Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. att genom und. skrifvelse hos K.
Rl. anhålla, det K.
M. täcktes låta företaga en så beskaffad undersökning angrde tolagens tillkomst och användande, som K.
Commeree-colhm och särskilde comiterade föreslagit, samt att K.
M. derefter behagade vid denna riksdag till R.
St. aflåta dess nåd. förslag till dels reglering af stapelstädernas lolags-inkomster, och dels controller öfver deras användande till sina bestämda ändamål; och att, i afseende på de s. k. stadsandelarna i uppstäderna, K.
M. jemväl malte täckas låta infordra nödiga upplysningar ang:de berörde stads-andelar och de afgifter af enahanda beskaffenhet, som tinder annan benämning kunde uti åtskilliga städer i Riket äga rum. samt deraf lemna R.
St. vid denna riksdag kännedom, och då tillika i nåd. afgifva förslag till den reglering härutinnan, sorn af omständigheterna kunde påkallas.
Någon K. propos. i dessa ämnen har ännu icke till Stånden ankommit, och ej heller har jag mig bekant att något förslag till reglering i omförmäldta afseende är utarbeladt; men då frågorna äro för landet i allmänhet af högsta vigt, och man, med anledn. af den anda, som vid denna riksdag utmärker BorgareSt., skäligen kan hoppas, att dess ledamöter ej skola spara, hvarken möda eller upplysningar, för att bereda ali den kännedom om rätta sammanhanget med omförmälda afgifter, som för fattande af beslut i afseende på dem erfordras, får jag föreslå: alt förslag till reglering af tolags-afgifterna i stapelstäderna och stads-andelarna i uppstäderna måtte vid denna liksdag varda utarbetadt, och nämnda afgifter, i öfverensstämmelse med billighet, nedsatta eller ock helt och hållet afskaffade.
Den 7 Man e. ra. 3^7 Jag anhåller om remiss af denna min motion till Allm.
Dessa 5 motioner Indes på hordet.
Hr d' O rch i ni o n t, Wilh. Albrecht, hade ingifvit följande:
Ehuru jag vågar tro, att R.
St. vid detta riksmöte icke underlåta att behjerta landtstats-tjenstemännens ställning och behof af lönetillökning, särdeles som K.M., genom dess nåd. propos., härpå fastat R.
St:s uppmärksamhet; har jag dock icke. kunnat skilja mig från deri farhåga, att möjligen, äfven vid denna riksdag, Statens tillgångar kunna blifva otillräckliga för ifrågavar. ändamål, i jemnbredd med andra, icke mindre väsendtliga behof, hvartill äfven anslag erfordras.
Obestridligt är det likväl, att en del af landtstaten befinner sig uti en högst vanlottad ställning, i afseende på löne-inkomsterna, såsom lands-kamererare, åtskillige kronofogdar och härads-skrifvare; och synnerligast krono-länsmännen uti det mig nådigst anförtrodda Skaraborgs län.
Igenom ett sådant förhållande skulle det ock kunna inträffa, att tjensterna blefvo mindre väl handhafda, enär för gifvet måste anses, att en mera lönad tjensteman alltid säkrare fullgör sin pligt, än en af näringsomsorger för mycket nedtryckt och beroende; men att förnöja alla så, som behofvet påkallade, torde blifva svårt, om icke — för närvar. — omöjligt.
Under denna förutsättning har jag ansett min pligt fordra att motivera åtminstone några mindre fördelar, som, utan Statens särdeles betungande, skulle kunna tillskyndas kronohetjeningen , intill dess ändamålsenligare och mera bestämda löneförmåner för dem kunna vinnas.
I sådant afseende vågar jag föreslå: 1:0 att de länsmän, som ännu sakna boställen, och såmedelst icke äga mer än sina 100 r:dr i lön på stat, måtte blifva med boställen försedde.
