Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men en annan del af samma historia omtalar äfven andra män, hvilka, sedan den småaktiga skråandan, sedan de enskilda interessena allt mer och mer börjat, göra sig gällande, tycktes glömma de löften, de gifvit Nationen, och de förhoppningar, densamma fästat vid dem.
Den representationsform, vi nu äga, är ett resultat af de förhandlingar, som i sednare afdelningen af 1809 års historia omförmälas; en representationsform, hvars ofullständighet 1809 års Ständer dock ansågo sig ej kunna undgå att högtidligen erkänna, då de förklarade, att den endast var provisorisk.
Men detta provisoriska tillstånd har under dess 25-åriga tillvaro hotat att öfvergå till ett för framtiden nästan oföränderligt fortfarande.
Nu först har fråga ånyo blifvit väckt att taga beskaffenheten af denna representationsform under pröfning.
Lika med en annan talare hyser jag erkänsla för Den 11 October e. m.
Constit.Utsk. derföre, att det underställt RiksStms bepröfvande frågorna otn en förändrad Nationalrepresentation.
Ett förslag i detta hänseende torde nu icke vara för tidigt.
Den ökade missbelåtenheten med närvar.
Representation synes allt mer och mer gifva sig luft, och hvarje riksdag tyckes lemna ny häring ät denna missbelåtenhet.
Det skulle icke vara ur vägen att nu göra en framställning af de resultat, sorn sednare riksdagar medfört, om icke sådant vore öfverflödigt, enär desamma redan äro alltför väl kända.
Få äro också de röster, som ännu utom representanternas församlingsrum höja sig tili försvar af Svenska representationssättet; men dessa få försvarare hafva likväl den lyckan att kunna bland sina trosförvandter räkna Constit.Utsk:s majoritet.
Dock torde dessa tomma declamationer, dessa meningslösa ord och mest bestämda motsägelser, hvaraf Constit.Ulskrs ifrågavar. memor. öfverflödar, nogsamt ådagalägga svagheten af det deruti erhållna försvar och bevisa, huru kraftlöst och otillräckligt detta biträde är för att stödja en representationsbyggnad, som redan länge lutat till sitt fall.
Det är för öfrigt ett märkvärdigt och talande bevis på den närvar.
Representationens sammansättning, att tvärtemot opinionen icke allenast i alla landsorter, utan ock i nästan alla andra länder, åtskilliga af Svenska folkets s. k. representanter icke draga i betänkande att öppet förklara, att den fyrdelade ståndsrepresentationen fullkomligare än någon annan motsvarar tidens behof och Nationens billiga fordringar.
Men då jag icke hört någon inom detta hus taga Constit.Utskts memor. i försvar, och då jag förmodar, att detta memor. kommer att undergå det ödet att varda ogilladt såväl af R. o. Ad. som af de öfriga Stånden, vill O < O ^ 7 jag icke upptaga tiden med att ingå uti en öfverflödig vederläggning af de satser, detsamma innehåller.
I anledning af hvad de talare anfort, sorn här uppträdt ech höjt sina röster för alt till större eller mindre del loftala den Representation, vi nu äga, anser jag mig böra yttra, att, om jag äfven skulle medgifva, det denna representation möjligen kunde hafva någon fördelaktig sida, jag dervid fäster det uttryckliga vilkor, att densamma, för att kunna i någon mån gagna, måste oundgängligen uppenbara sig i andra former, än de nu gällandp; och det är egentligen dessa odugliga former, sorn utgöra orsaken lill de klagomål, hvilka allmänt förnimmas öfver riksdagarnas längd och kostsamhet.
Det är också med denna öfvertygelse, som jag biträder det förslag, hvilket af Gr.
Frölich blifvit framstäldt.
Hvad det andra förslaget beträffar, som i dag utgjort föremål för några talares framställning, nemi. antagandet af den S. k. allm, valrätten, kan jag icke neka, att i sin princip detta förslag företrädesvis äger förtjensten af rättvisa och billighet; men då jag betvifla?-, att, under närvar, förhållanden, en allmän valrättighet kan hos oss införas och behö-> Den ii Octobcr e. m. 343 rigell utöfvns, oell då jag likväl anser det högst nödvändigt, att någon förändring i vårt representationssätt åstadkommes, måste jag öfvergå till den mening, som åtminstone innefattar ett sätt, hvarpå man kan komma till det förbättrade skick, sorn åstundas.
