Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådigt utnämnande till StatsSecreterare, derifrån Nådig transport till Landshöfdinge öfver Stora Kopparbergs
Län och sednast äfven Nådigt afsked från denna befattning; men hvad vi uraktlåtit om vi varit något skyldige böra vi ändock ersätta i synnerhet i denna tidepunkt, då både Konung och Ständer gemensamt skörda välgörande verkningar af denna Constitution, och gemensamt erkänna den lycklig för Sverige på samma gång sorn i öfrige Länder oenighet om Constitutioners förmån så allmänt vaJ rit rådatvde.
Efter denna ingress får jag åter upprepa, att äro vi något skyldige så böra vi vår skuld betala, och då kunde vi ju dertill välja sätt som våra tillgångar medgifva samt vår egen och Constitutionens ensamma Författares he - l48 Den 16 September e, m. der fordrar, då kanske tjenligare vors att til! efterverlden lemna någon hågkomst på sätt skedt med Författaren af 1720 års Coastitutionj men afven detta vedermäle, har jag endast velat ojnnämna såsom mera tjenligt, än att i vår medellösa tid anslå årlig betydlig penningeafgift till en man sorn både år, helsa och själsförmögenheter tillåta att sorn närande medlem i Staten förtjena sitt och"de sinäs uppehälle behöfva utan att endast varaStatsCassan tili last.
Jag tror tvärtom att åt Herr Järta intet bör vidgöras för RegeringeFormens författande emedan det ej var han forn författade den/amma, utan endast gemensamt med många andra dertill utsedde delade besväret, och bland hvilka framledne RiddarhusSecreteraren Silfverstolpe torde hafva lika stor, om icke större, förtjenst än Herr Järta, och när Herr Silfverstolpe som tjenade till slutet af sin lefnad och ej i några förmonliga vilkor efterlämnade Enka och Barn, icke såsom Författare af RegeriogsFormen kom i åtanka af pension, så vore det väl högst olämpligt att nu efter 14 års förlopp ensamt vilja belöna Herr Järta för hvad flere, med onekeligt lika stor arbetelust som han deltagit uti.
Redan för flere veckor sedan har ett Riksstånd bestämt afslagit ifrågavarande pension,och har säkert gjort det med mångdubbelt skäl, ty just detta Riksstånd äger hvar och en i sin hembyggd troligen ofta tillfälle att hos -inhyses nödtorftiga sa armodet i hög grad och husfäder, som oaktadt de ej hafva utsigt för Den i6 September e. /», .l^y morgondagens föda åt det käraste de äga Jina hartig ändock skatta till Staten och följaktligen äfven bidraga till utgörandet af bättre lottade Medborgares pension.
Det vore väl om detta motskäl äfven togs i öfvervägande af de män, om pä detta rum sådane finnes, som o - aktadt de inse obilligheten af att gifva Herr Järta 2000 R:dr Banco årligt underhåll, sorn oaktadt de inse vådan af detta skadliga prejudikat, ändock af gammal vänskap till den ifrågavarande personen söka understödja denna efter min tanke onödig» gåfva på äfven den nödlidandes bekostnad.
Bilaga till PleniProtocollet för den 18 September, formiddagen.
Friherre Ahcharfvärd, Carl Hindric-.
StstsUtskotfets Betänkande rörande tredje HufvudTiteln, framställer sig nu nästan uti »50 Den 18 Septemberf. m. samma skick som före den, vid första föredragningen, beviljade återremissen, och om StatsUtskottet icke funnit anledning , att till följe utaf gjorde anmärkningar, ändra åsigter, så har icke eller jag under tiden funnit några skäl att ändra min öfvertygelse.
Jag förbigår att åter upprepa de mindre betydliga anmärkningar, hvarå jag redan förut tagit mig friheten fästa uppmärksamhetfen, utan att de vunnit det Höglofl.
Utskottets afseende, men hvad den betydliga utgiften i och för Andra Gardets Caserne vidkommer, anser jag det af högsta vigt, att aldrig upphöra att söka fästa det sunda omdömet vid olämpligheten att fortfarande bekosta dyra Militaireétabiisementer uti Hufvucjstaden , på den grund Utskottet föregifver, nemligen att tidpunkten ännu torde vara långt aflägsnad för ett ändamålsenligare behandlingssätt.
Mig förefaller det högst besynnerligt att Stockholms Garnison under en så lång tid kunnat vara dessa Allmänna Caserneinrättningar förutan, och att deras uppförande nu först sedan Stockholm blifvit en gränseort, vunnit egenskap af så högst nödvändige.
