Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till ådagaläggande häraf anhåller jag alt en af Ståndets Kanslister måtte fä upläsa 73 § Riksd Ordn. samt att jag derefter måtte återfå ordet.
Sedan den begärda upläsningen försiggått tilläde Hr Brakel:
Af den nu uplästa §:n torde R. o. Ad. finna, att om 3:ne Stånd, i sådana frågor der 3 Stånd ega rättighet all besluta, hafva fattat ett beslut om införande af en förändring uti något bestående förhållande, men icke kunnat blifva ense om sättet för denna förändrings verkställande, skall det Utsk., som med målet haft befattning, söka sammanjemka dessa Stånds skiljaktiga meningar samt med förslag lill en sådan jemkning till Sl:n inkomma.
Så har äfven nu skett, 3:ne Ständ hafva beslutat till K.
M. framföra deras underd. anhållan om en förändring i det nu gällande systemet i afseende å mätt, mål och vigt samt mynt.
BorgareSt. och sedermera R. o. Ad. hafva endast i allmänhet anhållit om införande af dicimalsystemet i berörde hänseenden, men BondeSt. har icke allenast begärt delta systems införande, utan äfven uttryckligen lillkännagifvit, pä hvika grunder ett sådant system, för att kunna af Ståndet antagas, borde vara bygdt, nemi. att foten oell marken borde bestämmas såsom grundenheter, äfvensom tillagt andra bestämmelser i afseende å tiden för det nya systemets införande.
De 3:ne Stånd, hvilka beslutat en förändring i det närvar, systemet, skilja sig sålunda bestämdt ifrån hvaran i afseende å sältet för det föreslagna nya systemets införande, ty BondeSt. säger:
Vi vilja, att det nya systemet skall hafva lill grundenheter foten och marken” men BorgareSt. och Adefn säga: ”Vi öfverlemna bestämmandet af de ändamålsenligaste grundenhelerne till Regeringen”.
Detta utgör
321 således en bestämd olikhet emellan de 3:ne beslutande Stånden, och Utsk. ålåg ovilkorligen att, ifall Utsk:s förslag till sammanjemkning icke af dessa Stånden antoges, till Ståndens gillande framställa den voter:s-propos. hvarefter frågan skulle i det förstärkta Utsk. afgöras, ty den kunde icke, såsom af 3 Stånd bifallen, förfalla, men icke heller kunde skrifvelse i ämnet aflåtas i enlighet med 2 Stånds beslut och med undertryckande af det 3:djes, ty detta 3;dje Stånd har enl. grundlagen en ovillkorlig rättighet att få sitt förslag till underd. skrifvelse af R.
St. pröfvadt och afgjordt, och grundlagen känner intet annat sätt för ett sådant afgörande än omröstning i förstärkt Utsk. der Ståndens delegerade med R.
St:s rätt besluta.
Skulle detta 3:dje
Stånds mening till större eller mindre del undertryckas, saknar 73 § Riksd.Oordn. all helgd.
Palmstjerna och Hr Hjärne hafva förmenat, att BondeSt:s beslut öfver utlåt.
N:o 131 icke utgör ett oskiljaktigt helt.
I motsats till desse värde Herrar anser jag att detta BondeSt:s beslut ovillkorligen mäste betraktas såsom ett helt, ty BondeSt. har icke beslutat att petitionera om ett införande af decimalsystemet, byggdt på hvilka grunder som helst, utan om ett decimalsystem, bygdt på vissa af Ståndet upgifna grunder.
Om, för att taga ett allmänt exempel, ett betänk, i någon fråga inkommer till ett Stånd och detta Stånd gillar detsamma, så gör Ståndet sådant under förutsättning, att ifall icke de 3 öfriga Stånden fatta ett annat beslut, eller frågan förfaller, Ståndets mening måtte komma under pröfning i förstärkt Utskott, och hade ett Stånd icke denna säkerhet, så är det mycket tvifvelaktigt, om ett Stånd någonsin vågade antaga en föreslagen förändring, sorn Ståndet ansåg vara bättre än det närvande, ty det kunde lätt hända, att 2:ne andra Stånd, hvilka äfven antagit förändringen, ehuru icke i full öfverensstämmelse med Ulskis förslag, påtvingade det 3:dje Ståndet en förändring, som delta Stånd ansåg sämre än det närvar:de.