Jag viii icke förespegla farhågor, som ännu torde vara för tidiga, men som dock icke sakna all grund.
Jag anser mig likväl icke böra underlåta att tillkännagifva, det jag för min del fullkomligen instämmer uti hvad Gr.
Horn förklarat, och att jag således lika med honom anser vår närvar.
Representation, under sin nuvar. oformlighet, icke ingifva det förtroende, sorn fordras för att betrygga ett om sin urgamla frihet ömtåligt folk.
En representation, som icke äger sin garanti uti allm. opinionen, torde under dessa tider vara för svag för alt kunna påräkna ett fortfarande bestånd.
Hvad särskildt den del deraf beträffar, som jag har äran tillhöra, kan jag icke neka, att, efter all min öfvertygelse, detta Stånd numera på långt när icke äger det politiska anseende och inflytande, det fordom ägt; men jag tror, med en annan talare, att Svenska Adelns rol ännu icke är till fullo utspelad, ehurn rolens fortsättning ovilkorligen torde förutsätta en öfvergång till förbättrade former.
Jag förmodar, att, i fall, på sätt Gr.
Frölich föreslagif, Representationen skulle sammanträda på en kammare och R o. Ad. der representeras af sina utmärktaste ledamöter, Ståndet skulle vinna ett inflytande, vida öfver hvad det nu har och under dess närvar, representationsform kan hoppas att någonsin erhålla.
Hvad angår Hr Dalmans förslag, att, i händelse ej den allm. valrätten skulle kunna införas, Stånden åtminstone måtte, lill öfverläggning sammanträda på en kammare och rösta ståndsvis, så médgifver jag, att det vore ett steg på reformernas bana.
Men då detta steg först efter förloppet af någon tid skulle leda till det mål, som Gr.
Frölich åsyftar, nemi. alt afskaffa voteringen ståndsvis och inföx-a omröstning per capita, så vet jag icke, hvarföre man ej utan omväg kan gå den genaste vägen lill samma mål.
Jag har visserligen funnit åtskilliga anmärknlr af icke obetydlig vigt i dag framställda mot Gr.
Frölichs förslag; men dessa anmärkntr hafva till en del redan blifvit vedei’- lagda af andra talare och äro till en del åter endast af en underordnad betydenhet i jemnförelse med de fördelar, som ifrågavar. förslag kan bereda.
I fall R. o. Ad. skulle återremittera Constit.TJtskts mernor.
N:o 35, med uttryckande, såsom sin anmärka., af den gemensamma tanke, att Utsk. bör inkomma med ett jemnkningsbetänk., grundad! på ifrågavar. förslag, betviflar jag icke, att, derest detsamma äfven skulle af-de öfriga RiksStm nu blifva godkändt till grundlagsenlig behandling, Ständerna vid nästa riksdag, efter förloppet af den tid, som intilldess kommer att förflyta, jemväl skola förena sig om dess antagande.
Det är egentligen för att åtminstone kunna vinna någon positiv förbättring i 344 Den ii October e. m. vårt representationsskick, som jag skänker min röst till ett förslag, hvilket visserligen har sina fel, men som kan förbereda ölvergången till ett ändamålsenligare representationssätt än det närvar.
Jag tror äfven, att genom detta förslags antagande en utväg skall vara beredd att inom Ståuden inkalla de orepresenterade medborgare, som för närvar, finnas utom desamma.
Jag hyser nemi. den förhoppning, att dessa orepresenterade medborgare utan svårighet skola sedermera vinna inträde inom Representationen; men jag delar icke en talares åsigt, att dessa medborgare, såsom deltagande uti Representationens förhandlingar, icke skola komma att utöfva något väsendtligt inflytande på resultaten af våra riksdagar.
Vi hafva haft en motsatt erfarenhet under loppet af denna riksdag.
De få personer, som nu för första gången blifvit berättigade till inträde i BorgareSt., hafva gifvit en särdeles vigt åt detta Stånds öfverläggningar, och samma vigt måste alltid blifva en följd af personers inrymmande i Representationen, hvilka icke dit inkommit på grund af bördens tillfälliga rätt eller i följd af en ensidig skråanda, utan på grund af ett fritt folks fria val.
Jag anhåller om propos. på Gr.
Frölichs förslag till gemensam tanke i förevar..fråga.
