Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet finna alt icke några villkor för användandet af de odisponerade delarne deraf kunna bestämmas förr än Ståndet bestämt sjelfva anslagen och villkoren för desamma.
Hr Landtm, yttrade, att PresleStts beslut äfven inneliölle ett slutligt förbehåll att, såvida medel ännu skulle vara öfriga att disponera sedan extra-statsregleringen blifvit definitivt afgjord, kunna använda större anslag för beredande af odlingsföretag; Hr Landtm, hemställde, om icke R. o. Ad, ansåg alt denna del af PresleSt. prot.utdr., hvarå un - Den 39 Mars f. m. 485 der discussionen propos. af några ledamöter blifvit begärd, kunde blifva föremål för Öfverläggning sedan R. o. Ad. fattat sina beslut i afseende på de återstående delarna af utlåt, litt. G. Ropades ja. 2, 3 och 4 punkterna.
Ehuru dessa 3 punkter af Utsk.idet sednare utlåt, blifvit sammanförde under ett yttrande, ansåg R. o. Ad. likväl hvar och en af dem böra blifva föremål för särskild propos. 2 punkten.
Här hafva ortens innevånare förklarat sig endast vilja lemna 1000 r:dr af de 6000, som till företaget behöfvas, således icke det belopp, som jag vid ett föregående tillfälle önskat måtte blifva minimum, såsom en borgen alt företagen verkligen vore af så allmän nytta, alt de med statsmedel borde understödjas.
Jag yrkade nemi., då det var fråga om Indalselfven, att innevånarne sjelfve borde bidraga med ^ af kostnaden.
Jag anser mig böra vid detta tillfälle förnya samma yrkande, och tillstyrker således, att anslaget endast under detta villkor må beviljas.
Jag kan icke fullt instämma med den sista värda talaren, att detta anslag till det belopp han yrkat, skulle utgöras af denna fattiga ort.
JCfter de upplysningar, som varit tillgängliga, lära ortens bidrag ej kunna sträckas längre, än här är föreslaget.
Att orterna, om de äga förmåga dertill, böra något bidraga, finner jag mycket billigt och lämpligt, då derutinnan äfven ligger en borgen för ett sådant företags nytta; men alt man skulle hafva träffat något absolut riktigt derigenom att man utsatt .1, kan jag ej finna mera säkert, än om man hade ditsatt tt^ eller någon annan sådan fraclion.
Jag tror, alt då man grundar sitt tillstyrkande i detta afseende på aucloriteters vitsord, så träffar man säkrare det rätta, än då man ditsätter en arbiträr siffra, för hvars riktighet inga skäl kunna framställas.
Här är fråga om en fattig provins, Dalorten, och jag kan således ej instämma i Hr von flartmansdorffs yrkande.
Utsk:s yttrande bifölls. 3 punkten.
När R. o. Ad. beslutat att ställa till K.
M:s disposition den betydliga summan af 100,000 r:dr för de norra orterna, så hemställer jag, huruvida det vore skäl att besluta ett visst särskildt anslag för ett bestämdt odlingsföretag inom samma län.
Detta lån är afsedt att utgå för ett företag, som på ett ganska berömligt sätt blifvit på - 48ö
Den 29 Mars f. tn. börjadt af allmogen inom en viss trakt, och som redan är, visserligen icke till det hela, men till en stor del, fullbordad t.
Under sådana förhållanden har roan ej ansett sig böra tillstyrka något anslag, men väl uppmuntra denna allmoge, som på ett så nyttigt salt användt kostnader och arbetskraft genom det ifrågavarande lånet, hvarigenom de erhölle förskott förarbetets fortsättande.
Visserligen kunde denna lilla summa inbegripas under den summa af 120,000 r:dr, sorn R. o. Ad. för de norra länen beviljat; men jag hemställer likväl, om icke, med afseende på denna frågas särdeles speciella beskaffenhet, det derom afgifna tillstyrkande kunde bifallas.
Det är sannerligen så sällsynt, att allmogen förenar sig om sådana företag af allmän nytta, som det ifrågavarande, att mig synes i högsta målto lämpligt ali, på sätt den siste talaren yttrat, här gifva en utmärkelse deråt. 3 punkten blef af R. o.
Ad. bifallen. 4 punkten.
Bifölls. 5 punkten.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, upplästes PresteSt:s beslut rör:de denna punkt, innehållande alt Ståndet, med ogillande af hvad Utsk. tillstyrkt, beviljat ett anslag af 45,ooo r:dr lill understöd för Eramåns upprensning, äfvensom 10,266 r:dr 32 sk. till Stångåns upprensning, med villkor alt slraudägarne ansvara för fullbordandet af nu nämnda företag.
