Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den aldra vigligaste punkten tror jag vara den sam afser, alt postverket mätte fä tillsvidare använda sina inkomster, för att förbättra sjelfva post-inrättningen.
Björnstjerna har uplysl i sin reservation så, om äfven de 100,000 R;dr, såsom man beräknat, skulle ifrån postverket lill staten ingå, så är del dock en ganska betydlig summa som staten indragit, genom en beskattning på de små korrespondenterne här i landet.
Utomdess
Önnäs äfven andra förmåner här på Postverkets bekostnad.
Det är nemi. kändt, att på åtskilliga ställen äro poslförvaltarne så aflönade, att man anser det kunna vara en lämplig reträtt för civile och militäre tjenstemän alt erhålla dessa tjenstår.
Dessa fördelar vinnas då genom en beskattning på korrespondensen, det beskatt— ningssätl som jag, lika med hvad Gr.
Mörner nyligen yttrat, anser på det hela vara oriktigt, hvarföre jag önskar, att denna beskattning kunnat så inrättas, att inkomsten deraf endast kom i parité vmed sjelfva kostnaden; men då detta icke nu är möjligt, så vill jag icke framställa begäran derom.
Jag vill endast erinra, att man i England bar trott sig kunna nedsätta postportot till 1 pence.
Det gör efter nuvande kurs 2| sk. rgs.
Det är ett land der varuvärdena och lefnadskostnaderne, då reformen skedde, voro omkring fyradubbelt högre än här, (sedan har förhållandet något förändrats) och della tilltrodde man sig göra i ett land, belastad! med en ofantlig statskuld, en statsskuld, på hvilken man betalar 28,000,000 P.Sl. i ränta om året.
Det var likväl icke några häftiga reformatorer, som tillstyrkte den reformen, och om det skulle finnas magön, som hyser farhågor i det fallet, så får jag då åberopa en auctorilet, som kan vara lugnande.
Det var nemi. en statsman, som man visserligen icke kan anse hafva allt för radikala grundsatser, det var Hertigen af Wellington, som föreslog denna reform.
Jag tror att här i landel i allmänhet man måste göra allt, för alt fä våra postkommunikalioner förbättrade och att någon tillgäng dertill kunde af postmedlen lemnäs.
Jag lager mig friheten i anledning deraf nämna, att jag tror, att Staten, som drager ganska betydliga summor ur korrespondenternes fickor; icke kan anses på ett värdig;! sätt upfylla sina förbindelser emot korrespondenterna.
Sådant lägger jag icke någon myndighet lill last, ulan jag erkänner tvertom, att vi stå i större förbindelser hos myndigheterna för deras tillgöranden i delta fall i flera afseenden, men vi äro mycket efter i afseende pä den förevaride reformen.
Hvad det beträffar, alt vi få betala ett drygare porto än de flesta civiliserade länder, så kom - Den 7 Juni e. ra.
99 raer dertill hos oss, att mau är i landsorterne belastad nied andra dithörande ganska dryga afgifter.
Först och främst får raan betala discretioner lill postverkets tjenstemän, och för det andra dryga afgifter till postbud.
Jag vistas sjelf några veckor hvarje år uti en landsort, der man icke vill anse sig stå efter något annat
Län i uplysning och välmåga, nemi. i Östergöthland.
Der har jag, när jag skall skicka efter ett bref, tio mil all skicka, eller om jag tager den aldra ginaste vägen, 9J mil, bort- och hemresan sammanräknade, d. v. s. 4| mil till nästa poststation.
Dessutom gå posterna mycket sällan och serdeles långsamt, synnerligen i vissa rigtningar i riket.
De mesta bref, sora skola sändas ifrån öster till vester och tvertom, gä mycket långsamt.
Man kan ofta fä svar ifrån Hamburg eller London till Stockholm, innan mau kan hafva del emellan tvänne släder, belägna den ena i östra och den andra i vestra delen af Sverige.
