Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det står i 10 §. af Privilegierne: ”Bolaget äger rättighet att anlägga nya vägar och canaler, till comrnu”nicationens förökande med denna Hufvud”Canal.
Här skulle således rättighet vara Bolaget gifven, att utan Rikets Ständers samtycke använda anslagne medel till nya Canal-anläggningar.
Lyckligtvis innehåller den följande meningen, att anmälan först skall göras hos Kongl. Maj:t och Dess beslut afvaktas, och vi torde häruti hafva en garanti för ett möjligt missbruk; men bos Bolaget lärer den ej kunna påräknas.
Deremot innehåller 11 §.: ”Så väl Upplags”ställen som Varf må inom Canalens om”råde af Bolaget anläggas;” och här är således ändå utväg till nya företag med Statens medel, likasom med verkstaden inträffat.
Jag fäster uppmärksamheten härpå , endast för att visa angelägenheten deraf, att så laga, att när Statens medel anslå^, de aldrig kunna användas annorlunda, än efter gifna föreskrifter.
Slutligen har jag trott, att sjelfva det förslag, som nu är I IO Den 26 Mars e. ra. gjordt, att lenina 100,000 R:dr såsom lån emot pant, i och för sig sjelf innefattar en ganska besynnerlig Proposition.
Om man skall äga laglig säkerhet i en pant, bör densamma vara under långifvarens vård, annars innefattar den ingen panträttighet.
Ännu mindre finnes någon säkerhet uti att låna på effecter, sorn skola användas, nötas och förtäras.
Om dessa inventarier kunde pantsättas, så hade
Directionen säkert annorstädes fått låna på dem.
Jag tror således, att sjelfva denna Proposition innefattar något, som, om det blifvit framställt af enskild man till en annan, icke hade blifvit synnerligen vänligt emottaget.
Uti förenämnde misstag, sorn från början blifvit gjorde i afseende på arbetets företagande i större scala, än tillgångarne medgåfvo, samt det sätt, hvarpå man sedermera framställt sina anspråk emot Rikets Ständer och Folket, om Bolagets rätt och Rikets Ständers skyldighet att ovilkorligen bevilja dess begäran, tror jag att vi skola igenfinna anledningarlie till det ökade missnöjet med Canalen; Och man torde få svårt att bestrida, att detsamma ju icke äger grundade anledningar.
Svenska Folkets Representanter äro då skyldige att lyssna dertill och att ställa besluten så, att man bevarar
Statens medel ifrån att obehörigen dragas till andra ändamål, än hvartill de äro anslagne.
Men huru verkställa
Den 26 Mars e. m. ni detta annorlunda, än att medlen icke vidare få disponeras af ett enskilt Bolag eller dess Direction, utan ställas under den förvaltning, Grundlagarne i allmänhet föreskrifva för Statens medel, det vill säga af Kongl. Maj:t och Dess Embetsmän, samt under den ansvarighet, som
Lagarne för allmänna medels handhafvande och redovisning utstaka.
Många bestrida sjelfva nyttan af Canalen, och tro densamma i framtiden aldrig kunna äga bestånd.
Jag bekänner, att jag icke bar nog sakkännedom, för att härutinnan fatta ett säkert omdöme.
Tvärtom har jag alltsedan 180g bibehållit den tanka, att Canalen kunde blifva nyttig för Sverige, och jag har velat beräkna Canalens nytta, icke blott med afseende på den inkomst Canal-afgiften kan lemna, utan förnämligast på den större vinsten för
Riket af en ökad production och deraf följande välmåga; men det tror jag mig begripa, att för att komma till ett sådant mål, är det icke nog att skapa ett communicationsmedel.
Vid industriella företag ingår visserligen beräkningen af möjligheten till afsättning genom lättare transportmedel; men detta är icke det enda vilkoret för företagets verkställighet.
