Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tinnes således en fluelualion öfver och under pari, inom hvilken silfret ej har benägenhet att röra sig hvarken in eller ut; men om coursen skulle höja sig, så att det vore skäl att frukta eli stark utförsel af silfver, är det naturligt, att Banken mäste vara betänkt på att under den tiden förstärka sin cassa, och då inträffar den tidpunkten, då man måste låna silfver.
En sådan åtgärd är då ganska riktig, hvarföre ock IJtsk. föreslagit ett creditiv å utrikes ort, att begagnas vid sådana tillfällen; men då handelsvågen återfått sin fyllnad och coursen åter gått ner, inträder Bancpstyrelsens skyldighet att köpa vexlar för att använda dem till betalning af det upptagna lånet.
Det är denna enkla transaction, som Utsk. velat framställa.
Jag ber, att de af B. o. Ad:s ledamöter, sorn känna vexelaffärer, hvaribland jag särskildt får nämna Frih.
Rantzou, måtte yttra sig, om icke dessa åtgärder äro enliga med handelsusancen, och om icke de, långt ifrån att väcka oro, bibehålla det lugn på börsen, som Frih:n för några veckor sedan rätteligen ansåg vara behöfligt.
En annan ledamot har yttrat den farhåga, att Banken skulle komma att köpa sitt eget silfver.
Man antager i sådant fall, att Fullmägtige skulle underlåta tillse, att det silfver, som inkommer lill Banken, veiki, inkom* mer från utrikes ort, Om Bancostyrelsen vidtager erforderliga åtgärder, är det ingen fara, att den får köpa sitt eget silfver; ty då skulle roan uttaga det här och exportera det för att åter införa det.
Vinsten skulle ätas opp af omkostnaderna; roen om Bancostyrelsen behandlade frågan så vårdslöst, att den antoge, det ali lefverans vöre koromeu från Den 5 Maj e. m. utrikes ort, utan att bry sig om, om sådant vore sannt eller icke, då först kunde man, som en talare sagt, taga ut silfver ur den ena luckan oell sälta in i den andra.
Skillnaden i kostnad för Banken till erhållande af si I fre t kan väl vara betydlig, men den influerar ej på annat än bancovinsten; kostnaden måste alltid rätta sig efter det ställes afstånd, hvarifrån silfret skall hitföras.
Om t. ex. vexlar finnas på både Paris, London och Köpenhamn, och coursen vore 128 sk., si är det naturligt, att Bancostyrelsen skulle äga ratt att betala mest i transportkostnad för det silfver, som skulle komma från Paris, mindre för det, som lomme från London och minst för det från Köpenhamn.
Det angelägna vore blott, att styrelsen förvissade sig, att silfret verkl. komme från dessa orter.
Banken hade i sjelfva verket ej betalat mer åt den ena än åt den andra; ty det vore blott transportkostnaden, som blifvit ersatt.
Jag har trott mig böra genmäla detta i anleda, af de felaktiga begrepp, arne ledamöter tyckts hysa rör:de denna punkt.
Hr von Qvanten: 1 Utslcs betänk, står: ”och måste Bancostyrelsen för öfrigt dervid noga tillse, att silfret verkl. från utländsk ort inkommer.”
Nu har jag likväl af en bland Utsk:s ledamöter hört, att meningen äfven kan vara att, genom uppköp af vexlar för lågt pris, försäkra sig om att styra coursen genom alt kunna sälja dem, då coursen stiger.
Jag medgifver, att delta vore något, som kunde användas; men jag föreställer mig, att vid en myntbestämning bör coursen vara 128 sk. och bör ej sedan mycket fluetuera öfver eller under denna siffra.
Om coursen faller eller stiger några sk:r öfver eller under pari, så har bestämningen gått sin riktiga gång, och jag ser intet skäl att då köpa eller sälja vexlar.
Om således myntbestämningen Ivckas, tror jag, att den saken bör förfalla.
