Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall vara kort ; ty äfven denna discussion kan liksom PresteStis inbjudn. i sin mån bidraga till riksdagens förlängning genom den tid den borttager för R. o. Ad. att öfverlägga om andra ämnen.
Jag får anmärka, att om ordalydelsen i Hr von Hartmansdorffs förslag varit annorlunda affattad, så skulle alla farhågor att störa grundlagens föreskrifter och att hindra ärendenas ordentliga gång försvunnit.
Förslaget kan icke afse annat, än att de vigtiga målen skola sättas främst på listan, när icke R. o. Ad. annorlunda beslutar, hvartill grundlagen gifver rättighet; men då hade varit nödigt att förslaget äfven innehållit alt icke något betänk, från Stats-, Bevilln.- eller BsncaUtsktu borde uppläsas och läggas på bordet, förrän det blifvit tryckt och utdelndt.
Den andra inskränkningen i Hr von Hartmansdorffs förslag skulle efter min tanke vara den, alt om ett lagförslag vore under öfverläggning och icke medhunnes under ett plenum utan fortsättningen uppskjöts till ett annat, sä borde öfverläggningen derom icke afbrytas.
Delta anser jag angeläget.
Med dessa inskränkningar tror 2 1 H. i4 Danö Mari f. sa. jag att förslaget är godt, och hvarken betager B. o. Ad. dess grundlagsenliga rätt att för tillfället annorlunda besluta ?ller att fortsätta öfverläggning om ett betänk., som under föreg:de plenum icke inedhunnits att afsluta, utan hinder deraf att något sådant mål, som i förslaget omnäsanes, emedlertid inkommit.
Med sådana inskränkningar finner jag icke skäl hvarföre man skall vägra att antaga Hr von Hartmansdorffs förslag.
Cederström har i min tanke så fullständigt utredt denna fråga, att jag skulle anse otillständigt att vilja tillägga något i sjelfva hufvudsaken; men det har icke kunnat undfalla min och förmodligen äfven flere andra ledamöters uppmärksamhet, att ingen utaf de värde talare, hvilka yttrat sig öfver Hr von HartmansdorfFs förslag, har med ett enda ord sökt vederlägga Frih.
Cederströms framställning i ämnet.
Man talar om vigtiga och mindre vigtiga mål.
Cederström har, såsom herrarne hört, i afseende på vigten classificerat målen uti lagstiftnings- och financiella frågor.
Det är möjligt att riksd.tactikens fordringar hos en viss fraclion kunnat påkalla att söka befrämja den ordning, att blott de fiuanciella frågorna voro afgjorda, kunde lagstiftningsfrågorna åsidosättas och PresteStts inbjudning derigenom befordras till verksamhet, nemi. att innan
Maj månads utgång få riksdagen slutad; men jag tror att man äfven på vanliga vägen kunde komma till samma mål; och då vet jag icke, hvarföre man skall bryta den gällande ordningen.
Jag är icke ibland dem, som i något fall önskat vägrad propos. af Hr Frih. o. Landtm.
Jag tror, att det icke är lämpligt att i detta fall yttra sig om hvad som bör ske eller icke; ty troligen inser Hr Frih. o. Landtm, sjelf hvad han bör göra eller icke göra; men jag tror äfven, att om man skulle antaga den ordning, som Hr von Hartmansdorff föreslår, så skulle ett betydligt ingrepp i våra grundlagar komma 8tt ske, derigenom att den åsyftade enstämmigheten i föredragningen Stånden emellan skulle ryckas ur sitt sammanhang, om nemi. det ena Ståndet ansåg financefrågoroa och ett annat
Stånd lagstiftningsfrågorna böra äga företräde.
Jag röstar för afslag på Kr von HartmansdorfFs motion.
Ehuru jag visserligen icke vill påstå, att Hr von Hartmansdorff» nu föredragna motion bestämdt strider mot ordalydelsen uti 47 och 49 §§;ua Riksd.Ordn., tror jag likväl, att den strider mot syftningen i dessa grtvndlagsbud.
