Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifrån Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet har denna del af ifrågavarande punkt blifvit återremitterad, på grund af den uti båda Stånden framställde anmärkning, att förändrade förhållanden numera skulle hafva inträdt derigenom, att 3;ne Riks-Slånd beslutat underdånig anhållan bos Kongl. Maj:t, att handels- och sjöfarts-fondens tillgångar måtte användas till de behof för nya fyrar, hvilka kunna uppstå utöfver det på Extra SLals-Regleringen anvisade anslag, i följd hvaraf en afgift af 6| procent å lullbeloppet för inkommande varor blefve otillräcklig; hvarförutan serskildt hos Ridderskapet och Adeln är vordet anfördt, det Utskottet förbisett, att nu ifrågavarande foricl aldrig belraglals såsom ett vanligt Statsanslag, ulan såsom en egen tillgång för befremjande af ett visst föremål, eller handeln och sjöfarten, hvadan det förmenats, att Rikets Ständer icke kunna eller böra inskränka den dispositions-rält öfver ifrågavarande fond, som Kongl. Maj:t hittills egt.
I anledning af dessa anmärkningar, anser Utskottet sig endast böra erinra, alt, då Rikets Ständer, efter det Utskottet arne gånger i ämnet sig yttrat, numera fattat beslut, i fråga om vidsträcktheten af Kongl. Maj:ls dispositions-rält öfver omförmälde fond, det icke vidare tillkom eller tillhör Utskottet att inlåta sig i bedömande deraf, huruvida någon förändring nti berörde dispositions rätt må vara behöflig eller lämplig, utan att Utskottet måst inskränka sig till alt afgifva de förslag lill sammanjemkning eller voterings-proposition<T, hvartill Riks-Slåndens stridiga beslut föranleda.
I sådant afseende förekommer nu, att, enligt hvad redan uti förra Memorialet är omförmäldt, Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet beslutat, att hela fonden, hädanefter som hittills, skall vara ställd till Kongl. Majlis fria disposition, cch att Bonde-Ståndéf, som ansett afgifterne böra levereras lill Riksgälds-Contorel, stadgat de anslags-belopp, som för fondens ändamål skulle få användas, samt att Borgare-Ståndet, som förut i delta hänseende icke meddelat bestämda föreskrifter, numera förklarat, alt Kongl.
Majit frtt får disponera ett afgifts-belopp af 6? procent, men att, om afgiften skulle komma att utgöra i o procent, skillnaden emellan nämnde be - 4 Stats Utskottets Utlåtande, N\o 5i3. lopp, eber 3 frdels procent, bor ingå till Riksgälds-Contoret.
Då således 3:ne Riks—Stånd förklarat, att några vissa anslag för de utgifter, som af der na fond skola utgå, icke böra af Rikets Stander bestämmas, utan att Kongl. Maj:t må ega att fritt disponera fondens inkomster till bela beloppet eller viss andel deraf, i följd hvaraf jemväl, i händelse att afgiiten skulle blifva till endast 6| procent fastställd, 3:ue Stånds beslut, i iråga om disposi ious-rätten, sammanstämmer; så följer deraf, efter Utskottets äsigt, att verkan af Bonde-Ståndets deremot stridande beslut om anvi a idet af vissa anslags-belopp förfallit, samt att genom votering måsLe afgöra*, huruvida, i händelse afgiflen kommu1 att utg ira 10 procent, Ridde - skåpets och Adelns samt Presle-Ståndets eller Borgare-Ståndets beslut skall blifva gällande, för hvilket ändamil Utskottet, som finnér Borgare-Ståndets mening närmast instämma med den af Utskottet, vid ärendets behandling, yttrade åsigt, föreslår följande proposition:
Den, som bifaller Borgare-Ståndets beslut, att, om afgiflen till handels- och sjöfarts-fonden kommer att utgå med 6? procent af tullbeloppet för inkommande varor, den tillgång, som deraf uppstår, får af K ind.
