Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu remitterades förenämnda tvänne Chefers yttranden tili Ofver-direktören vid Landtmäteriet, som den 31 December 1858 afgaf nytt underdånigt utlåtande i ämnet.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 243.
Han uppdrog deruti en historik af hvad i den vigtiga frågan tillförene förekommit; — han visade, att förberörde två Chefers skäl för den ånyo ifrågakomna föreningen, voro till en högst betydlig del desamma, som hail sjelf längesedan och vid flera tillfällen anfört till stöd för sin, med deras åsigter öfverensstämmande och af honom aldrig öfvergifna mening: — han anförde ytterligare, skäl för svårigheten, att väl besätta de blifvande Rekognoscörs-tjensterna, med mindre de dertill föreslagna arfvodena högst betydligt ökades, men hvilket lian ansåg orimligt, då sådant, på sätt Chefen för Topografiska korpsen uppgifvit och af skäl, hvilka Ufverdirektören närmare utvecklade, ej hehöfdes om det ekonomiska karteverkets bearbetande öfverlemnades till nämnda korps, och han ådagalade, huruledes General-Landtmäteri-kontorets göromål redan då högst betydligt ökats, men att dess ringa tjenstemanna-personal vore oförändrad o. s. v. Sä stod saken, då Landshöfdingen P. fl. Widmark den 31 Januari 1859 inkom till Chefen för Kongl. Civil-departementet med ett vidlyftigt “yttrande i sockenkarteverksfrågan” åtföljdt af en ”promemoria aflemnad till en ledamot af Stat-Utskottet,” allt hufvudsakligen innehållande, att Förste, Andre och Yice-kommissions-iandtmätare borde befrias från skyldigheten, att upprätta socken-kartor och beskrifningar; — ”att det vore mindre vål betänkt och misshushållning med Statens medel,” att i rikets södra och mellersta provinser utarbeta sockenkartor annorlunda, än att Topografiska korpsen å sina special-kartor insatte ekonomiska, och statistiska detaljer, hvaremot i de 6 nordligaste lånen socknekartor borde med all kraft upprättas under inseende af Länsstyrelserna samt Afvittrings-styresmännen.
Häröfver hördes Chefen för Topografiska korpsen.
Han visade i utlåtande af den 6 Februari 1859, att han och Widmark vore i mycket af lika åsigter, men i andra icke, och slutade sålunda: ”Min oförgripliga och fullkomligt oväldiga tanke är, att om saken ”skall ske, hvilket beror på Regeringens pröfning, så saknar Landtmåteriet icke blott per”sonal, utan äfven traditionela arbetsmetoder vid dennas bildande, samt organiserad ”tillsyn vid dessas handläggning.”
' Slutligen hördes äfven Professor N. H. Selander.
Jemväl han ansåg, att de insigter saknades inom Landtmäteri-korpsen, hvilka äro erforderliga för att astronomiskt eller geodetiskt bestämma sådana punkter, å hvilka hvarje större karteverk, för att hafva fullt värde, nödvändigt måste grundas.
Han visade att "äfven vid detaljmätningarne åtskilligt ”skulle komma att utföras dubbelt, om de topografiska och ekonomiska arbetena ställdes ”under olika ledning,” hvarigenom ”både kostnad, och tid skulle utan ändamål förslösas.”
Och han yttrade: ”Enligt den plan för arbetet, som Chefen för Topografiska korpsen ”framställt, borde så väl den ekonomiska, som topografiska undersökningen så vidt möj”ligt är, verkställas af samma personal.
Betta är ett godt förslag.
Ty det är klart, ”att den lokalkännedom, som under den ena sommaren vinnes, skulle särdeles verksamt ”bidraga till fortskyndandet, af den sednare sommarens arbeten.
Jag bör härvid tillägga, ”att den arbetsskicklighet, som finnes inom Topografiska korpsen och den kontroll, som "der utöfvas öfver utförandets samvetsgranna, noggrannhet, åro en borgen för arbetenas ”tillförlitlighet.”
På sätt nu är anfördt, voro alla de myndigheter, som i ämnet yttrat sig, af den åsigten, att de ekonomiska kartearbetena icke kunde väl utföras af Landtmäteriet och att de borde verkställas af Topografiska korpsen, såvida man vill hafva goda resultat, spara tid och undvika misshushållning med Statens medel — Landshöfdingen Widmark dock med undantag för allenast de 6 nordligaste länen.
478 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\? 243.
Regeringen blef deremot af en helt annan tanka.