I alla fall tror jag icke ett det elaf Hr von Hartmansdorff åsyftade ändamålet kan vinoas genom motionen.
Ändamålet skulle naturligtvis vara att hastigare få slut på riksdagen.
Flera gånger hafva mål blifvit flyttade fram och tillbaka på listan, utan att jag funnit att någon tid derigenom vuanils.
Det föijer af aig sjalft, att Den 6 I/I ars f. ta. om R. o. Ad. skulle företrädesvis afgöra åtskilliga esål, men tle öfriga Stånden icke följde samma maxim, så vunnes derigenom ingenting annat, än att, då de Särskildta Stånden på samma tid hade afgjort olika mål, Uts&tn mäste vänta på Ståndens beslut i de olika målen, innan Sammcnjerakningarne kunde företagas; hvilket följaktligen skulle leda till tidsförlust och riksdagens förlängning i stället för dess förkortande.
Kr Ribbing, Bengt:
Uti det nf Frih. Cederström, Jacob, afgifnS yttrande anhåller jag att få förena mig.
Hr Frih:n har deruti så fullständigt och klart u^redt förhållande?, ett jag icke det ringaste tvekar aU .inse haus åsigt för riktig.
Deremot kan jag icke biträda
Hr von fldiienhausens åsigt, ty efter den principen skulle grundlagens för» stånd och anda i åtskilliga delar tillintetgöras.
Jag önskar att resultatet af öfverläggningen måtte blifva afslag på mclinnen.
En värd talare har yttrat, att de skäl Frih.
Cederström anfört, och på grund hvaraf han tillstyrkt afslag på min motion, icke blifvit vederlagda.
Jag anhåller derföre att få försöka en sådan vederläggning och beder om ursägt, ifall jag dervid kommer att upprepa hvad andre redan nämnt.
Man har sagt att verkan af 2:dra morn. i 49 §-n Riksd.Ordn. skulle hämmas, i händelse B. o. Ad. antoge mitt förslag.
Det kan icke inträda; ty i den ordning målen uppföras på listan komma de också att föredragas.
Då är det öppet för en hvar att ånyo begära mäler, på bordet, och för andra att sig derom förena.
Följaktligen har hvarje ledamot det rådrum till målens öfvertankande, som grundlagen medgifver.
Man har äfven anmärkt, att efter detta förslag skulle målens afgörande komma att afbrytas, hvilket både vore oriktigt och skadligt för deras behandling.
Ad. hade antagit PresteSt:s inbjudning, så hade troligen handt, icke blott att målens föredragning blifvit afbruten, utan Ufven deras afgörande uppskjutet till nästa riksdag, emedan en kortare tid för riksdagens fortfarande förmodligen blifvit bestämd, än som behöfts till målens afslutande.
Då klagade ingen öfver någon stridighet mot grundlagen, utan då var allt, godt och väl.
Ku deremot, då åtgärder föreslås, som Uro af lindrigare beskaffenhet, då säges grundlagen vara i fara.
Det påstås att mitt förslag skulle tillintetgöra hvad 47 §:n E-iksd.Ordn. stadgar om Talmansöfvertäggningarna.
I händelse R. o. Ad. skulle finna för godt att antaga mitt förslag och då inbjuda de öfriga Stånden att sig deruti förena, på sätt Hr von Heland tillstyrkt, så är all farhåga i sådant hänseende undanröjd.
En värd talare har påstått dst vara orätt att på förhand vilja bestämma ordningen för målens föredragning under en hel riksdag. öm de i4 måna - ic3 Den 6 Eli ra f. ni. der e.f denna riksdag, söm äro förgångna, endast äro att anse såsom preludier eiler motionstid för en hel riksdag, så att vi ännu vöre vid dess begynnelse, så vet jag i sanning icke när vi skola komma till slutet.
