Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill blott hafva åran omnämna, att innebyggarne i Halland äfven varit tvungne, att ifrån Danmark anskaffa en person, att vårda deras sjuka kreatur, just för det att man icke kunnat här inom Landet erhålla en sådan.
Jag kan således icke annat ån finna det högst nödigt och nyttigt, att öka Elevernes antal vid Veterinaire-Inråttningen till sexton.
Jag har visserligen icke nog kännedom af ämnet, för att kunna yttra mig derom, men vid alla sådana tillfällen håller jag med dem, hvilka jag anser äga den måsta sakkunskap, och jag finner mig i följd häraf böra i denna fråga instämma med Herr von Weigel.
Man år nu på många orter i saknad af all bot mot boskapssjuka, och om de skola förse sig med Danske eller andre utländske Boskapsläkare, medförer sådant betydeligen drygare kostnad, Den 25 Augustt <\ m. ån om en Elev tillåres vid Veterinairelnråttnin-' gen i Stockholm» Herr Hjerta'.
Af alla de anföranden, jag haft tillfälle här afhöra, har jag icke funnit annat ån ökade skål för mitt tillstyrkande, att SfatsUtskottets förslag, i afseende å Eieverne vid Vettrinairelnråttningen, måtte vinna bifall, samt att, f fall flere Elever anses böra af Staten underhållas, det tillökta antalet bör blifva högst ringa.
Om det nemligen år en sanning, att Landet drager »å mycken nytta af en Veterinairelnrättning, och Om det år lika gifvet, att vissa provinser hittills från Danmark införskaffat VeterinaireLåkare, och följakteligen haft råd der. till, så synes det som Staten ju hade uppfyllt allt hvad af den kunde fordras, enär den gifvit tillfälle åt dessa och andra provinser, att hår i Stockholm med mindre kostnad kunna vinna samma ändamål.
Det år åtminstone säkert, att Elevernes Underhållande i Danmark icke skett gratis, utan kostat ganska anseligt.
Då år det ju ock gifvet, att de orter, som härtill måst bestrida dylike kostnader, egenteligen åro de, som draga nytta af Veterinairelnråttningen.
De öfriga provinseme låra icke förvänta sig samma fördel, ty når Kongl. Maj:t anmodade Lånens innevånare, att hitsånda Elever, var det blott tolf Lån ibland tjugofyra, sorn gåfvo ett jakande svar»
Detta tyckes bevisa, att
Inrättningen icke öfverallt anses så nyttig och vigtig.
Jag kan derföre icke tillstyrka annat, ån att om anslaget §4 toen 3 5 sf ugust i <*. m, för Eleverne ytterligare skall ökas, det må ske till så litet belopp sofn rnöjeiigt.
Dock kan jag icke instämma med Friherre Cederström deruti, alt Elevarfvodena må indragas, i den nion enskilde anmäla sig, att på egen bekostnad uppehålla sig vid Inrättningen.
Den, sorn går dit frivilligt, går ock frivilligt dädan.
Det år emedlertid nödvändigt, att för de vid Inrättningen förefallande gröfre och tyngre göromål hafva personer att tillgå, som dervid åro någon längre tid, och genom ett särskildt band fästade; men jag anser dock de ifrågavarande Elevarfvoden ieks böra bestämmas till flere, än högst tolf.
Herr von Ilahenliaufen:
En vård Leda mot har uppfattat mitt senaste yttrande så, sorn skulle jag hafva trott, att Staten borde genom löneanslag inleda personer på en bana, hvaraf de sedermera icke hade någon fördel.
Sådan var dock ingalunda min mening.
Jag har endast trott mig böra genom en jemförelse visa, att de högre undervisnings-verken egenteligen af förmögnare barn kunna begagnas, men att vid handtverkerierne, hvarmed Veterinairelnråttningen torde kunna närmast jemföras, endast mindre bemedlade söka undervisning, och behöfva derunder njuta lön och kost.
Det kan icke vara någon serdeles attraherande sysselsättning, att kringfara Landet, endast sysselsatt med hästars och boskaps kreaturs botande ; man torde således svårligen kunna påräkna, att personer med enskild förmögenhet skola egna sig åt ett dylikt yrke.