Dertill föreslås de till Staten indragna militie-boställen, samt jägeri- och skogs-betjentes bohemman, i den mån dessa blifva lediga; samt att på de ställen, der nuvar. länsmansboställen äro alltför små, helst sådana finnas, som endast kunna jemföras med torp, boställsfyilnad till ett visst hemmantal af minst mantal, måtte få tagas.
— Om ock icke inom districtet att prestera, skulle dock sådant kunna vara alt tillgå på andra ställen inom länet och genom utbyten af hemman så tillvägabringas, att länsmannen helst inom districtet finge bostället sig anvisadt. 2:0.
Jemte förhöjning uti expeditions-taxan för länsmän och kronofogdar, föreslår jag, att desse tjenstemän äfvenledes måtte för alla sina förrättningar, så i afseende på medels indrifvande, som för alla andra handräckningar, utan 348 Den 7 Mars e. ni. annat undantag, Un för Kronans räkning, få beräkna sig samma rese- och dagtractaments-ersättningar, som för privata utsökningsmål, jemte lösen för alla sina härutinnan utfärdande expeditioner. 3:o.
Att för försegling af brännvinsredskap, rese- och tractaments-ersättningar malte få tillfalla krono-betjeningen för inmurade pannor, så vidt bestyret dermed k o miner att fortfara, på samma sätt som hittills; helst det icke kan vara med någon billighet förenadt, att i och för brännvins-bränningen, sora utgör en enskild industriel handtering, besvär och kostnader skola tillskyndas krono-betjeningen för intet.
Det tyckes dessutom vara oriktigt, att den mindre bemedlade skal) vara tvungen att transportera sin brännvins-redskap till de ställen krono-betjeningen utsätter för förseglingen, då deremot den mera förmögne, soin kunnat bekosta sin brännvinspanna inmurad, och hvilka pannors antal årligen okas, äger rättigheten alt få förseglingen hemma hos sig verkställd, utan all ersättning.
Vedergällningen i detta afseende för krono-betjeningen föreslår jag till samma, som för afla andra privata förrättningar.
4:o, Onekligen hafva göromåjen under de sednare åren så ansenligen tilltagit, att krono-betjeningen måste hålla flere tjenste-bilräden nu än förr, och för länsmannen är det icke möjligt att fullgöra alla sina åligganden, ulan att han håller sig åtminstone en skrifvare.
Jag yrkar alltså att krono-betjeningen i allmänhet måtte få påräkna ett anslag till ljus och skrif-materialier m. in., samt dessutom blifva befriad från allt deltagande i kostnaderna för tryckningen af Jäns-kungörelserna, dertill desse tjenstemäns länga löneinkomster icke medgifva någon uppoffring; och 5:o hafva Landscontors-göromålen så högst betydligt tilltagit, att der icke möjligen kan undvaras flera tjänstebiträden, än förut ägt rum; hvadan jäg, för göroinålens behöriga gång, måste se mig nödsakad att begära lön på stat för en lands-contorist, utom den, sorn redan på stat bestås; hemställande jag, om icke lika anslag erfordrades för öfriga af de större länen; och anhåller jag om remiss af denna min motion till det Utsk., som handlägger |öne-regleringen i ali” mänhet för landtstaten.
Hr Adlerstam, Gustaf Ulrik, hade jngifvit ett så lydande anförande:
Jag får vördsammast fästa fl. o.
Ad:s samt öfriga resp, RiksSt:s uppmärksamhet på den högst oväntade oph säflsporda händelse med det anslag R.
St. vid 1828 och 18J0 årens riksdag behagade bevilja mig, såsom ersättning för hvad jag då visade mig hafva förlorat genom en tvetydigt ansedd banco-författning, den R.
St. ansägo böra af sådant skäl utgå ur lagstiftningen.
Den 7 BI a r s e. m. 349 Motion väcktes visserligen härom vid i834 års riksdag, i ,ändamål att vinna rättelse härutinnan; men den lärer måhända icke varit så motiverad, att den beredde någon framgång, hvilket jag alltså nij skall söka fullgöra.