På de skäl som jag nu haft äran anföra, vågar jag grunda min vördsamma anhållan, alt B. o. Ad., oaktadt recilen i delta raein, genom en sedermera inträffande, för Utsk. vid frågans afgörande obekant händelse kommit att erhålla en mindre riktig upställning, måtte godkänna den i full harmoni med grundlagens bokstafliga föreskrift uti förevaride mern. framställda voteris-propos., ty, såsom jag förut haft äran nämna, BondeStis beslut måste ovillkorligen betraktas i sin helhet, alldenstund det är sjelfva den af Ståndet gillade grunden för decimalsystemets införande, som påtrycker detta beslut dess verkliga prägel.
Om Ekon.Utsk. icke hade haft så brottom med detta mern., utan afvaktat utgången af den inbjudning i frågan, som BorgareSl. aflåtit till R. o. Ad. och BondeSt., hade detta Utsk. med mycket mera skäl bordt till BondeSt. hemställa, att inga grunder för det ifrågasatta systemet skulle i den underd. skrifvelsen inflyta, enär 3 Stånd uttryckt den mening, att några sådana bestämda grunder icke borde af R.
St. upgifvas.
Utsk. borde så mycket mindre hafva varit i okunnighet om denna inbjud - 322 Den 20 Augusti. ning, som det af BorgareSt. till Ulsk. atlåtne prot.ntdr., enl. all förmodan, densamma omnämner, och då hade den i detta mern. gjorda sammanjemkningen troligen utfallit helt annorlunda än som nu är fallet.
Palmstjerna hade obestridligen rätt uti sin framställning, alt 3:ne
Stånd hafva ogillat de af Ulsk. föreslagna grunderne för decimalsystemets införande och att endast ett Stånd, eller BondeSt., desamma godkänt, och hvad Hr Brakels anmärkn. belrätfar, alt BondeSt» mening skulle undertryckas, och detta Stånd tvingas att antaga en skrifvelse, som det icke gillar, ifall den underd. skrifvelsen expedieras i enlighet med B. o. Ad:s samt BorgareSt» beslut, så får jag erinra, att, ifall omröstning i förstärkt
Utsk. i denna fråga skall ega rum, de andra Stånden lika lätt kunna blifva tvungna alt anhålla om grunder, hvilka de för sin del alls icke kunna gilla.
För den skull och då ostridigt är, alt 2:ne Stånd förklarat sig icke vilja veta af några grunder, och PresteSt. gött ännu längre, i det Ståndet lillkännagifvit, att det icke vill veta af något dicimalsystem alls, samt BondeSlåndet således stannat ensam om sin mening, får jag vördsamt föreslå R. o. Ad. att instämma i det beslut som PresteSt. i afseende ä detta mern. fattat, eller all den deri framställda votens-propos. måste anses hafva förfallit.
Hr Brakel har fullkomligt rätt deruti, att BondeSt. icke kan af 2:ne andra Stånd påtrugas ett beslut, hvarmed detta förstnämnde
Ständ icke är nöjdt, men lika litet lära dessa 2:ne andra Stånd finna sig belåtne med ett beslut, som BondeSt. ensamt fattat, ty ostridigt är att BondeSt» ifrågavande beslut, hvilket Hr Brakel betraktar som ett sammanhängande helt och hvilket äfven jag för min del skulle vilja såsom sådant anse, icke blifvit af något annat
Stånd linderstedt utan af dem alla förkasladt.
Vid sådant förhållande lärer väl icke, emot 75 § Riksd.Ordn., någon omröstning i förstärkt Utsk. kunna komma i fråga, ty BondeSt» be slut är ju redan pröfvadl och afslagit af 3 Stånd.
