Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke i hans anhållan om återremiss, emedan det är bättre, att denna föreskrift upgöres i Bevilln:s-Utsk.
Hvad författarue beträffar, så är det, som Gr. af Ugglas anfört örn den ringa vinst de af sina arbeten skörda, just ett skäl för att medgifva dem den här ifrågaställda lättnaden.
Annorlunda äf förhållandet med en fabrikant, som t. ex. tillverkar strumpor eller skor.
Han arbetar för en stor publik, och hans inkomst bör derföre blifva större.
Cederström varit så sträng mot förfatlarne, kan jag icke anse vara annat än en öfverdrifven modeslie, emedan han sjelf tillhör deras antal.
Jag ber endast att, med anledn. af Gr. af Ugglas’s anförande, få nämna, att jag begärt återremiss med afseende å begrafningshjelpen, men icke med afseende å snillena.
Jag får nämna, att jag begärt återremiss, så väl med afseende å författare-arfvoden, som rör:de begrafningshjelpen.
Propos. till bifall å ifrågavande mom. blef härefter framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot detta mom. gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, samt, efter denna propos:s besvarande med starka
Vid upnämnandet af 2:dra mom. af I45:le §:n, yttrade Frih.
I detta mom. nämnas, bland sådana personer, sorn äro befriade från erläggande af bevilln., äfven Torpare.
Man har varit af olika meningar, huruvida med ordet torpare äfven borde förstås stat-torpare, och det skulle vara mig 482 Den 30 Maj. ganska kärt, om någon af BeviIln:sUtsk:s nämnde
Hrr ledamöter ville uplysa om med torpare menas både jord- och stattorpare.
Jag tror, att ordet ”torpare” innefattar begge de kathegorier, som Frih.
Palmstjerna omnämnt, äfvensom att stat-torpare kan hänföras till hvilken af dessa man vill.
Wilhelm:
Jag anser benämningen ”lagstadde drängar” icke vara fullständig; ty det finnes s. k. stat-torpare, som göra tre dagsverken i veckan, och som för dessa dagsverken åtnjuta serskild betalning.
Dessa finnas icke nämnda i §:n, och det torde väl vara angeläget, att så sker.
Rehbinder icke ansett det ifrågavar:de uttrycket göra tillfyllest, ber jag honom uplysa, huruvida han känner, att någon sådan stat-karl verkligen blifvit befriad från bevillms erläggande, eller om icke Bevillms-Stadgans föreskrift i detta hänseende förstås så, som jag upgifvit.
Hr Palmcrantz: l anledn. af Gr. af Ugglas’s begäran om uplysning, huruvida en stat-torpare erlägger lievilln. efter 2:dra Art., får jag nämna, alt sådant verkligen egt rum inom Skaraborgs län.
Jag påminner mig det ganska väl, och, i följd deraf, har också derstädes den casus inträffat, att stat-torpare blifvit skattskrifne såsom drängar, ehuru de icke varit drängar, utan i stället så qvalificerade, som Frih.
Rehbinder upgifvit, nemi. att de gjort dagsverken vissa dagar i veckan, och de öfrige varit frie.
I händelse den upgift Hr Palmcrantz lemnat. eger sin riktighet, nemi. att inom
Skaraborgs län stattorpare blifvit taxerade till bevilln. efter 2:dra Art., förmodar jag sådant hafva föranledts af serskilda omständigheter, hvilka för mig och måhända äfven för Hr Palmcrantz sjelf äro obekanta.
Jag kan icke upfatta Bevilln:s-Förordn:s ifrågavar:de stadgande, hvilket qvarstått sedan längre tid tillbaka, annorlunda än att alla s. k. torpare, vare sig jord- eller stat-torpare, skola vara befriade från erläggande af bevilln. efter 2:dra Art.
