Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ehuru nägon för ända» mä» 56 Den 2 April. mälet tjenlig Instruktion, i anseende härtill icke kunnat af Riksens Ständer förestäs, hofwa de dock trott den utgång wara för befordandet af Eders Kongl. Maj.-ts Nädiga afsigt tjenlig om nemligen, sedan Eder Majit wid vrbfningen af nnderdäniga Ansökningar om eftergift af sädanc ersättningar, hwilka genom laga kraft wundne Domar eller Utslag äro utredde och bestämde, i Räder funnit omständighcterne sädana att rättwisans stranga kraft bör gifwa wika för billighetens anspräk, Eders Maj:t Nädigst täcktes bifalla att med werkställighctcn af de fällde Domar eller Utslag mä ansta till Riksens Stander sammanträda och sjclfwe kunna komma i tillfälle att deras underdäniga yttranden afgifwa; dä Riksens Ständer hofwa ali anledning att hoppas, det deras undcrdäriiga tillstyrkanden stola vfwerensstamma med Eders Kongl. Majus omma hjertelag för olyckliga medborgare, samt att den eftergift af ersättning, som Eders Majit i Näde pröfwat billigt, icke stall ä deras sida »nötas af nägot hinder, dock anse Riksens Ständer att, om under loppet af Rättegången, den Sökandes fasta eller lösa Egendom skulle wara till Statens säkerhet med sequester belagd, en sadan scquester wäl mä kunna upphäswas men icke annorledes än emot »vederbörligen godkänd borgen; hwilkct, till underdånigt swar ä Eders Kongl. Majus härom gifne Nädiga Proposition, Riksens Stander härmed fä i underdänighct anmäla.
Ständer framhärdar, ete.
Stormägtigste AlletNädigste Konung!
Dä betydlige hinder för Jordbrukets trefnad och uppkomst redan länge blifwit i ätstillige trakter af Skäne genom flygsand förorsakade, hasum Riksens Stän - Den 2 April. S?
Ständer insett nödwändigheten af de »verksammaste anstalter till detta ondas afhjelpande.
De medel, som deremot kunna i allmänhet med framgäng anwändas, säsom Trädplanteringar, Stängftls upprättande ä tjenlige ställen, Sandhafras med flere dylike »växters utsående samt päfyllande af Dy-jord, hrvarest tillgäng deraf finnes arv wäl af Riksens Ständer kände, men dä alla dessa medel böra lämpas efter localen, där de skola gagna, samt beskaffenheten af den flygsand, luvars »vidare utbredande de stola förekomma, anse Riksens Ständer sig ej kunna med önstad noggranhet i detta amne afgiswa nogot förslag, hwars »verkställande i alla särskilde omständigheter skulle finnas lika tjenligt.
Enligt Riksens Ständers tanka skulle deremot andamalet bäst och lättast minnas, om i de Landsorter, som genom flygsand lida stada, en Committs Mi hwarje Fögderi blefwe tillförordnad, bestäende af »agra derstädes boende kunnige Män, hwilka under "ordförande af Landshöfdingen i Länet och uppä hans kallelse kunde sammanträda, för akt utse och »vidtaga de medel, som till flygsandens hämmande kunna finnas mäst lämplige; och synas desse Eommittäer böra i uriderdänighet ingifma deras berättelser och förslag til! Eders Kongl. Majit, som derefter i Räder lärer täckas Dess Nädiga förordnande i anledning deraf utfärda.
Dä Ortens Znmänare troligen icke ensamme förmä bestrida de kostnader, som till ifragawarande ändamäl finnas nödwändige, sä torde ej heller detta Niksgagneligs företag utan annat understöd kunna »verkställas; men ehuru Riksens Ständer hysa den öfwertygelsc, att ailmanrm medel näppeligen kunna bättre anwändas, än dä Rikets mäst bördige Provincer skulle derigenom kunna räddas frä«- gF Den 2 April. frän förödelse, hofwa Riksens Stander likwäl funnit betänkligt, att härtill anflä något as Statens, för det narwarandc, knappa tillgångar, utan deremot ansett lämpligt, att intill nafta Riksdag >n afgift af i still, mätte erläggas för hwarjc Tunna Spanmäl, som frän Skane sjöledes utföres; hwilka medel skulle öswerlcmnaS t^ll förutnämnde Commitäer, som agde att dem efter behof cmwanda och derföre w!d nästkommande Riksdag redowiM' Riksens Ständer framhärda, rc. Stormägtigste AllerNadigste Konung!
