Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är ett evident bevis derpå, all halfva brandförsäkringssumman är ett för högt tilltaget belopp för läns beviljande i dessa fall, och jag skulle derföre tillstyrka, såvida icke andra controllör kunde åstadkommas, efter hvilka man kunde vara säker pä att brandförsäkringsbeloppet icke blcf för högt tilltaget, alt B. o. Ad. ville fastställa § af brandförsäkringsvärdet, såsom högsta lånebeloppet.
Det är endast tvenne särskilda fall, sorn blifvit åberopade, vid hvilka det kunde komma i fråga, att Biksg.cont. kunde något förlora, och detta vill väl ej säga mycket; och att hafva belånat 2,800 r:dr på ett hus, som blifvit brandförsäkradt till 4,550 r:dr, kan väl ej eller sägas vara ali hafva öfverskrida all försigtighet.
Månne det vore rätt att af 2:ne sådane enstaka exempel taga sig anledn. 6 Den 4 Januari f. m. alt icke helana en egendom till dess halfva brandförsäkringsvärdc?
Jag förenar mig med den siste talaren i begäran om bifall till StatsUtsk:s förslag, emedan jag har mig bekant, alt Brandförsäkringsverket för Släderue är ytterst noggrant vid beviljande af lån, alt det gör sig noga underrälladt om värdet af den egendom, hvarå lån hega res, innan del beviljas, och att om värdet är för högt tilltaget, remitteras lånebandlingarne tillbaka.
Ulsk:s förslag blef af H. o. Ad. bifallet.
3:dje punkten, ang-.de åtskilligt till bevaknings-, liqvidations- och bokfönngs-göromulens förenklande och för mins ku tide tillstyrkte tillägg till de förut, vid ifrågav. lans beviljande meddelade stadganden.
Ibland villkoren, som fastställdes för beviljande af län till Wexiö stad, föreskrefs, att Magistraten aläge, under enahanda ansvar som för kronouppbörd, att indrifva och till Statscont. inleverera lånen, och jag hemställer om ej rättast vöre alt till mom. litt.
C göra del tillägg, alt magislralerne skola äga delta åliggande under enahanda ansvar, som för kronouppbörd. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla denna del af Ulsk:s ullål., med den af Ifr Bråkenhjelm föreslagna förändring, att deruti under litt.
C jemväl skulle införas, att det borde åligga magistraten alt, under enahanda redovisningsansvar som för kronouppbörden, lånemedlen indrifva och lill Riksg.conl. leverera.
4:de punkten, ang-.de lindring i betalningsvillkoren till befrämjande af sten- och kalkbruks-byggnaders uppförande.
Bifölls. 5:te punkten, ang-.de fråga om föreskrifters meddelande till förekommande af förluster genom de för meddelade byggnadslån intecknade egendomarnes försäljning till alltför låga pris.
Emot sjelfva de föreslagna sladganderna har jag visserligen ingenting alt anmärka, då det öfverlemnas åt Hrr Fullmäktiges i Riksg.cont. nit och omtanka, alt efter omständigheterna förfara; men dessa stadganden föregås af rellectioner, som kunde synas innebära ett slags moraliskt band på Fullmäktige, och det är deremot, som jag ber att få yttra några ord.
Det säges i delta utlåt.: ”Otsk. vill fasta Fullmäktiges särskilda uppmärksamhet på angelägenheten alt ofördröjligen, äfven 0111 sådant vore förenadt med uppoffring af någon mindre del utaf Riksg.-cont:s fordran, söka åter afyttra den eller de fastigheter, som vid här ofvan förutsatta fall blif - Den 4 Januari f. m. 7 vit för detta verks räkning inköpte.”
Detta är en grundsats, som icke alltid vore lämplig, oell jag anhåller alt, som bevis derpå, få anföra den erfarenhet jag äger ifrån det embetsverk, nemi.
Bancodisconten, af hvars styrelse jag en lång tid varit ledamot.
För ungefär 9 ä 10 år sedan inträffade i staden Wimmerby en mängd concurser, till följd af en betydande persons der iråkade svåra ställning, och i hvilka fallissemenler
Discontverket hiel' inhlandadt.
Disconlen hade tagit en mängd inteckningar äfven i stadens jord; men då försäljningen af inteckningarne skulle för sig ga, kunde, lill följd af sammansättningar, ingen försäljning äga rum utan till underpris.
