Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1826 voro de blott 789, och 1827 ytterligare förminskade till 681, eller med funder ett enda år.
— KlndesFabrikerna, som 1800 tillverkade 5o6,ooo alnar, tillverkade 1827 endast 435,000, eller föga mer än 1780, då de lemnade
I 270 Den 3o December f. m. 434»ooo alnar.
1799 födde de 4372 arbetare, 1824 blott 1793, och 1827 endast 1785.
— Ylle- och Äo/ifj-Fabrikerne, som 1780 tillverkade 38i,ooo alnar, lemnade 1826 blott 51,000, och 1827 endast 46,000.
Arbetarne, som vid desamma uppgingo 1783 till 823, voro 1823 blott 140, förminskades 1824 till 29, och voro 1827 blott 23.
— Bomulls- och ZAme-Fabrikerne, som 1825 tillverkade 1,008,000 alnar, lemnade 1826 blott >734,000, och 1827 endast 590,000 alnar.
På 2:ne år hafva de således gjort det oerhörda fallet till nära hälften af sin förra tillverkning, eller deraf förlorat öfver 40°.°oo alnar.
Arbetarne hafva förminskat sig i samma förhållande.
Dessa, som 1807 voro 2976, och 1825 utgjorde 955, förminskades 1826 till -759, och 1827 till 572. — Ztam/-Fabrikerna, som i8a5 tillverkade 55,000 stycken, lemnade 1826 blott 54,ooo och 1827 endast 52,000 stycken.
Arbetarne, som i8o5 utgjorde 292, och 1825 voro 202, minskades 1826 till 198, och 1827 till i84- — Zo^aZy-Fabrikerna, som 1826 tillverkade 3,149,000 © Tobak och Snus, lemnade 1827 blott 3,081,000©.
Arbetarne, som 1787 voro 1,106, utgjorde 1825 blott 762, och voro förminskade 1826 till 730, och 1827 till 679.
— Såpsjuderiernas som 1824 hade 117,000 R:drs tillverkning, hade 1827 blott 89,000 R:drs; och arbetarne som 1824 voro 106, förminskades 1825 till 56 1826 till 41, och 1827 D en 3o December f. m. 27r till 3f). — Cattuns-Tryckerierna, sorn 1821 hade 192 arbetare, och 358,000
R:drs tillverkning, voro 1826 nedsatta till 187 arbetare, och 249,000 R:drs tillverkning, samt 1827 till 118 arbetare och 144»'000 R^drs tillverkning.
— Jag hör icke trötta Höglofl.
Ridd. och Adeln med ett vidlyftigare uppräknande af dylika förhållanden, enär de redan anförda torde vara tillräckliga för att ådraga ämnet den uppmärksamhet det förtjenar.
Naturligtvis kunna de ofördelaktiga verk ni 11- garne af närvarande näringssystéme icke visa sig så förderfliga under de första nyss förflutna åren; emedan håde Fabriksägare och arbetare i begynnelsen, och så länge möjligt är, underkasta sig förluster och försakelser, häldre än att öfvergifva yrken, på hvilka de användt håde capitaler och arbetsskicklighet, och vid hvilka vanan och obekantskapen med andra värf dessutom fästa dem.
Men i samma mon, som deras capitaler och arbetskrafter uttömmas, skola ock systemets verkningar tydligare visa sig i statistiska uppgifter.
Tabellverkets nyss utkomna berättelse för åren 1821 till 1825 kunna i sådant afseende icke gifva någon allmän efterrättelse, emedan den blott omfattar ett enda af de år, som förflutit, sedan den vidsträcktare handelsfriheten infördes; eller år 1825.
För att imellerlid se huru denna frihet förvållade en förstorad införsel af de varor, hvilka höra till Städernas och Fabrikernas tillverkningar, hifo - 272 Den 3o December f. m* gas bär en jemnförelse öfver införseln af sådane varor det sista året af det gamla systemet, eller 1824, och det första under handelsfriheten eller 1825; hegge hemtade ur General - Tull-Styrelsens sammandrag öfver Införseln 1824 och Införseln 1825* Varor.