'M>d Zkadigt förtroende till Riksens Ständers tankesätt, har Eders Kongl. Mast, uti Nä ig Proposition af den i8-'de siftl.
Sept, behagat wända deras uppmärksamhet pä nödwändigreten, att i Riks-Staten fastställa en ärlig summa, hwllrigenom de Olficerare, Under-Ofsicerare, och Soldater af Finsta Armeen, hwilka ej efter slutad fred önsta ätergä till Finland, utan haldre wilja uppoffra sina ätersti ende dagar i Rikets tjenst maga, intill hess Eder Mast kan fii na tillfälle att införlikwa dem med den pä Stat warandc Swensta Krigsmagte», i nägen man hällas ffadeslöse för hwad de i Finland förlorat, och ej efter trogit uppfyllda piigtcr, se sig blottställde för en oundmiklig nöd.
Ständer erkänna lika med Eder Kongl. Maj:t att Finsta Armeen, genom sitt tappra förhällande och sine osparde mödor till ett gemensamt Fosterlands förswar Stort sig berättigade till samtidens tacksamhet samt efterwerldcns högaktning och hugkomst; och dä det utan twifwel är Swensta Nationens allmänna önskan, att kunna pä ett ' sädant sätt belöna denna Arnwes i mer än ett afse - Den 2 April. afscnde stora uppoffringar, att den Åtminstone titt nägon del kunde anse sig ersatt för desi förluster, hafwa Riksens Ständer, som bäde af öfwertygclse och böjelse för hwad ratt och billigt ar i denna önskan instämma, till detta ändamälet anflagit en summa af 64,505 Riksdaler; med underdånig anhällan, det mätte den samma genom Eders Maj:ts Nädiga försorg blifwa till Eppectance-löner för wederbörandc, efter Nädigste pröfning och godtfinnande fördelad; och hysa Nissens Stander den underdäniga förhoppning, att Eder Kongl- Masit i män af blifwande lcdigbcter inom Armeen i Näde täckes till Stats-Wcrkets lisa befordra alla de Finsta Officerare i sin grad, som önsta, att i Swensk tjenst qwarsiadna.
Pä det att Stats-WcrketS knappa tillgängar icke mätte betungas med Löners utbetalande till andre afFin-> sta Arm-len, sä Militair- som Eivile-pcrsoncr an dem, som kunna med rätta göra anspräk derä, anse Riksens Ständer inga andra böra komma i ätnjutande deraf, an de, som antingen med den öfwerblifne Finsta Armeen redan hit öfwcrkommit eller ock i anseende till sjukdom eller fängenstap i Finland qwarstadnat, men sist inom den i:ste nästk.
Juni! sig har till tjenstgöring inställa, dock med undantag om nägon gitter wisa laga förfall afffjukdom, fängenstap eller andre händelser, som kunna förorsaka ett längre uteblifwande, hwilket förfall likwäl bör underställas Eders Kongl. Maj:ts Egen Nädiga pröfning; kunnande Medes pä lika grund de, som i egenskap af Ryste undersaker i Finland qwarblifwrt eller af Nyste Regeringen wcterligen blifwit wid sine Boställen och löncförmäner bibehällne, eller ock aneiorledes för sitt lidande ersgtte, icke wara till nägon löns eller accords ersättnings ätnjutande af Swensta Kronan berättigade; äfwensom i han - 66 Den 2 April. händelse nägon med erpectance-lön hugnad ur Riket bortflyttar, dess lön genast bör till Stats-Werkets besparing indragas.
