Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste tili justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts af Stats-Rådet enhälligt tillstyrkta beslut, uppsatt förslag till nådig Skrifvelse til) Rikets Ständer, med öfverlemnande af uppgjordt förslag till Bevillnings-stadga och dermed sammanhang egande författningar; Och behagade Kongl.
Majit, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla förstberörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallde, att nådig Skrifvelse i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protoeollo Carl von Schantz. 6 Kongl.
Ma.j:ts Nåd.
Skrifvelse JV5 83. JW SS.
Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 12 tnidd.
Kongl, Hujsts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer med del af särskilde
Kommilterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående skjutsnings besvärels ordnande; Gifven Stockholms Slott den 13 Januari mo. Sedan Rikets Ständer uti särskilda underdåniga skrifvelser den 28 Oktober och den 14 December 1857 samt den 30 Januari 1858, jemte föreslående af förhöjning i skjutslegan och af andra utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt vöre, af de förhållanden, hvilka dittills hindrat skjuts-entreprenaders uppkomst eller bidragit att göra dessa betungande för de skjutsnings-skyldige, hos Kongl.
Maj:t anhållit, dels att, då nyssnämnde åtgärder endast kunde leda derhän, att de mest tryckande olägenheterna af skjutsnings-besväret blefvo afhjelpte, en Kommitté måtte, för den mera genomgripande reglering af ärendet, som vore önsklig, förordnas att, efter det upplysningar från de olika länens i frågan interessade medlemmar blifvit infordrade, utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt skjutsnings-besväret må kunna från jordbruket skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, — dels ock att åt samma Kommitté måtte i nåder upp dragas att taga under öfvervägande så väl frågan om kungs- och krono-skjutsens utgörande, som ock på hvad sätt postförings-skyldigheten skulle kunna skiljas från jordbruket, emot åliggande för posthemmanen, att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade; sä har Kongl. Maj:t, med anledning häraf, dels genom nådig kungörelse den 11 December 1857 meddelat de förändrade föreskrifter angående skjutslega^ belopp, m. m., som för tillfället funnos tjenlige, och dels sedermera förordnat en Kommitté att fullgöra de i Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelser omförmälda uppdrag i afseende ä utredning och förslag till reglering af frågorna rörande gästgifveri-, håll- och reserv- samt kungs- och krono-skjutsnings-besvären, äfvensom angående postförings-skyldigheten.
Af det betänkande bemälde Kommitté nu afgifvit och hvilket, till trycket befordradt, kommer att bland Rikets Ständer utdelas, inhemtas att Kommittéen till grund för sina förslag i ämnet, stannat i följande hufvudsakliga åsigter nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse JVs 83. 7 a) att skjutsnings-besväret för närvarande hvarken kan eller bör på det sätt från jordbraket skiljas, att de skjutsnings-skyldige från särskilda utgifter för befordringsväsendet befrias; b) att gästgifveri-, håll- och reserv-skjutsningen likväl icke vidare bör vara en jorden åliggande natura-prestation, utan så väl skyldighet som rättighet för de skjutsskyldige att bestrida sådan skjutsning upphöra, och hemmanens indelning i skjutslag icke eller bibehållas. c) att postförings-skyldigheten bör från jordbruket skiljas, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, — samt, såsom följd deraf, posthemmanen tillförbindas att i likhet med annan skjutsskyldig jord, deltaga i det allmänna skjutsnings-besväret, såsom detta kommer att utgöras; d) att alla hemman, som, enligt lag oell författningar, äro skjutsskyldige, men för närvarande af en eller annan anledning icke utgöra gästgifveri-, håll- eller reservskjuts, — i hvilket slag af jord jemväl posthemman, derest postförings-skyldigheten blefve dem frånskiljd, inbegripas, — framdeles böra, lika med dem som nu äro till skjutsning indelade, bidraga till kostnaden för skjutsningens uppehållande, samt att städernas andel i detta bidrag bör bestämmas efter ett visst, rättvist förhållande till de skjutsnings-skyldiges å landet; e) men, att deremot i afseende å kungs- och krono-skjutsnings-besväret, annan förändring icke bör vidtagas, än att, under förutsättning att gästgifveri- och postskjutsen upphör såsom natura-prestation, samtlige skjutsskyldige hemman i riket förklaras'böra i kungs- och krono-skjutsning deltaga.
