Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
2:dra punkten: att Bankens metalliska cassa, evalverad efter myntbestä 111 ningsgrund till b: c or:dr, ej får bibehållas i lägre förhållande mot förenämnde samfällda sedelstock, än som ett (1) till tre (3).
Jag har med fullkomlig tystnad öfvervarit öfverläggningen om första punkten al detta betänk., ehuru jag i allo delat de åsigter, sorn Frih.
Boye sökt göra gällande.
Orsaken, hvarföre jag med tystnad förbigått den första punkten, är den, att jag är öfvertygad, att samma åsigter, som kunnat söka utverka en förändring i den första punkten, likaså väl kunna göra sig gällande vid afgörandet af den andra.
Då andra punkten behandlas på ett för Bankens nya stallning ändamålsenligt sätt, är det alldeles likgiltigt, huru man beräknar sedelstocken, och, detta är orsaken, hvarföre jag lemnat bifall till första punkten.
I den andra punkten har Banco-Utsk.. sökt att försäkra Bankens soliditet mot de påkänningar, sorn kunna inträffa.
Då Banco Disk. första gången gjorde sitt förslag i detta ämne, hade Utsk. fästat synnerlig vigt vid den proportion, som vid såsta riksdag beslutades, nemi., att reella fonden borde utgöra delar af sedelstocken vid utvexlingens början.
Utsk. föreslog i sitt förra betänk., att metalliska cassan efter utvexlingens början ej skulle få nedgå under £:delar af sedelstocken, och uppå deremot gjorda anmärkningar har detta förhållande blifvit nedsatt och ansetts ej böra få blifva lägre än 1 till 3.
Jag får äran anmärka, att det är en stor skillnad emellan det beslut, R.
St. vid sista riksdag fattade, och det beslut, sorn nu är i fråga.
Vid sista riksdag hade Ständerna till föremål att bestamma i hvad förhållande sedelmassan l>orde vara till silfverqvantiteten, på det Banken skulle kunna göra luce mot den första påkänningen.
Af mångå skal, som det vore öfverflödigt att nu framställa, är det förhållande, sorn nu är i fråga, helt olika.
Sedan Banken har den qvantitet silfver, som man anser tillräcklig, och börjat sin rörelse, samt de tillfälliga påkänningar blifvit gjorda, som äro följder af nyhetsbegäret och några andra i böljaa Den 24 Juli f. m. förekommande omständigheter, hvilka måhända skola blifva mindre verkande, än man tror, återstår endast att gifva Banken samma grad af säkerhet, som är vanlig för alla andra banker under rörelsens jemna gång.
Denna säkerhet synes vara tillräcklig för Sverige, då man betraktar dess local och de förhållanden, som endast existera här, att nemi. hela rörelsecapitalet utgöres af btcosedlar och således är fästad vid rörelsen med hela kraften af dess behof.
Ett sådant förhållande äger ej rum uti andra lander, ulan största delen af rörelsecapitalet derstädes är icke statens mynt; men dä förhållandet är sådant för Sverige, ser jag icke skal, hvarföre man skall begära, att silfvercassan skall stå i sådant förhållande, som Utsk. föreslagit.
Det vore öfverflödigt af det skäl, jag nyss haft äran nämna, och det vore skadligt af ett annat skäl, som jag nu ber att få framställa.
Låtom oss antaga, att silfvercassan ej skulle få hållas lägre än -|:del af sedelmassan Sverige står i de förhållanden till andra länder, att under en del af året handelsrörelsen är afbruten.
Om då en sådan fluetuation skulle uppkomma i opinionen om Bankens säkerhet, eller begäret efter silfver vore så stort, att det skulle verka en påkänning, som till sin natur endast vore öfvergående, anser jag icke omöjligt och icke heller farligt eller skadligt, om det inträffade, att silfverfonden nedg 11 ige under pn portionen af 1 till 3.
Stadgar man nu en sådan proportion, blefve det naturligtvis nödvändigt, att Baneofulhiiagt ge skulle, då de finna rörelsens gång utvisa benägenhet att uttaga silfver från Banken och långt innan denna proportion inträffat, vidtaga åtgärder till förekommande af reella fondens nedsjunkande; ty stadgar man, att silfverqvantiteten aldrig får understiga -ytdel af sedelstocken, har man ålagt Fulhnagtige, att, så snart de finna rörelsens riktning till silfverfondens förminskande, på förhand, eller innan den lägst tillåtna proportionen uppkommit, begagna creditivet.