De resp, RiksSt. behagade nemi, bevilja: R. o. Ad. b;qo r:dr 16,000, BorgareSt.
„ „ 7,294» samt Preste»- och BondeSt. ,, ,, 4>Ö5o.
Nu hade således RiksSt;n stannat vid 3:ne olika meningar, då jag alltså tror det ålegat BancoUtsk. att, enligt 73 §:n Riksd.Ordn., sammanjemka de olika meningarna och med förslag om en medelsumma till Ständerna inkomma, ty nämnde paragraf lyder sålunda:
Stanna RiksSt,m i sina beslut ofver någon fråga lili, hufvudsakligen eller till vissa delar, skilj aktiga /nellin gar , då skall hvarje
Stånds beslut genom prot.litdr. remitteras lill det Ulsk. , sorn med målet behandling haft, hvilket åligge, alt meningarna , så nära möjligt år , sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till R.
St.s plena , sorn öfver den yppade frågan sedermera definitivt besluta.
Skulle della förslag till jemkning fruktlöst aflöpa , Utvälja R.
St. i sina särskildta j/lena , genom allmän omröstning , till eli nämnd, all förstärka del Ulsk., till h vars handläggning lindel hört, sä alt ledamöter/te blifva trettio af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 §.-o föreskrifver, öfver den tvist i ga Jrägan, och åge alt densamma med R.
St.s rätt afgöra i” jnenUtsk., oaktadt delta bestämda grundlags-stadgande, måhända af förkärlek till sitt förra men återremitterade betänk., begick i det stallet den lika märkvärdiga som i mitt omdöme grundlagsvidriga mesuren, att nemi. inbjuda de håda Stånden, som beviljat största ersättnings-beloppen, att f rånträda deras redan fattade beslut och förena sig med de 2:ne Stånd, som beviljat den minsta summan; ty på intet ställe i grundlagen omtalas dylik inbjudning, såsom tillåten vid något tillfälle, emedan, efter mitt begrepp och troligen enligt allmänt språkbruk, inbjuda ej är synonymt med sammanjemka.
I denna mening, fast uti en annan fråga, yttrade sig å detta rum vid |834 års riksdag en värd talare, Hr Professor Cederschjöld- Jag vågar äfven tro, att 1828—18 >0 årens H. BancoUtsk., med fästad! afseende dels på redan citerade 73 §:n Riksd.Ordn,, dels pä 83 §:n Reg.Fin; sorn, rör:de grundlagaröas tolkning, stadgar att de böra ”efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillä in— pas”, bort behandla förevar, fråga helt annorlunda.
Sedan Utsk. genom prot.utdr. redan blifvit underrättadt, huru frågan afgjorts i samtliga Stånden, var det med en viss förundran R. o. Ad. emottog Utskts inbjudning att frånträda sitt redan fattade beslut, hvilken inbjudning alltså afslogs; men BorgareSt. deremot, märkvärdigt nog och livil - 35o Den -j AJ a rs e. m. ket torde vara exempellöst i våra riksdags-annaler, ingick på och antog det grundlagsvidrigt gjorda inbjudandet, och uppref såmedelst sitt redan fattade, justerade och olficielt meddeldta beslut.
Att BorgareSt. likväl ej agde någon i grundlagen medgifven rättighet att frånträda ett redan fattadt beslut, vågar jag tro det ingen af närvar.
Representation lärer antaga såsom tillåtet; derest man icke godtyckligt får förbise grundlagsbuden och egenmägtigt stifta lag för tillfället, i hvilket för nationen obehagliga fall det vore vida bättre, örn inga grundlagar funnos.
Att grundlagarnes stiftare likväl afsett och med dem velat bereda trygghet och säkerhet för hvarje medborgare mot möjligen inträffande försök att dem eludera, är stadgadt uti 58 '^:n Riksd.Ordn.:
”Vid justering af prot. eller prot.utdr., kan ett beslut ingalunda lindrås, men viii sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.
