Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. besluta, huruvida någon del, större eller mindre, af den ifrågavar. summan hör disponeras lill reservfond eller icke.
D«u ai November f. m.
Jag har begärt ordet i anledn. af en talares anmärkn., att någon motsägelse skulle äga rum i den af mig bestämdt uttalade öfvertygelse, att ingen rubbning i de vid realisationens beslutande stadgade grunder bör göras, samt den endast framkastade önskan att stora creditivet skulle kunna med dessa tre millioners bancovinst förhöjas.
Deruti ligger ingen motsägelse, ly dessa tre millioner utgöra icke någon löslig anvisning på banken, utan de befinnas redan i handom af banken, kunna således af banken disponeras på sådant sätt att de alltid äro tillgängliga för möjligheten af ett krig.
St. torde snart nog blifva i tillfälle att yttra sig i afseende på en skrifvelse om underhandlingarna rörtde öresundska tullen, hvarom i utlåt, är föreslaget alt med kraftigt understöd befordra delta ändamål.
Kraftigare åtgärd än bestämmandet af ett creditiv af 5 millioner i stallet för 2 kan icke vidtagas; men för det närvar, och vid denna riksdag inser jag väl, att en sådan åtgärd icke blir vidtagen, och jag har blott nämnt detta, utan att ens anse det såsom något som nu egentligen kan komma i fråga.
Del torde i framtiden dock blifva oundgängligt, att någon gång utsätta ett creditiv för uppkommande krig, så att det kan motsvara de första verkliga behofven och icke må vara blott såsom en skugga.
Någon motsägelse kan således icke här äga rum.
Men efter jag har ordet, vill jag äfven nämna några ord i en fråga, som jag förra gången icke kom alt beröra, nemi. om lån på fastigheter, hvilka jag anser vara det mest otjenliga sätt alt använda bankens ränlevinst, emedan det har den högst menliga påföljd att ytterligare skuldsätta
Riket och derigenom betydligt försvåra möjligheten att utgöra statsutskylderna, samt att derbredvid kunna lefva, hvartill hvar och en anser sig berättigad; men hvilket, då fråga är om mindre fastigheter, är en omöjlighet, då man utöfver en viss grad skuldsätter egendomen.
I öfrigt är hvad jag nu haft äran framställa egentligen endast riktadt derhän, att ingen re servfond måtte bildas utöfver den redan bestämda grundfonden af 5 millioner, utan realisationens stadgade grundsatser hållas i orubbad helgd, samt att hela bancovjnsten 3,3i 1,216 r:dr må tili allmänt nyttiga företag i Riket blifva använd, enligt de beslut, som R.
St. framdeles derom kunna komma att fatta.
Sprengtporten, Jac. Willi.; Med Hr Lagerheim instämmer jag visserligen deruti, att det må anses vara väl betänkt, att icke rubba realisationsgrunderna, hvarken för att förminska eller föröka förhållandet emellan bankens silfverfond och dess utelöpande förbindelser; men jag tror likväl icke, att denna regel kan antngas så absolut, att man får alldeles förbise de möjliga omständigheter, som kunna gifva en anledn. till att öka bankens grundfond, och dertill
Den ai November f. m. 197 saknas visserligen icke alla skäl, sedan realisationen Lief beslutad.
Jag får först erinra om tillkomsten af privatbankerna samt den högst betydande sedelstock, som dessa banker utgifvit, och hvilken naturligtvis måst vålla, att, då tillgång på rörelsemedel finnes i provinserna, en större tillgång af bankens egna sedlar är lemnad i hufvudstaden, samt angränsande orter, hvarigenom således en större möjlighet uppkommer att kunna göra remisser i silfver.
Det torde äfven böra tagas i betraktande att Svenska sedelmyntet icke numera bar det omlopp i Finland, som det hade vid den tidpunkt, då realisationen beslöts.
Dessutom torde det icke böra alldeles förbises, ehuru det är en omständighet, som icke är af särdeles stor vigt, att lättheten att remittera silfver till främmande orter och särdeles lill Tyskland, genom lättare communicationsmedel, på sednare tid har betydligen ökats.
1 följd af allt delta, äfvensom i följd af de handelskriser, som uppstått i andra länder, och äfven med betraktande af hela verldens politiska ställning, tror jag det vara verkligen välbetänkt, att, såsom BancoUtsk. här föreslagit, öka bankens grundfond med en million r:dr.
