Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en, som har den ringaste kännedom om mechaniska arbeten, och ser, huru våra Krono-arbeten för närvarande utföras, kan ej annat än önska ett uppskof med anslag för dessa arbeten, intilldess vi lärt oss att bättre använda utländska uppfinningar och methoder.
Jag bekänner, att, ehuru jag medgifver, det vissa delar af det ifrågavarande anslaget böra beviljas, dels derföre, att de äro af verkligt behof påkallade, och dels emedan de äro af Regeringen påräknade, måste jag likväl motsätta mig största delen, till följd af den känsla jag erfarit, att hvarken i Utskottets Utlåtande eller i de documenter, rörande ämnet, som jag sett, hafva funnit någon no Den i November c. m. noggrann och grundlig plan uppgjord, så' alt jag kunde bevilja dessa anslag med öfvertygelse, att de skola leda till något bättre.
Jag tror tvertom, att både Konung, Ständer och Folk skola vara mera belåtne med ännu några års uppskof, för att under tiden samla flere och bättre förberedelser.
Jag vet visserligen, att mitt motstånd på detta rum är obetydligt, men jag bär åtminstone den tillfredsställelsen, att hafva gjort hvad jag kunnat.
Att två Stånd bifallit Utlåtandet, bör icke eller inverka på vårt beslut, ty om de tvänne öfrige
Stånden återremittera detsamma, blifver det i alla fall möjligt för Utskottet, att inkomma med ett nytt Utlåtande, uti hvilket flere besparingar blifvit iakttagne, och anslagen mera lämpade efter det verkliga behofvet.
Grefve von Schwerin bar framställt åtskilige kanske lika rigtiga som djerfva satser; ty jag tror, att de bos rika Nationer skulle kunna verkställas, men deremot anser jag deras tillämpning bos oss skadlig, åtminstone innan den enskildta förmögenheten återvunnit någon stadga; under närvarande förhållanden är det nemligen vådligt, att inkasta sig i allt för stora fonder, och skulle föranleda till ett besynnerligt vingleri.
Min mening är derföre, att de besparingar på skattemedlen, som kunna finnas, böra afsättas för creditiven, och användas först i den händelse, att rustningar verkligen skulle behöfyas.
På sådant sätt skulle dessa Den 2 November e. m. lii medel gagna mer, än genom ett lättsinnigt beviljande af de nu ifrågavarande anslagen; jag kallar det lättsinnigt, om man beviljar anslag till flere millioner, sedan de förhållanden upphört, hvarunder de af Konungen blifvit begärde, och utan att framlägga inför allmänheten något enda bevis på behofvet, eller någon garanti för ett ändamålsenligt användande.
Jag fortfar på dessa skäl, att yrka återremiss.
Till hvad Herr Franc Sparre yttrat om
DefensionsDeputationen vill jag blott tillägga, att det på den tiden ofta bände, att planer, uppgjorde afsådanemän, som Virgin och Ehrenswärd, blefvo förkastade af Deputationen, ledd af Lagmän och afskedade Capitainer; men också hände det samma tid, att våra Fästningar vid fiendens första annalkande gingo öfver, eller måste sprängas i luften.
Jag vill för öfrigt icke upptaga tiden längre, utan blott upprepa, att jag, endast för den långt framlidna Riksdagens skull, tillstyrker bifall till Utskottets Utlåtande, hvilket jag i afseende på uppställningen annars alldeles icke gillar, utan slutar mig till Grefve von SclivVerins sakrika reservation, som jag önskar åtminstone framdeles måtte tagas till mönster.
Grefve Cronstedt, Claes: Herr Hjerta liar anfört i afseende på Sjöförsvaret, att ett vacklande system skulle råda i valet 112 Den 2 November e. m. emellan Flottans begge vapen; och jag anser mig i anledning deraf skyldig, att, i egenskap af Chef för Flottans materiel, förklara, att jag endast känner en plan för Sjöförsvaret, enligt hvilken begge vapnen komma att fortfara.
Hvad beträffar den misshushållning med hittills anslagne medel, som man påstår hafva ägt rum, så hänvisar jag blott till Konungens i början af Riksdagen afgifne Berättelse om de fartyg, sorn blifvit byggde och reparerade sedan sista Riksdag.