Då 2tne talare här åberopat 84 § Reg.F. såsom hinder för R. o. Ad. att kunna få discutera öfver grundsatsen af allm. valen, torde det vara nödigt att först i korthet säga några ord till besvarande af denna invändning.
I detta ändamål får jag äran först och främst fästa uppmärksamheten derpå, att hela Constit.Utsk:s memor. handlar om gjorda förslag till en Nationalrepresentation, och sedermera erinra, att just samma talare, som gjort invändningen, sjelf ledamot af Constit.Utsk., erkänt, att frågan om de allm. valen utgör hufvudsaken i Constit.Ulskrs memor.
Jag hemställer då vördsamt, om det kan vara grundlagsstridig! att vid föredragningen af ett Utsk:s memor. öfverlägga om det, som utgör hufvudsaken i samma memor.; och då jag tror att svaret härpå icke kan blifva tvifvelaktigt, kan jag också icke inse något hinder att ingå i undersökning af alla de frågor, hvilkas besvarande kunna- bidraga till den utredning och öfverensstämmelse i tänkesätten, hvilken utgör ändamålet för öfverläggningen.
Hvad sjelfva saken beträffar, tror jag, lika nied den talare, som sist yttrade sig, att man icke behöfver uppdraga den mycket skuggade taflan af framfarna tiders split och förvillelse inom vår ståndsrepresentation, för att komma till den slutsats, att opinionen är allmän derom, att våra represen lat ionsformer äro bristfälliga, och jag är t. o. m. öfvertygad, att denna opinion är föga skiljaktig derutinnan, att grunden till bristfälligheterna ligger uti vår fyrdelade ståndsrepresentation.
Jag tror icke, att man för bevisandet häraf behöfver ingå i nå - Den ii Octobfr e. m. någon theoretisk afhandling om samhällets elementer.
Jag anhåller, mina Hrr, att få fästa Eder uppmärksamhet derpå, att ett vida närmare bevis finnes till hands, — ett bevis, så vigtigt, att jag knappt kan föreställa mig, att det skall jäfvas af någon inom detta hus, som icke handlar utan allt afseende på skäl och facta; jag menar, mina Hrr, det bevis, att vi sett den förmögnaste och en af de mest aktningsvärda corporationer i samhället, en Corporation, hvilken genom sin ställning är mer än någon annan interesserad för ordningen och det bestående, jag menar ledamöterna af Stockholms börs, nyligen, uti en till K.
M. ingifven petition, nästan enhälligt uttrycka den önskan, att hvarje fullmyndig och sjelfberoende Svensk medborgare, utan afseende på börd eiler yrke, måtte kunna välja och väljas till ledamot i Representationen.
Men då flera ledamöter mot grundsatsen af allm. valen gjort erinringar, hvilka icke böra lemnäs obesvarade, emedan de lätt kunna vederläggas, anhåller jag att några ögonblick dermed få upptaga R. o. Ad:s tid.
Jag vill icke uppehålla mig vid den motsägelse, som äger rum emellan det yttrande, som den ädle Frih, här bredvid mig (Frih.
Roye) i dag afgifvit angille grundsatsen af allm. valen, och de tankar den adle Frih vid i8i5 års riksdag yttrade i samma ämne, uti hvilket sednare jag, lika meden talare förut, ber att lill alla delar få instämma.
Det må vara nog, att den ädle Frih. sjelf med en sällsynt eontenance funnit, att icke allenast ingen absolut motsägelse, utan t. o. m. en nära fullkomlig öfverensstämmelse äger rum emellan dessa båda yttranden.
Jag ber att få öfvergå till några andra omständigheter.
Den adle Frih. bredvid mig äfvensom en annan ädel Frih. midt emot (Frih.
Klingspor) hafva framställt den tanka, att ett lands representationssätt utgör ett vilkor för regeringssättet
De hafva härutinnan onekligen uttalat en verklig sanning.
De hafva framställt en annan grundsats, nemi. den, att det vore ett oting att sammansätta ett monarkiskt regeringssätt med en representation af republikansk syftning.