Ty i bref till Öfver-direktören vid Landtmäteriet iraf den 15 April 1859 (Svensk Författnings-Samling N:o 20) förordnades, att det af Öfver-direktören tillförene väckta, men af Kongl. Maj.t ej antagna för slag, enligt hvilket utförandet af det ekonomiska kartverket skulle uppdragas ät Topografiska korpsen och de derför beviljade medel sålunda dragas från den Hufvudtilel, till hvilken de blifvit af Rikets Ständer anslagne, äfven borde, under närvarande omständigheter förfalla ; att samma verk skulle fortfarande stå under inseende och ledning af Ofver-direktören, med biträde af Öfver-ingeniören och Ingeniörerne i Landtmäteri-kontoret, men icke af landtmätarne i lånen, som befriades från sockenkartors upprättande såsom tjensteskyldighet; —• att Öfver-direktören skulle dels antaga skickliga personer till kartografer — så skulle arbetarne vid det ekonomiska karteverket kallas - mot årsarfvoden från 1,000 till 1,600 R:dr, bestämde efter kartografernas ådagalagda skicklighet och verksamhet samt tjenstetid, oberäknadt 30(1 R:dr i respenningar, samt dels ega att öka arfvodet för den kartograf, som antoges till förman till högst ‘2,500
R:dr; — att för befordrandet af större säkerhet, enighet och skyndsamhet, Topografiska korpsens ra. fl. kartor borde begagnas; — att skalan skulle vara i allmänhet 5,-„%0:del, eller dubbelt mindre än den skala, i hvilken kartorna kunnat författas genom Topografiska korpsen med det tillgängliga anslaget; att arbetet skulle börjas dels i något af de närmast Stockholm belägna länen, med tillhjelp af nämnde korps'kcertor, och dels i Norrbottens län, i detta under Landshöfdingen Widmarks ledning och att, af de anslagna medlen, han skulle äga att disponera ensamt för sitt lån lo,750 R:dr och Öfverdirektören för hela riket i öfrigt allenast 11,000 R:dr ärligen o. s. v. Med anledning häraf utfärdade Öfver-direktören för Landtmäteriet både kungörelse i tidningarne och särskildt cirkulär till Landtmäteri-Staten om anställning vid GeneralLandtmäteri-kontoret af 8 kartografer på de af Kongl. Maj:t bestämda vilkor, och då, vid ansökningstidens slut, tillräckligt antal skicklige sökande sig icke anmält, utfärdades ny kungörelse, men hvilken ej heller medförde åsyftad verkan, ty den 19 September 1859 funnos ej flere an tag lige n söka tide än 4, deribland den ene till Förmnnsbefattningen.
Samma dag anmälde Öfver-direktören detta förhållande hos Kongl. Majit i ett underdånigt Memorial, uti hvilket Öfver-direktören ansåg, att 4 arbetare voro alltför litet för det stora verkets bearbetande; uppgaf skälen, hvarföre väl Topografiska: korpsen, meri icke Öfverdirektören, nu eller framdeles, kunde, utan att urfvvdena ansenligt höjdes, få nödigt antal skickliga arbetare; —- påminde om, de utomordentligt, ökade gör omålen i General-Landtmäteri-kontoret och om de stora fördelar, sorn kunde vinnas genom det ekonomiska karteverkets bearbetande genom nämnde korps samt derom, att af Kongl. Brefvet den 15 April 1859 ville synas, som skulle den omständigheten, att de tor det ifrågavarande verkets utförande anslagna medlen blifvit uppförde å Sjette i stället för Fjerde Hufvudtiteln, utgjort en väsendtlig orsak till, att verket, ernot alla vederbörandes tillstyrkan, ej uppdragits ät Topografiska korpsen, — och ytfrade, att li#n ansett sig skyldig göra denna sin anmälan för den händelse, att Kongl. Majit skulle finna lämpligt aflåta Proposition till Rikets, i då näst påföljande Oktober månad, sammanträdande Ständer, rörande nyssberörda medels omflyttning från Riks-Statens 6:te till dess 4 Hufvudtitel samt emellertid låta anstå med vidare försök, att bringa Kongl. Brefvet den 15 April 1859 till verkställighet, så vidt det, anginge General-Landtmäteri-kontoret och dervid anställande kartografer.
Ofver denna anmälan resolverade Kongl. Majit genom
Bref af den 16
December 18.59 — med flere uteslutningar infördt i Svensk Författnings-Samling för året, N:o 69 — sålunda, att Öfver-direktören entledigades från sitt uppdrag och detta lemnades åt Ingeniören G.
