Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till undvikande häraf har jag upgjort ett förslag till redaktion af den 13;de §:n, som jag nu ber att få upläsa.
Det lyder som följer; ”Vill någon väcka fråga, alt annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet få idkas; gore derom framställning hos socknenämndens ordf:de före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas.
Socknenämnden afgifve deröfver yttrande innan slutet af April med utsättande, i händelse bifall till utskänkningen tillstyrkes, af den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till kyrkoherden öfverlemnas.
Denne inherote, innan Maj manads utgång, på socknestämma, som blifvit två söndagar ä rad pålyst, socknemännens utlåt, i ämnet.
Varder framställningen af både socknenämnd och socknestämma ogillad; förfalle frågan.
Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det socknestämma blifvit hållen, kyrkoherden socknestämmo-prot. 58 Den 5 Augusti e. m. och socknenämndens yttrande, jemte eget utlåt, i ämnet, till K:s Befhtde in. K.
M. fatte deri sitt beslut och gifve det socknenämndens ordf:de tillkänna.
Fråga, huruvida i sådan ordning tillkommen utskänkningsrättighet bör uphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall likaledes väckas och behandlas.
Tillstyrka både socknenämnd och socknestämma, att rättigheten skall indragas, förblifve dervid.
Har åter endera eller begge uphörandet afstyrkt; insände kyrkoherden socknenämndens yttrande och socknestämmoprot.
, jemte eget utlåt., till K:s Befh:de, som ege att i ämnet besluta.
Der fråga upstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas eller ock beviljad sådan rättighet uphöra, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är.”
I afseende på Frih. af Ugglas's förslag ber jag att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att, ehuru K:s Beflude, enl. detsamma, skulle ega att bestämma, om och å hvilka ställen bränvins-försäljning i en socken finge ega rum, K:s Befludes myndighet i detta hänseende likväl är inskränkt derigenom, att förslaget tillika innehåller, att derest socknemän och pastor äro ense om, att icke någon bränvinsförsäljnings-rätt skall få ega rum, en sådan icke heller får af K:s Beflnde beviljas.
Deremot innehåller mitt förslag, att socknenämnden först skall öfver frågan sig utlåta samt att en tid derefter frågan skall å sockenstämma behandlas och, skulle så väl socknenämnden som sockne männen hvar för sig ogilla framställningen, då först förfaller densamma.
Jag ber IIrr:ne besinna, huru lätt det kan vara för en pastor, att fä socknemännen lill att å en kanhända föga talrikt besökt sockenstämma falla ett beslut, det de sedermera kunde komma att ångra.
Jag hörde på f. m. en Laudsh. säga, att det icke alltid varit till förmån för nykterhetens goda sak, som näringsställen blifvit indragna, utan alt tvertom nykterheten och sedligheten derpå lidit, enär sådana åtgärder kunna föranleda till lönnkrögeri.
Således tror jag icke att man bör lägga allt för mycket hinder för Landshöfd:ne, att kunna bevilja ifrägavaride försäljnings-rälligheter; hvarföre jag anhåller om propos. till bifall å mitt förslag.
Frih. von Krtemer, Rob. Fredr.':
Vid de öfverläggningar, som hållits, ang:de detta förslag i allmänhet, syntes allmänna opinionen vara för Frih.
Raabs reservation i denna punkt.
Jag vill icke förneka, alt jag vid dessa tillfällen äfven understödde denna åsigt, men orsaken dertill var, att något annat förslag ej fanns att tillgå, hvarföre Frih. Raabs förslag, såsom egande ett obestridligt företräde framför Utsk:s, vann sympatier.
Nu har Frih. af Ugglas framkommit med ett annat förslag.
Raab säger, att antagandet deraf skulle rubba hela det system, som Utsk. vid förslagets upgörande följt.
Detta kan jag, för min del, icke finna.
Det auktions-system, som i afseende på bränvinsförsäljuiugen i städerna af Utsk. föreslagits samt af Den 5 Augusti e. m. 59 R. o. Ad. jemväl antagits, är, enl. min åsigt, ganska riktigt, för att förekomma upkomsten af ett favorit- eller protektions-system i denna näringsgren.
Jag gillade derföre förslaget, såsom godt och ändamålsenligt, men jag kan icke neka till, att, sedan jag hört Frih. af Ugglas’s förslag i afseende på bränvinsförsäljningen å landet, jag finnér detta förslag vida enklare och ändamålsenligare.