Jag kan ej finna någon vinst.i att köpa vexlar på börsen.
En börsdag kan till gång finnas, en annan kan förhållandet vara alldeles motsatt; och då skulle Bänken passa på att sälja samma vexlar, annars skadade åtgärden mera, än den gagnade.
Jag.förblifver i alla fall vid min åsigt, att uppköp af silfver för bancosedlar är mera skadligt än gagneligt.
Kan teon, Joli. A Ib.:
Jag har blott, till svar å hvad Hr Lefre'n yttrat, velat anmäla, att jag delar hans åsigter såyäl 0111 yexeltransactionerna som 0111 följderna deraf.
Hr Stråle: l anledning af Hr Lefrens yttrande får jag erinra, att jag ej bestämdt sade, det jag befarade, alt Banken finge köpa sitt eget silfver; men nog kunde underslef äga runi, Det är vjsserl. möjligt att uppfinna sådana ma niementer, att man kunde fä documenler pä'fastager silfver, hvilka ej blifvit införda.
Jag tviflar, att
Ftilhnägtige skulle kunna få silfver på de uppgifna vilkoren; ty man bade ingenting alt vinna vid transnctionen.
Detta bar ej Den 5 Maj e. m. i75 blifvit vederlaget, och således blifva vexell;öp den enda utvägen.
Man kan gifva Fullmägtige bestämda föreskrifter att köpa vexlar al pari eller lill högst iÖ2 sk.
Med sådana föreskrifter tror jag, att föga skulle äfventyras, och Banken skulle få silfver för bättre pris, an genom en lefverans; ty en sådan kan ej afslutas förrän i behofvets stund.
Ehrenborgh, Casp. Wilh.: T denna fråga har så mycket blifvit ordadt, att jag ej vill tillägga annat, än att det beror på en verksam
Bancostyrelse att få silfret för bästa köp.
Jag skulle tro, att dertill finnes en utväg, hvilken jag ber att få framställa, då jag ej hort någon annan nämna den, och då jag tror, att det vid denna punkt är lätta stället att derom tala.
Jag tror, att, i afseende på möjligheten att införskaffa silfver för bästa köp, det skulle vara en lättnad, om Banken vid sina bada filialcontor i Götheborg och Malmö hade depositions- och invexlingscontor.
Jag föreställer mig, att om realisationen vinner den stadga, att silfver kommer i allmänna rörelsen, kommer silfver att införskrifvas; måhända, att t. ex. corporationer, såsom privatbanker, kunde intaga sådant.
Jag föreställer mig, att andra förhållanden kunde uppstå, då man hellre ville hafva sedlar än silfver.
Då tror jag, att det vore bättre och fördelaktigare i alla afseenden, om man på flera punkter finge lemna in silfver än blott i Stockholm, som är långt aflägse från de Europeiska handelsmarknaderna, der silfret finnes.
Jag framställer detta som ett ytterligare medel att för lindrigare transportkostnad få silfver för Bankens räkning.
Jag skulle tro, att då Banken i alla fall skall vid sina contor hålla betjening, gör det obetydlig svårighet, örn en sådan depositionsrätl finnes; och Banken har samma fördel, om silfret ligger i Götheborg och Malmö eller i Stockholm, förutsatt, att det ligger lika säkert.
Denna åtgärd kunde bidraga till ökande af Bankens silfverfond.
En värd ledamot, Hr Stråle, bar trott, att sådana silfverköp, som Utsk. föreslagit, ej skulle kunna komma i fråga, emedan ingen handlande skulle ingå uti en sådan afhandling.
Jag vill försöka att visa motsatsen.
Om coursen på Hamburg ,är 128 sk., gör det en köpman detsamma, om han säljer sin vexel här och får betalning för den , eller om han gör en lika stor utbetalning på den andra orten i silfver.
Då återstår transportkostnaden.
Det är detta pris, som, om det lägges till,, gör det för honom likgiltigt att här lemna silfver.