Detta synes mig böra för en hvar ligga ganska klart.
BondeSt» beslut måste betraktas i dess helhet, PresteSt. afslagit hela denna fråga och endast 2:ne
Stånd fattat ett sammanstämmande beslut, så kunna hvarken BondeSt. eller de 2:ne sislberörde
Stånden fordra, att någoldera af deras beslut skall hafva någon påföljd, utan mäste frågan i dess närvande skick anses hafva förfallit, hvarföre ock om detta mern. icke till Utsk. för att undergå erforderlig omarbetning återremitteras, jag för min del, lika med Gr.
Gyldenstolpe, anser alt mern. bör läggas till handlingarne, med förklarande, att den deri framställde votens-propos. vore alt anse såsom förfallen.
Palmstjerna hafva nästan uteslutande lagt vigt deruppå, att BondeSt» förslag till underd. skrifvelse, i hvad det rörer grunderne för decimalsystemets införande i mått, mål och vigt samt mynt, blifvit af de 3:ne öfriga Stånden förkasladt, men tyckas alldeles hafva förbisett eller låtsat förbise den omständighet, alt en skrifvelse i ämnet blifvit af 3:ne
Stånd besluten och således omöjligen kan, emot 75 § Riksd.Ordn. förfalla.
Den 20 Augusti. 323 Denna §, sorn Frih.
Palmstjerna åberopat, för att få frågan förfallen, säger tvertom uttryckligen, alt frågan, såsom af 3 Stånd bifallen, icke kan förfalla, ty vi böra märka, Mine Hrr, alt en skrifvelse i hufvudsaken är af 3 Stånd besluten, ehuru skiljaktigheter yppat sig om hvad i denna skrifvelse bör uttryckas.
För att nu fä denna skrifvelse i behörig form till K.
M. aflålen, återstår ingen annan utväg, sedan Utsk:s sammanjemkningsförsök utan åsyfiad verkan aflupit, än att, på sätt 73 § Riksd.Ordn. föreskrifver, uti förstärkt Utsk. rösta deröfver, huruvida BondeSt:s eller BorgareSl:s och R. o. Ad:s förslag till underd. skrifvelse i ämnet skall såsom R.
St:s beslut till K. M. expedieras.
Gyldenstolpe har sagt, att BorgareSt:s och R. o. Ad:s beslut på detta sätt kan blifva undertryckt.
Detta är äfven möjligt, men då blifver det undertryckt på ett grundlagsenlig! sätt, ty i flera frågor känner vår grundlag intet annat medel alt erhålla ett R.
St:s beslut än votering i förstärkt Utsk., och vid alla omröstningar blifver ju minoriteten undertryckt af majoriteten, men deremot, om BondeSt. förvägras att fä sin skiljaktiga mening till omröstning i förstärkt Utsk. hänskjuten, undertryckes detta Stånds beslut på ett grundlagsvidrigt sätt, hvilket torde väcka ett rättvist missnöje.
Jag ber att fä återgå till den af mig i mitt förra yttrande omnämnde, väsendtliga skiljaktighet, som förefinnes emellan BondeSt:s och de 2:ne andra Ståndens förslag till undeid. skrifvelse.
Dessa 2:ne
Ständ hafva anhållit om utarbetande af ett förslag lill decimalsyssemets införande i mått, mål och vigt, bygdt pä de grunder hvilka K. M. funne lämpliga, men BondeSt. vill icke aflåta någon skrifvelse i detta ämne, ifall icke denna skrifvelse uttrycker R.
St:s bestämda önskan att få detta system bygdt pä vissa, af Ståndet godkända grunder.
Detta BondeSt:s beslut måste ovilkorligen anses såsom ett sammanhängande helt, och man får icke hugga itu detsamma, förmenande att livarje del deraf skall, liksom binnickemaskens, hafva lif för sig sjelf.
För min del får jag förklara, alt jag anser det temligen likgiltigt, hvilkendera af de föreslagna skrifvelserna kommer att till K.