Direclionen det partiet att skicka dit ner cu sakkunnig person, sorn för Directionens räkning inropade de hus, som skulle försäljas, och ehuru det sedermera drog ut 6 eller 8 är innan dessa hus köptes tillbaka af Disconlen, inträffade likväl, när slutlig liqvid (ifver debet och credit uppgjordes, all en liten vinst för Dicontverket på denna affär uppstod.
Del är ej om denna obetydlighet jag talar, ulan om den stora vinsten all pä detta sätt gjordes alldeles slut på alla sådana der sammansättningar, som tillförene skett lill skada för diconlen.
Jag tror derföre, ali vid alla tillfällen, dä sådane sammansättningar vore att befara, gjorde Fullmäktige rättast alt uppskjuta med försäljningen till och med flere år, hvarvid efter min lunka en liten förlust gjorde mindre skada, jemförelsevis till den nytta, sotn vanns mot möjligheten alt genom sammansättningar kunna tilltvinga sig låga priser. II. o. Ad. biföll hvad Ltsk. i denna del af utlåt, hemställt.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 28 och 30 sisth Dec. på bordet lagda Utlät.
N:o lil, ang:de ifrägaslällde förändringar uti gällande stadganden, dels ronde sältet för markegängsprisens bestämmande, dels i fråga oui beskaffenheten af afradsgild spanmål.
Detta utlåt, ansågs höra punktvis upptagas till pröfning, hvarvid förekom: l:o.
Utsk:s yttrande, att an ledi), saknades att i hänseende till de, gällande föreskrifter tillstyrka någon förändring.
(Jtsk:s hemställan i afseende pä sättet för sökande och erhällande af ändring uti de af lliksSt.-ns deputerade fattade beslut, ang:de markegungsprisets bestämmande.
Cederström, Jacob: Utsk. har här instämt med Frih.
Raab och föreslagit först att markegångstaxorne skola gemensamt pröfvas af K.
Kammarcoll. och K.. Statscont.
Här vid lag har såväl motionären som det 11.
StatsUtsk. förbisett, att organisationen af K.
Statscont. icke gör detsamma till ett dömmande verk, då, enl. inslruclioncu, Presidenten är ensamt be - $
Den 4 Januari f. m. slutande, och Håden endast consultativa, med rättighet naturligtvis alt sina tankar till prot. yttra.
Men i öfrigt, hvad sjelfva saken angar, hvartill skulle val denna dubbla sammansättning tjena, hvarföre skulle båda dessa verk gemensamt bedomina markegångssättningarne?
Hvad vill man vinna dermed?
Astundar man långsamhet i st. f. skyndsamhet, så vinnes ändamålet, ty det faller af sig sjelf, ett af två, antingen skall Statscont. med sin President vara sysselsatt från slutet af November med markegångstaxorne och sålunda hindras från Stalsconl:s egna göromål, eller ock skola markegångsmålen icke kunna företagas oftare än vissa sessiousdagar, och ett sådant förhållande skulle menligt inverka på uppbörden.
Det är dessutom alldeles onyttigt, att pröfuingen sker af tvenne Collegier i st. f. ett, ty utslag skulle i alla fall meddelas och besvär kunna likaledes anföras.
Skulle domen linnas mot lag och författningar stridande, så följer ock densammas upphäfvaude af Konungen och yrkande af ansvar mot det verk, som icke bättre dömt.
Det är således en åtgärd, som till ingen nytta leder, och jag afhaller mig således från allt vidare yttrande om den saken, öfvertygad att R. o.
Ad. icke godkänner denna del af förslaget.
Jag öfvergår sålunda lill andra punkten, som innefattar förbud mot
Kammar-advocatfiscalen att yrka förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbestämmelse i de fall, då nämnde pris motsvarar eller öfversliger medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne uti de uppgjorda priscuranterne.
Det är i sanning en helt ny regel i lagskipningsväg, att en actor skulle vara inskränkt i sina påståenden, som kärande parl, alt icke äga rättighet att yrka hvad han anser vara det rätta, då domare finnas, som pröfva huruvida påståendena böra godkännas eller ogillas, med hänseende till dessa medelpris, som af socknarne bestämmas och sedan vid markegångssältningen skola tagas till ledning.