Jag tror derföre, att enär man nä* Den 25 Juiusli #. m. stan ifrän alla landsändar hörer talas om behofvet af skicklige djurläkare, och om nyttan af en Inrättning för deras danande, det också bör vara Statens skyldighet att derom besörja, helst Riksens Ständer, som kjelfve vid föregående Riksdag anmält behofvet hos Kongl. Maj;t, nu fått ett behörigt förslag
• oell det således icke synes vara för mycket begårdt, att de anvisa de medel, som Inrättningens fortgång påkallar, i stället för att afklippa förslaget, och derigenom ordsaka, ett Inrättningen ej kan uppfylla ändamålet.
Efter min öfvertygelse bör derföre det ån må Idta behofvet fyllas.
Men sedan en Ledamot af StatsUtskotfet upplyst, att flere enskilde, med vilkor att underhålla sig sjelfva, redaa skola begärt, att vid Veterinaire-Inrättningen blifva anställde, har jag visserligen icke något deremot, att de lönade Eleverne minskas till tolf.
Jag får dock anmärka, att det anslag, sorn nu till förenämnde ändamål gifves, år ett anslag på Stat, och att således det år någon skilnad emellan detta anslag och bevillningen, som beslutés endast för tiden emellan den inne-, varande och den påföljande Riksdagen.
Med den siste Tala ren instämmer jag fullkomligen deruti, att det vanligen icke år händelsen, att förmögnare För. åldrar skicka sine barn i handtverk, men jag tror dock icke, att orsaken dertill ligger i sjelfva handtvérket, utan i de orimliga skrå-inråttningarne, med hvilka Veterinairelnråttningen ingalunda lärer kunna jemföra®.
Samma värde Talare har ock trott det icke vara angenämt 86 Den 25 Augusti e, m, orh nöjsamt, att sysselsätta sig reed kreatur och deras botande.
Detta skål tror jag prevalerar för dem, som ensamt för inkomstens skuld egna sig åt VeferinaireKonsten, men alldeles icke för dem, som af lust och fallenhet omfatta ifrågavarande yrke.
Att i ändamål att förekomma eller bota sjukdomar hos djuren, undersöka deras organism år ofelbart lika behagligt för den nitiske DjurLåkaren, som samma undersökning, i afseende å mennisfcokroppen, år det för andre Läkare i allmänhet.
I öfrigt och enär, på sått Herr Hjerta tydligen visat, de enskilde orter, hvilkas interesse det hittills varit, att äfven med dryg kostnad utifrån införskrifva DjurLåkare, kunna för båttre köp erhålla dem från Stockholm, vet jag ej, hvarföre
Staten nu skulle vidare blonda sig uti denna affaire, sedan den sksflfat tillfälle till undervisning, - och jag skulle destomindre tro det vara riktigt, att ytterligare härtill å Stat uppföra ett ordinarie anslag, sorn man vet, huru svårt det år, att sedermera återtaga ett sådant.
Herr von TVeigel:
Jag får den äran upplysa, att då fråga uppstod om anställandet af DjurLäkare i hvarje provins inom Riket, och underrättelser i ämnet från samtelige
Länen infordrades, blef resultatet deraf, att tolf af desse
Län alldeles saknade dylike Läkare.
Att afhjelpa detta behof, äfven som att i allmänhet blott tilldana fullkomligen underviste DjurLäkare för alla Rikets Provinser, är likväl ej den enda, Den 25 Augusti e. m. 87 afsigten med Veterinairelnrättningen.
Den har måhända lika stor nytta med sig deruti, att den lemnar tillfälle åt en mängd menniskor, som äro ägare af husdjur, och med deras skötsel hafva att göra, att lära sig känna, hvad dertill hörer; hvarutöfver danandet af skickeliga Hofslagare är ett af Inrättningens hufvud-föremål.
Att förvärfva sig alla de kunskaper och färdigheter, som fullkomligen skickeliga DjurLäkare böra innehafva, är ej lätt.
Jemte flit och oafbruten öfning, under en tid af minst 3 eller 4 år, erfordras egna anlag dertill hos de Elever, som deruti skola lyckas; hvarföre det torde inträffa, att af de sexton ifrågavarande Eleverne, endast fyra eller fem blifva verkeliga VeterinaireLäkare, och att de öfrige stanna vid att blifva Hofslagare; hvaruti äfven ligger ett skäl, att Elevernes antal må, på uppgifvet sätt, ökas.
I afseende på hvad Grefve Cronhjelm yttrat derom, att det icke vore billigt att Staten betalade arbetet i Veterinaire-Inrättningens smedja, får jag anmärka, att det hopp är i den Kongl, propositionen gifvet, att underhålls-kostnaden för Yeterinaire-Inrättningen skall betydligen minskas i den mon arbetet vid smedjan framdeles lönar sig; och att en besparing således deraf är att förvänta.