Ljunggren, såsom styresman för det ekonomiska karteverket, med 2,500 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. .JW 243. 479 R:dr i lön och 300 R:dr i resepenningar, eller sarainanlagdt nära det belopp, tor hvilket Chefen för Topografiska korpsen åtagit sig anskaffa två Afdelningschefer eller styresmän, och att Chefen för Civil-departeinentet skulle tillsätta kartografer samt jemväl bestämma deras arfvode, enligt de i Kongl. Brefvet den 15 April 185-9 fastställde grunder, hvilket sednare väl svårligen kan sägas hafva skett, då de 3 kartografer, som antagits och finnas, kafva högsta arfvodet eller i,(i00
R:dr i lön och 300 R:dr i resepen ningar, tillsammans 1,900 R:dr, och 2 af dem lingö dessa inkomster innan de haft någon ”tjenstetid” inom det ekonomiska karteverket eller der ådagalagt någon verksamhet, då de antogos, Osammanhang hvarmed bör anmärkas, att Chefen för Topografiska korpsen åtagit sig anskaffa 10 kartografer, eller, som han kallade dem, Underofficerare för en kostnad af 1,310
R:dr för hvarje, inberäknadt resepenningar Emellertid kom det ekonomiska karteverket i gång, i så val Upsala, som Norrbottens län.
I det förra länet hafva Styresmannen och 3 kartografer varit sysselsatta i 3 är och komma att sysselsättas det fjerde innan länet Olifver kartlagdt och beskrifvet, hvilket, enligt styresmannens uppgift, (hvarom se nedannämnde bilaga), kommer att kosta 44,000 R:dr, oberäknadt, 10,500 R:dr för kartors gravering och tryckning, tillsammans 60.500
R:dr för allenast det jemförelsevis lilla Upsala lån.
Styresmannen har vidare, enligt Bilaga N:o 5 till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof den 24 sistlidne Oktober, funnit sig böra begära 50,000 R:dr årligen för det ekonomiska karteverkets bearbetande i alla andra län än Norrbottens, bland annat, för aflöning af 12 kartografer med 1,900 R:dr hvardera, oberäknadt flitpenningar, och 4 extra biträden, samt antagit att, med nämnda anslag ”kartor och beskrifningar öfver ett helt ”län, skulle kunna hvartannat år hinna fullbordas och från trycket utgifvas” med andra ord, att verket skulle för 22 län Upsala och Norrbottens nemligen ej beräknade - blifva färdigt efter 44 års förlopp från 1864 års början räknadt, således vid 1908 års ingång.
Af den åberopade Bilagan synes vidare, att utarbetandet af karteverket öfver Norrbottens län, hvilket varit handlagdt sedan medlet af 1859, kostar 14,750 R:dr årligen och att så stort anslag troligen fortfarande i många år erfordras.
Enligt de begge Styresmännens åsigter, skulle således fordras 64,750 R:dr årligen, men Kongl.
Maj:t har ej äskat mera än 40,000 R:dr, hvaraf dels följer, afl verket ej kan blifva färdigt ens år 1908 och dels antagligt är, att af nästkommande Rikets Ständer äskas de nu afprutade 24,000 R:dr, om icke mera, för att få verket snart färdigt.
Ty härpå ligger största vigt, emedan någon tillförlitlig jordbruks-statistik, hvilken dock vore af oskattbart värde, ej kan upprättas innan säker kännedom* \innes om landets areal af åker, äng, skog o. s. v. och denna kännedom åter icke kan erhållas, ulan genom ekonomiska kartor och beskrifningar, hvartill kommer den högst väsendtliga omständigheten, att det visserligen icke är nog att upprätta dylika kartor och beskrifningar, utan desse måste, med nya kostnader, vid vissa tidpunkter - hvart femte eller tionde är. e. d. — öfverse» och rättas efter de förändringar, som timat, till följd af nyodlingar, nybyggnader, väganläggningar, m. m., men hvilket omöjligen låter sig tillfredsställande göra å kartor, författade i mindre -kala än en tjugutusendedel.
