Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förvaltningen af sjöärendena hade begärt 267,000 r:dr tili fyra nya fyrars byggnad och en flytande fyr vid Falsterbo ref samt sex gamla fyrars fullkomliga ordnande, efter hvad nu mera billigt fordras.
— 100,000 r:dr räcka till en fyr på Moruptånge i Halmstad-bugten, som af behofvet torde vara mest påkallad, och några fyrars förbättring; 75,000 rtdr deremot äro endast användbara för det sednare ändamålet — men bestås inga penningar, så byggas inga fyrar.
I StatsUtsk. torde finnas de borgerskapets representanter, som äro lika intresserade i denna fråga, som jag såsom sjöman, och deras skepp äro ej alltid assurerade upp till fulla värdet; — lika med mig böra de ifra för saken.
I den femte punkten har Konungen i sin nåd. framställning om statsverkets behof begärt 3 5,333 rtdr 16 sk. årligen i fem år, eller tillsammans 166,666 r:dr 32 sk. för fortsättningen af dockbyggnaden i Carlskrona. — Ulsk. anser, att dockor, till bevarande af fartyg, som ännu ej varit i vattnet, ”medföra betydliga fördelar,’’ men att deremot för fartyg, som redan varit i sjön, torde de kunna anses för ändamålet mindre gagneliga, ”helst erfarenheten visar, att träd, efter att hafva blifvit af valten genomdränkt, fortare undergår förruttnelse, om det blottställes för luftens åverkan, än om det fortfarande får vara under vattnet,” hvarefter Utsk. åter bestiger sin käpphäst och afstyrker anslaget, under förutsättning ”att sjöförsvaret för framtiden icke kommer att grunda sig på bibehållandet af ett större antal linieskepp.
Ganska rätt har Utsk. deruti, att om ett träd ligger inlagdt i ett godt skjul, så fortfar det att vara godt en obegränsad tiderymd, äfvensom att om det ligger under vattnet, så håller det sig ganska säkert; men då måste äfven, till och med på ekvirke, trädets yta mer eller mindre borthuggas.
Äfven furuträd bibehåller sig länge, sedan det är utur vattnet upptaget, hvilket man funnit vara händelsen med flottans rundhult.
— Men om Utsk. litet längre sträckt sin eftertanke, så hade det kommit i erfarenhet deraf, att ett skepp ej är ett träd, som ligger under vattnet för att bevaras, utan det är en stor byggnad af tusentals trädbitar, som flyter på vattnet, hvars botten endast visar den yttre sidan mot vattnet, men att dess ömtåligaste del, hela vattenlinien med för- och akterstäf, är hvad man kallar mellan vind och vatten, och således, alltsom skeppet ligger djupare eller lättare, eller då det blåser och stänker upp, ömsom blir torf, ömsom vått; äfven isen drager om vintern vatten-nåten tomma och dessa disponeras till röta; dessutom är hela det inre och nedre af skeppet väl under vattnets yta, men dock ej fyldt med vatten, samt, oaktadt all noggrannhet,, fyldt af en mer eller mindre förskämd luft, synnerligen emellan spanten; — allt detta förorsakar snar förruttnelse.
— Men om deremot skeppet insattes i en torr docka, nåten Den a5 November e. m. 33g tömmas, en plankgång upplnigges längs kölen och en annan långs vatlengången, så alt fullkomligt luftdrag friskar luften i skeppet, så skall det deraf finna sig väl; — också har erfarenheten i Carlskrona visat fördelen af gamla skepps conservation, ty år 1782 insattes skeppen Konung Gustaf III och K. Adolph Fredrik i de tvänne färdiga dockorna, vid en tidpunkt af försämring, så stor, att de, om än ytterligare fyra år på vattnet, hade behöft att snart repareras.