Denna fråga är, jag bekänner det, ytterst vigtig och grannlaga; och jag vill derföre icke här försöka att fälla ett afgörande omdöme derom, huruvida icke äfven i denna sats kan ligga någon sanning, och om icke historien uti en aflägsen framtid skall komma alt anföra de Europeiska staternas nuvar. constitutionelia monarkier såsom blott en öfvergångsformation tilt verkligt republikanska samhällsinrättningar; men jag hemställer, mina Hrr, då man här yttrat sig om republikanska institutioner, huruvida icke redan uti sjelfva det första begreppet af constitutionel monarki, i sjelfva begreppet om en representation, i hvad form den än må tänkas, ligger en republikansk syftning, såvida sjelfva vilkoret för dessa samhällsformer är ett inflytande, som under en eller annan skepnad utgår från 14 H. 44 3/(6 Den xi O c t elier c. m. folket eller de styrda.
Jag vill icke yttra mig till besvarande af de vidlyftiga argumenter, sorn här förekommit till bevis för, huru illa det står till i Nordamerika, isynnerhet som föga derom torde behöfva yttras, sedan man å andra sidan sjelf till det mesta vederlagt invändningarna härom genom att nödgas erkänna, att det folket är förmöget, dugligt och i materielt afseende lyckligt.
Men jag ber att få öfvergå till några af de anmärkntr, som blifvit gjorda vid grundsatsen af allm. val.
Den adle Frih. midtemot har sagt, att det är interessena, icke personerna, som böra representeras.
Jag tror, att han deruti har rätt.
Men, mina Hrr, hvad är det vi isynnerhet klaga öfver i afseende på vår Representation, om icke just den omständigheten, att utom denna Representation stå så många, stora och mägtiga in toressen, som icke äro representerade, och det största bland alla , folkets interesse?
Jag har vid denna riksdag sett en aktad ledamot af Constit.Utsk., som sökt att på en annan väg än genom de allm valen komma till målet, medelst ett fulslag, som skulle hopflicka och sammanjemnka alla de särskilda interessen, som nu måste stadna utanför Representationen: jag menar det förslag, Gr.
Spens afgifvit; men jag hemställer, om icke hvar och en långt för detta af Constit Utsk:s Öfverläggningar funnit, att denna sammanjemnkning, nära nog ända till oändlighet, i verkställigheten blir omöjlig, utan att ändock hafva någon fullkomlig enhet eller uppfylla Nationens rättvisa fordringar?
Månne icke deremot alla dessa samma interessen blefve fullkomligt lika obehindrade att göra sig gällande vid allm. val?
Man säger, att det conservaliva interesset i samhället då icke mera skulle komma fram.
Jag hemställer, om man icke härvid alltför litet eftersinnat, huruvida detta öfverensstämmer med verkliga förhållandet.
Hvilketdera ledde väl mera sannolikt till det ändamål, de värda talarne afse, antingen en Adel, hvaruti, såsom nu inom detta hus, icke finnas mer än 3 ä 4 personer af den dass, som, i egenskap af representanter för jordegendom, skulle utgöra det conservaliva elementet, eller en Representation, sorn måste utgöras af sådana personer, hvilka äro fastighetsägare eller jordbrukare i Sverige.
Man här sagt, att ett aristokratiskt element måste linnas uti Representationen, såsom representerande det ädlaste, dygdigaste och fullkomligastef Jag vill gerna ingå på denna vackra definition af det aristokratiska elementet; men jag hemställer just derföre, på hvilketdera sältet dess betydelse blir mera v.erkliggjord, antingen genom en folkrepresentation efter allm. val, der förtjensten, dugligheten och det allm. förtroendet alltid måste främst taga ut sin rätt vid representanternas tillsättande, eller uti en Pärskammare, såsom uti England, der Konungen utnämner 7o ä 80 Pärer på en gång, för att representera deras interesse, som på den stora arbetande mängdens bekostnad lefva i sorglös beqvämliehet och öfverflöd.
Så - Den ii October e. m. dan är den aristokrati, som måste uppkomma af den sjelf— skrifna representationsrätten.
En talare liar framburit
Norriges exempel mot allm. valen.
Hr v. Hartmansdorff säger sig-nemi. af sin erfarenhet vid 4 Storthing hafva funnit Norrska representationssättet icke kunna anföras såsom ett tillfredsställande mönster eller innebärande ett verkligt conservativt element.
Jag får då fästa den värde ledamotens uppmärksamhet derpå, huruvida icke Brödrarikets Storthing byst inom sig ett tillräckligt conserverande element, enär detsamma under tvenne (3:ne) på hvarandra följande sammankomster, på ett värdigt och för andra representationer i högsta måtto fplivärdt sätt, conserverat sin conslitution emot de försök, som från Regeringen blifvit gjorda att på densamma inympa ett annat element, som jag icke vill kalla conserverande, utan bal sam eran de.