Om det vore möjligt att beräkna, att fonden skulle sjunka med -^dels million i månaden under 4 månader, så skulle Bancofullmägtige redan vid en långt högre proportion, an 1 till 3, nödgas vidtaga åtgärder att trygga Banken.
Men dessa åtgärder äro pä en gäng skadliga och kostsamma.
De aro skadliga derföre, att det väl ej gifves något steg, som så påkallar allmanna uppmärksamheten hos penningekarlarna som det, att
Bancostyrelsen skulle finna sig i nödvändighet att förstarka Bankens stallning.
Då skulle hvar och en, sorn icke desto bättre förstår denna stallning och beskaffenheten af bancorörelsen, hafva ett ytterligare skäl att frukta för Bankens stallning, och följaktligen skulle mängden blindt följa den första ingifvelsen att af sina penningar rädda allt, hvad raddus kunde.
Sålunda skulle en ytterligare påkänning uppstå och skulle den tendens, som allmänna opinionen hade att tömma Bankens hvalf, än mer förstarkas, hvilket med påskyndad kraft skulle leda till hvad
Den 24 Juli f. m. man sökt förekomma.
Jag säger icke derföre, att Bancostyrelsen ej bör sättas i tillfälle att taga ett sådant steg; men det bör tagas i den sednaste tid, som möjligt är.
Jag anser icke det förhållande för reella cassan, sorn af BancoUtsk. bär är föreslaget, vara af beskaffenhet att medgifva Bancostvrelsen att så länge fördröja ett sådant steg, som dermed borde uppskjutas.
Detta steg är jemväl dyrt, ty det måste medföra ränteförlust och andra omkostnader; men jag gör mindre afseende på dyrheten, än på dess verkan på den allmänna opinionen, som är den mest verksamma kraften såväl i detta som i mänga andra hänseenden.
Det är således önskvärdt, att den föreskrift, som Bancofullmägtige erhålla, bestämmer en mera aflägsen tid för vidtagande af denna åtgärd, som innebär en tanke om Bankens svaghet och måliända en skam för nationen, som nödgas gå utom sina egna gränsor för att vinna trygghet i sin penningerörelse.
Af dessa skäl har jag inom mig stadgat en annan öfvertygelse än den, som BancoUtsk. här tillkännagifva, och ehuru jag vid förra riksdagen yrkade och ansåg nödvändigt, att, innan utvexlingen började, reella fondens förhållande till sedelstocken borde vara som 5 till 8, anser jag likväl nu, sedan detta förhållande i det närmaste blifvit vunnet, att ett helt annat förhållande förekommer under vexlingens fortgång, och att någon proportion emellan silfver och sedlar icke en gång bör bestämmas.
Det lättaste i verkställigheten och det klaraste för uppfattningen är att taga ett visst minimum af Bankens silfverqvantitet, på sätt Hrr Cederschjöld och Stråle med flere värda ledamöter förut föreslagit.
Detta anser jag vara det bästa och enklaste, och då man stadgar ett sådant minimum, är man ifrån ali den redovisning, som man skulle fordra för en mening, hvilken ginge ifrån en siffra och antoge en annan.
Måhända inser icke hvar och en, att vid bestämmande af en proportion vid denna och föregående riksdag är en betydlig skillnad, och man hör mången — jag menar icke inom, men utom Representationen — tala om denna proportion, utan att inse skillnaden emellan ifrågavar. stadgande och det, som beslöts vid förra riksdagen.
Det är nyttigt att vinna äfven deras opinion, och då är det bättre att gå ifrån allt förhållande och stadga, att silf— verqvantiteten i Banken ej bör få understiga 2 millioner.
Med detsamma, sorn jag underställer detta till R. o. Ad:s pröfning, bör jag säga, att då jag föreslår detta qvantum såsom tillräckligt att försäkra realisationen i Sverige, önskar jag jemväl det tillägg i föreskrifterna för Bancostyrelsen, att ät densamma öfverlemnas att vidtaga de åtgärder, som leda till detta inål, och att denna styrelse således, innan silfverqvantitetcn gått till detta minimum, bör vidtaga åtgärder till förekommande deraf.
Hvilka dessa åtgärder äro, förekommer icke i denna punkt, och jag vill derföre ej nu tala om Den ^4 Juli f. m. om dem; men uti de föreskrifter, som framdeles förekomma, kunna Bancofullmägtige. erhålla hänvisning att aldrig låta reella fonden sjunka ända lill 2 millioner, utan tillse, att Bankens hvalf alltid innehålla något deröfver.