Ser man efler i 1854 års kalender, så Anner man af posttaxan, att det icke är mer än ätta ställen i Sverige, dit man har fyra dagars post i veckan ifrån hufvudstaden och för öfrigt icke mer än två, eller ire dagars.
Detta är bra litet med den utveckling (ill hvilken vi för närvarande kommit med våra öfriga kommunika(ionsanstalter, då vi på många ställen hafva ångbåtar, sora gå flera gånger i veckan med posterna.
Den delen af Gr.
Björostjernas reservation, som jag serskildt fäster vigt uppå, och emot hvilken icke någon annan anmärkning blifvit gjord, än de framställningar, som förekomma i Bevilln.-Ulsk:s Betänk., hvilket icke har vunnit understöd af någon annan än Utsk:s Ordhde, lyder sålunda: ”Alt tills vidare och intilldess sig visat,.^ hvad mohn postverkets inkomster dertill lemna tillgång, något bidrag af postmedlen lill statsverket icke må beräknas, utan blifvande öfverskott få af K.
M. disponeras till postanstalternas utvidgande och förbättrande samt poslföringens ordnande på ett ändamålsenligare och efter lidens fordringar mera lämpadl sätt, än det närvarande, äfvensom till den ersättning ål postförvaltarne för förlorade inkomster af lösväskor, posträkuingar m. m., som skäligen kan anses böra dem tillkomma.”
Om R. o. Ad ville, på sätt Frill, af Ugglas föreslagit, bifalla den första punkten, jemte den nu af mig uplästa, samt återremittera de öfriga puukterne, så hade BevillmsUtsk. någon ledning öfver hvad Utsk. skulle rälta sig efter, och hvad R. o. Ad:s tankar vore.
De detaljer, som innefattas i de mellanliggande punkterne, kunde då undvaras.
En omständighet glömde jag och det är kanske den värsta, nemi. den grtifliga osäkerhet, som för närvarande råder i postföringen.
Man kan knappast begripa, huru del är möjligt alt få postförare uti ett land, der de ouphörligt äro utsatta för att blifva mördade.
Vi hafva icke längre sedan än förlidne gårdag sett upgifvas, huruledes en person blef för andra gången skjuten och illa skadad.
Alt i denna fråga inblanda den om 7 * 100 Den 7 Juni e. m. lädare kommunikationer, synes mindre lämplig, serdeles om man vill besluta sig till en åtgärd, hvarigenom man borttager all möjlighet att förbättra kommunikationerna, hvartill nödvändigt fordras penningar, men del är just dessa penningar, som Gr.
Björnstjerna och de med honörn liktänkande vilja borttaga ifrån postverket, för ali i stället skänka ål dem, som skulle begagna sig af dessa frimärken.
Detta hör i min tanke icke bil, utan är en annan fråga, som icke utgör föremål för Bevilln.-Utsk:s åtgörande, ulan bör framställas i annan väg.
Jag har egentligen begärt ordet i anledning af Frih. af Ugglas påstående, att R.
St. vid förra riksdagen bestämt och yrkat ett medelporto.
Jag medgifver del visserligen, men del var vilkorligt.
För det första ville de hafva ett lågt medelporto, ej öfverstigande 4 sk. bko pr lod, och för det andra fastades dervid det vilkor, att det ieke fick kosta serdeles myckel för Statsverket.
Det var under sådana vilkor, som R.
M. begärde ett förslag till sådant medelporto.
St. kunnat beräkna, ali en sådan förändring skulle kosta 100,000 R:dr b:ko om året, sä tror jag icke, alt den skrifvelsen vid föregtde riksdag hade blifvit beslutad.
Annu mindre skäl synes mig vara alt bifalla den nu, då man har mycket mindre godt om penningar än vid föregtde riksdag.
