Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En arme' af några och 20,000 man, väl försedd med sina behof, väl öfvad, och ägande ett tillräckligt antal befäl, (hvilket allt en större skulle sakna) vore äfven, efter min öfvertygelse, fullkomligt tillräcklig att afslå hvilket anfall som helst på våra kuster, der henden omöjligen kan landsätta en större styrka på en gång; enär dertill erfordras maritima tillgångar, som England icke ens är mäktig utaf.
En arme', sammansatt af endast beväring, kan aldrig göra ett verkligt motstånd; den är för ung dertill.
I Preussen, der beväringssyslemet är bäst genomfördt, anses den i activ tjenstgöring varande trupp, beslående af allt dess manskap mellan 20 och 23 års ålder, såsom endast en recryts/iola till den verkliga arméen, som utgöras af lantvärnet, bestående af manbart folk mellan 30 ä 40 års ålder.
Desse äro de ende som bålla ut ett krigs fatiguer; ynglingar mellan 20 och 23 års ålder håller icke ut dermed.
Om Preussen får ett krig, kommer en hvar att se, huru det går med denna arme, och att försvaret kommer att hvila på landtvärnet allena.
Men för alt komma derhän, der den Preussiska hären är med sitt landtvärn, hvilka uppoffringar fordras det icke!
Efter de calculer jag anställt, skulle en sådan armé hos oss, med endast ^ af den öfning som derpå användes i Preussen, kosta 4 millioner r:dr mera om äret än vårt nuvar. försvarsverk till lands, så väl värfvad beväring som indelt trupp, dessas boställen jemte allt annat inberäknadt.
Vår indelta armé är det palladium, på hvilket Sveriges sjelfständighet beror; förstärkt med 2 u 3 classer beväring, uppfyller den alla försvarets behof.
Jag anser derföre, att beväringens nuvar. organisation är ganska passande, och att den icke i något afseende bör ändras.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:ns betänk.
Ståndet torde ursäkta, att jag yttrar några ord i detta hänseende, ehuru jag icke tillhörer krigareyrket; men i en nationalangelägenhet af den vigt sorn denna, anser jag mig, då frågan blifvit bragt å bane, böra uttala min mening.
Den instämmer hufvudsakligen med Hr von 174 Den 17
Oc t o-ber f. m.
Ilolienhausens.
Jag ogillar de förenade Utsk:ns betänk, bade till dess skäl och dess slut, och det, dels på grund af den erfarenhet jag samlat, att kunna tala om mitt fädernesland, dels på grund af hvad jag sett, hört och läst om andra länder.
Under den lid, som jag utöfvade Landshöfd.-embetet i Calmar län, erfor jag, att de, som låto lega för sig, ingalunda äro de sämsta till krigstjenst; tverlom mycket dugliga ynglingar.
Den största och vackraste som jag såg i hela länet, lät lega för sig.
De som legdes voro i allmänhet dåligt folk, sådane, som förut varit anställde vid reg:tcrnc och derifrån för en eller annan olat blifvit afskedade, och nu med knappa frejdebetyg sökte slingra sig fram att blifva antagne.
I Frankrike är äfven legning tillåten, och man har der den motbjudande åsynen af skyltar, som visa en grenadier i all sin prakt, och betydelsen af denna skylt midt ibland andra skyltar, är, att der får man köpa folk till conscription.
Jag har nyligen läst en afhandling just om den Franska armeen, deri generaler och andre personer anföras såsom klandrande det förderf, som Franska armeen lider af dessa legda personer, såsom de svåraste att behandla, de sämsta emot fienderna och de som gåfvo de sämsta exemplen.
Man säger, att vår indelta soldat är legd.
Det är sant, men lian har gjort krigarens yrke till sitt lefnadsyrke, och troligen finnas få medborgare i Sverige, som uppföra sig så väl som den indelta soldaten, derföre förmodligen, alt han står under uppsigt af ett befäl, som intresserar sig för honom.