Man slipper derigenom hela auktionsväsendet och det är, enl. min tanke, ganska tjenligt, att åt K:s Beflude, som innehar den högsta polismyndigheten inom länet, öfverlemna pröfningsrätten jemväl i detta på ordningens bestånd i väsendtlig mån inverkande hänseende, likväl med den inskränkning, Frih. af Ugglas föreslagit, nemi., att då kyrkoherde och församling äro ense derom, att något utskänknings- eller utminuterings-ställe ej får inom socknen finnas, får bränvinsförsäljnings-rättighet ej af K:s Befh:de meddelas.
Pä grund häraf och då antagandet af Frih. af Ugglas’s förslag ingalunda rubbar den grundval, hvarpå Utsk:s förslag i dess helhet är byggdt, anser jag mig böra lemna mia röst till bifall ät det förslag, Frih. af Ugglas hur afgifvit.
Frih. af Ugglas: Frih.
Raab har emot mitt förslag anmärkt, att, enl. detsamma, skulle rättigheten att inom socknarne bestämma antalet af utskänknings- och utminuterings-ställen helt och hållet öfverlemnas åt Kas Beflude.
Jag får då förklara, att min mening just varit alt åt K:s Beflude i länen öfverlemna en sådan rättighet,, likväl under det vilkor, att de icke lingö, emot församlingarnes bestridande, meddela tillstånd att utskänka eller utminutera bränvin.
Pä sätt Frih. von Kraemer redan påpekat, tror jag, att mitt förslag har framför Ulsk:s och Frih.
Raabs det företräde att vara oändligt enkelt och jag kan, för min del, icke inse, huru det skulle kunna medföra någon våda eller motverka det ändamål, man genom denna författn. sökt vinna.
Deremot tror jag fortfarande, att det förslag Utsk. afgifvit, nemi. att genom auktion utbjuda dessa^ rättigheter, skulle medföra de högsta vådor.
Det är visserligen sannt, att K:s Beflude har pröfningsrätt öfver den person, som stannat för högsta anbudet, men är det väl möjligt för K:s Beflude alt så noga känna personers frejd, att han tilltror sig kunna föredraga en person, som gjort ett lägre anbud, framför en annan, som gjort ett högre?
Enl. all sannolikhet blifver den, som erbjuder socknen den största vinst, äfven den, som erhåller rättigheten att utskänka eller utminutera bränvin.
Följden häraf blifver, att den person, som lyckas att åt socknens innebyggare utminutera det största qvantum bränvin, är den, som får företrädet framför alla andra.
Jag har icke för R. o. Ad. tillkännagifvit, huruledes beskattningen, enl. mitt förslag, skulle ega rum.
Stadgandet härom skulle, enl. mitt förslag, inflickas i st. f. den Hule §:n och jag skall närmare tala derom, då denna § blifver föremål för öfverläggning.
För alt likväl gifva R. o. Ad. tillkänna, huru jag 60 Den 5 Augusti e. m. tänkt mig saken, anhåller jag att få upläsa den redaktion, jag anser §:n böra erhålla: ”Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin inom socken å landet meddelas af K:s Befh:de, efter det församlingen å sockenstämma blifvit i ämnet hörd.
Ej må emot både kyrkoherdes och socknemäns sammanstämmande afstyrkande sådan rättighet meddelas.” Frih.
Raab har påstått, att mitt förslag skulle sönderrifva hela den grund, hvarpå Utskis förslag hvilar.
Jag vågar vara af en annan tanke.
Jag tror, att man i afseende på landet kan följa en annan princip än i afseende på städerne.
I städerne, och isynnerhet uti de stora städerna, kan det möjligen vara rätt, att man tillåter ett sådant bortauktionerande af bränvinsförsäljnings-rättigheler ega rum, men, hvad åter landet vidkommer, kan jag, för min del, icke finna, att en annan grund, eller den, hvaruppå den Norrska lagstiftningen hvilar, skulle vara på något sätt orättvis eller motverka den af Utsk. i afseende å städerna antagna princip.
Jag tror, att i Sverige är förhållandet emellan stad och land så olika, att det är icke allenast nyttigt, utan äfven nödvändigt, att man följer auktions-systemet i afseende å städerna, men ett annat system i afseende å landet.
Meningen dermed, att ett visst kannetal skall utsättas och att dess storlek bestämmes genom auktion, är icke att utprångla den största möjliga myckenhet bränvin, utan att få bränvinsförsäljningen drygt beskattad samt att höja bränvinspriset och derigenom minska förbrukningen.