Varor.
Glas, Botiteil- 1 R:dr R:dr ler st. 56,a44- 2,149. 223,782. *7, ,73- 14,976.
Handskar ....
T-f r, i t o 1* 6,644. 2,02.2. Kammar .... —. 3oo. K a r d o r • 22. 729- 376.
Kimrök 80.
Klädespersedlar 316, 1,024.
Knappar .... 9,955.
Knifvar, Rak- . — 1,928.
Korgar 1,955.
Lackerade ar- beten —— 13,654.
Lampor 166. 4,o34.
Limm . . . . 3,977- 345. 5,224. 1,468.
Ljus, Talg- .L» 1,683. 3,210. 2,536. 11,409.
— Vax- .
u 2,073. 863. 3,462. 3,43o. Luktvatten . . . 385. 11,384.
Läder, bertedt . 14,89!- 49,946.
Mattor, bast- st. 21,874. 458. 36,571. 8,620. — golf- . 3,o34. 13,213.
Metall,arbetad. 5oo. i9>'75- — Spik,m. m.
Lä 220. 520. 1,023. 6,137.
Papper, om- 28,000. kring u— 7,000.
Pennor, blyertz 88. 2,224.
Transport 34,35o. 1 — 229,476.
Per- Den 3o December f. m.
275 Införseln 1824- Införseln 1825.
R:dr. R:dr. Transport 34,43o. 229,476.
Perlemor, ar- betadt .... —.— 357.
Perlor, oäkta . 98. 3,196.
Piphufvuden. . i,445. i3,4o8.
Porcellaine. . . —.— 5,383. 80,722.
Segelduk.
.Aln. 22,765. 9>929* Senap, malen . . 554. 2,o38.
Siktar och Sikt- duk —— —— 2,037.
Silke, färgadt, tvinnadt . . . 7,215.
Speglar 2,618.
Spetsar, Uddar och Tyll . . . 247.
I2,i6r.
Strumpor, Silkes 3,6o 5.
Bomulls . . . ■‘7. 5,586.
Redgarns . . . 1,943.
Ull och Lin- ne .... par 21,467. 2,699; 20,828. io,5i3.
Strängar 438. 5,5.4.
Den 16 November f. m. 301 jag likväl liar anledn. förmoda, alt det mål, jag sökt vinna i afseende å gårdfarihandel!), äfven inom de andre Stånden under dagens öfverläggningar sökes, på samma sätt som jag här sökt detsamma, så hemställer jag lill den värde ledamoten, huruvida det icke vore säkrare att begagna tillfället, att ernå detta ändamål genast, än alt söka vinna det pä det sätt han uppgifvit.
Dä ja g sist hade ordet, yttrade jag, att jag, i afseende å den af mig alsedde högre beskattningen för ängapparaler, icke ville fortsätta mitt yrkande, sä vida icke någon af Ståndets öfrige ledamöter delade samma tanka; men då jag nu hört åtskilige af Ståndets ledamöter vara af samma öfvertygelse som jag i della ämne, så torde jag ytterligare med några ord få fästa uppmärksamheten derpå.
Man förmodar ökade statsutgifter, och att äfven en ökad bevillning deraf skall blifva en följd.
Pä livad väg denna ökning i be v i 11 n i ngen skall lillvägabringas, kan naturligtvis icke nu på förhand bestämmas; men om den ökade inkomstkälla, som jag uppgifvit, skulle, på sätt jag förmenar, till alla delar hafva billigheten för sig, så hemställer jag, om icke detta sätt för bevilluingcns ökande bör få företräde framför hvarje annat.
Jag är öfverlygad om, att, ehuru lågt man än uppskattar den tillökning i Statens inkomster, som derigenom skulle uppkomma, den likväl åtminstone skulle motsvara anslaget till de för anne'en yrkade exercis-compagnierna, och jag hemställer, huruvida icke hytet i della afseende skulle kunna kallas godt.
Gn värd talare har fästat min uppmärksamhet derpå, alt om hvar och en skulle framkomma med något tillägg till Riksdagm.