Jag ber, att såväl motionären som StatsUtsk. måtte ihågkomma, att dessa priscuranter skola tagas till ledning, men icke gälla vid bedömmandet, ty det händer icke sällan, att dessa medelpris, som uppgifvas på socknestämmorna, äro långt under hvad de borde vara, hvarföre kronofogdarne, författningsenligt, också äro ålagde alt vid sådana tillfällen göra anmärkn:r, och att markegångscomitéerne jemväl äro författningsenligt ålagde att vid sådane kronofogdarnes anmärkn:r fasta afseende och pröfva på hvilkendera sidan sanningen befinnes.
Jag yrkar derföre, att denna inskränkning i advocat-fiscalens rättighet till påstående måtte, såsom emot all rättegångsordning stridande, ogillas och följaktligen icke antagas.
Den sista punkten deremot, eller att de förändringar uti markegångstaxorne, hvilka slutligen varda fastställda, skola allmänneligen gälla inom ett och samma markegångsdistrict, biträder jag för min del; ty derigenom kommer man att undslippa en massa af besvärsmål, i thy, att om en person inom ett markegångsdistrict anför besvär mot markegangslaxan och under - Den i Januari f. m. !) derrättelse sprides derom, sa besvära sig ej andra personer öfver samma sak, emedan de vela, all om besvären godkännas, kommer rällelscn ali gälla för alla inom districtel, såväl för Kronan som den enskilde.
Della förhållande är riktigt, är principcnligt och lill sina följder nyttigt, derföre tillstyrker jag ock att denna del, som utgör slutet af hvad som blifvit uppläst, mätte antagas, men det öfriga deremot förkastas såsom icke tjenlig! alt behålla.
Skulle R. o. Ad. icke med förändringar vilja anlaga Ulsk:s utlät, för det närvar., sä inskränker jag mig till begäran 0111 återreinis, och i sådant fall ber jag alt fä erinra StatsUlsk., alt K.
Kammareoll. lill Konungen ingifvit ett utlät* ruride förändring i markegångssättningarne, lill vinnande af en bättre ordning härutinnan äfvensom visshet alt eli verkligt medium af gällande pris mätte blifva fastsläldt, beslående deruti alt markegångssättningarne skulle tillbakallyltas lill de första dagarne tili October, i st. f. November månad, och alt medelpriset för del föregide årets sista qvartal skulle sammanräknas med samma pris, under de 3 första qvarlaleu af det påföljande äret, lill följd hvaraf markegångscomileens besvär icke blef något annat än alt tillse det medelprisen blefvo rätt sammanräknade oell medium fastsläldt, hvarigenom priset på markegångspersedlarnc blef en verklig sanning, dag vill nu ej ingå i något yttrande i afseende å hvad vidare följer i detta utlät. ifrån SlalsUtsk.; men jag anhåller alt få förklara, alt advocatfiscalens skyldighet och pligt är, alt, der han linner markegångssältningen, med afseende på jemförelse med priscuranler i angränsande län, vara för låg eller för hög, i ena fallet yrka förhöjning och i del andra nedsättning, på det alt om i en markegängssältningscomite räntetagare hafva öfvervigten, desse icke mätte böja prisen utöfver hvad de böra vara, likasom i fall räntegifvare skulle hafva öfverhandeu, de icke mätte otillbörligen medverka till en nedsättning i prisen under hvad de varit och äro.
Della säger jag som styrka för hvad jag förut anfört i afseende på Kammar-advocalfiscalens fullkomliga rättighet och pligt alt förfara som kärande i målet. n lii’ Akerman, Fredr.:
Den punkt af Utsk:s utlåt., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning, innefattar frenne särskilda frågor: den första huruvida besvär öfver markegängsprisens bestämmande ina af K.
Kammareoll. och Statscont. gemensamt pröfvas oell afgöras; den andra, alt den förhöjning i markegångsprisen, som möjligen kan ifrågakomma, bör grundas pä verkställd jemförelse mellan prisen såväl inom länet sorn uti nästgränsande län; och slutligen den tredje, att de förändringar i markegångstaxorne, sora kunna varda fastställde, skola gälla för såväl Kronan som räntetagare och räntegifvare inom samma markegångsdistrict.
I fråga om den första punkten, får jag tillkännagifva, att jag icke vet, hvarken hvarföre det föreslås att Statscont. skall deltaga med Kammareoll. i denna pröfning eller hvad dermed skulle vinuas.
Härmed vill jag ingått 11. 2 10 Den 4 Januari f. m. lunda hafva sagt, att jag anser del lämpligaste sättet i detta afseende vara det, sorn nu äger rum; men att det här föreslagna olvifvelakligl skulle föranleda lill tidsutdrägt och andra olägenheter, om samtalen i sådane ämnen förökades, del tror jag mig utan fara för misstag kunna påstå.