Hvad äro äler de, som låta lega sig, att anse, annorlunda än som lösdrifvare?
De passa på tillfället att få någon vinst för ögonblicket genom legningen.
Jag kan ej påminna mig annat, än att jag, vid mönstringar på tvenne särskilda ställen inom Calmar län, såg en och samma person, hvilken, då det icke lyckades att bli antagen lill legokarl på det ena stället, skyndade lill det andra för att vinna sin önskan.
Man säger, att R. o. Ad. icke borde fatta något beslut i denna fråga, för att ej förekomma Konungen i det förslag, som
Han utan tvifvel kommer att i detta hänseende afgifva.
Jag skulle icke tro, att R. o. Ad. eller Ständerne göra conscriptions-systemet vidsträcktare och strängare än hittills, eller skola lägga något band på de företag, som Konungen kan komma att göra; men jag befarar, att om R. o. Ad., när denna fråga är väckt, skulle förklara sig för legosysfemet, så skulle motsatsen kunna inträffa till hvad Gr.
Björnstjerna nyss nämnt.
Jag befarar, att de öfrige Stånden, åtminstone bestämdt BondeSt., deruti skall se en benägenhet hos Adeln, att genom penningar befria sina söner från det som åligger Bonden eller den fattige, som icke kan betala.
Just derföre önskar jag, att R. o. Ad. måtte ogilla eller återremittera betänk.
Efter gifven och rätt uppfattad anleda. nödgas jag aflemna en definition på stångbataillon.
Stångbataillon är en öfning, hvarigenom öfverbefälet undervisar det öfriga befälet i manoeuvcrn.
Jag tillhör ju sjelf civilståndet, sorn jag nyss sade skulle kunna draga nytta af en sådan öfning.
Den 17 October f. m. 175 detta uttryck, eller rattare, med denna liknelse, har jag visst icke velat förnärma ett stånd, af hvilket jag sjelf är en medlem.
Hufvudsaken i allt är att förstå manoeuvern, och hufvudsnmman af mitt yttrande är, att jag lefver och dör i den öfvertygelsen, att den hund, som drifves till skogen, icke tager många harar, ochalt det således är en vinst att slippa dem, som, i brist af nationalkänsla, lega för en så helig pligt, som den att försvara fäderneslandet.
Van att respectera andras åsigter, vill jag icke motsätta mig yrkandet af äterremiss, öfvertygad örn, att allt hvad vi här yttra endast är som skott i luften; ty endast under villkor af legningsrält antog BondeSt. beväringsskyldigheten.
Denna rättighet var ett conditio sine qua non.
Herrarne få väl se, huruvida det derifrån afstår framdeles.
Peyron, Gustaf Abrah.:
Jag skall icke länge upptaga II. o.
A:ds tid; jag har endast begärt ordet, för att tillkännagifva, att äfven jag delar motionärens tanka.
Jag tror, att rättigheten för beväringsskyldig att lega för sig bör försvinna, och anser således, att beväringsstadgan i detta afseende bör ändras; men jag tror icke att rätta tiden dertill ännu är inne; utan att bättre är att afvakta såväl de beväringsskyldiges som gamla stammens reorganisation.
Emedlertid och då jag fullkomligen instämmer med de värde ledamöter, sorn yttrat sig emot ifrågavar. legningsrätt, får jag vördsamt anhålla om äterremiss af betänk.
Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms förevar, betänk.
N:o 1 blef af R. o. Ad. återremitteradt.
Föredrogos och biföllos Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-
Utskms nedannämnda, d. 9 dennes på bordet lagda betänkm:
N:o 2, i anleda, af väckt motion, alt böter, förvandlade till fängelse vid valten och bröd, måtte i vissa fall få aftjenas i häradsfängelserna; samt JN:o 3, i anledn. af väckt motion, att ålderstigna skeppare, ej allenast måtte i de städer, der särskildt afdelning af rådstufvurätten handlägger sjörätts- och tullmål, blifva ledamöter i denna afdelning, utan ock anses äga företrädesrätt till fyrmästare-, lotsåldermans- och lolslieutenauts-tjenster.
Fredrogos Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskms d. 9 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 4, i anledn. af väckt motion, aug:de förtydligande af författningarne om snöplogning.
Fullkomligt delande motionärens åsigt, att ett förtydligande behöfves i afseende på föreskrifterne om plogning och snöskottning, och att desamma af olika domare blifvit pä olika sätt tolkade, instämmer jag visserligen med de förenade Utskm, alt ett förtydligande i hvad stadgadt finnes verkligen är af behofvet påkalladt; men då Utskm endast föreslagit en förhöjning i böterna för uraktlåtenhet i fråga om snöplogningsskyldigheten, ifrån 3 r;dr 16 sk. till 6 r:dr 32 sk., så tror jag 17G Den 17 October f. m. ej att det sökta ändamålet vinnes, ty om t. ex. 30 a 40 plogskyldige fnnnos, så skulle de hafva lika lätt alt sammanskjuta plikten af 6 r:dr 32 sk., som mindre ploglag 3 r:dr 16 sk., i händelse man ansåg bättre och beqvämare att plikta, i st. f. att verkställa plogningen.
Jag anhåller om återremiss, och att de åsätta böterna sammanlagdt må göra hvad de försumlige hvar för sig skolat erlägga.
Med den siste talaren instämmer jag i begäran om återremiss, men ej i fråga om bötesbeslämmelserne.
Enligt 1815 års författning, är det ploglagsföreståndarne, som skola tillse att vägarne alltid skola hållas i farbar t skick, och snöfallet är budkaflen, och det behöfves inga särskilda bud.
Det faller af sig sjelf, att föreståndaren för ploglaget skall se till att skottningen verkställes.
Den som uteblifver, bör böta, och åligger det fogden att lega för den tredskande, som får betala kostnaden.
Jag skulle derföre anse, att om något förtydligande af 1815 års K. br. behöfves, det må inskränkas dertill, att någon budning till skottning eller plogning icke må erfordras, ty ploglagen skola sjelfmant inställa sig vid urväder eller starkt snöfall, och att den försumlige må åläggas att betala den, som i hans ställe blifvit legd att skottningen fullgöra.
Så snart frågan vänder sig derom, att det icke blir ploglagsföreståndaren, som skall plikta, om vägarne vid inträffade snöfall icke äro i vederbörligt skick, så ingår jag äfven derpå, ty då utgår i alla fall det bötesbelopp, som för försummelsen är stadgadt; men då böterna skola tagas af ploglagsföreståndaren, och i följd af den princip som af Utskrns betänk, kan in liemtas, sä skulle jag tro, att böterna böra utgå efter antalet af de försumlige.
I anledn. af de anmärkmr, som blifvit gjorda vid detta betänk., tager jag mig friheten upplysa, att då frågan på afdelningen föredrogs, bestämde afdeln. ett vite af 13 r:dr 16 sk. b:co för den plogfogde, som uraktlåtit att vid inträffande snöfall sammankalla ploglaget, men förslaget derom rönte ett så allmänt motstånd inom den del af Utsk:s ledamöter, som egentligen besörja plogfogdebefatlningarne, nemi. ibland BondeSt:s ledamöter, att detta vite nedsattes till 6 r:dr 32 sk.
Utgående derifrån, alt, om plogning eftersattes af ploglaget, det då åligger vederb. kronobetjente att för lega densamma verkställa, hvilken legokostnad komme att genom länsmannen uttagas hos de försumlige, ansågs ett vite derutöfver af 6 r:dr 32 sk. vara tillräckligt.
Pä denna grund får jag anhålla om propos. lill bifall å betänk.
Sedan jag begärde ordet, har Hr von Troil relaterat förloppet af discussionen öfver detta ämne inom Utsk:n, hvilka ansågo, dels alt de föreslagna böterna för plogfogdens försummelse voro nog höga, dels alt arbetets verkställande för Den 17 Octo ber f. m. 177 för lega på den försumliges bekostnad vore eli mera verksamt, alldeles tillräckligt correctiv, för att motverka försummelse.
Att bildning måste ske till dem, som det åligger alt bålla vägen i godt skick, synnerligast till de längst derifrån boende, torde finnas belt naturligt.
De kunna icke veta lill hvad grad ett uppkommet snöfall eller snöyra gjort vägen ofarbar, och skulle de väghållningsskyldige utan all bildning, vid hvarje snöfall inställa sig till snöskodning, skulle detta onus blifva alldeles odrägligt.
Jag föreställer mig alltså, alt R. o. Ad. skulle kunna godkänna Ulsk:s betänk.
Det förefaller mig rent af besynnerligt, alt i Sverige, der snöfall ofia nog åro af beskaffenhet att göra det omöjligt för föreståndaren af ett ploglag att verkställa upphudning hos detta ploglag, emedan lian sjelf stundom då skulle tvingas skotta sig fram från den ene till den andra, för uppbud, ning till snöskottning-, dä hvar och en förnuftig varelse sjelf kan se, att vägarne af snöfallet bli igenfallne, och alt vägen behöfver banas medelst plogning.
Böter af 6 r.dr 32 sk. eller 3 r:dr 16 sk. fylla icke ändamålet, men väl legning, som af ploglaget får ersättas.
Jag förnyar min begäran om äterremiss.
Om jag förstått Frih.
Cederström rätt, så är all anledn. för banden, att uppbud till plogning bör ske, ty det kan bända att den ena tycker all plogning bör ske, andre att dermed kan uppskjutas till en annan dag.
Någon måste finnas, som bestämmer detta.
Jag inser ingen svårighet för en sådan bildning, och erfarenheten har visat, att vitelia varit olämpliga. 6 r:dr 32 sk. för ett stort ploglag utgör icke mer, än 3 r:dr 16 sk. för ett mindre.
Om man antog 13 r:dr 16 sk. vite, och stadgade, alt plogmästaren, då han försummade att buda, deraf måste erlägga hälften, för hvar och en af ploglaget, som ej erhållit luid, så tror jag att ändamålet vunnes.
Jag tror, alt frågan vändt sig om något annat, än hvad den synes vara för mina ögon.
171)0 års författning torde vara den, som bestämmer om ploglagsföreståndarnes skyldighet, samt den af 1815 om de plogskyldiges åliggande, alt sig lill plogning infinna, och att det är fråga om förtydligande af denna sednare.
Jag har trott, att ett vite af 6 r:dr 32 sk. icke är för ett stort ploglag mer än 3 r:dr 16 sk. för ett litet.
Jag yrkar äterremiss, emedan jag anser böterna vara för ringa för ändamålets viunande.
Jag upprepar hvad jag redan baft äran yttra, att correctivct mot försummelse ligger icke blott i de böter, som ådömmas den försumlige, ulan äfven deruti, att snöplogningsarbetel på hans bekostnad skall verkställas mot lega.
Alt ålägga allt för stora böter, vore att göra det tryckande af vägliållningsskyldighelen lill ett ännu svårare onus.
Man bar sagt, alt ofta nog plogfogden icke kan komma fram för snöyra till dem, som lian 3 li. 23 178 lie n 17
Oc t olie r f. m. skall buda.
Om lian icke kan komma fram, så är svårigheten densamma för den väghållningsskyldige, att komma fram lill vägen, och det vore då obilligt alt fordra, det hvar och en af desse skulle, vid hvarje inträffadt snöfall, sjelf begifva sig till stället, för att tillse, om skottning erfordrades.
Sedan härefter discussionen förklarats vara fulländad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till ålcrremiss af l!lsk:s betänk.
Propos. till bifall å detta betänk, blef derefter af II.
Ex. Ur Gr. o. Landtm, framställd, och af II. o.
Ad. besvarad med starka ja, blandade med mänga nej, hvarpå II.
Ex. förklarade, att ja dervid varit öfvervägande.
Jag begär icke votering, men anhåller, att lill prot. fä reservera mig mot beslutet.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna ullåt-.n och betänkm, nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 38, ang:de reglering af utgiftcrne linder riksstatens 5:tc hufvud ti tel; N:o 40, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens Tale hufvudtitel; Lag-Utskottet: N:o 13, i anledn. af väckt motion om rättighet för fordringsägare alt hos Konungens Bef:h:de erhålla s. k. promotorial i lag sökningsmäl; N:o 14, i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos. ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap.
Ärfda-b:n och tillägg till T § i 20 cap. af samma balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndarekamrar; N:o 15, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, 9 och 10 §§ i IT cap.
Handelsbm, samt förklaring af 2 § i samma capitel; N:o 16, i anledn. af väckt motion, ang:de ändring i straffbestämmelsen för prest, som viger den, hvilken ej uppnått den ålder, som fordras för äktenskaps ingående; Allm.
N:o 39, i anledn. af väckt motion om upphörande af stadgandet ronde cavallcriliästars förseende med sqvadronsmärken; iN:o 39, i anledn. af väckta frågor om upphörande af indelade cavalleriets fotmöten, samt om förändring i föreskrifterne rör:de remonteringen vid dragonregementena m. m.; N:o 40, i anledn. af vackt motion, att Mynt- och Conlrollvcrken måtte ställas under K.
Bcrgscollegii öfverinseende; N:0 41, i anledn. af väckt fråga om ändrad beskaffenhet
Den 17 Octo ber e. m. 179 af såväl gästgifverierna, som dervarande åkdon för resandes förskaffande ; N:o 42, i anledn. af vackt fråga om förändring uti lönevillkoren för corrector vid Orebro skola ; N:o 43, i anledn. af vackt motion om rättighet för fabrikanter alt, genom utbjudande i husen, afyttra deras tillverkningar; INT:o 44, i anledn. af ingifven motion om förbättring af lotsstatens lönevillkor; N:o 45, i anledn. af väckta motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som, under namn af '7brooch quai-afgifl”, uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara väta varor; samt N:o 46, i anledn. af väckt motion om undersökning ronde Tcclmologiska institutets förvaltning m. m. II. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 3 e. m.
In fidem protöcolli, Albert Munck.
Thorsdagen den 17 Öctober 1844.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedannämnde, den 12 dennes f. m. på bordel lagda betänkm:
N:o 33, i anledn. af väckt motion om nedsättning af räntan vid utlåning af spanmål från socken- eller fattigmagasin; N:o 34, i anledn. af väckt motion om upphörandet af interimsbesigtningar å prestebol; N:o 35, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af föreskrifterne, ronde inländska skådespelares och konstidkares skyldighet att erlägga afgifter till E.
Theaterns och Hofcapellets pensionscassor; N:o 36, i anledn. af väckt fråga om förändring af patentlagen af d. 13 Ilee. 1834; samt N:o 37, i anledn. af väckt motion, ronde mäklareslut i afseende på den s. k. leveranshandeln.
Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 17, med anmälan, att hela beloppet af den sedan 1840 års början upplupna Bancovinst erfordras för Bankens consoliderande.
Ridd.Lisk:s d. 12 dennes f. m. på bor - ISO Den 17 October e. m. del lagda mern.
N:o 11, med svar på älerremissen af Ridd.Elsk:s belänk. angtde ändring af 13 §2 moni. i Ridd.Direct:s instruclion.