Jag tror således, alt man gör klokast för närvar:de, då tillgångarne icke medgifva dylika försöks anställande, att vidblifva det gamla, och att man upskjuter denna förbättring, på hvilken visserligen icke
Statens väl pä något sätt är beroende, till en kommande lid, som då icke lärer blifva långte än till nästa riksdag eller lie år härefter.
Jag fortfar i min anhållan om bifall till Utsk:s förslag.
St., vid deras sista sammanvaro, hos Konungen anhöllo om Propus, i detta ämne, så var det naturligt att en sådan skulle komma, och R.
St. böra vara tacksamma derför äfvensom för den utredning af saken, hvilken derigenom vunnits.
Men af denna Kongl. Propos. har visat sig detsamma som erfarenheten inom andra länder, hvarest ett nedsatt medelporlo infördts, redan ådagalagt, nemi. ali en sådan förändring icke kan göras utan betydlig förlust för statsverket.
Denna är icke blott för ögonblicket betydlig, ulan äfven långvarig.
Förändringen infördes i England år 1839 och ännu tolf år derefter eller år 1851, då jag var derstädes och besökte postverket i London, hade, oaktadt brefvens stora förökande, inkomsten ännu icke upgålt lill det belopp som hon utgjorde, innan förändringen infördes.
Man kan 'således föreställa sig, hvilken förlust delta rike gjort och hvilken vi skulle komma att göra.
Konungen har, i sin Propos., beräknat förlusten lill 36,000
Björnstjerna, om jag rätt minnes, till 52,000 R:dr, och Ulsk. till 100,000 R:dr årligen.
Således lärer man få bereda sig på ansenliga förluster äfven hos oss, derest vi antaga förslaget.
Om inrättningen vore aldrig så förträfflig, så qvarstår dock giltigheten af ordspråket, att fattigdomen är alla vackra projeelers graf.
Hafva vi icke råd till att göra en sådan förändring, så måste vi Den 7 Juni e. m. 101 afstå derifrån, ehuru behaglig hon måtte vara.
Månne icke förhållandet är sådant som Gr.
Björnstjerna anmärkt, alt
Statsverket behöfver sina inkomster lill andra föremål.
Vid denna riksdag har man nedsatt alla slags utskylder, icke blott grundskatter utan äfven tullen och allmänna hevillningen, än i ett, äu i eli aunat afseende.
Hvar skola då penningar tagas för statsbehofven? delta måste R.
St. betänka och ej endast nedsätta statens inkomster.
Jag kan för min del icke inse någon fara eller betydlig skada kunna upstä, såsom Gr.
Gyldenstolpe nämnt, om R. o. Ad. låter saken anslå till en kommande riksdag, då man finge se om tillgångarne vore betydligare än nu; men anser R. o. Ad. förändringeu vara så vigtig, all man redan vid denna riksdag bör försöka, om hon låter sig verkställa, då instämmer jag med Frih.
Palmstjerna och flere talare, hvilka yikat åtenemiss.
Enär flere ledamöter förut yttrat sig för samma åtgärd, så hade jag icke ämnat att uptaga Ståodels lid med något anförande.
Men dä jag å ena sidan hör Gr.
Mörner yrka, att första punkten i Konungens Propos. måtte antagas och för öfrigt Utsk:s Betänk, återremitteras, samt å andra sidan Hr von Koch begära, del första och sisla punkterna af Gr.
Björstjernas förslag må antagas, hvaremot de mellanliggande skulle återremitteras, då hemställer jag hvad följden skulle blifva af sådana beslut, om icke osammanhang.
Derföre anhåller jag vördsamt, att det bela måtte återremitteras, på det ali Gtsk. mätte försöka, om möjligt vore, bringa det hela lill öfverensstämmelse.
Jag begärde ordet i anledning af Hr von Hartmansdorffs anmärkning, att man öfverallt erfarit att sä stora förluster upslålt genom införande af ett uniformt postporto.
Detta beror naturligtvis derpå till hvad grad man vill nedsätta porto’t.