Jag får också nämna, att om hela den summa af 3,3oo,ooo r:dr och något derutöfver, som banken nu kan disponera, skulle komma alt användas jemte Riksg.contts behållning i banken, uppgående ensamt till mera än 3 millioner, utom de behållningar, som kunna användas af handels- och sjöfartsfonden; så skulle en så stor summa uppkomma, att det verkligen torde blifva svårt att på de 3£ år, som sannolikt komma att förflyta innan nästa riksdag, kunna behörigen använda dessa medel.
Det torde lill och med blifva svårt att finna personer, som kunde leda och inspectera alla dessa arbeten, som skulle ske i en så vidsträkt scala.
På dessa skäl tillstyrker jag, för min del, antagandet af det förslag, som BancoUtsk. här framställt.
Att sträcka sina beräkningar på bankens tillgångar äfven utöfver hvad som finnes vid hvarje l iksdag, kan jag för min del icke biträda.
Jag tror, att det strider mot den försigtighet vid beräkningen af dessa tillgångar, som Ständerne vid realisations-riksdagen antogo, ty det skulle möjligen kunna inträffa, att
Ständerne beräknade tillgångarna för högt och följaktligen kommo alt lejlina anvisning icke på bankens behållna vinst, utan verkligen på dess grundfond.
Dessa anmärkntr har jag ansett mig befogad att framställa såsom ett skäl för mitt tillstyrkande afBancoUtskrs förslag, och får jag tillika, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn. vid en annan punkt, nemi. derom att StatsUtsk. icke föreslagit något anslag för Stångåns upprensning, upplysa, att Utsk. visserligen icke förbisett, hvarken att, om Stångåns upprensning kunde äga rum, sådant vore fördelaktigare än upprensningen af Emmån, emedan hvarje tunnland jord, ehuru af bättre beskaffenhet, vid Stångån skulle komma alt kosta hälften mindre; och ej heller att I‘J8 Den ai November f. m.
-Stånydns strandägare eibjudit sig att lemna ett större tillskott än Emmaus; men skälet för afstyrkandet af det begärda anslaget var, att man erhöll upplysning derom, alt förelaget icke var tillräckligen undersökt och mötte stora svårigheter, derigenom att de nedanom upprensningsstället boende kunde blifva utsatte för öfversvämning»!-.
Under sådana förhållanden har nian icke ansett sig böra tillstyrka anslaget, och skulle någon förtrytelse uppkomma hos den ena, som icke får sin jord förbättrad, så torde sådant ersättas genom förnöjelsen hos den andra, som får behålla sin mark ofördränkt.
Tillhörande den pluralitet inom BancoUtsk., hvars åsigter ligga framlagda i förevar, betänk., har jag ansett mig böra upptaga några af de anmärkn:r, som mot samina betänk, blifvit framställda.
Härvid liar jag dock i flera frågor funnit mig förekommen af det yttrande, som Hr Mannerskantz i detta afseende redan afgifvil, hvilket jag alltså får åberopa.
För öfrigt får jag tillkännagifva den grundsats, som jag trott mig böra följa vid afgifvandet af min röst inom BancoUtsk.
Denna grundsats har nemi. varit, alt utsk.ledamöternes skyldighet är att, så vidt med deras egen öfvertygelse är förenligt, ställa sig de inom
Representationen mer allmänt uttalade åsigter till efterrättelse.
Då, vid denna riksdag, så många och så högljudda anspråk på lånebilräden från banken inom alla Representationens afdelning»!'låtit höra sig, hor jag åtminstone ansett BancoUtsk. icke kunna lemna dessa yrkanden utan allt afseende.
Det har också till en del varit, för att kunna. åtminstone i någon mån, tillf reds-tii 11 a berörde anspråk, som Utsk. föreslagit att banken borde erhålla den nu ifrågavar. reservfonden.
En talare, tillika ledamot af BancoUtsk., Hr Bråkenhjelm, har visserligen redan förklarat, att inga skäl finnas för denna reservfonds bildande; men jag hemstiller till honom äfvensom till Husets öfriga medlemmar, om icke just de anspråk på lån, sorn under riksdagen blifvit framställda, så vidt inau vill undvika att utan ökad silfverblad utgifva nya sedlar,-innefatta ett fullgilltigt skäl för BancoUtsk. att söka reservera en del af bancoviusten för denna allmänt yrkade låneutslräckning.
Sprengtporten har nyligen fästat H.
