Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarföre jag alllid, när fråga är orri financiella ärender, lill min egen. bedröfvelse ihågkommer jernvflgarne, härleder sig derifrån, alt del äro dessa älsklingar, som f. n. medtaga Bankens (illgångar och som skola göra det för framtiden.
Hvarifrån skola R.
St. få medel till jernvägarne?
De vilja visserligen icke derföre åtaga sig någon ny bevillning, utan man använder Bankens medel och hindrar honom derigenom att, lill sina sedlars indragning någonsin begagna sin vinst, emedan hon understundom borttages ända till sista runstycket.
Så diar man gjort vid denna Riksdag och så tordeman komma att äfven vid de följande förfara.
Om vi genom Privatbankerna förvärfvat hällre financiella kunskaper, och om man velat begagna dem, så tror jag icke att man skolat behandla Riksbanken såsom man nu och vid åtskilliga andra tillfällen gjort.
Gyldenslolpes förslag vara nyttigt.
I alla fall är fråga orri Privatbankernas ändalykt; men icke, på hvad sätlr de skola fort lefva.
Del måste blifva föremål för elt serskildt Betänk. och då är del, pä sätt en talare redan anmärkt, lids nog för Grin att framställa sitt förslag.
Imedlertid kan jag för min del icke annat än bestrida det, samt förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, icke heller framställer propos. derå.
Sedan den ledamot, som sist yttrade sig, redan framställt upskof med afgörandet af ifrågavar:de fråga, till dess de sammansatta Banko- och LagUtskm hafva inkommit med. förslag i afseende på förändrad lagstiftning för Privatbanker, anhåller jag att få instämma uti hans yttrande, hvarigenom Hr von Hartmansdorff erhåller en ledamot som i denna punkt förenar sig med honom.
Jag ber äfven alt vid detta tillfälle få framställa, huru, enl. min åsigt, denna fråga bör betraktas.
Det lärer väl icke dragas i tvifvelsmål, att del ändamålsenligaste bank-system för landet vore, om enskilda banker, som drefve sin rörelse endast med egna kapitaler och Rikets mynt, kunde bildas.
Orsaken, hvarföre detta icke skett hos oss, torde vara brist på tillräckliga kapitaler.
Man har tillgripit andra utvägar, för att åstadkomma ett kapital, som kunde lemna tillräcklig säkerhet och ingifva förtroende hos allmänheten.
Näst det, att enskilde med eget kapital drifva sin bankrörelse, anser jag del fördelaktigaste vara, att enskilde röra sig med Riksbankens medel, på sätt förhållandet är med Filialbankerne, i fall de äro på ett ändamålsenligt sätt inrättade.
Om nu detta icke befinnes vara tillräckligt, har man en tredje inrättning, bestående deruti alt enskilde bedrifva bank-rörelse med af dem utgifne myntrepresentaliver, som föreställa penningar.
Härvid upstår den fråga, som synes hafva utgjort föremål för Utsk:s behandling, huruvida dessa banker varit skadliga för det allmänna och om de på grund deraf böra upliöra.
För min del finner jag icke att i Utsk:s Betänk, blifvit framlagda några positiva facta, som ådagalägga att Privatbankerne varit skadliga för den allmänna lånenerörelsen.
Vid flere föreg:de Riksdagar, då jag' deltagit i discussionen öfver detta ämne, har jag tagit mig friheten yttra, att man genom den åt Privatbankerne lemnade rättigheten all utgifva små - Den 17 Jn u i f. m. 239 sedlar, tilldelade dem e|t allt för stort privilegium och eu sådan makt, som snart nog knnde växa de håda statsmakterna öfver hufvud et.
Sedan man likväl gifvit dem eli sådant privilegium, är nu fråga dels om Privatbankerna förorsaka en sådan skada, att man bör genom en summarisk åtgärd afklippa dem äfven med fara all råka in uti andra äfvenlyrligheter, eller om de skola biheliållas.
Della måste till en stor del bero på det Ullål. ang:de lag för Privatbanker, hvilket de sammansatta Banko- och LagUlsk:n komma att afgifva, hvarföre jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, tror alt upskof har myckel skäl för sig Jag beklagar, och tror ali jag hår skäl dertill, att Utsk. icke lemna! en mera uplysande faetisk utredning i denna fråga, utan endast stannat vid ett resonnemang på summa 16 rader, hvilket synes mig vara nog knapphändigt.
Det förekommer mig äfven, om det tillåtes mig säga, till en viss grad förundransvärd!, dels att Regeringen icke har lemna! R.