Strindlunds motion, så skulle öfverläggningarne derom förökas.
Jag har dock icke hört något annat tillägg begäras, än detta mitt tillägg i afseende ä beskattningen, äfvensom del om gårdf,arihandeln; och dä dessa 2:ne tillägg icke kunna betydligt öka öfverläggningarnes längd, torde jag vid mitt yrkande i detta afseende fä förblifva.
Jag vill ingalunda tvista med de ledamöter af Ståndet, som förslå bränvinsbränningens bedrifvande, huruvida rätt må vara att antaga Riksdngsm.
Strindlunds förslag, eller att göra förändringar i den nu gällande författningen.
Om riksdagarnes tätare återkommande skulle medföra den påföljd, att förfaltningarne blefve längre beståndande, derföre all man tycker det vara nära till nästa tillfälle alt få dem förändrade, sä kommer den nyss beslutade grundlagsändringen att blifva mindre skadlig än jag anade.
Första gången man söker vinna en sådan påföljd, vill jag icke lägga mig deremot, emedan föredömet är så särdeles godt.
Men en ledamot af Ståndet, Friherre Palmstjerna, Nils Fredr., har yttrat meningar, hvilka jag väsendtligen gillar och till hvilka jag anser mig böra göra några tillägg, emedan jag tillförene, dä fråga varit om delta ämne, här sagt något dylikt.
Jag anser visserligen liden icke nu vara inne, då Frih.
Palmsljerua och jag 302 Den IG November f. m.
Junina hoppas någon verkställighet af hvad vi anse för räll i denna sak; men man skall aldrig misströsta om det rättas framgång förr eller sednare.
Till dess beredande hörer likväl, alt man hvarje gång saken förekommer, icke underlåter fästa uppmärksamheten pä hvad man anser för rätt, och detta är egentliga alsigten med hvad jag nu vill taga mig friheten att sägä.
Jag är sä mycket som någon annan hatare af fylleri och hemödar mig, så vidt på mig heror, att föröka den nykterhet, som ännu finnes qvar inom vårt land.
Men jag har haft den hcdröfliga erfarenheten, alt fylleriets hämmande genom förbud icke är möjligt.
Jag har likaledes sett, all fylleriets förminskning genom högre beskattning icke eller later sig göra.
Erfarenheten liar visat, att tillverkningens inskränkning, derigenom alt man för henne utsätter vissa tider om året oell vissa kanntal, som bränvinspannorna fä rymma efter de särskilda jordbesitlningarnes storlek, också är fruktlös; ty troligen har man aldrig pä Stockholms skeppsbro skådat ett sådant öfverflöd af bräuvinsfat, sorn under della år, eller under den tid, som dea nu gällande bränviusförfaltningen varit tillämpad.
När nu belägenheten är sä förtviflad, anser jag lika med Frih.
Palmstjerna, alt man åtminstone bör göra det oundvikliga onda så litet skadligt man kan.
Sådant åstadkommes, efter min tanka, genom författningar, som föranleda, att de födoämnen, det bränsle, det arbete och den tid, som nu på bränvinsbränningen genom oskicklig behandling förspillas, må besparas.
Delta är hvad som å ilen ena sidan kan göras, för att minska skadan.
För att å den andra öka Statens inkomster, yrkar jag, all beskattningen pä bränvin mätte höjas så mycket, att hon åtminstone beläcker kostnaderna för fångvården.
Om hon rätteligen tillämpades, borde, såsom Frih.
Palmstjerna tyckes hafva önskat, bräuvinsskatten jemväl betala kostnaderne för dårhusen, sjukbusen och falliginrättningarne, med ett ord, i allmänhet godtgöra de kroppsliga skadorna af bränvinels missbruk.
De moraliska kunna, såsom hvar och en vet, icke godlgöras.
Men för att komma till detta mål, är, efter min tanka, ingen annan utväg möjlig, iin den alt lemna tillverkningen fri.
Derigenom skall tillverkningen komma att bedrifvas pä de orter, der hon kostar minst, och af de personer, som förstå alt sköta henne bäst.