Jag har aldrig varit böjd för något visst kannetals utsättande, utan blott yrkat, att när ett försäljnings-ställe förklarades böra finnas, så skulle man anställa auktion på den af gift eller det arrende, som derföre borde erläggas, i ändamål att få det högsta möjliga skattebelopp.
Var icke tänkesättet inom Utsk.
Man ville nödvändigt hålla sig till det Norrska systemet, att på förhand bestämma ett visst kannetal.
När man fann detta vara ogörligt, dels derföre, att man icke så noga kan på förhand veta, huru stor förbrukningen på en ort blifver, och dels emedan mera säljes på det ena näringsstället än på det andra, allt efter krogarnes mer eller mindre fördelaktiga läge, så stannade man vid den åtgärden, att bränvinsförsäljnings-rättigheterna skulle på offentlig auktion utbjudas åt dem, som åtoge sig afgift för högsta kannetalet.
Jag omsäger detta, på det att ingen måtte misstaga sig på frågan om kannetalet och komma till samma villfarelse, som Frih. af Ugglas, eller att tro, det Utsk. åsyftat, att så mycket bränvin som möjligt måtte föryttras.
När det således är gifvet, att man begagnat detta sätt, endast för att få så hög skatt å bränvinsförsäljningen som möjligt, samt att denna skatt måtte komma det allmänna till godo och vinsten icke stanna i krögarens fickor, så lärer R. o.
Ad. nogsamt finna, att sjelfva grundtanken i Frih. af Ugglas’s yttrande härrörer från ett misstag.
Hvad åter tillämpningen af hans förslag vidkommer, så är det visserligen mycket enkelt, alt icke Den 5 Augusti e m. 61 befatta sig med någon annan åtgärd, än att låta Landshöfdrn förklara, om bränvinsförsäljning i en socken må ega rum eller icke.
Men hvad skall blifva grunden för hans beslut?
Rån han känna hvarje serskild församling och de omständigheter, som der äro för handen?
Detta böra väl socknenämnden och sockncstämman veta bättre än Landshöfdrn, och deras föregtde åtgärder grundlägga det beslut han omsider fattar.
Jag frågar ytterligare: huru skall en sådan försäljning beskattas?
Frih. af Ugglas säger, att detta $kull af socknenämnden på förhand bestämmas.
Men hon kan blifva för hård mot den ene och för gynnsam mot den andre.
Auktionen deremot är öppen och oväldig, ty en hvar, som gör det högsta anbudet och ställer säkerhet för afgiftens erläggande, undfår rättigheten.
Svårigheten att akia sig för vinglare, hvilken Frih. af Ugglas omtalat, måtte väl icke vara större, när sockenstämma och kyrkoherde hafva med saken att skaffa, än när Landshöfdrn eger detta bestyr.
Jag tror, att socknemännen känna vinglarne bättre än han.
I händelse de icke hafva tillräcklig kunskap derom, så bör dermed ingen fara vara förknippad, enär saken ändock i sista hand skall afgöras af Landshöfdrn, på hvars pröfning Frih:n lägger högsta vigt.
Jag skulle anse det vara ganska olyckligt för sakens framgång, om K. o.
Ad. afveke från de grunder, som i detta Betänk. äro lagda.
Man har svårt nog ändå, att få något sammanhang, något tillfredsställande beslut i bränvins-lagstiflningen.
Skulle nu K. o.
Ad. afvika från Utsk:s förslag, hvilket, såsom vi veta, i ett annat Stånd möter ganska stark gensägelse, och fatta eli alldeles olika beslut, så kommer, på sätt nyss är sagdt, Betänk. att sönderstyckas och saken alt derpå förlora.
Under de enskildta öfverläggningar, som i denna fråga egt rum, syntes åtminstone ledamöterna af 3:ne
Stånd vara ense derom, att man borde i förevande hänseende fatta beslut i enlighet nied Frih.
Jag är af samma tanke och anhåller följaktligen, det R. o. Ad. behagade bifalla hans förslag.
Jag erkänner, alt. det var för mig ganska öfverraskande, att nu få höra framställas ett splitter nytt förslag, sedan man sofvit på saken, såsom det för några år sedan en gång hette, i afseende å ett representations-förslag.
Frih. af Ugglas och jag jemte åtskilliga andra voro tillsammans i går och då yttrades intet ord om förslaget, som således blifvit utkläckt under natten.
Jag fruktar, alt man löper fara att misstaga sig, om man går in på detta förslag.