Det är just för alt komma till ända med sakerna på det sätt, att mål, hvilka ieke få förfalla, må blifva afgjorda, som jag gjort mitt lörsiag.
Cederström har förklarat, att lagstiftningsärendetäro af större vigt än statsregleringsmål.
Jag har ingalunda velat uppgöra företrädet dem emellan, utan jag har blott ställt mig till efterrättelse grundlagens ordalydelse, som stadgar att statsreglerings- och bevillningstnål äro af beskaffenhet att de icke få förfalla utan måste afgöras.
Deremot förklarar grundlagen uttryckligen, och på flera ställen, att lagstiftningsärenden äro af beskaffenhet att kunna förfalla; då det förblifver vid hvad dittills stadgadt varit.
Det är således i fullkomlig öfverensstämmelse sned grundlagens bild, som jag yrkat företräde för bevilinings- och statsregleringsmål.
I afseende på det dictatoriska i mina uttryck kan jag icke tro att något annat skulle möjligen kunr/i så anses, än att ordet alla står framför ordet sådana.
Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta utstryka det förra ordet, så att man icke må anse sig mera bunden äa som behöfves för att vinna den af mig föreslagna ordningen; så tordeman i detta hänseende blifva tillfredsställd.
Mot Hr von Hohenliausens förslag att inga andra mål borde få framflyttas, än de som blifvit tryckta och utdelade, har jag ingenting att erinra, utan må det tillägget göras, om Ståndet så för godt finner. R. o. Ad. torde dock erinra sig att SlatsUtsk:s ledamöter vid flera tillfällen, Hr Lefren vid ett, och andre ledamöter vid andra, hafva yrkat, att mål, som fordrade särdeles skyndsamhet, måtte företagas när betänk, inkomme skriftligen, så att tryckta exemplars afvaktande ej måtte vålla skadliga dröjsmål.
Jag tror derföre bäst vara att icke göra tillägget.
Hvad de'öfriga rnot mitt förslag framställda anmärkningarna angår, så äro de alla vederlagda, derigenom att R. o. Ad. funnit en inbjudning af PresteSt. kunde tagas under öfvervägande, hvilken gick derpå ut alt, redan flera månader på förhand, säga det riksdagen skulle vara slut en viss dag, utan afseende derpå ora målen medhunnits eller icke.
Att afbryta lagstiftningsärenden, på sätt jag föreslagit, kan icke leda till någon skada, utan blott dertill att man får bättre besinningstid än, i annat fall, händelsen vore.
Om något lagstiftningsärende förekomme af den vidlyftiga beskaffenhet, att dess grundliga genomgående medtoge, likasom tulibevillningen, en half månad, så blefve R. o. Ad., äfven om ett sådant beslut fattades, dock nödsakadt att hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om något rådrum till företagande af andra ärenden, som fordrade skyndsamhet.
Och R. o. Ad. torde således finna, alt ingen farhåga i detta hänseende bör återstå för bifall till mitt förslag.
Den G Mars f. m. 10g Gr. Frölich, David:
Det är besynnerligt nog, alt bär skall väckas en fråga, som, ehuru vigtig i afseende på ändamålet att påskynda riksdagens sint, likväl, genom de debatter den föranleder, ovillkorligen måste i sin man bidraga till riksdagens förlängning.
Jag är helt och hållet förekommen af Hr Munck af Rosenschöld, Frih. Cederström m. fl. talare, som yttrat sig i saken.
Jag vill icke vidare derom orda, utan blott korteligen förklara IIr von Hartmansdorff, att jag trodde det lian sjelf, sorn så ofta synes hafva varit benägen att stifta lex in easu, nb. när enstaka mål förekomma, som kunde behöfva sältas framst på listan, icke behöft framkomma med sitt förslag om generel mura agering, enär han kan vara temmeligen förvissad 0:11, att flans mening skall göra sig gällande vid de Hesta särskildta ti Ilfä Ilen, då han finner något måls framflyttning vara af hehofvet påkailadt.