Husets uppmärksamhet på de förändringar, hvilka sedan realisationens verkställighet inträffat, och hvilka förändringar onekligen för framtiden påkalla en större omtanke och varsamhet vid bancoverkels förvaltning, än sorn tillförene erfordrats.
Dessa nu anförda förhållanden äro till sin inverkan pä bankens rörelse af en så ögonskenlig och obestridlig natur, att deras blotta åberopande borde vara tillräckligt för att göra deras vigt gällande.
Den omständigheten, bland andra, att inom några få år det i Finland i omlopp varande Svenska sedelmyntet måste derifrån indragas, liar, i afseende på- silf verutyexlingen, redan verkat Den ai No v»ml)c r f. m. >99 mer eller mindre öfverdrifna farhågor inom åtskilliga fractioner, icke blott af Representationen, utan äfven af sjelfva folket.
Det är visserligen sannt, att den grundfond af 5 millioner, som redan finnes, är betydlig såsom ett öfverskott af bankens fordringar öfver dess skulder; men då härvid tages i betraktande, att denna grundfond endast motsvarar den del af bankens sedelrörelse, hvilken är nedlagd i fastighets inteckningar, eller sådana lån, sorn först under 28 års förlopp ingå till banken; och då för öfrigt bankens låneoperationer äro af den naim', att de måste äfven hädanefter fortfara oförändrade, såvida icke alltför stor rubbning i credit- och närings-föi hållandena skall förberedas, så ligger dessutom häruti ett godt skäl för denna bank att äga en större grundfond, än som troligen kunde behöfvas för en bank, hvilken i sin rörelse och verksamhet ej vore bunden af det vidt omfattande considerations-systeme, som här alltid måste förutsättas.
Ölvergående till de speciella anmärkningarna, anser jag mig först, i anledn. af Hr Lagerhjelms förslag, att hälften af bancovinsten borde användas för communications-anstalter, böra erinra, att sättet för användandet af bancovinsten nu icke utgör föremålet för R. o. Adis öfverläggning, och alt denna öfverläggning egentligen bör inskränka sig lill bestämmandet of huru stor del af bancovinsten skall till allmänna föremål användas, samt om någon och huru stor del deraf skall till fortfarande begagnande af banken förbehållas.
Men äfven om till och med hälften af bankens nu behållna vinst anses böra anslås till communicationsanstalter, innebär detta icke något hinder för antagandet af Utskts förslag, hvilket innehåller, att R.
St. skulle till allmänna föremål använda nära -J:delar af samma vinst.
En talare har påstått, att det vore en rubbning i bufvudgrunderna för realisationen, om man lemnade bifall till Utskts förslag.
Det vore intressant, att få reda på hvaruti denna rubbning egentligen skulle bestå.
Det finnes ingen realisntionsgrund, sorn bestämmer, att hvarenda skilling af bankens besparade räntevinst skall ovillkorligen vid hvarje riksdag öfverlemnas till statsverket.
Vore ett sådant besynnerligt stadgande antaget vid realisationens bestämmande, så kunde det visserligen också påstås, att Utskrs förslag verkligen innebure en rubbning af grunderna för realisationen.
Samme talare har deremot ansett rättast, att den upplupna bancovinsten bibebölles för att öka stora creditivet; men om R.
St. skulle, på sätt han föreslagit, använda bancovinsten, så skulle följden deraf naturligtvis blifva just den alt banken i sin ullåningsrörelse komme att, intill stora credilivels lyftande, bibehålla nästan hela sin nuvar. vinst oförminskad.
Detta vore således rakt motsatsen af hvad den välde talaren i försatsen af sitt yttrande framställde och äfven motsatsen af det beslut, sorn åtskillige andre ledamöter af Huset ansett sig böra tillstyrka eller att hela bancovinsten från bunken nu aflemnas.
Man 200 D«n 2«tNoTemb*r f. m. har vidare gjort anmärkn. emot Utsk:s förslag, angrde reservfondens bildande, företrädesvis och innan någon del af bancovinsten öfverlemnades till statsverket.
Utskts förslag i detta fall grundar sig på den kännedom Utsk. ägde, att statsverket redan för de ändamål, hvartill bancovinsten sannolikt skulle komma i fråga att hufvudsakligen användas, för närvarande har i banken innestående behållningar, uppgående till emellan 3 och 4 millioner r:dr; och syntes dessa behållningar således böra i allmänna rörelsen företrädesvis åter utgå; hvadan, till rörelsecapitalets underhållande under tiden och intilldess statsverkets i banken innestående medel blefvo enligt R.