Dessa skepps nåt tömdes och plankgångar upphöggos, som jag redan nämnt; man erfor med stor tillfredsställelse, att all vidare förruttnelse var alldeles förbi, i samma stund de inkommo i dockorna; hvad som var ruttet, blef ruttet, men det ansluckna förbättrades, och det goda hårdnade så att, då skeppen fyra år derefter ganska ytligt reparerades, ville ej yxorna motstå trädets hårdhet; och dessa skepp fortforo att tjenstgöra i munga år derefter, ehuru man säkert varit tvungen till svår reparation eller förbyggnad, om de fortfarit att ligga flytande.
Men Utsk. medgifver ju, att vi böra hafva 60 kanonfregatter; de uro nära lika stora med vanliga 74 kanonskepp eller 4 fot längre, fastän 2 fot smalare än 76-kanonskeppet Prins Oscar, och det proponerade ångfartyget kostar redan 278.000 r:dr, ehuru ej mera bland de stora; dessa fartyg torde ju äfven hafva behof af vård, på det att fäderneslandet, när deras tjenst erfordras, kan hafva nytta af dem.
— Vi äro dessutom ej mera fattiga, hvilket lill öfverflöd bevisades, då här en hel dag discuterades om det vore bäst emplojera eller bortskänka 3,3oo,ooo r:dr behållen bancovinst, hvadan jag vördnadsfullt skulle anhålla att StatsUtsk. måtte taga nya dockbyggnadsarbetet i närmare betraktande, då delta Utsk. och Ekon.Utsk. komma att afgöra om denna behållna summa.
— Till vidare upplysning, ber jag få meddela, att hela arbetet skulle kosta 712,188 r:dr, men de tvänne taken kosta deraf 122,771 rtdr, så alt dockorna, färdiga till begagnande och med lämpad plats för 11 fartyg i dockor och tvänne i svajrummet, endast kosta 589.000 r:dr. 1 den sjette punkten har Utsk. tillstyrkt det af K.
M. begärda anslag af 23,4oo r:dr till fullbordande af vattuledningen i Carlskrona, men med villkor, som gör det omöjligt att antaga tillbudet; ty Utsk. säger: ’’dock med villkor, att dessa medel icke må få disponeras förr än K.
M. genom enlreprenad-contract förvissat sig, att arbetet kan för denna summa fullbordas.”—
Men den begärda summan är endast ämnad till materialier, och sjelfva arbetet, att utföras af flottans manskap; och besparingar, sedan så litet bestås för Carlskrona station, kunna ej mera äga rum.
Dessutom finnes ingen i detta arbete så kunnig entreprenör, all han utan Kronans skada kan ingå i contract, ej heller äger man erforderlig arbetskunskap att våga uppgöra ett så - 34o Den a5 November e. m. dant contract.
Ett sä angelaget arbete egnar sig dessutom bäst att utföras utan entreprenad.
•— Jag anhåller således att StatsUtsk. måtte tillstyrka afslag på denna summa.
I den sjunde oell sista punkten liar Utsk. tillstyrkt ett ej begärdt anslag af 8,000 r:dr för inventering af ekvirkesförråden i Carlskrona.
Denna materiel kan möjligen missvårdas, men ej på annat sätt bortkomma, hvadan uppbördsmannen ej svarar för densamma.
Intressant kan det dock vara att se utgången, och ehuru jag anser denna som den onödigaste af alla utgifter, skall jag ej underlåta alt tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag, när betänk, återkommer; men jag anhåller endast att Utsk. mätte tillstyrka förslagsvis 8,000 r:dr eller något mera, på det viii besparingen må blifva statsverkets, men arbetet ej afstanna, 0111 10,000 r:dr skulle erfordras i stället för 8,000.
— Jag slutar med att vördsamt begära ålerremiss.
Hr Råfelt, Anton, uppläste följande:
Ehuru jag alltid tillhört och alltid skall tillhöra den del af Representationen, som önskar största hushållning och ändamålsenligaste behandling af Statens medel, dels af full öfvertygelse att landets knappa tillgångar det fordra, och dels af eget intresse, emedan jag, ehuru ännu tjensteman, dock lika mycket tillhör de skattdragandes antal, kan jag ej afhållrj mig ifrån alt göra tvänne nnmärkmr emot StatsUtskts utlåt.