Till följd af hvad jag nu haft äran anföra får jag'vördsamt anhålla, att R. o. Ad. täcktes i denna punkt frångå och afslå Utsk:s förslag samt antaga, hvad jag trott mig böra föreslå.
Frih. Rantzou., Joli. Alb.: Då Utsk. nedsatt förhållandet emellan sedelstock och sillverfond såsom ett till tre, samt tillika föreslagit, att alla beslut, rörtde metalliska fondens förstärkning, skola hållas hemliga, intilldess de blifvit verkställda, så försvinner visserligen den del af de betänkligheter, jag vid återremissen af det förra betänk, framställt emot stadgandet af proportionen 2 till 5; och då jag ej heller enskildt befarar en silfveruttagning till belopp af 9 å 10 millioner, hvilken skulle erfordras för att nedbringa förhållandet såsom ett till tre, borde jag icke vara särdeles envis i denna omständighet.
Men då jag å andra sidan betraktar dels de flerfaldigt olägenheter, som kunna blifva följder af BancostyreJsens ovilkorliga förpligtelser i detta afseende, dels orimligheten deraf att stadga en lika silfvercassa för olika sedelmassor, d. v. s. omöjligheten att någonsin bestämma eller bibehålla en viss cassa; då jag ytterligare besinnar, att det är för Banken vida förmånligare, att den äger en mindre cassa, men håller sig stilla, än att den haren större och opererar, sätter sig i utländsk skuld &c-, kan jag ej frångå den mening, att Bäncostyrelsen, med föreskrift att i främsta rummet vaka deröfver, att Banken må kunna fullgöra sina förbindelser, i sådant afseende anbefalles att hålla silfverfonden vid nödig styrka, eller ock att en viss minimiqvantitet af silfver, t. ex. af två millioner r:dr specie, alltid bör finnas i hvalfvén.
KantzouS anförande hade blifvit afbrutet genom återkomsten af R. o.
Ad:s deputation till de öfriga Stånden.
Frih. Cederström, Jac.i Den nu ifrågavar. punkten innehåller en principfråga, som måhända kommer att kraftigast inverka på beståndet af realisationen.
Att fastställa en proportion emellan sedlar och silfver medför åtminstone olägenheten, att man inom Bancoverket nödgas städse controllerä hvarje dags vexling och sedelemissioner, och medför derjemte en ständigt fortfarande oro och uppmärksamhet på alla Bankens företag.
Det är således otvifvelaktig!, att bestämmandet af ett minimum af metallisk cassa, såsom Hr Lagerhjelm föreslagit, är det rätta; men jag kan ej med honom instämma i fråga om beloppet af denna caSsa.
För min del tror jag, att den ej bör utsättas till mindre än millioner för det närvar., och jag tror, att man bör bestämdt föreskrifva, att detta belopp bör successivt ökas, emedan man hos nationen bör beräkna ett fortgående i välstånd och 1 o II. 1 o ,4 De» 24 Juli f. ra. icke ett stationärt tillstånd.
I sådant afseende är nödigt, att i enlighet med BaneoUtsk:s betänk, sedelstocken icke bestämmes till något visst maximum, utan alt sedlarna kunna ökas i samma mån, som näringarna absorbera större capital; och derjemte bör äfven metalliska cassan okas, för att kunna göra tete mot eu större massa af representativt mynt.
Det har blifvit yttradt, att särskilda föreskrifter för Bancostyrelsen i dessa fall böra utfärdas i reglementet.
Jag kan ej dela denna mening, utan anser reglementet böra inskränka sig till arbetsordningen inom verket och på sin höjd till dispositionen af den del af bancovinsten, hvarom BL St. ej i förväg kunna förordna; men jag anser, att alla stadganden i afseende på lånerörelsen, med hvad dertill hörer, och i afseende på controllerna böra ingå i bancolagen, på det att icke hos kommande representanter interessen må kunna göra sig gällande, hvarigenom förhållandet rubbas och en ny bankrutt, eller samma belägenhet som förut, kan uppkomma.
Den andra punkten hänger tillsammans med den tredje punktens innehåll.
De creditiver, som i 3:dje punkten omnämnas, äro, enligt min tanke, föreslagna till följd af ett fullkomligt misstag om hvad för en förnuftig bancoad ministration kan varti behöfligt.
Det vore mer än besynnerligt, om icke Sveriges Bank med ett capital af 3o millioner, styrd af upplysta män, skulle kunna öppna credit på hvilken utländsk ort sorn helst, utan att behöfva pantsätta Bankens statsobligationer.