Hr Stråle tror, att en köpman ej under sådana vilkor skulle åtaga sig en dylik afhandling; men han vinner dock något annat.
Om ej Banken köpte silfret, skulle coursen lalla och kunde gå ner till i23sk.
Ännu mer gäller detta, om coursen vore 125 sk.
Då kunde styrelsen höja priset, så att lefverantören hade en vinst af ett par sk:r.
Det är just vid sådana tillfällen, Dea 5
Maj c. m. då coursen vill falla, som silfyerköp bör komma i fråga, ej då den vill stiga.
Utsk. anser/ att det behof af silfver, som i sådana fall kan uppstå, bör på annat sätt fvllas.
För öfrigt tror jag, att det åt Bancostyrelsen bör öfverlemnäs att köpa silfver eller att köpa vexlar och sjelf besörja transport ten.
Likväl tror jag, alt detta blir dyrare; men den utvägen bör vidtagas, om underslef ej på annat sätt kan förebyggas.
Frågan om sältet, huru silfver bör införskaffas till Banken, är ej bland de minst vigtiga.
Det är utom all fråga, att silfver måste upphandlas, när sedelmynlet inlöper i Banken; men sättet att verkställa detta synes mig ej väl uppgifvet af Utsk. och än mindre af de talare, som här yttrat sig.
De hafva anvisat att köpa silfret ur andra handen, i stället för att köpa det ur den första, och således förbisett den första regeln i all handel.
Jag har med förundran hört en betydlig handlande instämma i riktigheten af detta sätt.
För min del skulle jag tro, att om Banken, styrd af män med credit på verldsniarknadens betydligare platser, öppnar credit på åtskilliga sådana handelsplatser, blir det tydligt, att Banken, som kan vara belåten med mindre vinst, öfvertager vexelhandeln och derigenom städse är i tillfälle att deruti indraga silfver från den ort, der det finnes för bästa pris.
Den kan då afhandla, utan någon commissionär, directe med dem, hos hvilka den öppnat credit genom ömsesidigt dragna vexlar eller silfver för dem.
Denna vexelhandel är ej den minst vinstgifvande af de transactioner, som tillhöra Banken.
Jag önskar, att Utsk. måtte samråda i ämnet med handlande och derigenom göra sig underrättadt om sättet, huru sådana affärer böra bedrifva.?.
Här är äfven yttradt af cn annan ledamot, att det vore förmånligt att inrätta filialcontor för vexling.
Jag afstyrker, att Banken må äga cassör på annat ställe, än inom bancohuset.
Bankens erfarenhet deraf har varit ganska bedröflig.
Somliga cassörer hafva blifvit rika, andra hafva bankruterat, och Banken har förlorat allt.
Det är ej möjligt att på sådant afstånd hafva ordentliga controller.
En förskingring af en sådan cassa blefve svår att ersätta, och det bolag, som hade actier i en sådan inrättning, kunde ej åläggas att ersätta mera än actiecapitalet, då actierna ej äro ställda på viss person.
Dessutom tror jag ej, att åtgärden tjenar till något.
Vexlingen af silfver bör isynnerhet i början ej alltförmycket underlättas.
Banken torde annars möjligen blifva allt för starkt påkänd.
Det är bäst att låta sedlarna få resa hit och här inlösas, för att sålunda försvåra vexlingen.
I stället för det creditiv, som blifvit af Utsk. föreslaget för att anlitas vid inträffande behof, skulle jag önska, att styrelsen ålades öppna credit på åt skil - Den 5 Maj e. m. skilliga utländska orter, der våra varor kunna med fördel a (sältas, och der vi i allmänhet hafva större handelslransaclioner.
Hr S t rå 1 e: I anledn. af hvad Hr von Troil nämnt om vexlar får jag fästa uppmärksamheten derpå, att när en hand]an de säljer sina vexlar, får han genast full valuta i sedlar, hvaremot, när han skall lefverera silfver, han ej får penningar till fidla summan, förrän silfret hitkommit, således efter en längre eller kortare tids förlopp, hvarigenom en ränteförlust uppkommer.