Ett fast myntväsende och kloka ekonomiska författningar torde vara ännu mera oundgängelige, om vi skola hoppas en ökad industri i landet.
Pen - 112 Den 26 Mars e. m. ningens värde är den grund, hvarpå allt annat skall hvila.
Om man nu så tillgriper Statens tillgångar till Canalens färdigbyggande, att derigenom borttages eller uppskjutes möjligheten att bringa penningeväsendet i ett ordnadt skick, så har man äfven aflägsnat tidpunkten för en ökad industri, och när Canalen blir färdig, är landet ännu i vanmakt, och verket kan ej underhållas utan råkar i förfall, i stället att om penningeväsendet först ställes till rätta, vi nog sedan kunna mägta med Canalen.
Det är denna stora sanning, som jag tror, att man från början bordt betänka, och man hade derföre gjort klokast, att inskränka arbetet så, att icke en bankrutt uppstått.
Nu, då blott en liten del återstår, stöter det nalional-stoltheten att gå ifrån företaget, och jag erkänner, att jag icke skulle vilja samtycka dertill, utan att jag vore öfvertygad, det kostnaderne äro större, än att Statens krafter tillåta desammas bestridande.
Men huru komma till öfvertygelse derom.
Man har åtminstone sett, att de i calculerne upptagne summor hitintills aldrig räckt till.
Man borde först öfverlägga om, huru stor summa, lämpad efter Statens tillgångar och Folkets bördor, skulle årligen kunna afsättas till Canalbyggnaden, och sedermera på bästa sätt använda denna summa, till dess Canalen blir färdig, ehvad denna tidpunkt blefve mer eller min - Den 26 Mars e. nä. 113 mindre aflägsen; men icke mätte det vara rätt, att Rikets Ständer här, ifrån Riksdag till Riksdag, få emottaga nya calculer och nödgas göra nya anslag, utan att veta, huru eller när detta skall slutas.
Vill man handtera saken allvarsamt, så måste man söka att få någon visshet i detta ämne.
För det andra anser jag det oundvikligt, dådet är Statens medel, som användas till såda* ne företag som detta, hvilket jag anser för ett Statens företag, ehuru ett Bolag är inblandadt deruti, alt man icke öfverlemnar förvaltningen till Bolaget, eller dess Direction.
Dr denna synpunkt är det, som jag tror, att man bör vidtaga sådana utvägar, hvarigenom det blefve undersökt, om förelagets ulförbarhet slår i jemförelse med kostnaden, samt derefter anslå de medel vi kunde undvara och ställa dem under Kongl.
Maj:ts disposition, hvilket jag anser vara enda utvägen att komma till ett resultat.
Härtill fordras likväl, att Bolaget afstår från all annan pretention, än som blifvit detsamma i privilegierna försäkrad, nemligen t utdelningen af Canalens afkastning, då den Öfverstiger utgifterne.
Detta är allt hvad Bolaget kan begära, då det icke fullgjort sin skyldighet, att göra Canalen färdig.
Men för att komma till ett sådant resultat, lärer det vara nödigt, att Utskottens Utlåtande bifalles; ty örn man nu lemnar nya förskotler till Bolaget, betager man sig 18 Ii. 8 Den 26 Mart e. ra. sedermera möjligheten att lomma till ett bestämdt slut med Bolaget och dess anspråk.
Jag röstar således för, att Utlåtandet må bifallas i följd af den grundsats, att man icke må besluta om Götha Canal, förrän Statsregleringen är uppgjord.
Derjemte får jag, såsom ny motion, föreslå följande punkter för hufvudsakens bedömande, nemligen: 1:0
Bolaget och dess Direction afsäga sig ali vidare förvaltning af Canalen och dess tillhörigheter under byggnadsåren, och öfverlemna densamma, med allt hvad dertill hörer så i fast som lös egendom, inventarier och förråder, till den Styrelse, sorn Kongl. Maj:t och Rikets Ständer finna för godt förordna; och afsäger Bolaget sig allt vidare begagnande af det för Bolaget utfärdade privilegium, än sorn med det nu träffade aftal öfverensstämmer. 2:0
Under byggnadstiden användes den inkomst Canalfarten kan lemna till nödige utgifter för den till genomfart färdiga delen deraf, samt de förbättringar derå kunna erfordras.