Och dock upprättas karteverket öfver Norrbottens län i xouVön:<^e^ naturliga storleken, enligt hvilken skala, 100 fot å marken, på kartan motsvaras af jg.dels linie d. v. s. ungefär en vanlig nagels tjocklek, — och således arealen af ett qvadratref, eller 5f:dels kappland, knappt kan å kartan utmärkas, äfven i det högst sällsynta fall, att berörda areal har formen af en qvadrat — hvars sidor komme att innehålla allenast fg.de 480 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 243. en högst betänklig sak, emedan kartefigurernas innehåll skall i beskrifningarne uppgifvas i qvadratref, men hundradetals byggnadstomter, trädgårdar, nyodlingar m. m. icke innehålla ett qvadratref och följaktligen alldeles icke kunna å karta i v;dels skala upptagas.
Det är ett oroväckande faktum, att Regeringen har en stor benägenhet och förmåga att, ehuru sådant är betungande för Statsverket, inrätta nya embeten och styrelser, i stället att åt redan varande uppdraga tillsynen öfver nya arbetsföretag eller inrättningar.
Så har Regeringen, inom de sednaste tio åren, uppdragit åt särskilda Chefer dels byggnaden af National-museum, ehuru det finnes ett Öfverintendents-embete i hufvudstaden; dels Telegrafverket, ehuru det finnes en General-poststyrelse, och dels det ekonomiska karteverket, ehuru alla vederbörande myndigheter varit ense om, att detta verk borde höra under Chefen för Topografiska korpsen.
Och snart få vi kanske en elier två särskilda General-direktörer för Statens jernvägar, ehuru det finnes en Styrelse för allmänna väg- och vattenbyggnader.
På detta sätt bör man dock, enligt min tanke icke fortgå.
Jag vill visserligen icke motsätta mig beviljande af det anslag, som Kongl. Maj:t äskat för bearbetande af det ekonomiska karteverket, emedan jag inser behofvet af ett stort anslag för detta verks bringande till slut på möjligast korta tid. utom hvilket de utgifna medlen äro till stor del bortkastade, — enär det ligger i naturen af statistiska uppgifter, att dessa skola, för att hafva sannt värde, så samtidigt sorn möjligt, anskaffas.
Om annorlunda sker, blifva de först bekomna antiqverade, eller åtminstone till anställandet af nödiga jemförelser oduglige, når de sista erhållas.
Men jag anser ej några medel för det ekonomiska karteverket böra beviljas, om ej verkets bearbetande uppdrages åt vår erkändt skickliga Topografiska korps, såsom alla i ämnet hörda myndigheter, på de giltigaste och i det föregående, korteligen anförda skäl, sammanstämmande tillstyrkt — denna korps, som med sina många redan utgifna kartearbeten oemotsägligen bevisat, att den i hög grad besitter drift och insigter, och som är ett, sedan många år tillbaka, väl ordnadt verk, med officerare och lärare af stor skicklighet, både uti att kunna sjelfve författa större och svårare kartearbeten och att deri undervisa samt praktiskt uppöfva andra.
Nämnde korps har redan med stora kostnader för det allmänna, upprättat stomkartor — få i 2fl*M-in:dels och de flesta i 5,,,Vedels skala, öfver mer än hälften af rikets, mellersta och södra, län.
Dessa kartor, hvilka bestå af transporter i mindre skala af alla tillgängliga landtmäteri-kartor, som sammansatts till ett helt efter vissa, vetenskapligt bestämda punkter, hafva — jemte många andra kartearbeten, den längsta tiden med ett jemförelsevis ringa årsanslag — upprättats under icke fullt 30 års tid.
Om nu, hviket vore ett lätt och snart verkstäldt arbete, man antingen kopierade de nyare och dugliga af berörda stomkartor eller, der de äro upprättade i transporte rade dem till n^^dels skala naturligtvis med uteslutande af allt sådant, som ej skall finnas ä de ekonomiska kartorne och som är ganska mycket, — så hade man inom kort stommar för sistnämnde slags kartor, å hvilka stommar borde, efter tillgängliga nyaste landtmätare-kartor och rekognosceringar samt, der det tarfvades, mätningar ä fältet, insättas nu varande gränser för hemman, för åker och för äng m. m. dylikt, hvilket, med tillräcklig arbetsstyrka, kunde gå ganska skyndsamt.
Och att en sådan styrka kunde fås för 40,000 R:dr — nemligen vid pass 24 arbetande årligen är klart deraf, att Chefen för Topografiska korpsen kunde år 1858 anskaffa TI arbetare för 21,750 R:dr.
Det skulle följaktligen ej åtgå många år, innan man hade ekonomiska kartor öfver omkring hälften af rikets vigtigaste län.
Häremot Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS@ 243, 481 Häremot kan visserligen invändas, att smärre fel genom transporteringen från en mindre till en större skala kunde uppkomma.