Hade jag haft tillfälle att begrunda saken på förhand, så skulle det möjligtvis hafva händt, att jag förenat mig om Frih. af Ugglas’s förslag, n. b. så vida jag i de följande §§ fått inlägga åtskilliga föreskrifter, som nu helt och hållet saknas i Frih. af Ugglas’s skelett till förslag, om jag så får kalla det.
Frih. af Ugglas har sagt, att hans förslag har ett stort företräde framför alla andra deruti, alt det är oändligt enkelt, men 02 Den 5 Augusti e. ni. jag betviflar, att denna oändliga enkelhet är af nytta för saken i allmänhet.
Jag ber att få upställa en jemförelse.
Frih. af Ugglas’s mening, skulle det så tillgå, att om någon vill hörja en krogrörelse inom en socken, skall han derom göra ansökning hos K:s Befhtde, hvilken infordrar socknemännens yttrande.
Om de afstyrka ansökningen, förfaller frågan.
Enl. mitt förslag erfordras deremot håde socknestämmans och socknenämndens sammanstämmande afstyrkande, för att ansökningen skall afslås.
Den skall alltid annars underställas K:s Befh:des pröfning.
De af Hrnne, hvilka bevistat sockenstämmor å landet, känna nogsamt, huru litet besökta dessa ofta äro, hvarföre det merändels är en tillfällighet, hvilken mening der gör sig gällande.
Så väl Frih. von Kramer, som många andra ledamöter af både detta Stånd och MedStm hafva erkänt min sats, att socknenämnden är en auktoritet, som merändels är mera att lita på än sockenstämman.
Frih. af Ugglas’s förslag skiljer sig från mitt deruti, att
Hr Frih:n har förbigått socknenämnden, hvarföre äfven hans blifvit enklare än mitt.
Men hvilketdera förslaget är mot misstag och öfverraskning mest betryggande, lemnar jag åt R. o. Ad:s eget bepröfvande att afgöra.
Jag nödgas åter göra en afvikelse från ämnet och öfvergår till Frih. af Ugglas’s förslag i afseende å bränvinsförsäljningens beskattning.
Frih:n har föreslagit, att socknenämnden skulle få bestämma skatten efter 8 sk. b:ko pr kanna.
Jag vill nu icke tala om siffran, som jag ogillar, utan får endast uplysa, alt inom Utsk. hötlos långa öfverläggningar, huruvida socknenämnden vore en behörig och lämplig auktoritet att bestämma den afgift, som borde erläggas af gästgifvare för bränvins-minuterings-rätlighet.
En stor majoritet inom Utsk. fann, att socknenämnden, ur flere synpunkter, vore en alltför partisk myndighet att bestämma denna afgift, hvarföre man äfven fann lämpligt föreslå, det Taxerings-komiléen, som är sammansatt af personer från flera socknar, skulle bestämma beskattningen å bränvinsförsäljningen vid gästgifverierua.
Samma skäl gäller emot Frih. af Ugglas’s förslag, att socknenämnden skulle bestämma den skatt, som från alla utskänknings- och utminuterings-ställen inom socknen skulle utgå.
Jag ber Eder, Mine Hrr, besinna, huru svårt det skulle blifva för ledamöterna af en sockennämnd, hvilka måhända till en stor del voro befrvndade med den sökande, att rättvist bestämma skatten och emot dess utslag skulle, enl.
Frih. af Ugglas’s förslag, ingen appel finnas!
Skulle man väl, detta oaktadt, för den oändliga enkelhetens skull antaga Frih. af Ugglas’s förslag?
Frih. af Ugglas hyser farhåga för auktionerna, emedan han tror, att en mängd vinglare der skulle infinna sig.
Jag får göra Hr Frilen upmärksam derpå, alt, om han i allmänhet anser auktionerna vara så farliga, hade han äfven bordt bestrida auktionsprincipen i afseende å städerna.
JJtsk. har, i afseende å både land och stad, följt den princip, alt genom auktion utröna, huru hög skatt man kunde få af en krogrörelse.
Det är sannt, att förhållandet i Norrige är annorlunda, ty Den 5 Augusti e. m. 63 der bestämmes skatten.af municipal-auktoriteterna; men om man skall följa denna princip, bör man vara konseqvent och antaga densamma både för stad och land.
Jag finner likväl detta icke vara lämpligt och anhåller derföre, med stöd af hvad i ämnet blifvit af Hr von Hartmansdorff och mig anfördt, det R. o.
Ad. behagade förkasta Frih. af Ugglas’s förslag.