När man vill nedsätta portot, såsom man gjorde i England, till 1 penny ifrån ett medelporto, som jag tror der förut upgick till 7 å 8 pence, och som säkerligen på många ställen upgick ända till 1 shilling sterling, såsom jag sjelf i England har betalt, så är del naturligt, att detta skulle blifva en ofantlig förlust att börja med för Statsverket.
Emedlertid hafva inkomsterna der årligen stigit alldeles ofantligt, och jag skulle kunna framlägga bevis derpå, att det varade icke många år, förr än bruttoinkomsterna af postverket upgingo till hvad de voro före reformen, men hvad jag skulle anse nästan för det vigtigaste är, att liksom förändringen infördes der på samma gång med en ofantlig mängd andra förbättringar i postverket, till beqvämlighet för korrespoudenterne, sådant äfven måtte ske hos oss.
Det är gifvet, alt dessa åtgärder i hög grad ökat kostnaderne för förändringen i England och det är anledningen dertill, att så lång tid efter reformen som år 1851, då densamma varat i nära 11 år, Stateus nettoinkomster af postverket icke upgingo till så högt belopp som förut.
Men oaktadt den låga afgiften af en penny och de stora förbättringar i post väsendet, som blifvit gjorda, så har Engelska Staten nu en högst betydlig inkomst af postverket, ehuru den icke är alldeles så stor som förut.
Det år väl påstådt och ännu ytterligare uprepadt af Gr. Gyl - m Den 7 Juni e. m. denstolpe och Hr von Hartmansdorff, alt våra tillgångar voro så knappa, att de icke skulle medgifva denna utgift.
Björnstjerna har likväl i sin reservation visat, all den egentliga förlusten sannolikt icke skulle, upgå till mera än omkring 52,000 R:dr b:ko.
Om marn tager i betraktande den ökade korrespondens som npstått de tvä sisla åren och på hvilken han grundal sin beräkning, samt att beräkningen i K. M:s Nåd.
Propos. var grundad på tidigare år, innan denna tillökning i korrespondensen hade inträffat, så finner man, att sjelfva förlusten i alla fall icke blifver så betydlig.
De der ständigt i Bevilln:s-I1tsk:s förslag förekommande fraserna derom, att
Statsverkets tillgångar icke skulle tillåta de ifrågasatta utgifterna, äro endast allmänna ordalag, hvilka jag icke anser mycket betydande, när icke saken blifvit ådagalagd med siffror.
Afven har, sedan Bevilln.- Ulsk. afgaf sitt Betänk., eli förhållande inträffat, som jag tror i viss män bör minska dessa farhågor, alt icke statens medel skulle räcka till.
Vi hafva nemi. fått inställelse af bränvinsbränningen under år 1S54, så alt det endast får brännas i 14 dagar vid 1854 års slut.
Dessa förhållanden göra sannolikt, ali den bränvinsbränning, sora varit lillernad vid detta åis slut, kommer att verkställas under den ifrågaställda höga skatten af 16 sk. h:ko för k:u.
Deraf tror jag således vi hafva alt påräkna eli ganska betydligt belopp utöfver hvad man kunde beräkna inkomsterne lill, när Bevilln.- Ulskts Betänk, afgafs, då man icke kunde påräkna aunal än att bränvinsbränningen nästa höst skulle bedrifva* efter den gamla skatten.
Jag tror icke heller att, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, något trassel skulle npkomma. genom det af mig framställda förslaget, att man bifaller de begge punkter, emol hvilka ingen anmärkning blifvit gjord, och som blott innefatta rena grundsatser, så tydligt uttryckta, att man icke har deremot haft något i formen att anmärka.
I afseende på sjelfva saken kan man visserligen hafva olika åsigter, men i afseende på formen så tror jag icke, alt man behöfver hafva några farhågor.
Jag tror, alt man skulle komma lättare till slutligt resultat, om de begge väsendtligaste punkterna först sålunda blefve bifallna.