Derigenom blefve man icke nödsakad alt förändra några bränvinskärl; hvar och en kunde behålla sina, sådana de äro.
Jag anser oek liden för bränviusbränning böra vara lika obegränsad som för brygd; samt att pannerymds bestämmande efter visst jordvärde äfven bör upphöra.
Vill en lagstiftare säga, huru stor bränvinspanna hvar och en pä sitt hemman får äga, så borde lian också säga, huru mångå nötkreatur, för att icke nämna svin, som med dranken borde födas, o. s. v. Jag vill icke yttra mig om sältet att bestämma, huruledes skatten skulle utgå.
De sakkunnige må afgöra delta.
Jag förmodar dock Frih.
Hamiltons förslag vara det rälta, i afseende på de stora pannorna och de~ s. k. konslapparatcr.
Angående de mindre, vill Den 1C Novem Lev f. m. 303 jag blott säga, att om lika skatt lägges på hvarje tillverkad kanna bränvin, så är klart, att de tillverkningsredskap, som gifva den mesta afkastningen, företrädesvis blifva begagnade.
Anser man skatten derigenom möjligtvis blifva för tung på de smärre redskapen, så kan man bestämma en viss gradation i beskattningen emellan de olika classerna, men inom hvardera classen iakttaga likhet.
Delta är hvad jag i detta ämne ansett mig böra hufvudsakligen anföra, öfverlemnande till Ståndet och till tiden, hvad derutaf kan varda.
Cronhjelm vltrat, att lian trodde det af honom afsedda ändamål, nemi. afskalfande af gårdfarihandel med bränvin, möjligen på kortare väg kunna vinnas genom ett tillägg till St rind I linds motion, än om anhållan derom inflöle i den af mig föreslagna und. skrifvelsen till K. M., eller ock det afvaktades såsom en följd deraf, så bör jag visserligen rätta mig efter en erfarnare Riksdagsmans tanka, och, derest Ståndet i allmänhet deruti med Gr.
Cronhjelm instämmer, så vill jag ingalunda motsätta mig att ett förbud emot gårdfarihandel må, såsom tillägg lill Slrindlunds motion, af Ståndet beslutas.
Jag tror, att den nuvar. ordalydelsen af 49 § Riksd.ordn. lcmnar dertill rättighet utan ålerremiss, hvilket är det förbehåll, vid hvilket jag fäster mitt begifvande härutinnan.
Likväl måste jag äfven förbehålla mig, att sedan Ståndet fattat sitt beslut i hufvudsaken dess tanka må inhemlas, ang:de sednare delen af min motion, om hvilken jag ber att då ytterligare få nämna några ord till närmare utveckling.
Vid sista riksdagen uppslodo olika tankar rör:de bränvinsbräuningen och den dävar. författningen.
Den opinion som yrkade förändring deruti segrade.
Nu vill man åter rycka sönder denna författning, som gjordes för tre år sedan.
Jag betviflar alt landet synnerligen kan vinna derpå, alt vara i en jemn oro för hvarje riksdag alt de ekonomiska förfaltningarne skola rubbas.
Jag gillar icke den nuvar. författningen, men jag gillar ännu mindre den af Utsk. föreslagna.
Det linnes någon rättsgrund deruti, alt en näring i någon män är säker för sitt bestånd, när den af lagen är tillåten.
Jag röstar således med dem, som önska den nu gällande författningens bibehållande i sin helhet och afstyrker Ulsk:ns betänk.
Jag tillstyrker derjemte, att R.
St. mätte till Konungen ingå med anhållan, alt Konungen täcktes vid nästa riksdag meddela 11.
St. ett förslag till författning i ämnet, ty jag betvitlar, att
Ständerna någonsin i det fallet kunna åstadkomma någonting, som leder lill allmän båtnad.
Olika intressen, som söka göra sig gällande vid hvarje votering göra ett helgjutet förslag omöjligt, såsom erfarenheten redan har visat.
Jag önskar propus. ä Slrindlunds motion och afstyrker bifall å betänk.