St. någon vägledning i denna fråga, icke gjort nånö! förslag eller någon faetisk utredning af de förhållanden i hvilka Filial- och Privatbankerna stå till hvarandra, dels ock, alt icke någon af de Konungens Rådgifvare, som hår hafva säte och slämma, äro närvande, för alt yttra sig i ett så vigtig! ämne, och hvarigenom R.
St. hade kunnat någorlunda på förhand erhålla kännedom om den nuvarrde Regeringens tanka i denna fråga. iNu kan det hända, att R.
St. fatta beslut, som blifva föremål för Regeringens ogillande, då man likväl torde hafva varit villig att rätta sig efter Regeringeps önskan, om man om densamma erhållit uplysning.
Till följd af alla dessa omständigheter, nemi. sakens egen natur, den obetydliga utredning i ämnet Utsk. lemnat, frånvaron af Konungens Rådgifvare, anser jag det vara stort skäl, att låta ifrägavar. -de fråga hvila,- tilldess att det från de sammansatta Utskin väntade Betänk, inkommit.
Jag anhåller i likhet med Hr von Hartmansdorff om propos. härpå.
Den siste värde talaren up kom något sent under debatten, för att erfara hvad som under densamma egt rum.
Det är ingen ledamot som begärt något upskof med frågans afgörande.
Hr von Hartmansdorff har endast satt i fråga, om någon annan propos. än den på det af Utsk. gjorda förslag, kan under närvar:de förhållanden framställas, meu dä jag förnimmer att Hr Hjerta är höjd för upskof, och måhända äfven begär del, får jag fästa hans upmärksamhet deruppå, alf något upskof icke bör ega rum, emedan, dä man icke vet på hvilken grund man skall bygga, något beslut öfver en mängd af följande punkter uti Betänk, icke skulle kunna fallas.
Jag får derföre hemställa till Hr Hjerta, huruvida han ick* skulle finna för godt, ändra sin åsigt om upskof.
Afven jag får till Hr Hjerta göra samma hemställan, som Frih.
Raab, samt derjemte fästa upmärksamhet deruppå, att om den i denna punkt af Utsk. gjorda framställning antages, är visserligen i och med detsamma afgjordt, alt R. o. Ad. 240 Den 17 Juni f. ra. för sin del anser ali Privatbankerna böra fortfara, men, under förutsättning att
Privatbanks-lagen undergår betydande föiändringar, kunna de ledamöter, som önska bibehålla den oförändrad, afslå den nya lagen, hvarigenom de vid föreg:de Riksdag fattade beslut och då gjorda underd. anhållan qvarstå.
Om deremot lagen bifalles, kan, såsom Gr.
Gyldenstolpe föreslagit, uti den underd. skrifvelsen intagas, att på dessa grunder anse R.
St., att Privalbankerne för framtiden böra fortfara.
Det kommer således icke att utgöra något band för R.
St. att icke i framtiden besluta, i afseende på Privatbankslagen, hvad de finna för godt.
Det har, på sätt Frill.
Raab anmärkt, varit nödvändigt för Utsk. att förnlskicka den uti denna punkt gjorda hemställan, emedan det är under förutsättning, alt Privalbankerne komma att fortfara, som Utsk:s förslag i en stor del efterföljande punkter blifvit upställdt.
Om nu denna punkt icke antages, mäste större delen af de följande omändras.
Jag tror det Ijenligasle och rättaste är, att bifalla Utsk:s förslag i denna puukt.
Jag hör till deras antal, som önska Privatbankernas uphörande, och får i sådant afseende åberopa Prof. Agardhs reservation, hvilken, enl. min tanka, ådagalägger, att Riksbanken kan öfvertaga de funktioner, som nu tillhöra Privalbankerne, samt all Filialbankerne kunna upfylla de genom Privalbankerne upkomna behofven.
Man har här hufvudsakligen anfört emot Privatbankernas motståndare, att de drifvas af enskilda intressen.
Sådant har likväl icke förhindrat mig att uttala min åsigt, och jag kan icke finna, hvilket enskildt intresse som skulle förmå någon alt uplräda emot Privalbankerne.
Om man vill söka motiv i enskildta intressen, bör man väl snarare vända sig lill dessa bankers förfäktare, ty det är de sorn hafva intresse af bankernas fortfarande, så vida nemi. de äro delegare uti sådane Banker och således hittills dragit vinst af dem; — men jag söker icke för milt beslut något motiv deruti, utan uti verkliga skäl, och några sådane har jag icke hört anföras lill vederläggning af Prof. Agardhs reservation.