Friherre Toräng eli Jag förenar mig s& mycket heldre i Herr Hjertås önskan, att
VeterinaireElevernes antal icke må utsträckas öfver det oundgängeliga behofvet, sorn jag alltid skall följa den princip jag antagit, att med möjeligaste sparsamhet handhafva Statens medel.
Men 88 Den 25 Augusti e m. just den omständighet Herr Hjerta anfört, att visse provinser hittills från Danmark eller andra utrikes orter med större kostnad inföfskrifvit VeterinaireLäkare, och att de nu kunde nied mindre omgång och utgifter erhållas vid Stockholms Veterinaire-Inrätfning, — talar för det förslag, livarom vi nu öfverlägge, och jag anhåller på grund häraf om Herr Grefvens oell LandfiMarskalkens proposition, att Elevernes antal må ökas till sexton.
Jag har blifvit missförstådd af Herr Hjerta.
Jag har nemligen trott, att då Veterinairelnrättningen, för att kunna åstadkomma den åsyftade nyttan, erfordrade sexton Elever, och detta förhållande blifvit af sakkunnige män vitsordadt, det vore angeläget att detta antal ej saknades: att sålunda Staten borde bekosta underhållet för sådane sexton Elever, intilldess enskilde anmält sig att utan bidrag af Staten begagna undervisningen; att Statens utgift ar för Eleverne i samma nion skulle indragas; men att, om de enskilde Elevernes antal åter aftoge, så att numerairen icke vore fulltalig, Statens anslag åter skulle utgå, hvarigenom man hade fullkomlig säkerhet, att Veteriuairelnrätlningens behof af Elever alltid skrdle vara uppfylldt.
Här har sedermera .blifvit anfördt, att BondeStåndefs
Ledamöter inom StatsUlskottet yttrat sig emot det ifrågavarande förslaget.
Sådant härrörer dock mera af bristande kunskap 0:11 eget interesse, än af ovilja mot raken; tjr om man behagat fråga Ledamöter af nämnde Stånd, irran orter der boskapssjuka va - Deri 2 g Augusti e, m. 89 rit gängse, skulle deras votum säkerligen slagit hell annorlunda ut.
För min del tillstyrker jag bifall dertill, att sexton elever må vid Veterinairelnrättningen anställas.
Herr Munch af Rofenjkjold:
Det här omtaldte, af BondeSlåndet yttrade, misstroende och ovilja mot Veterinaire Inrättningen i Stockholm härleder sig från erfarenheten och öfvertygelsen om ofullkomligheten af förut varande anstalter1 af samma beskaffenhet, och visar behofvet af bättre.
Jag kan intyga, att personer årligen sändas till Köpenhamn att lära Veterinaire. konsten, och kostnaden derföre drabbar icke blott den enskilde, utan jemväl indirect Staten.
Om, hvad den folkrikaste provinsen inom Sverige, eller Skåne, beträffar, enskilde der skola finna mera uträkning vid att låta inom landet undervisa personer i Veterinaire-konsten, an att skicka dem till Köpenhamn, så är det gifvet, att desse enskilde måste kunna påräkna någon minskning i kostnaden, eller ersättning för den långa resan till Stockholm, Här är emellertid blott fråga om en utgift som i framtiden skall medföra stora besparingar, och hvilken jag, med afseende derå, nu tillstyrker, men jag kan dock icke undgå att erkänna vigten af Grefve Cronhjelms anmärkning, att Statsanslag, en gång beviljade, sällan återtagas, och jag får pä grund deraf föreslå, att de ifrågavarande elef-arfvoden må medgifvas att utgå endast till näfta Riksdag.
Då det kanske är plurali - 9© jpun 2g Augusti e, m. tPtens önskan, att få VeterinaireEIevernes antal Ökadt, och oaktadt jag är öfvertygad, att de skäl jag deremot uppgifvit, skola i framtiden besannas, vill jag dock icke sätta mig emot, att nämnde Elever bestämmas från åtta till sexton.
Men i thy fall skulle jag, lika med Herr von Hohenhausen, tro, att det går an att göra tydlig skillnad emellan de nu ifrågavarande nya åtta elev-arf voden och de förut å Stat varande.