Utur ett prot. må vid justeringen, med Ståndets bifall och på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck och äfven deliberationer, sorn deraf följt; dock kunna ej sådana uttryck uteslutas , på hvilka beslutet tydligen sig grundar
Vid hvad ofvanföre blifvit anfördt, är jag likväl skyldig göra den förklaring, och derjemte full rättvisa åt största delen af det högtärade BorgareSt. vid nämnda riksdag, hvilka ej voro tillstädes, då inbjudningen antogs, att detta nemi. skedde i ett plenum, som utgjordes af blott 9 eller io personer, eller dem af Ståndet, som voro ledamöter i BancoUtsk.; ty alla de öfrige hade redan bortgått tillika med talmannen, lii' Lagmannen Ullberg, hvilken alltså lemnat klubban till vice talmannen.
Uti BancoUtsk. reserverade sig mot denna grundlagsvidriga Åtgärd: lii- Hofmarskalken Hammarhjelm, Hr Cancelli-radet af Wetterstedt, Hr Frih. Reutersköld, Hr Kammarherren Rosenblad, Hr Domprosten Lidman, Hr Prosten Forsslind och Hr Prosten Elfström, hvilka ansågo det åligga Utsk. att behandla frågan i enlighet med föreskriften i 73 §:n Riksd.Ordn., att sammanjemka de olika meningarna och föreslå en medelsumma.
När således den beviljade flogsta summan var 16,000 r:dr och den minsta 4j65o r:dr, så synes mig jemknings- eller medelsumman lätt vara funnen, samt alt 1 o,33.5 r:dr, såsom liggande emellan det högsta och det lägsta anslaget, vore det Ioelopp, jag, med afdrag af de erhållna 4,65o r:dr, vågar vördsamt hoppas R.
St. nu skola täckas mig bevilja.
I sammanhang med hvad jag ofvanföre haft äran andraga, vågar jag tro, det denna fråga grundlagsenligast skulle blifva behandlad, om Banco-Ulsk., dit jag vördsamt anhåller att den måtte blifva remitterad, anmodades handlägga henne i det skick, hon sig befann, då samtliga RiksStrns beslut inkommo till 1828—i83o årens BancoUtsk.
Grundlagsbuden blifva härigenom uppfyllda enligt dess stiftares afsigt, Den 7 Mar* e. ra. 351 celi Representationen utöfvar i och nied detsamma en handling af rättvisa: ty det lärer vara öfverflödigt nämna, att nu icke är fråga om nytt eller annat anslag, än hvad mig redan blifvit lie v i I jad t, men oformligt mig frångått.
Slutligen anhåller jag vördsamt, att detta anförande blir communiceradt de öfriga resp. RiksSt:n.
Hr von Stahl, Emil, hade ingifvit följande 2tne motioner: 1.
Olägenheterna af den närvar., sins emellan högst olika, indelningen af consuls-disti icterna, hafva länge varit insedda, likasom att en förändring derutinnan, i närmare öfverensstämmelse med det af flera främmande Regeringar antagna systeme, är, till fördel och nytta för handeln och sjöfarten, af behofvet påkallad.
Genom den nuvar. consuls-districtindelningen har å de flesta ställen consulernes verkningskrets blifvit alltför inskränkt, och man har, följande en föråldrad princip, i dessa mera tillskapat enskildes handels-ombud, än hvad de borde vara:
Statens ombud i främmande länder.
Utgående från denna synpunkt, hafva redan länge Rysslands, Englands, Frankrikes och Österrikes Regeringar anvisat åt sina general-consuler större embets-district, nied skyldighet att i alla hamnar, der behofvet sådant fordrar, anställa vice-consuler.
Då Ryssland l. ex. endast anställt en general-consul för alla Svenska Östersjöhamnar, äger Sverige deremot i Ryssland blott vid östersjön feni general-consuler..
Men det ligger dock klart, att Ryssland, med afseende å den Finska handeln å Sverige, har ett vida större intresse att bevaka.