Magt disp >neras till handelns och sjöfartens nytta, hvaremot, för den händelse, afgiften skulle vara stadgad till i o procent, endast ?; lelar af detta belopp skola, på sätt hitintills skett, öfverlemnas till Kongl. M ij:ts disposition genom det embetsverk, åt hvilket Kongl. Maj:t kan behaga att förvaltningen uppdraga, men återstående |:delen ingå till Riksgälds-Contoret, samt dit inlevereras från uppbördsmänueo, —■ voterar Ja; n)en, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, kommer ifrågavarande fond, till hela sitt belopp, att hädanefter, som hittills, vara stälM lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition.—
I sammanhang härmed har Utskottet tillika, med afseende derå, att Borgare-Ståndets förekiilt, det i visst fall ^ af afgiften bör till Riksgälds-Contoret ,Jfrän uppbörds männen" inlevereras, skulle kunna föranleda den tolkning, att denna leverering borde verkställas directe ifrån hvarje - Stals-UtsJiOtlets Utlåtande, N'.o 523. 5 je tullkammare, hvilket dock icke vore lämpligt, enär de höra all upphörd i ett sammanhang inför Tull-Verkets Styrelse redovisa, ansett sig höra hemställa, huruvida icke Ståndet skulle finna skäligt medgifva, att de nyssnämnde 2.*ne sista orden uti dess ofvan citerade beslut må utbytas emot orden: fran Tullverket,” i hvilken händelse denna förändring ock kommer att i voterings-proposilionens lydelse iagltagas. 2:0 Ilvad Utskottet i denna punkt yttrat, angående uppfattningen af Riks-Ståndens beslut, rörande medlens levererande, är af samtlige Riksstånd en lemnadl utan anmärkning; varande den, angående afgiftens belopp, föreslagne voterings-proposilion af Borgare- och Bonde-Stånden gillad.
Deremot är denna senare del af förevarande punkt återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Slåndet, med den, hufvudsakligast inom förstnämnde Riks-Stånd, framställde anmärkning, att, då afgiftens belopp genom 3:ne
Stånds beslut blifvit till 10 procent fastslälldt och denna afgift ingalunda karr anses af bevillnings-natnr, enär Grundlagen icke upplager någon sådan bevillning, samt den omständigheten, att beiörde afgift grundas på Tull-afgiften, icke kan föranleda att betragta den såsom bevillning, i hvilket fall på lika sätt borde förfaras med andra afgifter, de der grunda sig på tull-algiflerne, såsom städernes tolag m. fl.; så vore denna fråga att anse såsom ett Stats-reglerings-ärende, hvilket genom lie
Stånds beslut är afgjordt.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har dock icke kunnat rubba den af Utskottet förut yttrade åsigt, att ifrågavarande, lill Statens ordinarie inkomster icke hörande, afgift är alt hänföra till bevillnings-natur, hvadan Utskottet vidhåller den förut framställda, af 2:ne Riks-Stånd redan gillade, voterings-proposilion i delta ämne.
Stockholm den ii Maj Reservation af Herr Helsingius, som förklarade sig fortfarande -anse afgiften lill handels- och sjöfarts-fonden icke vara af bevillnings-natur, heldst reservanten för denna sin åsigt hemlat ett ytterligare stöd af de, vid ärendets behandling inom Riks-Stånden, förekomne yttranden.
Prof. 1840 och 1841,4 Sami. 1 Ajd. 3 Bani. sg Haft. >3 STOCKHOLM, Ei,weiss och Granbergs Tryckeri, i84i.
Stats-C tskottcts Utlåtande, N.o 5af. i N:o 5a4* Ank. till Exp. Utski den 12 Maj, kl. 2 e* m.
Utlåt andej i anledning af ej mindre F. von Zweigbergk! motion om of sättandet of tillgångar för de i Regerings-Formens 63 ,5‘. föreskrifna CreditiVj än flere andra dermed gemenskap egande förslag.
(Rgs. Afd.)
Uli en, inom Bonde-Ståndet, den 20 sistlidne Mars väckt och till Stats-Ulskotlet, den 27 i nästlidne månad, ankommen motion, har RiksdagsFullmägtigen F. von Zweigbergk föreslagit, att, till iagttagande af hvad i 63 §.
Regerings-Formen stadgas, en summa, motsvarande beloppet af de i denna §. föreskrifna Creditiv, måtte utål Riksgälds-Contorets besparade medel, såsom tillgång för de å Creditiven ifrågakommande utbetalningar, på Deposit-räkning i Banken insättas och, genom Banco-Styrelsens försorg, göras fruglbärande, intilldess större eller mindre del deraf behöfde lör de afsedda ändamålen användas.