Man utgår i allmänhet numera ifrån den synpunkt, ali man så myckel som möjligt hör inskränka de administrativa verkens domsrätt, och mig förefaller det besynnerligt alt vilja uppdraga en sådan domsrätt ål ett verk, som hittills icke innehaft, en dylik.
Man säger, all Statscout. kunde tiga fruktan att markegängen hlefve alltför hög, och derföre uppträdde i de räntegifvandes intresse.
Det är en alltför besynnerlig tanka, att Statscont., som skall hålla Regeringen penningar till handa, skulle hafva intresse af att markegängen hlefve låg.
Jag anser, att just i denna fråga kan Statscont. betraktas som part, och således minst af allt som domare, hvarföre jag tror, att denna punkt hör afslås.
Med den siste talaren instämmer jag i hvad han yttrat om det oriktiga i begränsningen af aclors rätt att göra påståenden; jag anser olämpligt att här stadga några gränsor för actor, endast sådane stadgas för domaren.
Alt förhöjningar, sorn möjligen kunna medgifvas i markegångslaxorna, icke grundas pä förhållanden, som icke kunna i natur och climat jern Töras, ulan på jemförelse i prisen inom länet och nästgränsande län, finner jag vara billigt; äfvensom att hvad som gäller för en inom eli tl ist rict, skall gälla för alla derinom, det. finner jag vara eli stadgande af så öfvervägande beskaffenhet, alt man saklöst kan lemna juridiken åsido.
Hr von Holl c niia osen, Michael Silvin sr Jag delar den öfvertygelse, som de 2:ne föreg, talarne yttrat, all det är nödvändigt att låta domsrätten endast tillhöra elt Collegium, äfvensom att, 0111 klagan anföres från en person eller Corporation och densamma finnes pä skäl grundad, sä all ändring och rättelse meddelas, denna äfven må gillia för alla inom samma district.
Hvad deremot vidkommer Ulskis förslag, alt medium skall tagas af de inom hiiraderne uppgjorda priscuranter, sä förundrar det mig att någonting sådant har kunnat framställas, derföre att jag trott alt erfarenheten skulle hafva visat, att dessa priscuranter rätt ofta iiro lill den grad oefterrättliga att man af desamma icke kunde hafva någon ledning, derest icke kronofogdarnes yttranden funnos bredevid desamma.
Och huru skulle väl någon menniska kunna tro, att sådane priseuranler, sorn bestämmas af parlerne sjclfve, som sammanträda för alt bestämma det pris, hvarefter de skola betala sin skatt, innehålla det riitla värdet?
Hvad Gottland specielt beträffar, sä uppgår derstädes räntelagarnes antal icke till hälften mot räntegifvarnes, hvarföre också fordom inom Gottlands län markegångssättning icke fick ske, utan elt medium skulle tagas af de närmast belägne länens pris.
Landshöfdingen derstädes har inga räntor att uppbära, är således i det fallet ganska ojäfvig, och förhållandet är på ön i öfrigt, att om markegångssättningen der icke är den aldralägsla, så är den dock ibland de lägsta.
D e n 4 Januari f. m. II II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillknnnagaf, att plenum kommc att fortsättas kl. (i e. m.
De liesta förslag till Förändringar i våra författningar härleda sig derifrån, att sjelfva författningarne blifvit illa tillämpade.
Sä är äfven förhållandet med dea ifrägnvar. förändringen i sältet alt bestämma markegångspriscn.
De små förändringar i länens markegångspris pä spanmäl, som under de förflutna åren allt jernet blifvit gjorda af vederbörande Collegium, af oftast blott 12 ä 16 sk. b:eo, hafva varit orsaken dertill, att pluraliteten af SlatsUlsk:s ledamöter ansett, att äfven eli annat embetsverk borde jemte Kammarcoll. taga befattning med fastställandet af markegängsprisen.
Erfarenheten har visat, ali dä besvär öfi er mnrkegängssältningar blifvit af Konungen gillade, fastän af Kammarcoll. afstyrkle, har den förändring deruti, som sålunda nädigst blifvit mcdgifven, icke kommit någon annan till godo, än den eller dem, som besvären undertecknat; men den förhöjning i markegångspris, sorn Kammarcoll. fastställt, har för alla de öfrige blifvit gällande för Kronans behållna spaninålsräntor.