Då Stockholms Stad i alla fall bekostar Inqvarteringen för de härstädes Garnizonerande Trupperne , så synes mig, sorn de till detta ändamål föreslagne 15,000 R:dr B co om året skulle inom tredje Hufvudtitein , för nödvändigare behof vara erforderlige, eller i annat fall Bevillningen åtminstone med denna summa kunna minskas.
Utskottet företer ibland ordsakerne för dess tillstyrkande af denna aas Den 18 September f. nu 151 slagssumma, att Utjkottet anfer af vigt, att Grubba dt bibehålla Rikfens Ständers fattade befut och att uppfylla gifve järfäkringar.
Man skulle härutaf lätteligen kunna draga den 6lutsatts att förra Riksens Ständer genom formeligt Contract med Kongl. Andra LifGardesRegementet förbundit sig till den ifrågavarande Casernebyggnaden} som jag likväl icke tror förhållandet vara sådant, så får det förlåtas mig, om jag icke anser mig kunna tillstyrka fortfarandet af en ut. gift 5 den jag icke finner påkallad af högsta nödvändighet, och detta under en tidpunkt af verklig förlägenhet, huru utvägar skola finnas till de mera trängande Statsbehofvens fyllande.
Jag röstar således i denna del, likasom förra gången Betänkandet förevar, endast för så stort anslag, som erfordras att intill nästa Riksdag uppföra en sådan byggnad, som i och för detta ändamål för Kongl. Andra LifGardet sedan sista Riksdag blifvit uppförd.
Jag fortfar äfven uti mitt påstående, att ingen löneförhöjning för Chefskapet vid Östgötha LifGrenadierRegementet måtte beviljas, och torde det äfven härvid tillåtas mig, att anmärka, huru den anledning till beviljandet af denna löneförhöjning, man velst hämta ifrån Chefskapet vid Nerikes Regemente, vid en noggran undersökning skulle visa 6ig, icke vara af ett lika förhållande , då den nuvarande Chefslönen vid Nerikes Regemente blott är en af de mindre förmonlige Majorslöner i Arméen, men deremot den ifrågavarande LifGrenaditrRegementets
Cbefslönen är en gammal ÖfversteLieutenantslndelning.
Som jag hoppas att en ali - 152 Den 18 September f. m män Lönereglering för Arméen icke måtte vara allt för långt borta, så tror jag det vore
I högsta måtto origtigt att under hvilken förevändning sorn hälst bifalla några partiella Löneregleringar.
Jag tillstyrker sålunda äfven i denna del afalsg å Betänkandet.
Sedan Tredje HufvudTiteln förra gången förevar, har genom en Nådig skrifvelse en ytterligare förstärkning för denna titel blifvit äskad.
Jag utbeder mig först och främst, att såsom i min tanka anmärkningsvärdt få framställa, att detta nya behof, är ifrån GeneralAdjutanten för Arméen, och icke ifrån StatsSecreteraren för, Krigsärenderne till Kongl. Majit framstäldt. lander ett fullkomligt rättvisande af Herr Friherre Björnstjernas ofta visade nit för
Försvarsverket har det likväl icke kunnat undfalla mia uppmärksamhet, att jag tror Statsförfattningen derutinnan vara ganska tydlig, att allt hvad som rörer Försvarsverket i anseende till dess behof och anslag tillhörer StatsSecreteraren, och icke Konungens föredragande i Commandomål, att undersöka, pröfva och föreslå.
Det är i min tacka af ganska mycken vigt att administrationsgrenarne icke undandragas sine rätta administratörer.
Det är •StateSecreteraren för Krigsärenderne, som har sig uppdragen omfattningen af Försvarsverkets alla delar, det är StatsSecreteraren som bör hafva sig bekant alla förhållanden isora de taillerne: det är han sora bör känna det fel» agtiga, och genom tidförändringarna olämpliga i inrättningarne: det är han gom bör kunna Den 18 September f, m~. uppgöra förslag till förbättringar: det är han som bör känna huruvida tillgångar kunna finnas, som med mera fördel kunde användas till andra behof än dem de egenteligen afse, det är med ett ord, St^tsSecreteraren, som är Rikets Ständer ansvarig för det mera eller mindre nit, skicklighet och drift, som kan stämpla dess Embetsförvaltning, då föredraganden i Commandomål deremot med dessa administrativa förhållanden hvarken i följe af Grundlagen eller likmätigt dess Instruction äger någon befattning; jag kan således icke tillbakahålla min förundran deröfver, att den enda verkelige StatsSecreteraren vi äge, eå litet synes interessera öig för den betydliga administrationsgren, hvars ledare han borde vara, stt han låtit bero vid ett Memorial från GeneralAdjutanten, att i och för Tredje HufvudTiteln tillstyrka nya anslag.