Raab:
Då jag förra gången hade ordet, underlät jag att svara på Gr.
Cronbjelins förslag om förhöjning i skatten på 304 Den 16 November f. m. bränvinsbrämiingen, derföre att Grefven sjelf icke tycktes hafva allvar med della förslag.
Sedan dess har emedlertid
Grefven åter upptagit frågan, och jag vill dervid anmärka några ord.
Jag anser nemi. beskattningen just vara sjelfva hufvudsaken i afseende på bränvinslagstiflningen, och den minsta förändring deruti har mera inflytande än vida större jemkningar i afseende pä uppskattningsvärdet af jorden o. s. v.
Så snart man höjer skatten på det ena eller andra slaget af redskap, så verkar det genast derhän, att man söker åstadkomma tillverkningen med ett annat slags redskap.
Hr von Hartmansdorff har utvecklat Frih.
Palms!jernäs yttrande och biträdt den mening, som håde af Frih.
Hamilton i dess reservation och af åtskilliga andra blifvit yrkad, nemi. att man måtte småningom låta bränvinsbränningen öfvergå till fabriksrörelse.
För närvar, gäller bränvinet i Skåne, såsom jag hört med full säkerhet uppgifvas, 12 ä högst 16 sk. r:gs kannan.
Detta låga pris gör alt de flesta, som drifva denna handtering finna att den icke lönar sig, utan lägga godvilligt bort att bränna.
Om deremot en förändring göres i beskattningsväg, och det blir mera lönande all lägga sig till mindre pannor, och bränvinet för någon tid stiger aldrig så litet i pris, så framkallas nya brännerier.
Jag afstyrker derföre del amendement, som Gr. Cronhjelm föreslagit.
Hr Rosenblad Bernh.:
Jag inskränker mig till att helt och hållet instämma uti premisserna af hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, men att deremot helt och hållet bestrida conclusionen.
En så ovillkorlig frihet i bränvinsbränningen, oinskränkt både i smått och stort, skulle naturligtvis utesluta all möjlig conlroll, och del tror jag icke är rätta sältet, att komma till det enda rälla sältet, nemi. alt inskränka bränvinsbränningen lill några få stora fabriker, som kunna controlleras.
Hr Munck, Bror Gust. Reinh.:
Om icke så många olika meningar blifvit framkastade i delta ämne, så skulle jag önskat att närmare fä utveckla de principer, som jag i min, betänk, vidfogade reservation uttalat; men som jag tror att för närvar, hvarken det ena eller andra förslaget i sin helhet kan genombringas, så instämmer jag i de Herrars mening, som yrkat, alt den nu gällande bränvinsbränningsförfattningen må oförändrad bibehållas.
Likväl skulle jag önska intagandet af det tillägg om förbud emot gårdfarihandel med bränvin, som här blifvit ifrågasatt, om nolabene detta tillägg blir det enda.
En talare på denna sidan har framka stat en sats, hvars riktighet jag icke vill bestrida, men hvars tillämpning i fråga om delta särskilda fall jag icke tror skulle hafva de följder, som den värde talaren förmodat.
Han har nemi. sagt, alt skatten är i denna fråga af den största betydenhet och att på dess bestämmande beror till hufvudsaklig del den ifrågavar. författningens anda, nemi. huruvida man bibehå I - Den IG November f. m. 303 håller det syftemål, som hittills tyckes vara vunnet, att den skadliga husbehofshränningen småningom skall upphöra.
Jag tror mig likväl redan i mitt första yttrande hafva ådagalagt, alt den ringa skatt, som på de stora pannorna skulle uppkomma af den förhöjning jag föreslog, nemi, ^ sk. per kanna, icke skulle i någon mån kunna verka till borttagande af det nämnde syftemålet, emedan den dertill är alltför obetydlig.
Jag tror äfven, att man vid förra riksdagen skulle hafva lagt dessa 100 proc. till grund för ångpannornas beräknade verkan, i st. f. 50 proc., om man närmare känt denna verkan ; men då man icke gjorde det, ansåg man bättre att taga lill för litet än för mycket.