Jag tror för min del, att, då ingen vinst uppkommer för lefverantören, man ej kan vänta, att någon skall åtaga sig en sådan affär.
Man har sagt, att om coursen nedgår under pari, kunde någon vinst äfven beräknas; men då Utsk. föreslagit, att skillnaden i pris ej får öfverstiga transportkostnaden, finner jag ej, huru sådant kan äga rum.
För öfrigt är jag ganska tillfredsställd med livad Hr v.
Troil yttrat.
Jag hoppas, att Fullmägtige få sig af TJtsk. uppdraget att för ändamålets vinnande använda de utvägar, som kunna vara lämpliga, då de säkert äfven komma att upphandla vexlar.
Ehrenborgh skulle jag tro, att det vore nyttigt, om cassör funnes och vexling kunde ske i de städer, der fdialcontor äro etablerade; men denna fråga ingår i så många små detailler, att jag fruktar, det en discussion derom nu är utan ändamål.
Kanske skulle privatbanker kunna uträtta detsamma, hvilket vore lämpligare, emedan Banken då sluppe allt äfventyr.
Gerna skulle jag se, om det vore möjligt att äfven i landsorterna få sedlar för sitt silfver.
Hr Nordenanckar, Gust.:
Med fullkomligt gillande af den framställning, Frih.
Ehrenborgh gjort om en anstalt att äfven i andra stapelstäder än Stockholm kunna få silfver för sina varor och för vexlar, anhåller jag att få göra en framställning i detta afseende rörande Calmar.
Dess handel är icke obetydlig och exporten öfverstiger vanligtvis importen.
När då de handlande få sin betalning i vexlar, måste de skicka dem till Stockholm för att försäljas.
Det har till och med handt, alt de handlande i Lubeck, i stället för att skicka vexlar, skickat silfver.
Då hafva handelsmännen i Calmar i närvar, förhållanden, då silfver ej hos oss går såsom mynt, varit ganska embarasserade deraf.
I händelse TJtsk. skulle lemna den uppmärksamhet åt Frih.
Ehrenborghs förslag, som jag anser det förtjena, anhåller jag, att det äfven måtte fästa sig vid hvad jag nu yttrat rörande Calmar, så att någon anstalt äfven der kunde vidtagas till utbyte af sedlar emot silfver.
När det yttrande, jag afgifvit, blifvit justeradt och kommit Utsk. tillhanda, hoppas jag, 6 H. a3 D c u 5 Maj f. m. att Utsk. ej skall missförstå det till den grad, sorn Frih.
Jag har ej sagt, att vexlingscöntor skulle inrättas, utan invexlings- och deposilionscontor.
Om jag begått ett misstag i detta afseende, hvad Malmö beträffar, får jag trösta mig dermed, att jag hemtat ide'en från en af Sveriges största Konungar, Carl XI, hvilken föreslagit samma åtgärd.
Måhända hafva tiderna sedan dess förändrat sig, så att förslaget ej kan verkställas, och då kommer det icke i fråga; men jag tillförsel' mig, att Utsk. ger åt ämnet den vigt, som det förtjena!-.
Hvad controllen beträffar, får jag fästa Frih.
Cederströms och flera talares uppmärksamhet derpå, att vådan väl ej kan vara större för förskingring af silfver än af sedlar.
Man skulle äfven möjligen kunna förvara silfret i ränterierna; men allt detta hör till detailfrågorna.
Säkert är, att under de flesta tiderna af året är transportkostnaden till Skåne oändl. mindre an hit, i anseende till Skånes närmare belägenhet till verldsmarknaden, och minst skulle man bespara assurancepremierna.
Jag vågar tro, att det förslag, hvarmed jag framkommit, ej är fullt ut så oanvändbart, isom Frih.
Cederström vid första påseendet förmodat.