I afseende på ångfartygen förundrar det mig, att Herr Hjerta, som vid discussionen om skjutsen biträdde den sidan, hvilken yrkade skjutsningsbesvärets upphörande, nu motsätter sig byggandet af fartyg, de der icke blott skola användas för boxering af krigsfartyg, ulan ock för transporter af Kronans effecter, och såsom skjutsningsanstalt för Kronans arbetsmanskap- och båtsmän.
För min del tror jag, att landet med glädje skall erkänna nyttan af de anslag, som gifvas för ångfartygen.
Jag ber om ursäg l, att jag ännu en gång upptager Ridderskapets och Adelns tid; jag skall likväl vara helt kort.
Först anhåller jag att få rätta en glömska uti mitt förra yttrande, då jag förbigick anslaget af 100,000 R:dr för Stockholms befästning åt sjösidan.
Jag anser - Den n November e. ivo ser nemligen detta anslag kunna nedsättas till 60,000 R:dr, enär det efter min öfvertygelse till största delen borde användas vid Dalarön.
Till svar på min anmärkning huru mycket FältArtilleri äskades, har mait upplyst, att det vore 16 Batterier, och detta är icke långt ifrån livad jag ansett för oss tillräckligt; skillnaden är endast 28 pieser, och örn ReservArtilleriet är deruti inheräknadt, har jag intet emot det föreslagna antalet.
Man har äfven upplyst ett af mig begånget misstag i afseende på BelägringsArlilleriet, och erinrat* att dermed menas allt gröfre Artiilerie.
Jag tror, at Utskottet bort uttrycka detta med Belägrings- och Fästnings Artiilerie, såsom den i militäriskt afseende brukliga benämningen; orsaken till den uppkomna tvisten synes mig således hufvudsakligen ligga uti Utskottets nog stympade och omotiverade Utlåtande.
Herr Hjerta bar ansett Carlskroiias befästande på landsidan vara öfverflödigt; men jag tror mig äfven känna Wernum passage derstädes , och kan icke anse den tillräckligt stark för att en gång skydda mot öfverrumpling af endast 1000 man.
Jag vill likväl icke vidare ingå i detta ämne; det skulle inleda oss i undefsökningar mera tillhörande en faktisk föreläsning, än en parlamentarisk diskussion* .Tåg vill icke eller yttra mig vidare öfver AVanäs; måhända får jag tillfälle, att, ifall jag så för godt finnér, vidare utveckla mi48 II.
8 Den 2 i\ovemlicr e. m. na tankar derom uti en reservation emot det Beslut, som förmodligen kommer att sluteligen fattas, rörande ifrågavarande ämne.
Herr Rosenblad har ansett det icke tillkomma representationen, att ingå i granskning af försvarsplaner; och jag instämmer så mycket hellre deri, som jag redan i Martii månad från detta rum yttrat samma åsigt.
Men det må tillåtas mig att tro, att det är hvarje Representants rättighet och pligt, att pröfva behofvet och nyttan af de anslag» sorn. fordras, och detta är omöjligt utan en granskning af de ändamål, hvartill anslagen äro ämnade.
Grefve Brahe har origtigt upphittat min mening, eller ock har jag orätt uttryckt den; ty min mening har icke varit att säga, det vi för närvarande ägde nog Artilleri.
Jag har tvertom bestämdt sagt, att vi behöfde circa 100 pieser, och min mening har endast varit, att jag i Utskottets Utlåtande saknade all ledning för omdömet, genom brist på upplysning, huru mycket Artilleri för närvarande finnes, och huru mycket nytt erfordrades.
Äfven jag är öfvertygad, att Styrelsen icke följer eller kan följa hvarje Representants åsigter, i fråga om ordnandet af Försvarsverket.
Jag har också yttrat mina, endast med afseende på rättigheten att pröfva anslagen.
Jag har visserligen, såsom Friherre af Nordin anmärkt, sagt, att någon misshushållning ägt rum, och jag måste förblifva vid denna tanka, då jag nu ser så betydliga anslag för - D e n i N o v e m J> e r m. dräs.
Hvad den omständighet beträffar, sorn väckt Herr Franc Sparres förundran, nemligen, ntt Herr Hjerta och jag yttrat motsatta åsigter i afseende på försvarssystemet, synes den mig vara lätt förklarlig; ty jag är öfvertygad, att i ett så rikhaltigt ämne som detta en olika öfvertygelse snart sagdt skulle kunna finnas hos en hvar inom detta Hus.