M. expedieras, ty min bestämda öfvertygelse är, att något annat system, än det som finnes i ett redan år 1826 utarbetadt förslag i ämnet, icke blifver af Regeringen godkändt och detta förslag öfverensstämmer till sina hufvudgrunder med det af BondeSt. nu gillade förslag.
Hvad sjelfva saken beträffar är det således temmeligen likgiltigt hvad beslut här fattas, men icke så vidkommande formen, ty det år bestämdt att undertrycka ett Stånds mening att uti en sä beskaffad fråga som denna förhindra detta Stånd att få sin mening under omröstning i förstärkt Utsk.
Dessutom torde ankomna prot:s-utdr. kunna uplysa, att så väl BorgareSt. som BondeSt. antagit den under diskussion varande voter:s-propos. och ifall R. o. Ad. nu ogillar densamma, skulle det besynnerliga förhållande inträffa, att 2:ne Stånd hafva gillat, 2:ne andra åter underkännt en voterrs-propos. som upställer till R.
St:s antagande 2:ne alternativa förslag till skrifvelse uti ett ämne, deruti skrifvelse ovillkorligen måste, i enlighet med 3:ne Stånds förut fattade beslut, till K. M. afgå. 324 Den 20 Augusti. II.
Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter framställda propos. lill godkännande af den i förevande mern. föreslagna votens-propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarpå II.
Ex. hemställde om R. o. Ad. lika med PresleSt. ansåge de begge punkterne af Allm.
Besv. o. Ekon.Utskis utlåt.
IN:o 131 vara genom 3:ne
Stånds beslut afgjorde och den föreslagna voter:s-propos:n till följd deraf böra förfalla.
Härvid ropades starka ja blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
Upläsles till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den, som godkänner den i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk:s mern.
N:o 133 föreslagna votens-propos., voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de serskilda delarne af nämnde Utsk:s utlåt.
N:o 131, vara genom 3:ne
Stånds beslut afgjorde och den föreslagna voter:s-propos:n lill följd deraf böra förfalla.
För att få slut på denna fråga och för densamma bereda ett nöjaktigt resultat, skulle jag för min del vördsamt anhålla, det R. o. Ad. ville besluta en inbjudnings afgående till Borgare- och BondeSt:n, med anhållan att dessa Ständ ville sig med R. o. Ad. förena uti det af Ståndet nu fattade beslut, hvaraf följden skulle blifva, alt den ifrågakomna underd. anhållan om utarbetande af_ ett förslag uti merberörde ämne blefve till K. M. framförd.
I anledn. af den siste värde talarens förslag tager jag mig friheten omnämna, att jag på enskild väg blifvit underrättad, att BorgareSt. i gårdagens plenum godkänt den ifrågavar. votens-propos., ehuru detta ännu icke är officielt bekant.
Jag har velat uplysa Ståndet om denna omständighet, men motsätter mig ingalunda den af Gr.
Gyldenstolpe föreslagna inbjudningen.
Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt alt genom prot.-utdr. inbjuda Borgare- och BondeSt:n att instämma uti R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Föredrogs ånyo och bifölls SlatsUtsk:s d. 18 och 19 dennes på bordet lagda mern.
N:o 325, ang:de kostnaderne för tryckningen af RiksSt:ns prot:r samt utdelningen af dessa prot:r och dertill hörande bihang; hvarjemte R. o. Ad., uppå hemställan af H. Ex. Hr.
Frih. o. Landtm., beslöt, att af Ståndets prot:r vid innevartde Ilen 20 Augusti. 325 riksdag, må, likasom vid föregide riksdagar skett, innehållas 350 exemplar till utdelning bland R. o. Ad:s ledamöter samt för archivets räkning.