N:o 354 U- ang:de anslag till exlrastatsreglering för sjöförsvaret, emedan jag anser vägran af utgifter, der de af behofvet oundgängligen påkallas, leda till stor misshushållning för Staten.
Den ena af dessa anmärkn:r är nemi., att StatsUtsk. icke tillstyrkt det af K.
M. äskade anslag till dockornas fullbordande i Carlskrona.
Då sådane män, som en Thunberg och en af Champman, hvilka hvarje nalion afundas oss alt hafva ägt inom vårt fädernesland, ansett dockornas fullbordan nödvändig och högst nyttig, då det är allmänt kändt att detta storverks ändamålsenlighet af hvarje sjönation godkännes, behöfva, jag vill hoppas det, inga ytterligare bevis i delta afseende anföras.
Det är nedslående att erfara, huru resande utländningar med sakkännedom i sjömannayrket, dä de se den vackra början till dessa dockor, förundra sig öfver det uteblifna fulländandet.
Del är så mycket mera nedslående, som vi med godt samvete ej kunna säga, att det är brist på medel, som nekar oss tillfälle att förskjuta en erforderlig summa till ett arbete, som så mångfalldigt återbär hvad del kostat, genom fartygens minskade underhållskostnad utgörande, efter 7,000 r:dr b:co för hvarje fartyg, efter deras närvar, antal, 80,000 r:dr b:co 0111 året.
Vi måste visserligen medgifva, att den Svenska är en futtig nation, boende i ett lund med hardt luftstreck, olack - Den a5 November e. m. sam jordmån och ojemn fördelning af skattebördor; men vi hafva ingen statsskuld utan tvertoni öfverloppsmedel i våra cassör af circa 6 millioner r:dr b:co, och vid ett sådant förhållande, måste det förundra både oss sjelfva och främmande, att, då vi nu äga medel, de ej begagnas alt fullborda ett verk, som hvarje dag det uppskjutes tillskyndar
Staten oerhörda förluster, ålan torde invända alt vi hädanefter ej behöfva dockor, ifall vi skulle försvara oss med kanonjollar och kanonslupar, som kunna uppdragas i skjul på land; men hvarje tänkande man, som ser på kartan, finner af vårt insulåra läge och vår lill en stor del öppna kust, att något seglande sjöförsvar, det må bestå af linieskepp eller svåra fregatter och ångfartyg, måste finnas, såvida vi vilja för svara oss och skydda vår handel; och så snart detta är gifvet, passa dockorna lika väl för fregatter och ångbåtar som för linieskepp.
Det var på Ständernes SecrelaUtskts begäran den 14 Juni lyöG, som Regeringen företog dockbyggnaden; del var på Ständernes många gånger upprepade anhållan, som den fortsattes, och det var på Ständernes många löften alt tillgångar icke skulle saknas, som Thunberg förlitade sig, när han företog arbetet.
Skall det nu blifva Ständerne, sorn neka medel till fortsättningen?
Skall det nu blifva Ständerne, som skola låta den Svenska Archimedis jetteverk falla i ruin?
Med min röst skall jag åtminstone aldrig bidraga dertill.
Jag anhåller att i afseende på delta ämne få uppläsa ett yttrande af Hr Carlsund, utur hans anteckningar under resor i England, Frankrike och Nederländerna, så lydande:
"Genom att hålla skeppen torra, antingen stående på sina staplar på land, eller i dockor, hade denna deras hastiga förstöring kunnat förekommas.
En plan lill conservationsdockor för (lottan blef i början af Guslaf 111:s regering satt i verkställighet i Carlskrona, men fanns alltför kostsam, hvarföre blott några dockor byggdes färdiga, hvilka nu vanligen endast användas att deruti bygga skepp.
