Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
-Direkhn gjort anhållan derom att få bli på von Schantzsiska genealogien å Riddarhuset antecknad såsom äkta son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och dennes sednare fru Juliana Maria Schurich, samt fördenskull inlemna! en mängd betyg, styrkande att nämnde hans föräldrar varit gifta och att han såväl af fadern som modern blifvit, oaktadt född före äktenskapet, erkänd såsom deras äkta son.
Bland de lemnade intygen äro hufvudsakligast att här anföra: l:o) Utdrag ur Bäckaryds församlings husförhörsbok, deri upptagas Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz, dess fru, Juliana Maria Schurich och son, Carl Julius Ferdinand; 2:o) Dödsattest från Ronneby för sökandens moder, Juliana Maria Schurich, hvari hon kallas Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz’ enkefru, och 3:o) Transsumt af bouppteckningsinstrumentet efter sökandens fader, i hvilket föräldrarnes inbördes testamente står intaget och deri de kalla sökanden på två särskilda ställen vår son.
Oaktadt dessa talande bevis för riktigheten i sökandens uppgifter, har dock Riddarh -Direktm, hos hvilken frågan förevarit tvänne gånger, ansett, såsom orden nu sednast falla, »ej heller de nu företedda betygen innefatta de lagliga bevis derom, att f. d. Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz varit i lagligt äktenskap förenad med Juliana Maria Schurich, än mindre att sökanden borde anses som deras äkta son, hvarom i öfrigt domstols förklarande saknades», samt således afslagit hans ansökan.
Jag kan omöjligt latta huru Riddarh.-Direktm, 604 Den 28 April f. m. hvars ett par ledamöter äro utmärkta jurister, kunnat komma til! ett sådant resultat.
Förutskickande den anmärkningen att Riddarh.-Direktm icke bestridt sökandens uppgift att vara son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och Juliana Maria Schurich, får jag, rörande lagligheten af äktenskapet samt faderns erkännande af sonen, hänvisa till utdraget ur Bäckaryds kyrkobok; vidkommande åter att domstols förklarande saknas, så har jag aldrig hort talas om att sådant behöfves, då fadern till ett barn frivilligt uppfyller sin skyldighet och låter viga sig vid barnets moder samt erkänner barnet som sitt.
Det är först då han trilskas att fullborda äktenskapet, som den arma qvinnan behöfver och brukar vända sig till lagen, för att, om möjligt, komma för sig och barnen i åtnjutande af deras rätt.
För att nu endast hålla mig till det ett par gånger åberopade Backarydsbetvget, får jag påpeka det ovedersägliga förhållande, att sökandens moder och sökanden sjelf omöjligen kunnat bli antecknade ä Bäckaryds församlings kyrkobok, såsom hustru ocI* äkta son till Löjtnant von Schantz, med mindre den då varande pastorn i församlingen varit öfvertygad om sakernas riktighet, och har detta antagligen skett, hvad Juliana Maria Schurichs egenskap af hustru beträffar, antingen efter anteckning i prest betyget från Löjtnant von Schantz’ förra skrifningsort eller ock efter förevisande af vigselattesten; och rörande sonens upptagande som äkta, dels faderns muntliga erkännande, dels hans företeende af betyg om den uti Mamsell Svenssons edeliga intyg omnämnda förhandling inför Prosten Agrell i Skatelöf, hvilket intyg finnes under Bil.
C vid sökandens första ansöknings» skrift till Riddarh.-Direktm, Det »r för mig klart att den vigtiga handling, Mamsell Svensson omtalar, funnits och tillkommit just i följd af Pastors i Backaryd fordran att Löjtnant von Schantz skulle, för anteckningen i kyrkboken, med ett dylikt dokument styrka sin uppgift om sonens erkännande såsom äkta.