Finnes det personer, som hafva s. k. half eller fjerdedels stat, och, på grund deraf, äro skyldiga att göra dagsverken två eller tre dagar i veckan, så är ju mellan torparen och hans husbonde en öfverenskommelse, hvilken man lika väl kan göra med en dräng, som man har i sitt bröd.
Derföre är det likväl icke något skäl att påföra stat-torparen bevilln.; ty i sjelfva verket är han dock en dräng och icke en torpare, ehuru han bor i en stuga på gårdens egor.
Med torpare förstår man deremot en sådan, som brukar jord under egendomen och derföre utgör ett visst antal dagsverken.
Men den, som arbetar mot stat och lön, han är i sjelfva verket dräng, och om man då kallar honom torpare, så är detta en benämning, som icke med rätta honom tillkommer.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag ett förtvdli»anrie af jfr;Vavar;de stadgande icke af behofvet påkal - Den 30 Maj.
463 ladt, och hemställer derföre, huruvida det må vara skäl att härutinnan göra någon ändring.
Jag ber att få fästa upmärksamhetcn derpå, att här står "lagstailda drängar."
Då nu de s. k. stat torparne icke äro lagstadde drängar, vet jag i sanning icke, hvarföre man skall utesluta denna klass.
Med anledn. af Gr. af Ugglas’s yttrande, får jag förklara, att jag tror mig veta, att ifrågavar:de uttryck tillämpas olika på olika orter; och jag får derföre anhålla, att utom de öfriga benämningarne, som i detta mom. finnas, äfven ordet stat-torpare mätte få inflyta, på det att ifrågavar:de personer äfvenledes måtte blifva befriade från erläggande af bevilln. efter 2:dra Art., hvilket f. n., såsom uplyst blifvit, icke alltid är händelsen.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste, att R. o. Ad., vid pröfningen af en uti Utskrs Betänk, föreslagen förändring af nu ifrågavar:de morn., afslagit densamma och förklarat detta mom. böra bibehålla dess nuvande lydelse, och att således någon förändring af mom. numera svårligen kunde ske.
Det måtte förhålla sig i Östergöthlands län, der den siste värde talaren har sitt hemvist, helt annorlunda, än i andra delar af Riket, då han säger, att en stattorpare der icke tillhör de lagstadde drängarnes antal.
Hvad mig beträffar, har jag den erfarenheten inom Stockholms län, der jag händelsevis eger eh liten egendom, att stat-torpare och lagstadde drängar äro fullkomligt identiske med hvarandra, ty man gifver de ene städja, så väl som de andre.
Skillnaden ligger blott deruti, att de sednare äta vid husbondens bord, då deremot de förre erhålla sin kost efter serskildt accord i natura praestationer.
Stat-torparen eger äfven en fördel, som är identisk med den lagstadde drängens, nemi. att han utom sin stat, hvaraf han har sitt namn, jemväl erhåller en kontant årlig lön.
Jag känner dessutom icke någon skillnad mellan dessa begge tjenstehjon i afseende på deras förhållande till husbonden.
Skulle nu en dräng icke ega de qvalifikationer, som jag har nämnt, t. ex. icke vara lagstadd, så måste han väl vara arbetare, och då hemfaller han under 2:dra morn. af 145:te §:n, der det står: ”arbetsfolk, så å landet som i städerna, hvilka icke äro lagstadde, och ej eller njuta ständig, utan endast tillfällig, arbetslön” etc.
Förhåller det sig således så, som Frih.
Rehbinder upgifvit, så är en dylik dräng ändock befriad från erläggande af bevilln. efter 2:dra Art., hvarföre jag derifrån henilar ett ytterligare stöd för min åsigt, att någon förändring i redaktionen icke är af behofvet påkallad, allrahelst sedan R. o.
Ad. redan beslutat, att orden ”och endast tillfällig” skola mj nyssnämnde mom. utgå, och den gamla ordalydelsen bibehållas.