Samma förhållande äger runi i Danska staterna och norra Tyskland, der, inom en rymd af några dagsresor, linnas icke mindre än tolf ordinarie Svenske och Norrske consuler, nemi. i Aalborg, Elseneur, Köpenhamn, Flensburg, Kiel, Bornholm, Lubeck, Stettin, Greifswald, Hamburg, Hannover och Bremen.
Ge-» nom den provisoriskt verkställda föreningen af consulaterna i Köpenhamn och Elseneur, samt Hamburg och Hannover, är dock detta antal förminskadt till tio.
För alt fortsätta jemförelsen, torde det få tillåtas att anföra, att då, jemlikt nuvar. indelning af consulaterna, uti hela England, i Förenta Staterna af norra Amerika samt i Finland, endast en Svensk och Norrsk general-consul finnes anställd med viceconsuler i de betydligare hamnarna, finnes i Hamburg, Lubeck och Kiel en consul å hvartdera stället, samt således blott inom Hertigdöme!
Holstein 3:ne ordinarie consuler.
En general-consul kan således tillse hela vår och N o r r i g e s högst v i g t i g a handel med England, men .3:ne general-consuler erfordras att tillse Svenska och Norrska handeln inom omkretsen af pro - 35i Den 7 Mars e. ra. vinsen Holstein, hvarifrån något spanmål, samt för öfrigt blott styckegods til!
Sverige importeras, men dit exporten är i högsta grad obetydlig.
För olämpligheten af den mtvar. district-fördelningen skulle detta enda exempel vara tillräckligt att anföra, inen inånga andra kunna laggas härtill.
En ny och förbättrad indelning af consuls-districterna och en förbättrad organisation af consular-väsendet lärer väl blott småningom och i mån af inträffande vacancer kunna verkställas; men då verkställigheten sålunda kommer att draga på tiden, har mig synts, att frågans väckande icke bort fördröjas.
Det är ett bestämdt factum, att man bland handlande å utrikes orter har lättare att finna en skicklig och passande person till vice-consul än till consul.
Anledningen härtill är tväggehanda, forst att general-consitln genom relationer och efterforskningar, anställda på närmare håll, bättre kan utfinna den till bestridande af en consular-plats mest tjenliga person, än som är fallet genom det nu var. aiisöknings-sattet directe hos Regeringen, med sina oftast osäkra och tvetydiga recömfflendationer, hvarigenom bandt, att personer blifvit till ordinarie consuls-plats recommenderade, som befunnits vara å stället antingen mindre väl kände eller innehaft platser i samhället, som varit med den sökta tjensten oförenliga, hvilket svårligen kunnat vara af Regeringen bär kändt; sedermera att skicklige handlande hellre åtaga sig en vice-consuls-beslällning, då tillfälle finnes att, i alla kinkiga fall, å närmare håll inhemta råd och order af general-consuln, hvarigenom ansvaret blir mindre, hvilket ansvar ofta afskräckt mången oberoende köpman alt antaga ett dylikt annars önskansvärdt förtroende.
Hen invändning, sorn blifvit gjord, att större skyndsamhet i Utförandet af Regeringens eller dess departementers bud och befallningar vinnes genom anställande af talrika ordinarie consuler, försvinner alldeles, såvida det tillägg göres i consulsstadgan, att i vigtiga fall en directe corfespondance emellan Vederbör, auctoritet och vice-consuler finge äga rum.
Behofvet häraf skall ytterst sällan komma att inträffa.
Att emedlertid, omen förbättrad district-fördelning införes, generabeonsuln alltid, så vidt ske kan, bör vara nationel, samt icke få befatta sig med handel å det ställe, der han är anställd, synes fälla af sig sjelf, och utgör en af de principer, som de af mig citerade fyra stora makterna redan länge antagit.
Stats-calendern upptager 72 Svenska och Norrska ordinarie consuler.