Hvad först vidkommer den fara, som skulle iipkomma derigenom, att R. o. Ad. fattade ett från Utsk:s förslag afvikande beslut och dymedelst åstadkom splittring vid frågans afgörande, ber jag att få erinra derom, att RondeSt., om jag icke misstager mig, beslutat, att i frågan intet besluta, förr än Ståndet till slutlig behandlig förehaft bränvins-tillverkningslagen, samt att, efter hvad jag hört omtalas, BorgareSt. icke heller fattat definitift beslut i frågan, utan återremitterat de flesta §§ i förslaget.
Om det så förhåller sig, är det ju gifvet, att ingen sönderrifning af förslaget sker derigenom, att R. o. Ad., i afseende å nu föredragne §, fattar ett från Utsk:s förslag afvikande beslut, enär Utsk. vid återremissens besvarande kommer i tillfälle att pröfva det ena förslaget lika väl som det andra och bestämma sig för det i Utskrs tanke lämpligaste.
Jag anhåller derföre alt få framställa hvad jag i denna fråga anser vara riktigt och begära Hr Gr. o. Landtm:s propos. derå, utan att derföre beskyllas för att vilja åstadkomma olika beslut inom Stånden och dymedelst förorsaka frågans sönderrifning.
Den siste värde talaren har framhållit nyttan af auktionssystemet.
Det är numera icke på sin plats, att yttra sig öfver systemets lämplighet i afseende å bränvinsförsäljningen i städerna, enär denna fråga redan är afgjord; men man kan deremot för sig upställa den fråga, huruvida förhållandet i städerna och på landet i detta hänseende är lika, så att man, sedan man antagit systemet för städerna, äfven bör söka genomdrifva detsamma i afseende å landsbygden.
Nu förefinnas likväl uti ifrågavarrde hänseende flera skiljaktigheter emellan stad och land.
Jag anser mig endast behöfva påpeka, huruledes en person, som å auktion inropat en näringsrättighet i stad och sedermera, efter en viss tids förlopp, icke,får utöfva densamma, emedan han blifvit å en annan auktion på samma näringsrättighet öfverbjuden, bar mycket lättare att ändra näringsfång i stad än han skulle hafva det å landet.
Derjemte bör man bemärka, att i en stad merändels finnas flera kroglägenheter, så att den, som en gång kommit i besittning af en sådan, har all anledn. att hoppas, det han icke skall blifva öfverbjuden vid auktionerna å alla inom staden befintliga kroglägenheter.
Samma förhållande eger icke rum på landet, der det kanhända inom ett ganska stort område icke finnes mera än en enda krog och der således näringsidkarens framtid kan blifva afstängd genom högre anbud å näringsrättigheten.
Det är således onekligt, att detta näringsfång å landet blifver genom auktions-systemets antagande mycken vansklighet underkastadt, och likväl är det af högsta vigt, att denna 64 Den 5 Augusti e. m. näring bedrifves af så redbart folk sora möjligt, och att mati icke sä föranstaltar, att endast skojare — jag säger ordet rent ut — vilja åtaga sig näringens utöfvande.
Ty fruktansvärdt är, att, om en krogrättighet fortfarande göres beroende af det högsta anbudet å hvarje år återkommande auktioner, ingen ordentlig och redbar man vill vedervåga sin framtid i ekonomiskt hänseende på en så osäker näring, utan att densamma nästan uteslutande faller i händerna på sådana personer, hvilka hafva intet att vedervåga, och för hvilka intet ordentligt näringsfång velat lyckas.
Om således auktions-systemet äfven är passande för städerna, är detsamma, enl. min öfvertygelse, ganska litet passande och gagneligt för landet.
Det förslag, Frih. af Ugglas afgifvit, anser jag deremot vara både enkelt och lämpligt, enär, enl. detsamma, det komme så att tillgå, att de personer, som vilja utöfva krogrättighet, anmäla sig hos K:s Beflude, hvilken hörer socknemännen och, sedan dessa å sockenstämma afgifvit utlät., öfver ansökningarne resolverar.
Delta sätt är vida mera betryggande så väl för dem, som idka detta näringsfång, som ock för det allmänna, än auktionssystemet.
Hvad beskattningen vidkommer, skulle det naturligtvis så tillgå, att sedan bestämdt blifvit, hvilka krogar skulle få finnas, Taxerings-komitéerna beskattade näringsidkarne efter de grunder, som komma att fastställas.