På Franska örlogsvarfven få skeppen stå qvaf på staplarna under skjul, ända till dess deras tjenst erfordras, och de äro derföre efter 20 till 3o års lid nästan lika goda, som då de byggdes, hvaremot de, sorn fått ligga i sjön, hafva befunnits upprutlnade och odugliga långt före denna tid.
Localen i Carlskrona erbjuder tillfälle att med jemförelsevis ringa kostnad inrätta större dockor eller hassiner, hvari många skepp kunna rymmas och eonserveras torra.
På H. K.x II.
Sloramiralens befallning har författaren (år 1828) deröfver uppgjort ritning och förslag, uppgående till omkring 3oo,ooo rtdr b:co.
E11 årlig besparing i underhållskostnaden af åtminstone 120,000 r:dr skulle härigenom vinnas, och således anläggningen betala sig på mindre än 3 år.
Men i saknad af det erforderliga capitalet, måste flottan troligen 34a Den 25 No vera Ler e. m. ännu i några decennier fortfara att gifva sin dryga tribut åt förruttnelsen, liksom lion i sekler förut gjort.
Skulle än vårt sjöförsvar framdeles komma att bestå af mindre fartyg och ångfartyg, så är Carlskrona en så vigtig punkt för försvaret af den södra och bördigaste delen af Riket, att den ej kan öfvergifvas, och de dockor m. m., som passa för liuieskeppen, äro lika tjenliga för de mindre fartygens conservation.
Localen är ock sådan, att det blir fullt ut lika dyrt alt hygga grunda dockor eller bassiner, passande endast för smärre fartyg, som att bygga dem af en djuplek passande för skepp.
I nu var. öfvergångsperiod bjuder klokheten att med möjligaste minsta kostnad conservera den äldre rnalerielen, vi redan äga, för att med mera kraft och skyndsamhet kunna förskaffa oss den nya, som vi ännu sakna; och dertill är det nu angifna medlet det mest lämpliga.”
Den andra anmärkn. om misshushållning med Statens medel, sorn jag lager mig friheten göra, är, alt Utsk. tillstyrkt en så onödig utgift som 8,000 rtdr b:co till inventerande af ekvirkes-förrådet, och som, enligt rnin öfvertygelse, ej för denna summa kan åstadkommas, oberäknad den tidspillan för nyttigare ändamål den kommer att förorsaka.
Önska Ständerne veta huru mycket ekvirke, som (innes i förråderna, kan det alltid approximativt utredas, och hvartill skulle det tjena att på kubikfoten känna det, då, i händelse af brist, ingen uppbördsman derför kan tillförbindas någon ersättningsskyldighet.
Dessutom bör det tagas i öfvervägande, att det ej kan vara så lätt att undansnilla en ekpiece, hvartill behöfves 3 ä4 per hästar för att densamma kunna förflytta utur stället, och man kan vara öfvertygad, att, om något så beskaffadt tillgrepp skulle företagas, personer ej saknas, sorn lemnade sådana gerningar åt offentligheten.
Det ser verkligen ut, som någon misstanke emot styrelsen öfver varfvet i Carlskrona skulle föranledt detta beslut; men jag tror att hvarje person, som om densamma gjort sig underrättad, kan vitsorda, att den lill en sådan beskyllning minst af allt på dessa sednare 24 åren gjort sig förtjent, och jeg trotsar någon så inom sorn utom detta Hus alt bevisa mig motsatsen.
Jag anhåller att dessa mina anmärkn:r måtte få åtfölja återremissen, sorn jag hoppas det H.
Ståndet ej måtte vägra.
Förslaget förutsätter en minskning af linieskeppen.
Jag har vid ett äldre tillfälle anfört, att linieskepp snart blifva manövrerade såsom ångbåtar, och all, när dessa' flytande fästningar sålunda, i lugnt väder och storm, i trots af vind och ström, intränga öfverallt der valten är under kölen, kan skärgård dem förutan hvarken försvaras eller anfallas.