Bland dessa hufvudgrunder är den, att de författningsenligt skjutsskyldige, men nu icke till gästgifveri-, håll- eller reservskjuts indelade hemmanen skulle lika med dem, sorn nu utgöra detta besvär, bidraga till skjutsningens uppehållande, både i och för sig riktigast och innefattar tillika det nödvändiga vilkoret för verkställbarheten af de förslag till skjutsnings-besvärets ordnande, som Kommittéen i öfrigt framställt.
Då skälet, hvarför en stor del af rikets skjutsskyldiga jord för närvarande icke deltager i skjutsnings-besväret, icke är grundadt pä denna jords beskaffenhet, utan är att söka endast uti den tillfälliga omständigheten af dess belägenhet mera afsides frän skjuts-stationerna; då detta förhållande är underkastadt ständiga vexlingar och måste med trafikens förändrade riktning, hvartill särskildt de nu pågående jernvägs-anläggningarne komma att med ali sannolikhet betydligt bidraga, i väsendtlig män förändras, ända derhän, att skjutsningen flerestädes kan varda från nuvarande till nya skjutslag öfverflyttad; — dä tillämpningen af ifrågavarande, på rättvisa och billighet stödda grundsats skulle med lika fördel kunna genomföras ehvad afgiftcrna för skjutsningens uppehållande blefve pä vederbörande öfver hela riket fördelade, eller det ansäges lämpligare att denna fördelning skedde läns- eller distriktsvis; och då derigenom följaktligen ordnandet af hela den vigtiga angelägenheten och särskildt möjligheten att bereda postföringens förening med anstalterna för resandes befordran skulle hufvudsakligen underlättas; anser Kongl. Maj:t
Sig böra föreslå Rikets Ständer, att, ehvad Kommittéens åsigter i öfriga ämnen vinna Rikets Ständers godkännande eller icke, antaga Kommittéens förslag i nyss oinförmälde del och, i sammanhang dermed, jemväl bifalla att, under vilkor, Kommittéen 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse -M 83. föreslagit och i den män sådant tinnes lämpligt, postföringen må från posthemmanen skiljas.
Då emellertid på Rikets Ständers beslut härutinnan hufvudsakligen komma att hero de vidare åtgärder, som böra i ärendet vidtagas, och då Kongl. Maj:t jemväl i öfrigt tili ledning härför funnit nödigt att öfver Kommittéens betänkande och förslag, i dess helhet inhemta Rikets Ständers yttrande, vill Kongl. Maj:t, för sådant ändamål, samma betänkande och förslag härmed till Rikets Ständers pröfning öfverlemna.
Särskildt torde härvid Rikets Ständers uppmärksamhet böra fästas derpå, att. enligt vid de från Kommittéen inkomna handlingar fogad beräkning, skulle, i fall postskjutslega komme att blifva lika med den i allmänhet gällande legan för entreprenad-skjuts, en ökad årlig kostnad af 53,304 R:dr 80 öre, utöfver den nuvarande, drabba Postverket för postens fortskaffande; och att en häremot svarande årlig summa sålunda torde, om förslaget bilälles, böra af statsmedel anslås och ställas till General-Post-styrelsens disposition för betäckande af den förlust, som i berörde afseende kunde för Postverket uppstå; kommande dock Statsverket att härför i någon mån vinna godtgörelse genom de af Kommittéen till 18,800 R.-dr beräknade rotevakans-afgifter, som efter förändringen borde erläggas af de nuvarande roteringsfrie postheminanen.