Hwad äter angär Accords-ersättningar till de Officerare, hwilka efter Reglementet äro för sine tjenstcr dertill berättigade; sä ehuru, enligt samma Reglem nte, icke Staten, utan efterträdaren äv skyldig akt ersatta Accord, men wid de tillfällen däSystlor blifwit indragre och sälcdcs ingen efterträdare funnits, Kongl. Majit bcfallit Accords-summans utbetalande af Stats-Werket och desto Officerare, som icke hafwa nägon efterträdare i fine tjcnsier befinna sig i lika ställning; anse Riksens Ständer, att, wid deras afgång frän erpectancc.-lönen genom befordran eller transport till sädan Militair-beställning, hwarföre accord bör erläggas, Accords-summan ma af Stats-Werket förskjutas efter t?9Z ärs Reglemente och Tariffen för det ar dä befordran eller transporten fler, likwäl med wilkor, att om den befordrade fran tjensten afgär innan StatS-Werket genom den indragne expcctancc, lönens inbesparing wunnit ersättning för det meddelade accords-förflotttt samnia Werk bör utaf det efter honom utfallande accord erhälla fyllnaden uti hwad dä deri kan brista; h.varfvrutan äfwcn funnits nödigt att stadga det rättighet till en sädan ersättning wid affleds-tagandct icke tillkommer nägon, som icke minst twenne är qwarblifwit i Rikets tjenst, äfwensom att deri, hwilken i rc> är njutit eppectancc-lönen, utan att under tiden hafwa erhällit befordran till annan tjenst och lön, icke undfär ackordsersättning af Stats-Werket, emedan accordet genom erpectancc-lönens åtnjutande under berörde ro är anses wara ersatt; kunnande ingen undfå accords-ersättning förr än wid afgäng ur tjensten eller befordran inom uams Den s April. 6L nämde 10 är; nien för dem, som under tiden med döden afgä och äro kill accvrd berättigade, likasom för alla de Officerare, hwilka i kriget affidit och äfwenledes för sine tjenste» haft rättighet till accord, ehuru ingen efterträdare efter dem bliswit nämnd, haftva Riksens Ständer funnit billigheten fordra, att accords-summan af Stats-Werket utbetalas till de astidnes arfwingar; och komma alla dctza accords-summor att godtgöras med Stats-Contoirets Lbligl'loner, hwilka stallas pä sex är, med sex procents löpande ärlig ränta, och, för att i innehafwarens hand blifwa destomera anwändbarc, icke utfärdas pä högre summa än 50 Riksd. stycket, sä framt ej nägon, i män af accordets belopp önskar att den pä högre summor erhälla; warande det äfwen alla till accords-ersättning berättigade Mätit, att insatta sine uti Stats-Contoirets Obligationer erhällne accords-summor uppä Annuitets Läncfonden emot sju procent,
hwilken säledeö endast i detta fall kommer, att för dem hällas öppen.
Slutligen hafwa Riksens Ständer ansett, det alla de, som pä ett eller annat sätt deltagit uti den wanhe, derliga och olyckliga Capitulationens ingäende wid Sweaborgs Fästnings Lfwerlcmnande till fienden, och icke kunna »vederbörligen styrka, att de emot ett sädant Fästningens Lfwerlätandc protesterat, icke kunna äga nägdr^ rättighet hwarken till expectance-lön eller accords-ersättning af Swensta Stats-Werket; hwilket allt till underhänigt sivar ä Eders Kongl. Maj:ts Nädiga proposition Riksens Ständer härigenom bordt i underdånighet anmäla.
Riksens Ständer fcamhärda, rc. Stor - Den 2 April.
StormAgtigste AllerNädigste Konung!
Dä allmänna Lagen uti i; Cap. i. §. Rättegång?-
Balken till lagligt jas emot
Domare hänförcr den omständighet: om han hafmer en lika sak i annan Natt; hafwa Riksens Ständer med tillämpning af de stal och grunder, som Lagstiftaren wid detta stadgande wisligcn afsctt, Minik, det en
Domare mäste wara ännu mera obehörig, att befatta sig med Mål, som äro sä bestaffadc, art han kan förutse sig komma att i samma Nätt, där han är Ledamot, flere dylike saker, för egen del, säsom part, utföra, hälst han, da alla Mål nödwandigt böra utdömas efter samma grundsats, skäligen kan misttänkas, akt halst antaga den, hwaraf hans egne sakers fördelaktiga utgäng beror.