Det förekommer en omständighet, sora talar för upskof, hvilket jag hade ämnat föreslå, om icke, såsom jag tyckte, Hr von Hartmansdorff derom redan gjort framställning, men då jag nu hör att så icke lärer vara händelsen, får jag yrka derpå.
Då så väl Finanskomilén, som en mängd motionärer samt sjelfva BankoGtsk. äro ense derom, att stora fel och brister förefinnas i den nu gällande Privatbankslagen, så synes mig icke vara skäl att förr än utrönt blifvit, huruvida dessa fel kunna afhjelpas eller icke, fatta beslut att Privatbankerna böra fortfara.
1 den del af Betänk., der Finanskomitén åberopas, citeras följande uttryck af densamma: ”härvid förutsätter komilén emellertid, dels att större säkerhet och bestämdare begränsning för enskilda bankers sedelutgifning tillvägabringas, dels all de med skäl öfverklagade olägenheter vid dessa sedlars omlopp varda undanröjda, så vidt sig göra låter.”
Då Utsk. sedermera förklarar - Den 17 Juni f. m. 241 klarar sig gilla de af komitéo framställda åsigter samt vidare pag. 7 yttrar: ”i sammanhang härmed får Utsk. tillkännagifva, atl CJtsk. som hyser den öfvertygelse, alt de uti väckta motioner anmärkta, hufvudsakliga olägenheter af Privatbankerna kunna afhjelpas geuom förändrad lagstiftning för dylika hanker,” etc., så erkänner ju Utsk. sjelf alt ifrägavar.de banker äro behäftade med hufvudsakliga olägenheter, hvilka böra afhjelpas.
Det förefaller mig derföre klokast och rigtigast, atl innan man fattar beslut om dessa banker skola fortfara eller uphöra, man först afvaktar den af Utsk. utlofvade lagen, hvarigenom man kommer i tillfälle att se huruvida de öfverklagade olägenheterna verkligen kunna afhjelpas eller icke.
Derjemte får jag förklara, att jag delar den af Doktor Thomander i dess reservation uttryckta åsigt.
På alla dessa skäl föreslår jag, att R. o. Ad. matte upskjuta afgörande! af nu ifrågävar:de punkt.
Hr Hjerta: 1 anledn. af en ledamots anmärkt), emot mill förra yttrande, vill jag endast nämna, atl jag icke ser att i återstoden af Betänk, något finnes, som står i så omedelbart förhållande (ill deuna fråga, atl icke Betänk, i öfrigt kan, i fall man låter den ifrägavar:de punkten hvila, afgöras, ty såsom jag tycker mig finna, afhandlas i återstoden af Betänk, endast Bankens lånerörelse.
Då jag sednast hade ordet, ansåg jag mig endast böra lemna en ttplysning ål
Hr Hjerta, men sedan nu flera talare yttrat sig, och Hr von Hartmansdorff erhållit en sekundant i Hr Cederschiöld, så anser jag mig skyldig alt ytterligare nämna några ord.
Hr Cederschiöld har framställt deri tanken, alt det icke finnes något annat intresse i afseende på Privatbankerne, än just Privatbanks-delegarnes egel, som skulle bestå deruti, atl genom bankernes fortfarande lill varö skaffa sig förtjenst.
Jag frågar den värde ledamoten om det icke finnes ett allmänt intresse, som talar för Privatbankernas fortsatta tillvaro?
Jag frågar Hr Cederschiöld om han kan neka, att sedan Privatbanker upkommit i landet, och serdeles sedan deras antal ökats, industrien stigit, manufakturer och fabriker tilltagit; alt vår export af spanmål sedan dess blifvit större och alt lill och med under loppet af detta år, då landet varit hemsökt af missväxt, vi ändock egt så myckel spanmål att vi dermed kunnat förse andra länder?
Ar icke detta af allmänt intresse, för hvilket hvarje fosterlandsväns hjerta mäste varmt klappa?
Jag föreställer mig, att om Hr Cederschiölds tid tilläte honom att härom taga kännedom, han skulle se saken från en allmännare synpunkt än den, ur hvilken han synes hafva betraktat den.
1 afseende på frågan att upskjuta detta ärende till dess man får erfara hvad den af Lag-, Ekonomi- och BankoUtskm under utarbetniog varande Privatbank-lag innehåller, så hemställer jag till den värde ledamoten, huruvida sådant kan anses lämpligt i afseende på Privatbankerna, om hvilkas organisation man förnuftigtvis icke kan fatta något beslut, förr än man gjort sig reda för, om man 8 H. 16 242 Den 17 Juni f. m. vill bygga på en fortsatt lillvaro af desamma eller icke.