Hr von Koch har åberopat ringheten af 1 pences medelporlo i England.
Man måste likväl vid denna beräkning tillika taga i betraktande omkrejsen af de Brittiska öarne och omfånget af Sveriges rike.
Det är en betydlig skillnad i utsträckning och följaktligen i den väg, som brefven skola föras.
Hr von Koch har yttrat, att det Engelska postverket förlust icke vore ansenlig.
Jag vill påminna mig, att för några år sedan stod i Posttidningen införd en från postverket i England erhållen officiel upgift pä ilen förlust, man derstädes gjordt under de 12 år förändringen varat.
Denna upgick till 900,000 P.St. i årligt medeltal, (917,000 säger en min granne, som känner saken bättre än jag).
Om förlusten var så stor, så är hon icke att anse för ringa ens i sjelfva England.
Jag fortfar alltså alt anhålla, det R. o. Ad. måtte antingen bifalla Betänk., eller ock återremittera det i sin helhet.
Den 7 Juni e. m 103 Frih. al Ugglas:
I afseende på de af Hr vod Hartmansdorff nu citerade siffror, anhåller jag alt få göra ett litet tillägg och en liten rättelse.
Nedsättuingeu i brefportot i England skedde ifrån 8j pence till 1 pence.
Således skulle brefven förökas till gånger så stort antal som förut, för att gifva samma inkomst.
Emedlertd inträffade år 1850, att postverkets medelinkomst upgick lill 2,300,000 P.St. eller enahanda summa, som före år 1839, då reformen skedde.
Men nettoinkomsten var betydligt mindre, enär den icke var stort mer än 900,000 pund år 1850, då den deremot år 1839 upgått till 1§ million.
Här i Sverige är icke fråga om att nedsätta mera äu från ett medelporlo af 5f sk. till 4 sk., en ofantligt stor skillnad emot hvad förhållandet var i England.
Jag har hemtat dessa uplysningar ifrån ett Utlåt., som vid förra riksdagen uplåstes af Frih. Bonde.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framslälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förevar:de Betänk, blifvit yrkadt, af Gr.
Mörner återremiss, med ett i Gr:ns sednaste yttrande alternativt framställd! förslag, att Betänk, måtte återremitteras med bifall lill l:sta punkten af K. M:s Propos.
För alt icke öka propositionernas antal, så inskränker jag mig lill begat an om återremiss.
Hr Gr. o. Landtm framstälde vidare, alt i öfrigt blifvit yrkadl, af Gr.
Björnstjerna afslag å Utsk:s Betänk, samt bifall till det förslag, som innefattas i Grins vid Betänk, fogade reservation; af Gr.
Gyldenstolpe, bifall lill Betänk.; af Frih. Palmstjerna, återremiss, af Frih. af Ugglas, bifall till lista punkten af Gr.
Björnstjernas reservation jemte återremiss af Betänk, i öfrigt; samt af Hr von Koch, bifall till l:sla och de 2 sisla punkterna af nämnde reservation, med återremiss af Betänk, i öfriga delar.
För att icke sätta frågan i allt för stor vidlyftighet och då jag i alla fall förmodar, alt Bevilln.Ulsk. af denna discussion erfar, att önskan af en förändring hår gör sig gällande, så inskränker jag mig till yrkande af återremiss.
Propos. till bifall i förevar:de Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med starka
Nej blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om B. o. Ad. ansåge de emot samma Betänk, gjorde anmärknir föranleda lill dess återremitterande, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han funnit
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:» den 20, sistl.
Maj och den 1 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 30 i ani. af väckt motion om stiftande af Lag för kompromissarier. iOi Den 1 Juni e. nr.
Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 20 sisll.
Maj och den 1 dennes på hördel lagda Betänk.
N:o 31, i ani. af väckt motion om bildande af en Hof-Rält i Norrland.