I sädan ställning äro otwifwelagtigt Tull-och AccisBetjente i anseende till de wid Tull-och Accis-Rätter förekommande Ärende), emedan hwar och en af deste Betjente är, icke blott berättigad, utan ock genom sin tjenst älagd, att i sädane
Mäl wara åklagare, samt genom mäls-ägande eller beslagare andelen i böter och consisqveradt gods af ofta betydligt warde, i möjlig frestelse, utt af egna fördelar sörwillas wid Lagarnes tydning och tillämpning.
— Till åtlydnad af sista Momentet af Lagens Zberopade rum, borde derföre dcste Tjenstemän, enär sä^ane Mäl, i den Rätt, dar de aro Domare, förekomma, alltid sjelfmant träda ifrän Ratten; men dä sädant i de fleste af desta Nätter, som till största delen utgöras af Tull - och Accis-Vetjcnte, skulle hafwa den följd, att för hwarje förefallande Tull-ärende, särskilde Ledamöter mäste tillkallas, hafwa Le Zörfaltningar, enligt hwilka deste Tjenste - Den 2 Aprik. 63 Tjensteman/ äro förordnade till Domare i Tull-och AccisNatter, ej kunnat undgä, att wacka Riksens Standeruppmärksamhet och omsorg till nödig rättelses befrämjande
Dä nu harwid förekommer att, utom det Tull - och Aceis-Betjente icke alltid torde hafwa idkat Studier och undcrgätt wederbörlige förhör uti de för Domare-Embctet och Rattegängs-arenden sä högt magtpäliggande wetenflaper, de till lön och tjenst bero af en Styrelse, som sjelf delar befattningen samt att den, som upptäcker Lurendrägeri och understes, enligt Z Art. i. §. af Kongl.
Förordningen den 6 April i7stv, jär under hela ransakuingen och framgent wara okänd, hwar,'genom kan hända att den anklagade ffulle komma att dömas af sjelfwa angifrvaren, som enligt Författningarnc äger anRl i böterne och det gods han förklarar för consisqueradt, utan att en sadan olaglighet kan genom Partens inwändning förekomma- eller genom dest ätalan rättas; hafwa Riksens Stander ansett en sadan Organisation alldeles oförenlig med den säkerhet, som genom Domstolar bör bäda äspftas, och uti allmänna öfwertpgeistn om owäld Libehallas.
Uppä desse grunder anhästa Riksens Ständer hos Edcr Kongl. Maj-t i underdänighet, att, med uphaswande af de hittills existerande Gränft - och Sjö - Tulls samt Accis-Ratter i Räder mätte sörordnas: i:o Att RZdstufwu-Rätterne i Städerne hädanefter mäga till ransakning och afdvmande uptaga atta de Mäl, som de därwarande Sjö-Tlulls- och Accis-Nätter, enligt nu warande Författningar tillhöra, emot ätnjutande af lika Expence-Medel och Expeditivns-lösen, som Sjö-Tulls Rättcrne hittills tillkommit. 64 Den 2 April.
L:o Att de till Granse Tull-Rätterne hittils hörande Ärenden hädanefter mäge upptagas och afdömas, antingen af Häradshöfding med HäradS-Nämnd, där och näk sädant lämpligen kan ste, hwilkct pä Eders Kongl. Maj:ts Nädiga pröfning bör ankomma eller ock, dä den skyndsamhet, hwarmcd berörde mål, bade för det allmännaö rätt och enskildes säkerhet böra afgöras, sädant icke mcdgifwcr, af andre Lagkunnige män, hwilka till Domhafwande och Ordförande uti Eranse Tull-Ratter arstitueraS, och hwilka hwars ken i anseende till inkomst haftva nytta eller stada as Mälens utgäng, eller va något sätt sta uti beroende af den öfwer Lull-Wcrket befintlige styrelse; och syncS wid destc
Domstolar böra wid inträffande behof såsom Bisittare tillkallas 70- rväldige, bofaste och edswurne personer af närmast boende, hwilka, likasom Ordföranden, njuta enligt Taxan ersättning för de kostnader, som dem härigenom äbringas och Zw Att ändring uti Nättcrncs Utslag uti de nu omrörde ärenden mä sökas wid de Öfwer-Domstolar, dit sähane Mäl ifrän de förra Granse - och Sjö - Tulls samt Accis-Rätter, enligt Författningarne gatt, med iagttagande af lika tid och prästanda som de samma förcstrifwa.