Det är nog att gifva tillkänna, att vi behöfva credit på så och så många millioner.
En sådan credit kan när som helst, då den är ömsesidig, öppnas emellan kända solida handelshus, och så mycket snarare af en bank, som styres af personer, hvilka hafva förtroende, och står under lagar, som ej äro underkastade ögonblickliga förändringar.
1 anseende till sammanhanget mellan a:dra och 3:dje punkten har jag nu yttrat mig äfven om den sednare, ehuruväl jag vet, att den 2:dra ensamt är ämne för discussionen.
Mitt tillstyrkande i fråga om denna punkt är, att R. o. Ad. mätte afslå dertsarnma och fastställa ett minimum af 2£ millioner silfver, att finnas i Bankens hvalf, samt att i den lag, som kommer att för Banken stiftas, må bestämmas den series, i hvilken det skall åligga Bancostyrelsen att öka denna silfverfond.
"Willi.:
Innan man kan fatta en bestämd åsigt i denna fråga, anser jag nödvändigt, att man afser tillgångarna och möjligheten att begagna de medel, som lemnäs Bancostyrelsén för proportionens återställande, i fall den blefve störd.
Äro dessa medel ej lätt tillgängliga, så anser jag angeläget att genom en proportions bestämmande varna styrelsen för felaktigt anlitande af Bankens credit, men om dessa medel äro mer tillgängliga, om Banken förses med sådana hypotheker, att den kan i hvarje ögonblick negociera penningar, så anser jäg en proportions bestämmande strida emot principen af bancorörelsen.
Det Don a4 J o 1 i f. ra.
75 är i sednare fallet lika farligt att utsätta ett bestämdt minimum sorn en bestämd proportion, och det enda rätta är att lemtia mera frihet åt Bancofullmägtige.
Anledningarna till proportionens sänkande kunna vara helt och hållet olika och föranleda olika afseende, och hvad sorn är godt den ena årstiden, duger icke den andra.
Jag föreställer mig t. ex., att vissa tider af sommaren exportörer kunna draga vexlar och uppgöra liquid om hösten.
Äfvenså föreställer jag mjg, att, i anseende till vår aflägsenhet från contioenten, starkare silfveruttagning kan uppkomma om vintern, och jag anser således, att Bancostyrelsen bör göra särskildt afseende på sådana särskilda omständigheter och derefter rätta sina operationer.
Bestämmer man åter en viss proportion eller ett minimum såsom en positiv föreskrift för Fullmägtige, så skulle .det kunna hända, att Fullmägtige blefve af ordalagen tvungna alt inställa utlåningen eller utgifvandet af någon ny sedel, äfven om den största silfverleverans vore nära att till Banken inlemoas.
Jag skulle derföre tro, att afgörande.t af denna punkt borde uppskjutas, intilldess vi, efter afgörande af de följande punkterna t. o. m. den n:te, veta hvilka medel Styrelsen erhåller till metalliska cassans förstärkning.
Jag har med sinn tillfredsställelse hört alla de talare, som hittills i dag yttrat sig, instämma i den åsigt, att beräkningen af en viss proportion emellan sedelstock och metallisk valuta är mindre lämplig, än att bestämma ett minimum af silfvercassa.
Jag säger, att jag hört det med sann tillfredsställelse, emedan jag hade anledning att förmoda motsatsen, enär BancoUtsk. uppå motsatsen byggt sin framställning i följande punkter.
Vi hafva likväl ännu icke hört någon af Utsk:s ledamöter uppträda för att försvara Utsk:s uppställning.
På det sätt, som öf~ verläggningen här måste fortgå, nemi. att en person icke på en gång kan utveckla sina åsigter, utan måste portionera ut dem för att icke blifva alltför långtrådig, samt för att afvakta det ögonblick, då han kan vinna gehör, lärer det för närvar, icke vara vändt att ingå i någon ,enerel discussion, då ingen af Utskrs ledamöter yttrat sig.
Må det emedlertid tillåtas mig att hufvudsakligen instämma med de Hrr, som bär yttrat sig.
Med Hr fagerhjelm instämmer jag i alla de motiver, sorn han så fullständigt utredt.
Från honom äfvensom från Frih.