St:s disposition utgifna, syntes angeläget, att den utvidgning af lånerörelsen, som Ständerne kunde finna lämplig, ofördröjligen verkställdes.
Hr von Hartmansdorff har åter uppgifvit såsom verkställbar att, redan under nästkommande år, aflemna -J:delar af bancovinsten, utan att bankens nuvar. lånerörelse derigenom skulle på något sätt behöfva rubbas.
Hr von Hartmansdorffs yttrande i detta fall stödjer sig visserligen på en uppgift af min högt aktade vän Hr Nordenanckar, hvilken genom en af honom uppgjord beräkning, sökt ådagalägga, att banken för närvar, har en behållen capitalvinst af icke mindre än 9 millioner r:dr, deraf, såsom jag vill påminna mig, i-J million r:dr skulle nu genast vara såsom obegagnade disponibla.
Jag har dock enskildt jemfört mina beräkningar med Hr Nordenanckars, men de hafva dervid befunnits så skiljaktiga, att vi, oaktadt inbördes upplysningar och enahanda uppgifter från banken, kommit till helt olika resultat.
Jag vill således ejheller vid detta tillfälle ytterligare försöka förmå Hr Nordenanckar att medgifva riktigheten af den åsigt jag hyser och de beräkningar jag uppgjort uti förevar, hänseende.
De grunda sig dock på den temmeligen noggranna kännedom jag, under mer än ett decennium, sökt förvärfva mig om bankens ställning och rörelse.
Det är också denna kännedom, sorn leder lill det resultat, att banken för närvar, har högst obetydliga tillgångar odisponerade, såvida man ej vill beräkna räntevinsten för innevar. år.
Bancofullmäklige hafva inför R.
St. uppgifvit, att af bankens räntevinst och öfverskott äro sedan sista riksdag, använda till förstärkning af Handelsoch Närings-disconternas fonder 2,700,000 r:dr, till cassacreditiv 400,000 r:dr, och till discontfonden för publika papper 200,000 r:dr, eller tillsammans 3,3oo,ooo r:dr.
Nu är det visserligen sannt, att en del af dessa medel ännu icke härigenom utgått i allmänna rörelsen, men de kunna för närvar, dock icke, utöfver hvad nyligen skett, till andra ändamål disponeras, utan inskränkning i de för nyssberörde lånegrenar anslagna fonder.
A andra sidan måste dock för öfrigt jemväl tagas i öfvervägande, hurusom Ständerne vid innev. riksdag redan anslagit 460,000 r:dr till förstärkning af allmänna di - Den ai November f. m. aoi discontfonden, hvilka medel också på detta sätt numera från hanken till största delen ulgått, och hvarigenom den förut innestående behållningen å publike pappers och Handels- samt Näringsdiscont-fonderna blifvit medtagen.
Derjemte hafva Stats- och BancoUtsk:n i ett betänk., sorn förmodligen i dag lill JtiksSt:n inkommer, tillstyrkt, att 5oo,ooo r:dr af bankens behållna tillgångar skola användas till förökande af Manufactur-discontens lånefond.
Sålunda skulle Rikets nu församlade Ständer på bankens disponibla behållningar anvisa ungefärligen i million r:dr.
Då denna million från banken blifvit utgifven, är i sanning liela det belopp af bankens tillgångar, som för närvar, kan anses disponibelt, redan användt i detta verks lånerörelse.
Skilnaden mellan lii- Nordenonckars och mina uppgifter härleder sig hufvudsakligen derifrån, alt Hr Nordenanckar icke beräknat de creditiv, som på banken äro beviljade, ehuruväl Ständerne vid sista riksdag stadgade, att behållningarna å dessa creditiv borde tagas i beräkning, så snart fråga om utsträckning af bankens lånerörelse förekom.
Hr von Hartmansdorff har här framkommit med ett förslag, som från den sidan förefallit mig oväntadt, nemi. samma förslag, som, vid början af denna riksdag, i BondcSt. väcktes och derstädes understöddes, men som, enl. hvad jag förmodar, nyssnämnda Stånd numera, med afseende å de upplysningar det erhållit om detsamraas overkslällbarhet, frångått, och hvilket förslag äfven åsyftade alt hela bancovinsten måtte fördelas mellan länen i mån af deras folkmängd.
Fördelarne af detta förslag kan jag verkligen icke inse, särdeles under närvar, förhållanden, och innan så beskaffade länsnämnder eller auetoriteter finnas bildade, åt hvilkas vård och förvaltning man med förtroende kunde öfverlemna dessa summor.