Ständer framhärda, etc.
Föredrogs a nyo Lag-Utffottcts den Ly Mars pä bordet lagda utlåtande i anledning af de hos Högloft.
Riddcrstapet och Adeln anförda anmärkningar wid UtstottetS Betänkande öfwer det Lagens stadgande, att mö afhwad Alder hon wara mä, stall stända under förmynderskap.
Under upläsning af detta utlätande, äterkom Friherre kleming med Depukativnen och aftade redogörelse för sin bestickning.
Herr Den 2 Apeik. 65 Herr s5 kil-ited-rz, Wlhelm.
Man har aldrig känt nägon olägenhet deraf, att man ökat swärigheterne för omyndige personer att förklaras.myndige, och Allmänna Lagens stadgande i detta afseende har mig wetterligen icke medfört nägra oredor, eller lidande.
Dä Allmänna Lagen stadgat att mö stall stä under Fvrmynderstap, är detta ett owilkorligt förordnande, som iverkeligen harden sanna egenskapen af en Lag, att utan förklaring kunna winna en bestämd ätlydnad.
Hade Lag-Utskottet föreslagit att mö wid en mist bestämd äkder skulle blifwa myndig, sä hade detta Förslag ägt denna egenskap af Lag och invjligtwis kunnat antagas; men nu har Lag.lttstottet i det stället föreslagit, att ansökning om myndighet hos Dos mare stall göras, hwilken sedan äger att pröfwa och förklara Lagen, och deri göra dispcnse.
Rättigheten att dispensera
Lag har i detta, som i alla andra fall, altid till, hört endast Konungen.
Lag-Utskottet will ej erkänna, att förhällandet altid warit sädant, men hwilken är det som icke känner att Konungen altid i detta afseende grfwit dispcnse.
Min tanka är således att Lag-Utstottets förslag bör afsläs, och den Allmänna Lagens stadgande oförändradt bibchällas.
Det är mig berättadt, att öfrige Ständer, redan gillat Lag-Utskottets Förslag.
Det är lätt begripligt att Konungen ej lärer eftcrgiswa en Rätt, som ^ Honom af älder tillhört, och att det sälcdes ej kan winna stadfästelse.
Men pä det den mängd Ansökningar jagkänner redan finnas, och den myckenheten, som under tiden kunna inkomma ej till de Sökandes stora stada, mätte blifwa altför länge hwilande, fär jag föreslä, att i fall de andre Ständen härtill redan giswit sitt bifall, Ridderstapet och Adeln mätte anmoda dem, att åtminstone intill nästa Riksdag läta bero wid Lagens förra stadgande, och de Formaliteter sam hittills warit öflige Herr Aidd- och Ad. prat.
Sue Dmnd.
Afd.
Nio 5. 66 Den 2 April.
Herr von klsusWoUk, Lsrl 6u«tsk ll.eiobo!s, utbad sig akt ytterligare fä tillkännaglfwa samma tänkesätt som han i Lag-Utffottct yttrat, och hwilka i ett särskildt Protocollss Utdrag ätföljde Expeditionen
Han hade flere gänger inför Ridderstapet och Adeln vttrat den tanka; att den Allmänna Lagen borde oförändrad bibehällas.
Att wilja inskränka Konungen i sin rätt, more efter hans tanka origtigt.
Den skyndsamhet sorn desie ärender fordrade skulle äfwen förfelas, derest myndighet endast genom Ansökning hos, och pröfning af Domare, sturle kunna erhällas.
Wid detta tillfälle är ej fräga otti Näd, ty dertill fordrades att ej hofwa förtjent.
Här begäres endast Rättwlsa för den sorn anses hafwa förmäga, att sjelf stöta sina angelägenheter, och detta andatttäl bör efter min öfwertygelse pä allt sätt befordras.
