Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, densamma ibhorn gariska korrt tid äfvert blifva antagefi i de' öfra Provincerhe i Och då éffccten deraf är ett i högsta grad tilltagande Åkerbruk med besparing af den reelare sädén,, som fötut blifvit använd tid Brännvinsbränning , måfte någon allmän fördel derigenom icke kuftriä Uppstå, att, med hämmande härutaf, betagd dm, sorn hafva lust och drift att föröka sid PrödUctiött, tillfället dertill genom ändring af én författning, som så nyligen b ifvit stadgad i detta afseende.
Och i förlitande hvarpå mången Landthushållare användt dryga PörlagsSummor, hvilka titan dess vållande skulle gå föi loraded Tili Den 34 Mavtii, e. m. 417 Till mognare bedömmande af dem, sorn inse detta fullkomligare, hemställer jag , huruvida hastigt och otta ombytta Principer och föreskrifter uti Osconomiska ämnen befordra allmänna säkerheten samt underlätta eller förqväfva den enskifta Industrien.
Det tyckes väl åtminstone, att om man ock med liknöjdhet behagar anse de olägenheter och förluster, sorn Enskilta funna tillfogas, genom vidtagne Författningars alltför täta ombytlighet, de likväl borde fä vara så länge gällande, till dess man med visshet och pålitlighet hunnit blifva öfvertygad, om de tor det Allmänna verkligen äro nyttiga eller skadliga, samt pröfning-n deraf icke inskränkas endast till förhållandet innom de närmast intill Hufvudstaden belägne Provincer, utan de öfrige jemväl, såsom delar af det hela, få komma t beräkning:
Och vågar jag i anledning härutaf ödmjukast underställa , örn icke 1S15 års Kongl. Förordning, angående BränvinsBränningen i Riket, måtte orubbad få äga bestånd, åtminstone till nästa Riksdag, på det verkeliga Resultatet derutaf fullständigare må kunna inhämtas, hvartill den koirta tid, som Högstberörde Förordning hittills existerat , tilläfventyrs varit otillräckelig.
Den betydsliga årliga inkomst, som derigenom i progressift förhållande sjelfmant tillskyndas Kongl. Maj:t och Kronan för begagnandet af en vidsträcktare Pannerymd, torde ej eller böra lemnäs utan afseende* hvaremot all slags progression uti afgiften vid fråga om den inskränkning uti Pannerymden, som Högloflige Ridd, 0, Ad.
Afd, 53, 54. 418 Den 24 Martil, ei tu.
Allmänna Besvärs- och GeconomiaeUfskottet föreslagit, skulle blifva så mycket mer tryckande för Innehafvarne af större Jordbruk, som de, enligt sakens natur, hafva af nöden en större Husbehofs-bränning, utan att derföre böra belastas med en högre progressiv beskattning, då de dessutom i andra afseenden, hvad beskattningen beträffar, visserligen icke blifvit förglömde.
Till styrka för hvad jag nu haft den äran anföra, torde jemväl med skäl kunna åberopas den nyligen af Herr Major.
Stjernsvärd till Allmänna Besvärs- och OeconomiasUtskottet dedicerade tryckta Skrift i detta ämne.
Det nit, som under larfvén af Patriotisme ifrar emot en friare Brännvins-tillverkning här i Landet, lärer af den sakkunnige anses hafva deruti erhållit sin tillbörliga stämpel ; hvarjemte af de derstädes verilicerade
Facta erhålles stöd af den öfvertygelsen, att om inhemska Landtmäo, utan ensidigt Förmyndare-tvång, få använda sina med svett och moda ur jorden hämtade producter på sätt de för sig finna nyttigast; så vinna dessa sednare en fortare tillväxt, och i sådant fall lärer ingen, utan att vara okunnig om sin egen fördel, till Brännvinsbränning emplojera säden, utan Potäterne.
Sluteligen anhåller jag, att så vida Högloft.
Ridderskapet och Adeln ej skulle finna skäl, att genast afslå Höglofl. Utskottets Betänkande , med bibehållande af förut gällande Författningar i detta ämne, saken måtte blif - Den 24 Martil, e. m. 419 va återremitterad, och mine nu anförde Besvär dervid få bliiva följaktigc.