Sedan, uppå förfrågao af FIr von Hartmansdorff, Aug., underl.
Riddarh.-Sekret. uplysl, all Preste- oell BorgareStm, enligt ankomne Prol.Utdrag, bifallit förevarande Betänk., men alt någon underrättelse oin BondeSlts beslut i ämnet ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, anförde Hr von Hartmansdorff:
Jag hör således, att frågan för denna gång fölfallit.
Då vill jag blott yltta det jag, för min del, anser Hof-Rätten, sedan han uphört all döma Konungs dom, äfven hafva uphört att vara en centralmyndighet oell i stället blifvit en lokal.
Samma skäl, som föranledi Konung oell St. alt förlägga serskilda Hof-Rälter i Jönköping och Skåne, borde äfven föranleda en flofRätts förläggande i Norrland.
Om det endast vore postportot, som för parterna utgjorde skillnaden; så borde detta jemväl hafva gällt för Södra Sverige.
Det hade då varit öfverflödigt alt inrätta HofRätler i Jönköping och Christianstad, emedan de rättshandlingar, sorn nu inlemnas derstädes, hade kunnat med posten skickas lill Slockholm, lika väl sorn det nu göres från Westerbotten.
Detta skäl kan dock icke vara det enda, och mau begår en orättvisa mot Norrlänningarne, då man icke vill bereda dem den förmånen alt äfven inom sin ort hafva en Hof-Rätl.
Utan alt ingå i någon discussion öfver ett ämne, som genom två Stånds bifall lill Betänk, fallit vid denna riksdag, anser jag mig likväl, i anledning af FIr von Hartmansdorff» yttrande, böra tillkännagifva alt, hvad angår orättvisan emot Norrländningarne, Utsk. funnit, att någon sådan icke eger rum.
Utsk. har så mycket mera skäl till denna åsigt, som det blott är i granskapet af Hernösand som motioner väckas och ansökningar framställas om en Hof-Rätt för Norrland.
Vid sista riksdagen, då också i detta ämne väcktes en motion af en ledamot i BorgareSt. ifrån Hernösand, yttrades af representanterna för de öfriga städerna längre upp, att det skulle vara en stor olägenhet all hafva Hof-Rätten förlagd i Hernösand.
Man sade nemi., att kommunikationen ifrån Umeå, Piteå och flera af de norra städerna vore lättare på Stockholm än på Hernösand, och att de hade lättare att få sakförare i Slockholm, samt att till följe deraf icke i Norrland finnes någon önskan att få FIof-Rällen ditflyttad.
Dessa äro de skäl som föranleda Utsk. att vid denna riksdag vidblifva samma åsigt, som alla fyra RiksSlm vid sednaste riksdag delade, enär Utsk:s afslyrkande af motionerna då bifölls, jag vill minnas, utan votering i alla fyra RiksSt.
Det är visserligen saont, att sedan två St. bifallit Utsk:s Betänk., så kan någon åtgärd vid denna riksdag icke vidtagas i della ärende.
Likväl skulle jag anse mindre lämpligt, alt R. o. Ad. genom sitt bifall godkände det yttrande, som Utsk. afgifvit.
Den värde talare, som först hade ordet, har Ben ^ Juni e. m. 105 redan emot Ulsk. framställt åtskilliga ganska grundade anmärkmr.
Annu flera skulle kunna framställas, med hvilka jag likväl icke vill uplaga R o. Ad:s tid.
Emellertid anhåller jag vördsamt att, pä det att St. ieke genom ett bifall må anses sanktionera hvad Utsk. yttrat, R o. Ad. ville besluta alt vid Utsk:s yttrande låta bero.
Propos. lill bifall i förevar:de Betänk.
Itlef härefter framställd och besvarad med blandade
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., såsom Gr.