Efter den uplysning, som Hr Gr. o. Landtm, meddelat, förfaller mitt yrkande; men jag tager mig friheten att, med afseende å Hr Printzenskölds yttrande, säga 464 Den 30 Maj. några ord.
Jag ber nemi. att få uplysa, att det finnes tvenne 1 slags drängar, nemi. lagstadde och stat-drängar, hvilka icke äro lagstadde, utan endast på grund af en slags öfverenskommelse, mot en mindre stat, förrätta ett visst antal dagsverken i veckan.
Deremot finnes det på många orter en annan klass, som kallas stat-torpare, och dessa äro endast en slags daglönare.
Då §:n 146 förekom, yttrade Frih.
Till följd af R. o. Ad:s beslut i afseende på 35:le §:n, torde de här förekommande orden: ”årliga b ek alin ingen''' biha utgå.
I l:sta mom. af den gamla §:n står: ”sedan i 35:te §:n allmänna bolag bevilln. blifvit ålagd genom föreskrifven afgift å utdelningenoch detta sistnämnde ord torde således, i öfverensstämmelse med ofvannämnde beslut, böra qvarstå. Gr. af Ugglas:
Som jag icke riktigt minnes, huruvida Utsk:s hemställan, ang:de 35:te §:n, b ifvit af R. o. Ad. afslagen eller återremitterad, torde jag få anhälla om benägen uplysning derom.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste, att R. o. Ad. beslutat, att i 35:te §:n införa orden ”årliga utdelningen” i st. f. ”årliga behållning, ” hvarefter R. o. Ad. fann, att enahanda förändring uti 146:te §:n borde ega rum.
De öfrige §§:ne af Utsk:s förslag till RevillmsStadga lemnades utan anmärkn., hvarefter, då den dervid fogade Tariff öfver hemmanens värde förekom, Hr Palmcrantz anmälde sig och yttrade:
Jag anhåller vördsamt att få veta, huruvida tariffen är föremål för öfverläggning eller ej.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, i anledn. häraf, att tariffen blifvit föredragen, på det de anmärkn:r, densamma kunde anses föranleda, nu måtte framställas.
Jag anhåller, på sådan grund, att få framställa några anmärkn:r, i afseende på tariffen.
Till en början får jag då förklara, att jag icke inser skälet, hvarföre denna tariff skall finnas Bevilln:s-Stadgan bifogad.
Vidare, och såsom under discussionen äfven blifvit anmärkt, kan jag icke gilla, att icke de serskilda taxerings-summorna inom hvarje län få sättas lägre, än hvartill de i denna tariff blifvit fastställda; ty derigenom har man i väsendtlig mån förminskat friheten för taxeringsmännen att, på grund af sin ed, pröfva fastigheternas värden.
Jag kan derföre icke annat än yrka, att denna tariff i sin helhet borttages.
Men skulle lian fortfarande få gälla, så vill jag tillåta mig några erinringar i afseende på de jemförliga taxeringsvärdena å hemman inom de serskilda länen.
Det förefaller mig högst inconseqvent, att t. ex. Skaraborgs län, som har ett mindre fördelaktigt läge, och i allmänhet har större svårighet att afsätta - Den 30 Maj.
465 sätta sina landtmanna-produkter, blifvit nptaget till nära 18 milhr R:dr b:ko, då deremot
Malmöhus län med sin bördiga jordmån och sitt fördelaktiga läge för afsättning icke är nptaget till mer än 1 million högre värde.
Nerike är icke nptaget till mer än 8 milhr, eller mindre än halfva beloppet, hvartill Skaraborgs län är upskattadt, och då man har sig bekant de goda jernverk och de stora skogar, som der finnas, äfvensom de många tillfällena till sjötransport, så torde lätt inses, huru ojemn denna upskattning är.
Götheborgs län är uptaget till ungefär 12 milhr, och äfven detta värde synes mig alltför lågt, i jemförelse med Skaraborgs.