Jag skulle vilja föreslå att få detta antal förminskadt till 20 consuler med districter, derunder inbegripna 5, hvilka redan äro förenade med beskickningar.
Skulle å vissa aflägsna orter, eller med afseende å handelns behof å något visst ställe, ytterligare en eller annan consul D t ii j Hane. ra 353 böra tillsättas, så torde sådant, utan hinder af en ny förbättrad district-fördelning, hunna paltiel t äga runi.
En ny consuIs-district-föidelning borde vara grundad pä principen att blott äga en, liögst tvänne consuler i hvarje land.
Den skulle, enl. min åsigt, hunna erhålla följande mera ändamålsenliga utseende: 1:0 Finland, en consul i Åbo eller Helsingforss ; (redan verksteldt.) 2:0 Ryssland, en consul i St.
Petersburg,' med viceconsuler i de Ryska Östersjö-hamnarna. 3:o Preussen, en consul med vice-consuler i de Preussiska och Meklenburgska Östersjö-hamnarna. 4:o Hanse-städema, Holstein, Hanover och OIdenburg, en consul; 5:o
Köpenhamn, en consul för Danska öarna, Jutland och Schleswig; 6:0 Nederländerna,! 1 •
. ,1 t,-, , 1 •
I en consul 1 hvartdera Riket; q° t? nlen’ ( (redan verksteldt.) 0.0 Hogland, J 9:0 Frankrike, en consul för hamnarna vid Canalen och Atlantiska hafvet; en d:o för hamnarna vid Medelhafvet; 10:0 Spanien, en consul vid Atlantiska hafvet; endro vid Medelhafvet, eller alternativt att consuls-befaltningen förenas med beskickningen; i 1 :o Portugal, cn consul; (redan verksteldt.) 12:0 Italien, en d:o; (redan verksteldt.) 13:o Sicilien, en d:o; (skulle kunna förenas med den uti Italien.) i4:o Österrike, en consul i Triest; i5:o Grekland, en consul; (redan verksteldt.) 16:0
Turkiet, en d:o d:o. 17:0 15a r ba r es k-s t a t e rna; (torde böra bero på särskild pröfninig.) Amerika: 18:0 Förenta Staterna, en consul i New York ; (redan verksteldt.) 19:0 Brasilien, en consul i Rio de Janeiro; 20:0 Monte Video, en consul; (denna befattning synes kunna indragas.) Enl. de till K.
Commerce-colkm inkomna förteckningar öfver Svenska och Norrska skepp, som besökt främmande hamnar under loppet af år i8>8, har deras sammanräknade lästetal uppgått till mera än 3oo,ooo läster.
Jag torde härvid böra anmärka, att. detta höga lästetal uppkommit deraf, att samma fartyg besökt flera hamnar under loppet af samma år.
Då nu- i consulad-afgift af hvarje fartyg erlägges ji- species per läst, så hafva de begge nationernas sjöfart med öfver 20,000 r:dr Hainb. b:co bidragit till consulernes »Honing.
Men om härtill ytterligare lägges hvad circa 2000 3 H. 45 354 Den j Mars e. ra.
Svenska skepp till consulerna betalt för tillfälliga tjenster, påskrifter, legaliseringar rn. m., och som, jeni. min på någon erfarenhet grundade beräkning, kan anses till minst 5ooo r:dr Hamb. btco; så uppstår den betydliga summan af 25,ooo r:dr Homb. btco, eller å 128 sk. kurs 100,000 rtdr Svenskt riksgtsmynt, som af sjöfarten i berörde hänseende utgått.
Denna summa, fördelad på de många consulerna, har för högst lå af dessa utgjort någon betydligare inkomst, men, besparad för skeppsredare, kunnat bidraga till någon lättnad i de öfriga afgifter, hvarmed deras yrke är belastadt.
I ett annat
Stånd har fråga blifvit vackt 0111 indragning af handels- och sjöfarts-fonden och till densamma utgående afgifter.