Jag hemställer, alt R. o. Ad. måtte i detta fall instämma i Högv.
PresteSt:s beslut, och anhåller att få uppgifva skälen dertill. För Emman är fråga örn 6800 tunni, jord, som skulle, genom den ifrågavar. sänkningen af åns vattenyta, komma att förbättras.
An genomlöper 3:ne härader.
Om den ifrågavar. summan, hvilken är beräknad till halfva kostnaden, skulle af R.
St. beviljas såsom lån, så vore det ungefärligen detsamma som ett afslag ; ty då skulle säkerhetshandlingar erfordras ifrån jordägare, hvilka bo inom tvänne olika domsagor och äro innehafvare af en mängd små heminanslotter.
Dylika handlingar skulle äfven behöfvas från innehafvare af presleboställen, hvilka höra till två särskildta stift, Linköpings och Calmar, från innehafvare af militieboställen, hörande till tvänne regtlen, både Smålands husarer och Calmar reg:le.
Svårigheten att under sådana förhållanden anskaffa fullständiga säkerhetshandligar är så stor, att den nästan icke kan undanrödjas.
I samma ögonblick man begärde säkerhetshandlingar eller inteckningar af en stor del ibland slrandägarne, så skulle de blifva modfällde att företaga arbetet.
Icke heller kan man påräkna, att någon viss strandägare skulle äf - Den 29 Mars f. m.
437 venlyra att på sitt namn allena, om han vore nng förmögen dertill, utlaga hela lånel, för att derefter hos sina grannar utkräfva hvad de borde bidraga.
Olägenheterna och ollehagen dervid blefve så stora, att en hvar utan tvifvel skulle afskräckas derifrån.
Jag tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. måtte bevilja den föreslagna summan af 4^,000 r:dr såsom anslag.
Alt hon icke är för hög, kan slutas deraf, att strandägarne sjelfva erbjudit sig bidraga med en lika stor summa, eller med hälften af hela kostnaden.
Ad. beviljat anslag till å- och strömrensningar i Norrland, utan något bidrag å strandägarnes sida, i Medelpad och Jemtland, med villkor att de bidraga och i Dalarne, såsom vi nyss hört, emot bidrag med -J, i det sädesrika Upland, t. ex. för Allmare stäk, emot bidrag; så hemställer jag vördsamt, om det ej vore skal, alt för en ort, som ar mindre väl lottad än Upland, bevilja anslag emot villkor af strandägarnes bidrag till hälften.
Det bör äfven ihågkommas, att Småland är hårdare roteradt, än de flesta andra landskap, alt det underhåller fyra landtregtten och en del af ett femte, som ligger inom Calmar län, hvarest dessutom 5 båtsmans-compagnier underhållas.
När dertill kommer, att Calmar län, mig veterligen, af R.
St. aldrig erhållit några bidrag till dylika företag, under det andra orter varit i detta hänseende mycket bättre lottade; så synes tiden nu vara inne att äfven åt detta län bevilja en sådan uppmuntran.
Detta om Emman.
För anslaget till Slångan förefinnas i allmänhet samma skäl, som tala för Emman; men dertill kommer ytterligare, att anslaget åt Stångån skall delas mellan alne härader inom olika län, och alt ibland strandägarne inom Calmar län äfven befinnas innevånarne uti en fattig stad, nemi. Wimmerby, hvarigenom fullständiga säkerhetshandlingars anskaffande bIif— ver ännu svårare.
Den jord, som igenom delta arbete skulle komma alt förbättras, utgör 5ioo tunni., och strandägarne erbjuda sig alt betala, icke blott hälften af kostnaden, utan -§.
För dem tala således ännu flera skäl.
Jag hemställer derföre vördsamt, att R. o. Ad., i stället för den summa, som Utsk. uppgifvit, nemi. i5,4oo r:dr såsom lån, malte bevilja 10,266 r:dr 32 sk. såsom anslag, hvarigenom en mindre summa påfordrades att af tillgångarna ulga, än den, som StatsUtsk. beräknat.
Jag anhåller således om Hr Frih. o. Landtm:s propos., alt H. R. o.
Ad. matie instämma i PresteSt:s beslut.
Jag kan på intet \ is emotsäga de uppgifter, som Hr von Hartmansdorff meddelat i afseende på sjelfva sakförhållandet samt nyttan och behofvet af Etntnåns upprensning.