Att nämnda Prosten Agrells betyg, likasom vigselattesten, numera icke är i behåll, att afskrifter al dem här icke kunna företes, kommer sig troligen deraf, alt Prosten i Backaryd, sedan han gjort anteckningen i kyrkoboken, icke ansåg dem vara af nöden att gömma, då kyrkoboken i allt fall skulle ega lagligt vitsord, hvarförutom, om papperen ändock blefvo tili en tid bibehållna, de likväl, såsom varande lösa lappar, lätteligen kunnat, under den långa tidsrymden af 30 å 40 år, som sedan dess förflutit, bli bortslarfvade.
Medan jag är på kapitlet om det oftanämnda Bäckarydsutdraget, vill jag, då jag betraktar Ridd. o. Ad;n mera såsom en jury, än som en domstol, anföra hvad nuvarande Pastor i Backaryd enskildt yttrar om betydelsen af utdraget i det bref, som inneslöt densamma; han säger nemligen: »Som sonen ej är betecknad som oäkta eller fosterson, utan som son, följer att Löjtnant von Schantz lagligen erkände honom såsom sådan.»
På samma gång får jag ur ett annat bref uppläsa hvad slägten tänker om saken; brefvet är ifrån sökandens köttsliga kusin.
Kap - Den 28 April f. m. 605 ten-löjtnant Du Rietz, som skrifver: »Allt skäl för framgång är att förvänta; ty sanningsenligt är Julius von Schantz son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och dess fru, Juliana Schurich, fastän född före äktenskapet, men erkänd derefter sorn äkta son.»
Det tyckes som Riddarh.-Direktm hufvudsakligen fästat sig dervid att vigselbetyget fattas, likasom om fråga endast vore att i de minsta detaljer, såsom vigselår och dato, komplettera von Schantziska genealogien på Riddarhuset; men hade sådant alltid iakttagits, vore sådant af högsta nöd, så skulle få af oss vara berättigade att å riddarhusgenealogierna stå antecknade, i det vi om många bland våra förfäder väl veta att de varit gifta, men icke när de blifvit det; ja, sjelfva Riddarh.-Direktms ledamöter skulle vara i samma fördömelse, ithy att för en af dem står det icke när hans får, för en annan när hans farfar, för en tredje när hans farfars lar viede sig, o. s. v. för alla de öfriga.
Ingen lärer väl dock vilja påstå, aldraminst de sjelfva, att de icke, likasom vi andra, äro veritabla adelsmän.
Att sökanden, eller rätteligen jag, till hvilken han, i anledning af det namn jag i genealogiskt hänseende gjort mig, för omkring ett år sedan vände sig, i och för frågans utredande och genomdrifvande, vidtagit allt möjligt för att få reda på hvarest vigseln emellan hans föräldrar försiggått eller blifvit antecknad, bevisas af de liera intyg derom, hvilka finnas vidfogade ansökningarne till Riddarh.-Direktms ordförande; hvarför försöket icke lyckats, kommer sig helt enkelt deraf, att moderns skattskrifningsort vid lysningstillfället icke kunnat utrönas; lysning afkunnas och vigsel antecknas, såsom väl bekant är, uti den församling, hvarifrån bruden tages.
Likaså torde det vara kändt, att, i dylika speciela läll eller då ett bättre fruntimmer förjumpat sig och fått barn, hennes prestbetyg för tillfället ofta flyttas till en annan socken, än der hon förut varit skrifven, för att tilldragelsen skall väcka så litet uppseende som möjligt.
Så har troligen härvidlag tillgått; och, se der, en ytterligare orsak till svårigheten att framleta vigselbetyget.
Vi, sökanden och jag, hans ombud härstädes, veta nogsamt att vigseln skett på Lunnaby i Ojaby socken af Wexiö stift; men hans moder liar icke der varit skrifven, och vigseln, som sagdt, antecknas i den församling, hvarest lysningen afkunnats.