Jag har många gånger förenat mig med honom och andra ledamöter, då de ansett något mål höra ställas främst på föredraga.listan.
Det mätte kunna låta göra sig hädanefter som li i t i n t i Ils, då det anses nödigt; men att mot riksdagens slut bestämma en för den återstående delen af riksdagen gällande ordning för målens föredragning, måste jag motsätta mig.
Gäller ingenting af hvad sorn nu blifvit sagdt emot Hr von Hartmansdorff» förslag,-så får jag anföra ett annat skäl, som jag hoppas han icke kan vederlägga.
Oell delta skäl är, att, i likhet med hvad jag hört alt inom Preussen skall hafva blifvit yttrudt emot Ministern Hassenpflug, ”wir wollén ilin nicht haben.”
Härvid ber jag dock 12r von Hartmansdorff observera, alt jag gör behörig skilnad emellan sak och person.
Frih. Cederström, Jacob: Hr von Hartmansdorff' liar yttrat alt ingen åberopade grundlagen emot PrestrSirs inbjudning.
Det är en oriktig uppgift; ty jag hade vid det tillfället, då inbjudningen föredrogs, äran alt begära Ståudets uppmärksamhet på 80 och 81 §§:na af Riksd.Ordn., hvilka tydligen utvisa sättet och ordningen för anmälan hos Konungen om riksdags upplösning, och att all annan förm i detta hänseende vore grundlagsvidrig.
I afseende åler på det försökta försvaret för motionen, derunder motionären frågat om de redan förgångne 14 månaderna af riksdagen blott skulle anses som preludier eller motionstid, så lärer han så val som hvarje annan riksdagsman veta, att dessa 14 månader blifvit använda till så väl motioners väckande som deras utarbetning och afgörande.
Om frågor viddetta liksmöte blifvit behandlade vidlyftigare eller mindre välbetänkt, så att de medtagit längre tid än som kunnat behöfvas, så Ur det visserligen beklagligt; men det kan icke hjelpas genom ett beslut, hvarigenom Ståndet i förväg uteslänger sig från möjligheten att företaga de vigtigaste målen i (rämsta rummet, hvilka i annat full kunde blifva oafgjorda lill de«'
Ilo Giin 6 Mare f. m. trumpeten gått, då de finge uppskjutas till en kommande riksdag.
En und. framställning till K. M., att riksdagen måtte afblåsas den eller den dagen, utan afseende derpå om ärendena vore afslutade eller icke, på sätt PresteSt. beslutat, är stridande mot 80 och 81 §§:na af Riksd.Ordn.
Och livad ville väl en sådan anmälan egentligen säga? jo! att Svenska folkets ombud hade tröttnat i fullgörandet af sina åligganden; att de önskade blifva befriade från verkställandet af livad grundlagen anbefallt; att de icke medhunnit på 14 hvad de på 4 månader hade bort fullända.
En sådan anmälan lärer icke vara i sin ordning.
Lika litet kan det vara med ordning öfverensstämmande, att man, för att komma ifrån ett slags ämnen, skall framflytta och företrädesvis afgöra alla de mål, som röra statsregleringen och financerna; och ännu besynnerligare vore det 0111 Ståndet, sysselsatt med öfverläggning om ett vidlyftigt lagförslag, af hvad art som helst, i anseende till målets större omfattning skulle låta andra under tiden inkomna mål afgöras, innan det förra målet vore genomgånget; ty följden deraf skulle blifva korsande beslut i samma sak, enär ledamöterne icke kunde minnas de beslut, som blifvit fattade uti föreg:de plena, sedan främmande ämnen mellankommit.
Jag har trott och tror, att påbörjad öfverläggning uti ett ämne icke kan uppskjutas längre än till påföljande plenum, och då måste fortsättas innan något annat ämne förekommer.
Det gifves icke någon § i grundlagen, som t i I Istad jer att afbryta öfverläggoingen om ett til! slutligt afgörande utaf, en talman föredraget mål, för att emedlertid företaga ett annat ämne.