Till följd af dessa mina anmärkn:r anhåller jag, att denna tariff må få åtfölja de öfriga återremitterade punkterna af detta Betänk, till Utsk., på det att Utsk. må kunna taga i närmare öfvervägande, huruvida det är möjligt och lämpligt att göra höjning på ett eller sänkning på ett annat ställe; ty jag anser det vara ovilkorligen nödvändigt, att slutsummorna blifva, så vidt som möjligt, öfverensstämmande med verkliga förhållandet.
Att denna minimi-labell skall finnas, är redan genom R. o. Ad:s bifall till 112:te §:n af denna Förordn.
, der samma tabell finnes åberopad, afgjordt.
Men att Hr Palmcrantz har rätt deruti, alt minimi-summorna för länen icke stå i öfverensstämmelse med verkliga värdet af jordegendomarne inom hvarje af dessa län, det förefaller mig ganska klart.
För att emellertid kunna rätta ett dylikt förhållande, utan att omvända felet till skada för de län, hvilka^ nu hafva fördel af det oriktiga förhållandet, och för att i stället åstadkomma en fullt proportionerlig upskattning, dertill fordras en vidlyftig och långvarig un dersökning, hvilken jag betviflar, att BevillmsUtsk. kan åstadkomma.
Jag tror derföre, att en återremiss icke skulle tjena till någonting; ty Utsk. skulle, för att kunna verkställa denna jemkning, nödgas infordra uplysningar och upgifter från de serskilda länen, och sådant låter sig icke göra på många månaders tid, hvartill jag hoppas att den återstående delen af Riksdagen icke skall lemna tillfälle.
Jag anser fördenskull, att en återremiss icke gagnar till något, ulan anhåller om bifall till tariffen, så felaktig den än är.
Gr. af Ugglas: Till hvad Frih.
Palmstjerna nyss anfört om möjligheten för Utsk. att, äfven med fullt erkännande af felaktigheterna i denna tariff, upgöra en annan, får jag tilläga, att R. o. Ad. redan för sin del till Utsk. remitterat ett af Hr von Hartmansdorff väckt förslag, ang:de upgörandet af de grunder, på hvilka en ny minimi-tariff vid nästa Riksdag skulle kunna hyggås.
Då denna åtgärd blifvit vidtagen just derför, att man vid innevar:de
Riksdag icke ansett sig kunna medhinna omarbetandet af den ifrågavande tariffen, torde Hr Paimcrantz’s yrkande böra förfalla.
Man påstår, att denna tariff är oriktig, och detta anser jag vara ganska naturligt, när man besin7 H. 30 46C
Den 30 Maj. nar, att hemmans-värdena inom de serskildta länen betydligt förändrat sig i förhållande till hvarandra, sedan tariffen upgjordes.
Detta skedde, som jag tror, vid 1823 års Riksdag, och sedan dess torde icke något län i det hela hafva blifvit mindre värdt.
Om man således rätt tillämpar Bevilln:s-Författn:n, och taxerar egendomarne efter deras verkliga värde, och detta bör man väl antaga, så torde också det rätta förhållandet i värdena länen emellan kunna ernås; och fördenskull anser jag minimi-tariffen icke böra vara till något hinder.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. ifrågavande Tariff. Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått Bevi!ln:sUtsk:s Betänk.
J)fs 4, jemte dervid fogade förslag, hemställde Hr Gr. o.
Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i de delar, sorn icke utgjort föremål för serskildta beslut.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm och Mern., nemi. från Stats-Utskottet:
JVs 117, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt.
JVs 54; .A2 118, i anledn. af väckt motion om Komministers-bo stället Torps befriande från rotering; JYi 119, i anledn. af väckt motion om rättighet för kommunerna, att till deras allmänna behof använda å Pastors- och Komministers-boställen befintlig, men för boställena icke behöflig, skog; JV? 120, i anledn. af väckt motion, ang:de omarbetning af den för R.