Slutligen kan jag icke underlåta nämna att den tanke påtvingat sig mig, att Riddarh,-Rirekt:n i denna sak icke handlat rätt oväldigt; jag påstår det ej, men, jag upprepar det, jag rår icke för att jag fått denna föreställning, heldst då jag betänker huru
Direktm behandlade en annan bekant, af mig väckt fråga, Hade sökanden varit amiral eller blott och bart chef för det verk, der han nu endast är vaktmästare, torde det icke varit tu tal om hans upptagande å genealogien.
Men hvars och ens rätt. personen må vara hvem han vill, bör beaktas; och att tullvaktmästaren von Schantz, såsom en af Riddarh.-Direktms ledamöter enskildt till mig invändt, är fattig och har enj mycket under - eoe Den 28 April f. m. ordnad samhällsställning, bör väl icke lägga något hinder i vä* gen för bifall till hans ansökan.
Det finnes ju många lika fattiga och ringa förut ibland adeln, att inympningen af honom icke blir något enstaka fall.
Ar sökanden sjelf en obetydlig person, så har han en lofvande son, som kan bli en prydnad ibland oss, likasom en annan nu är det, förut af lika lågt stående fader, den der, om jag ej missminner mig, var endast skutskeppare.
Om en dylik fråga, rörande denne, förekommit och blifvit afgjord i den rigtning Riddarh.-Direktm angifvit, så hade ju adeln i detta nu varit i saknad af den lysande man, Kabinetts-Kam* marherre och Regements-chef, hvarpå jag antydt.
Föröfrigt rör frågan icke endast tullvaktmästaren von Schantz, utan en princip, den nemligen, huruvida en behörig anteckning uti en kyrkobok skall inför Riddarh.-Direktm eller R. o. Ad. ega vitsord eller ej.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag, det Ridd. o. Ad. måtte besluta, att tullvaktmästaren Garl Julius Ferdinand von Schantz skall anses såsom äkta son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och dennes sednare fru, Juliana Maria Schurich, samt, som sådan, å von Schantziska stam taflan på Riddarhuset antecknas.
Om denna min motions remitterande till Riddarh.-Utsk:t anhålles derjemte; och är jag öfvertygad om att Utsk:t tager i noga begrundande såväl motionen, som de i saken till Riddarh.-
Direktm inlemnade ansökningar med de dem vidfogade betyg, af hvilka ansökningar den första är af den 2 Oct. förlidet Sr, och den andra af den 12 Febr, nu innevarande.
Då det kanske icke varit så lätt för R. o. Adms samtlige ledamöter, att i hast medfölja och uppfatta innehållet af de flere papper
Hr Anrep åberopat, och hvaribland, beklagligen för hans klient, just det vigtigaste af alla erforderliga intyg felas, nemligen föräldrarnes vigselattest eller något deremot lagligen svarande intyg, vill jag, utan att nu ingå i någon utredning af förenämnde pappers betydelse eller af öfriga utaf Hr Anrep omnämnda fakta och förmenta skäl, allenast förklara, att, vid Riddarh.-Direktms handläggning af mannen Schantz’ ansökan om införande af hans namn å ätten von Schantz’ genealogiska tabeller, detta mål tagits af Direktm i sorfäflig och opartisk pröfning, hvilket af R. o. Ad. säkerligen icke heller drages i tvifvelsmål.
Orsaken, att jag nu icke utförligt redogör för grunderna til! den af Direktm fattade åsigt samt till ansökningens i följd deraf erhållne utgång, får jag äfven gifva tillkänna, beståendeg den deruti, alt jag anser en sådan utredning nu ej nödig, enär Riddarh.-Utsk:t, dit Hr Anrep begärt remiss å sin motion och dit jag förmodar R. o. Ad. lärer densamma remittera, eger till sina ledamöter riddersmän af lika opartiskhet och rättrådighet, egenskaper, som äfven Direktm vågar sig tillmäta, och vi tillika veta Utsk:t inom sig hafva ledamöter, särskildt förfarne i juridisk kunskap och anställda i högre domarevärf; hvadan jag med full tillförsigt mäste vara och är öfver - Den 28 April f. m. 607 tygad att motionen derstädes blifver grundligt pröfvad, och att I)irekt:ns afsigt, att göra det laglikmätig! är, jemväl kommer att vinna ett rättvist erkännande.