Om anslagen till f’yrbåls arne gäller allt hvad jag nyss anförde om vår behandling af capital-förctag.
Om vi icke skyndsammast använda på Den a5 November c. m. 343 fyrbåkarne allt hvad våra tillgångar nu kan dein egna, ökas icke kostnaden (under synpunkten af fördelens förringande) med hvarje under tiden skeende skeppsbrott, som en god fyrbåk hade förekommit ?— Hvi skulle vi, utan tvång, dröja att tillegna oss hedern af delta vackra civilisalions-alster — viii belysta kuster?
Äfven Carlscrona-dockornas fullbordande har jag tillförene, och så varmt jag det förmått, förordat.
— Utskts förmening att endast nya skepp, som aldrig varit i vattnet, fördelaktigt förvaras i dockor, har Ståndet hört vederläggas af Hr Amiral Lagerbjelke och af Hr Amiral Nordensköld.
Ilar åter synes Utsk. utgå ifrårr den förutsättning, som jag redan mottalat, att vi icke behålla linieskepp.—Men enär denna åsigt icke varit äldre liders, förblifver för mig oförklarligt, att det så genialiskt-rationella företaget, under sednare 5 eller 6 decennierna, stnndom allsicke och dessemellan så lamt fortsättes.
Månne ej någon förklaring kunde hemtas af den icke nya erfarenhet, att många beslutande skygga icke irrationalitet, som af en enda beslutande icke vågas?
Ehvad de utländska sakförståndige män, som besöka Carlskrona, så eller annorlunda förklara förhållandet, äro uttrycken af deras klandrande förvåning ganska sårande för vår nationalkänsla.
Hr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, anförde skriftligen till prot. följande:
Det gifves sanningar, så ofta af erfarenhet och eftertanka bestyrkta, att de kunna nästan såsom axiomer åberopas.
En sådan sanning är, all förvarings-sk jul äro nödvändiga för all slags redskap under de mellantider den icke användes till sitt egentliga ändamål.
Praktiskt är denna sanning tillämpad i alla slags yrken af alla enskilda.
Kan Staten utan förlust bryta deremot?
Stiger icke tvertom nödvändigheten att foga sig derefter i mån af redskapens dyrbarhet och de sällsyntare och på förhand obestämbara tillfällen, då redskapen skall användas.
Att dockbyggnaden i Carlskrona, betraktad endast såsom förvarings-sk jul af större fartyg, är högt påkallad, torde icke kunna nekas.
Men 11- tom detta ändamål, förenar den andra fördelar, såsom fartygs mindre kostsamma nybyggnad i docka och under tak, än på stapel och under bar himmel, samt tillfället att i beliofvets stund i hög grad påskynda arbetets fortgång, hvilket, i hvad som lör krigsväsendet, brukar sältas i främsta rummet.
Dockbyggnaden, äfven förut af utmärkta män påtänkt, sattes af Amiral Chapman i det sammanhang med flottans nybyggnad, att först docka, sedan i samma docka nytt fartyg, och så vidare en docka och ett fartyg borde byggas.
Jag har önskat kunna bidraga dertill, att, under det denne mans röst höres och haus råd följas i andra länder, 344 Den a5 November e. tn. vi icke för dem må varn döfva och öfverse eller vanvårda det nyttiga lian för oss uttänkt.
StalsUtsk. anför 3:ne skäl, som skulle göra fortsättning af dockbyggnaden mindre angelägen.
Det usta: ”att sjöförsvaret icke skulle komma att grunda sig på bibehållande af ett större antal linieskepp.” Striden om hvilka fartyg företrädesvis böra byggas, linieskepp, fregatter eller ångfartyg, kan härvid förbigås, då den i afseende på dockorna inskränker sig lill den Irågan: kan Sverige undvara stora fartyg?