För min del skulle jag anse, att denna fond bör oförryckt varda bibehållen för de ändamål, som sednast församlade K.
St. dermed afsågo och bestämde.
Men då Svenska och Norrska sjöfarten , 0111 den skall framhinna till det mål, sorn synes hafva blifvit för densamma utstå* kadt, i följd af ett lyckligt läge och lyckliga naturförhållanden, på sätt Hr Oxehufvud uti sitt i förra plenum afgifna förträffliga yttrande så riktigt anfört, synes vara i behof af både uppmuntran och lindring i afgifter; och då på den plats, der jag såsom embetsman är ställd, det synts mig med min pligt öfverensstämmande, att i min ringa mån dertill söka bidraga: då tvekar jag icke att föreslå, att, i stallet för det ifrågasatta upphörandet af afgifterna till handelsoch sjöfarts-fonden, den nu utgående consulad-afgiften, som är tryckande för sjöfarten, samt otillräcklig och illa fördelad, betraktad såsom aflöning, måtte komma att, så fort ske kan, alldeles upphöra och försvinna.
Verkställigheten häraf kan latlast äga rum i sammanhang med antagandet af en ny consuls-district-fördelning.
Jag har i det föreg:de föreslagit inrättandet af 20 consuls-districter, samt alternativt tillsättandet a'f 20 eller 22 consuler.
Af dessa embetsman äro 5 tillika charge's d’affaires och såsom sådane aflönte, och frue erhålla löner ä handels- och sjöfarts-fonden.
För dessa 8 bör någon ersättning för förlorade consulad-afgifter icke komma i fråga, men deremot en dylik, i form af fast lön, tilldelas de öfriga.
Och en dylik lönereglering kunde, utan allt tvifvel, verkställas vida inom samma belopp, som nu i consulad-afgifter erlägges.
Det synes till och med kunna med någorlunda visshet antagas, att afNorrska statsverket för en dylik reglering skulle kunna påräknas ett särskildt tillskott.
Genom indragande af consuls-beställningen i Monte
Video, som torde vara af ringa nytta för handeln och sjöfarten, blefve för öfrigt tillgång beredd för minst 2:ne consulers aflöning inom Europa.
Nyttan och nödvändigheten af en förändrad organisation af consuls-väsendet med afseende å sjelfva tjensternas bestridande, torde af mig vara tillräckligen bevisad.
De fördelar, D111 -j Hurt c. n. 355 som tillskyndas sjöfarten, derigenom att densamma blefve frikallad frän afgifterna till consulerna, aro för denna icke mindre vigtiga.
De iiro dessutom af behofvet påkallade och i deras grund rättvisa.
Jag vågar, med stöd af hvad jag sålunda haft äran anföra, föreslå, alt R.
St. matie hos K.
M. framställa deras und. önskan : ilo att en förändrad reglering af consuls-districterna måtte verkställas, dervid till grund antages anställandet af ett så inskränkt antal ordinarie consuler som möjligt; ?
.:o att consulad-afgiflerna måtte komma att försvinna; 3:o att de consuler, spm eller föregtde grunder blifvit anställde, samt icke redan såsom tillika missions-chefer eller annorledes äro försedde med fast lön, måtte, i stället för den upphörande eonsulad-afgiften, varda af handels- och sjöfarts-fonden aflönade.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till StatsUtsk ottel. 2.
Den nuvar. consuls-stadgan af år t81o torde med skäl kunna anses såsom ytterst bristfällig.
Jemför man denna lag inad andra nationers likartade stadganden, skola dessa brister lättast upptäckas.
I vår consuIs-stadga finnes t. ex. intet föreskrifvet hvad consul har att tillgöra i den vigliga och ej sällan förekommande händelse, att Svensk eller Norrsk man utrikes dör, med efterlemnande af förmögenhet, men med arfvingar, som bo inom något af Rikena.
För så beskaffade fall innehålla främmande consuls-lagar de mest bestämda föreskrifter.