Då Statsutskottet genom GeneralAdjutantens Embetsmemorial, fått sig öppoadt ett förut faknadt till/alle, att i Aetail gran/ka behofvens förhållande till anjlagets9 synes detta tillfälle deremot för eu StatsSecreterare för Krigsärenderne alltid varit öppet, och torde det icke böra anses såsom en allt för obillig fordran, att StatsSecreteraren uti StatsRådet inför Kongl. Majit framställt samma besparingsmöjligheter å General Adjutantens förslag, som SfatsUtskottet ådagalagt vara grundadt på de förflutne 5 årens erfarenhet.
När mso nu tager j betraktande huru det lyckats Utskottet, att endast genom jämförelsen mellan hvad som blifvit fordradt, i54 Den ig September f. m. och det som verkeligen åtgått, afkorta en summa af ej mindre än 85,000 R:dr utaf de äskade behofven , så ledes man helt naturligt åtminstone till tvifvelsmål, huruvida icke ändå betydligare besparingar kunnat vinnas, om man varit i tillfälle att undersöka huru inom detaillerne hushålladt blifvit, emot huru man möjeligen hushålla kunnat: det måtte vara tillåtit att yttra en känsla af bedröfvelse, då man vid granskningen af dylika förhållanden finner, huru Styrelsens organer endast anse sig såsom blotta vehicler för öfverförandet af nya fordringar till ökande af folkets bördor, 'föga till fromma hvarken för Konung eller Folk.
Det matte icke mycket kunna klandras om man härvid helt oförtäckt yttrar , huru förtroende till en Styrelse aldrig kan äga rum, der intet bemödande visar sig, att, genom hushållning med den skattdragandes förmåga, öfvertyga, att man beräknadt den, vid uppställningen af Statsbehofvens föremål, och det måtte åtminstone finnas consequent om Representanten under §ådane omständigheter, af alla sina krafter motarbetar bifall till nya anslag, dem han icke finner sig någon annan utväg att fylla, än att på ett eller annat sätt betunga Folket , hvars belägenhet han känner sådan, att den med hepp om Samhällets välgång och trefnad icke ' medgifver några hvarken direct eller indirect ökade bördor.
Tredje HufvudTiteln eller fcrsvarsomkostJ naderna är den kräfta , som snart sagdt ifrån urminaestider utsugit Svenska Statskroppens Dm 18 September f. m. 155 krafter, utan att lämna något annat resultat, än förlorade länder, och ett jämnt aftagande af enskildt välstånd.
Jag bekänner upprigtigt att, jag ej sällan förundrat mig, att ifrån det enskildta lifvet såsom ett dageligt taleämne hafva inhämtat dessa obestrideliga sanningar, och att de likväl så litet göra sig gällande vid våra allmänna sammankomster i egenskap af Lagstiftare.
Utom kretsen af Styrelsens organer tviflar jag att någon medborgare finnes, som vill bestrida att serdeles Svenska jordbrukaren är tryckt af skatter, sorn ingalunda stå uti förhållande till dess förmåga att utgöra dem, att Rote och Rustningskostnaderne eller de väsenteligaste utgifterne för Arméens underhåll, nästan uteslutande drabba Jordbruket, och att de nu för tiden äro mångdubbelt mera tryckande än förr, med ett ord: att den sjelfägande Svenske Jordbrukaren snart sagdt icke är annat än Torpare åt Staten, och detta allt hufvudsakligast för att tillfredsställa Tredje HufvudTitelns fordringar, eller omtankan för försvaret, hvarigenom all möjlighet tihl för. kofran och stigande välstånd så länge varit uppehållit.
Månne det ej vid anslagens beviljande bordt framställa sig till Riksens Ständers forskning , huruvida desse utarmande försvarsanstalter under det framfarna verkeligen varit tillräckelige för att uti behofvets stund kunna lämna hopp om det åsyftade resultatet , eller om de blott varit gagnande att långsamt och småningom förtära de verkliga krafter, som i 156 Den 18 September f. m. min tanka ensamt forma att försvara frihet och sjelfständighet, då den i verkeligheten skalle hotas.