Jag tillstyrker derföre lika med Herr KlwtLbLrg, att Utskottets betänkande mätte affläs, och Allmänna Lagen efter sin förra lydelse, jemte Konungens höga rätt, att derutinnan wid inträffande händelse pä sätt och i ordning hittUö brukligt warit, meddela dispenser bibehällas.
Heer von ZtrokUcd, blcnntnz Xcinlf.
När detta Mät förra gängeN hos Högloft.
Ridderstapet och Adeln förewar inlemnade jag ett Memorial hwari jag bewisade olägenhcterne af det Förslag, Lag-Utskottet uppgifwit.
Jag trodde att den irring skulle kunsta fortfara som derför läg till grund.
Det wore för widlöftigt att upprepa allt hwad jag dä anförde.
Det hufwudsakligaste wak att med den omgäng Lag-Ukststtet föreslagit skulle det kunna draga ut 7 L 8 är, innan pä en Ansökning om tvinnande af Myndighet nägot Utslag fölle, och under tiden alla de fördelar gä förlorade, för hwilkas ernäende en sädan Ansökning blifwit gjord.
Jag anser tillika wädligt, att denna LispensationL-Rätt af primat man skulle lunna utöfwas.
Män-'
Mänge skulle derigenom kunna raka ! lidanden, som swärligen stöde att ersätta.
För öfrigt är här icke sräga VM att i nägot afseende öka Konungens magt, endast akt bi» bchälla Hans rättigheter. Hwad !
Betankandet finnes anfördt rörande Konung LLIdl.
XUtes förbud att med Ansökningar, directe wanda sig till Konungen borde Lag» Utskottet hafwa kändt, att det angick endast Civila Ansökningar, och utfärdades i affigr att hindra sökande akt gä förbi de manlige Domstolarne.
Konungen utöfwade äfwen dä alltid Dispense s Rätten , och i Mä! af detta stag män» de man sig directe till Thronet». Zag kan Medes för min del icke annat än yrka afflag pä Utskottets utlätan-e, sch att allmänna Lagen mä oförändrad bibehällas.
Herr lAsnoer-itsw, isodsv. Z Regerings »
Formen är den stöna rättigheten tillagd Kongl. Maj:t att göra näd» men jag
Hat ingenstädes deri funnit honom berättigad» att dispensera Rikets Allmänna Lagar.
Detta ar det stät som söranledt Lag-Utstottets beslut.
Jag instämmer med de wävda Ledamöter, som nu yttrat sig, i allt hwad dd anfört rörande vlägenheterne af det föreflagna stadgans dct, Men jag katt ej med dem förena Mig deri, att Konungen skulle kunna dispensera Lagen.
OM sä ar bör wäl en Författning tagas, hwarigeNom det blifwer möjligt för den, som upphunnit nägon alder, och ager förmäga att sjelf stöta sina angelägenheter, att kunna blifwa myndig.
Pröfningen af desta omständigheter kan utan twifwclbäst göras af Domaren och Nämnden i den ort der personer» bor, hwilka bäst böra känna dest frägd, och dest egenskaper.
Jag sär derföre anhälla om Herr Grefwens och LandtMarstalkeNs proposition till bifall ä Lag - Utskottets Betänkande.
Grefwe loiötner, Molyk Väksn.
Sedan kunnige och yrfarne
Jurister redan yttrat sig öfwer detta ämne, skulle 6S Den 2 Apell. jag er uptaga Högloft. RidderffapetS och Adelns Lid, om Let icke more för att förklara, det jag ej tror Regerings, Formen ligga r wägen för Konungen, att dispensera Lagen.
Deri finnes intet förbud emot lenna rättighet, och i Le Mäl -er Konungen densamma förut utöfwat, synes mig säledes ingen inskränkning wara gjord.
Det är enligt med förhällandet af all Lag-stiftning, att endast pröfningen af facta, af deras förhällande till bestämd
Lag, och siuteligen sedan det blifwit utrvndt, Lagens tillämpning, kan tillhöra Dcmann.
Att göra dispense af undantag ifrån Lagen, Let är cnd st den werkställande magtens sak.