Då nyssberörde Grundlags-§. föreskref, alt, vid Creditivens lyftning, härtill erforderliga medel höra vara alt tillgå, ansåg motionären den af honom föreslagna, och endast, i anseende till saknade tillgångar vid förflutna Riksdagar, icke vidtagna åtgärd, så mycket mera maktpåliggande, som i annat fall Grundlagens stadgande icke fullgjordes och möjligtvis det anslagna Creditiv-beloppet, vid ett infallande krig, icke kunde af Riksgälds-Contoret_, genom upplåning, anskaffas.
Vid behandlingen af denna till Utskottets utlåtande hänskjutna fråga, har Utskottet, till fullgörande af hvad yrkadt blifvit, jemväl tagit i noga öfvervägande de flera härmed samband egande framställningar, som dels vid motionens väckande afgifvits, dels ock förekommit uti andra från Riks-Stånden till Utskottet serskildt öfverlemnade samt förut icke besvarade yttranden.
Eiln till R.
Fröt. 1840 och 184/• 4 "Sami. 1 Afd. 3 Band. 3o Häft, t 3 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 5a4* Beloppet och beskaffenheten af de för Rikets Sländer vid denna Riksdag disponibla öfverskotls-medel har Utskottet uppgifvit och utredt, i dess angående extra Stats-regleringen under J\:ris 354 oc^ 4^5 afgifne Utlåtanden.
Utskottet får således nu hänvisa till hvad dessa Utlåtanden i detta afseende innehålla.
Härjemte anser sig Utskottet, äfven vid detta tillfälle, böra erinra, att Rikets Ständer, uppå Utskottets derom gjorda hemställan, redan beslutit, att de för extra Stats-regleringen anvisade medel böra, intilldess de komma alt till de beviljade anslagen användas, göras frugtbärande, medelst inköp eller belåning af vissa uppgifna räntebärande obligationer.
Således hafva Rikets Ständer redan stadgadt, huru förhållas skall med de till extra Stats-anslagen disponerade tillgångar, äfven under den tid som fordras, innan de varda för de bestämda ändamålen från Riksgälds-Contoret uttagne, men angående användandet af öfrige i berörde Utlåtande uppgifna tillgångar är något Rikets Ständers beslut ånnu icke fattadt.
Och det synes just vara dessa vid extra Stats-regleringens slutliga uppgörande öfverblifvande och obegagnade medel, som förevarande motion afser.
Deremot handlar Utskottets af arne Riks-Stånd bifallna och af 2:ne Stånd återremitterade Betänkande
N;o 467 endast om en del af Bankens behållna vinst, hvars föreslagna afsättande såsom fond för större Creditivet deruti af Utskottet afstyrktes, på den grund, att, enligt Rikets Ständers beslut, i fråga om Banco-vinstens disponerande samt Utskottets dermed öfverensstämmande förslag, rörande densammas användande, någon andel deraf icke skulle finnas att för berörde ändamål vidare disponera, hvilket förhållande likväl, hvad öfverskotlen å Riksgälds-Contorets tillgångar beträffar, numera är förändradt, sedan åtskilliga af Utskottet föreslagna utgifter blifvit af Rikets Ständer dels helt och hållet ogillade, dels till beloppet betydligt nedsatta.
I anseende till de i ofvanåberopade §. af Regerings-formen stadgade Crediliv-summors skiljagtiga föremål och de olika förhållanden, hvarunder de äro afsedde att begagnas, har Utskottet, oansedt deras sammanställning af förrbemälde motionär, funnit sig, vid afgifvandet af sitt yttrande i ämnet, böra serskildt för hvartdera Creditivet behandla frågan om det framställde förslagets fördelagtighet och ändamålsenlighet.
Beträffande således först den, för oundvikliga försvars-anstaller eller andra högst vigtiga och angelägna föremål, afsedda och i allmänhet mindre Sluts-Ulsl-iettCts Utlåtande, N:o 5 a 4- 3 Creditivet benämnda summa, så hafva de andelar, som, viel serskilda tillfallen, deraf lyflåts, vanligtvis icke på en gång blifvit till bela beloppet uttagna.
I anledning häraf liar Riksgälds-Contoret också merendels med begagnande af sine innestående medel, kunnat fullgöra härå emotlagna reqvisitioner, utan att derföre behöfva serskildt anlita sin upplånings-rättighet.
Att samma förhållande äfven hädanefter och serdeles under mellantiden till nästa Riksdag skall fortfara, tror Utskottet sig med säkerhet kunna antaga.