Efter härmed slutad öfverläggning remitterades den af Hr Anrep väckta motionen jemte Frih.
Cederströms yttrande till Riddarh.-Utskd.
Vördsamt (år jag anhålla att R. o. Ad. ville inbjuda Borgare-St. att förena sig i det beslut R. o. Ad. fattat i 25:te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 66, angående en profession i geologi vid Lunds universitet.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde öfverenskomma föreslå, behagade besluta att företaga dels val af ledamöter i förstärkt Stats-Utsk, Lördagen den 5 nästkommande
Maj, dels ock val af ledamöter i förstäkt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.
Onsdagen den 9 i samma månad.
Vidare föreslog Hr Gr. o. Landtm., att, i likhet med hvad vid föregående Riksdagar iakttagits, vid valet af de 21 ledamöterne i förstärkta Stats-Utsk:t tillika skulle utses 9 suppleanter, så att hvarje vallista innehölle 3(1 namn, samt vid valet af de 18 ledamöterne i förstärkta Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t jemväl borde utses 12 suppleanter, så att äfven dessa vallistor komme att upptaga 30 namn; hvilket bifölls.
Fortsattes föredragningen al Slats-Utskds Utlåt.
N:o 66, ang. regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvudtitel. 66:te punkten. mom. a och b.
Utskds hemställande!) biföllos. mom. c, och i sammanhang dermed Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsktds Utlåt.
N:o 6, i ani. af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade Seminarium för lärarinnors bildande.
608 Den 28 April f. tn.
Gr. Posse: Efter den plan, som anses vara uppgjord af Regeringen i och för ordnande af Seminarier till bildande af lärarinnor för folkskolorna, skulle sådana underhållas i Stockholm och Skara.
Ett äldre dylikt fanns förut i Strengnäs, som väl i början icke var mycket besökt, men antalet lärjungar har på sednare tider ökats.
Sedan likväl nu dessa två andra blifvit ordnade, skulle det i Strengnäs upphöra, och som det icke heller numera torde behöfvas, får jag anhålla om bifall till StatsUtsk:ts Utlåt, i det nu föredragna mormt samt afslag å Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt.
N:o 6 Gr. von Rosen, Fredrik:
Jag har reserverat mig mot det beslut, hvartill Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t kommit i denna punkt, ty lika med Gr.
Posse anser jag att det ringa afståndet från Stockholm gör ett Seminarium i Strengnäs öfverflödigt.
Jag får derföre anhålla om bifall till Stats-lJtsk:ts Utlåt, samt afslag å det Sammans.
Utsk:ts förslag.
Jag är i detta fall af olika tanke med Gr. von Rosen.
Strengnäs’ läge kan icke vara annat än förmonligare, då man jemnför detsamma med Stockholms; men då ödet, i skepnad af tre Stånds beslut, redan godkänt Stats-Utsk:ts Utlåt., så utgör detta en anledning för mig att icke framställa något yrkande, utan endast tillkännagifva min åsigt.
Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i förevarande mom. och afslag å Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt., dels ock af Frih. Cederström, att R. o. Ad., med afslag å Stats-Utsk:ts hemställan, måtte bifalla sistnämnde Utlåt.
Jag är tacksam för Hr Gr:s o.
Landtm:s uppfattning af den verkliga andemeningen i mitt tal; men jag nödgades sluta med att, då 3 Stånd redan fattat sitt beslut i frågan, så kunde jag icke framställa något yrkande.
Uppå sedermera framställd propos., biföll R. o. Ad.
StatsUtsk:ts förevarande hemställan och afslog merberörde Utlåt. 67:de—70:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden betolius. 7Irsta punkten.