Rä härtill kominer» att derest den omgäng Lag-Utffottet föreftagit skulle gillas, der si desin ansökningar bv'de gcnomgä alla fo-^malit ter af en procesi, och af stridiga interesien och kanske äfwen af winnings-lystna Advocater förwrängas, den ägendomeN, hwaröfwer dispontions-rätt blifwit sökdt, under tiden kunde gä förlorad, synes bäde Lagen och klokheten ogilla detta Förslag.
Jag fär nu tillika anmäla att jag af ett Protocolls-Utdrag ser att Preste-Ständet afslagit Lag- Utskottets Förslag, och yrkat Lagens oförändrade bibchällande.
Om nu Ridderskapet och Adeln deri ssulle instämma, stadna twänne Stand emot twänne, saken förs faller,x och Konungens urgamla rätt förblifwer oförändrad.
Jag fär säledes tillstyrka ett beslut i enlighet med hwad Preste-Ständet rörande denna fräga afgjort.
Herr sk LUntsbsrF och Herr krinttscKälZ, förenade sig med Grefwe klörn».
Herr lAsnnerstam, yrkade, att han ej ännu kunds finna Konungen äga rätt att göra besia dispenser.
Lagarnas kraft, Samhällets och Medborgares säkerhet hwilnde pa bestämdhet i LagarnaS föreskrifter.
Det more blott i despotista Stater, der dispensations-rätten kunde Den 2 April. 69 Herr »k klinteberg, anmärkte, att af denna Herr Ugnnerstams rigtiga grundläggning broge han wid tiuäu.p-' ning ä detta ämne, den emot herr d-lannerstsrn- tanka stridiga slutföljd, att som Lag-Utskottets
Betänkande ej innefattade nägon bestämd, owilkorlig
Lag, utan blott en kämnad rättighet för Domaren, att efter omständigheterna bifalla eller afslä, dä Mö sökte att blifwa myndig, sä hade Lag-Utskottet sjelf bibehållit principen af dispense, blott med nedflyttning af rättigheten för desi utöfning, hwarigenom Lagen icke säledcs blefwe mera, men rväl mindre tydlig och bestämd, än ben nu är.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken, gjorde -derefter proposition till afflag ä Lag-Utffottets utlätande, samt att hwad denna fräga angar allmänna Lagen? stadgande mätte förblifiva oförandradt, 1 följe hwaraf i Kos nungcns rätt att göra dispense, ingen rubbning kunde äga rum Bifölls.
Herr Grefwen och Landt - Marskalken, tillkännagaf, att han nyst erhållit underrättelse, att KonglMajit tills i morgon middag kl. half till 2, ärnade uppkalla Riksens Ständer till plenum plenorum ä MsSalen.
Friherre lckljencrsntr, ^soksn Wilbelm, anförde till Protocvllet följande:
Nidderffapets och Adelns Plenum den s Martil, blef uppä Herr Grefwe lVläinors^af mig unders stödde motion bifallit, att det uttryck i Högloft.
Statsutskottets Finance-plan som stadgar att Riksgälds-Cons Loftet icke singe utgifwa nya.
Creditsedlar till annat anda malz - Den L April.
Mäk, Myle a? de förflitne sedlar, som i sädan assigt tzstlämnades, stlille sä förklaras» att Contoirct enär be? hoftyet het fyrhade mätte fä ersätta den minstning i deg till andre ändamäl päräknade Fond som Igenom den Cons toiret äiagde realisation kunde uppkomma, endast metz wils tor att Cretzitsedel-stocken aldrig öfwerstiger den summa af 6,26r,587 Niksd, 28 still,6 runsi., som i UtstottetS osman» berörde
Financc-plan är uppförd
Detta beflut är ocksä intagit i 6:te §. af det Protos <ylls-Uttzrag som bestämmer, med hwatz Vilkor Högloft,.
Stäntzet antagit Finanee-plancn, Hetzerwärda Bontze-Ständet har med Ridderstapet och.
Adeln altzcles instämt.
Men dä deremot Högwörtzige Präster ych Wäilvft. Borgare-Ständcn sig i denna fräga icke yttrat är .Annet om icke oafgjortzt ätminstvne för de werk-, ställande mindre tytzcligen bestämdt; hwarföre jag, ehuru ogerna nägot uppehäll as mig göres, nödgas anhälla, att Högloft'.