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 8 och 11 dennes bordlagde Mern.
N:o 82, ang:de behandlingen af frågor rörande folkskoleväsendet.
Hr Fåhraus, Olof Immanuel:
Det kan visserligen icke bestridas, att det vore mest ändamålsenligt, om, såsom StatsUtsk:ts Mern. alser, alla de vid riksdagen väckta frågor, som röra folkskoleväsendet, blefve på ett ställe förberedande behandlade; men det måste härvid tillses, huruvida den åtgärd, som Stats-Utsk:t för detta ändamål föreslagit, kan förlikas med grundlagsenlig former.
De grundlagsstadganden, som på detta fall äro tillämpliga, innefattas i 43 och 44 §§:na R. 0. Sistnämnda §:s 3:e mom. föreskrifver, alt, om »Utskott vill återlemna något från ett eller »flere Riks-Stånd remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hö»rande, Utsk:t åligger att, sist inom åtta dagar, afgifva sitt Utlåt., »med deruti anförda skäl, till samtliga Riks-Stånden, hvilka der»efter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utskott de anse »målet höra.» 43:dje §:n åter stadgar, bland annat, i l:a mom:t, att, om »Utskott anser nödigt att, till öfverläggning om något ärende af »vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda, då skola »från hvartdera af de Utskott, som till sådan gemensam öfver»läggning sammankomma böra, två ledamöter af hvarje
Stånd »dertill utses;» — och vidare i 2:dra mormt, att »sålunda sam»mansatt Utsk. eger rätt att Retänk. i frågan till R.
St:r af»gifva, utan att Utskrns öfriga ledamöter deruti taga del.» Nu har Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:t, till hvilket ifrågavarande motioner blifvit remitterade, icke inom 8 dagar återlemnat dem.
Utsk:t har alltså funnit dem tillhöra sin handläggning, och sådant ostridigt på fullgoda skäl; men Utsk:t har, såsom af förevarande Mern. inhemtas, funnit nödigt att för frågornas behandling sammanträda med Stats-Utsk:t.
Då det sålunda sammansatta Utskott gjort hemställan om öfverlemnande dit äfven af
Den 15 April. 513 af de till Stats-Utsk:t remitterade motioner rörande folkskoleväsendet, har Stats-Utsk:t ovedersägligen varit i sin goda rätt, då det afslagit denna hemställan, emedan det, enligt sist åberopade grundlagsparagraf, ankommer på det Utsk., till hvilket en motion blifvit remitterad, att pröfva, om det för frågans behandling är nödigt att sammanträda med annat Utsk. eller ej.
Men på samma grund har Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t ock varit i sin goda rätt, då det pröfvat nödigt att för behandling af de dit remitterade folkskolefrågorna bilda Sammansatt Statsoch Ekon.-Utsk.
I grundlagarne finnes icke någon föreskrift, som bemyndigar Riks-Stånden att i annat fall än det, hvarom 44:de §:n R.
O. handlar, eller då Utsk. inom 8 dagar efter emottagandet återlemnar någon motion, förvisa ärenden från ett till annat Utsk., framställningen må komma från hvilket håll som helst.
I följd af det anförda, torde det vara klart, att bifall till Stats-Utsk:ts hemställan icke kan vara förenligt med grundlagarnes helgd.
Det skulle vara icke allenast att undanrödja verkan af det fullt grundlagsenliga förfaringssätt, som Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t iakttagit och derigenom rubba den af lagen i detta hänseende bestämda ordning, utan älven att ingripa i den rätt, som det behörigen konstituerade Sammansatta Stats- o- Ekon.-Utsk:t är genom åberopade 43:dje § i R.
O. uttryckligen tillerkänd, att Betänk, öfver dit öfverlemnade frågor till R.
Vid sådane förhållanden och utan afseende på det mer eller mindre oegentliga, som kan finnas ligga deruti, att likartade frågor på 2:ne särskilda ställen förberedande behandlas, får jag, i öfverensstämmelse med den mening, som härom i Talmanskonferensen gjort sig gällande, vördsamt hemställa, att StatsUtskits förevarande Mern. må förklaras icke kunna föranleda annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Häruti instämde Frih. af Ugglas, Gustaf. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att R. o. Ad. skulle förklara ifrågavide Mern. icke kunna föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 8 och 11 dennes på bordet lagde Betänk.