Såsom jag förstår TJtskfs förslag, är operationen att införskaffa silfver genom vexlar ej så invecklad., som mau synes föreställa sig.
Jag förmodar, att vexelköp komma att blifva en från införskrifning af silfver särskild åtgärd.
Om t. ex. köpmannen A. säljer till
Banken en vexel efter 128 sk:rs cours, så upphör hans afhandling med Banken derigenom, att A. erhåller sin betalning, och liqviden är slut dem emellan.
Då Banken remitterar vexeln tili Hamburg, har Banken der en commissionär B., åt hvilken den uppdrager att för vexeln ur Hamburger bank uttaga silfver, som han skickar till Sveriges Bank, hvars räkning kommer att utvisa vexelköpet af A. samt räkningen öfver silfveruttagningen och transportkostnaden hit, uppgjord af B.
Banken ej finner lämpligt att genast införa silfver, låter den medlen innestå i Hamburger bank eller sätter dem på räkning för det hus i Hamburg, der Banken har sitt creditiv till afbetalning å det silfver, Banken förut kan hafva lånat.
Någon köpmannavinst härstädes för införskrifningen behöfver således icke komma i fråga, så att man kan alldeles vara ifrån den omsorgen.
Ehrenborgh icke föreslagit, att vid filial— contoren silfver skulle utvexlas, utan endast att det må få der insättas, på det att den, som åstundade sedlar, måtte få tillgång derå, kan jag ej finna annat, än att förslaget innebär den fördelen för Banken att oftare än eljest få silfver för sedlar.
Jag skulle till och med tro, att i öfvervägande borde tagas, om icke en sådan åtgärd borde i alD mänhet vidtagas vid landtränterierna; ty det är säkert, att Den 5 Maj p, ra. *79 mångå, som i orterna skola afsända penningar, mäste göra sig af med silfret och skaffa sig sedlar.
Jag beklagar, att jag, oaktadt all spänd uppmärksamhet, ej kunde höra, hvad Frih.
Cederström yttrade.
Om jag således misstager mig, är det ursägtligt.
Hvad angår det råd, han gifvit Utsk., att inhemta upplysningar af personer, som äga kännedom af affärer, så är det ganska godt.
Utsk. har dock ej varit i behof att i detta afseende gå utom sig sjelf.
Det har inom sig en aktad ledamot af Stockholms börs.
Han har yttrat den öfvertygelse, att 0111 Banken skulle befatta sig med köp af vexlar, skulle det väcka missnöje hos de handlande, och de komma i ett verkligt krigstillstånd mot Banken; och för att då väl leda Bankens angelägenheter skulle veiki, fordras den största skicklighet och affärsvana.
I anledning af Hr Stråles sista yttrande får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, alt han ej måtte riktigt hafva Jäst 4:de punkten, efter han sagt, att Banken ej fick betala mer, än så mycket sorn transporten öfverstiger coursen; der står likväl: vexlingsgrunden.
Den kan öfverstiga coursen till oell med 8 sk.
Ehrenhorghs förslag tror jag vara godt; men jag tager mig friheten fästa hans uppmärksamhet derpå, att, efter hvad jag kan finna, innehålles det redan i 4;de punkten, der det står, att Banken får uppoffra transportkostnaden.
Om någon i Malmö eller Calmar eller på något annat ställe önskar lemna silfver, måtte det göra Banken ett nöje att mottaga det, då transporten från Skåne måste vara lindrigare än från utrikes ort.
Skulle man emedlertid anse ett förtydligande af nöden, har jag ingenting deremot.
I detta högst vigtiga ämne har jag följt discussionen med yttersta uppmärksamhet.
Jag har deraf inhemtat, att en af Ufsk:s ledamöter förklarat, det man ej bör köpa vexlar, emedan en af Stockholms handlande yttrat, att det vore olämpligt och skulle förorsaka missnöje på börsen.
Deremot har en annan ledamot sagt, att map kan köpa vexlar; åtminstone har jag så fattat Hr v.