Följaktligen kan Utskottet, åtminstone för det närvarande, icke inse fördelen eller behofvet af en serskild fonds afsättarde för detta (kreditiv; hvaremot derjemte förekommer, att, i anseende till samma Creditivs oftare anlitande, antingen för det ena eller andra af de föremål, emellan hvilka det är fördeladt, de härtill afsatte tillgångarne svårligen skulle kunna under tiden i någon fortfarande lånerörelse begagnas.
Utskottet får alltså afstyrka Rikets Ständers bifall till von Zweigbergks motion, så vidt den afser en fond för det mindre Creditivet.
Vidkommande deremot det andra, eller det så kallade stora Creditivet, så ehuru Regerings-Formens 63 §., efter dess vid sista Riksdag antagne förändrade redaction, numera icke innehåller någon bestämd föreskrift, aLt de för Creditiven erforderliga medel skola nfsättas, anser Utskottet likväl, hvad detta (kreditiv angår, de i samma §. bibehållna stadganden, rörande Creditiv-summans lyftning och utbetalning samt anordningen derå, tydligen utmärka, att vid det i §. förutsatta fall, hela det anslagna beloppet skall genast vara alt tillgå.
Det bör visserligen icke betvillas, att, jemväl vid utbrottet af ett förestående krig, Riksgälds-Conto- / rets Styrelse skall, på grund af Rikets Ständers meddelade auctorisation, kunna, utan synnerlig svårighet, upplåna den faststälda Creditiv-summan.
Men behofvet af en dylik upplåning kan dock föranleda en med Grundlagens mening icke förenlig tidsutdrägt med medlens tillhandahållande, hvilken möjligtvis skulle kunna
,på krigets utförande samt följderne deraf ega det mest menliga inflytande.
Före sistförflutne Riksdag skulle stora Creditivet utbetalas af Rikets Ständers Bank.
Beloppet deraf kunde också, innan realisationen verkställdes, alltid af detta Verk utgifvas i samma stund, som del för Creditiv-lyftningen stadgade vilkor fanns uppfylidt.
Men då GrediUv-et numera mist anvisas på ett annat Verk, som ingalunda kan be - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o Hz/f. gagna samma utväg att i lyftningens ögonblick bereda sig tillgång till Creditiv-summans utbetalning, så bar i sanning frågan om serskilda medels afsältande, för att i sådant fall vara att tillgå, erhållit en ökad vigt.
Dock liar, äfven under fordna förhållanden, angelägenheten och fördelagligheten af en serskild tillgångs besparande för detta ändamål varit vid Riksdagarne både insedd och erkänd, ehuru, enligt hvad Stats-Utskottet vid 1828 —i83o årens Riksdag yttrade, de af Rikets Ständer be v 11 jade anslagen städse medtagit alla disponibla tillgångar, så att den naturliga utvägen att genom besparingar bilda fonder för möjliga behof vid inträffande serskilda händelser aldrig kunnat begagnas.
Ett äfven i berörde hänseende förändradt förhållande har likväl numera inträdt.
Oagtadt en vid denna Riksdag vida längre än någonsin tillförne utsträckt frikostighet på anslag till befremjande af nationens bildning och industri samt till utförande af samhällsnyttiga företag, äro Rikets Ständer i tillfälle att nu bespara ansenliga tillgångar för framtida behof.
Och sedan alla väckta anspråk å bidrag af det allmänna, vare sig i låne- eller anslagsväg, blifvit af Rikets Ständer pröfvade och de understöd, hvaraf de uppgifne föremålen ansetts förtjenta, blifvit anvisade, så hyser äfven Utskottet den åsigt, att de härefter öfverblifna och således ännu odisponerade tillgångarne, under nuvarande förhållanden, icke torde kunna användas, på ett med det allmännas säkerhet och fördel samt Grundlagens föreskrift mera öfverensstämmande sätt, än om derigenom, intill nästa Riksdag, afsättes en förut saknad fond för den summa, som vid inträffande krig skall i första rummet vara att tillgå.
Utskottet anser sig dock böra uttryckligen förklara, att Utskottet, vid understödjandet af det härom framstälda förslaget, måste förutsätta, att de för nyssnämnde ändamål afsätta medlen sådant oagtadt skola under tiden kunna på det sätt, Rikets Ständer pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt, hållas allmänna rörelsen tillhanda.