Öfverskottet, om sådant uppkommer, utdelas till Actieägarne.
Någon afgift för de effecter, som för Kongl. Maj:ts och Kronans och Canalens räkning derå föyas, erläggas ej. 3:o Då Canalen är färdig, må Bolaget utnämna en medlem af Styrelsen deröfver, hvilken äger att densamma framgent för - Den 26 Mars e. m. valta, och använda inkomsterne till nödige utgifter och Canalens framgena underhåll.
Bolagets
Directeur åtnjuter ej annat arfvode, än det Bolaget af egne tillgångar vill lemna. 4:o
Det öfverskott, som af Canalens inkomster kan uppkomma, utdelas till actieägarne, intill dess detsamma uppgår till 5 procent, hvarefter Staten, erhåller en lika utdelning å de allmänna medel, som till Canalens byggande blifvit använde.
Skulle inkomsten stiga derutöfver, tillfaller densamma actieägarne. 5:o Förslå ej inkomsterne till Canalens underhållande, åligger ej Slaten eller Rikets Ständer, eller deras Verk, någon förbindelse, att dertill på ett eller annat sätt bidraga. 6:0 Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Maj:t i underdånighet, att Kongl. Maj:t täckes låta genom kunnige och oväldige personer undersöka Canalarbetets närvarande tillstånd och uppgöra i möjligaste måtto tillförlitliga förslag öfver de kostnader, som till Canalens färdigbyggande kunna återstå, samt låta upprätta plan till arbetets fortsättande med den årliga kostnadssumma, hvartill Kongl. Maj:t anser StatsVerkets närvarande tillstånd lemna utväg.
Maj:t täckes ock låta affordra Götha Canal-Bolag bestämdt förklarande, innefattande antingen att Bolaget vill på före 8* - Den 26 Mars e. tö. nämnde vilkor ingå, derest Rikets Ständer skulle vilja besluta, att Canalen med Statens medel färdigbygges, eller ock att Bolaget afsäger sig allt vidare biträde af allmänna medel. 7:0 Sedan undersökning, på sätt förenämnt är, för sig gått, och Bolaget blifvit bordt, vilja Rikets Ständer taga i öfvervägande, huruvida den återstående kostnaden icke är större, än att densamma, utan att andre angelägne och vigtige föremål åsidosättas, kan af Statens tillgångar bestridas, eller om Rikets Ständer vilja i sådant ändamål serskild Bevillning sig åtaga.
Förbehållande Rikets
Ständer sig att i annat fall allt vidare biträde till Canalen nu och i framtiden vägra. 8:0 I fall Canalen anses böra fullbordas, anmoda Rikets Ständer i underdånighet Kongl. Maj:t, att utse en Direction, bestående af så många personer, som må anses lämpeligt, hälst en Ordförande och en Directeur, hvilka, samfäldt med ettafBancoStyrelsen utsedt Ombud, öfvertaga förvaltningen af de till Canalen anslagne medel, och besörja arbetets fullbordande i enlighet med upprättade arbetsplaner; blifvande Directionen Kongl. Maj:t och Rikets Ständer lagligen ansvarig derföre, att de anslagne medlen ej varda använde till audre arbeten eller föremål, än hvartill desamma af Rikets Ständer äro bestämde.
Den 2S Mars e. m. 117 Uti förenämnde Styrelse må ej Götha Canal-Direclionens närvarande Ordförande eller någon af dess Ledamöter deltaga ; dock ankommer det på Kongl. Maj:t, attiåta arbetsplanerne upprättas eller granskas af den eller de personer, Kongl. r$laj:t dertill anser skickligast, äfvensom ätt åt en sådan person uppdraga tillsynen, huru arbetet varder verkstäldt, samt till Kongl.