För min del hyser jag icke mycket förtroende til! denna nya institution, för hvilken ytterligare - Den 28 April f. m. ligare anslag nu skulle beviljas, och jag anser den så mycket mera öfverflödig, som de för densamma bestämda åligganden borde utöfvas af biskoparne i stiften.
Men då man upplyst mig att detta anslag är af de 3 andra Stånden bifallet, har jag icke något yrkande att framställa.
Jag har en alldeles motsatt erfarenhet mot Gr.
Mörner, ty i mitt län åtminstone hafva skolorna i betydlig nion förkofrats sedan dessa inspektörer började sin verksamhet.
Mörner dock icke framställt något yrkande, inskränker jag mig till att yrka bifall till punkten.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., blef Utsk:ts förevarande hemställan af R. o. Ad. bifallen.
72:dra punkten.
Bifölls. 73:dje punkten. mom. a.
Utsk:ts hemställan bifölls mom. b, och i sammanhang dermed så väl Allm. Besv.- o.
Ekon.-ötsk:ts nederst å sid. 7 af Betänk:t N:o 58 gjorda hemställan, som ock ett från Hederv.
Bonde-St:t ankommet prot.- utdrag N:o 235, innehållande inbjudning till de öfriga Riksstånden att biträda det af Bonde-St:t i afs. å ifråg:de mom. fattade beslut.
Vid 1859—60 års riksdag anvisades 75,000 rdr till löneförbättringar åt folkskolelärare, och dessa penningar skulle fördelas på de församlingar som tillskjutit ett belopp motsvarande den till dem öfverlåtna andelen af den personliga skyddsafgiften.
Men Kongl. Maj:ts Befallningslude tolkade föreskriften så, att det belopp församlingen tillskutit före 1858 icke skulle tagas med i räkningen, utan tillskottet beräknas endast från och med 1859.
Derföre har Kongl. Maj:t i sin Nåd.
Propos. vid denna riksdag uttryckeligen yrkat att anslaget skulle få tilldelas församling utan afseende på tiden då den beslöt att aflemna skyddsalgiften, och derjemte har Kongl. Maj:t begärt 100,000 rdr i stället för 75,000, på det att behofvet skulle kunna fyllas.
Men sedan Kongl. Maj:ts Propos. blifvit afgifven, hafva så många ytterligare ansökningar inkommit till Kongl. Majit om understöd för folkskolorna, att dessa 100,000 rdr icke skulle blifva tillräckliga, hvarföre Ecklesiastik-Ministern under hand meddelat Stats-Ctsk:t att efter approximativ beräkning 130,000 rdr skulle erfordras, och härpå grundade Stats-lltsk:t sin hemställan. H. IV. 39 610 Den 28 April f. m.
Men sedan detta Betänk, antogs i Utsk:t, hafva ytterligare ansökningar inkommit, så att nu behöfves 150,000 rdr.
Detta meddelades ungefär som jag nu uppgifvit af Ecklesiastik-Ministern i Preste-St:t, som i likhet med Bonde-Stit bifallit de 150,000 rdr.
Stats-Utskits Betänk, skiljer sig dock något från Ekon.- Utsk:ts, i det detta sednare föreslår att de församlingar, som icke förmå bidraga med hälften af hvad som behöfves till dess skolväsende, ändock skulle få tillgodonjuta del af anslaget.
Detta anser jag likväl oförsigtigt, ty i så fall skulle kanske mången församling undandraga sig alla bidrag.
Eör min del får jag således i öfverensstämmelse med Bonde-St:t yrka att R. o. Ad:n ville bifalla Stats-Utsk:ts Utlåt., så att summan höjes till 150,000 rdr, samt att det Höglofi.
St:f ville afstå Ekon.-Utsk:ts förslag.
Hr Tornérhjelm, Johan Carl Abraham:
Det är med synnerlig tillfredsställelse jag hört Gr.
Posses framställning i hvad den rörer anslagets förhöjande till 150,000 rdr.