Uplästes till justering och godkändes ett från Exped.Utsk. inkommet under N:o 192, afgifvet förslag till underd. skrifvelse, ang:de föreslagen lindring i belalningsvilkoren för det till upbyggande af Sliftskyrkan i Hernösand beviljade län, äfvensom elt prot.- utdr. innehållande R. o. Ad:s denna dag fattade beslut röride StatsUlskis mern.
N:ris 76, 77, 78 och 79.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats- och Bevilln.Ulskms d. 18 och 19 dennes pä bordet lagde utlälm: N:o 53, i anledn. af väckt motion om förhöjning i det af postmedlen anvisade bidrag för deligence-inrältningen emellan Stockholm, Götheborg och Helsingborg; och N:o 54, i anledn. af väckt motion om utsträckning af Länsmännens fribrefsrätt.
Ånyo föredrogs Stats- och Bevilln:sUtsk:ns d. 18 och 19 dennes pä bordet lagd;» utlåt.
N:o 55, i anledn. af väckte motioner, ang:de förhöjning i den lill allmänna barnhuset i Stockholm utgående andel af kortstämplings-afgiften.
Vid genomläsning af Stats- och Bevilln.Ulskms nu föredragne utlåt., jemte den dervid fogade reservation, har jag för min del icke kunnat fatta annat omdöme, än alt reservanten baft fullkomligt rätt uti sin åsigt af frågan, och att de förenade
Ulskm med mindre skäl stannat uti sitt afstyrkande af de i ämnet väckte motioner.
Reservanten synes mig hafva tydligen ådagalagt, att om än kortslämpel-bevillningens hela belopp vore bestämdt, så är dermed ingalunda afgjordt huru detta belopp skall disponeras; hvarföre och då Ulskm medgifvit, att stora Barnhusets närvaride bekymmersamma belägenhet utan tvifvel kräfver ett skyndsamt afhjelpande, jag för min del anser, att Utskm bordt, på sätt reservanten yrkat, ”tillstyrka R.
St. att bifalla, det Stora Barnhuset må, under den tid nu upgörande Statsreglering blifver gällande, från Riksg:s-kont. upbära, utaf kortstämplings-bevillningen, 2 sk. b:co för hvarje i Stockholm afstämplad kortlek, utöfver den andel af samma inkomst, som Barnhuset af ålder tillfallit.”
Som den af mig nu åberopade reservation är något vidlyftig och jag förmodar att R. o. Ad:s ledamöter tagit kännedom af handlingarne i delta vigtiga ämne, vill jag icke uptaga tiden med berörde reservations upläsande, i dess helhet; utan får endast med åberopande af de skäl reservanten anfört, hos R. o.
Ad. vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade fatta sitt beslut i ämnet uti öfverensstämmelse med hvad uti de citerade orden af oftanämnde reservation blifvit hemslälldt.
Sedan härefter undert. Ridd.Sekret., på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, uplyst, att Borgare- och BondeStm bifallit ifrå - 326 Den 20 Augusti.’ gavaride utlåt., men att PresteStis derom fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddcladt, blef samma utlåt, äfven af R. o.
Föredrogos ånyo och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 18 och 19 dennes på bordel lagde utlåt:n: N:o 82, i anledn. af verkställd granskning utaf de vid Bankodiskontverket i Stockholm och lånekonl.
i Götheborg inom linien förde äldre kapital-fordringar; 1N:0 83, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid diskontverken i Stockholm och Götheborg balancerade öfverräntor; samt N:o 84, öfver J. F.
Collins ansökning om afskrifning af straffränta å ett Bankodiskont-lån.
Föredrogs ånyo LagUlsk:s d. 18 och 19 dennes på bordet lagda betänk.
Nio 52, i anledn. af väckte motioner om dels afskaffande af vadepenningar och revisionsskilling, dels utsträckning af tiden för anmälande af missnöje emot Hofrätts dom och utslag, och dels förändring i lagens stadganden om rättegångskostnad.
Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, ang:de afskaffa tide af vadepenningar.
Dtsk.-s yttrande bifölls. 2:dra punkten, angide revisionsskillings afskaffandc och förändring i tiden för anmälan af missnöje, emot Hofrätts dom och utslag.