Då jag redan långt före Riksdagen haft den lyckan inhämta kännedom om de förhållanden, som föranledt behofvet af de nu ifrågavarande extraordinaira anslagen för Försvarsverket, och då jag redan yttrat, att Konungen med afseende på'dessa förhållanden snarare begärt för litet, än för mycket, har äfven jag tillstyrkt bifall till Konungens proposition oafkortad, och anser mig här böra uttala denna min bestämda öfvertygelse.
Jag inskränker mig likväl nu dertill, att endast tillstyrka bifall å Utskottets Utlåtande med tillägg af den lilli ga önskan jag hyst, att vi kunnat gå fullständigare till väga.
Då jag icke kan dela grundsats med den värde Talare, som yttrat, att motsatta sidans anmärkningar icke voro värde att besvaras, utber jag mig att få upptaga några här fällde yttranden om Flottan, hvilka jag icke Den i November e. m. anser vara tillräckligt vederlagda.
Herr von Vegesack har ansett indragningar i afseende på Skärgårdsflottan kunna äga ruin.
Jag ber den värde Ledamoten genomläsa en vid denna Riksdag väckt enskild motion, som utvisar så oundgänglige behof för Skärgårdsflottan, att jag är öfvertygad, det endast de skattdragandes tunga varit motivet, hvarföre Kongl. Maj:t icke sjelf derom framställt en nådig proposition.
För min del anser jag dessa behof vara större och angelägnare, än åtskilliga bland dem, som här nu äro i fråga; men då Kongl. Maj:t icke gjort någon framställning derom, och man måste antaga, att Styrelsen, som är i tillfälle att öfverskåda det hela, noga öfvervägt, hvilka behof företrädesvis borde framställas, tillstyrker äfven jag bifall till Ulskottets närvarande Utlåtande.
Hjerta har ansett ändamålet med de begärda ångfartygen endast vära att anställa försök, och derföre trott sig knappt kunna bevilja ett.
Jag kan väl icke instämma med Grefve Cronstedt, att ändamålet med dessa ångfartyg skulle vara att motsvara forvagnar och skjutshästar; tv jag tror, att de äro ämnade till transportmedel i behofvets stund för Skärgårdsfartygen.
Men jag kan icke eller gilla livad Herr Hjerta sagt, att man borde vänta med deras anskaffande, till dess andra länders erfarenhet bättre constaterat ångkraftens användande i stormigt väder.
De försök, som här blifvit gjorde, hafva redan lem - Den 2 November e. in. 1 '7 nät tillräcklige resultat; och om i andra länder med andra kuster ångfartyg ej duga till hoxering på öppna hafsfjärdar, bevisar detta intet emot deras användbarhet hos oss, med en aderton mil djup skärgård.
Då Herr Hjerta ansett anskaffandet på förhand af i ooo Skeppund bomber öfverflödigt, emedan de lätteligen skulle kunna förfärdigas, när de behöfvas, hemställer jag, huru detta öfverensstämmer med Herr Hjertås yttrande, att allt vårt arbete är så dåligt, att man borrie dröja ännu i fem år med alla de ifrågavarande anslagen, för att under tiden låta arbetarne lära sig bättre methoder och utländska uppfinningar.
För öfrigt får jag i anledning af det försvar, hvaruti Grefve Cronstedt ingått, rörande hushållningen med Flottans medel, blott erinra, att, så vidt jag kunnat fatta, har Herr Hjerta icke till - vitat Flottans administration något fel i detta afseende.
Jag förenar mig med dem, som yrkat bifall till Utlåtandet.
Jag bar af ett billigt misstroende till mig sjelf tvekat att yttra mig i detta ämne; men jag anser saken vara alltför vigtig för att icke till protocollet öfverföra mina betänkligheter.
Jag har alltid trott, oeh tror, att
Regeringen bör vara tillräckligt försedd med medel till Försvarsverkets materiel.
Men det är det föreslagna användandet af dessa medel, som gör mig tvekande.
Att på en gång Den 2 No ve ni ber e. m. uppsätta 16 Batterier, anser jag så mycket mera betänkligt, som det nu är åtminstone den 4;de formen på kanoner, hvilken jag sett införas på ao år; och huru länge kan man då hoppas, att den, som nu antages., •skall blifva beståndande.