Vid bestammandet af sättet för ifrågavarande fonds bildande och oafbrutna tillhandahållande för det afsedda ändamålet, har Utskottet, bland de flere i detta afseende uppgifna och användbara utvägar, företrädesvis fästat sig vid det uti von Zweigbergks motion framställda förslag, att de härtill disponibla medlen skola i Banken på serskild räkning insättas, med rättighet och i vissa fall, derest Rikets Ständer så förordna, äfven skyldighet för Banco-Styrelsen att göra desamma för det allmänna frugtbärande, intilldess fonden kan för sitt egentliga ändamål behöfva anlitas eller, vid en kommandej Riksdag, varder till andra föremål disponerad.
Ut - Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 oi/J.- 5 skottet har deremot icke kunnat godkänna det jemväl ifrågakomna förslaget att låta de till denna fond anslagna medel fortfarande förvaltas af Riksgälds-Contoret och omedelbart genom detsamma utlånas.
Utskottet har nemligen ansett, att emot detta förslag med skäl kunde invändas, att, om Riksgälds-Contoret skulle få sig uppdraget att utlåna ej allenast hvad som dit influtit utaf de till extra Stats-anslagen anvisade tillgångar, utan oek de öfverskolts-medel, som vid innevarande
Riksdag icke blifva till dylika utgifter disponerade, sådant ofelbarl komme att föranleda en alltför betydlig och med detta Verks egentliga föremål mindre öfverensslämmande utsträckning i dess åligganden och verkningskrets.
Dessutom komme härigenom, så vidt man med fondens afsättande hade för af igt att göra den ovilkorligen tillgänglig i behofvets stund., denna afsigt att i väsendtlig mon förfelas, enär de mest säkra lånehandlingar icke alltid, serdeles vid ett sådant tillfälle, som härvid är afsedt, kunna ersätta bristen på contanta medel.
För Öfrigt skulle, vid dylika handlingars oförväntade och hastiga realiserande, förluster å desamma svårligen kunna för det allmänna undvikas.
Enahanda betänkligheter förekomma äfven, fastän visserligen i mindre grad, emot ifrågavarande tillgångars nedläggande i allmänt kända och tillförlitliga inrättningars räntebärande obligationer; men häremot möter åter den ofta anmärkta svårigheten att, åtminstone för det närvarande, inom Riket erhålla sådane härtill lämplige och allmänt gångbara obligationer.
Äfvenledes måste härvid den omständigheten tagas i betragtande, att den nu befintliga mindre betydliga tillgången på omförmälde räntebärande papper lärer komma alt till stor del medtagas, genom det redan beslutade åliggandet för Riksgälds-Contoret att uppköpa eller belåna desamma för de till extra Stats-utgifterna anvisade, men för de afsedda behofven ännu icke erforderliga, summor, hvarförutan, derest ett af 2:ne Riks-Slånd godkändt förslag jemväl varder af de 2:ne öfriga Stånden gilladt, Banken bör lill ett ansenligt belopp förskaffa sig alldeles enahanda obligationer, hvilka skola utgöra en del af dess grundfond.
Utskottet anser således att, i likhet med hvad nu är vordet föreslaget, merberörde vid denna Riksdag till andra föremål icke disponerade öfverskottsmedel böra af Riksgälds-Contoret, såsom tillgång för stora Creditivet, intill Rikets Ständers nästa sammankomst, i Banken afsättas.
Före framställandet af sina åsigter och förslag härom, har Utskottet dock icke funnit nödigt, att, på satt inom Borgare-Ståndet yrkadt blifvit, sammanträda med Banco-Utskottet, helst Riksgälds-Contoret, i fall della för - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 5a4- slag bifalles, endast kommer att begagna den hvarje Verk och enskild person medgifna rättighet att i Banken deponera sina conlanta tillgångar.
Enär na de medel, som således., enligt Utskottets förslag, böra i Banken insättas, allenast i den mindre sannolika händelsen, att stora Creditivet måste Ivftas, komme att, före nästa Riksdag, af Riksgälds-Contoret åter uttagas, beredes visserligen, genom disposilions-rättigheten öfver dessa medel, ett tillfälle för Banken att, under tiden, utvidga sin rörelse och verksamhet.
Och delta tillfälle torde, jemlikt Utskottets förmenande, icke, u* tan en skadlig inverkan på penninge-tillgångarne inom landet, kunna lemnäs helt och hållet obegagnadt.
Men föreslåendet af sältet och vilkoren för berörde medels användande, intilldess de åter kunna varda af Riksgälds-Contoret uttagna, tillhörer obestridligen de åligganden, som Grundlagarne uteslutande åt Banco-Ulskottet uppdragit.
