Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillhör nu det måhända lilla antal, som anser att de så fort som möjligt böra afskaffas.
Jag tror visserligen, alt Ridd.directtn varit ganska lycklig i sitt val, och att den erhållit de bästa referenter, som kunnat anskaffas; men jag är likväl ganska öfvertygad om, att mångfalldiga misstag i uppfattningen förefunnits.
Man kan visserli - Den 28 November e. m. gen säga, att sådant äfven händer vid de refereringar, som af tidningsredaclionerna sjelfva ombesörjas; men dervid förekommer den väsendtliga skilnad , alt livad som sålunda 0111 Ståndets förhandlingar alhnängöres icke äger något vitsord.
Nu deremot har saken kommit i ett mycket förändrad! skick, då det är Ståndets egna tjenstemän, som uppsätta dessa berättelser, hvilka utspridas till allmänheten i Ståndets eget namn, utan att likväl tillfälle har varit alt dem förut justera.
Helt annorlunda skulle förhållandet blifva, om framdeles R. o. Adis prot. blefve uppsatta ungefärligen i samina korthet, som riksd.bulletinerna nu äro, och då inför Ståndet kunde blifva justerade.
Detta skulle leda till korthet och säkerhet, men hvar och en linner lätt, utan att man nu behöfver vidare fortsätta denna något besynnerliga discussion, att sådant ingalunda kan bringas till verkställighet, utan att grundlagen förändras, d. v. s. att ett grundlagsförslag först vid denna riksdag uppgöres och sedan vid nästa riksdag antages.
Under tiden linner jag intet skäl, alt, derföre att grundlagen nu föreskrifver uppsättning och tryckning af högst vidlyftiga, högst onödiga och högst dyra prot., man derföre ytterligare skulle belasta sig med resume'er, hvilket, enligt livad jag här hört uppgifvas, ej heller aflöper för en särdeles lindrig kostnad.
För mig har det varit särdeles tillfredsställande att vid detta tillfälle, likasom vid manga andra, erfara den förslagenhet, hvarmed Frih.
Cederström för hvarje särskildt fall tolkar grundlagen.
För min del kan jag ej finna, att, då grundlagen stadgar, att proltn skola i deras fullständiga skick tryckas, detta kan innebära något annat, än att prottn böra tryckas så fullständiga som de möjligen kunna uppfattas.
För detta tillfälle hade det verkligen varit en förlust för prot., om denna fullständighet ej skulle till efterverlden öfverfart Frih.
Cederströms lagtolkningsförmåga i detta fall, och om det kan lyckas Frih.
Cederström att vinna Husets biträde i detta afseende, så att det skulle hero på Huset att förordna om formen för prot:n och deras tryckning ; så skall jag visserligen ej hafva något der emot, emedan jag för min del aldrig önskat den vidlyftighet i prot:ns uppsättning och tryckning, som för närvar, äger 1 nm, men att jag ej tror att sådant vore öfverensstämmande med grundlagens mening, har jag redan haft äran yttra.
Det förundrar mig, att, vid första beslutet om dessa referenter, de herrar, som införde dem, ej i och med detsamma kunde påhitta, att det blott var en tillökning af två notarier med särskild föreskrift för den form , efter hvilken de hade att föra sina prot., och att man icke då genast ställde förslaget på riksd.kostnadsmedlen, så väl som man nu söker göra det.
För öfrigt hemställer jag blott, huruvida Ståndet anser sig af en reparalionscassa för Huset framgent
Den 28 Novsuilicr c. m. 463 kunna bestrida denna kostnad, som redan för Ståndet medtagit 4 ä 5oo r:dr, hvilka blifvit utkastade på försöket att referera, då man derigenom tilläfventyrs kunde betaga sig möjligheten att reparera.
Horn: Sedan Hr von Troil fullständigt för Ståndet utvecklat de skäl, på hvilka han afstyrker refereringens fortfarande, och hvilka äfven uro mina skäl, har jag dervid ingenting särskildt alt tillägga.
Jag vill likväl i förbigående hafva sagt, att ehuru jag äfven 1111 kommer att yrka på dessa referenters upphörande, så sker det visserligen icke derföre, att jag har skäl att beklaga mig öfver någon oriktig uppfattning af mina yttranden.