Hvad i öfrigt angår det af Kommittéen väckta förslag, hvars utförande icke är beroende af eller eger oskiljaktigt samband med skjutsnings-skyldighetens ordnande i öfrigt, — att nemligen pä vissa större väglinier, hvilka Kommittéen benämnt postvägar, befordringen af såväl post som resande skulle besörjas genom anstalter, bekostade af statsmedel och stående under General-Post-styrelsens inseende och förvaltning, kan det visserligen icke bestridas, att derigenom en högst väsendtlig och önskvärd förbättring i det nuvarande sättet för fortskaffande af post och resande skulle åstadkommas; men då dessa anstalters uppehållande i den utsträckning
Kommittéen föreslagit, synes blifva för Statsverket alltför betungande, särdeles i närvarande tid, då stora kostnader användas till jernvägars byggande, vill Kongl. Maj:t för berörda anstalter nu icke äska något särskildt anslag, helst det tilläfventyrs torde blifva verkställbar att af Postverkets medel anslå hvad som skulle erfordras, för att på försök och till en början å en eller annan väglinia tillvägabringa postoch skjuts-befordring af ifrågavarande eller likartad beskaffenhet.
De till ärendet hörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas.
Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse JH 83, 9 Utdrag af Protokollet öfver CmUÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Kamm» gen \ Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 13 Januari 4860 Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-S tats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten, Sedan Rikets sednast församlade Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl, Majit måtte täckas förordna en Kommitté, i ändamål att utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesvär et må kunna Irån jordbruket. skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, äfvensom att åt samma Kommitté måtte i nåder uppdragas, att taga under öfvervägande såväl frågan om kungs- och krono-skjutsens utgörande, sorn ock huruvida och på hvad sätt postförings-skyldigheten må kunna skiljas frän jordbruket, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, samt Kongl, Majit, med anledning häraf, under elen 19 Juni 1858 i nader uppdragit åt särskilde förordnade Kommittérade att, efter inhemtande al upplysningar frän de olika länens i frågan interresserade medlemmar, fullgöra det af Rikets Ständer sålunda oraförmälda uppdrag; så hade bemälde Kommittérade under den 31 sistlidne Augusti till Kongl. Majit inkommit med sitt underdåniga betänkande och förslag i ämnet.
Af detta betänkande, för hvars hufvudsakliga innehål!
Departements-chefen nu i underdånighet redogjorde, inhemtades — — — — _ — — — Föredragande
Departements-chefen anförde i underdånighet: ”Bland de af Kommittéen föreslagna hufvudgrunder — — — “ — — Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 7 Haft.
Maj tis Nåd.
Hvad föredragande
Departements-chefen sålunda anfort oek hemställt, oell hvaruti Stats-Rådets öfrige ledamöter instämde, täcktes Kongl. Majit, i nåder bifalla; Och skulle alltså, i öfverensstämmelse dermed, nådig Skrif* velse, sådan den linnas detta protokoll bilagd, till Rikets Ständer afgå, åtföljd af Kommittéens betan* tande och förslag.
Kx protöeollo
Otto Hk Seippel, STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860, Kongl. Maj:ts Nådiga Svar N:o 84. 1 \:o §4.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 2 Febr. !8Go, kl. 12 midd.
MALTS Nådiga Svar uppå Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning; Gifvet Stockholms Slott den 27 Januari 1860.
Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flere af hufvudsaklig vigt, ännu återstå att af Rikets Ständer handläggas under nu pågående rilcsdag, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 25 innevarande månad, hos Kongl. Maj:t äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknadt från och med den 1 nästkommande Februari.
Maj:t har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i § 109 Regerings-Forincn samt § 80 Riksdags-Ord ningen, velat i nåder förklara, att riksdagen må med den sålunda äskade tiden af En månad förlängas.
Maj.t förhlifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Prot. 1859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 8 Haft. 1 2 Kongl. Maj-.ts Nådiga Svar N:o 84.
Utdrag af Protokollet öjver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Bådet u Stockholms Slott den 21 Januari 1860.