Det är i StatsUtskottens Betänkande sagdt, att kostnaderne skulle utgå af besparingarne, och jag tillstyrker det äfven; ty om dessa arfvoden stå på Stat, går det ofelbart så som Grefve Cronhjelm rätteligen anmärkt, att de aldrig derifrån återflyttas.
Af sådan anledning anhåller jag vördsamt, att propositionen må blifva den, att anslaget för dessa Elever bor af besparingarne utgå.
Herr Grefven och LandtMarJkalken förnyade dess förut gjorde proposition till bifall å Utskottets Betänkande, rörande underhållande af endast 8 Elever vid Veterinairelnrättningen, Jdopades Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJUarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, under godkännande af Utskottets Betänkande i denna del, dessutom anslå ytterligare g6o R:dr B;co årligen, att å Stat uppföras, till underhållande af 8 Elever utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt.
Den 25 Augusti e, m. V Herr Hjerta: jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken ville proponera, att det af Ridderskapet och Adeln nu sist beviljade ytterligare anslag må af besparingarne ulga.
Herr Grefven och Landt-Mar/kalken yttrade, att, ehuru vanligen de anslag, hvilka af Riksens Ständer bestämmas, böra å Stat uppföras, ansåg Herr LandtMarskalken sig likväl böra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adeln önskade, att, det för de åtta nya Eleverne fastställdte anslag skulle af besparingarne utgå.
Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln an^ såg nödigt, att, på sätt Herr Munck af Rosenskjöld föreslagit, det för de åtta nya Eleverne beviljade anslag borde å Stat endast intill nästa Riksdag uppföras.
Ropades Ja, Grefve Cronhjelm'.
Emot Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut får jag vördsamt anmäla min reservation, icke derföre, att detta beslut åsyftar någon betydlig tillökning af Statsutgifter, men derföre att det godkänner den princip, att Slaten skall börja med uppoffringar för industrien, innan förhoppning brister, att den genom enskild omtanka kan befordras. 92 Den 25 Augusti e. m. Herr Cederfelt/åld:
Såsom jag vill minnas är det ännu en punkt uti SfatsUtskotfets Betänkande, hvarom något beslut icke är af Ridder skapet och Adeln faitadt, den nemligen, som rörer de extra ulgijterne vid Veterinaire-Inrättningen.
Jag har ej inhämtat, om Betänkandet är i detta afseende bifallet, men om icke så förhåller sig, anhåller jag om proposition derå.
Uppå derefter af Herr Grefven och Landt, /kalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Betänkande äfven i allt öfrigt gilla.
> Grefve Spens, Carl Gufiaf:
Med anled ning af den motion en aktningsvärd Talare nyss gjort, om Suppleanter till Revisorer, åfven som med anledning af Revisorsvalet i dag, anhåller jag få göra en särskildt motion.
Hittills har varit vanligt, att Ridderskapet och Adeln endast till första Revisionen utsett genom direct val de erforderliga Revisorerne. 69 §. i Riksdagsordningen stadgar, att Rikets Ständer vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, på sätt Stånden, hvart för sig, lånipeligäst finna.
Någon praxis kan således ej i detta afseende binda, då det år tillåtit, att särskildt för hvarje Riksdag förordna.
Jag hemställer härvid, om det ej år principmåssigf, att åfven till den andra Revisionen välja Revisorerne genom direct val; jag tror, att, då denna revision egenteligea D<"n 25 Augusti r år dan, som, derest inga oförutsedda händelser påkalla en Urtima Riksdag, närmast föregår Riksens Stånders sammankomst, oell således kan anses förbereda sinnesstämningen iner, ån den första, sorn sysselsatt sig tued ämnen, hvilka, når Riksens Stånder .sammankomma, redan åro halfglöinda, denna andra revision räfven bör snarare anses för den vigtigaste, ån för den minst vigtiga.
Hvad nu beträffar valsättet, så år i min tanka ett indirect valsätt aldrig lämpligt vid vigtiga val, så snart direct val år möjligt; orsakerne, * hvarföre jag icke kan frångå denna princip, hafva hår flera gånger blifvit framställde.
Jag yrkar derföre, att Ridderskapet och A-' deln vid denna Riksdag må välja åfv«n till 1827 års revision, och torde denna motion, i likhet med Herr Berghmans, få ligga på bordet; an-, hållandes jag, att bägge rnä med första förekomma.
Då motionernes tid synes i dag åter börja, vill äfven jag väcka en sådan.