Jag både känner ganska speciell och erkänner förhållandet, alt Emman är i behof deraf; men hvad beträffar sjelf va anslaget af medlen, så förekommer det mig likväl något betänkligt, all till en fruktbar ort, såsom den - 483 Den ag Mars f. m. na verkligen är, lemna dessa statsbidrag utan något förbehåll af återgäldande lill Slaten.
Det måste vara ganska gifvet, att om Emmåns upprensning uppfyller sitt ändamål, så skall denna trakt ovedersägligen blifva betydligt mera fruktbärande un förut, och en mängd jordlotter blifva ojemförligt förbättrade, på bekostnad af andra skattskyldiges jord, sorn ej skulle komma i något slags förbätlradt tillstånd.
Mig förekommer detta betänkligt, och jag har velat yttra denna betänklighet, för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida tillräckliga skäl verkligen kunna anses vara anförda, för att underkänna StatsUtskts betänk, i detta hänseende.
Så framt ej andra orter redan bade erhållit dessa villkor, så skulle det måhända synas besynnerligt att begära dem lör Småland, men då verkliga förhållandet är sådant, att productions underhjelpande, då fråga varit om andra orter, utgjort ett föremål för understöd, så vet jag ej, hvarför detsamma här skulle förtjena mindre afseende än då fiåga varit om andra orter.
Hr von Hartmansdorff har framställt en sanning, som jag begär att få vitsorda, nemi. den, att om ett villkor bestämmes sådant som det, hvilket Utsk. här föreslagit, nemi. att ifrågavar. summa skulle anses såsom ett lån, d. v. s., att hemmansägarne för dessa lån skulle gifva inteckning i sina fastigheter, så gå de aldrig in deruppå, och hela ändamålet kommer sålunda att förfelas.
Frågan är således verkligen den: skola dessa orter uteslutas ifrån den omvårdnad och det productionsunderstöd, som andra orter fått?
Jag anhåller om instämmande i PresteStts beslut i denna punkt, och är ganska förvissad, att om R. o. Ad. skulle fastställa Utsk:s betänk.
, så vore frågan derigenom så afgjord, att intet lån skulle komma att äga rum, emedan den begärda säkerheten ej kan ställas.
Sprengtporten: Sedan II. R. o. Ad., uti ett föregående inom., antagit den grundsatsen, att de bidrag, som Staten lemnar, för att befordra odlingsföretag och aftappning af sanka trakter, enligt de beslut, som K.
M. vid hvarje särskildt tillfälle äger att fatta, må kunna utgå, antingen i form af lån eller i form af anslag; så biträder jag visserligen i så måtto den mening, hvilken Hr von Hartmansdorff framställt, att jag tror det skäl förefinnas att öfverlemna åt K.
M. det ifrågavar. anslaget till Emmåns och Stångåns upprensning, att af K.
M. kunna efter omständigheterna på enahanda sätt disponeras, och således antingen till det hela, eller till större eller mindre del, i egenskap af anslag, eller ock till större eller mindre del i egenskap af län.
Att deremot nu bestämdt förklara, att liela denna summa ovillkorligen skall utgå i form af anslag, är en åsigt, hvaruti jag ingalunda kan förena mig.
Det synes visserligen - Den 29 Mars f. m. 4s9 gen möjligt, att, vid närmare pröfning af saken, verkställighet af företaget äfven skulle kunna äga ruin, äfven om en del af anslagssumman utgick i form af lån, och jag skulle tro, att det vore mest conseqvent handladt, om R. o. Ad. ej visade någon större förkärlek för dessa företag, än för de återstående ännu onämnda, för hvilka anslag blifvit tillstyrkta, och lemna denna summa under alldeles enahanda villkor, nemi. att pröfningen kommer att bero af K.
M. Det har visserligen blifvit sagdt af Hr von Hartmansdorff, och jag erkänner, att det kan möta svårigheter att hilda bolag, hvilka måste sjelfva försäkra sig genom inteckningar, då det är fråga om att förbinda en mängd särskilda hemmanslottsägare af allmogen till afbetalning af lån, hvilka sålunda kunna lemnäs; men jag tager mig friheten fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att då sådana lån, som dessa, af Staten ulgifvas eller tillförskrifvas något bolag eller enskild person, så böra de lemna Staten behörig säkerhet, för alt det villkor, hvarmed de af Staten blifvit lemnade, uppfylles, att således den garanti, som måste lemnäs, i alla fall förutsätter nödvändigheten att hilda ett bolag eller en Corporation, hvilken lemnar Staten den säkerhet och den garanti, som i detta afseende erfordras, och att följaktligen, om också förhållandet skulle visa mindre svårigheter att lö , o . sa, derigenom att man frångår principen af lån, så återstår i alla fall stora svårigheter att undanrödja, för erhållande af den ifrågavar. garantien.
Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm., om icke propos. kunde framställas så modifierad, att det öfverlemnas lill K. M. alt, efter omständigheterna, kunna bevilja större eller mindre delar af det anslag, som blifvit föreslaget till Stångåns och Ernmåns upprensning — Stångåns anslag likväl nedsatt till 10,266 r:dr 32 sk. —antingen i form af lån, eller i form af anslag.
Sprengtporten har till alla delar förekommit mig uti sitt yttrande rörtde Hr von Hartmansdorlfs framställning, men jag kan likväl ej med honom instämma deruti, att det skulle få bero på K.
M. att lemna medlen lill Stångåns och Emraflns upprensning antingen såsom lån eiler såsom anslag.
Jag tror att StalsUtsk. har ganska riktigt uppfattat denna fråga.
Om icke detta vore ett odlingsföretag, hvaraf jordagarne kanske inom 5:te elier 6:te året erhålla dubbel ersättning för sina nedlagda kostnader, så skulle äfven jag tillstyrka, att delta bidrag å Statens sida bordp vara ett anslag och ej blott ett lån, men jag känner ganska väl, huru med sådana odlingar tillgår.
Den sorn företager en sådan odling beräknar ej, alt hans capital skall vara förloradt, utan om odlingen är förmånlig, så är det gifvet, att han inom kort tid, kanske 5 eller 6 år, har sitt capital åter.
Samma förhållande lärer här komma att uppstå vid upprensningen af dessa båda åar, och jag före22 H. 62 49° De n 29 Ma rs f. m. ställer mig, att setian denna rensning blifvit verkställd, sä skola dessa trakter af 6000 tunnb, som bär äro omtalade, blifva ganska fruktbara och gifva åtminstone sjufaldt emot hvad de förut gifvit.
Föröfrigt frågar jag hvad 6000 tunni, vill säga i Sverige.
Här finnas troligen inom oss flere, som företagit odlingar af 2 till 3ooo tunni, med egna medel.
Då enskilde personer kunna uträtta så mycket, så synes mig delta företag ej böra öfverstiga så många delägares förenade krafter, och jag inser föröfrigt ej, hvarföre icke 'sådana enskilde personer borde hafva lika rätt till statsbidrag, som dessa tvänne härader, hvilka här äro i fråga.
Jag vill på intet vis bestrida dem, att icke de böra få bidrag genom lån, men tror alt sådant understöd alldeles icke bör lemnäs genom anslag.
Jag anhåller derföre bos Hr Frih. o. Landtm, om propos. på Ulsk:s betänk., nemi. ett lån af i5,4oo r:dr för Stångåns upprensning.
Den svårighet, som en värd talare ansett aga rum för vår allmoge att bilda bolag, har af Frih.
Sprengtporten ganska riktigt blifvit besvarad dermed, att denna säkerhet i alla fall måste lemnäs åt Staten; ty äfven om det blott skulle medgifvas ett lån, så mäste i alla fall en sådan säkerhet anskaffas.
Anckarsvärd, som först talade emot dessa anslag, yttrade att de skedde på andras bekostnad, nemi. på deras, som tillsköte medlen.
Detta är naturligtvis förhållandet med alla möjliga statsbidrag, men det är just ändamålet med ett samhälle, att, såsom ordspråket lyder, mångå må kunna hjelpa en.
Hvarifiån dessa medel härflyta, är så svårt att utröna, att 0111 man ville återställa penningarna till en livar som utgifvit dem, så skulle man svårligen hitta på de rätta personerna, alldenstund medlen komma, dels ifrån skatter, dels ifrån bancovinsten, d. v. s. från räntor af lån.
Anckarsvärds mening skulle af R. o.
Ad. godkännas, så borde alla anslag hafva blifvit vägrade och de tillgängliga medlen återställda.
När nu likväl andre medborgare i Riket blifvit understödde, så vet jag ej hvarföre icke Småländningarne äfven skulle blifva det.
Mig synes, att de borde blifva det mera, i samma mån som de draga större bördor än andra ; eli förhållande, hvilket Gr.
Anckarsvärd sjelf vitsordat.