Maj:t inkomma med påminnelser dervid, om anledning skulle finnas; men icke att directe meddela någon befallning, huru eller hvilka arbeten skola förrättas.
Det är endast på ett sådant sätt, jag tror ett ändamålsenligt beslut kan fattas, att göra Canalen färdig.
Actieägarne få i framtiden den utdelning, som möjligen kart lemnäs dem, och Rikets Ständer afgöra frågan om Götha Canal på ett sådant sätt, att de icke vidare behöfva befatta sig med de obehagliga öfverläggningar, sorn nu äga rum.
Men för att komma derhän, förklarar jag ännu en gång, att jag anser det vara nödvändigt att bifalla Utlåtandet.
Både de, sorn instämma deruti att sätta medlen under allmän förvaltning, och de, hvilka ej vilja bevilja något till Canalen, kunna förena sig i ett sådant beslut.
Det är blott de, hvilka önska, att Statens medel, såsom hitintills, skola lemnäs åt en Styrelse utan controll, som hafva skäl att sätta sig emot bifall lill Utlåtandet.
Den 26 Mars e. m. Herr Lagerhjelm j Pehr:
Den förste
Talaren har ansett nödvändigt att ingå i pröfning af hufvudsaken, nemligen frågan om Canalens framtida bestånd och fullbordan.
Utskotten hafva inom sig icke saknat den lifligaste och fullständigaste framställning ur samma synpunkt, vid öfverläggningen derstädes; men Utskotten hafva icke deraf funnit sig föranlåtne, att gå ifrån den ordning, som de trodde böra vara gällande i frågor om Statens medel.
Man har väl velat framställa Canalens undergång såsom en följd af ett uppskof; men det har dock förefallit mig obegripligt, huru en sådan förstörande verkan skulle kunna inträffa i följd af några få veckors anstånd med ettämne, som onekligen kan, innan korrt, företagas till afgörande, så mycket mera, som inom Utskotten blifvit väckt det förslag, att, i stället för anslag, erhålla ett lån på samma summa, till gäldandet hvaraf en ganska tillräcklig så kallad säkerhet i Bolagets inventarier, blifvit erbjuden.
Det har nemligen förefallit mig besynnerligt, att CanalBolaget någonsin kunde råka i sådant trångmål, när det hade tillgångar, som kunde pantsättas; ty när detta kunde ske hos Rikets Ständer, så kunde det äfven ske hos annan person i Riket.
Någon ordning bör väl äga rum i sådana ämnen.
Det synes, att sjelfva Regeringsformen iakttager en sådan, när den i 5g §. stadgar: ”Efter Rikets och StatsVerkels tillstånd och behof läte Konungen Den 36 Mars e. ni. 1*9 ”till Utskottets öfverläggning framställa hvad ”Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka behof genom Bevill"ningar böra fyllas.”
Ytterligare synes det också, att Riksdagens längd beräknas ifrån den dag Konungen aflemnat denna Proposition.
Skulle det nu vara likgiltigt, i hvilken ordning dessa ämnen afgjordes, så synes det äfven, som om detta stadgande vore öfverflödigt.
Det vore då att öfverlemna åt slumpen, i hvilken ordning Rikets Ständer kunde finna lämpligt att besluta i det ena eller andra afseendet.
Utskottens stora pluralitet synes hafva blifvit föranledd af öfvertygelsen, att ordning härutinnan borde följas inom Ståndens öfverläggningar, hvarpå ett icke otydligt prof förefinnes deruti, att man i Utskotten varit af samma tanka som jag yttrat, att uppskjuta denna sak, till dess Statsregleringen för sig gått, på det icke
Stånden då måtte sättas i villrådighet, huru de skola besluta öfver utgifter, hvartill medel då kunde saknas.