Jag instämmer i detta förslag och anhåller på det varmaste att R, o. Ad:n måtte göra detsamma.
Hvad Ekon.-Utskits Betänk, beträffar, instämmer jag likaledes med Gr.
Posse i yrkande om afslag.
Men Bonde-St:ts inbjudning kan jag ej, lika med honom, såvidt jag rätt uppfattat hans yttrande, i sin helhet bifalla, utan yrkar jag bifall till de vilkor, som finnas framställda i det Kongl. Maj:ts Propos. bilagda statsråds-prot., eller, som är detsamma, till Slats-Utsk:ts förslag.
Skälen till det af Bonde-St:t antagna förändrade vilkor är lält att linna.
Församlingarna få derigenom lättadt tillfälle att anlägga flera småskolor, till hvilkas lärare de icke äro skyldiga utgöra minimi-lönen, som endast behöfver utgå till examinerade lärare (och lärarinnor) vid egentliga folkskolor, och antagandet af det i inbjudningen framställda vilkor skulle således innebära indirekt uppmuntran för församlingarna att allt för mycket öka småskolornas antal på den egentliga folkskolans bekostnad, hvarigenom anslaget ock skulle blifva mera otillräckligt.
Nödgades deremot församlingarna att, enligt departementschefens af Kongl. Majit gillade förslag, visa att folkskoleafgiften jemte deremot svarande tillskott forst utgått till examinerade lärare vid egentliga folkskolor, skulle folkrikare församlingar derigenom föranledas att upprätta flera egentliga folkskolor, hvilka vä! böra stå i ett visst förhållande till antalet af småskolor.
På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag anhålla om propos. på bifall tili inomit, dock att, enligt Gr.
Posses förslag, anslaget förhöjes till 150,000 rdr, afslag- på Ekon.-Utskits Betänk., samt afslag på Bonde-Stits inbjudning, utom i fråga om anslagets belopp.
Posse anhåller jag deremot att U. o. Adin ville antaga Bonde-Stis inbjudning, Mig är äfven den upplysning lemnad att Borgare-Stit antagit denna inbjudning samt beslutat att höja anslaget till 150,000 rdr.
Det Den 28 April f. m. 611 är således redan tre Stånds beslut, och om vi nu skiljde oss derifrån, skulle frågan gå till förstärkt Utsk.
Hvad åter den siste talarens förslag angår, så kan jag icke dermed förena mig.
Jag har nemi. den öfvertygelsen att om småbarnsskolor inrättas på allmän bekostnad, så sker det på folkskolans bekostnad.
Det är äfven en annan sak, hvari BondeSt:ts inbjudning skiljer sig från Kongl. Maj:ts Propos.
I den sednare står det nemi. »examinerade lärare», men i inbjudningen står det »lärare eller lärarinna».
Jag fäster vigt vid detta sednare, ty mången församling kan endast gifva så ringa lön att blott frumtimmer kunna berga sig derpå.
Med anledning häraf tillstyrker jag bifall till Bonde-St:s inbjudning.
Det är verkligen en besynnerlig method för ärendenas behandling, som börjar utveckla sig.
Det är icke första gången man hör talas om att, sedan Kongl. Maj:t förklarat ett anslag vara till visst belopp erforderligt, så kommer en af Bådgifvarne till Stats-Utsk:t och begär under hand ett ytterligare anslag, och denna framställning upptages af Utsk:t, pröfvas och behandlas helt och hållet utom den af grundlagen föreskrifna ordningen.
Önskar Kongl. Majit ett anslag, så anvisar grundlagen huru dervid skall tillgå.
Vårt nuvararande Stats-Råd tyckes deremot vilja införa ett alldeles nytt sätt, bestående deruti, att, om en Departements-Chef icke får sin vilja fram i Stats-Rådets plenum, så springer han konfidentielt till Stånd eller Utsk. och insinuerar der sin enskilda åsigt.