Man har yttrat mot valen i Nordamerika, Frankrike och England, att det blott är penningen och intrigen, som bestämma deras gång.
Hetta kan jag för ögonblicket hvarken jaka eller vederlägga, emedan jag erkänner mig dertill icke äga nog kunskap oin tilldragelserna vid deras val, hvarom mina motståndare fällt så afgörande omdömen; men om så verkligen skulle förhålla sig, att corruption och intriger stundom afgöra valen, hemställer jag, hvilket som vittnar om ett lyckligare tillstånd i det oifenlliga lifvet, antingen att förtroendet att vara folkets representant anses för så hedrande, alt de sökande derför vilja vidkännas betydliga uppoffringar, ehuru äfven detta i sig sjelf ar orätt, eller också, såsom det här går till i en del af småstäderna, att borgerskapet nödgas gå, snart sagdt, från dörr till dörr bland sina medlemmar för att finna någon, som vill åtaga sig representantkallet.
Bo^e har sökt skräma oss för en början till anarki och har för detta ändamål framkallat för Husets syn de Franska Jacobinerklubbarnas blodiga skuggor, med hvilka våra conferencer blifvit jemnförda, såsom föreningar, vid hvilka en magt utom Stånden kunde komma att uppstå.
Frih. har sjelf medgifvit, att han i dag varit sjuk.
Jag vill derföre tillskrifva dessa Hr Frib:s farhågor mera en sjuklig phantasi, än någon annan orsak; och hoppas jag, att Ilr Frih. innan nästa riksdag kan återkomma från dessa förskräckta föreställningar, likasom Hr Frih. nu förklarat sig hafva blifvit klokare än 1815.
Jag torde derjemte få erinra, huru Hr Frih. ser farhågor, der ingen annan ser dem , och i detta afseende påminna, huruledes Ilr Frih. för io år sedan, då fråga uppstod om publicitet vid öfverläggningarna, befarade, att endast få se mobben på läktaren.
Jag hoppas, att Hr Frih. lika litet i det ena fallet skall behöfva se sina farhågor realiserade, som de inträffat i det andra.
Hr Frihts förslag, att man först vid upphunnen 35 års ålder skulle vara berättigad att inträda i representant - 348 Den ii O c t o b e r c. ra. kallet, torde något bättre argument för motsatsen ieke kunna anföras, än att Hr Frih sjelf räknar den mest bemärkta tidpunkten af sin verksamhet såsom representant från en vida tidigare ålder.
Jag bör till slut nämna, det jag hade trott, att man icke skulle behöfva ingå uti någon afhandling om theorierna för samhällets elemenler för att öfvertyga om olämpligheten af ståndsfördelningen; men deremot kan jag icke neka, att jag hört ett annat skäl yttras emot en representationsförändring, byggd på allm. val, och hvilket jag anser för det vigtigaste af alla att undanrödja.
Jag har nemi. mindre hört några invändningar emot riktigheten af deras grundsats, än en betänklighet emot förändringen, hemtad endast och allenast från det skälet, att man misströstat, att saken skulle kunna gå fram på denna väg.
Detta har jag ofta förnummit i enskilda sällskapskretsar, och flera talare, sorn i öfrigt utan tvifvel dela med mig samma öfvertygelse, hafva här fastat sig dervid.
Jag anhåller likväl, att hvar och en, som låtit afhålla sig af detta skäl, måtte eftersinna, att det, å ena sidan, är det svagaste af alla, och att det deremot å den andra icke finnes någon god sak , icke någon för det allmänna nyttig förändring af större omfattning, emot hvilken icke detsamma kan användas
Måtte derföre hvar och en i denna sak öppet säga sin tanka utan afseende på andras; det är endast på detta sätt sanningen och folkets verkliga interesse kunna gå segrande ur striden, om än till en lid besegrade.
Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., att, vid proposmas uppställande, den af Frih.
Kantzou gjorda propos. först måtte komma i fråga såsom contrapropos. till Utskrs förslag.
Om den blir besegrad, blir det ju tillfälle för alla dem, som hafva särskilda förslag, byggda på inflickning i Stånden af de elejnenter, som nu stå utanför Representationen, att få göra sin talan gällande i de påföljande voteringarna.
Frih, Kantzou, Joh. A Ib., uppläste följande; Tiden har långt framskridit, sedan jag begärde ordet; det lider till natten.