Det synes således, att Utskotten icke befattat sig med annat än sjelfva sättet, hvilket ock synes förenligt med håde Regeringsform och Ståndens egna tankar.
Hvarje afvikelse från denna ordning synes mig uppkomma blott i följd af en vana från äldre tider; men endast på grund af en sådan vana synes det mig icke vara skäl, att fortgå på samma vis, särdeles som man deraf rönt så förstörande verkningar.
Yi hafva 120 Den 26 Mars e. m. sett, att 1809 års Ständer ville återbringa den ordning uti Rikets Finähcer, sorn af den tidens sätt att afhjelpa behofven rubbades; men Götha Canal har förekommit, att denna 1809 års plan kunnat fullbordas.
Man har vid flere af de följande Riksdagarne varit nödsakad att förminska de af Konungen begärda anslag, under det man anslagit million till Götha Canal; och dessa uppskjutna behof bidraga utan tvifvel till de stora extra-ordinära anslag, sorn Kongl. Maj:t nu finnér af nöden.
Ett sådant förfarande vid Riksdagarne synes icke vara något exempel att efterfölja; och tiden är nu inne, att börja en mera princinenlig behandling af Riksdags-ärenderne; så mycket nödigare om man vill, att tiden för Rikets Ständers öfverläggningar skall kunna inskränkas.
Man har vid denna Riksdag ansett Riket vara i den lyckligaste belägenhet, och funnit besynnerligt, att Statsoch BancoUtskolten icke med öppna händer gått in på delta förskott.
Denna omständighet lärer icke röra våra förhållanden till utländska makter, utan Statens inre financiella ställning.
Det kan då icke vara obekant, att de 3:dje och io:de AnslagsTitlarne äro betydligt skuldsatta, och att dessa skulder icke uppgå till små belopp.
När dertill läggas de stora anslag af 3 millioner, som vid denna Riksdag blifvit begärda, så synes mig, att Riket, i hänseende till sin financiella ställning, icke ens Den 2G Mars e. m. 121 ari samma lyckliga belägenhet, som vid förra Riksdagar.
Om Rikets Ständer skulle anse sig kunna uppskjuta anslagen till försvaret, och först anslå medel till Götha Canal; så skulle det äfven synas, som omen skyldig aktning för Stånden sjelfve fordrade, att man ingår i någon granskning, huruvida de begärda anslagen kunna vara tillräckliga för Canalens fullbordan, och om någon säkerhet derför är att vänta.
Då jag har med mig en detta ämne rörande handling, som icke i dag blifvit åberopad, torde det tillåtas mig, att till någon del ingå i granskning deraf.
Man har sagt det vara omöjligt att ingå i någon säker beräkning af ett sådant företag, sorn det närvarande, och man har kastat alla svårigheter härutinnan på naturvidrigheter; men ehuru vigtigt detta beräkningssätt än är, och ehuru det icke saknar ali grund, hvad man om okända naturhinder anfört, bardet likväl icke alltid blifvit följdt, ej ens af CanalDirectionen sjelf.
Uti en skrifvelse af den 10 Sept. 1817 till Rikets Ständers Revisorer, förmäler CanalDirectionen: ”att en ”ökad erfarenhet endast ökat och till full ”visshet hos den (”Directionen nemligen”) ”stadgat den öfvertygelse, att inga svåra hin”der för det återstående finnas, men att ”tvärtom utföringen blir hvarje dag lätta”re genom en nogare kännedom af så väl ”utföringssättet, som den mängd lyckliga inedcl, tillgångar och nalur-belägenheter, 112 Den 26 Mars e. ra. ”hvilka finnas liksom slösade på denna för”underliga Canalsträcka."
Detta yttrande åtföljdes af ett annat utaf Directionens Ordförande, till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 9 Februarii 1818, der han tillkännagaf, att f.‘delar af bela arbetet redan voro utförde.