Det är visserligen möjligt att på detta sätt ett mindre qvantum skatt blefve från krogrörelsen utpressad, men författmns mening är väl icke att tillskynda det allmänna så stor skatt som möjligt, utan meningen måtte väl vara, att å ena sidan beskatta bränvinsförsäljningen så högt, att priset å varan höjes, men å andra sidan dock icke så högt, att ingen redbar person vill åtaga sig krogrörelse samt att lönnkrögeri derigenom upmuntras.
Då jag således förordar Frih. af Ugglas’s förslag, anser jag dock detsamma böra i 2:ne hänseenden dels förtydligas, dels förändras.
För det första står det ingenstädes i förslaget uttryckt, att tillstånds-resolntionen skall meddelas för endast ett år i sender.
Jag för min del anser att ett sådant stadgande bör införas.
Vidare är det föreslaget, att ett näringsställe icke får, emot kyrkoherdens och socknemännens sammanstämmande afslyrkande, inrättas, hvilket förslag, såsom jag tror, tillkommit för att bereda likhet med förhållandet i städerna, der rättighet till krogrörelse icke får meddelas emot Magistratens och stadens äldstes afstyrkande.
Förhållandet är emellertid helt olika och jag kan icke finna, att en kyrkoherde i detta hänseende kan jemföras med Magistraten i en stad.
Jag tror icke heller att det är lämpligt, att gifva kyrkoherden en sådan rättighet.
Då det är stadgadt, att en krog icke får finnas emot kyrkoherdens och socknemännens sammanstämmande afstyrkande, så är det gifvet, att krogen får finnas, om pastor säger ja, men socknemännen nej eller tvertom.
Men nu finnes det ingen giltig anledn. att lemna pastor en sådan rätt att tillstyrka en krogrättighets meddelande i strid med Den 5 Augusti e ni.
G5 med socknemännens vilja, om icke den, att en krogrörelse, som verkligen behöfdes, ehuru socknemännen motsatte sig ansökningen, sålunda ändock skulle kunna komma till stånd.
Men jag tror, att det i allmänhet blefve ganska obehagligt för kyrkoherden, att vara den, som skulle hålla hand öfver, att krogrörelser icke onödigtvis förbjödes, hvarföre denna rättighets borttagande skulle, enl. mitt förmenande, lända till kyrkoherdarnes egen fromma.
Deremot tror jag, att K:s Befh:de icke bör vara bunden af en församlings beslut, att ingen krogrörelse får inom densamma bedrifvas.
Det finnes t. ex. en socken, i hvars ena hörn en köping är belägen.
Denna köping har ingenting med socknen att skaffa och det kan ganska lätt låta tänka' sig, att socknemännen förklarade, att ingen krog huge finnas inom socknen, alldeles obekymrade om köpingen, som naturligtvis hade behof af ett näringsställe.
Frih. af Ugglas’s förslag skulle K:s Befhide icke vid sådant förhållande kunna meddela tillständs-resolution för krogrörelses bedrifvande i köpingen, hvaraf den otvifvelaktiga följden skulle blifva, att lönnkrogar derstädes upstode.
Jag anser således, att K:s Befhide bör tillerkännas rättighet att, äfven emot socknemännens afstyrkande, dock endast undantagsvis, medgifva krogrörelses bedrifvande.
I enlighet med hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag vördsamt anhålla om bifall till Frih. af Ugglas’s förslag, med de förändringar, att efter ordet ”meddelas” införas orden ”för året” samt att i slutet af förslaget vidfogas följande mening: ”derest icke serskilda för socknen egna omständigheter föranleda undantag.
” Frih. von Kraemer:
Jag bar redan tillkännagifva, att jag å de öfverläggningar, som, ronde denna fråga, egt rum, instämt uti Frih.
Raabs reservation vid denna §, men orsaken dertill var, att det icke fanns något annat förslag att tillgå samt att man i allmänhet ville undvika splittring i besluten.
För min enskildta del bar jag allliij tyckt, att auktions-systemet, tillämpadt på bränvinsförsäljningen å landet, är något inkrängladt.
Emellertid torde det blifva ganska kinkigt att nu genast bestämma sig för de många förslag, som här blifvit föremål för öfverläggning.
Vi hafva icke mindre än 4 förslag, nemi. Utsk:s, Frih.
Baabs, Frih. af Ugglas’s samt Gr.
Lagerbjelkes.
Emot alla dessa torde betänkligheter förefinnas och Frih.
Baab har nyss framställt en sådan emot Frih. af Ugglas’s förslag i afseende å bränvinsförsäljningens beskattning.