Må följande dermed sammanhängande, i största korthet framställda, frågor tillåtas mig.
Har det upphört alt vara en theoretisk och praktisk sanning, att en kraft samlad kan frambringa en större verkan en större hastighet, än samma eller större kraft spridd; och hafva styrka och hastighet upphört alt gifva utslag i striden?
Äro våra farvatten eller skärgårdar vid de v ig t igas te punkterna i landet, Stockholm, Norrköping med Söderköping, Carlskrona och Götheborg, ofarbara för större fartyg, för våra egna och våra fienders?
Har det dröjt myckel länge, innan de större fartygen tillagt sig de mindres förut i en omständighet erkända fö i del, att äga kanoner helt nära vattenytan, hvilkas kulor af samma vattenyta så godt som ledas till målet; och kan det verkligen finnas något medel, sorn afser mekanisk effect och kan användas på ett mindre fartyg, hvilket icke med än större fördel kan användas på ett större?
Och faran för de större fartygen alt förstöras af i deras vattenlinie creverande bomber, kan den grunda sig på någon annan naturlag än den, som lemnar kanonen hel och leder kulan och explosionen åt det håll der minsta motståndet finnes?
Denna fara måste således kunna minskas och förekommas, derigenom att skeppssidorna sammansättas på det sätt, att deras motstånd tvingar cn deruti fastnande bomb alt endast utåt och inåt sönderspringa, hvilken egenskap erfarenheten visat att de redan lill stor del äga.
Men de större fartygens öfverlägsenhet beror i hufvudsaklig mån af ett dugligt sjöfolk, så befäl som manskap, och härtill fordras, utom naturliga anlag, äfven öfning.
Jag fruktar, om vi uldömma de stora fartygen , de fullkomligare krigsmachinerna, det vi i denna del icke bättre löst frågan, än i en annan, om vi dömma de naturliga anlag, som genom landets beskaffenhet och folklynnet i hög grad finnas, att domna bort, i stället för alt genom deras pröfning bereda vår öfverlägsenhet.
Utsk:s andra skäl är:
"att dockorna icke skulle vara gagneliga att deruti förvara fartyg, som redan varit i sjön, emedan erfarenheten visade att träd, efter att hafva blifvit af vatten genomdränkt, fortare undergår förruttnelse, om det blottslälles för luftens åverkan, än om det fortfarande får vara under valten.”
Det har af Hr Nordensköld redan blifvit anfördt hvad er - Den a5 November e. m. 345 erfarenhet i detta afseende vunnit9 af i dockan insatta äldre fartyg.
Jag ber att få tilltigga härtill:
På botten i den äldsta dockan ligger en bädd af ekblock, lika gammal med den, således 60 å 70 år gammal, som stundom varit under vatten, men vanligen ligger torr, ännu lika frisk, som om den blifvit ditlagd för få år sedan.
Erfarenheten har äfven visat, alt t. ex. ett tak af J tums tjocka bräder längre äger bestånd, än om bräderna äro af 1 tums tjocklek.
Orsaken antages vara, och svårligen lärer man kunna utfinna någon annan, att af dessa bräder, sedan de uppsupit vatten, de tunnare bättre uttorka än de tjockare.
Utskts 3:dje skäl är: ”att redan befintliga” dockor lemna ett icke obetydligt utrymme för nybyggnad och förvarande af fartyg, som ännu icke varit i vattnet."
Det är redan upplyst, att endast 3:ne fartyg kunna förvaras i nu befintliga dockor.
Plats för 2tne fartyg finnes visserligen äfven i den till dessa dockor hörande bassin, men den sistnämnda torde icke kunna undvaras till reparation af fartyg.
Då äfven Utsk. förutsätter att 8 fregatter och flera stora ångfartyg böra byggas och underhållas, är det redan färdiga af dockbyggnaden otillräckligt för dessa större fartygs ändamålsenliga förvaring.