Att en sådan förändring i skatten skulle kunna verka den revolution i rörelsen, som talaren nämnt, är för mig obegripligt; mea jag torde deremot få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, alt oaktadt Bevilln.Ulsk. vid sisth riksdag, vid bestämmande af den intrad, som af bränvinsbränningen skulle vara för statsverket att påräkna, upptog 100,000 r:dr mindre, än den summa, hvartill beräkningen gaf anleda., sä bar dock förhållandet varit, alt genom de smärre bränneriernas förminskning i större man än Utsk. förmodat, skatten blifvit, ytterligare minskad med 100,000 ä 150,000 r:dr, och alt således det sisla årets bevillning in totum et tantum endast lemnat ett öfverskott af 70,000 r:dr.
Om det af mig väckta förslag skulle bifallas, så tror jag, att denna förminskning i bränvinsbränningsintraden åtminstone till någon del skulle upphäfvas, dä deri deremot i annat fall otvifvelaktig! kommer att fortgå.
Jag är för min del af alldeles samma mening sorn Frill.
Raab, i afseende på frågan om någon förändring i skattetariffen.
Den siste värde talaren må väl säga, att det blott gäller ^ sk. per kanna, men om han behagar jemföra de båda tarifferna, så linner han alt för vissa brännerier skulle skillnaden uppgå till mera än 1,000 r:dr, och dä är det påtagligt, att allt sträfvande går ut på alt genom någon förändring undvika denna betydliga tillökning i skatten
Det är sålunda just deruti rolen ligger lill allt det bortkastade arbete, de omkoslnadcr oell det bråk, sorn medföljer hvarje ny bräuvinsbränningsförordning, och jag återkommer än en gång lill mitt förra påstående, att om hvar oell en vill göra en förändring i enlighet med sin åsigt, sä är det slut med principen att en gång låta det gamla gälla.
Cronhjelms slutsats, att inga andra anmärkn:r torde finnas, sorn önskade alt göra sig gällande, emedan några sådana icke blifvit gjorda, är säkerligen förhastad, och tystnaden i denna del bevisar ingenting annat, än att man för den goda sakens skull, nemi. stadga i lagstiftningen, varit mera benägen än Hr Grfven att uppoffra sina enskilda meningar, men ingalunda alt de icke finnas.
Vill man derföre denna stadga, som är hufvudsakeu, så måste man också concedera sina särskilda önskningar, och jag tillstyrker R. o. Ad. alt i sin hel 4 II. 39 306
Den 16
No yern lier f. m. hel bibehålla ilen nu gällande författningen och icke göra något undantag hvarken för beskaltningstariflen eller något annat, mera än måhända det enda i afseende på gårdfarihandel, som äfven mindre direct rörer sjelfva saken.
Det är med verklig glädje som jag hört, alt en liberalare anda i bränvinsbränningslagsliftningeu nu söker göra sig gällande.
Det är beklagligen en inrotad fördom hos landlmanncn, att bränvinsbränuingen är nödvändig för jordbruket, oell så länge denna fördom finnes, kan man icke hoppas någon förbättrad lagstiftning i della afseende.
Alla förändringar ske endast till fördel fiir kopparslagaren, utan nytta för det allmänna.
Det är på denna grund, som jag instämmer med de Hrr, som yrka bibehållande af ilen gamla författningen, isynnerhet som jag anser den nya vida sämre och af behofvet icke påkallad.
Då saken synes vara nära sitt afgörande oell här yrkas olika propos:r, så tager jag mig friheten hemställa, om vi ej kunde lättast komma lill slut, genom en proposition på bifall lill Slrindlunds motion, hvilket så mångå ledamöter yrkat, men med förbehåll för
Ståndet alt sedermera särskildt yttra sig ang:de beskattningen oell gårdfarihandel.
Derigenom erhölle en hvar tillfälle att oförhindradt få sin mening framställd.
De som vilja bibehålla beskattningen säga nej till Gr.
Cronhjelms förslag och så vidare.