N ärvarando: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Hepartements-chefen, Stats-rådet Almqvist, föredrog derefter i underdånighet Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 25 innevarande månad, hvaruti Rikets Ständer, med anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återstodo att vid nu pågående riksdag handläggas, äskats att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 1 instundande Februari; och uppläste Hepartements-chefen derjemte ett af honom uppsatt förslag till svar å denna Rikets Ständers skrifvelse.
Enligt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, täcktes Kongl. Majit i nåder gilla berörda förslag samt befalla att, i öfverensstämmelse dermed, nådigt Svar, sådant det finnes protokollet bilagdt, skulle på vanligt sätt till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo W. Tli.
Strokirk.
Maj:ts Nådiga Proposition N:o 85. 3 lt:o 85.
Ank, till Exp.-Ulsk. den 2 Fehr. 1860, kl. 12 nödd.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om öjverlåtande aj ett stycke mark jrån Eskilstuna Kungsladugård till egaren af Eskilstuna mekaniska verkstad, Theofron Munktell såsom byggnadstomt för arbetare-bostäder; Gifven Stockholms Slott den 21 Januari i800.
Sedan, i enlighet med Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition, Rikets Ständer, för att bereda Fabriksidkaren i Eskilstuna, Direktören Theofron Munktell tillfälle till utvidgning af den industriela verksamhet, hvarmed han redan väsendtligen gagnat det allmänna, bifallit, att ett stycke mark af 3 tunnland 27 kapplands vidd från det s. k.
Norrkagsgärdet under Eskilstuna Kungsladugård inom Klosters socken och Öster Rekarne härad af Södermanlands län, finge till bemälde Munktell och hans rättsinnehafvare, emot årlig afgäld, för alltid upplåtas på sätt Rikets Ständers under den 20
Maj 1857 härom afgifna underdåniga skrifvelse innehåller; har nyssbemälde Fabriksidkare till Kongl. Majit inkommit med underdånig ansökning att, enär berörda, åt honom öfverlåtna mark numera vore använd ej blott till utvidgande af hans mekaniska verkstad och anläggning af hamnbrygga, utan ock, så långt utrymmet medgifvit, till plats för arbetare-bostäder, men dessa bostäder, tillsammans med de förut varande, endast kunde rymma ett jemförelsevis ringa antal af den stora personal, som vid nyssnämnda verkstad vore sysselsatt och årligen ökades, samt den inom Manufaktur-staden länge öfverklagade brist på dylika bostäder gjorde nödvändigt att för arbetarne vid verkstaden uppföra flere boningshus tillika med erforderliga uthusbyggnader, till hvilket ändamål tjenliga tomter saknades å den till Eskilstuna Fristad år 1829 upplåtna jord, en ytterligare jordrymd af 1 tunnland 19 kappland, hufvudsakligen bestående af bergig och stenig betesmark, till hvars afträdande Kungsladugårdens nuvarande arrendator, Rådmannen Per Gustaf Schotte, för sin del skriftligen samtyckt, måtte från ofvannämnda Norrkagsgärde å Kungsladugårdens egor få afsöndras 4 Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition N:o 85. och åt Munktell, till byggnadstomt för arbetare-bostäder vid hans mekaniska verkstad, emot afgäld och för alltid upplåtas.
Efter inhemtande af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii underdåniga utlåtande, åtföljdt af de yttranden, hvilka utaf Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten, äfvensom af Landshöfdinge-embetet i länet, blifvit afgifna, har Kongl. Majit låtit sig föredragas detta ärende, och vill i anledning deraf härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att, jemlikt hvad såväl Kammar-kollegium som Landshöfdinge-emhetet tillstyrkt, af Norrhagsgärdet å Eskilstuna Kungsladugårds egor en jordrymd af 1 tunnland 19 kappland, upptagen å en af Kommissions-landtmätaren A. J. Hörnström år 1859 upprättad karta inom bokstäfverne A, B, F och G-, må för alltid få till byggnadstomt för arbetarebostäder vid ofvannämnda mekaniska verkstad, afsöndras, emot utgörande till Kronan af årlig afgäld i enlighet med föreskriften uti 2 Kap. 4 § af Kongl. Förordningen den 19 December 1827; kommande handlingarne i målet, till hvilka hörer den nyss åberopade kartan, att tillställas det Utskott, till hvars handläggning ärendet varder af Rikets Ständer öfverlemnadt.