Den uti detta betänk, föreslagna förändring af 1 § 30 kap. R.B. kommer otvifvelaktigt alt medföra åtskilligt ökadt arbete för Högsta Domstolen, likasom den förändring i vår Domstols författning, som förorsakades af Lagmanssamt Kämners-rältens indragning, föranledde en betydlig tillväxt i Hofrällernes göromål.
Sannolikt kommer Högsta
Domstolen icke att kunna medhinna handläggningen af den mängd mål, som, ifall denna lagförändring autages, skulle dit fullföljas, utan en förändring af denna domstols organisation och arbetssätt förmodligen blifva nödvändig, men jag anser mig likväl icke böra söka motverka detta förslags antagande, i fall andra sakkunniga personer finna detsamma nödigt och ändamålsenligt.
Hvad åter andra delen af Utskis förslag beträffar, eller den föreslagna författningen, hvarigenom skulle stadgas, att uti inteckningsfrågor, hvilka till K.
M. fullföljas, någon nedsättning af penningar icke erfordrades, så kan jag för min enskilda del icke finna något skäl för en sådan författnings utfärdande, utan anser att samma rättegångssätt böra ega rum i denna liksom i alla andra civila frågor.
Jag skulle således, i fall tid lämpligen låter sig göra, vilja anhålla om propos. på afslag å den sednare delen af denna punkt, hvaremot Den 20 Augusti. 327 pä sätt jag nyss hade äran nämna, ett bifall till den första delen deraf icke skall af mig bestridas.
Pä sätt min vid betänk, fogade reservation uplyser, var jag icke inom Utsk. nämnde, då detta ärende afgjordes.
Mörner, att den föreslagna nedsättningen af revisionsskillingen till halfva beloppet af hvad den f. n. utgör, skulle föranleda till flere måls dragande under Högsta Domstolens pröfning och i följd deraf ökadt arbete för densamma, så att en förstärkning i Justie-rådens antal och förhöjning af deras lönevilkor blefve nödvändig.
Då någon åtgärd i sislberörde hänseenden icke blifvit af R.
St. vid innevar:de riksdag vidtagen, finnér jag den ifrågasatta nedsättningen af revisionssumman olämplig, utan bör den lills vidare utgå till nu stadgadt belopp.
Jag anser äfven att den föreslagna författningen i afseende å inteckningsärendenas fullföljd till K.
M. är olämplig och obehöflig och förenar mig således i delta afseende med Gr.
Mörner i begäran om afslag å denna del af betänk.
Hvad deremot angår den af Utsk. föreslag förlängning af den tid, inom hvilken man bor hos Hofrätt tillkännagifva sin afsigt att söka revision uti ett af denna domstol afdömdt mål, finner jag förslaget i denna del vara byggdt på ganska goda och försvarlige grunder.
Nu gällande lag stadgar att en sådan anmälan bör ske inom 8 dagar efter det Hofrätts dom föll, och besinnar man nu, att ett ombud, som befinner sig uti Stockholm eller någon af de 2:ne andra släder, der Hofrätt är förlagd, mäste, i fall sakegaren icke är i någon af desse städer boende, först underrätta denne sednare om sakens utgång i Hofrätten och derefter afvakta svar, huruvida revision skall sökas eller icke, och slutligen anskaffa penningar för nedsättande af revisionsskillingen, så inser man lätteligen, att den korta tiden af 8 dagar är dertill alldeles otillräcklig.
Olägenheten af närvande stadgande i detta fall afhjelpes till en del på det sätt, att vederbönde ombud hos Hof-rätternes tjenstemän göra sig på förhand, eller innan besluten expedieras, underrättade om målens utgång, och dymedelst vinna tid att inhemta hufvudmännens föreskrifter i afseende å medlens fullföljd till K. M.
Allt detta sker likväl på sidan om lagen, ty Hofrättens tjenstemän äro genom ed förbjudna att updaga hvad inom domstolarne beslutes.