Cederström är jag dock skiljaktig deruti, att de talat om 2 eller millioner, utan att, såsom jag skulle tro, hafva observerat, att, sedan delta Stånd under gårdagen beslutat den vid sista riksdagen antsgna myntbegtämningsgrundens oförändrade bibehållande, man icke numera bör tala om millioner i silfver, enär vi hafva silfvervärde! bestämdt, utan att vi, till undvikande af misstag, böra tala om b:cosedlar efter myntbestämningsgrund.
Också har BancoUtsk. i andra punkten nämnt Bankens metalliska cassa, evalverad efter myntbestämningsgrund till b:co-r:dr.
Ben a4 Juli f. m.
Man bör således säga, hvilket värde i brcosedlar den metalliska cassan ej får understiga, ty att stadga, att den ej får understiga 2 millioner silfver, skulle leda till otydlighet, emedan man sålunda ej visste, om dermed menades hittills slaget eller blifvande silfvermynt.
I en annan sak instämmer jag ej heller med Hr Lagerhjelm, neiid- då han ansett 2.'ne millioner tillräckliga såsom minimum, utan förenar jag mig hellre i denna omständighet med Frih. Cederström.
Jag skulle tro, att då man utsätter minimum i b:co-r:dr, kunde det bestämmas till 6 millioner r:dr b:co, hvilket obetydligt elif— fererar från Hr Frilus förslag.
Derigenom blefve det lättare att jejnnföra* siffran med sedelstocken.
Om jag ej misstager mig, bar sedelstocken blifvit beräknad till 34 mdlioper r:dr b:co, och dä bör man nyttja samma slags räknesätt för den metalliska cassan.
Sådant är nödigt för att icke förvilla; ty jag har trott mig finna, att olika begrepp genom det olika räknesättet uppstått.
Min anmärkning, vid hvad af föregående talare nu blifvit föreslaget, alser egentligen endast namnet; men jag skulle tro, att det vore bättre att taga en summa af 6 millioner r:dr b:co, som faller midtemeilan de summor, som af Frih.
Cederström och Hr Lagerhjelm blifvit nämnda, Frih.
Cederström har dernäst sagt, att den andra punkten stöde i förening med den tredje, I det fallet får jag bekänna, att jag är af samma tanke, och det vore illa, om den ej skulle göra det; men jag går så långt, att jag tror den stå i sammanhang med alla de första 1 1 punkterna.
Det var af sådan anledning, som jag i går ansåg, att discussionen borde få utsträckas till alla dessa punkter; jag vill nu blott anhålla, att discussionen ej måtte afklippas, i fall den utsträckes till de icke föredragna punkterna, och jag inskränker mig för närvar, till hvad jag redan anfört, sedan jag hört en af de ledamöter, som deltagit i Utsk:s be-s slut, begära ordet.
Då Utsk:s första betänk, j detta ämne förevar, anmärkte såväl jag som andra ledamö-r ter af R, o, Ad., att det yore vjda bättre att bestämma en viss metallisk cassa än en proportion, emedpn det förra blefve lättare vid verkställigheten, IJtsk- har velat bestrida detta och, såsom ett skäl derför, pag. 35 anfört, att en olika följd deraf skulle uppstå i afseende på Rancofnllmägtiges åliggande att förstärka den reella fonden.
Utsk. har föreställt sig, att om eu minimi-cassa bestämdes, skulle
Bancofullmägtiges åliggande att köpa silfver ej leda till verkställighet äf-r ven såyäl sorn om en proportion vöre fastställd.
Jag kan dock icke fatta Utsk:s raisonnement i detta afseende, eller hvari skillnaden skall ligga i de båda fallen, då man antingen säger, att Fnllmägtige skola bibehålla en viss proportion och förstärka den reella fonden så, att denna proportion bi-* behålles, eller säger, att en minimLeassa alltid skal! finnas; ty i begge fallen mäste det åliggande finnas för Bapcpfnll» Den a4 Juli f. m. 77 mägtige, att de skola tillse, det reella fonden bibehålles vid nödig styrka.
Jag har förut nämnt, att då man betraktar denna fråga, måste man dervid alltid taga till grund en calcul öfver Bankens blifvande ställning.
För min del har jag uppgjort denna calcul så, att om jag föreställer mig, att af Bankens nuvarande metalliska fond, uppgående till 17 millioner r:dr, 12 millioner b:co eller millioner specie blefve utvexlade, skulle den återstående fonden utgöra 2 millioner specie, svarande mot 5^- millioner i btcosedlar, och den återstående sedelstocken uppgå till 21 millioner.