Friherre JVrangel, Henning, anförde skrifteligen: Till Riksens Ständers Öfverläggningar återföres nu den så otta förändrade BrännvinsFörfattningen, hvars ombytlighet, i anseende till dess inflytande på den enskdta hushållningen, verkat ochveikar den största ore^ da i det Allmänna.
Man har klagat öfver Importens skadelighet, Myntförsämring och den nöd, till hvars afhjelpande Representanten nu rigtar sin forskning emellan hopp och fruktan, mot det mål, der Fäderneslandets öde skall be^ stämmas för varande och kommande Generationer.
Månne icke täta förändringar i ceco-i nomiska Författningar i sin mohn gifvit anledning till denna klagan?
Vi åberopa städse frihet och sjelfständighet; men kränka ofta dessa dyrbara ord, genom de förändringar, som tillskapas af människors olika interessen.
Under Moralens larf framkallas Brännvi-; nets olyckliga verkningar.
Jag medgifver sanningen af Brännvinets skadlighet i flere afsren-' den, och skulle vara den törsta att medverka till ett totalt förbud af denna varas tillverkande , så vida dess nyttjande äfven kunde afskaffas; men innan man derom biifver öfvertygad, och då Nationens lynne, genom vana och climat, hellre uppoffrar sista skarfven, än att neka sig denna dryck, så trorjjg, att det - 420 Den 24 Martii, e. m. ta sträfvande efter omvändelse vore utan båtnad.
Ehuru ingen nekar vigten af Osconomiska Författningar, så lemnar man dock ofta föga uppmärksamhet åt de Öfverläggningar, hvartill de föranleda; men jag vägar likväl fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksam, het vid de skäl, som hos mig stadgat de Anmärkningar, jag nu går att göra vid Oecono. miaeUtskoitets Betänkande.
Utskottet medgifver, att hvarje L igs högsta ögnamärke bör va* ra, att leda sinnena till fattande af rätta grundsattser, om d förut saknas eller missledas af ögonblickets falska beräkning, denna vackra phrase bör ej stä utan tillämpning ; den bör först undersöka nyttan eller skadan af de Lagar, som varit sliltade, innan den framträder, för att förändra dem, ty följderna afenOeco. nomisk Författning skola ej sökas i ti 11 för 1 i liga anledningar , de skola sökas i tidens och erfarenhetens slutsattser , och ej vankelmodigt öfverföra Statshushål laren från den ena ytterligheten till den andra.
Då man följer Brännvinets Historia endast sedan igOQjså frågar jag, om ej denna korna tiden nu är tillräcklig för att bevisa de skadligaste följder af ombythghet i en Författning, som, då den ej kan umbäras, äger den enda ofelbarhet i dess stadga
Och oföränderlighet.
1809 års BrännvinsFörfattning fick en utvidgning i samma progresäon, som Benninge, tillgången.
De iöiändringar, som sedermera Den 2 4 Martn, e. m. 421 ägt rum, de olika åsigter, hvarunder man be2 traktat
Brännvinsbrännings handteringen äro så allmänt kända , att jag ej med ett upprepande deraf vill upptaga Riddetskapets och Adelns tid, 1815 års Ständer, uppmärksamma på följderna af de föregående årens Import , funno att förra Ständers önskan ej tillräckligt mot-i verkat det onda , som lemnat de djupa sår, hvaraf Fäderneslandet ännu blöder; de ville bibehålla nyttan af närvarande BrännvinsFör* fattning, men hindra den skada, som följde början af dess kungörande , då förbud mot ali Bränning skedde, och gaf tillfälle åt den utländska Brännvins-öfversvämning, som nära tvänne år härjade Landet och lemnade öppet fält åt egennyttan på bekostnad af Nationen.
Då vid denna oftanämnde Riksdag Anmärkningarne vid dessa åtgärder besvarades dermed , att sjuklighet under 1812 års Riksdag hindrat Föredraganden , att känna Ständernas önskan; så var det väl ej underligt, om de ville uttryckr, den så tydeligt, som möjeligt, för framtiden.