Man måste väl försl hafva afgjort om man vill en sak eller icke, innan man afgör huru den skall verkställas.
St. kommit öfverens derom, att man bör utgå från den eller den grunden, så korn mer sedermera frågan, huru, och på hvad sätt densamme bör tillämpas.
Om tilläfventyrs något upskof skulle kunna ega rum, skulle det beslå deruti, alt upskjuta afgörande! af hela Betänk.
Då jag föreställer mig alt R. o. Ad. icke vill besluta något sådant, hvilket jag icke heller vill tillstyrka, anhåller jag vördsamt om bifall till hvad Disk. föreslagit.
Hr Mannerskantz: Hvad Frih.
Raab nyss yttrat, ber jag blott att med några siffror få bevisa.
De flesta motständarne hafva stödt sina yttranden på Prof. Agardhs reservation, hvaruti finnes upgifvet att för det åsyftade ändamålet erfordras 8,400,000 R:dr.
Nu har Utsk. sagt all blott 4,600,000 R:dr finnes att för ändamålet tillgå, och då måéte väl i bestämmelserna komma att inflyta, all en sä mycket större summa är för ändamålet behöflig.
Om nu depo silions-medlen skola användas, så faller det af sig sjelft, att de sammma icke få på sätt Utsk. föreslagit begagnas till upp- och af skrifnings-räkning, eller för att lemna kreditiver åt enskilde och Handels- och Näriogsdiskonten m. m.
Desse 2:ne siffror, jemte andra, sorn skulle kunna anföras, ådagalägga tydligt riktigheten af Frih.
Det har för mig varit lika oförmodadt, att vid detta tillfälle understödjas af Hr Hjerta, som det, för flere år sedan, var mig oväntadt, att i fråga om jernvägarne biträdas af Gr.
Ankarsvärd, .lag kan icke annat än instämma i Hrr Hjertås och Cederschiölds begäran alt afgörandel måtte upskjulas, emedan jag derigenom erhåller understöd i sjelfva saken.
Jag tror dock att man skulle hafva vunnit detsamma genom en äterremiss.
Min tanka är, hvad 2:ne ledamöter jemväl yttrat, nemi. alt Betänk, kan af R. o. Ad. i öfrigt pröfvas, äfven om den förevar:de Usta frågan, rör:de Privatbankernas fortfarande eller uphörande, upskjutes, eller återförvisas; ty på del hela är frågan om deras ersättande serskildt behandlad och afsöndrad frän Riksbankens lånerörelse.
Men om R. o. Ad. derutinnan är af olika åsigt med mig, går det ju an, att, såsom jag i början yrkade, återremittera punkten, hvarigenom BankoUtsk. får tillfälle, emedan jag förmodar flere punkter blifva återförvisade, laga alltsammans, på en gång, i öfvervägande.
På del alt man icke må. på förhand, samtycka, till hvad, enl. min öfvertygelse, oklokt är, får jag, såsom jag nyss nämnde, sluta mig till de Hrr, hvilka önska upskof; en mening, som lyckes hafva bästa utsigten lill framgång.
Raab synes hafva hell och hållet missförstått milt yttrande om del enskilda intresset.
Jag har icke sagt, alt Privatbankerna ej kunde vara förenliga med allmänt ininiresse, d. v. s. åstadkomma allmänt godt.
Då man uti det enskilda intresset velat söka motiv för deras handlingssätt, som strider Den 17 Juni f. m. 243 emot Privalbankernes fortfarande, sade jag, att man snarare kunde söka ett sådant motiv hos dem som försvara dessa banker, och som äro delegare uti dem saint deraf draga vinsten.
Jag medgifver ganska gerna, att dessa banker kunna åstadkomma allmänt gagn, men jag inser icke, hvarföre ej ett sådant gagn lika väl skulle kunna befordras genom inrättandet af Filialbanker eller andra banker, som kunna ersätta Privatbankerna.
Såsom jag förut närandt, anser jag det vara af största vigt att icke fatta beslut i sjelfva hufvudfrågan, förr än man erfarit huruvida de öfverklagade olägenheterna blifvit genom nya Privatbanks-lagen afhjelpta eller icke.
Om Hr von Hartmansdorff uti sitt första yttrande, hvilket jag icke hörde, yrkade återremiss, så har jag ingen ting deremot.