Då skulle proportionen vara som 1 till 4- Man kunde säga, att detta vore en ganska ringa proportion; men man måste komma ihåg, att för det första innefatta dessa 21 millioner en stor summa, som aldrig kan gå in till vexling i Banken, ty Riksg.- cont. och alla publika verk måste hafva cassör i Banken, hvilka således ej
Uro lyftbara.
För det andra äger Banken äfven ett creditiv, som jag hoppas, på 2 millioner, och då uppgår den summa, hvarmed Banken kan möta dem, sorn hafva anspråk på vexling, till proportionen af 2 till 4- Således kan jag icke finna, att pågon verklig våda för vexlingens fortgång kap äga rqm, om också fonden skulle nedgå till 2 milfioper specie, hvilket jag anser otroligt.
Men då det måste vara ett af de ändamål, inau bör söka, att fullpjägtige icke i otid upptaga lån eller begagna crediUypt, anser jag hvar och cn böra önska, att man icke för den lag” sta silfverqvantiteten i Banken bestämmer en hög siffra, Gr.
Frölich har sagt, att man borde bestämma minimisumman icke i specie, utan i btcosedlar.
Jag tror, att då vi hafva i fråga cn annan benämning på vårt sedelmynt, nemi. r:dr courant, böra vi dröja med passans bestämmande i sedelmynt, tills deniia fråga är afgjord, ]Fpr öfrigt tror jag, att det ej är någon så väsendtlig skjljnad i hvad de föregående talarnp i detta afseende föreslagit, att man derom kan blifva pense, utan anser jag, att man kan stadna vid 2 millioner specie efter ifi64 års myptfot, med inberäkmng af sjagrskatten.
Men det är en annan omständighet, sorn jag anser vara af mera vigt, Jag har redan sagt, att till grund för beslutet mäste ligga en paleni öfver Bankens ställning, och f denna calcul upptager man sedelstocken, sådan den nu är, Ali beräkning måste utgå derifrån, att ingen förändring der?
utj skall kunna äga rum på annat sätt, än att sedelstocken kan okas emot fullt motsyarande reel valuta, Detta ligger möjjigen äfven till grund för de yärda talares förslag, som yttrat sig före mig; men jag tror, att detta mäste bestämdt uttryckas, på det att de, sorn läsa våra beslut, ej matte t>'Q oss hafyu åsyftat något annat Jag tror för min del, att om den fanken skulle uppstå hps a|lmäpheten, att fastän R.
St, beslutat Bankens öppnande till silfyerutyexjing, hafva de dock tagit sådana beslut, att nya sedlar kunna utgifvas
Utan valuta, kunde sådan farhåga för realisationen medföra ganska
Den a4 Juli f- m. bedröfliga följder.
I anseende till denna farhåga skulle hvar och en söka att rädda sitt capital i silfver i den tanka, att Banken snart skulle komma i bankrutt-tillstånd.
Då skulle Banken bringa:? i tillstånd att icke nied silfver kunna inlösa sina sedlar.
Banken skulle väl i alla fall honorera sin skuld, ty hvar och en sedel skulle inom några år kunna lill fullo liqvideras; meq jag hemställer, örn icke vådan för landet bicfve så stor, att man bör vidtaga alla åtgärder för att förekomma den, och derföre kunna vi icke vara nog tydliga och bestämda för att uttrycka, att något sådant icke är i fråga.
Jag tror således, alt om man bestämmer en minimicassa, bör uti beslutet äfven intagas, att vexelbanco-skulden ej kan ökas utan erhållen reel valuta, eller mot lån på metalliska effecter.
Detta sednare kan icke väcka farhåga, emedan hvar och en vet, att det är lätt att realisera dessa effecter och att belåningen således aldrig kan blifva vådlig.
Jag hemställer, om det icke är af verklig vigt, att detta tillägg göres i beslutet, på det alla farhågor måtte undanrödjas och vi ej må blottställa oss för att göra det onda än nu större, än det förut varit.
Hr Cederschjöld, Pehr Gijs t.:
Vid reglerandet af Bankens ställning och förhållande i afseende på realisationen är det naturligtvis i första rummet angeläget och nödvändigt att gifva allmänheten den säkerhet, att vev lingen aldrig skall kunna inställas, och derföre är det, sorn jag, lika med alla de talare, som före mig yttrat sig, anser nöd-: vändigt att bestämma en minimi-summa, under hvilken den metalliska fonden ej får sjunka.
Då är det klart, alt ingen kan frukta att komma för sent, utan blifver säker, att, när lian må komma, han erhåller silfver för sina sedlar.