Det är möjligt, alt dessa yttranden någon gång ej varit så fullständiga, som jag kunnat hafva skäl att önska, eller att något af vigt för mig enskildt deruti varit förbigånget; men jag har åtminstone haft den tillfredsställelsen, att man ej påbördat mig falska motiver och falska satser, hvilket förut någon gång i de allmänna tidningarna ägt rum; men allt detta kan ej på mig verka derhän, att jag skulle önska desse referenters fortfarande, emedan jag anser, såsom Hr von T-ioil ganska rikligt yttrat, det vara mycket oformligt att ifrån Riddarhuset dessa resume'er med någon slags auetoritet lemnades åt publicisterne.
Cederströms sätt att tolka grundlagen i detta fall vågar äfven jag motsätta mig.
Jag ber att få erinra derom, att 5o §:n Riksd.Ordn. säger: ”att ingen må vara ”berättigad att tala utom prot.;” att 58 §:n af samma grundlag innehåller: alt ”vid justering af prot. eller prot.utdrag ”kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göllas, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.
Utur ”ett protocoll må vid justeringen, med Ståndets bifall, och ”på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck, ”och äfven deliberationer, som deraf följt; dock kunna ej ”sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grun”dar.
När härtill kommer, att i den följande §:n står, att prot:n böra till deras fullständiga innehåll genom trycket ulgifvas; så finner jag ej någon möjlighet att lika med Frih.
Cederström tyda grundlagen derhän, att
Ståndet skulle hafva rättighet att förändra prot.föringen så att endast ett sakprotocoll skulle komma att uppsättas och tryckas; men jag gör mig det hopp, att vi ifrån Const.Utsk. kunde erhålla ett sådant förslag till nästa riksdag, så alt vi då kunde undgå denna onödiga, öfverflödiga och dyra prot.föling.
Hvad nu angår det förslag, som jag gjort, rör:de sättet för referenternes aflöning, så får jag uppriktigt bekänna, att då jag framställde det förslag, att samma majoritet, som skaffade oss dessa referenter, älven kunde besluta örn deras aflöning genom bidrag af Ståndets ledamöter, så gjorde jag det på grund af den önskan jag hyser, att desse referenter måtte 464 Den aS Not ernber e. m. hos oss alldeles upphöra, emedan jag förutsåg, hvad Gr.
Anckarsvärd äfven yttrat, att en protest emot detta aflöningssätt inom R. o. Ad. skulle framställas; men jag anser lika rätt att besluta ett sådant sätt att utgöra denna kostnad, som om man skulle besluta att taga den ur en cassa , hvilken är bestämd till helt andra ändamål.
Att nu här besluta för oss enskildt, det sådana referenter skola fortfarande finnas, och kostnaden derför utgå af riksd kostnadsmedlen, det betvifla!- jag skulle kunna låta sig göra; åtminstone vågar jag för min del anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, icke måtte framställa denna propos., så framt den ej bestämdt yrkas.
Af de talare, som yttrat sig i denna fråga, har, såvida jag märkt, icke mer än en ifrågasatt, det ju refereringarna icke varit i möjligaste måtto fullständiga.
Jag tror nog alt misstag och ofullständigheter kunnat äga rum, ty jag har funnit sådana äfven uti våra snabbskrifvande notarieis arbeten.
Jag har väl icke eftersett huru det kunnat förhålla sig med andras yttranden, men då jag i tidningarna genomläst mina egna, har jag i allmänhet funnit hufvudsaken vara riktigt upptagen.
Någon slags auctoritet tror jag ej att någon ansett eller bort anse dessa refereringar äga.
Dä frågan här förevar om sättet, hvarpå referenternes arbeten borde meddelas, så beslöts uttryckligen, att all fråga om deras justering skulle förfalla.
Ännu har jag aldrig genomläst hvad desse herrar låtit mig yttra förr än jag sett det tryckt i tidningarna.
Jag förmodar att förhållandet varit likadant med de flesta andra talare.
I sådant fall lärer man också finna, att någon slags offentlig egenskap ej lärer kunna åt dessa anteckningar gifvas.
En annan talare har nyss yttrat, alt hela prot.föringen vore olämplig, emedan ingendera delen gjorde lilllyHest, men det har redan blifvit anmärkt, hurusom våra prot., då de tryckas, ej blifva tillgängliga förr än sä sent, att den dermed åsyftade offentligheten förfelas.
Den som vill läsa hvad som yttrades 1840, kan få vänta till i8|i eller 184?., eller till dess att intresset för dessa tilldragelser försvunnit.
Det är således icke likgiltigt eller onödigt att man har referenter för dagen, för att för dagen få veta hvad sorn förefallit.
Ståndet önskade sig denna referering, var, att ilen, som af tidningarna sjelfva ombesörjdes, var oriktig och partisk.
Om nu ändamålet, mera sanning, vunnits, så återstår blott frågan huru arbetet skall betalas.
I detta hänseende hafva frenne förslag blifvit framställda.
Det ena att låta kostnaden fortfarande utgå af Riddarhuscassan, dett andra, att låta Ståndet betala den genom subscribtion, oell det tredje att låta den gå på riksdagskost nads - Den 28 November e. m. 465 nndsmedlen.
Nvilketdera som R. o. Ad. möjligen skulle vilja vidtaga, så är det nu väl nödigt att emedlertid låta den anstalt fortfara, som redan blifvit påbörjad; Ståndet under tiden öppet lemnadt att framdeles vidtaga hvad beslut, som det då kan finna för godt.
Om således R. o. Ad. skulle täckas besluta, att referenterne tills vidare skola fortfara, såsom hittills, så är ju Ståndet obehindradt att framdeles vidtaga hvilken annan åtgärd, som det helst finner lämplig.
Skulle Ridd.directin finna alt denna utgift blefve för Riddaihuscassan alltför betungande, så är det directin obetaget, att genom Ridd.Utsk. inkomma med den framställning om cassans tillstånd, hvartill direct:n finner sig befogad, och som möjligen kan inverka på R. o. Ad:s beslut.
Jag förnyar således min anhållan, att Ståndet måtte låta referenterne fortfara och deras aflöning lills vidare utgå såsom förut af Riddarhuscassan.
Efter de uppgifter jag erhållit, skola dessa uppsatser af våra yttranden vara tillgängliga i Riddarhus-cancelliet, till justering af den, som det behagar.
För öfrigt synes mig R. o. Ad. ej hafva gifvit någon officiel egenskap åt dessa uppsatser, hvarigenom således det skäl, som i detta afseende blifvit deremot anfördt, förfaller.
Riddarhuscassan lär årligen ökas med en betydlig summa, så att man ej kan såga, att den blir förstörd genom fortfarande under en eller annan månad af denna utgift af 270 r:dr b:co, hvarföre jag tillstyrker , att anslaget af denna cassa fortfarande måtte få utgå lill riksdagens slut, på det ali R. o. Ad. innan dess må hafva tillfälle att besluta, huruvida Ståndet för framtiden önskar en sådan prot.föling, som den hvilken nu af R. o. Ad:s referenter verkställes.
Anckarsvärd instämmer jag deruti, att någon förändring i formen för vår prot.- föling icke gerna kan öga rum ulan en föregtde grundlagsförändring.
När 5g §:n Riksd.Ordn. innehåller, att prot:n skola tiyckas fullständigt, så vore del måhända en nog långt utsträckt tydning af denna §, om man skulle vilja medgifva att discussionsprot. ej behöfde föras; men deremot tror jag, att om här fördes, jemte discussionsprot., prot. af den egenskap, som dessa refereringar nu hafva, så tror jag att detta kunde blifva ganska nyttigt, utan att likväl stå i strid emot grundlagarna, ty grundlagarne innehålla ej på något ställe, att prot:n vid återremisser till Utsk. skola in extenso meddelas; tvertom innehåller 56 §:n Reg.F:n, att om vid Utsk:s betänk, i Ståndens plena sådana anmärkntr göras som hindra antagandet, bör Utsk. erhålla del af dessa anmärknir, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka.
Således är det för ingen del sagdt, att hela discussionsprot. skall återremitteras till Utsk , utan blott att Utsk. skall er17 II. 59 466
Den 28 November e. m. hålla del af de anmärkn:r, som föranledt å terve miss af betänkandet.
Sådant skulle ganska lämpligt kunna ske, om för framtiden deri ordning infördes, alt, afven under förutsättning all prot. trycktes in extenso, ett prot. fördes af den kortare egenskap, som nu äger rum, hvilket justerades inför Ståndet och begagnades vid alla återremisser lill Utsk. då deremot särskildta plena kunde utsättas lill justering af de prot., som borde tryckas.
Man torde kanske anse, att delta skulle leda till mera inveckling och större långsamhet; men min öfvertygelse är, alt denna åtgärd ganska väsendtligt skulle förkorta riksd.göromålen.
JNär en sådan anmärka. kom till Utsk., så lunnes deruti redan på förhand den reeit, som Utsk. eljest måste uppgöra för att afgifva sitt sednare utlåt, till R.
St., och då återstod för Utsk. intet annat, än att uppsätta sjelfva svarel.
Jag nämner detta visserligen icke för att i anleda, deraf nu yrka någon propos.
; men då frågan har blifvit granskad af flera värda talare, och jag anser af vigt för framtiden att kunna komma till bättre förhållanden i vår prot.föling i allmänhet, så liar jag trott mig böra fästa Ståndets uppmärksamhet härpå.
Under sådana förhållanden kunde visserligen de personer, som hos R. o. Ad. vore sysselsatte att föra ett sådant biprot.
, skäligen erhålla sina arfvoden af riksd.kostnadsmedlen såsom caneellisler, då det är gifvet, att när man undveke det besväret att utskrifva discussionsprot. in extenso till Utsk., hvilket till ingenting gagnar, sa kunde cancellisternes antal derigenom minskas och den omgången att särskildt justera ett sådant prot., som innehöll anmärkntr, hvilka gifvit anledn. till ålerremiss, skulle visserligen icke leda till någon särdeles stor vidlyftighet.
Jag instämmer med de ta lare, som begärt att R. o. Ad. skall ännu för en månad förlänga beslutet om dessa referenters tjenstgöring, och begär alt den fråga, som i öfrigt här blifvit vackt, måtte få hvila på bordet, så att vi en gång komma till de göromål, som nu egentligen böra sysselsätta oss, på det att vi ej sedermera må erhålla förebråelsen att vilja på något vis fördröja statsregleringen.
I hvilket beslut R. o. Ad. nu kommer att stanna, vare sig att behålla referenterna, eller att afskaffa dem på grund af bristande tillgångar, så anhåller jag för min del att i prot. få antecknadt, det jag, som ganska noga läser och följer tidningarna alla dagar, anser, alt den enda tid, dä R. o. Ad;s öfverläggningar varit ärligt framställda för publiken, har varit den, då R. o. Ad. haft egna referenter.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den fråga, sorn blifvit väckt, vore, huruvida R. o.
Ad. skulle låta refereringen af förhandlingarna ske på samma sätt nu tills vidare, Den 28 November e. in. 4G7 sorn den stelt de två sista månaderna.
Det öfriga af frågan hade Hr Lefre'n begärt på bordet och komrne således alt blifva föremål för vidare öfverläggning.
Första frågan af Frih.
Cederström hade varit, atl referenterne skulle fortfara med sill arbete tills vidare.
Hr Lefren hade föreslagit, att detta fortfarande nu skulle beslutas för en månad. R. o. Ad. behagade finna, att, 0111 Frih. Cederströrns förslag antoges, inbegrepe det Hrl,efre'ns mening, då frågan en månad härefter åter kunde upptagas; andre talare hade åter besil idt fortfarandet af refereringen.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla, att referenterne böra fortsätta sitt arbete på siitt II. o. Ad. förut stadgat.
Om i propostn tillädes livad Hr Landtm, förut yttrade, att refereringen skulle lills vidare fortfara, så förmodar jag att rösterna Liefve ännu bestämdare än förra gången.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att den ifrågavar. refereringen borde tills vidare fortfara.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig hafva funnit, att ja öfverrösta! nej, begärde Hr L owe aström, Joli. Jacob, votering.
Jag tager mig friheten hemställa till den värda ledamot, sorn hegart votering, troligen pä samma grunder, som jag skulle önska ett motsatt utslag emot livad R. o. Ad:s svar skall hafva tillkännagifvit, om lian verkligen anser frågan vara af den beskaffenhet att ytterligare böra upptaga R. o. Ad:s tid med en votering, men anhåller att, ifall den värde ledamoten skulle behaga afstå ifrån sin begäran 0111 votering, få till prot. anföra min piotest emot hvad R. o. Ad. beslutat, såsom i min öfvertygelse icke så alldeles välgrundad!, då utvägarne till medels erhållande för refereringarnes fortsättning ej blifvit tagna så noga i öfvervägande, som jag ansett nödvändigt, för att kunna biträda ett sådant beslut.
Hr Löwenström:
På den siste värde talarens uppmaning vill jag afstå ifrån den af mig begärda votering, och anhåller endast att få såsom min reservation emot R. o. Ad:s nu fattade beslut i prot. antecknadt, alt jag alldeles icke ämnar deltaga i kostnaderna för ett sådant företag.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr Löwenström afstått från votering, oell Hr Landtm, vid svaren å den framställda proposm ansett ja hafva öfvenöstat nej, R. o. 468 Dei) 28 November e. m.
Ad. torde finna, det Ståndet beslutat, alt refereringen tills vidare skall fortfara.
Frågan om ersättningen för referenternes arbete kunde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning vid en annan föredragning.
Jag utber mig att få förena mig i den reservation, som Gr.
Anckarsvärd anmält.
Jag fruktar nemi. att det kan blifva svårt att bestämma hvarifrån medlen skola tagas, och jag reserverar mig hufvudsakligen och protesterar emot det förslag, som Gr.
Horn afgifvit, nemi. att alla de, som uttagit pollett, skulle deltaga i kostnaden.
Jag vill i stället föreslå, att de värde talarne finge betala kostnaden i förhållande till längden af deras tal.
Då kunde denna inrättning möjligen hafva åtminstone den nyttan, att här ej talades annat och ej längre än som behöfdes.
Föredrogs ånyo den, sedan den 23 dennes, uppskjutna 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern.
N:o 370, med framställning om föreskrifter i afseende å åtskilliga till statsreglerCn hörande frågor, hvaruti RiksStm stannat i skiljaktiga beslut.
Derjemte upplästes utur BorgareSt:s prot.utdr. af den 23 dennes den del, som angår dess beslut ronde denna 3:dje punkt, och hvaraf befanns, att Ståndet förenat sig i BondeSt:s beslut ronde anslaget till dramatiska spektaklet samt godkänt voterts-propositionen.
Uppå derefter framställd propos., blef den af Utsk. föreslagna voter:s-propos. af R. o. Ad. godkänd.
StatsUtskts den 7 och iGdennespå bordet lagda utlåt.
N:o 355, i anledn. af väckta motioner om alla bevillningsmedels samt öfriga contant» statsbidrags ingående till Riksg.eontoret.
Innan jag ingår i ämnet, utber jag mig att få, ehuru måhända mycket förgäfves, ännu en gång föiklara, att min afsigt icke är att förnärma någon personlighet, då jag iakttager min rätt, som är att behandla hvarje sak, sådan som jag finner den, utan att lägga fingrarna emellan.
Om jag råkar alt mot min vilja spränga någon galla, skall jag dock icke attackera lefvern.
Jag skall fritaga mig från allt sådant uppsåt, och derföre alldeles icke förminska något af mitt omdöme i sjelfva saken.
Jag anhålier hos Hr Frih. o. Landtm., att 64 §:n Reg.F:n må blifva uppläst, samt att jag derefter må få ordet. 64 §:n Reg.Ftn upplästes.
Ståndet har nu hört grundlagens bud derom alt statsintraderne skola disponeras af Konungen.
Det grund - Den 28 November e. m.
4^9 lagsbud, sora befaller att hvarje grundlagsbud sk a I i förstås elter dess ordalydelse, det funnen J säkert, raine herrar!
På dessa grunder anser jag Utsk:s betänk, vara grundlagsvidrigt, och protesterar emot all annan propos. derpå, än den att lagga det till handlingarna.
Mig skulle synas, att då Reg.F:n måste anses såsom ett contract emellan folk och regent, så kan det icke tillhöra den ena af dessa statsmakter att den andra oåtspord vidröra ett beslut, söm innefattar fördelningen af makt emellan statsmakterna.
Annat är att bevilja skatterna och annat alt disponera dem.
Om man nu också vill säga, att
Konungens dispositionsrätt är likadan, så är ju detta en förklaring, och luiru skall det tillhöra den ena sidan att förklara ett ämne, som också tillhör den andras rätt?
Detta betänk, är således i formen alldeles grundlagsvidrigt.
Det är det också efter min tanke i sjelfva saken.
Mig veterligen wifves icke något constitulionelt land, icke ens någon republik, der icke de allmänna medlen stå under verkställande maktens disposition.
Uti Norra Amerika visade det sig nyligen ganska starkt, då deputerade kammaren befallte alt skatterna skulle vara qvar i banken, och Presidenten van Buren tog dem dock derifrån på den grund att det var hans rätt.
Den ifrågasatta förändringen skulle föranleda en förvillelse i begreppen bos allmänheten och inom hela Europa, ty man skulle naturligtvis fråga, — hvad har bundt?
Har här skett misshushållning, så är det en annan sak, och då får man hålla sig till Konungens rådgifvare; men hvad har händt?