Af sådan anledn., och då denna öfverläggning icke bort utgöra föremål för Ståndets sysselsättning, anhåller jag att vi skyndsamt mätte komma derifrån till de ämnen, som stå på listan, der den ganska vigtiga frågan om sockenstämmor och sockennämnder intager första rummet, och som är af beskaffenhet att till dess pröfning torde erfordras flera plenidagar, emedan TJtsk:ns förslag är sådant, att det omöjligen kan antagas.
Jag förnyar min anhållan om propos. till afslag å Hr von HartmansdorfFs motion.
Då jag påstod, att Hr von HartmansdorfFs förslag var stridande emot 2:dra mom. i 4q §:n Riksd.Ordn., så var det icke derföre att jag befarade att mål icke skulle få bordläggas så ofta som grundlagen det tillåter, ty derom förmäler Hr von HartmansdorfFs förslag ingenting; utan emedan detsamma afser att pröfningen af ett mål skulle afbrylas för ett sednare inkommet ärende.
Det är visserligen sannt hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att PresteStts förslag var oriktigt.
Jag yttrade mig icke derom, men deraf att PresteStts förslag var oriktigt, följer icke alt vi skola antaga Hr von HartmansdorfFs förslag derföre att det är mindre oriktigt.
Visserligen kan man, på sätt som blifvit föreslaget, inbjuda MedStåuden att förena sig uti Den 6 Mars f. m. 111 R. o. Ad:s beslut, ifall R. o. Ad. antager Hr von Hartmansdorff!» motion, hvarigenom ändamålet att ärendena på samma .gång förekomma i samtliga Stånden anses skola vinnas; men jag tror att det är lika osäkert, att MedSlånden skola ingå på en sådan inbjudning, som roan under skräckregeringen i Frankrike var osäker om sitt hufvud, då man stundtals tog hatten af för att känna efter om man hade det i behåll.
Slutligen får jag, i anleda, af Hr von Hartmansdorff? yttrade förmodan att det skulle vara ordet alla framför ordet sådana, som i min öfvertygelse karakteriserade motionen såsom dictatorisk, tillkännagifva, att det ingalunda var det omnämnda ordet, utan den befallande tonen, hvari jag funnit motionen affattad, som föranledde min anmärkning.
Jag är icke den ende, som med särdeles tillf reds ttil le I se afhört hvad Frih.
Gederström yttrat, men jag vågar betvifla, att någon afhört honom med större än jag.
Hr Frihm har visat, att de vigtigaste frågorna ingalunda äro de som angå penningebelopp, utan att grundlagen sätter andra framför bevillningsmål.
Att antaga förslaget, vore ungefär detsamma som alt skilja sjul och kropp från hvarandra.
Huru än långsamt och eländigt de flesta frågor vid denna riksdag genom alla former framsläpats, hafva de dock gått igenom med båda delarna; men nu är fråga att själlös framföra endast kroppen.
Detta anser jag icke vara rätt, och tror icke alt Ständerne företrädesvis böra fästa sig vid anslags- och penningefrågor, men låta de vigliga frågorna angtde uppfostrings- och comrnunalväsendet ligga neder.
St. hafva åtminstone hitintills bjudit till att göra hvad de kunnat för att främja samhällets inre lif, om än de derföre saknat den nödiga ledning, som bort förväntas vid det tillfälle då comrounalfrågorna till behandling åt demi nåder öfverlemnades, såsom ofta förut inom detta runi blifvit anmärkt.
Jag anhåller först att, i anleda. af en värd Grefves yttrande, deruti han velat hemta stöd för efslag af Hr von Hartmansdorffs motion från något soin skall hufva passerat på en utländsk theater, få nämna, att om den värde talaren anser det uppgifna förhållandet vara tillämpligt på Hr von Hartmansdorffs motion, så har motionen just deruti det förträffligaste stöd ; emedan den tilldragelsen aldrig ägt rum, och hvilket den, som äger kännedom om förhållandet derstädes, lätteligen inser aldrig kunnat äga rum; och vid sådant förhållande kunna vi då med skäl säga: dass wir des Herrn von Hartmansdorffs' motion haben wollén.