Utskottet har, såsom grund för sitt Betänkande, yrkat, att bruket af tvänne 9o kannors
Pannor vida öfverskrider den tillverkning, som innefattas uti ordet Husbehofsbränw ning, och att således den ena borde försvinna; men då mångå Consumenter finnas, hvilka ej äro Producenter; så kan Brännvinsbränningen ej inskränkas till Husbehof, hvarmed jag menar det för Jordbrukaren och hans folk - 432 Den 24 Martil, e. m.
Om ej utländskt Brännvin skall ersätta denna brist, så måste dess tillverkning i Sverige vara mera utvidgad, nemligen innom de gr nsor, som naturligen uppkomma af sjelfva Författningen; jag tror således atc ordet Husbehofsbränning botde förändras till Inskränkt Brännvinsbränning.
Om någon erfarenhet kunde bestämma Brännvinsbehofvet i Sverige, så tror jag den visat sig under nuvarande BrannvinsFörfattning.
Consumtionen har under dess tillämpning snarare minska's än ökats, orda inga inländska Lager hafva iörorsakat förlägenhet för Landtmmnen och således definitionen af inskränkt Brännvinsbränning blifvit iakttagen uti 1815 års Författning.
Utskottet anser de så kallade BrännvinsFabriquer såsom mäst Sädesödande, då likvisst af erfarenheten är kändt, att liten Pannerymd öder mycken säd, och afkastar vida mindre Brännvin, än en större ; de mindre Pannorna fordra ofta lika mycket arbetstid, bränsle och säd, som lika kannerymd förenad i en Panna, men Productionen blifver vida mindre.
Enligt denna sanning, borde ej- mindre än 40 å 50 kannors Pannor få begagnas, just till besparing af födoämnen, men aldrig har
Interesset hos mig ledt till åtgärder stridande mot medborgerliga rättigheter, hvilka framför allt annat böra respecteras.
Utskottets tillstyrkan, att Brännvinsbränningen skulle upphöra 3:ne SommarMånader, kan väl vara rigtigt 5 men att man skall skatta för en otillåten Bränningstid, är så stridande mot allt det begrepp, jag äger om rättvisa, att Den 24 Martil, e. m. 423 .med lika skäl kunde .fordras en afgift för den 90 kannors Panna, som Utskottet nu vill indraga.
Utskottets föreslagna tillåtelse att bespara
Drank från tillåtne tiden, må utan åta! eller bevisningsskyldighet alla årstider förvarss, så^om högst nyttig för kreaturen , anser jag således origtig, och man skulle kunna tro, att denna tillåtelse endast hade till föremål, att hemligen gynna Lönnbrännare , emedan de framställde■fördelarne af besparad skadad
Drank, i min tanka, är ett gift för alla kreatur.
För att ytterligare bevisa nyttan af den närvarande BrännvinsFörfattningen, vill jag föra uppmärksamheten till de af naturen mindre bördiga fält, som Potatoes_odlingen gjort trugtbara, men hvars följder skulle upphöra att gagna och öka Sädesförråden i samma mon, som BrännvinsFörfattningen hindrade deras an-; vändande, då man af ett tunnelaud Jord, plan-! terad med Potatoes, kan frambringa lika mycket Brännvins_ämne, som trenne tunneland besådda med Råg; så frågar jag, om en Författning, hvilken ensamt frambringar dessa Resultater, bör undergå en förändring, hvarigenom Sädes consumtionen ökas 1 samma mohn, 60m Potatoes-productionen minskas.
Dessutom lemnar en tillmäskning af Potatoes i jemnförelse med den af säd, en större afkastning, då lika stort kar blifvit användt, hvartill fordras lika arbete, tid och bränsle.
Det enda medel , hvarigenom den sämre 424 Den 24 Martil, e. m.
Jorden kan uthärda dess dryga beskattning . är Potatoes-odlingen, och Agaren häraf bör väl ej underkastas en Författning, sorn sätter honom i den härda belägenhet, att antingtn kasta Skörden förruttna*! på gödselhögen eller b:gagnas såsom foder åt kreaturen, hvartill denna växt är alltför ädel och otjenlig , då man med Turneps och andra för kreaturen bättre födande Rotfrukter lärt sig, att begagna hvart och ett slag till sitt rätta ändamål.