För att afhjelpa den nu omförmälde olägenhet, skulle jag för min del vilja instämma i Utsk:s förslag, att den ifrågavar:de tiden skulle förlängas från 8 till 20 dagar, men detta vore också den enda förändring i lagens nu gällande stadganden i detta fall jag ville tillstyrka, hvarföre jag hos H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, får anhålla om propos. å bifall till Utsk:s förslag till förändring i 1 § 30 kap. R.B. till och med orden ”då utslaget föll”, men deremot anhåller jag om afslag såväl å den föreslagna nedsättningen af revisionssumraans belopp, som ock å den serskilta författningen ang:de inteckningsärendenas fullföljd hos K. M. Hr Printzensköld, Carl:
Lika med de 2:ne siste talarne finner jag den föreslagna förändringen i lagens stadgande ang:de revisionsskillingens belopp samt den ifrågasatta författningen i afseende 32S Den 20 Augusti. å fullföljden hos K.
M. af de mål, som röra intecknings vinnande i fast egendom, vara alldeles obehöflige och olämplige, hvarföre jag på det högsta afslyrker allt bifall lill dessa förslag.
Men jag går ännu längre än dessa värde ledamöter och anhåller äfven om afslag å Utsk:s betänk, i hvad det rörer förlängning af den tid, inom hvilken anmälan af missnöje bör hos Hofrätt göras.
Man har anfört såsom skäl för den ifrågasatta förlängningen, att det vore för tvistande parter nyttigt och nödigt att af deras ombud i Hofrätts-orterne i tid få underrättelse om målens utgång, för att sedan kunna meddela dessa ombud vidare föreskrifter i afseende å fullföljden af sakerne och dertill anskaffa penningar.
Men jag frågar nu, huru har man hjelpt sig fram under den tid af nära 120 år, som nuvar:de lag existerat och har någon synnerlig klagan öfver stadganget i della fall försports?
Om så icke varit förhållandet, hvartill tjenar det då att förändra lagen?
Jag föreställer mig att alla de parter, hvilka hafva mål beroende på Hofrätts pröfning, och anse dessa mål vara af den vigt, att desamma böra, i händelse Hofrätts dom utfaller ofördelaktigt, dragas under högsta instansens pröfning, på förhand derom underrätta sina ombud och för sådan händelse vidtaga erforderliga anstalter.
Så har hittills skett och så kan del ju fortfarande få ske.
Äfvenledes befarar jag att den ifrågasatta förlängningen af tiden för missnöjes anmälan emot Hofrätts dom skall i sin mån lika mycket bidraga till flera sakers dragande under Högsta domstolens pröfning som den ifrågavande nedsätlningen i revisionsskillingens belopp, hvarföre jag äfven ur denna synpunkt måste ogilla förslaget.
Hvarföre skall man förändra en bestående lag, uti oträngt mål, eller, snart sagdt, utaf blott en nyck?
är det icke klokare alt behålla den sådan han är, då den icke bestämdt visat sig medföra skadliga följder, än att jemt och beständigt ändra och lappa densamma, för att derigenom gifva lagen så mycket ringare helgd, ty medgifvas måste, att ju mera man ändrar en lag, desto mindre aktning vinner densamma hos dem, som skola efterlefva dess hud.
Visserligen förutser jag, att jag vid detta tillfälle liksom vid många andra, skall af mina motståndare få upbära den vanliga beskyllningen, att jag aldrig vill några reformer, att jag städse motsätter mig desamma och jemt och beständigt åberopar det skäl, alt något trängande behof af förändring icke visat sig, men jag måste detta oaktadt fortfarande vidblifva min så ofta uttalade åsigt, alt det icke allenast är onyttigt och onödigt, utan äfven oklokt och skadligt att utan trängande behof förändra gällande lag, hvars så mycket som möjligt orubbade bestånd utgör ett af de förnämsta vilkoren för densammas helgd.
Jag yrkar afslag å hela denna del af nu förevar:de betänk.