Stms Revisorer, af Statsverket nu gällande instruktion; J\fs 121, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för Komministers-bostället
Edet eller Falkarsed från erläggande af kronö-tionde; JV2 122, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för, egarne till skattejord, att friköpa densamma från grundskatt, samt bildande af en fond af de genom berörda köp inflytande medel.
JV2 38, i anledn. af erhållne återremisser af Utsk:s Utlåt.
M 14.
Uplästes ett af Hr Hammarhjelm, Carl, inlemnadt sålydande Mern.; Af enskilda angelägenheter nödgad att härifrån afresa, får jag härmed vördsamt afsäga mig den plats jag innehar uti Be - Den 31 Maj f. m. villn:sUtsk., och anhåller jag tillika, att vid min Riksdagsmans* lätt varda bibehållen. R. o.
Uplästes jemväl följande af Gr. von Platen, Baltzar, inlemnade Mern.:
Hindrad från att längre deltaga uti göromålen inom R.
Strrs Serskildta Utsk. får jag härmed hos R. o. Ad. anhålla att, under bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt, varda från min plats inom nämnde Utsk. entledigad.
Efter äfven härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, anmodade Rr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot uti BevillmsUtsk. efter Hr Hammarhjelm, och en ledamot i Serskildta Utsk. efter Gr. von Platen. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen.
% In fidem protocolli, Albert Munck.
Onsdagen den 31 Maj 1854.
I anseende till en för mig förestående afresa från liufvudstaden och en längre frånvaro från Riksdagen, får jag afsäga mig min befattning som ledamot i Bevilln:sUtsk. och som Bänkman. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att utse en ledamot i Bevilln:sUtsk. efter Hr Prytz.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 26 sistl.
April och 17 dennes på bordet lagda Betänk.
JV2 80, i fråga om förändradt aflönings-sätt för Presterskapet, förbättrande af Komministrars och extra ordinarie Prestmäns lönevilkor och om befrielse för Presterskapet från bestyret med upbörden af dess inkomster m. m.
Punkten A, ang:de frägan om ändringar i Pastorerncs nuvaridc ajlönings-sält.
Denna punkt bifölls. 30 * 468 Den 31 Maj f. m.
Punkten B, äng:de frågan om Romministrarnes aflöningssätt och förbättrande af deras vilkor.
Denna fråga är måhända icke det enda exempel, som kommer att gifvas derpå, att, oaktadt ärendets angelägenhet och R.
Sl:rs framställningar, man måste lemna det utan afseende.
Hvad visar detta annat, än att de framställningar, som hos K. M. göras, icke konna, förmodligen i anseende till göromålens mängd, medhinnas att expedieras.
Detta åter visar på nödvändigheten för R.
St:r, att ställa så till, att K.
M. kan medhinna att pröfva och behandla R.
St:rs underd. framställningar.
Då vid denna Riksdag motioner i' denna riktning blifvit väckte, är väl intet annat att göra, än stanna i det slut, hvartill Utsk. kommit, men jag skulle vilja göra det, icke på grund af Utsk:s skäl, utan derföre, att, till följd af ärendernes mängd och den moderniserade formen för styrelse-verken, ärendernes behandling icke medhinnes.
Jag anhåller således om afslag å Betänk.
Den omständighet Frih.
Raab omförmält, och sorn Utsk. i nu föredragna Betänk, åberopat, nemi. att målet icke hunnit afgöras, bevisar, såsom jag tror, behöfligheten af det Ecklesiastik-Colhm, jag tagit mig friheten vid denna Riksdag föreslå, men hvilken fråga ännu icke blifvit behandlad.
Äfven, om detta hinder för ärendets handläggning vore undanröjdt, anser jag, så länge PresteSt. icke vidtager någon åtgärd för ett bättre aflönings-sätts införande, det vara fruktlöst att befatta sig med denna fråga.