Månne det vore olämpeligt att vid detta tillfälle framkalla Historiens vittnesbörd af hvem, och af hvad anledning Sverig© under de sist förflutne hundra åren blifvit anfallit j jag tror att man vid en sådan undersökning lätteligen skall komma till den öfvertygelsen, att det varit Sveriges Styrelse allena, som un« der vexlande former af Frihet och Envälde, utaf enskildta passioner, för enskildta ändamål, eller till det minsta genom olyckliga beräkningar ådragit Sverige de politiska äfventyr , hvarifrån vi kunna härleda vårt financiela så väl sorn vårt economiska bryderi.
För hvilken annan än mig borde det vara öfverflödigt att härvid erhindta huru sorn året 1809 utgör den gräns, å hvars andra sida jag tillämpar mina omdömen.
Jag tror emedlertid att man utaf det framfarna lätteligen skulle komma till en grundad öfvertygelse,att en stor del af uppoffringartse på våra försvarsanstalter varit påkallade af inbillade behof, lika såsom de tällan motsvarat sine beräknade verkningar.
Om det nu är en obestridlig sanning, att vi sedan hundrade år af ingen blifvit anfallrie, utan att vi sjslfve påkallat anfallet^ om det af Historien omisskänneligen ådagalägges, att vi under den sålunda förflutne tiden , ömsom såldt våra stridskrafter åt främmande interessen, eller sett deni användas såsom försök Den 18 September f m; att tillfredsställa den inhemska äregirigheten, så borde ett sådant förhållande i min tanka lemna anledningar till det framfarnas rådfrågande om nödvändigheten att stadga andra grundsattser för framtiden.
Om vi således utan svårighet nödgas erkänna, att Sverige icke äger några skatter, så skola vi snart finna huru litet vi äfventyra att nu mera än förr i sådant hänseende anfallas.
Jag inser icke heller hvilka anledningarne kunna vara till den minsta farhåga, att väre constitutionelle förhållanden skulle kunna föra oss uti nödtvång att mot främmande inflytelser behöfva försvara dem; jag tror att undersökningen om vårt Statsskick för den Monarckiska principen skall lemna de mäst tillfredsställande utslag; man skall hos oss finna en redan från ålder lagbunden Monarki; en Representation af fyra Stånd, som mera framställa idéen af förra tidem Landtständer; än något af den ny ares conftitutionella L a gfiift ning a r; en Representation sorn sammanträder blott hvart femte år, som till tvåtredjedelar utgöres af Embetsman och som genom ein sammansättning icke äger någon styrka, hvarken genom sammanhag emellan de serskiidte Stånden och ännu mindre genom Representanternas sammanhang ined Folket i egenskap af deras Comittenter.
Undersökningen skall utan allt tvifvel visa huru denna Representation genom sin oformeliga och litet efter tidfordringarna beräknade sammansättning från alla håll öppnar tillgång för ca indirect inflytelse, under l58 Den i8 September f nu det den på samma gång befriar Styrelsen från tvånget, att genom dess organers ofenteliga uppträdande uti Representationen förskaffa sig det på talanger och vidsträcktare insigter grundade inflytande, hvars välgörande verkningar 6» väl i ledningen som uti initiativet i öfverläggningarne finner ett så vidsträckt fält.
Huru litet en sådan NationalRepresentation som vår med den nu rådande monarkiska principen är i strid lärer icke kunna vara tvetydigt , och detta torde så mycket lättare inses då man betänker huru mycken svårighet man haft att ens kunna förfäkta den tankan, att Sverige efter sine Grundlagar åtminstone borde äga en Ministére och huru mycket man är böjd att ännu bestrida denna mening.
Såsom motvigter till Regentmagten finnas ej heller hos oss några municipajinrättningar; Styrelsen sträcker obehindradt öfver allt sin långa och mägtjga arm, utan att annorlunda än i önskningsväg motas uti den economiska Lagstiftningen, hvilken odelad tillhörer Konungen.
Man skall finna huru de fleste rättstvister emellan enskildte, och emellan enskiidte och Kronan i dylike fall afgöras af Konungen i StatsRådet uti sista instantien; och man skall sluteligen äfven finna huru genom den vidt utgrenade Hierarchien, i Domaremagfens organisation, 4 hvars alla organer af Konungen tillsättas och befordras, icke eller uti denna någon kraftig motvigt emot verkställande magten är till finnandes.