I öfrigt får jag nämna, att a:ne Stånd bifallit PresteSt:s inbjudning ang:de underd. framställning lill K, M. om riksdagens afslutande den i5 Maj. R. o.
Ad, afslog inbjudningen, ehuru då, så vidt jag I 12 Den 6 Mars f. m, linnde se, på bänkarna saknades några af de ledamöter, hvilka egentligen intressera sig för de stora reformfrågorna, sorn nu hvila på bordet.
Ehuru jag för min del icke kan godkänna det största af de på bordet hvilande förslagen, så önskade jag likväl att det malte få sin slutliga grundlagsenliga behandling, på det att nationen måtte få se huru de förbättringar se ut, som närvar, representation kan frambringa för tillskapandet af det nya Sverige; men pröfningen af dessa ämnen, frågornas sammanjemkning och slutliga behandling skall ovillkorligen borttaga mera tid än de sine månaderna, som återstå till den i5 Maj. börja vi härmed, så kunna vi omöjligen medhinna det öfriga, hvaribland visserligen befinnas frågor af mindre vigt, men som likväl icke torde böra lemnäs helt och hållet åsido.
Yi äga ett BancoUtsk., som under i4 månaders riksdag jemförelsevis med de öfriga Utsk:n, särdeles de sista 8 månaderna, haft ganska litet att göra.
Detta Uhk. har icke begagnat sin grundlagsenliga rättighet alt i det liela framställa förslaget till bankrörelse; det har icke yttrat ett ord öfver motioner, som af riksdagsmän blifvit väckta, till en del för i3 månader sedan.
St. på 5 år afskäras deras rätt att yttra sig uti frågor af så stor vigt, derföre att BancoUtsk. för godt funnit att arbeta långsammare än de andra Utsk:n.
Under förflutna veckan t. ex. har BancoUtsk. icke haft något sammanträde.
Jag önskar derföre att riksdagen måtte räcka till dess alia ärendena, äfven de stora grundlagsfrågorna, hvilkas behandling upptager mycken tid, blifvit slutligen afgjorda; men om de öfriga 3:ne Ståndens beslut skulle föranleda ett annat förhållande, så skulle den närmaste framtiden få vidkännas följderna deraf, att de stora vigtiga frågorna undandrogos Representationens pröfning.
Jag anhåller om propos. till bifall på Hr von Harlmansdorffs förslag.
Hvad sjelfva saken beträffar, så är deruti redan så mycket taladt, att jag icke vill upptaga tiden med något yttrande derom; men hvad formen för denna frågas afgörande angår, hemställer jag till Hr Frih. o.
Landtm., om icke de värde ledamöter, hvilka yrka bifall till motionen, kunde få deras propos. framställd på Tyska, men att vi, det oaktadt, måtte få votera på ren Svenika.
Till undvikande för framtiden af diseussioner, som onödigtvis upptaga tiden, hemställer jag, om icke de ledamöter, som äga så intim bekantskap med ställningar och förhållanden som Hr von Hartmansdorff, täcktes, innan de föreslå så tidsödande motioner som den ifrågavar., adressera sig till Kr Frih. o. Landtm., för att genom dess biträde först få dylika frågor åbanebragta i Talmans-conclaven; ty då kunde de på;samn)B gång förekomma i alla Stånden, utaa behof af en så lång förberedande discussion, först öfver sjelfva saken, Den 6 Mars. n3 oell derefter öfver frågan om inbjudning till de öfriga Stånden1, att förena sig i det beslut, som kunde fattas.