Jag önskar nemligen att få till Protocollet dictera, det jag anser vigtigt, att de i Grundlagen anbefaldte val måtte förrättas inom den tid , vid hvars slut Riksdag lagligen tillån— dalöper, eller inom fyra månader efter emottagandet af Konungens Nådiga Proposition rörande StatsYerkets tillstånd och behof; och anhåller jag, att denna motion må varda till Riddar-! husUtskottet remitterad.
Jag får till den siste Talaren hemställa, om icke lämpeligaste tillfället att 94 Den Augusti e, hi. afgöra den af honom vickta fråga vore, når 4y §. i RiddarhusOrdningen till pröfning förekommer, i sammanhang med de Ö. iga förändringar uti samma Riddarhusordning, dem Riddarhusutskott i särskildt Betänkande föreslagit.
Hvad 47 §. beträffar, så har Utskottet tillstyrkt en och annan obetydlig jemkning af ordställningen i densamma, och som Herr Hjertås tillägg dervid kunde inflyta, _ skulle jag tro det vara bäst, att derom besluta, enär hela för» slaget hår granskas.
Som Grefve Spens upplyst, att vid 47 §.
RiddarhusOrdningen flera mindre omständigheter äro af RiddarhusUtskottet föreslagna till ändring, skall jag utbedja mig, att få förblifva vid min motion, emedan jag anser den innefatta en ganska hufvudfakelig omstån-r dighet.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 5o sist. lidne Julii under N;o 582 afgifne, samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af KrigsAcademien tn. m. Herr von Hohenhaufen, Michael, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan N.o 2.)
Den 25%4ugusti m. 95 Grefve Cronhjelm, Polycarpus', Jag har icke uppträdt för att anställa en jemförelse einellan förrJelarne af undervisningan vid KrigsAcadeniien å Carlberg och den vid Universiteten.
Jag har ej eller uteslutande yttrat mig för någondera, särdeles sorn jag icke sjelf har någon längre erfarenhet hvarken af den ena eller andra af dessa läro anstalter.
Jag har derföre med så mycket mera nöje omfattat Stats- och OeconomieUtskottens'förslag i ämnet, som Utskotten icke deciderat sig. för det ena eller andra, utan blott önskat, att åt en Committé måtte öfverlemnas, att till nästa Riksdag undersöka militaire-undervisningen i allmänhet.
I detta afseende har jag således icke något att tillägga, men jag utber mig att få yttra några ord, hufvudsakligen för att afhölja den skuggsida, sorn den siste värde Talaren kastat på undervisningen vid Universiteten, särdeles med hänsigt till den militaira bildningen.
Den värde Talaren tyckes vilja insinuera den öfvertygelse, att den Acädemiska undervisningen icke kan för den blifvande militairen vara nog fördelaktig, och att han alldeles icke der kan erhålla practisk bildning.
Jag tror mig väl icke äga tillräckelig kännedom för att kunna med fullkomlig säkerhet bedöma denna fråga, men jag har dock förmodat det icke vara utom möjligheten, att äfven vid Universiteten kunna inhemta någon practisk undervisning, och att om den icke kunde blifva alldeles så fullständig, som den vid KrigsAcademien, den dock kan vara tillräcklig för uppfattandet af de theoretiska studierne, och utgöra en lämplig förberedelse till den practiska utbildning' den unga gS ?5 Augusti <*, w, roilitairen a 1 i tiel vid inträdet i tjensten erhålljfj hail må hafva bivistat KrigsAc njemien c iler icke.
Den värde Talaren har till och med gått så långt, att han, som skål emot,,förslaget, anfört det särskilta exempel, att recognoseeringar ej skulle kunna, i anseende till den flacka terminen omkring Upsala, verkställas.
Jag lemnar till hans egen pröfning, om man icke skulle kunna ordna detta på samina sätt som nu sker vid Carlberg, der recognoseeringar verkställas genom excursioner åt andra trakter.
I öfrigt är det visserligen ej min afsigt att bestrida en återremiss af de förenade Utskottens Betänkande, i fall derigenom någon ting skulle kunna vinnas, men jag har trott mig böra yttra dessa tankar, på det man ej må lemna obesvarad en ensidig åsigt af den Academiska bildningen, hvilken inom detta rum alltid lemnat så lyckliga och lysande minnen.
Jag kan icke be gära, att den sist talande värde Ledamoten skul.' le med hela sin uppmärksamhet och fattning följa mitt, något vidlyftiga yttrande; jag måste således tro, att min låsning varit något otydlig.