C ron Ii jelin, Polycarpus Erik:
Af del nu upplästa belänk. finnér jag, ali Kidd.Utsk. icke fästat något afseende vid mitt yrkande, att Ridd.secret» lön mätte fä förblifva vid hvad den var är 1834, för de fall, dä lian erliäller lillsländ alt, jemle sin tjenst vid Riddarhuset, innehafva annan publik befattning.
Sedan R. o. Ad. för lieie riksdagar sedan beslutit, att Ridd.secret. icke skulle fä hafva annan befattning, fattade R. o. Ad. det beslut, att lian i vederlag derför skulle erhälla en löneförhöjning af (»00 r:dr b:co.
Etsk. liar nu föreslagit, att säsom grundsats skall antagas, alt Ridd.secret. icke skall fä innehafva annan tjenst, än den han bekläder vid Riddarhuset, men dervid fästat det villkor, alt det mätte vara R. o. Ad. obetaget, alt för särskilda tillfällen tilläta honom att innehafva annan befattning.
Dä tyckes mig deraf följa, att Ridd.Etsk. bade bort tillstyrka, helst Et.sk:s uppmärksamhet derpä blifvit fästad, att Ridd.secret., dä det tillätes honom alt innehafva en annan tjenst, jemte sin befattning vid Riddarhuset, borde afstä den lönetillökning, som gafs honom endast derföre, att han icke fick hafva någon annan tjenst än Ridd.secret.- befattningen.
Ridd.Utsk. har nu säsom skäl derför, att Utsk. icke velat ingå pä milt yrkande, anfört, att Etsk. säsom grundsats föreslagit, att Ridd.secret. icke skulle fä innehafva annan tjenst, men säsom undantag hemställt, att han skulle fä innehafva en sädan, och dä tycker Etsk. att det icke vore lämpligt alt föreslå någon löneförändring för delta undantag.
Jag tycker å min sida, att lika väl, som man kunde föreslå ett undantag i afseende pä tjensten, lika lätt kunde man äfven hafva föreslagit ett undantag i afseende pä lönen, pä sätt jag yrkat.
Det enda verkliga skäl, sorn jag egentligen igenfinner uti Gtsk:s betänk, är det, att Etsk. förmenar, alt om äfven 11. o. Ad. skulle tillåta Ridd.secret. att innehafva någon annan tjenst jemte den vid Riddarhuset, sä skulle han åtminstone af sina göromål pä Riddarhuset vara förhindrad alt bekläda någon annan vidsträcktare befattning.
Jag tror, att hvilket embete sorn helst, äfven med hvad man kallar mindre än medelmåttig lön, tillsammans med den lön Ridd.secret. vid Riddarhuset innehar, skulle gifva honom en inkomst, fullt motsvarande den, som hans likar inom andra verk innehafva.
Alt Ridd.secret. icke kan bestrida, jemte Ridd.secrel.tjonsten, någon sådan publik tjenst utom Riddarhuset, som kail vara förenad med flera tusende r:drs lön, inser jag fullkomligt väl, men jag inser ej hvarföre man skall anse Ridd.secret. säsom en person, hvilken behöfver hafva så betydliga löner.
Om Ridd.- secret. nemi., hvilket jag tror ganska lätt lälcr sig göra, skulle med sin tjenst vid Riddarhuset förena en annan tjenst, hvars lönebelopp uppsteg lill 500 ä (»00 r:dr b:co (och en sådan tjenst anses visserligen icke här i Stockholm hvarken särdeles trägen eller vigtig); så skulle Ridd.secret» löneinkomster i alla fall, med häda lönerna sammanlagda, ganska säkert uppgå till emellan 2 och 3,000 r:dr b:eo.
Jag torde fä erinra 11. o. Ad., att, De ii 17 October e. m. 181 om äfven ilen ifrågavar. lönelillökningen icke bifölles, Ridd.sccret:s lön likväl på Riddarhusets stat utgöres af först en contant lön af (»00 r:dr, sedermera af ved oell ljuspenningar, och vidare en hostad, hvars värde icke kan anses ringa, dä det är bekant, att hyrorna här i hufvudstaden äro ganska högt uppdrifna.