Datum ut supra. CARL. J. A. Gripenstedt.
Proposition N:o 85.
5 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför H. M. Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 27 Januari 1860.
Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Chefen lör Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut, pä Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om öfverlåtande af ett stycke mark från Eskilstuna Kungsladugård till egaren af Eskilstuna mekaniska verkstad, Theofron Munktell, såsom byggnadstomt för arbetarebostäder.
Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition, sådan den finnes protokollet hilagd, skulle under denna dag till Rikets Ständer afgå.
6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 86.
Ä':o §11.
Alik. lill Exp.-Ulsk. den 2 Fehr. 1860, kl. 12 midi. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af vädd fråga om ändring utaf den för Westerbottens och Norrbottens
Län giillande skattläggning smetod; Gifven Stockholms Slott den 27 Januari 1860.
Då den för Westerbottens och Norrbottens lån gällande skattläggningsmetod af den 23 Augusti 1773 uti 12 § föreskrifver, att, när ett hemman eger 8 tunnelands utsäde samt 50 å 00 parmar eller vinterlass hö jemte mulbete, skog och fiskevatten till husbehof, detsamma skall anses för ett mantal, med beräkning af 20 Daler Silfvermynt på mantalet och i förhållande derefter, om ”räntan stiger högre eller mindre”; men, genom tillämpningen af detta stadgande, nyhemman inom de båda nordligaste länen finge vidkännas en hård beskattning; hafva Rikets sednast församlade Ständer, med anledning af ett hos dem väckt förslag, att, med ändring af berörde §, egorna och förmånernc för ett helt mantal måtte få till 60 ä 80 Daler Silfvermynt beräknas, uti underdånig skrifvelse den 4 November 1857 hos Kongl.
Majit anhållit, att Kongl. Maj:t ville i nåder föranstalta om behörig undersökning i omförmälda ämne samt, om dervid skulle befinnas, att egorna och förmånerne för ett mantal i Westerbottens och Norrbottens län borde, med afseende på de för dessa län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggningsmetoderna för andra län, upptagas högre, än 1773 års skattläggningsmetod nu bestämmer, meddela Rikets Ständer nådigt förslag till den förändring i nämnde metod, som kunde finnas erforderlig.
Till ådagaläggande af behöfligheten utaf förändrade föreskrifter i berörda hänseende är anfördt: att med beräkning af den vanliga alkastningen i goda år utaf ortens hufvudsäde, korn till fjerde kornet och af parmen hö till 48 lispund, skulle, enligt skattläggnings-metoden, på ett helt mantal belöpa 32 tunnor korn Kongl. May.ts Nåd.
Proposition N:o 86. 7 och 2,880 lispund hö; att, om denna ringa fodertillgång fördelades på stall och ladugård, det visade sig, att å ett hemman om ett mantal endast kunde utfodras 2 hästar, 10 kor och 6 får; att af åkergrödan, 32 tunnor, högst 11 personer kunde på mantalet underhållas i anseende till det ringa bidrag, sorn från ladugården vore att till deras underhåll påräkna; att efter samma beskattnings-grunder skulle för jjidcls mantal erfordras åkerjord allenast för ett tunnelands utsäde, eller, med de vilkor Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium af den 19 December 1829 bestämmer, två tunneland, hvaraf det ena måste hållas i träde och det andra afkastade i bästa fall 4 tunnor korn, samt i afkomst af ängarne 7^ parmar oller 360 lispund hö, hvaraf underhåll knappt kunde påräknas för mer än en person samt vinterföda, med tillhjelp af halmfodret, för 2 kor och ett får; att, då den vid aflåtandpt af Rikets Ständers skrifvelse i ämnet ännu gällande, men numera, under den 12 November 1858, upphäfda Kongl.