Jag hemställer att Betänk:t mätte punktvis föredragas, och ingressen komma sist, samt att, om en eller flera punkter afslås eller återremitteras, Utsk:t må vara berättigadt att vidtaga de förändringar, som af dessa beslut kunna blifva en följd. H. lil. 33 514 Den 15 April.
Sparre hade föreslagit, att föredragningen af ifrågav:de Betänk, skulle ske punktvis, med iakttagande deraf, att ingressen till det af Utsk:t framställda författningsförslag skulle till pröfning förekomma först efter det förslagets samtliga §§ blifvit genomgångne och algjorde, äfvensom att K. o. Ad., för den händelse åtskilliga §§ i förslaget komrne att återremitteras, men andra åter bifölles, skulle lemna Utsk:t öppen rätt att, vid förslagets förnyade granskning, föreslå de jentkningar i afseende å redaktionen af de bifallne §§:ne, som kunde finnas behöfliga till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne torde komma att undergå; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade lemna sitt bifall till hvad sålunda föreslagits.
Till följd af detta beslut börjades föredragningen med:
Utsk:ts förslag till ny författn. ang:de tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom. § 1- Hr von Ehrenheim, Per:
I likhet med hvad som brukar ega rum eljest vid föredragningen af sådana Betänk:n som detta, förmodar jag att diskussionen kan få omfatta flera §§ än den, som särskildt är föredragen.
Det är nemi. omöjligt att i ett sådant ärende skilja det ena från det andra. 1 ani. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att det fattade beslutet om punktvis skeende föredragning af ifrågav:de Betänk, lika litet vid detta tillfälle som tillförene, då vidlyftiga förslag af R. o. Ad. behandlats, afsåge att inskränka hvar och en ledamots rätt att, derest han funne sådant nödigt, yttra sig antingen öfver förslaget i dess helhet eller andra delar deraf än den föredragne, utan endast begränsade rättigheten att framställa bestämda yrkanden till den del af förslaget, som blifvit till afgörande företagen.
Denna författn. skiljer sig från den af 1861 hufvudsakligen deri, att den sednare ålägger domaren att upprätta förteckning öfver förmynderskap, hvaremot här föreslås att öfverflytta detta bestyr till gode männen.
Om man också kan hafva allt hopp om de kommunala institutionernas utveckling och till dem hysa stor tillit, så är man väl dock ej ännu så långt kommen, att man kan alldeles undvara den offentliga myndighetens kontroll.
En annan förändring är, att förmyndaren skall lyda under domare i den ort, der han sjelf är boende, i stället för den, der den omyndige bor, och detta anser jag särdeles betänkligt.
Af dessa skäl önskar jag, att R. o. Ad. ville förkasta förslaget i sin helhet, så mycket heldre som Deu 15 April. 515 den deles behof att vid hvarje riksdag göra sådana förändringar.
Hamilton, Gustaf:
Jag anser mig böra härvid upptaga endast hvad som angår l:a §:n, och då i denna fråga blott är om att tydligt stadga, under hvilken rätt deu omyndige i ett visst gifvet fall bör lyda, anhåller jag helt enkelt om bifall till §:n 1.
Förmyndarevården är onekligen ett af de ömtåligaste föremål för lagstiftarens behandling.
Det är statens pligt att i afseende å den stora mängden omyndiga tillse, att deras förmögenhet väl förvaltas, och denna pligt gäller naturligtvis äfven i afseende å dem, som blifvit förklarade oförmögne att sjelfva handhafva sina egodelar.
Endast hos oss här i Sverige, der den tysta förmånsrätten ända till sistlidne riksdag egt rum för myndlingar, har man kunnat förbise vigten af lagstadga nden i detta afseende.
I alla andra länder, der en sådan tyst förmånsrätt icke finnes, har lagstiftningen gått mycket längre, så att t. ex. i Norige och Danmark domstolarne hafva förvaltningen af omyndigas egendom.
Jag nämner detta faktum sorn ett skäl emot den klagan, som af domare häremot föres.
Afven i Frankrike, der den tysta förmånsrätten icke alldeles upphört, finnes en särskild institution för detta ändamål, nemi.
Farriilje-rådet.
Då hos oss ofvannämnda förmånsrätt 1860 upphäfdes, måste man vara betänkt på att ersätta densamma, och det var då kommunerna, som man ansåg sig kunna pålägga bördan i första hand, isynnerhet som det visat sig, att dessa ådagalagt ett visst intresse för de omyndiga, och ofta begärde att personer måtte sättas under förmyndare m. m.