När man likväl nu måste erkänna sådane ofullkomligheter i alla beräkningar, som samma Ordförande i d3g tillkännagifvit, torde Rikets Ständer haft skäl att vänta, att Utskotten, i händelse af hufvudsaklig pröfning, äfven undersökt den säkerhet, som, för närvarande, erböd sig i detta hänseende.
Uti Instructionen för Bankens Revisor öfver CanalVerket och dess räkenskaper år i8j8, förekommer, att denna skulle ”taga en 110- ”ga kännedom om hvad för Canalens fullbordan i begge Provincerne återstår, och ”den dertill sannolikt uppgående kostnad, ”på det, så vidt ske kan, tillförlitlige grunder, eller åtminstone en säker vägledning ”må kunna erhållas, för bedömandet af den ”vigtiga fråga, huruvida det återstående ar”betet kan utföras med de medel, som ”dertill blifvit beräknade.”
Det hade icke varit utan skäl, om Utskotten, i händelse af tillstyrkande, ingått i granskningen af en möjlighet, eller ens sannolikhet, att häfva alla dessa svårigheter.
Utskotten hafva derföre ansett sig böra Den 26 Mars e. m. uppskjuta frågan, tills den kunde hufvudsakeligen företagas, d. v. s. då Ständerne öfverselt StatsVerkets behof; och om detta förhållande å Utskottens sida innebär en oomkullstötlig princip af ordning, så innebär det äfven, å Ståndens sida, skäl till bifall på Utlåtandet.
De sammansatta Utskottens Utlåtande bar bär af flera Ledamöter blifvit tadladt.
Då jag inom Utskotten deltagit i pluralitetens mening, anser jag mig skyldig, att i korthet redovisa för de grunder, hvilka då ledde mitt beslut, och hvilka fortfarande tjena till rättesnöre för mitt omdöme.
På grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att frågan om de 100,000 R:dr, som förskottsvis erfordrades, måtte, oberoende af hufvudsaken, till skyndsam pröfning företagas och afgöras, inläto Utskotten sig icke i någon öfverläggning eller något omdöme, huruvida Canalföretaget ifrån början var en rigtig och väl beräknad åtgärd, eller ett misstag; icke heller huruvida Bolaget och dess Direction med hushållning, tacksamhet och eftergifvenhet för Ständers önskningar och beslut, gått till väga, eller om de, med städse utvidgade omkostnader och nya företag, öfverskrida gifna anslag, och med trotts bemött Rikets Ständers anordningar.
Utskotten hafva icke heller på förhand inlåtit sig i någon undersökning, huruvida 124 Den 26 Mars e. m.
Canalarbetet borde, m'ot sista Ständers beslut och förmodligen äfven emot viljan och förmågan hos mängden af Svenska folket, för ögonblicket ytterligare understödjas, för att genast fullbordas, sedan man redan gått så långt på vägen; utan då Kongl. Maj:t visligen förutsåg, att Rikets Ständer icke genast kunde yttra sig, huruvida det vore möjligt att anslå den stora summa, som ännu fordras för att komma till målet, och derföre blott till en början begärde deras yttrande om förskottet, så hafva ock Utskotten endast deröfver utlåtit sig.
Det är ock på detta serskilda ämne jag anhåller få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Konungens Proposition innehöll endast, ptt ett förskott måtte Bolaget beviljas, men Väckte ej fråga om något Lån.
Det var alltså naturligt, att förskott allena borde komma i öfvervägande hos Utskotten.
Hade de tillstyrkt meddelandet af ett sådant, utan alt veta om Rikets Ständer sedermera ville lemna det öfriga, som till Canalens fullbordan erfordrades, så hade ju Utskotten felat både mot Ständerna och Bolaget; mot de förra, emedan det hade varit att utan ändamål öka de stora uppoffringar, Riket redan gjort för detta arbete, och emot Bolaget, emedan det hade varit att inleda detsamma och Directionen i förhoppningar, sorn sedermera icke gått i fullbordan.