Tryckfriheten hvilken, såsom den vigtigaste och snart gagt enda möjliga garantien för menniskans rättighster, ut - Den 18 September f. m. gör en sa ömtålig stötesten förde maktägandes herskningslystnad visar sig äfven hos oss så begränsad, att derutinnan förgäfves skulle sökas någon förevändning till utvertes misshälligheter.
Jag kan således icke förstå hvad som uti våra constitutionella samhällsförhållanden skulle kunna blifva ett föremål för den monarkiska principens förfäcktares farhågor.
Å andra sidan kan jag icke heller, sanningen att såga, mi den anda forn vifat Jig vid våra Riksdagar, igenfinna någon anledning till de magtägandes deltagande uti våra inre angelägenheter.
Jag finner deremot huru de med fullkomlig tillfredsställelse kunnat åse vare åtgärder med tryckfrihetens inskränkande 1812, med de ultra marinska besittningarnes öfverlåtande till Konungens fria disposition; med Barthelemy och Gouadelupsmedlers underdåniga afträdande; äfvensom vår anspråkslöshet till RubslFonden med mera som genom traktater med främmande makter kunnat vara Kronan Sverige tillerkändt
De magtägande skola likaledes vid en närmare undersökning om Folkets lynne, och om tidsandan hos oss säkerligen finna, huru bestämdt vi med ovilja skulle se oss inblandade i alla för oss främmande tvister; de skola inse huru Svenska Folket under en stigen Nationalutbildning aflagt fördomar och af styrelseiisten fordomdags omsorgsfullt underhållen Nationalhat och misstroenden; de skola finna huru under det Nittonde Seculum, den frie JordbrukareClassen, «om utgör en fjerdedel i Representationen än - x6o £)en 18 Septemberf. m, nu aödgse hos oss på kallelse spänna gin hast ifrån sin plog eller sitt sädeslass, och kanske lägga sädesskäppan bort , för att emot en betalning af en fjerdedeis Riksdaler i Silfver skjutsa en femtedels grad.
Det bör således ursägtas mig om jag uti beskaffenheten af våra Constitutionelle förhållanden icke finner den minsta anledning att befara deras antastande ifrån det Monarkiska principförbundet, och jag finner således icke hvarföre vi skola framhärda uti uppoffringar för försv&rsanstallter, hvars behöflighet af sannolikheten icke rättfärdigas, och hvars otillräcklighet varit omisskänaeligen vitsordade af erfarenheten.
Sedan Svenska Folket utan afseende på Stånd och yrke, uppdragit Landets försvar åt sine söner ifrån 20 till 25 års ålder, synes mig Tredje HufvudTittelns förnämsta behof bestå utaf vapen och andra materiella krigstörnödenheter; det visar sig alltid för mig såsom en stor orimlighet att det fattiga Sverige skall onödigtvis utarma sig, ej allenast på 5 min tanka allt för vidt omfamnande försvarsplaner utan äfven i detsillerne förslösa frukten af sitt trälande på till allsintet gagnande Militairegranlåt och pragt.
Det har icke kunnat motsägas att blotta Snörmakarearbetet till en beklädnad för öoo man Indelta Husarer uppgådt till öfver 7,oco R;dr Banco och det torde blifva en förlåtlig
Militairephilosophie att påstå 2Pen ig September f, m. tél det Landet likaväl försvaras med en rock utan snören, som med en af sädane bepryddj om detta är en sanning 50m icke äfventyrar någon motsägelse, så borde utan tvifvel äfven slutsatsen blifva den, att Lagstiftningen borde taga ett sådant förhållande i närmare betraktande; att Lagstiftningen borde behjerta huru det är af Sveriges Jordbrukande menighet sorn denna onyttiga grannlåt måst bekostas, ej sällan under uppoffring af det lilla hushållet» mest oumgäng» liga behof; att Lagstiftningen härvid bör inse sin ställning såsom Konungens rätte Rådgifvare och såsom den der bör kunna olörfalskadt framlägga underrättelser om Landets verkliga ställning och om de följder af tilltagande armod och aftagande välstånd, sorn af sådane ordsaker för framtiden blifva ännu mera ätt befara.