Förordningen den 13 Juli 1853 tilläte, att hemman finge utan föregången undersökning klyfvas till pudels mantal, men Kongl.
Förordningen den 19 December 1827 stadgar, att för besutenhet å hemmansdel erfordras sådan afkastning deraf i vanliga år, att åboen kan påräkna bergning och utgöra utskylderne, hvartill ansetts oundgängliga så goda egor af åker, äng och betesmark att, med begagnande af tillgängliga odlingsläg,enheter, ett hushåll af tre arbetsföra personer kan underhållas samt en häst eller ett par oxar, 2 å 3 kor och 5 å 6 får eller getter kunna födas, så kunde en samtidig tillämpning af dessa författningar icke i Westerbottens och Norrbottens län ega rum, emedan -^idels mantal, skattlagdt efter 1773 års metod, ej gåfve den afkastning, 1827 års förordning bestämmer såsom vilkor för besutenhet; samt att de menliga följderna af nämnde skattläggnings-metod redan visat sig i flera hemmans iråkade ödesmål och sannolikt skulle blifva ännu mer olycksbringande, sedan skogarne upphört att lemna tillgång till bestridande af ett hemmans alla utskylder tillika med åboens lefnadskostnader.
Sedan Kongl. Majit i nåder anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium att med underdånigt utlåtande i detta ärende inkomma, har bemälda Kollegium deröfver infordrat underdåniga yttranden såväl från Kongl.
Majits Befallningshafvande i Westerbottens och i Norrbottens län, sorn ock från vederbörande Kronofogdar och Häradsskrifvare samt Styresmännen för Afvittrings-verket inom de nämnde länen; hvarefter Kollegium, uti skrifvelse den 28 Oktober nästlidet år, jemte öfverlemnande af berörde yttranden, för egen del afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet och dervid anfört följande:
Hvad först anginge det skäl för ändring i den gällande skattläggningsmetoden, hvilket, enligt innehållet af Rikets Ständers of vanberörda underdåniga skrifvelse, skulle hexntas deraf, att en samtidig tillämpning af nämnda skattläggnings-metod och Kongl.
Förordningen den 19 December 1827 angående hemmansklyfning icke kunde ega rum uti do ifrågavarande länen, så vore orsaken härtill ensamt att söka i den låga taxering å ett hemmans egoförmåner, sorn skattläggnings-metoden stadgar med hufvudsakligt syfte att hemmansåbo ej må beskattas för hvad han derutöfver uppodlar; ty då, enligt den åberopade 12 § i nämnde skattläggnings-metod, till ett helt hemman beräknas 8 tunneland åker i årligt säde och 50 å 60 parmar liöafkastning, men Afvittrings-stadgan den 10 Februari 1824 för Wester-N or ilands, Westerbottens och Norrbottens län tillika mcdgåfve, att till ett sådant hemman får anslås ända till 2,500 tunneland duglig jord, impedimenter oberäknade, följde häraf, att, utom den till skatt beräknade åker och ängsmark, återstoden af nämnda betydliga egovidd, hvilken blott såsom skog och be - 8 Kongl.
Proposition N:o 86. tesmark lågt beskattas, äfven innefattade ej ringa odlingslägenketer, som en åbo kunde oell borde till hemmanets vidare förkofran upparbeta, men hvilka förbättringar, likmätigt gällande författningar, endast böra komma innehafvaren, utan någon skatteberäkning, till godo.
Härigenom förklarades, huru redan befintliga äldre hemman, hvilkas mantal och räntor vid den tid, då dessa hemman blifvit skattlagda, kunnat vara mot egorna svarande, numera genom verkställda odlingar kommit i ett bättre skick och hafva inegor, som, uppskattade efter skattläggningsmetoden, kunde anses böra draga ett vida högre skattetal.