I alla fall bör jag såga, att, om jag satt en skuggsida på Universiteten dermed, att jag ansett dem icke kunna lika väl som KrigsAcademien uppfylla dennas ändamål, jag åtminstone icke vélat injinuera detta, ty jag nyttjar aldrig hvarken detta eller andra medel, hvarpå Fransyska ord Dm 25 Augusti e, rn. 97 ord kunna lämpas, utan talar alltid rent och be* ståmdt, efter båsta förstånd och öfvertygelse.
Det skulle för mig vara ganska smårtande, om den siste värde Talaren, såsom det synes, trott, det jag velat åsyfta, att han på ett mindre direct eller loyalt sått framställt sina tankar.
Men om han härvid fåstat sig vid ordet irijinuera, som jag i mitt yttrande nyttjade, så far jag nu helt öppet förklara, att jag dermed blott velat uttrycka, att den värde Talaren framkastat några tankar, hvaraf följden skulle blifva den Öfvertygelse, att en practisk militaire-undervisning icke vöre vid Universiteten möjelig.
Jag har vål medgifvet, att den torde blifva mindre fullständig ån den vid KrigsAcademien, men jag har också trott det stå med tidens liberalité tillsammans, att icke neka en Inrättning, som denna fordrar, oell hvars nytta icke motsåges af det skål, den värde Talaren uppgifvit.
Jag erinrar mig nu ett ställe i den värde Talarens yttrande, der han beräknat fördelarne af de Gymnastiska öfningarne vid KrigsAcademien.
Jag kan ej'bestrida dem, och jag skall alltid berömma dessa öfningar, men jag hade icke trott dem vara uteslutande fästade vid KrigsAcademien; och då de dels redan åro inrättade vid flere allmänna Läroverk, dels fråga vid denna Riksdag om utvägar och medel till sådana öfningars anställande vid alla Läroverk Ridd. o. Ad.
Pr, VII. B. 2;dra Afd. 9§ Den 25 Augusti e, m. blifvit väckt, så inser jag i sanning icke, hilm något skål härifrån kunnat hemtas, att vägra Universiteten att få MilitaireLärare, Det hat icke varit min tanka, jag upprepar det, att bestämma mig uteslutande för den ena eller andra undervisnings-methoden, aldraminst då en KrigsÄcademie redan finnes inrättad:; men en concurrence äfven emellan Läroverk måste alltid blifva nyttig, och kanske med tiden fälla den säkraste domen om företrädet, och i alla händelser skal! likväl alltid inträffa, att mången, som nu år hindrad att söka sin bildning vid KrigsAcademien å Carlberg, skulle, i händelse Miiitaire-Lårare vid Universiteten anställdes, kunna finna lättare tillfälle, att der inhemta denna bildning.
Herr Monfgommerie, Gujtaf:
Som jag, i likhet med Grefve Cronhjelm, icke kunnat rätt fatta det omståndeliga yttrande Herr von Hohenhausen nyss upplåste, får jag vördsamt anhålla, att, i händelse Stuts- och OeconomieUtskottens Betänkande återremitteras, det må tillåtas mig, att till nästa plenum å nämnda anförande afgifva ett lika omständeligt svar.
FÖr min del hade jag önskat, att då de förenade Utskotten hos Riksens Ständer föreslagit; det en underdånig skrifvelse måtte till Kongl. Majit afgå, med anhållan om anställandet af en revision utaf de
Militaire-undervisnings-anstalterne jag hade önskat, säger jag, att i den na underdåniga skrifvelse äfven blifvit uttryckt, Deri 25 Augusti e, rit'. att nämnde revision måtte sträckas till Rikets ‘öjriga undervisnings-anstalter; men jag år öfvertygad att de Revisorer eller Committerade, åt' ‘hvilke Kongl. Maj;t täcktes uppdraga ifrågavarande befattning, ej skola underlåta då de undersöka, huruvida de MilitaireLåroverken svara mot sitt ändamål, att äfven vål pröfva, om de 'öfriga undervisnings-anstälterne äro i det skick,'
•att de kunde suppléera åt de förre, i händelse de upphörde.
Jag tror derföre också en åtérremiss icke vara a‘f denna orsak nödig; ty det kan ej gerna ‘undfalla Regeringen, att så styliSera sin instrucfion för den blifvande Committeon, att dess revision får en något längre syft-’ ning ån den Utskotten egentligen afsett; och jag tillstyrker af sådan anledning bifall till Utskottens Betänkande.
Herr 'Voh Hartmansdorff, /lu grift: