Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. till bifall å Utsk:s i anledn. af Doctor Björkmans motion afgifna yttrande
Lief härefter framställd samt af 11. o. Ad. med ja besvarad.
23:dje punkten, ang-.de beskattningen af spermaceti-, stearin- och vaxljus-fabriker; 24 punkten, ang:de bevillningen af grufvor och gruf nelof ter; 25 punkten, ang:de classificalionför advocater och sakförare pä landet; och 2ö punkten, ang-.de Riksdagsmannen Anders Janssons motion om upphörande af bevillning för masugnar.
Hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit, hemställt och yttrat, blef af R. o. Ad. bifallet. 27:de punkten, ang-.de lliksdagsm.
Petter Haraldssons motion, att bevillning efter 27 § icke må åläggas andre gerningsmän och handtverkare, än sådane, som är o i vederbörlig ordning dertill antagne.
Jag har icke reserverat mig mot det beslut, som Utsk. i detta fall fattat, ehuru jag ej biträdt. detsamma.
Jag har nemi. ansett, att orden, ”i behörig ordning antagne” icke bort i förslaget inflyta.
Man vet nemi. att på landet ofta finnas personer, hvilka ensamt sysselsätta sig med handtverk och icke kunna hänföras till egenskapen af s. k. arbetsfolk; man vet att desse handtverkare i allmänhet icke äga s. k. gerningsbref, utan idka deras handtverksrörelse på grund af 1833 års författning om försvarslösa personer, hvilken innefattar åtskilliga bestämmelser i afseende på rättigheten alt kunna sjelfva sig försvara.
När nu sä är förhållandet, och det icke synes vara billigt alt sådane inom en socken bosatta personer, hvilka af deras handtverk helt och hållet hemta sin suhsistance, skulle alldeles bli befriade från annan skatt än skyddsafgift och mantalspenningar, helst den särskilda beskattning af 24 sk., som åläggas arbetsfolk, på dem icke äger tillämplighet, så har jag, för min del, trott, alt desse handtverkare böra, så hädanefter som hittills, i afseende på deras beskattning, förblifva i lika ställning med vanliga gerningsmän.
De äro delta de facto, om ej de jure, och Slaten har lika rätt till bevillning af den ene gerningsmanncn som af den andra.
Jag afstyrker således det tillägg, hvarom nu är fråga, och anser den redaclion, som nuvar. bevillningssladga innefattar, fortfarande böra bibehållas.
Jag har redan i min reservation instämt i detta fall med hvad Hr Printzenskjöld nu så 4 H. 74 586
Den 30 November c. m. tydligen utvecklat, ock anser allt vidare yttrande ifrån min sida öfverflödigt; instämmande med honom, att ordalydelsen i nuvar. bevilln.förordn. i delta hänseende må förblifva oförändrad.
De lillagde orden, ”i behö rig ordning antagne”, synas mig vara alldeles öfverflödige.
Handtverkare och gerningsmän äro visserligen olika i sådant fall, alt de förre, om de än icke äro lill gerningsmän antagne, likväl äro handtverkare, och som sådane, att anse i en annan class än arbetsfolk i allmänhet.
Om gerningsmän och handtverkare äro utan behörig ordning antagne, men med församlingens goda minne vistas inom en socken under eget försvar, så finnes naturligtvis icke något skäl alt utesluta dem från beskattning.
Jag instämmer med dem som önska, alt ifrågavar. tillägg må uteslutas.
Det kan visserligen vara af mindre vigt, huru R. o.
Ad. besluter i denna fråga; men det torde emedlertid tillåtas mig alt redogöra för anledn., hvarföre den klandrade redactionen tillkommit.
Flerestädes lärer den åsigt hafva gjort sig gällande, alt personer, som sysselsatt sig med ali stundom idka ett eller annat handtverk, utan alt detta utgjorde deras egentliga sysselsättning, blifvit i egenskap af handtverkare och gerningsmän beskattade, hvilket motionären ansett vara orätt, på den grund, att de ej voro sockenhandtverkare och gerningsmän; och då författningen, sådan den var, endast nyttjade orden ”sockenhandtverkare eller gerningsmän,” ulan alt lenina förklaring hvad dermed egentligen förstods, ansåg sig
Ulsk. skyldigt att göra sig reda för hvilka slags arbetare, sorn med dessa benämningar menades.
Utsk. sökte dä upp den K. författningen i ämnet, och länn deraf, alt de personer, sorn vilja lill sockenhandtverkare eller gerningsmän antagas, skola anmäla sig genom pastorsembetet hos vederbörande K. M:s Bef:h:de, för att erhålla dess tillstånd.
Häraf syntes det Utsk., att inga andra ägde rätt att kallas sockenhandtverkare och gerningsmän, än de, som i nämnde ordning dertill blifvit antagne, och alt följaktligen all taxering, sorn drabbat personer, hvilka i sådan ordning icke dertill blifvit antagne, också vore orättvis, emedan de verkligen icke voro sockenhandtverkare eller gärningsmän.
På sådan grund ansåg Utsk. sig böra föreslå tillägget: ”i behörig ordning antagna”, för att fästa taxeringsmännens uppmärksamhet derpå, att inga andra hörde till rubriken sockenhandtverkare och gerningsmän, än de, som enligt den K. förordningen voro qualificerade alt hafva denna benämning.
För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt Utsk. tillstyrkt särskild bevillning för bysmeder och bysnickare, hvilket tycktes större delen af Utsk:s ledamöter rättvist, emedan förhållandet sedan blefve, att fä, som idka handtverk såsom egentligt yrke, undginge bevillning.
Då jag i hufvudsaken delar den åsigt, som Hr Printzenskjöld uttalat, begärde jag or - Den 30 November e. m. 587 det i ändamål alt uppläsa lians, pag. 37 af Utsk:s betänk, afgifna reservation; men sedan Hr Printzenskjöld sjelf redan ytterligare utvecklat frågan, får jag endast hänföra mig till hvad sålunda blifvit yllradt.
Den siste värde talaren har ansett denna fråga icke vara af särdeles vigt, och sorn sådan kan den visserligen pä sätt och vis anses; men som det alltid är af vigt att behålla ordning inom en församling, och det skulle möjligen leda lill oordning, om handtverkare sago en utväg att undslippa en utgift, genom underlåtenhet alt anmäla sig såsom sockenhandtverkare eller gerningsmän, så anser jag icke lämpligt att man gör detta tillägg.
Cronhjelm har talat om oriklig- debitering: dervid kan göras den anmärkning, alt det är lättare att hos K.
Bcf:b:de derutinnan få rättelse, än det blir lätt att åstadkomma rättelse, om llerc sådane handtverkare undsluppo beskattning.
Jag tillstyrker afslag ä tillägget.
Jag är hufvudsakligen förekommen af llr Printzenskjöld oell Frih.
Raab samt vill derföre endast fästa uppmärksamheten derpå, att detta tillägg kan hafva den menliga följd, alt de, som nu söka sitt försvar som i behörig ordning antagne sockenhandtverkare, skulle sådant underlåta, enär ifrågavar. tillägg nästan förutsätter, att sådane personer, sorn icke äro i behörig ordning antagne, men ändå äro handtverkare, skulle vara befriade från bevillning.
Jag afstyrker således äfven detta tillägg.
IIr Printzenskjöld: Gr.
Cronhjelm har fullkomligen rätt, att de anledn:r han uppgifvit voro orsaken till ilrägavar. tilläggs införande; men jag ber att fä i hans minne återföra, att äfven andra upplysningar meddelades, hvarpå jag slödde min mening.
Det upplystes nemi. af åtskillige ledamöter inom Utsk., särdeles af PresteSt., att inom församlingar funnos personer, som varit gesäller, som hemkommit till födelseorten och med församlingarnes goda minne och samtycke derstädes sig nedsatt, och drifvit hvar och en sitt handtverk, utan att något tillståndsbref dertill hos landshöfdinge-embetet blifvit sökt, än mindre ulfärdadt; att således genom detta tillägg, följden skulle blifva, antingen att desse handtverkare ifrån bevillning helt och hållet befriades, eller oek endast finge sig en bevillning påförd, motsvarande den för arbetskarl.
Della ansågo nämnde ledamöter, likasom jag, icke vara rättsenligt, hvarföre vi gemensamt voro af den tanka, att något tillägg icke borde äga rum.
Jag fortsätter således milt tillstyrkande, att tillägget malte ogillas.
Till de skäl, som fle re värde talare anfört för uteslutande af orden: ”i behörig ordning antagne”, får jag tillägga följande:
Dä en författning nämner någon vid sin befattning, utmärker bon alltid den sorn derutinnan är behörig, ty förlättningarne beskatta icke, ulan bestraffa den, som drifver oloflig näring.
Om det vore rätt att 58» Dea 30 November e. ra. ang:de gärningsmän infora orden ”i behörig ordning antagna”, så borde inan insätta samma ord i fråga om gesäller, skeppare och hvilka yrkens idkare som helst, ja, äfven i fråga om tjenstemän, och åberopade man dessa ord på alla ställen, så skulle man finna huru orätt, för att icke säga löjligt, det vore.
Frih. Cederström, Jacob: Efter 1834 års författning äger hvarje landtman rätt att på landet idka den näring och det handtverk, hvarmed han kan sysselsätta sig, att afyttra de varor han sjelf tillverkar.
Nu äro sockenhandtverkare och gerningsmän visserligen sådane personer, som socknarne skaffa sig, för att vara säkra på alt få dem behålla, då deremot andre handtverkare kunna flytta bort; men der de hafva sin bostad, der hafva de ock rätt att idka handtverk, ehvad de äro socknens gerningsmän eller helt simpelt i socknen boende handtverkare.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Utsk. föreslagna förändring i redactionen af bevilln.sladgans 27 §, att näst efter ordet ”landel” måtte tilläggas orden: ”i behörig ordning antagne.” Ropades nej.
Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse, att de uti ifrågavar. § tillagde orden: ”i behörig ordning antagne” borde uteslutas.
28:de punkten, ang.-de Riksdagsm.
Anders Anderssons motion, i fråga om föreskrifter ne i afseende pä bevillningen af qvarnar och sugverk; 29:de punkten, ang:de Gr. Anckarsvärds, Carl Henrik, motion om bevillningsaf'giften för inspectorer; och 30:de punkten, ang:de Riksdagsmannen Olof Janssons motion i fråga om skeppare- och lästetalsafgifterne.
Utsk:s i dessa punkter afgifne yttranden blefvo af R. o. Ad. bifallne.
3 Usta punkten, ang:de taxeringen af gärds- eller by-smeder och snickare.
Frih. Cederström, Jacob: Sedan R. o. Ad. nyss afslagit de der orden ”i behörig ordning antagne” för gerningsmän och sockenhandtverkare, så finner jag för min del betänkligt om detta förslaget skulle bifallas; ty nu ifrågavarande personer äro sådane handtverkare, och § komme då att på dem tillämpas.
Afven jag anser för min del den föreslagna beskattningen öfverflödig, sedan R. o. Ad. afslagit den restriction i en föregående beskattningsgrund, som Utsk. hade tillstyrkt.
Enligt den föreställning man gjorde sig om hvad en handtverkare eller gerningsman ville säga, så skulle en sadan vara en helt annan person, än den som antogs till gards-smed eller gårds-snickare, och då hevilla.stadgan utsätter
Den 30 November e. m. 589 i afgift
Tor en gerningsman 1 r:dr b:co, och denna afgift onekligen är alt anse för hög för en gårds- eiler by-smed, så skulle jag tro, att man åtminstone vann det ändamål alt afven få den classen af bandtvekare beskattad, om man bifölle förslaget, än om man afslog detsamma, hvarföre jag anhåller om »ronos. lill bifall derå.
Om vid en gård en dräng finnes, som kan smida, så är han visserligen under cathegorien att kunna benämnas gårdssmed; men är lian ej såsom sådan antagen, utan belt simpelt som dräng, så har han icke någon befallning som smed, utan hr i husbondens bröd och smider vid gården då det behöfs.
I denna egenskap kan ej honom någon bevillning som gårdssmed åläggas; hvaremot förhållandet är helt annorlunda med en gerningsman, som bor i sitt eget bern och försörjer sig med sitt bandtverk, lian må vara till gerningsman af socknen anlagen eller icke.
Afven jag för mili del tillstyrker, alt R. o. Ad. måtte afslå den förevar, punkten af Beviiln.
Utsk:s betänk.
Jag gör det, icke pä den grund, att Ståndet i fråga om bevillning för gerningsmän, förklarat, alt orden ”i behörig ordning antagne” skola utur förslaget utgå, utan derföre, att då R. o.
Ad. under f. m. plenum beslöt att arbetsfolk skall i sådan egenskap påföras särskild bevillning, vore del i hög grad obilligt, att, derest vid en gård funnes en arbetare, som kunde smida eller snickra, han först skulle konna påföras bevillning som arbetskarl, och sedermera särskildt taxeras såsom smed eller snickare.
Jag fruktar, att detta stadgande, om det bifölles, skulle leda till en alltför vidsträckt beskattning.
Det är för litet hvar bekant, att vid en egendom husbonden ofta antagit till torpare personer, som äga skicklighet såväl i smides-som snickare-yrket: desse handtverkare eller slöjdskicklige personer äro för jordägaren högst behöflige, och han gifver dem motsvarande torp och lägenheter, kanske äfven särskild betalning.
Desse personer benämnas vanligen, den ene gårdssmeden den andre gårdssnickaren, men äro i sjelfva verket intet annat än torpare under gården, och jag tror således, att en sådan person icke bör ställas i någon annan än denna calhegori.
Nu skulle han likväl, om delta förslag antogs, bli beskattad högre än torpare, hvilket jag anser så mycket mindre rättsenligt, som den ene torparen genom sitt arbete ute på åkern gör sin husbonde lika mycken nytta, som den andra i smedjan eller vid hyfvelbänken.
Jag skulle äfven vilja tillstyrka afslag å detta förslag, såvida det ändamål dermed vans, att så beskaffade personer, lagstadde eller tjenande, som begagnas till ett handtverk, derigenom blefve frie från någon särskild bevillning.
De betraktas som 590 Den 30 November e. m. gerningsmän och få betala en högre afgift.
Genom detta förslag få de sig en lägre afgift påförde.
Jag erkänucr, att det ganska ofta händer, att en sådan person, sorn enkom antages till snickare eller smed, har, genom sin arbetsförmåga, en särskild förtjenst, som hvarken af lag eller husbonde kan förhindras; således vore en lindrig bevillning icke obillig.
Helt olika är förhållandet om man l. ex. har en fiskare, som endast sköter enskildt fiske: det oaktadt kan jag styrka, att en dylik blifvit taxerad till särskild bevillning som fiskare, ehuru han dock endast är dräng.
Det nu föreslagna stadgandet tror jag leder till en lägre bevillning på verklige gårdshandtverkare, och förkommer alla tvister derom, hvarföre jag tillstyrker detsammas antagande.
Jag anhåller att få instämma med Gr. Posse.
Jag kan ej finna annat, än att det mätte vara skillnad emellan sådane handtverkare och gerningsmän, hvilka äro sina egne, oell sådane som äro anställde vid en gård, eller i enskild mans tjenst.
Jag kan ej föreställa mig annat, än alt denna skillnads uttryckande mätte vara menad med de ordalag, som här begagnas.
Aniar man det förslag, som Ulsk. gjort; sä komma dessa personer alt betala mindre, och det höra de väl göra.
P r o t o c o 11, hållna Il o s H ( ") g 1 o T i i g e Ridderskapet och Adelil 9 vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Aren 1840 och 1841. «^>«» T jagon deje nite Häftet.
S T O C K II O L M. Hörhergska Boktryckeriet, 1842.
Måndagen den 3 Maj i84i.
Plenum kl. g f. m.
Justerades 8 prot.utdr. för den 3o sistl.
April e. ni.
Justerades pleni-prot. för den sistl.
Mars e. m.
Företogs val af frenne suppleanter till R. o. Ad:s fullmäktige uti R.
St:s Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde:
Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor, R. N. O 78 röster.
„ Edelstam, Fabian, Lagman, R. W. 0 71 „ „ af Tuneld, Carl Erik, Statscommissarie, R.
N. O. 70 „
Vidare företogs val af frenne suppleanter till R. o. Adis fullmäktige uti R.
St:s Riksg.cont.; och befunnos, vid valförrättningens slut och sedan lottning om ordningen verkställts emellan dem som erhållit lika röster, dertill hafva blifvit utsedde:
Frih. Cederström, Jacob, President, C. S. O. m. St. K. 84 röster.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, Lector 74 » ,, Printzensköld, Carl, Protocolls-secreterare . . 74 » II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 1 på dagen.
In fidem protocolli, F. O.
Silfverstolpe.
Onsdagen den 5 Maj 1841 •
Plenum kl. 9 f. m.
Justerades pleni-prot. för den 27 sistl.
Mars f. m.
Hr af Tuneld, Carl Erik, hade inlemnat följande:
I anseende till min trägna tjenstgöring såsom ledamot af K. Stats-cont., får jag, med betygande af min vördnadsfulla erkänsla för det af H. R. o. Ad. mig visade förtroende, / 4 Den 5 Maj. då jag nasti, plenidag valdes till en bland suppleanterne för R.
St:s bancofullmäktige, härmedelst afsäga mig en sådan befattning.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
I anledn. af den utaf Hr af Tuneld inlemnade nu upplästa afsägelseskriften får jag äran fästa uppmärksamheten derpå, alt oansedt Hr af Tuneld sålunda afsagt sig det erhållna förtroendet, bör dock afgöras huruvida Hr af Tuneld varit valgild eller icke, och, derest R. o. Ad. anser Hr af Tuneld icke hafva varit valgild, huruvida hela valet hör ogillas eller blott i afseende på de röster, som tillfallit honom.
Hr Munck af Rosenschöld uppläste derefter följande :
Vid det af H. R. o.
Ad. uti sisth plenum den 3 Maj f. m. företagna val till utseende af suppleanter för Ståndets fullmäktige i R. St:s Bank, har N:o 2807.
Hr af Tuneld, C. E., dertill blifvit utsedd. 70 §:n Riksd.Ordn. säger: ”Till fullmäktige för ett Stånd i Banken och Riksg.cont. samt till revisorer öfver Statsverket, Banken och Riksg.cont. skola ej andre väljas, än sådane af Ståndets ledamöter, hvilka kunna i detsamma vara riksdagsmän och ledamöter af Utskott.
Ej heller må dertill utses någon person, sorn, vid ett ellei- flera af dessa verk, är redovisande, njuter lön eller annan i n k o 111 s t.” Hr af Tuneld är såsom statscommissarie redovisande uti Stats-cont., således vid ett af de i nu citerade 70 §:n af Riksd.Ordn. nämnda verk; alltså lärer Hr af Tuneld icke, i öfverensstämmelse med grundlagens i 70 §:n af Riksd.Ordn. ordalydelse, vara competent att inträda såsom R. o. Ad:s fullmäktig i hanken.
Det hade visserligen varit det rätta, att vid valsedlarnes granskande denna omständighet blifvit anmärkt och de sedlar casserade, hvarpå man föreslagit en person att inträda såsom fullmäktig i R.
St:s Bank, hvilken, i och för sin befattnings skull, enligt grundlagens uttryckliga föreskrift icke får dertill utses.
Så erinrar jag mig att det tillgick vid denna riksdag vid valet till Riddarhusdirection , då ett stort antal, jag tror 29 valsedlar casserades, emedan man mot lydelsen af 37 §:n Ridd.Ordn. på deni föreslagit en fullmäktig uti Riksg.cont.
N:o 100 Hr Uggla, G. G.
Men troligen har vid det sist företagna valet lill suppleant för R. o. Ad:s fullmäktige i R.
St:s Bank det undfallit så väl Hr Landtm, som de af R. o. Ad:s ledamöter, hvilka vid hordet suttit, att Hr af Tuneld verkligen är redovisande vid ett af de verk, vid hvilka ingen af de, som till fullmäktige i Banken och Riksg.cont., samt till revisorer öfver statsverket för ett Stånd väljas, får enligt 70 §:n Riksd.Ordn. vara redovisande; och jag får derföre nu, då man ej anmärkt det vid sjelfva valförrättningen, fästa Ståndets och Hr Landtm:* uppmärk - Den 5
Maj. 5 samliet på grundlagsstridigheten af Hr af Tunelds utseende tili suppleant oell underställa så väl Landtm, som Ståndets afgörande, antingen Hr Major von Troil, Emil, såsom varande Hr af Tuneld närmast i rösten bör anses såsom varande vald till tredje suppleant för II. o, Adis .fullmäktige i R.
Sits Rank, eller om nytt val bör i delta afseende anställas; och får jag hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla, det Hr Frih. o. Landtm, genom framställd propos. ville inhemta Ståndets tanke häröfver.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad anginge Hr Munck af Rosenschölds yttrande om tillstånd af R. o. Ad. lör Hr af Tuneld att afsäga sig den befattning honom »t Ståndet blifvit lemnad, så torde R. o. Ad. finna, att ett sådant tillstånd hvarken blifvit hegardt eller erfordrades, emedan det af Hr af Tuneld ensamt berodde alt antaga eller afsäga sig ett sådant honom lemnadt förtroende, och hvarvid ingen åtgärd af Ståndet i afseende på honom erfordrades, sedan han afsagt sig det honom lemnade uppdrag.
Frih. Cederström, Jacob: Hr Munck af Rosenschöld har ansett följa utaf 70 §:n Riksd.Ordn., att Hr af Tuneld icke skulle vara valbar till fullmäktig uti R.
St:s Rank; men denna förmodan torde härflyta från en mindre noggrann läsning af nämnda §; ty eljest hade han bort finna, att Hr af Tuneld, såsom icke redovisande i banken, icke kan vara hindrad all vara fullmäktig derstädes.
Revisor kan han icke vara, emedan han är redovisande i Stats-cont., hvilket är underkastadt revision af revisorerna.
Sedan emedlertid Hr af Tuneld afsagt sig befattningen, så följer af Riksd.Ordms föreskrift, att nytt val måste förrättas.
Hr von Hohenhausen, Michael S i 1 v i u s:
Mig synes att frågan 0111 klander af det förrättade valet är för tidigt väckt, enär något prot.utdr. om valet icke blifvit uppläst.
För min del skulle jag önska, alt denna fråga måtte få hvila på bordet.
Hr Munck af Rosenschöld:
På samma sätt som Frih.
Cederström har jag hört andra förklara 70§:n Riksd.- Ordn, Jag skulle äfven kunna ingå uti tolkning af denna §; men jag anser mig derifrån hindrad utaf föreskriften uti 83 §:n Reg.F:n, der det heter, att grundlagarne uti hvarje särskildt fall skola efter deras ordalydelse tillämpas, och således är den förklaring, som Frih.
Cederström gjort öfver 70 §:n Riksd.Ordn., icke i grundlagen tillåten.
Uti sistnämnda § slår, att till fullmäktige för ett Stånd i Ranken och Riksg.cont. samt lill revisorer öfver statsverket, Ranken och Riksg.cont. skola ej andra väljas än sådana af Ståndets ledamöter, hvilka kunna i detsamma vara riksdagsmän och ledamöter af Utsk., samt att dertill icke må utses någon person, som vid ett eller flera af dessa veik är redovisande, 6 Den 5 TVI a j. njuter lön eller annan inkomst.
Jag anser det vara likgiltigt huru man vill förklara innehållet af denna §, då 83 §:n Reg.F:n uttryckligen lörmår, att grundlagarne i hvarje särskildt fall skola efter deras ordalydelse tillåmpas.
Jag har icke deltagit i valet och har alldeles icke någon speciel anledning att yttra mig deröfver, eller att önska någon förändring i hvad som skett.
Likväl anser j.i» mig höra yttra mig rör:de lagligheten deråt.
Jag kan icke lika med Frih.
Cederström förstå den af Hr Munck af Rosenschöld upplästa punkten — ”Ej heller må dertill utses någon person, som vid ett eller flera af dessa verk är redovisande,” såsom om der stod — ”Ej heller må dertill utses någon person, som är redovisande i det verk, hvaruti han till fullmäktig skulle inväljas.”
Det kan icke hafva varit lagstiftarens mening att föreskrifva något, som icke hehöfde föreskrifvas.
Man har nemi. icke kunnat behöfva tillse, att ingen må inväljas till revisor i samma verk, der han njuter lön och är redovisande; men att ingen, som uti något af de nämnda verken är redovisande, skulle få väljas till revisor eller ombudsman deruti, är något som beliöft föreskrifvas, emedan det innefattade något nytt.
På grund häraf kan jag icke anse det för sig gångna valet vara lagligt.
Jag erinrar mig alltför väl, att under förlidne riksdag en person, som är redovisande och tjensteman i Riksg.cont., korn i fråga alt väljas till fullmäktig i Banken; men just på den grund, att han var embetsman i Riksg.- cont., ansågs han böra uteslutas, ehuru lian ägde stort förtroende; och så liar, så vidt jag kan minnas, alltid tillgått vid de riksdagar jag bevistat.
Här är således fråga om en innovation på våra grundlagar.
Det hedrar just icke tidell vai-fvet , att våla grundlagar kunna på detta sätt tydas af dem, som deltagit uti deras stiftande, och hvilkas embetsmannavärdighet borde förbjuda dem att sätta grundlagarna på spel genom sådana företag.
Det är beklagligt, att det finnes ledamöter af R. o. Ad., sorn icke vilja helt enkelt förstå grundlagens bud och hvaruti dessa bud måste och ensamt kunna förstås, samt att man vill för tillfället och för personlighet skull försöka att misstyda och förtyda desamma; ty eljest horde det vara klart för en hvar, som läser 70 §:n Riksd.Ordn., att ingen annan kan väljas till fullmäktig i Banken eller Riksg.cont. eller till revisor öfver Statsverket, Banken och Riksg.cont., än den som kan vara riksdagsman eller ledamot af Utsk.; samt vidare att till revisor eller fullmäktig icke får väljas någon, som är redovisande vid ett eller flera af dessa verk eller der njuter lön eller annan inkomst.
Det följer af sig sjelft, att om någon är tjensteman i Banken eller Riksg.cont., så kan han, ehvad skicklighet eller företräden han än må äga, icke tillika vara styresman
Den 5 M » j. 7 i samma verk.