Troil på den ena och Hr Lefrehi på den andra sidan.
Jag sorn Svensk önskar lika med hvarje annan, att vårt mynt mätte kpmraa på en stabel fot; men jag kan ej förstå, huru det kan vara möjligt att, om
Banken hardt anlitas och coursen stiger öfver 128 sk., genom köp komma åt silfver till förstärkning af Banken.
Det är naturligt, att då po ursen yill stiga, anlitas Bankens fond; och vill nian då förstärka Banken gpnom silfverköp, vidtager man en ändamålsvidi ig åtgärd.
Vi hafva ofta oriktiga begrepp om silfverköp, emedan de, sorn hittills skett, blifvit gjorda, då bancoluckan varit stängd: och detta lemnar ingen erfarenhet om följderna under andra förhållanden.
Sedan vi komma att vexla, D c n 5 Maj e. m. är det säkert, att, om fonden hardt anlitas, man ej må tänka sig att till någon myckenhet få silfver till Bankens förstärkning.
Hvarföre skulle ej annars utländska magter använda samma sätt att förskaffa sig silfver, att nemi. med papperslappar köpa sig millioner?
Andra länder måste likväl anlita en Rothschild och en Hambrö; men ej komma de långt med sedlar.
Jag måste således påminna derom, att ingen annan moyen finnes, än att, då coursen börjar stiga och silfverfonden utvexlas, Fullmäktige måtte äga rätt att ingå i lån af silfver på viss tid och med ränta, såsom hos alla andra civiliserade nationer; ty det är silfver, som är mynt, men icke sedlar.
Vår Banks functioner äro olämpliga för en banks rörelser.
En bank med lån på fastigheter och ereditiver till alla näringar äfventyrar alltid mycket; men flera punkter äro ännu qvar, sorn kunna lemna garantier, om de klokt uppställas, såsom med creditiv t. ex. Jag skulle således tro, att, då betänk, återkommer till Utsk., det kan verksammare arbeta på vexlingens bestånd; men ingalunda kan sådant tillvägabringas genom köp af silfver för våra sedlar.
Då jag hörde, alt den siste talaren missförstått mig, begärde jag ordet, emedan jag fruktade, att andra äfven gjort det.
Jag har sagt, att
Banken ej skall uppköpa vexlar för att styra coursen; men jag har ej emot, att den handlar upp vexlar för att skalfa sig silfver, då coursen har benägenhet att falla.
Om Banken med klokhet och förutseende begagnar den utvägen, skall den sällan komma i behof af lån, hvilka visserl. må äga rum, om de äro nödvändiga; men de blifva alltid ett ondt, som bör undvikas.
Utsk. föreslår, att Bancostyrelsen må, då coursen är vid eller under pari, äga att köpa silfver.
Såsom skäl dertill uppgifves under näst föregående punkt, att det vore ett godt medel att öka såväl Bankens egen styrka som landets rörelsecapita!.
Men under sådana coursförhållanden kan ingen påträngning i Ranken vara att befara, utan tvärtom snarare insättningar af silfver att förvänta, och sålunda intet behof vara om åtgärders vidtagande till ökande af Bankens styrka, Hvad rörelsecapitalet beträffar, utgöres det såväl af silfver som sedlar, och ökes således icke derigenom, att man drar in silfver för sedlar.
Om silfverköp är under ofvannämnde gynnande coursförhållanden onödigt i och för sig sjelf, blir det i högsta grad förderfligt, då priset skulle få ökas med transportkostnaden, d, ä. omkring 5 sk. b:co för hvar rjdr i silfver; och det utsatta vilkoret, att Bancostyrelsen skulle noga tillse, alt silfret verkligen från utländsk ort inkommer, synes mig nog besynnerligt och föga tillförlitligt.
Det förekommer mig Den 5 Maj e. m. besynnerligt, att en bankstyrelse skall efterforska, hvarifrån det silfver, som erbjudes, förskrifver sig; och denna härkomst synes mig omöjlig att controllera, helst underslef tyckes alltför lätt kunna på mångfaldiga sätt verkställas.