Derigenom har i flere provinser stora levereringar af kronotionde och alVadsspanmäl ägt rum, hvaraf Stalsconl. pä del högsta besvärats, enär spanmålen under förra äret icke kunde säljas lill det af Kammarcoll. fastställda markegångspris.
Enär nu detta pris ytterligare fallit delta är, och man kan förutse, att levereringarne under denna vinter blifva lika betydliga och måhända mera betydliga än under de förra, sä lär Slalscont. för närvar, myckel besvär utaf en mängd spanmäl, sorn icke kan i magasinerue rymmas eller skötas, och följaktligen är icke Statscout, någon part, som yrkar pä en större förhöjning i markcgängsprisen i de provinser, der spanmäl kan komma att inlevereras, tili följd deraf att priset blifvit bestämdt utöfver hvad skäligt är; hvaremot och om ej rättvisan städse föresväfvade K.
Kammarcoll. , man skulle kunna säga, att K.
Kammarcoll. helst skulle vara benäget att bestämma markegängsprisel högt, såsom inverkande fördelaktigt pä löntagarnes villkor.
Det. kan oj förutsättas, att något sådant i ringaste män inverkat pä K.
Collegii beslut; men om det är fråga om hvilkendera, Kammarcoll. eller Slalscont. här är part, sä torde Kammarcoll. kunna snarast sägas vara det, ehuruväl Stalsconl. under samma åsigt äfven sä kan anses.
Jag tillstyrker likväl icke antagande af den 1 punkten af Ctsk:s förslag, enär jag anser, att K.
Kammarcoll. ensamt kan lika väl bestämma markegängsprisel, som nämnde Collegium i förening med Stalscont.; men jag har endast anfört det föreg:de, för alt lemna upplysning om orsaken till förslagets tillkomst.
Frågan om förbud För Kammar-advocatfiscalen att yrka förhöjning af en utaf deputerade i länen vidtagen prisheslämmelse, då priset motsvarar eller öfverstigcr medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne uti de till ledning vid murkegängssältningeu i författningsenlig ordning inom di - lä
Den 4 Januari f. m. strictet aflemnade priscuranter, är icke sä farlig sora raan trott; tv om den sista punkten hufvudsakligen blifver antagen, sä är det icke allenast laudskaincreraren öppet leranadt, utan det är äfven hans åliggande, alt öfverklaga markegängssättningen derest den inom länet befinnes vara för lag, oell om en ändring i afseende pä sädane besvär kommer att iiga runi, sä gäller den för alla de räntor, sora liro Kronan be lia I Inc. Således äfventyra!’ icke Kronan någon minskning i sin inkomst derföre, att
Kanimaradvocalliscalen icke skulle vara berättigad all yrka någon förhöjning.
Orsaken, hvarföre denna punkt inllulit i StatsUtsk:s förslag, är dcu, ali advocalllscalen, såsom erfarenheten visat, begagnat sin rätt att yrka förhöjningar pä ett säll, som icke öfvcrensslämt med de i orterne gängbara prisen, och säledes vållat förhöjning, under de år dä det varit till Kronans skada och enskildes förlust, hvilket äter föranledt misstroende, missnöje och funderingar pä förslagen att ändra gången för markegångssältningarne och besvären deröfver.
Hvad jag i delta fall har anfört, skulle jag skriftligen kunna visa skäl till, racn R. o. Ad. torde måhända hafva funnit, att jag sällan anför något, sora icke är enligt med verkliga förhållandet, hvarföre företeende af de skriftliga bevisen torde anses öfverflödigt och deras intagande i prolocollet vill jag således icke yrka.
Beträffande del mora., som handlar om alt förhöjning i markegåogsprisen, der dcu kan ifrågakomma, bör grundas pä verkställd jemförelse mellan prisen, såväl inom länet som uti nästgränsande liin, så torde R. o. Ad. finna förslaget vara riktigt.
Jcmförelsen utstriickes icke längre än lill angränsande län, såsom varande tillräckligt, emedan en längre utsträckning kunde menligt inverka på prisbestämningen.
Jag vill således i delta afseende icke yrka någon förändring.
Den sista punkten innehåller, alt de förändringar lili den af deputerade uppgjorda markegångstaxa, hvilka slutligen varda fastställda, skola gälla för såväl Kronan som samtlige räntetagare och räntegifvare inom samma markegångsdislrict.
Detta förslag anser jag för min del icke vara fullkomligt riktigt.