Hufva under den långa tid, som medlen varit förvarade i Stats-cont., dessa medel blifvit förminskade, har något tillgrepp skett?
Man skulle likväl förmoda det, då en så stor förändring skedde.
En förändring, hvilken ser ut som den vore föranledd af någon slugs förlust, af någon fara, af någon slags mindre garanti, skulle utgöra en förödmjukelse för den andra statsmakten.
Hos Hr Landtm, protesterar jag emot all annan propos., än den att lägga utlåt, till handlingarna, emedan förslaget är uppenbarligen så till form som sak grundlagsvidrigt.
Då jag deltagit på af delningen i det beslut, som här föredrages för R. o. Ad., anser jag mig skyldig att så till vida instämma i Fr ih.
Boyes yttrande, att jag anhåller örn Hr Frih. o. Landtnäs förklarande, huruvida Hr Landtm., i olikhet med hvad Ulsk. ansett och i olikhet med 1823 års Ständers och Landtnäs mening, skulle anse en propos. på denna fråga vara stridande emot grundlagen.
Den ifrågavar. saken har sedan 1818 års riksdag utgjort en stående artikel i riksd.för handlingarna.
De förra gångerna, då frågan förevarit, har lion icke rönt bifall hvarken i StatsUtsk. eller Den 28 November e. m. lios R.
Det är först nu, som lion liar fåll StalsUlskts röster för sig.
Återstår att veta om hon skall få R.
St:s. Jag hoppas, att det sednare icke sker; och jag vill söka alt för eder, mine herrar! framlägga skäl att icke bifalla StatsUtskrs betänkande.
Första frågan är visserligen den, lim Livida sjelfva saken är grundlagsenlig.
Jag anser oriktigt alt, på sätt en talare nyss gjort, yrka alt Hr Frih. o. Landtm, skall deröfver på förhand afgifva sitt yttrande, innan öfverläggningen tilländagått.
Men för egen del anser jag mig visserligen höra uttrycka min mening.
Jag tror, på grund af 64 §tn Reg.Ftn, som nyss är uppläst, att företagets åsyftning är grundlagsvidrig.
Huruvida ordalagen också äro tydliga i detta hänseende, det lemnar jag derhän, emedan man liar flera särskilda §§ och föreskrifter att jemföra.
— För mig åtminstone synas ordalagen klara, dådet heter: ”Så väl
Rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extraordinarie utlagor och bevillningar till statsverket af R.
St. anslås, vare under Konungens disposition.’’ Förhållandet med Riksg.contorets disposition af bevillningsmedel är såsom J alla finnen, mine herrar! alt hvad sorn anslås till gälds betalande, det tillhör Riksg.cont. att förvalta.
I början voro de s. k. ordinarie inkomsterna och de öfriga bevillningai na, utom den allmänna, tillräckliga för Statens vanliga behof, och den allmänna bevillningen afsedd endast för gälds betalning.
Numera, då den allmänna bevillningen äfven lill någon del behöfves för ordinarie statsutgifter, sedan de ordinarie skatterna till en del blifvit nedsatta eller afskaflfade, då är förhållandet olika emot den föregående tidens.
Nu borde, efter grundlagens ordalydelse, den del af allmänna bevillningen, som går lill statsverkets utgifter, d. v. s. statsbristsumman, snarare ingå till Stats-conloret och icke först gå till Riksg.coniord, för att sedermera återvända till statsverket.
Men man har låtit dervid bero, och icke tvistat om denna i sig sjelf föga maktpåliggande omgång.
Nu vill man likväl begagna denna oriktighet, för att draga samtliga de s. k. bevillningarna från Stats-cont. och Konungens disposition till Riksg.- contoret, och sålunda bringa det hela till samma onödiga omgång, hvari man godtroget lemnat en del.
Om nu sjelfva företaget vore lagligt, såsom jag icke tror, månne det i sak vöre riktigt?
Från äldre tider tillbaka liar man hos oss bemödat sig att bringa enhet i drätselverket, att gifva åskådlighet åt det hela, och man har lyckats del i genom rikshufvudboken, en inrättning, som jag tror vara egen för Svenska statsverket och 0111 hvilkens användande i andra länder jag icke har någon bestämd kännedom.
Men knappt hafva vi kommit till denna enhet förr än man söker att söderrifva den.
Det kan icke så vara, ty öfversigten af statsverkets tillstånd beror just på bibehållandet af denna enhet.