Detta förslag skulle för öfrigt troligtvis gifva anledn. till missbelåtenhet och afundsjuka orterna emellan, enär dessa orters behof och anspråk på allmänna understöd äro så olika.
Jag kan också icke finna något skäl hvarföre R.
St., som äro i tillfälle att jemföra och bedomina ställningen i alla landsorter i sin helhet, skulle afstå från deras obestridliga rättighet att pröfva och bestämma beskaffenheten af hvarje uppgifvet behof och de ifrågaställa understödens större eller mindre nytta för det allmänna.
Det förslag, som Ilr von Hartmansdorff framställt, skulle dessutom sannolikt leda dertill, att medlen komma att anslås till allmänna företag i vissa orter, utöfver de belopp, som i samma orter för närvar. kunde med allmän fördel användas; och möjligen skulle enskildta intressen på det allmännas bekostnad komma att alltför mycket göra sig gällande vid medlens begagnande inom de särskilda landsorterna.
Med den kännedom man äger om de nuvar. hushållnings-sällskaperna och i följd 17 H. 26 202 Den 21 November f. m. af det mindre allmänna anseende och förtroende, som de äga inom de flesta orter, der de finnas organiserade, tviflar jag, alt dessa orters innevånare skulle i allmänhet vara särdeles belåtne, om det ensamt berodde på nämnda sällskapers beslut huru ifrågavar. medel skulle disponeras.
Jag vill nu icke ingå i ett ytterligare bestridande af den värde talarens förslag, enär jag anser detsamma icke vid detta tillfälle utgöra det egentliga föremålet för R. o. Ad:s pröfning.
Detta ämne förekommer till närmare öfvervägande då en af riksd.fullmäktigen Appelqvist väekt motion, som är remitterad till Stats och BancoUtsk;n, blir, jemte dessa Utskrs deröfver afgifna betänkande, R.
Jag har i öfrigt icke hört någon anmärkn., som rubbat min åsigt i afseende på förevar, fråga, och det är i fullföljd af denna åsigt, som jag nu, likasom inom RaneoUtsk., tillstyrker bifall till det framställda förslaget angrde dispositionen af bankens behållna vinst.
Jagharbegärt ordet, dels till följe af Hr von Hartmansdorffs till mig ställda uppmaning, och Hr Stnarts sednaste yttrande* dels emedan jag, såsom ledamot af RaneoUtsk., anser mig böra besvara den ifrån RiksSt:n, vid återremissen, till Utsk. ställda fråga om bankens närvar, ställning, och huru stor del af vinstmedlen som blifvit till allmänna rörelsen disponerade, helst betänk, i denna del blifvit ofullständigt och på ett förvillande sätt uppstäldt.
I den reservation, som åtföljer betänk, har jag uppgifvit att bankens öfverskott, som anses utgöra 8,Ju,216 r:dr, verkligen utgör öfver g millioner, och Hr von Hartmansdorff har förklarat detta sålunda, att jag förmodligen till riik nät 1840 års supponerade vinst; men så är ej förhållandet, —- skilnaden ligger deruti att för så val allmänna som
Handels-disconlen linnas alsatla särskilda reservfonder, som ej i bokslutet upptagits, äfvensom discont verkens vinstmedel, hvilka förut under följande året aflemnas tili banken, ehuru de, redan influtna och i utlåning använda, icke äro uti bankens hufvudbok synliga.
Deraf händer, att då liufvudboken upptager såsom fordran discont-credilivet jemn t 8 millioner, så visar discontboken, att utestående lånesumman sällan understiger Ri millioner.
Om jag sammanräknar dessa reservfonder och vinstmedlen, så finnes ett öfverskott vid i83g års slut af 721,6gi r:dr, som banken redan då ägde, men som ej i hufvudboken upptages.
Dertill kommer vinst på aftysta dalersedlar 70,918 ndr, och om dessa 2:ne summor tilläggas det allmänt erkända öfverskottet 8,3i 1,216 r:dr, så finnes banken vid 1839 års slut äga en behållning af 9,io3,855 r:dr.
Lägges härtill iSzjo års vinst, som med Handels-discontens ökade vinst bör uppgå till circa 720,000 r:dr, så äger banken nu nära 10 millioner.