Men utom det, att man numera har kartetransportörer af den utmärktaste beskaffenhet, så är det en sanning, att berörda fel blifva af föga betydenhet, då de ekonomiska kartorne icke äro ämnade till stöd för eller befästande af jordeganderätts-förhållanden, utan till vinnande af kännedom om rikets areal samt dennas fördelning i ekonomiskt-statistiskt afseende, hvilket låter sig nöjaktigt göra, utan att, — hvad i allt fall, med den antagna lilla skalan icke kan ernås, — arealen uppgifves med fullt geometrisk noggrannhet.
Men så, som jag nu föreslagit, har man ej tillvägagått- i Upsala län, öfver hvilket Topografiska korpsen långt för detta upprättat stomkartor.
Styresmannen för ekonomiska karteverket har ansett samma kartor oanvändbara för utmärkandet af ekonomiska förhållanden och fördenskull alldeles icke begagnat dem, utan upprättat helt och hållet nya stomkartor, sedan alla tillgängliga landtmätarekartor, blifvit för sådant ändamål transporterade till och uppritade uti den antagna skalan, till hvilket betydliga arbete naturligtvis åtgått mycken tid och kostnad.
Och på samma sätt lärer meningen vara att förfara i de andra länen, hvilket skulle innebära, att alla de af Topografiska korpsen upprättade stomkartor, således äfven de nyare, vore odugliga för ekonomiskt behof, men hvilket är ett orimligt och för korpsen oförtjent sårande antagande.
I ett sådant förfarande finge vi se följden deraf, att man söndrat det, som till sin natur är ett och samma och en bekräftelse på professor
Selanders ofvan anförda yttrande, att ”äfven vid detalj-mätningarne åtskilligt skulle komma att utföras dubbelt, om de topografiska och ekonomiska kartearbetena ställdes under olika ledning”, hvarigenom ”både kostnad och tid skulle, utan ändamål, förslösas.”
Men ett sådant förfaringssätt bör förekommas, och jag föreslår fördenskull, att de af Kongl. Maj:t, i dess nådiga Proposition den 24 sistlidne Oktober, äskade 40,000 R:dr för ekonomiska karteverkets bearbetande väl må beviljas, men icke uppföras, såsom Kongl. Majit föreslagit, å sjette Hufvudtiteln, utan bland fjerde Hufvudtiteln tillhörande extra anslag, under "3:o Topografiska korpsens arbeten' och en så lydande rubrik: ”Till bearbetande af rikets ekonomiska karteverk”, samt med vilkor, att detta verk ställes under Chefens för nämnde korps tillsyn och ledning, äfven livad Norrbottens lån angår.
Med det sednare afser jag icke blott att vinna besparing af penningar — aflidne landshöfdingen Widmark hade nemligen, hvad troligen hans efterträdare har eller får, 1,500 R:dr årligen för tillsyn af kartearbetena i nämnda län samt 400
R:dr för det han af sina boställsrum lemnade lokal till karteverkets bearbetande, och således omkring en sjundedel af hela årsanslaget — utan äfven, att detta verk med säkerhet alltid må stå under sakkunnig och erfaren myndighets ledning.
Widmark var visserligen en med saken väl bekant person, men hvarje blifvande landshöfding i Norrbottens län är det in galunda, och Widmarks oväntadt tidiga frånfälle är i hög grad varnande, att vidare uppdraga utförandet af kostsamma, vigtiga och långvariga kartearbeten, för hvilkas rigtiga utförande fordras särskilda insigter och erfarenhet, åt myndigheter eller personer, hos hvilka erforderliga egenskaper icke kunna med skäl förutsättas, om de ock någon gång, såsom hos Widmark och Ljunggren, tillfälligtvis finnas.
Det tillkommer icke mig, att föreslå några reglementariska föreskrifter eller sådana, som angå personela förhållanden; men jag tillåter mig ändock uttrycka den ön~ Bilt. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 Afd. 61 482 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Jtys?
244. skan, att den personal, som nu nu är anställd vid det ekonomiska kartaverket, måtte, såsom ett erkännande af dess arbetsamhet och bemödanden, derå prof uti vackra kartor utan tvifvel blifva Stats-Utskottet förevisade, varda vid sine inkomster bibehållna, emot det att de inom Topografiska korpsen utföra de arbeten, som af korpsens chef kunna blifva dem uppdragne.
Örn remiss till nämnda Utskott får jag härigenom vördsamt anhålla.