Det af Hr von Ilartmsnsdorff nu föreslagna föredragningssället förefaller 111ig nära nog, som 0111, i fråga om en representationsförändring, man skulle förklara sig för bibehållandet af den gamla, med förbehåll att få antaga allmänna val, ty, såsom jag har förklarat, beskattningen är i denna fråga hufvudsaken, och det vore en ren motsägelse att göra en förändring deruti, sedan man beslulit att vidblifva Slrindlunds motion.
Jag skulle tro, att man kommer enklast ifrån saken, om Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. om antagande af Slrindlunds motion med öppen rätt att ändra 43 § ronde gårdfarihandel, dä Gr.
Cronhjelms förslag komme alt utgöra contra propos.
Sedan öfverläggningen nu förklarats vara slutad, yttrade H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm., att Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr., i sitt anförande föreslagit, alt R.
St. skulle genom und. skrifvelse åt K. M. öfverlemna, att i hela denna fråga vidtaga de åtgärder, som pröfvas ändamålsenliga; men att då detta förslag syntes vara oberoende af den fråga, sorn nu varit under öfverläggning, det torde, i öfverensstämmelse med hvad Frih.
Palmstjerna sjelf medgifvit, vara lämpligast, alt behandla detsamma såsom en särskild motion.
I sjelfva saken hade 3:ne särskilda förslag blifvit framställde.
Några ledamöter hade nemi. yrkat ovillkorligt bifall lill Riksdagsm.
Strindlunds förslag; Gr.
Cronhjelm hade deremot föreslagit, alt den skulle på det sätt bifallas, att Slån - Den 1C November f. m del för sin del beslöle, ali nuvar. bränvinsförorduing må bibehållas oförändrad, ulom i fråga om dels afverkuingsförmågan för. särskilde classer af redskap, och dels gårdfarihandel med bränvin; och slutligen innehölle del 3 förslaget, alt den nu gällande förordningen skalle bibehållas oförändrad, utom i sistnämnde afseende eller i fråga om gårdfarihandel.
Jag tog mig visserligen friheten fästa uppmärksamheten äfven på den af Lisk. höjda afverkningsförmågan för de särskilda classerua; men gaf derjemte tillkänna, att jag dervid fästade mindre vigt.
Jag inskränker mig således att yrka den förhöjning i afseende på ångapparalerne, som Utsk. föreslagit, äfvensom jag vidblifver hvad jag yrkat i afseende å gårdfarihandel)).
I anleda- häraf erinrade II.
Ex. II r G r. o» Landtm., att Gr.
Cronhjelm dock velat att frågan om bränvinsredskapens afverkningsförmåga skulle hällas öppen för Ståndets pröfning, och att om denna fråga blefve föremål för särskildt beslut H.
Ex. förmodade att dervid komme att bestämmas huru vidsträckt densamma borde blifva.
Jag anhåller att endast få fästa mig. vid ångapparalerne.
Då nu H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, del han ansåg sig först böra framställa propos. på ovillkorligt bifall till Riksdagsm.
Strindlunds motion, anmälde och yttrade sig Ilr Lagerhjelm:
För att lätta afgörande!,, vill jag, som var en bland dem, hvilka yrkade ett ovillkorligt bifall till Strindlunds motion, afstå derifrån, så vida alt jag medgifver detpror pos. må framställas på bifall till Strindlunds motion med det tillägg, att 43 § i den äldre författningen målto utbytas emot den 40 i Utsk:s förslag, hvarigenom således Gr.
Cronbjelms tanka vinner framgång.
Men jag medgifver icke något annat tillägg till den propos. jag vid början af discussioneu yrkade.
Horn:
Som jag är en bland dem, hvilka yrkat an tagande af Strindlunds motion, så ber jag ali fä förklara, det jag synnerligast afsell, att behålla den gamla författningen orubbad, men att jag dermed icke vill förneka att ett fullkomligare policestadgande måhända vore af nöden.
Jag vill således instämma i det amendement, sorn är gjordt af den siste talaren, sä till vida likväl, att icke ordställningen i den föreslagna 40 § aulages, utan att R. o.