Härvid anser dock Utskottet det uttryckliga förbehåll böra, å Riksgälds-Contorets sida, framställas, att ett den insatta summan motsvarande belopp, vid ofvanuppgifna fall, ovilkorligen skall tillhandahållas detta Verk, i likhet med andre egare af i Banken deponerade medel.
Deremot torde den räntevinst, som, genom omförmälde medels begagnande, kommer att Banken beredas, kunna och böra, till undvikande af serskilda vidlyftiga liqvider begge Verken emellan, ingå bland Bankens allmänna vinstmedel, helst samma räntevinst jemte den såmedelst uppkommande ökade behållningen af dessa vinstmedel i allt fall blir före Rikets näst sammanträdande Ständer disponibel.
I anseende till Riksgälds-Contorets nuvarande financiella ställning, kommer dessutom saknaden af berörde räntevinst sannolikt att under liden för detta Verk blifva föga kännbar; hvarförutan det behållna beloppet af samma vinst svårligen kan piå förhand beräknas och bland de erforderliga lillgångarne för Contorets bestämda utgifter upptagas.
Skulle Rikets Ständer godkänna de af Utskottet nu yttrade åsigter, torde ifrågavarande medels insättande på den föreslagna serskilda räkningen i Banken böra efter Riksdagens slut verkställas, i den mon tillgångar— ne för de i Riksgälds-Contoret ålagda utbetalpingar medgifva.
Med afseende härå har Utskottet äfven vid detta tillfälle ansett sig böra föreslå de terminer, inom hvilka insättningarne böra vara verkställda.
Till ådagaläggande af möjligheten för Riksgälds-Contoret att, utan ringaste olägenhet, kunna till de föreslagna beloppen fullgöra dessa insättningar, får Utskottet slutligen, dels åberopa det i Utskottets Utlåtande, N:o 435 sid. i4 ^i5, uppgifna förhållande med de deruti beräknade tillgångarnes ingående Stats-UtsÅottets Utlåtandej N'o 524* 1 till Riksgälds-Contoret, dels ock upplysa, alt
Contorets i Banken innestående contanta behållning, oberäknadt dess derstädes egande Creditiv å 1,000,000 R:dr, för närvarande uppgår till en summa af 2,582,900 E;dr, oagtadt en ganska betydlig del af 1841 års uppbörd ännu icke hunnit lgvereras och insättas.
Sedan Utskottet här ofvan sökt utveckla de hufvudsakliga skäl, på grund hvaraf Utskottet, under nuvarande förhållanden, anser sig böra biträda den motion, som egentligen föranledt detta yttrande, så får Utskottet, under åberopande af hvad sålunda blifvit anlördt, underställa Rikets Ständers närmare pröfning och slutliga afgörande, följande, i öfverensstämmelse härmed, uppgjorda förslag, angående användandet af den del utaf de, i nyss åberopade Utlåtande, uppgifna tillgångar, hvilken kommer att öfverstiga sammanräknade beloppet af de utgifts-summor, sorn, till utgående af dessa tillgångar, redan blifvit eller före Riksdagens slut, ytterligare varda af Rikets Ständer anvisade. 1:0
Efter afdrag af ett alla dessa utgifts-summor motsvarande bew lopp, skall återstoden af Riksgälds-Contorets, enligt Stals-Utuskottets Utlåtande N:o 435, till 6,296,866 R:dr 2 sk. 8 rst., uppgående och för Rikets nu församlade Ständer disponibla tillgångar, (den till allmänt nyttiga ändamål anslagna andel af Bankens behållna vinst vid 1839 års slut samt öfverskotten å Stals-Yerkets inkomster för åren 1839 och 1840 häruti inberäknade) på en för detta ändamål öppnad serskild räkning i Rikets Sländers Bank, till ett belopp af högst 2,000,000 R:dr insättas, för att utgöra en, intill nästkommande Riksdag, afsatt fond för den, enligt 63 §.
Regeringsformen, af Rikets Ständer, till utbetalning vid infallande krig nu anslagna summa. 2:0 Skulle de Riksgälds-Contoret tillkommande öfverskott å StatsVerkets inkomster för ofvanberörde a:ne år, med tillägg af de i sammanhang dermed ailemnade besparingar å StatsVerkets utgifter för dessa år, öfverstiga det belopp af 1,200,000 R:dr, hvartill de samma nu blifvit beräknade, bör äfven denna ökade tillgång, till fyllnad i oraförmälde
Creditiv-summa af 2,000,000
R;dr på samma räkning insättas; S Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o