I afseende på bancovinstens användande, måste jag fin - Den 21 November f. m. 2o3 na för omdömet missledande, då Utsk. pag 8 uppgifver dispositioner å bankens capital-öfverskott och vinstsumma: nemi. till cassa-crediliver 4o°,°oo, publika pappersbelåningen 200000, och Handeis-disconten 2,710,000, med den conclusion, att vinstmedlen vore till största delen ledan i Jånväg utgifne, men utan att nämna, att de s. k. capilalafbetalningar, som deruti inbegripas, uppgå till belopp af 6go,5oo och som således förtjent att särskildt uppgifvas.
Förhållandet ar äfven, att af dessa 3,3io,ooo rjdr, dem Utsk. sålunda upplager såsom disponerade, fanns en betydlig del, nemi.: af creditiv-medlen . . . 384,000 publica pappers-fonden . . 200,000 och af Handels-disc.-medel 299,279 883,279 r:dr obegagnade, endast på depositions-räkning afsatta i banken, för att, i händelse af behof, kunna begagnas; men att detta är helt annat, än alt i rörelsen vara använd, bör hvar och en finna, så mycket mera som R. o. Ad., för få dagar sedan beslutat att 460,000 r:dr deraf skulle få lemnäs till disconten, hvaraf bäst synes, alt de annu då voro disponibla.
Utsk. visar ytterligare pag. 10, att de indragningar i utlåningen, som sedan sista riksdag ägt rum, blifvit mer än ersatta, derigenom att under samma lid bliU vit använda till belåning af metaller .
. 881,000 „ publica pappers belåning 200,000 „ Handeis-disconten . . 1,861,200 „ cassa-creditiv ....
400,000 och till myntverket 10,000, hvarigenom, såsom Utsk. säger, hela utlåningen blifvit ökad med 2,022,285 hvarjemte banken inlöst sina utelöpande obligationer med 1,125,779* och då sammanräknade beloppet häraf . . . 3,148,064 nära nog motsvarar vinstmedlen, så skulle äfven deraf vilja synas, sorn örn vinstmedlen verkligen blifvit härtill använda; men emot denna beräkning anmärker jag ånyo samma 883,279 r:dr, som väl blifvit ämnade till creditiv, pappersbelåning och Handeis-disconten, men som aldrig i sådan väg blifvit använda, — äfvensom de till metallbelåningen använda 883,ooo r:dr icke böra anses vara tagne af bancovinsten eller dermed förblandas, då denna rörelse, oberoende deraf, alltid lill obestämdt belopp och med nya sedlar bedrifves.
Önskar man ett riktigt begrepp om vinstmedlens disposition, beliöfver man blott läsa bancoregl. pag. i5g, hvaruti finnes föreskrifvet huru vissa copital-afbetalningar och vinstmedel skola användas, samt den redovisning härför, sorn
Den 21 November f. m. bancofullmäktige i sin berättelse till BancoUtsk,, pag. 52 och 53, afgifvit.
Bancofullmäktige visa der tydligen, att af vinstmedlen voro, enligt deras räknesätt, vid 183g års slut obegagnade 617,333 r:dr, som vid sednare bokslut funnits böra vara 691,714 r:dr; men äfven emot denna fullmäktiges beräkning gäller den här förut gjorda anmärkningen, att 883,ooo r:dr, som qvarstå i banken, blifvit upptagna såsom disponerade.
Om nu dessa 691,714 och 883,279 r:dr hopräknas, så tinnes, såsom jag vid ett föregående tillfälle uppgifvit, att af vinstmedlen funnos vid 1839 års slut inneliggande 1,574,993, och lägges nu dertill iö4o års vinst, så finnes, att öfver 2,000,000 undandragits allmänna rörelsen.
Sedan jag sålunda sökt att fullständigt utreda förhållandena angtde bankens grundfond och vinstmedlens disposition, vill jag äfven, medan jag har ordet, yttra min åsigt om sjelfva bufvudfrågan , eller bankens behof utaf ifrågavar. reservfond.
Svaret på denna fråga beror naturligtvis på det ändamål, hvartill man anser att denna reservfond skulle gagna eller kunna användas.
I det föregående har jag sökt visa alt banken ägde öfverskotter nog, så vidt frågan är att kunna betäcka alla förluster på lånerörelsen, och att vinna nog credit och anseende för att bevara sitt sjelfbestånd.
Hvad bankens lånerörelse angur, så har jag, vid mera än ett tillfälle, yttrat, att jag anser densamma illa organiserad, såsom mera beräknad på a(t uppehålla egendomars capitalvärden och discontvingleriet, än att framkalla production och varuomsättning, hvarpå industriens stigande hufvudsakligen beror.