Sprengtporten säger, att sedan R. o. Ad. förklarat det anslagen till vattenaftappningar i allmänhet borde utgå i form af lån eller anslag, alltefter K.
M:s pröfning, så borde väl samma förhållande iakttagas med anslagen till dessa begge åars upprensning, och alt man ej borde visa någon förkärlek för dervarande strandägare framför andra.
Jag hemställer likväl till Hr Frihtn samt R. o. Ad., om icke beslutet rörtde anslag till vattenaftappningar var fatladt innan Ståndet beslöt, att
Dalkarlarne skulle få understöd emot utgörande af ett eget bidrag till af kostnaden.
Nu vill Frih:n deremot bestrida Småländningarne att vinna en dylik förmån, emot bidrag af hälften till Den 29 Murs f. m. celi med af kostnaden.
Månne detta är billigt, så framt raan anser den ene medborgaren hafva samma anspråk, som den andre, på rättvisa vid fördelningen of Statens understöd?
En talare — jag tror att det var Frih.
Sprengtporten, men beder om ursägt, i händelse jag misstager mig — har ansett det vara nödvändigt alt bilda bolag, för att drifva strötnrensningarna.
Jag får i anledn. deraf säga, hvad jag trodde mig redan hafva förmält, nemi. att innan besluten af slrandägarne, både vid Emman och Stångån, fattades, var hela kostnaden fördelad på all den jord, som skulle genom företaget förbättras.
Derigenom fick hvarje hemmansägare veta huru många r:dr på honom skulle belöpa.
Då det fanns någon, som icke ville ingå på företaget, så uppträdde vanligen grannar, hvilka förklarade, alt de ville arbeta för den gensträfvige, mot villkor att få taga deras ersättning derför af hans förbättrade jord, på sätt 1835 års författning stadgar.
Kostnaden utgöres väsendtligen af dagsverken, hvilka hemmansägarne sjelfve kunna lemna in natura.
Hade förhållandet ej varit sådant, är det ganska säkert, att de ej vågat erbjuda hälften, ännu mindre af kostnaden.
Vid verkställigheten kommer det följaktligen att tillgå på det sättet, alt de bidrag, som Staten lemnar, användas, för att betala arbetschefen, och sådana dagsverken, som allmogen ej sjelf kan utgöra, äfvensom machiner m. m. d. som måste köpas.
I afseende på dagsverkena in natura, blifver väl arbetschefens förnämsta åtgärd alt fördela dem efter den fördelning af kostnaden, som redan blifvit verkställd.
Det är visserligen godt, om bolag finnes; men det torde kunna umbäras, om landshöfdingen tager sig saken an.
Man har sagt att 6000 tunni, förbättring vid Emmin är, emot den kostnad, som derpå'skulle användas, en alltför ringa vinst, i jemförelse med enskildta företag, hvilka med detta kunna mätas.
Jag får i detta hänseende för R. o. Ad. tillkännagifva, att dessa 6800 tunni, utgöra den ängsmark, som dels kommer att vinnas och dels förbättras, men innefatta ej den jord, som redan är åker, och sorn ofta nog öfversvämmas af Emmin.
I denna beräkning kunna ej heller intagas de stora förluster, som Emmåns strandägare lida derigenom, att deras gärdesgårdar flyta bort vid vattenflödena, hvadan de, för att skydda sina åkrar, om våren måste på ny stängsels uppförande använda dagsverken, som de behöfde för såningen och andra brådskande sysslor.
För dem, som hafva långt lill skogs eller behöfva köpa gärdsel, är förlusten ännu kännbarare.
Jag beklagar alt ingen ifrån orten är närvarande, som kunde vitsorda delta förhållande, men Gr.
Anckarsvärd, som åtminstone har vistats icke långt derifrån, bör känna och kunna vitsorda det.
Jag måste följaktligen vidhålla mitt första förslag och yrkar således instämmande i PresteSl-.s beslut, såsom det enda sättet att vin - 4oa Den 29 Mars f. m. na ändamålet, nemi. åstadkommande af det gagn, som för orten åsyftas.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på e. m. kl. 6.
Hr Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 5 punkten.
Ropades ja oph nej.
Hr Landtm, yttrade, att, då propos. blifvit med ja och nej besvarad, R. o. Ad. torde tinna det särskilda propos:r borde framställas för de tvänne olika föremål, som i denna 5 punkt innefattas.
Hr Landtm, uppläste Utsk:s tillstyrkande i afseende på anslaget för Emmaus upprensning.