Innan korrt skulle kanhända en ny förändring göra , att man hade 128 kanoner, som man ej kunde bruka.
Hvad ångfartyg beträffar såsom försvarsvapen, kan jag ej annat än tro detta blott vara ett experiment; och jag anser oss vara för fattiga, för att föregå Europa med cxperimentcr, som rikare nationer ej vågat företaga.
Jag föreställer mig, att dessa ångfartyg blifva nyttigare för Götha Canal, än för Försvarsverket.; nyttiga för Motala verkstad i anseende till förfärdigandet; och för Kanalfarten i anseende till användbarheten för boxering af fartyg på sjöarne, hvilket jag hoppas blir deras enda bestämmelse.
Hvad Wanås fästning angar, så var planen dertill uppgjord, då vi hade en fiende i Vester att frukta.
Den synes också vara mera lämplig till försvar emot det hållet, än mot Öster.
Hvad länders försvar vidkommer, är det ej blott kanoners mängd och fästniningar, seni böra tagas i beräkning, utan äfven folkets opinioner; och jag skulle tro, att i den stund en fiende kommer nordan ifrån till Wanås, finnes i folkets opinion icke mer något Svea land att försvara.
4 ' Hans Excellcnce Herr Grefven ock Den 2 November e. m.
M9 LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropades Ja. Hans ExceUence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets förevarande
Ja och Nej. Hvarefter Hans Eaccellence gjorde proposition till bifall å berörde Utlåtande.
Ropades starka Ja, blandade med Nej, Herr Hjerta begärde votering.
Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande , angående beviljande af särskildt anslag till Försvarsverkets iståndsättande, voterar Ja y
Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. ) 20 Den i November e. ni.
Voteringen börjades klockan ett qvart till ii örn altonen, och befunnos vid voteringens slut, kl. ii om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer:
Ja — lai.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förklarade, alt StatsUtskottets ofvayberörde Utlåtande således blifvit pf Ridderskapet och Adeln bifallit.
Upplästes följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Förstärkta StatsUIskottet:
Af den 29 sisth October: N:o 316.
Angående verkställd votering i åtskillige frågor rörande StatsHegleringen.
Från Af den 3i sisth October: N;o 317.
Aiigående RiksStåndens beslut i fråga om beräkningen af Taffelpenningar för yisse Embetsman.
Från BancoUtskotlet:
Af den 22 sisth October: N:o .82.
Med anledning af de inom RiksStånden gjorda anmärkningar vid BancoUt - Den 2 November f. ni, 121 skottets Betänkande!!
N:s 48, 49> 5o, 5r, 52 och 53, hvaruti grunder för Bankens Lånrörelse, efter dess serskilda utgreningar, för tiderymden intill nästa Riksdag, blifvit af BancoUtskottet föreslagna.
Af den 22 sisth October: N:o 83.
I anledning af gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets Memorial N:o 19, i följd af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 §. 2 Mom. af det Reglemente för OdlingsLån, sorn, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 1824, blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt.
Frän Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet:
Af den 24 sisth October: N:o 158.
I anledning af väckt fråga om förändring i PresteTiondens utgörande på Gottland.
N:o i5g.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 24, rörande Kyrkors sammanbyggnad.
I frågan om sättet, att framforsla Kronans Ekvirke.
Angående yrkad oföränderlighet i föreskrifterne om husbehofs-bränvinsbränningen.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 124, rörande 122 Den 2 Ko vomb er e. lii. väckta frågor om bekofvet af Lönetillökning för Gymnasii- ock ScholceLärare.
N:o i63.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 83, angående vackt fråga, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte förklaras oberättigad, att uppbära recognitionsafgift till Hospitalet vid försäljning af Skattehemman.
1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 131, angående väckt fråga om undanrödjande a.f hinder för enskilte Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett quart till 13 om aftonen,.
Lagerheim«
Tisdagen den 3 Nov. 1829.
Plenum klockan 12 Förmiddagen.