Att de förändringar, som slutligen fastställas, skola gälla för alla Kronan behällnc räntor, det anser jag vara ganska rikligt och nödvändigt.
Förhållandet nu är af beskaffenhet, allom Kammarcoil. fastställer ett markegångspris, sorn är högre än hvad räntcgifvarne anse vara det rätta, så är det omöjligt för deni att samfäldt och alla på en gäng deröfver hos Konungen anföra und. besvär, hvarigenom således deras rätt att söka rättelse i livad de anse vara orätt de facto, ehuru ej genom någon författning är deni bestämdt betagen, och anser jag således det vara nyttigt, alt de förändringar, som slutligen i markegångslaxan fastställas, skola för alla Kronans behållna räntor varda gällande; hvaremot hvad enskilda räntegifvare och räntetagare angar, förhållandet är något annorlunda.
Der är icke så beskaffade binder alt anföra, ty hvar och en får der se upp på siu fördel, och om hau är nöjd med markcgångssuttningcuj in - Dea 4 Januari f. m. 13 ser jag icke hvarföre någon förändring skali för honom klifva gällande.
En rusthållare t. ex. har räntor af eli augmentshemman, sorn ligger honom nära i en ort, der största tillgången på spanmål inom länet linnes; augmenlsgifvoren är icke skyldig att köra spanmåten längre än till rusthållet; detta ligger nära; forslingen är således lätt att verkställa.
Om markegångspriset blir det högsta, så levererar augmentsgifvaren spanmål, och rusthållaren är nödsakad all mottaga densamma, ehuruväl rusthållaren såväl sorn augmentsgifvaren äfven hade varit nöjde med att slå qvar vid del af länets deputerade bestämda, mera lindriga markegångspris.
Så kan förhållandet vara äfven i fråga om andra öfverenskommelser såsom arrenden m. m., hvarvid inga olägenheter uppslå om nuvar. stadgande qvarstår, hvad de enskilde angår, blott alt ändring vidtages i fråga om Kronan bebis 11ne räntor.
För öfrigt hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm, huruvida propos. kommer framdeles göras på liela delta Utsk:s förslag, eller om detsamma kommer att sönderdelas och blifva föremål för särskilda proposir, i hvilket sednare fall jag tror ali besluten lättare kunna fattas, såvida ej R. o. Ad.
Runer för godt alt återremittera liela förslaget.
I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att då Frih.
Cederström hegart återremiss, borde propos. dertill å förevar, puukt i dess helhet framställas, men alt om denna propos. af R. o. Ad. ej bifölles, det syntes blifva nödigt alt särskildt besluta om hvar och en af de delar, denna punkt innefattade.
Raab, Adam Christian: Frih.
Cederström har alldeles misstagit sig, då han trott, alt jag vore motionär för alla de fyra särskilda moni., som nu utgöra föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, då jag deremot endast är motionär för den del af det hela, som Frill, sjelf behagat understödja, eller att det pris, som slutligen varder bestämdt för en, skall gälla för alla räntegifvare och räntetagare inom samma län.
Vidare har Frih. misstagit sig i antalet af punkter, ty de äro 4 i st. f. för 3.
Hvad den första punkten angår, eller all besvär öfver markegångsprisens bestämmande böra gemensamt afgöras af Kaminarcoll. och Statscont., så instämmer jag med Fribin i den åsigt, all del är bäst att den saken afgöres af Kammarcoll. allena, emedan jag ej tror, att man skulle vinna derpå att flere embetsverk dermed sig befattade.
Här säges visserligen i betänk, pag. 4, att K.
Statscont. äger speciel kännedom ang:de de i städer och orter gällande spanmålspris, samt ledning af ingående berättelser ang:dc årsvexlens beskaffenhet, såsom skäl hvarföre Statscont. skulle biträda Kammarcoll. vid sådane besvärsmål afgörande; men delta skäl har jag ej funnit gilltigt, emedan det är ganska lätt för högbemälde K.
Collegium alt skalfa sig dessa upplysningar uti K. Statscont., och jag fruktar, alt om flere embetsverk skola sig härmed befatta, man, som ordspråket lyder, kommer ur askan och i elden. 14 Den 4 Januari f. m.
Den andra frågan är, huruvida förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbeslämmelse må kunna af Kammaradvocatfiscalen yrkas eller af Kammarcoll. och Stalscont. medgifvas i de fall, då nämnde pris motsvarade eller öfversteg medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne i priscuranterne från districten.