Jag vill derföre förbigå alt upptaga till besvarande sådana anmärknrr emot mitt anförande, som, ehvad sammanhang de må hafva eller icke med ämnet, likväl icke leda till att utreda detsamma och sålunda icke kunna skänka hvarken R. o. Ad. eller mig någon tillfredsställelse.
Bland dessa räknar jag dem, rörjde formen, af Frih.
Cederström och Hrr v. Hartmansdorff och Lagerhjelm, och dem, rörtde Norra Amerika, som Frih. Boye behagat anföra.
Jag skulle emedlertid vilja gifva denna sednare det råd att antingen sjelf besöka detta land eller ock läsa mera än en resebeskrifvares åsigter om dess verkliga ställning för att öfverlygas om oriktig beten af den målning deröfver, sorn han till II.
R o. Ad, aflemnat.
Äfven Frih, Klingspor synes mig icke särdeles hemmastadd med tilldra»
D e n ii O c t o b e r e. m. gelserna inom dessa stater, utan torde behöfva göra sig dermed bättre bekant.
Jag vill emedlertid i korthet försöka att vederlägga några af de väsendtligare inkast, som blifvit gjorda mot mitt algifna yttrande, i den mån jag desamma kunnat uppfatta.
Man har funnit det främmande och ändamålslöst att bär yrka allmän valrätt, och man hoppas icke framgång åt denna tanka.
Tron ej, mina Hrr, att jag nu hoppas en sådan framgång.
Men som ordspråket lyder:
Gutta cavat lapidem, non vi, sed saepe cadendo; och dessutom har jag ansett det vara min pligt att här framföra de opinioner, sorn hysas äfven utom detta hus, ja, utom alla fyra RiksStånden , att låta Nationens — folkets — röst höras afven har.
Jag har sjelf haft den äran att först teckna mitt namn på en till II.
M. Konungen ingifven petition, i den syftning, jag nu utvecklat, hvilken på omkring 8 dagar biträddes af 4oo bland de mest ansedda, förmögna och upplysta af hufvudstadens borgerskap, och jag skulle handla orätt, om jag läte detta tillfälle gå förloradt att försöka göra denna min och deras tanka till R. o. Ad:s gemensamma.
Nationens kärlek för sina gamla institutioner, och man har talat om, att det icke vore personligheterna, utan interessena, som borde representeras.
De, som alldeles icke vilja någon förändring af det gamla, äro alltid tillreds att åberopa folkets kärlek derför, häfdens helgd etc.
De hafva orätt.
Erfarenheten talar emot dem, ty folket älskar ej dessa institutioner.
De äro för detsamma fullkomligt likgiltiga, ty det ser, att de äro utan gagn, utan kraft; att de äro förmånliga endast för dem, som, i skygd deraf, vilja makligt njuta embetsmannalifvets emolumeutev och ansvarslöshetens dulce otium; att de deremot hindra all progj-ess, all utveckling, all reform; och är det väl täukbart, att ett upplyst folk kan med någon förkärlek omfatta dylika institutioner.
Man säger, att de visat sig skydda frii heten oell de stora interessena i samhället.
Så har åtminstone icke jag läst vårt lands historia; ty så länge corporationerna (hvilket en annan värd talare äfven utvecklat) vörö mägtiga, bildade de partier mot hvarandra, och sedan de upphört vara mägtiga, qvarstå de blott såsom gengångare, såsom tomma skuggbilder, liela historien visar också, att de två öfra Stånden, Adel och Prester, (ett ämne, som äfven för en stund sedan af någon ledamot vidrördes) utgjort aristokratien och att de båda andra- blifvit tillkalla,-, dc för att skydda
K o n u n ga m a g t e n mot de förra, Detta skydd har vanligtvis slutat med att föra Jandet i despotismens armar, tilldess olyckan och förräderiet åter fört det i aristokratiens och partiernas, och detta är kretsgången af hela vår rcpresentationshistoria sedan 400 år, tack vare Rikets 4 Stånd.
Helgden af dessa minnen tyckes åtminstone mig icke höra vara särdeles stor. 35o Den 11 Octobcr c. m.
Skillnaden emellan att representera personligheter och interessen är icke lätt att fatta, så vida det allmännas interesse alltid måste vara mängdens af de enskilda, och så vida det är detta allmänna interesse och icke endast vissa skråns och corporationers, sorn bör i Riksförsamlingen bevakas.