Jag hade hoppats den tid vara inne, då Rikets församlade Ständer skut le inse huru bördorne bäras nästan ensamt af Jordbruket, och att ettSkatteförhållande som vi • sar 4 å 5 procent utaf Egendomsvärdet, hvarken kan uppehållas genom Lånebiträdeo, eller hvad annan linanceoperation som helst, än skatternes nedsättande, Under fullkomlig kännedom af äfventyret utaf de förebråelser och a? det ogillande, som hittintills följdt, och troligen ännu länge komina att ifrån den Minisicriella granskaren följa mina yttrade meningar, kan jag under en orubbad öfvertygelse icke innehålla den tankan, att Sverige oförståndigt utarmat sig på sina försvarsanstalter och att för Bil, till Ridd. o, Ad, Prat. VJI Band. 11 1-Ö2 18 September f. m.
Sveriges framtida försättande uti ett lyckligare och bättre tillstånd den enda säkra utvägen är, att begagna förmonerna af dess enstaka läge, genom krafternas hela användande å den econoraiska förkofran, sorn ensamt är i stånd att lemna utvägar till verksamma försvarsanstalter, hvilka äfven då först blifver af nöden när Samhället verkligen känner sig äga något att försvara.
Ali upptänkelig indragning utaf Miiitairbehofven, ali upptänkelig förbättring uti Svenska Jordbrukarens belägenhet så väl i anseende till skatternas belopp, sora till sättet stt utgöra dem hade varit de åtgärder hvilka jag ifrån Riksens Ständers verksamhet hade önskat, och jag tror att den enskildta financen endast genom sådane medel kunnat förbättras.
Då StatsUtskottets Betänkande första gången förevar tog jag mig friheten yttra, huru jag ansåg två Millioner för Landtförsvaret och en Million för sjöförsvaret vara den summa som icke botde öfverskridas; men som det kan bända såsom en följd deraf skulle synas mången, att Svenska Folkets hela uppoffring till Tredje HufvudTitteln endast uppginge till
Tre millioner, så utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten vid det förhållande, som genom den nya RiksHufvudbokcn utvisas, och som för Landtmilicen gör . . . 2,373,000.
Oberäknadt
Arméens beklädnad , tross och utredning, Artilleriutgifter och fästnings-byggnad gom utföres med . . • 700,000.
Den 18 September f. m, 163 Spannemål och Bagerikostnader, Beväringsexcercice, Wanäs Fästningsbyggnad, Wed och Ljus för Garnizonerne, Skrifmaterialier, rese- och tractamentpenningar, Durchmarschkostnader, Casernebyggnader, Garnizons sjukhusbyggnaden , indelta Infanteriets lifmundering, oförsedda utgifter 484,000
Boställaverket beräknas till en ärlig afkastning för Öfver- och Underbefäl af ... 950,000 2 8,000 Torp med lega och årlig lön, minst räknade till 3 dagsverken i veckan ät 16 sk. . 1,456,000 Passevolanceafgift « I 1 234,000 Indelta Cavalleriets rustningskostnad 280,000 Infanteriets beklädnad : . 95,000 Tillökning i Augumentsräntorne öf< ver Kronovärdet . . . 3oo,ooo 6,862,000 Sjömilicen upptager : ; . 572,500 Flottornes nybyggnad, beklädnad underhåll, samt fyringar . , 530,000 Flottornes handtverks och timmer mansstaters Spannemåls aflöning 50,000 1,152,500 Den 18 September J. n%.
Vid betraktande af dessa summor skall man finna huru de till det mästa upptagas af personalen, att således någon ökad styrka för försvaret af dem föga är att påräkna, och jag hemställer, om detta är ett rigtigt, ett väl beräknadt förhållande för ett land, sådant som Sverige.
Det är påtageligt att Folkets ansträngningar på sådant sätt förtäras, utan att kunna lemna något annat resultat, än ett jemt åtagande af den enskildta förmögenheten, och utan annat synbart ändamål, än att under fredens lugn upprätthålla stridskrafter, som icke vid ett infallande behof kunna ytterligare ökas; man måste äfven besinna, att uti här uppräknade millioner, icke kunna upptagas de rustandes besvär af skjutsningar, af torpsyner, af mönstringar, drickspenningar, med flere osynlige kostnader, som-till ej obetydligt belopp ^drabba Jordbrukaren i och för försvarsverket; och månne Tänkaren och Philosophen, utaf 180g års catastrophe, icke med något skäl hemtade anledning att hoppas andra förhållanden; men menniskorne beräkna , och Försynen styr, och synes ännu icke vilja tillåta Sveriges Statseconorniska systéme att hafva uppnådt sin Actimationspunkt, till inträde på en ny och mera välberäknad bana.