4:de §:n i Presterskapets privilegier stadgar: ?’att alla Biskopar, Superintendenter, Theologi»:
Doktores, Professores, Propositi, Pastores i städerna och på landet, Lectores i Gymnasierue, Rectorer och Conrectorer i Skolorna och alla Prester i gemen, måge oförändradt njuta och behålla efter gammal häfd sina Biskops-Stift, Praebendesocknar och hemman, Prestegårdar i städer och på landet, Indelnings-Stommar vid deras Annexer, Tompter,^ Capellans-hemman och boställen, Klockarebord, Utjordar, Ängstegar, Torp, Bergsbruk och qvarnställen med alla deras tillhöriga egor och lägenheter, hvad namn de ock hafva kunna, som anten urminnes häfd är på, eller af andra lagliga skäl kunna bevisas dertill lyda.
Hvilka Prestegårdars bemälte ägor och tillägor Presterskapet skall till sitt underhåll skäl- och lagligen utan andras förfång, bruka och häfda eller häfda låta till vatten och land.
Vi vilje ock hafva i nåder till Presterskapet confirmerad all härtills åtnjuten tionde, samt deras Pastorater och rättigheter, så att de skola af vederbörande riktigt utgöras.”
Jag beklagar emellertid, att ingen åtgärd i detta hänseende vidtages å Presterskapets sida, emedan dess oberoende derpå ankommer.
Under den tid Ecklesiastik-ärenderne voro mig anförtrodda, försökte jag, ehuru fruktlöst, att åstadkomma en ändring härutinnan, och yrkade det just hos den Biskop, hvilken dä ansågs hafva största inflytandet i sitt Stånd.
Mitt stillatigande vid mom. a i Utsk:s Betänk, här - Den 31 Maj f. m. 469 rörde endast deraf, att jag anser det förgäfves att tala om denna sak, så länge Presterskapet, å sin sida, hvarken Anner för godt att vidtaga någon åtgärd, eller att något medgifva.
Huruvida de 2:ne siste talarne kunna hafva rätt uti deras betraktelser öfver åtskilliga förhållanden, vill jag icke afgöra.
Jag håller mig endast till förevande Betänk., som, enl. min åsigt, är riktigt, nemi. det slut, hvartill Utsk. kommit, eller att i saken intet kan åtgöras.
Vidare ordande härutinnan synes mig öfverflödigt, och jag anhåller om Hr Gr. o.
Landtnäs propos. på bifall till Betänk.
Uppå härefter framställd propos. blef denna punkt af R. o. Ad. bifallen.
Punkten C, ang:de förslager i afseende ä förbättrande af extra ordinarie Presterskapets lönevilkor.
Jag skulle visserligen vara sinnad, att äfven här åberopa hvad jag tillförene i likartade ämnen anfört, men skall dock icke besvära Ståndet med begäran om propos. på afslag.
Utgången blir enahanda.
Denna fråga är måhända icke det enda exempel, som kommer att gifvas derpå, att, oaktadt R.
St:rs underd. framställningar och ärendernes väl insedda angelägenhet, man likväl måst lemna dem utan afseende.
Jag menar härmed, att ärendet förr funnits så angeläget, som det nu säkerligen af mången anses, så att R.
St:r hos K. M. gjort underd. anmälan.
Emellertid har man nu lemnat saken derhän.
Hvad bevisar detta annat, än att de framställningar, som hos K. M. göras, förmodligen i anseende till göromålens mängd, icke hinna att expedieras.
Detta antyder åter nödvändigheten för R.
St:r att ställa så till, att det blir möjligt för K.
M. alt medhinna behandlingen af hvad R.
St:r i underd:het framställt, och redan för lång tid sedan funnit angeläget.