Lagerbjelke föreslagit, behagade besluta att vid detta Betänk, låta bero, samt, efter denna Proposts besvarande, med Ja och Nej, förklarade, att han ansåg
Föredrogs ånyo SlatsUlsk:s den 24 sisth Maj och d. 1 dennes på bordel lagda Utlät.
N:o 102, i ani. af erhållen återremissä Utlåt.
N:o 50, ang:de ifrågaslälld förbättring af soldaternes vid Södermanlands Regde löneförmoner.
Ehuru jag visserligen vet, att jag icke kan vinna ändamålet, sä kan jag likväl icke underlåta alt uttrycka min förundran öfver det resultat, hvartill SlatsUtsk. kommit i delta Betänk.
De förordningar, på hvilka Ulsk. stöder sitt afslag, äro alla sednare tillkomna än det Kongl. Bref, genom hvilket soldaterne vid Södermanlands Regde blifvit försäkrade om denna tionde spanmäl.
Jag anser således, att Ulsk. saknat skäl att säga, att soldaterne vid nämnde Regde icke äro berättigade till de högre löneförmåner motionären föreslagit, ehuru jag visserligen icke kan bestämdt säga, alt de äro berättigade dertill, ty de handlingar finnas icke, på hvilka jag skulle vilja stödja ett sådant påslående; men jag anser så många skäl tala för bifall till motionen, att StatsUtsk. icke bordt draga i Betänk,, då fyra Stånd återremit terat frågan, ali bifalla densamma.
De konklusioner Ulsk. gjort af K. M:s Nåd.
Bref af år 1833, kan jag för min del icke godkänna, dä det icke handlar om den kronotionde spanmål, som är anslagen lill befälet vid Svenska arméen, med undanlag af den kronotionde, som är såsom lön anslagen ät kotporalerna.
Vid 1829 och 1830 årens riksdag biföllo R.
St. de grunder i afseende pä kronotiondespanmålen, att korporalerna skulle få ifrågavar:de andel deraf, och jag anser, att R.
St. vid 1854 års riksdag ingalunda haft skäl att neka detta lilla anslag af 421 R:dr 44 sk. b:ko, för att kunna till godogöra nämnde soldater en om icke precist rättvis, åtminstone billig fordran, helst detta alldeles icke kan användas såsom prejudikat för andre indelningshafvares kronoliondespanmål.
För alt icke vidare uptaga R. o. Ad:s tid, vill jag endast beklaga resultatet af denna motions behandling.
O Frih. Åkerhjelm, Carl: Soldaterna vid Södermanlands Regde erhålla sin spanmål, som de fått sig af K. M. och Kronan anslagen, pä samma sätt som annan spanmäl, nemi. med struket mål.
De ega verkligen ingen rättighet att utbekomma den på annat sätt, och den spanmål, som pä det sältet besparas Kronan, ingår dill Den 7 Juni e. m. fjerde Hufvndtib-Ins besparingar.
Om nu dessa soldater skulle erhålla serskild tillåtelse att få sig spanmålen tillmätt i rågadt mått, så skulle 4:de
Hufvudtilelns besparingar ersättas derför med omkring 70 t:r spanmål.
StalsUlsk. har icke haft skäl att tillstyrka en sådan tillökning i soldaternas vid Södermanlands Reg:te löneförmåner, och då del derjemte är på grund af gällande författning som ifrågavande spanmål utgår i struket mål, så har Utsk. icke kunnat hemta någon anledning all bifalla Hr Westfells motion.
Äfvenså får jag för R. o. Ad. tillkännagifva ali, efter hvad jag har mig bekant, delta Betänk, är äf 2 Stånd bifallet, hvarföre jag anhåller om bifall till Betänk.
Propos. till bifall å förevaride Utlåt, lilef härefter framställd och besvarad med starka
Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Föredrogs ånyo StalsUtskis den 24 sistI.
Maj och 1 dennes på bordet lagda Utlåt.
J\s 103, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos , angide ifrågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt till skjuts- och Iraktaments-ersättning för syner och andra förrättningar.