C. E Ljungberg, JW 444.
Om af skaffande af pastoralexamen och meddelande af den föreskrift, att prester skola fullgöra sin studiikurs, innan de inträda i utöfningen af sitt kall.
Länge har man klagat, att presternas antal är, i förhållande till behofvet. allt för ringa; och för afhjelpandet af denna brist hafva hvarjehanda medel blifvit föreslagna, såsom t. ex. nya stipendieanslag åt theologi® studiosi. ökade löneförmåner för adjunkterne o. s. v., hvilka dels redan visat, dels säkerligen komma att visa sin otillräcklighet för ändamålet.
Grunden torde väl ligga djupare, nemligen uti den bestående förbindelsen mellan kyrka och skola samt uti påbudet om pastoralexamen.
Då endast upphäfvandet af sistnämnde olägenhet torde, för närvarande, hafva utsigt att vinna tillräckligt understöd, för att besegra motståndet mot alla hithörande reformer, utbeder jag mig att få pä denna examens beskaffenhet fästa uppmärksamhet.
Det är väl bekant, att, vid en tilltagande ålder, minnet i allmänhet försvagas och en stor obenägenhet hos äfven kunniga personer uppstår att underkasta sig lexläsning och förhör.
Likväl fordrar man. att presterna skola, i allmänhet, mänga är efter det de Iemnat akademien och först sedan de öfverskridit en viss ålder, underkasta sig ett så plågsamt och förödmjukande tvång.
Om vi sökte införa en dylik lag för jurister eller kameralister, så att de, förr än de finge söka en domsaga eller en landskamreraretjenst in. m., mäste undergå förhör och skrifva disputationer, så skulle man anse oss vilja, på en omväg, reducera eller upplösa vår civila embetsmannakörps.
Och likväl är det just detta, som man alltjemnt fordrar af presterna.
Icke nog, att examinationen för sig, för en hvar, sorn, sedan några år, lemnat det vid våra universitetet' öfvade bokstudiet, måste vara obehagligt, såsom det äfven af alla uppfattas.
Det blifver stundom, dä 60-ärige gråhärsmän, som en hel generation inom en församling lärt sig älska och vörda, skola inställa sig inför några Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,yV? 245.
483 unga consistoriales eller academici, till undergående af förhör i sin trosbekännelse m. m., en osmaklighet vidunderlighet.
Också gifve» det inom hvarje stift ett stort antal komministrar, sorn icke vilja eller våga att underkasta sig examenstvånget, och derföre, ehuru ofta i lära och lefverne högt framstående öfver en del yngre pastorer, som genomgått sin pastoralexamen och derföre erhållit pastorat, måste med familj försaka all bättre utkomst, än den en komministratur kan gifva.
Då således dessa befattningar bibehållas ”på fasta händer", såsom man säger, hindras adjunkternas fortkomst, sä att mången af dem först vid några och 40 års ålder kan erhålla ett medelmåttigt sacellani: hvaremot pastoraterne, som kunnat i större mån intagas af komministrar, nu till icke ringa del besättas med skolman.
.Jag föreslår således: att pastoral-examen afskaffa» samt att presterne. lika med andra embetsmän, fullgöra sin studiikur», innan de inträda i sitt kalls utöfning.
Stockholm deri 30 November 1862. C. E. Ljungberg.
.M 2£5.
At Herr Ljungberg:
Om tillökning i kopparhalten af nu brukliga myntstycken å 10 öre.
Emedan kopparn, i anseende till dess ringa värde och dettas föränderlighet, mindre väl lämpar sig till mynt, användes dertill i Sverige, såsom i alla andra civiliserade länder — der icke guld blifvit föredraget — företrädesvis silfver.
Men då denna metall icke, för mindre betalningar, kan delas i nog små delar, använder man, såsom bekant är, till skiljemynt koppar, och i de flesta odlade länder gifver man de mindre silfvermynten en lägre silfverhult eller större uppblandning af koppar, på det att dessa mynt skola låta sig lättare handtera och förvara.
Icke så i Sverige.
Här bibehåller myntet samma halt i alla dess fördelningar.
Allt vårt silfvermynt innehåller 3 delar fint silfver emot en del koppar och är således 12-1 ödigt; men det Norska sillvermyntet. sorn i de hela och halfva spccierna är 14-lödigt, har i mindre delar lägre halt, nemligen i jb-speciedalern li, i T’5-dels-speciedalern 8 lod, i 4 och 2 speciedaler 4 lod på marken.