Hr vo 11 Hartmansdorff:
Som Ståndet har uppskjutit frågan örn villkoren, för att på en gång afgöra dem för det hela, så anhåller jag vördsamt, att Hr Landtm, nu täcktes gifva oss propos. på instämmande i PresteStcs beslut, rörtde anslaget till Emmåns upprensning.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla IJtskrs förslag i afseende på Emmån.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom contra-propos. antaga beviljandet af 4^,000 r:dr såsom anslag till Emmåns upprensning.
Jag anhåller, att äfven min mening måtte blifva R. o. Ad:s pröfning underställd.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr von Hartmansdorff begärt votering och hans förslag först blifvit framstäldt, Hr Landtm, först ansåg sig böra göra propos. derå; blefve det icke antaget till contra-propos., skulle han framställa propos. å Frih.
Sprengtportens förslag; Hr Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga Hr von Hartmansdorffs förslag.
Ad. behagade till contra-propos. antaga Frih. Sprengtportens förslag, ait 45,ooo r:dr måtte beviljas för Emmåns upprensning, med Den 39 Mari f. ra. 493 öfverlemnande åt K.
M. att bestämma huruvida ofvannämnda summa bör i sin helhet eller till större eller mindre del utgå såsom lån eller som anslag, utan återbetalningsskyldighet.
Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition.
Den som bifaller att 45,000 r:dr beviljas såsom lån till Emmåns upprensning, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Åd. alt 45,000 r:dr beviljas för Emmåns upprensning, med öfverlemnande åt K.
M. alt bestämma huruvida ofvannämnda summa bör i sin helhet eller lill större eller mindre del utgå såsom lån eller som anslag utan återbetalningssky Idighet.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 32.
Att för upprensning af en å, hvarför liela kostnaden blifvit beräknad till 57,000 r:dr, ställa lill K.
M:s disposition 45,000 r:dr eller £ af den påräknade kostnaden, kan jag för min del ej annat än anse för högst olämpligt, och anhåller att emot beslutet få mig reservera.
Hr Westfelt reserverade sig emot del fattade beslutet.
Jag anser mig blott upplysningsvis böra nämna för Gr.
Mörner, att hela kostnaden är beräknad till 90,000 r:dr, hvaraf hälften utgör 45,000 r:dr, och att, om arbetet skall kunna företagas, så måste åtskilliga vattenverk rifvas, hvilket skulle föranleda till denna kostnad af 90,000 r:dr, som Utsk. föreslagit.
Oaktadt de upplysningar, som den siste värde talaren lemnat, anhåller jag likväl att få förena mig i den reservation, som Gr.
Mörner afgifvit.
Summan 90,000 r:dr finnes visserligen nämnd i StatsUtsk:s betänk., men deruti inbegripas, jemte arbetskostnaden, äfven jordersättningar, hvilka böra komma att betydligen nedprutas, och sjelfva arbetskostnaden är, enligt Stora mira Isenibete t s tredje utdelnings förslag, beräknad till 57,000 r:dr, såsom jag nyss hade äran nämna.
Om man ville fordra att den person, som får gagn af företaget, skall på en gång bå - 494 Den ag Mars f. m. de uppoffra den egendom lian har förut och derjemte lika ined andra deltaga i sjelfva odlingsföretaget, så skulle han komma alt förlora flera gånger mera än iian vunne, och sådana stipulationer lära åtminstone icke för Småland vara lämpliga.
Hr Frih o.
Landtm, yttrade, att den återstående delen af punkten anginge Stångån.
Om R. o. Ad., såsom jag förmodar, skulle afgöra denna fråga i öfverensstämmelse med hvad Ståndet gjort i hänseende till den förra, så torde propos. böra blifva alternativ, nemi., i händelse af lån, dea summa, som StatsUtsk. föreslagit, men för händelsen af anslag, den mindre summa af 10,766 r:dr 32 sk., som jag förut omnämnt, och som utgör y af hela kostnaden.
Det är i öfverensstämmelse dermed, som jag anhåller om Hr Frih. o.
Landtims propos.
Jag her dessutom få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att understödet för Stångån borde företrädesvis beviljas, emedan strandägarne derstädes erbjudit att sjelfve bidraga med -J af kostnaden.
Jag tager mig friheten anhålla oin den propos., som jag förut begärt, om ett anslag af 10.266 r:dr 32 sk. för Stångåns upprensning, under föröfrigt enahanda villkor, som R. o. Ad. fästade vid sitt bifall till det alternativa anslaget för Emmåns upprensning.