Mot detta Sjö- och Ecklesiastik-Ministrarnes sätt att gå till väga måste jag nedlägga min protest och hoppas att detta handlingssätt icke måtte blifva ett testamente af de nuvarande Stats-Råden till deras efterträdare.
Jag anser det således orätt att Stats-Utsk:t härvid fäst det ringaste afseende, ty Departements-Chef har icke, som sådan, någon motionsrätt.
Hvad nu sjelfva summan beträffar, så tror jag icke det är skäl att gå längre än Stats-Utsk:t föreslagit.
Det tyckes vara nog att 30,000 rdr mera lemnäs, än Kongl. Majit i sin Propos, begärt; men att vi nu ytterligare skulle på högst lösa uppgifter än vidare höja summan med 20,000 rdr, dertill finner jag icke något annat skäl, än alt ett ytterligare dröjsmål af 14 dagar med beviljande af allt, som nu blifvit ifrågasatt, kunde göra att summan växte med en 50,000 rdr till.
Hvad åter sjelfva vilkoren angår, så anser jag det bättre att antaga Stats-Utsk:ts förslag än de vilkor Bonde-St:t i en hast uppställt, och får derför yrka bifall till Stats-Utsk:ts förslag oförändradt.
Mörner och får fästa uppmärksamheten på att, om man gifver efter för alla de anspråk, som framställas, så vet man icke hvar det kan sluta.
Derför anser jag också att, då Stats - 612 Den 28 April f. m. Utsk:t med 30,000 rdr ökat den af Kongl. Maj:t begärda summan, så bör man icke gå längre.
Jag yrkar derlöre att R. o.
Ad:n, med afslag å Bonde-St-.s inbjudning och ogillande af Ekon.-Utsk:!s förslag, måtte godkänna Stats-Utsk:ts hemställan.
Hr R os ensvärd, Johan Henrik:
Jag ber att först med några ord få besvara de anm:r, en värd talare framställt mot att Stats-Utsk:t höjt den af Kongl. Maj:t begärda samman.
StatsUtsk:t har gjort detta på grund af de uppgifter, som till detsamma blifvit inlemnade, och ansett sig hafva så mycket större skäl dertill, som en mängd fattiga församlingar, hvilka redan börjat upprätta skolor, i annat fall skulle blifvit nödgade att nedlägga dem.
Hvad nu sjelfva frågan eller Bonde-St:ts inbjudning beträffar, så finner man att den både i afseende å summan och ordalydelsen skiljer sig från Utsk:ts förslag.
Jag tror det derföre vara skäl att, om älven det Höglofl.
Ståndet i afseende å summan förenar sig med Bonde-Sl:t, dock antaga den af Stats-Utsk:t föreslagna ordalydelsen.
Denna är nemi. lika med den af Kongl. Maj-.t föreslagna och af prot. finna vi alt den innehåller några afvikelser från nu gällande stadgar för församlingar att få del af dessa penningar.
Det är visserligen sanni att understöd år från år blifvit anvisade för folkskolan, men der är äfven mycket att göra.
Och då så rikliga anslag vid denna riksdag äro beviljade för den högre undervisningen, anser jag att man i denna fråga icke bör vara alltför njugg, utan gå Bonde-St:t, som har största nyttan häraf, till mötes.
Posse och anhåller att summan måtte höjas till 150,000 rdr.
Hr Montgommerie-Cederhjelm, Robert Nils Germund: Sedan Kongl. Maj:ts Propos. inkom till Stals-Utsk:t, har, sorn af Betänk:t synes, flera handlingar inkommit, som visa att anslaget behölver höjas utöfver det af Kongl. Maj:t begärda beloppet.
Posse har äfven upplyst att också sedermera ytterligare ansökningar inkommit.
Jag tror det derföre vara skäl att så snart som möjligt afgöra denna fråga, så mycket mera som Bonde-St:t härvid fäster stor vigt.