Det är visserligen sant, all Riddal husets institutioner föreskrifva, att han icke får uthyra denna hostad, utan skall begagna den sjelf; men man måste betänka, att om han skulle hyra sig bostad och hade familj, sä finge han säkerligen i hyra betala liera hundrade r:dr.
Härtill kommer ytterligare riksdagsarfvoden och introduetionsafgifter, så alt jag tror mig icke räkna för lågt, om jag påstår, att de nu uppräknade löneförmånerna för Ridd.secret. kunna upptagas lill emellan 1,200 och 1,500 r.dr b;co, äfven om icke den ifråga var. löneförhöjningen beviljas.
Denna lön synes mig alldeles icke obetydlig, då dermed förenas en annan lön, om än aldrig sä ringa, antingen i Statens tjenst eller af annan publik beskaffenhet.
Ridd.Utsk. har äfven anfört såsom skäl för denna i min tanka oformliga löneförhöjning, att Ridd.cassans öfverskott är så betydligt, alt denna lön utan svårighet deraf kan utgå.
Jag skulle gilla detta skäl, om ingen annan utväg funnes för användande af Ridd.cassans inkomster, än att anslå den lill onödiga löneförhöjningar åt tjenstemännen.
Dessutom anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derå, huruvida det kan vara så särdeles väl betänkt, eller med en rationel hushållning förenligt, att anslå stora löner åt en tjenst, just då man kan taga för temligen gifvet, att inom en icke allt för lång tidrymd en sådan förändring inom nationalrepresentationen inträffar, hvarigenom det torde vara ganska osäkert, huruvida denna tjenst kommer att blifva behöflig.
Det torde icke kunna nekas, alt såväl bland den större allmänheten utom representationen, som inom representationen, meningarne äro i detta fall temligen vidsträckt uttalade; och då vi på detta rum hört Konungens rådgifvare yttra, att frågan om en förändrad nationalrepresentation icke numera kan falla, så torde det icke vara tvifvelaktigt, att inom ett decennium en sådan förändring blifvit tillvägabragt.
Skulle då dervid hända, hvilket man väl kan förutse, att den nya representationen icke kommer alt utgöras af fyra Stånd, med tillhörande cancelliet'; så torde man kunna taga för gifvet att Ridd.secret:s vigtigaste befattning upphör.
Hans befattning skulle från den stunden endast komma att blifva en vanlig secret.befattning hos Ridd.Direct., och för en befattning af så ringa vigt skulle jag icke tro, att så stor lön kunde erfordras.
Pä de skäl jag nu haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: för det första, alt alla Ridd.secret:s löneförmåner, så välden contanta lönen, som ljus- och vedpenningar, bostad, m. m. mätte anses såsom varande af samma natur som ett arfvode; för det andra, att detta arfvode uppbäres af den tjensteman, som R. o. Ad. lill Ridd.aecret. förordnar, och uppbäres af honom intill slutet af den riksdag, under hvilken en förändrad nationalrepresentation blifvit af R.
St. antagen ; och för det tredje, att R. o. Ad. re - 182 Den 17 October e. m. serverar sig rättighet alt, vid samma riksdag, med fästadt afseende ä viglen af den dä blifvande Ridd.secret:s befattning, först besluta örn de inkomster, som böra honom tillkomma, och sedermera huruvida tjensten må blifva af permanent beskaffenhet eller icke.
Det Utsk., af hvilket jag har äran alt vara medlem, har, då detsamma i R. o. Ad:s uppdrag sysselsatt sig med denna fråga, icke kunnat ingå i så vidlyftiga och vidt utseende betraktelser, som de, hvilka Gr.
Cronhjelm i sitt sednaste anförande åberopat.