Då vid denna Riksdag motioner i detta hänseende blifvit väckte, är väl f. n. intet annat att göra, än att stanna i det slut, hvartill Utsk. kommit, men jag skulle vilja göra detta, icke på grund af Utsk:s skäl, utan på grund deraf, att, i följd af den moderna organisationen af Rikets styrelse-verk i ecklesiastikt hänseende, ärenderne icke kunna behandlas med erforderlig skyndsamhet, och att R.
St:r vid denna Riksdag komma att göra underd. framställningar.
Jag inskränker mig endast dertill, att åberopa mitt förra yttrande.
Propos. lill bifall å förevande punkt blef härefter framställd och hesvarad med starka
Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande.
Punkten D, ang:de motionen derom, att, sedan löne-konventioner blifvit upgjorde, Presterskapets ordinarie inkomster 470 Den 31 Maj f. m. malte, emot viss proc., upbäras af Kronofogde i orten eller af församlingens Socken-nämnd.
Punkten E, ang:de indragning af Biskops-Embetena, och användande af dem åtföljande löner, till förbättrande af det lägre Presterskapets vilkor.
Punkten F, ang:de
Domkapitlens förständigande, att vid Adjunkters missivering och förordnande till vikariat, uteslutande fästa afseende å tour och aneiennetet.
Föredrogs ånyo Allm. Besy.- o. Ekon.Utsk:s d. 20 sist!,.
April och d. 17 dennes på bordet lagda Betänk. J\H 81, i anledn. af väckt fråga om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet.
Vid föreg:de tillfällen har Ståndet, på Gr.
Lagerbjelkes erinran, ansett olämpligt, att befatta sig med sädane smäbestyr, som motsvara detta ämne, emedan det naturligtvis tillkommer hvarje serskild stad, bans borgerskap eller dess afdeln:r, alt, i den händelse de finna något dem åliggande onus tryckande eller vara dem obehörigen ålagdt, vända sig derom till Konungen, på det att ärendet må kunna vinna vederbörlig utredning, och R.
St:r, om deras samtycke erfordras, deröfver besluta.
Men att de skola blott på en motionärs anmälan hos Konungen begära undersökning, synes mig vara ett missbruk af deras myndighet, då ärendet är af enskild natur.
Jag hemställer alltså vördsamt, att R. o. Ad. mätte lemna detta mom. utan afseende.
Jag anhåller att få instämma med Hr von Hartmansdorff, och tror, att skjuts-skyldigheten tillhör städernas Borgerskap.
Jag skall citera ett förhållande.
I en stad nemi. betaltes 200
R:dr om året för bestridande af skjuts-skyldigheten ; men det lät sig icke göra, utan för bestridande af skjuts-skyldigheten, måste man betala 1,200 R:dr.
Man gjorde alla möjliga försök, för att få skjuts-skyldigheten flyttad från staden; men det lyckades icke, emedan man fann, att skjuts-skyldigheten tillhörde staden.
Jag anser Betänk, olämpligt och yrkar afslag derå.
Jag anhåller att få lemna några uplysningar, ronde ifrågavande ämne, I allmänhet åligger städernes
Borgerskap att ombesörja skjutsnings-skyldigheten, emedan det anses ega städernes tomter och jord, samt draga fördel af den der idkade rörelse.
Det har äfven tillförene varit Borgerskapets rättighet, att då hus eller jord genom ari eller försäljning tillfallit personer utom Borgerskapet, \
Den 31 Maj f. m. 471 inlösa densamma, för att derigenom försättas i tillfälle att upfylla de skyldigheter, som med egande-rätten dertill åtfölja.
Vidare har det blifvit medgifvet, att i de städer, der skjutsningsskyldigheten varit för mycket tryckande för Borgerskapet, så att det ansetts icke skäligen böra ensamt ombésörja henne, omkringliggande landsbygd skalle härutinnan biträda Borgerskapet.
Hvad Fahlu stad beträffar, så är ett serskildt förhållande orsaken dertill, att staden icke fått åtnjuta denna fördel.