Utskottet hade då gifvit Bolaget och Directio - Den 26 Mars e. m.
125 nen samma skäl att beklaga sig öfver dem, hvilket dessa myndigheter så ofta gifvit Svenska folket anledning att anföra emot dem.
Det var först inom de sammansatta Utskottens Beredning, som fråga om ett lån uppstod.
Hvem som gjorde detta förslag, är mig obekant.
Jag lemnar derhän, huruvida någon varit berättigad att inom Utskotten väcka denna nya motion; men hvad jag vet är, att Bolaget hvarken erbjudit sina effecter till pant för det ifrågavarande lånet, eller medgifvit att de dertill finge begagnas.
Man bar förutsett, att Bolaget protesterat mot Ständers beslut vid tillfällen, då det må hända icke varit befogadt dertill.
Nu hade deremot en sådan anledning icke saknats, och torde derföre hafva så mycket mindre lemnats obegagnad.
Men anlagom, att Bolaget denna gång fogat sig efter omständigheterna, och låtom oss tillse, hvad säkerhet panten då kunnat medgifva.
Den förteckning på Bolagets effecter, som finnes i en reservation emot Utskottens Utlåtande, är icke densamma, icke heller så utförlig, som den jag såg i Utskotten.
Jag begärde der, då reservationen gjordes, alt den omständliga förteckningen måtte medfölja till Stånden; de bade då haft samma tillfälle, som Utskotten, att bedöma pantens säkerhet.
Så vidt jag kan minnas, bestod, enligt den förra förteckningen, den betydligaste delen af dessa effecter i huggen sten, machinerier iiG Den 26 Mars e. m. och gjutgods.
Här åter, enligt den förteckning, som finnes på sidan 47^> uppgifves den bestå (oberäknadt huggen sten och skogseffecter) af fartyg, jern, till lågt värde upptaget, spannmål, proviant och redskap till ett sammanräknadt värde af 112,000 R:dr, utom ytterligare eflfecter och proviant till ett belopp af 43,000, som skulle köpas för de äskade 100,000 R:dr.
Det synes följakteligen, som voro dessa summor något rörliga; men jag lemnar det derhän.
En hvar lärer i alla fall finna, att om sådana effecter äga värde, i händelse Canalen fortsättes; så blifva de dock svåra att försälja, om arbetet kommer att hvila några år.
Det låga värde, hvartill de sägas vara upptagna, torde dock icke vara så kalladt Bouppteckningsvärde , utan snarare det pris, hvartill de genom tillverkning i stort stå Bolaget sjelft, men hvilket de icke kunna äga vid en försäljning, då mängden är ansenlig, och andra köpare än CanalBolaget måste vara obetydliga.
Enär nu en sådan pants uppgifna värde, endast med TV öfverstiger lånesumman, så inser man lätteligen, huru opålitlig säkerheten är.
Den förstärkning, hon skulle få af effecter och proviant, som borde köpas för förskottet, är ej alt räkna på, serdeles i sednare afseendet, ty ingen ar okunnig om beskafFenheten af den behållning, man får af mat, som ätes upp.
— Men om man också skulle anse panten, med undantag af provianten, innebä - Den 26 Mars e. m. 127 ra erforderligt värde för de 100,000 R:dr, så förekommer likväl det förhållande, Herr Stråle redan anmärkt, att den lösa panten finnes i låntagarens vård, och att följakteligen andra fordringsägare än Rikets Ständer kunna göra anspråk derå.
Yarder Canalarbetet icke fortsatt, så är det mera än troligt, att många andra fordringsägare skola anmäla sig.
Säger man slutligen: vi bry oss icke om, antingen säkerhet finnes eller icke; vi vilje ändock äfventyra 100,000 R:dr åt Canalen, så måste man tillse, om Rikets Ständer äga några medel att våga.