Jag anser derföre såsom otvifvelaktigt, att det silfver, hvilket Bancostyrelsen trodde komma utifrån, i sjelfva verket kunde tilläfventyrs lange hafva legat inom Riket, Sedan en sådan lurendrejare-genväg blifvit öppnad, skulle Banken genom ett så beskaffadt silfverköp snart kunna förstöras; ty speculanten, som ur Banken uttagit silfver å 128 sk,, sålde det för utländskt å 133 sk., för att genast åter uttaga det till ny försäljning o. s. v. För öfrigt skulle entreprenören naturligtvis icke kunna utifrån erhålla silfver utan för de vexlar, hvilka han tillhandlat sig på börsen för de af Bancostyrelsen i betalning för silfret erhållna sedlarna.
Utan detta vexelköp skulle coursen ytterligare falla, tilläfventyrs 4 eller 5 sk. under pari, och trassenterna sålunda finna sin uträkning i att sjelfva indraga silfret för att i Banken utbyta det mot sedlar.
Om sålunda Bancostyrelsen under de förutsatta gynnande coursförhållandena blott finge hafva litet tålamod, skulle silfret på den naturliga vägen sjelfmant inflyta i Banken.
Jag afstyrker derföre allt sådant uppdrag åt Bancostyrelsen att uppköpa silfver.
Ilr Cederschjöld tilläde muntligen; I anledning af hvad som blifvit yttradt af flera värda talare om silfverköp, får jag påminna, att lurendrejeriet af silfver vöre så lätt, att dess förhindrande blefve omöjligt.
Man ser, huru för ganska små tullförsnillningar stämplar, documenter, m, m. förfalskas.
Hvad skall man då vänta sig, då så stora summor kunde vinnas?
Huru lätt vore det icke, att det silfver, sorn inlastades i Hamburg, der åter urlastades, och alt annat silfver, försedt med samma stämplar, här aflemnades till Banken.
Om Banken än hade en egen commissionär, som följde med, fruktar jag till och med, att han ej skulle göra sig något samvete af en sådan mystification.
Han kunde kanhända tycka, att det vore silfver som silfver.
Jag fruktar, att en Fullmägtig finge resa med, och tilläfventyrs en af hvarje Stånd, så vida full säkerhet skulle kunna vinnas.
En värd talare har sagt, att Bancostyrelsen skulle, då coursen vore under pari, likväl få köpa silfver » 128 sk. utom transportkostnaden, så att silfret kunde komma att kosta kanske 8 sk. öfver den gångbara coursen.
Jag förvånas öfver ett sådant yttrande.
Jag vet ej, huru en sådan handel skulle kunna falla någon styrelse in, och jag häpnar för de missbruk, hvartill en sådan handelsrättighet skulle kunna föranleda.
Emedlertid fägnar det mig högligen, att min uppmärksamhet blifvit fästad derpå.
H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gustaf: Jag delar den åsigt, som ledt Utsk. i den nu förevar, punkten äfven - i8» Den 5 Maj c. m. som i den tredje.
Behöfligheten af stadgande» rörtde upp-r köp af silfver har så klart blifvit utvecklad af Hrr v.
Troil och Lefren, att jag på ett öfvertygande sätt uppfattat deras mening.
Jag har blott velat fästa uppmärksamhet på den reservation, som af Hr Wedberg blifvit afgifven, just derföre, att den farhåga derigenom kunde undvikas, som Utsk. antyder.
Jag föreslår, att aldrig Svenskt myntadt silfver •mätte få uppköpas till högre pris än efter myntbestämningsgrunden.
Jag medgifver gerna, att man kan nedsmälta silfret och i form af planlsar aflemna det till Banken; men det medför alltid någon kostnad, och för grundsatsens skull tror jag, att Svenskt myntadt silfver aldrig bör betalas högre, än efter vexlingsgrunden.