Men kornmunal-styrelserna hade 1861 ännu icke vunnit nödig utbildning och rotfäste, och man trodde då böra ålägga en ansvarig embetsman att i viss mån medverka.
Denna måste då blifva domaren.
Följande en grundsats, som redan 1845 uttalades, ville man dock icke låta domaren handhafva tillsynen, utan han skulle blott dertill medverka, och han ålades derföre att föra en förteckning öfver förmynderskapen, samt att öfvervaka det hela.
Jag har i min reservation gifvit tillkänna att, då tillsynen blifvit ordnad, jag icke skall hafva något emot att lätta detta åliggande för domaren; men att efter blott 1^ år förändra författnm, att lita på att kommunerna nu skola vara färdiga att öfvertaga alltsammans, det anser jag vara för tidigt, så mycket mera som domarena först nu kunna hafva fullbordat dessa förteckningar.
Den andra med detta förslag åsyftade förändringen är att granskningen skall verkställas af gode männen i den ort, der förmyndaren bor, i stället för i den der den omyndige bor.
Det är dock klart, att inom den kommun, der jag tillbragt min verksammaste ålder, der bör också finnas något interesse för mina barn.
Det måste äfven af nämnda stadgande uppstå åtskilliga svårigheter, som jag omnämnt i min reservation.
Om nemi. 2 516
Den 15 April. förmyndare äro förordnade, hvilka bo på olika håll, så skulle ju hvar och en af dessa lemna sin räkning till gode männen i den ort der han bor, och då befattar sig ingendera af dessa med någon tillsyn, utan de verkställa blott revisionsarbetet.
Skulle de då finna sig befogade att yrka förmyndarens afskedande, så blir frågan, om sådant skall gälla båda eller blott den ene af de två.
Afven blir det en kinkig fråga om det arfvode, som skall åt dessa gode män bestås.
På dessa och flere andra skäl tror jag att det framställda förslaget icke bör antagas.
Hvad beträffar § 1, så finnér jag för min del det der gjorda tillägget alldeles obehöfligt, då redan förut är antydt, af hvilken rätt förmynderskapet bör vårdas, i händelse fadren är okänd; och jag får derföre anhålla, att R. o. Ad. ville afslå den föredragna §:n.
Denna l:a § i förslaget kan visserligen anses som en förbättring, men förändringen är dock af föga vigt, ty den som är född af okänd fader, eller hvars fader ej har stadigt hemvist, lärer väl i allmänhet ej hafva mycken egendom att tillsätta förmyndare öfver.
Då jag för öfrigt är sinnad att afslå förslaget i sin helhet, anhåller jag om afslag å denna §.
Gr. Hamilton:
A ena sidan måste öfver handhafvandet af omyndigas egendom utöfvas en tillräcklig kontroll, hvarvid dock företer sig den svårighet, att en sådan blir ganska kostsam; men å andra sidan får denna kontroll ej blifva så sträng och småaktig, att ingen vill åtaga sig förmynderskap, att förmyndaren förlorar allt intresse, och att man ej kan få en duglig förmyndare.
Utsk:ts förslag afser just att göra kontrollen lullständigare och kostnaderna mindre.
Den förteckning, som domaren nu är ålagd att föra, har man öfverflyttat till kommunerna, som känna till hvar och en och derföre kunna lättare göra den fullständig.
För att åter minska omgången, besväret och kostnaderna för förmyndaren, har Utsk:t föreslagit, att denne skall lemna sin räkning, att granskas, blott till gode männen, som må öfverlemna den till domaren, om anmärkning förekommit.
Vidare är stadgadt, att förmyndaren skall inlemna sin räkenskap till gode männen i den ort der han sjelf bor.
Det är klart, att sådant måste medföra stor fördel, emedan desse äro bäst i stånd att bedöma hans vederhäftighet.
— För min del vågar jag anhålla om bifall, men hoppas tillika att, om förslaget ej skulle i sin nuv:de form vinna R. o. Ad:s bifall, detsamma icke måtte tvärt afslås, utan för ändrings vinnande till Utsk:t återremitteras.
För min del måste jag vid pröfning och jemförelse gifva företrädet åt 1861 års författn.
Laglitsk-. ts förslag är nemi. icke bygdt på samma principer, som hittills gjort sig gällande i lagstiftningen i allmänhet.