Jag för min del begärde upskof, derföre att jag icke hört någon önska återremiss.
Hvilketdera af båda dessa förslag, som går igenom gör mig alldeles detsamma, emedan jag anser att det önskade målet genom dem kan vinnas.
Det är naturligt — och vi finna del beständigt — att när en fråga, i hvars bedömande man förmodar att enskilda intressen ingå, framställes, så blifver delta enskilda intresse framhållet.
För min del har jag aldrig baft och har icke heller lyckan att vara delegare i någon Privatbank, och kan således icke heller räkna mig till godo den omtalade och afundade vinsten.
Lika litet har jag någonsin varit så lycklig att behöfva ingå i någon Hypotheksförening, men icke destomindre vill jag söka bevisa de förras nytta, och i afseende på de sednare göra allt hvad jag förmår, för alt göra dem så litet skadliga som möjligt.
Det är med sådana åsigter jag uplräder, för alt försvara Privatbankerna.
Den obenägenhet, som mot dessa banker upståll, har sin första och egentliga grund uti'den vinst delegarne af dem er hållit, men hvad betyder, det för det allmänna, om en eller flere personer hafva den lyckan att göra en spekulation, som tillskyndar dem en vinst.
Icke blir den ena personen fattigare derföre alt den andra blir rikare; tvertom genom somliges rikedom beredes fördelar åt andra, hvilka hade blifvit ändå fattigare, ifall de icke bade haft någon rik, som varit i tillfälle att understödja dem.
Så är äfven händelsen här.
Privatbankerna hafva gjort landet en stor nytta.
De hafva varit förläggare för den allmänna rörelsen och hafva er satt den brist på kapitaler, som förefanns i vårt land, hvilken brist icke pä något annat sätt kunnat eller någonsin kan fyllas genom kredit-anstalter, hvilka äro så fotade att de icke framkalla olägenheter och oreda i penningerörelsen.
Ingen kan påstå att sådant blifvit följden af våra nuvar:de Privatbanker.
Det sätt hvarpå en Privat-bank nyligen redt sig ur en ögonblicklig förlägenhet bevisar, all så väl denne som de öfrige Privalbank-styrelserne äro angelägna om, all icke framkalla farhågor hos allmänheten.
Privalbankernes sedelutgifning har åstadkommit precist samma resultat, som Riksg:skont:s sedelutgifning åren 1788, 8!) och 90.
Denna falska myntning, om jag så må säga, utgjorde den första anlednm till Svenska jord 16* - L 2U Den 17 Juni f. m. brukets upkomst och förbättrande.
Den stora sedelmassa,, som då spriddes inom landet, gaf anledn. till företag, som under andra förförhållanden varit omöjliga alt åstadkomma.
Dermed vill jag dock icke på något sätt hafva tillstyrkt, all efterfölja exemplet af en falsk myntning, utan jag anför del såsom ett bevis derpå, att tillgång pä kapitaler skapar industri och utvecklar samliällsförhållanderne i alla riktningar, och när delta kan ske utan alt oreda eller skada åstadkommes, synes mig olämpligt att motsätta sig ett kredit-system, som under 30 är har visat sig kunna med fördel utföras.
Deremot anser jag det högst origtigt att äfventyra Riksbankens ställning hvars hofvudsakliga bestämmelse är att uprälthålla myntvärdet.
Det vore dock önskvärdt om dess lånerörelse kunde förenklas och icke intrasslas i så mänga små enskilda lånetransaktioner, som nu är förhållandet.
Pä grund af dessa skäl får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. täcktes bifalla LJlsk:s ifrågavar:de förslag.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att nu, dä ingen talare vidare anmält sig och innan öfverläggningen förklarades fulländad, först torde höra förekomma den af Hr Hjerta väckta fråga om upskof med pröfuingen af förevande del af Betänk. tills Lag- och RankoUtskm inkommit med förslag till lag för Privatbanker, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. bifölle ett sådant upskof.
Nej jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Öfverläggningen om förevande del af Utsk:s Betänk, förklarades nu fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde hurusom i fråga härom blifvit yrkadt, af Hr von Hartmansdorff återremiss, af Frih.
Tersmeden med flere ledamöter bifall samt af Gr.
Gyldenstolpe det beslut, att R.
St. måtte hos K. M. i underdrhet anhålla att derest vid nuvande Privatbankers oktroj-tids slut, dylika banker vilja fortfara, K.