Sedan de öfrige 3:ne RiksStåndens Herrar Talmän och Ledamöter af Stora Deputationen å RiddarhusSalen uppträdt, samt de 2:ne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln ankommit; afgick D c n 3 November ‘f. m. 123 Hans Excellence Herr Grefven och LancllMarskalken med Stora
Deputationen klockan tre quart till i eftermiddagen tili Kongl. Slottet, hvarest Hans Excellence, å Rikets Ständers vägnar, till Kongl. Mnj:t i underdånighet aflemnads Rikets Ständers underdåniga Lyckönskningsadress, i anledning af Kongl.
Maj:ts återvundna hälsa; och täcktes Kongl.
Majit härå i Nåder svara sålunda: Gode Herrar och Svenske
Jag emottager med liflig rörelse Rikets Ständers lyckönskningar, i anledning af Min återställda hälsa.
Det deltagande, De visat
Mig under Min sjukdom, har uppfyllt
Mitt hjerta med den uppriktigaste erkänsla.
Vissheten att vara älskad är för Regenten en ljuf tillfredsställelse, men denna lycka förökas ännu mera genom det inre medvetandet, att hafva gjort allt för att förvärfva denna kärlek.
Försynen har bestämt målet för vår lefnadsbana.
Den sanne Christne emotser dess slut med lugn förtröstan, utan att hvarken önska eller frukta det; men då han känner döden nalkas, inser han först hela vidden af den menskliga förgängligheten.
Efter återvunnen hälsa, skola de dagar, som den Allsmäktige ännu kan täckas beskära
Mig, fortfarande egnas åt Folkets väl.
Samma varma nit för det Allmänna, som hitintills; samma ihärdiga bemödande att Ben 3 November f. m. upprätthålla Lagarnes helgd; samma aktning för frihet och ägande-rätt, skola äfven framgent leda Mina handlingar; och Jag hoppas, att Försynen skall välsigna Mina mödor.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, jemte Stora Deputationen, afträdde och nedgick från Kongl. Slottet, samt Ridderskapet och Adeln återvände till Riddarhuset.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åt skiljdes klockan half till 2 eftermiddagen.
Herr von Vegesachj Ernst., uppläste följande:
Då jag nu begagnar min rätt såsom Representant, att reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, i frågan om beviljandet af de serskildte anslagen till Försvarsverkets iståndsättande, gör jag det Den 3 November e. ni. i den öfvertygelse, att ett så betydligt anslag och ett så vigtigt ämne, som detta, då det icke är fråga om mer eller mindre än yVdel af hela vårt Rörelsecapital, hade förtjent att nogare öfver väga S', och måhända en återremiss.
Jag tror det så mycket hellre, som jag fruktar prejudikatet i denna del, nemligen om man statuerar den princip i att hvarje Utskotts Betänkande, första gången det till öfverläggning förekommer, skall, utan afseende på dervid gjorde anmärkningar, bifallas.
Detta är det andra fallet vi inom kort tid äga af ett sådant förfarande; jag tillstår att, om denna regel fortfar, skall visserligen Riksdagarne ansenligen förkortas; men jag ser då icke eller, hvad som skulle hindra en Styrelse, att möjeligen, i samråd med Utskotten, ensamme afgöra alla Riksdagsärendxerne, ty Ståndens Plena skulle då. endast erhålla naturer af Förstärkte Statsutskott, der man blott eger att votera
Så länge jag ännu måste tro mig vara medlem och representant uti ett Constitutionelt samhälle, kan och skall jag aldrig gilla ett sådant förfarande, sorn, efter min öfvertygelse, kunde leda till de betänkligaste följder.
Jag begagnar äfven detta tillfälle, för att ytterligare upprepa, att jag icke bestridt behofvet af medel till Försvarsverkets iståndsättande i hela dess vidd; jag har endast bestridt något anslag för Wanäs Fästningsbyggnad, samt yrkat en förminskning af Den 3 November e. m. anslaget för försvaret af Stockholm åt sjösidan; hvaremot jag tillstyrkt en förhöjning af anslaget för Carlskronas befästande.
Ingen kan högre än jag önska Försvarsverkets och Krigsmaterielens iståndsättande; sa mycket heldre, sofm jag icke hyllar den mening, att vi endast böra inskränka oss till defensiven; men jag tror deremot äfven, att mitt kall såsom representant fordrar, att noga efter min förmåga pröfva, innan jag med min röst, eller min slutna Voteringssedel, går att bidraga till läggandet af skatter på, som det tyckes, förut nog beskattade medborgare.