För närvar, tror jag icke mera behöfver sägas i saken, emedan det förefaller mig, att, om äfven motionen bifalles af R. o. Ad., den likväl kommer att röna motstånd i de öfriga Stånden.
I öfrigt måste jag lyckönska en värd ledamot till den lyckliga gåfvan han äger, att se saker, som icke passerat i andra länder; men med denna syn- och kunskapsförmåga, såvida fråga är att utplåna intrycket af någon obehaglig opinionsyttring mot en förhatad minister, måtte förhålla sig ungefär på samma sätt som med vetandet bos den, hvilken stack hufvudet i busken för att sedan kunna påstå, att det icke passerat, som lian med öppna ögon icke kunnat undgå att se.
Enligt de uppgifter, som ordföranderne uti samtliga Utsktn uti Talmansconclaven meddelat, återstår så litet att göra i afseende på statsregleringen och bevillningen, att ijag skulle tro det alla dessa ärenden snart kunna vara inne hos Stånden.
Deraf följer, att bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag icke kan verka något egentligt uppskof uti handläggningen af lagstiftningsärenden , men väl bidraga dertill att alla stats-och bevilln.ärenden komma i ett sammanhang, det ena efter det andra, Exped.Utsk. tillhanda; hvaraf följer att delta Utsk. oafbrutet kommer att verka till uppsättning af riksd.beslutet.
Jag tror att denna reflexion innefattar tillräckligt skäl för bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag, hvilket dessutom icke innebär någonting ovanligt.
Icke närvar, vid början af denna discussion, borde jag kanhända afhålla mig från alt yttra mig i ämnet, särdeles sedan jag hört Frih.
Cederström och Hr Munck af Rosenschöld med flere talare, uti hvilkas tanke jag instämmer, så fullständigt yttra sig deröfver.
En omständighet, sora jag ännu icke hört vidröras, har dock hos mig isynnerhet föranledt tvifvel, huruvida Hr von Hartmansdorffs motion af R. o. Ad. kan antagas.
Man har citerat 4y §:n Riksd.Ordn. i det hänseende, att detta lagbud föreskrifver att målen böra, så vidt möjligt är, företagas på samma gång i alla fyra Stånden; men denna § i Riksd.Ordn. stadgar jemväl, att uti plena skola föredragas först de för RiksSt:n gemensamma ärenden oell sedermera hvarje Stånds enskildta mål, alla i den ordning hvart slag för sig inkommit, så framt ej Ståndet derom annorlunda förordnar.
Jag ber herrarne fästa uppmärksamhet vid att här icke står förordnat, utan förordnar, och att följaktligen Stånden icke härigenom erhållit tillåtelse att en gång för alla för den del af riksdagen, sorn kan återslå, fastställa en viss annan ordning, uti hvilken målen skola förekomma, än 21 11. i5 Den G Mers. den allmänna, som grundlagen uti 47 §‘n Rilsd.Ordn. föreskrifter.
Den tillåtelse, som uti nämnda 47 § är medgifven, alt omflytta målen på föredraga.Ijstan, ocli hvilken vidare åberopas uti 28 §:n Ridd.Ordn., afser blott tillfälliga undantag från den allmänna regeln.
Rättighet att bestämma en allmän omflyttningsprincip kan icke heller grundas på den Stånden i grundlagen tillerkända tillåtelsen att vid förefallande omständigheter, i afseende på ordningen för målens föredragning, annorlunda förordna, än grundlagen uti ( mom. af 47 §;n Riksd.Ordn. såsom allmän regel bestämt.
Alla de värde ledamöter, som yttrat sig i afsigt att få motionen afslagen, hafva sett framåt.
Dem åter, som nu ytterligare anmält sig i motsatt syfte, nemi. att få motionen antagen, beder jag göra tvertom, nemi. se bakåt, så få de se hvad klockan är slagen och med detsamma en uppmaning att akta på den dyrbara tiden och dess nyttiga användande.
Jag får på bordslistans vägnar anhålla om propos. i denna preliminärfråga.