Jag får på nu anförda grunder vördsamt yrka beviljande af anslag till dockbyggnadens fortsättning och utlåtandets återremitterande.
Det hör säkerligen till de icke minsta egenheterna hos denna riksdags StatsUlsk., alt Utsk., under det alt det å ena sidan iakttagit en så hög grad af hushållning, att det afslagit allt anslag till fullbordande af dockbyggnaden i Carlskrona, å andra sidan anvisat anslag till eli så onyttigt företag, som att inventera dervarande ekförråder.
Då frågan om ordinarie-anslag till 4;de hufvudtiteln hur förevar, hade jag äran att härom yttra min öfvertygelse, hvilken jag icke ännu af något nytt skäl kunnat förändra, den nemi., att ett sådant företag endast borttager tid och medför kostnad.
Man får endast derigenom veta antalet af kubikfot ekvirke, som finnes i förrådet, och det är allt; ty om än något deraf skulle saknas, kan ingen förbindas till ersättning deraf, och med den kännedom jag äger om förhållandena, är jag fullt öfvertygad, att intet der saknas.
Jag skulle för min del önska, att StatsUlsk., då det säkerligen tager i närmare betraktande de skäl för dockbyggnadens fullbordan, som här af flera talare blifvit anförda, ville öka det af Konungen begärda anslaget med de 8,000 r:dr, som StatsUlsk. förut anslagit för inventeringen af ekvirket; och då Utsk. visat en sådan ömhet för landets förbrytare, alt det t. o. m. för deras skull vill uppoffra ij million, skulle jag tro, att medel äfven måste finuas för 17 H. 44 346
Den 25 November e. ra. ett så riksgagneligt ändamål som dockbyggnaden.
Genom an slående af dessa medel för ifrågavar. byggnad, vinnes ett dubbelt ändamål, som StatsUtsk. icke bort förbise, nemi. sjelfva byggnadens fullföljande samt ett genom delta arbete lemnadt tillfälle till sysselsättning oell arbetsförtjenst åt en stor del försvarslösa personer.
Sedan så många upplyste män yttrat sig i detta ämne, kunde det synas vara förmätet af mig, som ej tillhör sjöinannayrket, att äfven yttra något; men då jag under mina resor i skärgården haft tillfälle att ofta samtala med sjöfolket och således äfven fattat ett särdeles intresse för sjöväsendet, tager jag mig den friheten, att, sedan en återremiss af utlåt, i alla fall torde tomma att äga rum, äfven yttra några ord.
Norr om Singön, öster om Gräsön, är den s. k. klippan Understen belägen, hvilken synes mig vara en bland de vigtigare ställen att blifva belyst med fyr.
Fartyg, som äro destinerade till Norrland, kunna den mörka årstiden ej taga den genare vägen utom Gräsön, af fruktan att under mörkret komma in bland de farliga skär, som äro belägna i hafskanten och hvaraf Understen är det yttersta, utan taga den inre vägen förbi Öregrund och mäste göra flera mils läng resa uii ett trångt farvatten.
Uppehållne af vidriga vindar, händer stundom att de på höstetiden blifva infrusne derstädes, och förorsaka derigenom ej allenast förlust för lastägaren utan äfven bekymmer för bela Norrland, som, i händelse fartygen äro lastade med undsättnings-spanmål, ej kan fa sitt oundgängliga behof fyldt.
Funnes på Understenen båk, vore seglare på Norrland icke utsatte för anförda olägenheter, utan kunde hålla sjön och vunne derigenom tid, som särdeles på höstetiden är af den högsta vigt.
Jag anser således, att allt livad som användes till förbättring af fyrar och anläggande af nya bakar är högst nyttigt använda penningar, och får derföre tillstyrka återremiss, med begäran att Utsk. ville bifalla de 100,000 r:dr K.
M. begärt till ett så vigtigt ändamål, hvaraf många tusen menniskors lif och välfärd beror.