Äfven jag, mine Herrar, hyser ett oinskränkt förtroende till vår Konungs Fältherre-talenter.
Men detta förtroende, denna undersåtliga tillgifvenhet skola likväl aldrig så förblinda mig, att jag ett ögonblick skulle glömma min pröfvande rätt såsom representant, eller derigenom afsäga mig all rättighet, att fritt yttra mig öfver de inom detta Stånd, der jag är representant, förekommande frågor, då jag tror mig böra och kunna göra det.
Herr Skogman Carl Davida anförde skriftligen:
Då jag hyser den på skäl grundade, och af inga deklamationer försvagade, öfvert}^gelse, att ett väl ordnadt SlatslåneSystem, med bestämda anslag för ränta och accumulerande amortissement, utgör yttersta grundvalen för både myntvärdets bestånd, och medlen till Den 3 November e. m. 127 Rikets försvar, samt dessutom medför flera förmåner för Fäderneslandet; så må den önskan förlåtas mig, att ett sådant System hade vid denna Riksdag blifvit antaget, om också på den mest inskränkta skala; och jag anhåller att få bestrida den i StatsUtskottets Utlåtande N:o a55 yttrade åsigt: att extraordinarie utvägar såsom län, må sökas endast när behof vens ökade mängd öfverstiger den närvarande tidens förmåga_, att dem pä. annat sätt fylla, och omständigheterne ej heller medgifva möjlighet af fördröjda anstalter.
Det är för sent, att i nödens stund söka införa ett fördelaktigt StatslåneSystem; det bör under fredens lugn beredas; och representationens pligt är, att sorgfälligt vaka mot missbruk af ett medel, sorn, varsamt begagnadt, utgör en väsendtelig samhällsförbättring.
SlatsUtskottets slutsatts är så mycket mera oväntad, sorn Utskottet i premisserne medgifver, att för sådana allmänna företaga hvilka egentéligen hafva framtidens nytta till syftemål, kostnaderne kunna fördelas jemväl på dem, som framdeles komma att fördelarne deraf upphemta.
Om den summa, af omkring 1 million Riksd., som brister i det till Försvarsverkets iståndsättande af StatsUtskottet tillstyrkta belopp, utöfver för banden varande tillgångar, anskaffades genom lån, upptagna af RiksgäldsContoret i mån af behofvet, och ouppsägbara å långifvarnes sida, med 5 Den 3 Novemher e, m. procents ränta och 2 procents accumulerande amortissement, hvarmedelst lånet på a3 år utsläcktes; så skulle dertill, när hela summan upptagits, erfordrats ett årligt anslag af 70,000 R:dr, hvilka kunnat anvisas på Allmänna Bevillningen, utan att dess nuvarande taxation behöft förändras eller förhöjas; och i4o,oooR:dr om året hade återstått att använda, antingen till nödiga årliga utgifter, eller till nedsättning afbevillningen.
Som jag likväl ej vågat hoppas, hvarken att ett på riktiga grunder bjgdt LånSystem skulle vid denna Riksdag införas, eller det förslag om en ReservCassas bildande, som Herr Grefve von Schwerin i sin, Utlåtandet brlagde, reservation framställt, och hvilket jag anser bereda flera fördelar, mera af RiksStånden än af StatsUtskottets pluralitet skulle bifallas; så har jag hort inskränka mig till den anhållan, att denna min reservation, i afseende på sättet för ifrågavarande anslags fyllande, måtte i Protocollet inflyta.
Herr HjertaLars:
Ehuru öfvertygad, att reservationer emot fattade beslut i allmänhet föga eller ingenting uträtta, anhåller jag dock vördsamt om anteckning till Protocollet, att jag vid gårdagens votering rörande extra anslaget till Försvarsverket röstade för å,terremiss.
Jag anhåller att få göra Den 3 November e. m. ,29 göra Jenna anmälan, icke blott derföre, att summan är ojemförligt den bogsta, som under innevarande Riksdag blifvit äskad, utan derföre att ämnets gran laga egenskap i min tanka bade gjort anmärkningarna förtjenta af en återremiss, till allt det afseende, som vid en förnyad pröfning kunde finnas lämpligt.
Jag ber, att härtill få lägga ännu ett annat skäl.