M. mätte bevilja dem förnyade oktrojer; samt sedermera hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Ulskts Betänk, i förevande del.
Då nu, efter denna proposms besvarande med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
Sedan, votering blifvit begärd, får jag anhålla att mitt förslag mätte blifva contra-propos.
I ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o.
Ad. behagade i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs yrkande, till cootrapropos. vid den äskade voteringen, antaga återremiss, och ropades härvid starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. till contrapropos. ville antaga Gr.
Gyldenstolpes förslag, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Den 17 Juni f. m. 245 Hr von Hartmansdorff:
Då lärer jag nödgas, för andra gängen, begära omröstning.
Jag hemställer om saken icke bäst knnde afgöras på det sättet, alt bifall till Utsk-.s Betänk, blifver ja-propos. och, i fall
Nej vinner, kommer sedan att afgöras huruvida, antingen Hr von Hartmansdorffs eller Gr.
Gyldenstolpes förslag, må antagas. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt sedan han förklarat den sednast framstälde propos:n vara besvarad med öfvervägande
Ja, icke någon annan propos. kunde framställas, utan den begärda voteringen borde företagas.
Den, som till contrapropos. vid äskad votering om bifall lill BankoUlsk:s afstyrkande å förslaget att R.
St. mätte hos K. M. i underd:het anhålla att oktrojer för Privatbanker icke vidare må af K. M. i nåder meddelas, antager Gr.
Gyldenstolpes förslag att R.
St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att derest, vid nuvar:de Privatbankers oktroj-tids slut, dylika Banker vilja fortfara, K.
M. malte bevilja dem förnyade oktrojer, löstalja , den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages (ill contrapropos.
Hr von Hartmansdorffs förslag, att Utsk:s Betänk, i ofvanberörde del, må på grund af gjorde anmärkn:r återremitteras.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 35.
Sedermera uplästes till justering och godkändes följande voler:s-propos.
Den, som bifaller BankoUtsk:s afstyrkande å förslaget alt B.
St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att oktrojer för Privatbanker icke vidare må af K. M. i nåder meddelas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. R.
St. böra hos K. M. i underd. anhålla, att derest vid nuvar:de Privatbankers oktroj-tids slut, dylika Banker vilja fortfara, K.
M. måtte bevilja dem förnyade oktrojer.
Nej — 19. 246 Den 17 Juni f. ui.
Elr Gr. o.
Landtm, lilikännagaf ait anslag blilvil ulfärdadl till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Härefter förekom och lades till handliugarne hvad
Utsk i öfrigt uti ingressen till dess Betänk, anfört och anmält.
Vidare förekommo Utskrs i afseende på Bankoreglementets föreskrifter om lane- och kreditiv-rörelse afgifne yttranden. /, 2, 3 och 4 punkterne.
Biföllos. 3:te punkten.
Det af Utsk. i denna punkt afgifna förslag har blifvit framslälldt under förutsättning, att hvad Utsk. föreslagit längre fram i Betänk, skall af Ståndet bifallas.
Jag får derföre vördsamt anhålla, alt föredragningen af denna 5:le punkt måtte upskjutas, (ill dess 21 och 59 punkterna blifvit afgjorda.
Uppå, i ani. häraf framstäld propos. bifölls, att beslutet rör:de denna puukt skulle upskjutas tills 21 och 59 punkterne blifvit pröfvade. 6, 7, S, 9, 10, 11, 12 och 13 punkterne.
Biföllos. 11: de punkten.
Den 14 punkten innehåller: ”Räntan (örblifver fyra proc. årligen, och betalningstiden utsälles för belåning af vågförda effekter å Stockholms och Götheborgs vågar till d. 15 Nov., och för lån mot dylik pant, liggande å andra vägar inom Riket, till slutet af Okl. månad, året näst efter det, då lånen blifvit uptagna.”
Hvar oell en som känner affärerna här på platsen, vet att dessa bestämmelser vid vissa tider förorsaka en stor olägenhet, nemi. af hvad man plägar kalla slrypning i penningemarknaden, enär en så betydlig mäugd penningar på en bestämd dag måste dragas ur rörelsen för att insättas i Banken.
I enskilda affärer brukar raan icke utfästa några vissa terminer på hvilka — och inga andra — man utlånar penningar, och det är för mig ett verkligt mysterium, hvars orsak ock någon hvar torde hafva svårt att fatta, hvarföre R.
St. stadgat och så länge bibehållit denna bestämmelse, utan egentligt behof och nytta, som leder till verkliga olägenheter inom affärsverlden.