Af hvad jag nu anfört , torde finnas en grund för Utskottets Betänkande, att tillåta stöire Pannerymder för PotatoesOdiaren ; men, ehuru jag sjelf har min Brännvins-tillverkning grundad ensam på denna Jordfrugt, kan jag ej annat, än, i likhet med Utskottet, ogilla en sådan Tvång-lag , som hindrade det fria användan. de, som hvar och en bör äga af sin Jord och dess producter.
Om således den nu gällande
Författning får i naturlig och ostörd ordning fortfara, sparas kostnaden, som till förändringen erfordras och skall den ej tvinga Landimannen att åter förändra sin hushållning, till hvars fullkomnande han användt flera års mödor och hvarefter han inrättat sin Ladugård.
Tvångets förändringar kunna anses för höjden af all beskattning och Författningars ombytlighet gränsar till Mång-konungars tyranni.
Författningar böra vara af den natur, att försvara enskilt ägande rätt, då de uppmuntra Industrien.
Att temporelt göra uppoffringar , då frågan är att frälsa Fäderneslandet, anser jag för Den 24 Martii, t. m. 425 en pligt; men att genom Lagar jemt blifva prässad , kan jag ej anse för en patriotisk åtgärd.
Fri Näringsrättighet har jag alltid trott vara ett Lands enda uppkomst; således böra Städerne visserligen äga rättighet till Brännvins-bränning och att få begagna (vänne 00 kannors Pannor innom ett Verk, emedan de, lika litet som Landtmannen, böra bringas till större kostnad vid Productionen.
Utskottets föreslagna vilkor, då Förbud mot Brännvms-bränning bör ske, anser jag för det lämpligaste och i alla alseenden rättvisaste vi koren för en vis Regering; instäl: landet af Götheborgs och Carlskrona KronoBrännerier, finner jag vara ganska rigtigt.
Den tid under närvarande Riksdag , som fråga varit att inställa Brännvins bränningen, ödelädes mera Spannmål, än om fråga derom aldrig uppstått.
Sedan den fria Brännvins-bränningen åter blifvit befästad, halva i mångå Orter Spannmålsprisen fallit och Tillverkningen afstadnat, såsom ej lönande.
Till slut får jag göra dea frågan , om Landet skall ersätta den minska, de Skatt, som uppkommer genom den ena 90 kannors Pannans försvinnande; så talar äfven detta för dess bibehållande.
Med anledning af dessa mina Anmärkningar, får jag anhålla om Återremiss af Utskottets Betänkande och att 1S15 års BrännvinsFörfattning må bibehållas oförändrad i de delar jag anmärkt, hvarigenom sluteligen stora inhemska Sädesförråder skola besparas och vi 426 Den 24 Martn, e. m. upphöra atf anlita främmande Länder om de Producter, vår egen jord erbjuder oss:
Härigegenom skola äfven individuella egennyttans förslager, hvilka äro nära följeslagare till fördärfvet, då de utsträcka sin omfattning till Statens oeconomiska handläggning, äfven försvinna.
De större Egendomarne fordra tvänne 90 kannors Pannor, om Dranken för Ladugården skall vara tillräcklig, hvars förlust är allt förstör, då man kan anse den öka Födo-tillgången med en fjerdedel, och de större Egendomarnes undergång bör väl ej utstakas af afvundens skenheliga Patriotisme eller ali säkerhet förnekas Landtmannen äfven i en oeconomisk Författning.
Måtte en gång våra Beslut grundas på stadga efter noggranna Öfverläggningar, samt interesset bannlysas från de Ständer, hvars ädla åsigt bör vara Folkets väl.
Herr Flach, Carl Fredric, uppläste följande :
Ehuru med desto större tillfredsställelse jag bör, för min del, godkänna Förslaget, att till Regeringens omsorg öfverlemna bedömandet, när och huruvida inskränkning bör med Brännvins-bränningen företagas, som detta fullkomligen instämmer med hvad jag hafvit äran proponera i det Memorial, som föranledt denna Motion; får jag likväl vördsamt hemställa, om icke vid detta uppdrag, man vill fästa en Cautel 3 som bildar, å den ena sidan, en allt för Den 24 Martil, e. m. 427 oinskränkt tillit, å den andra ett i sina följder äfventyiligt misstroende „ Den förra genom att icke reservera någon ovilkorlig årlig Brännvins-bränning, svarande till de nödvändigaste Ladugårdsbehofver, äfvensom till det Minimum, hvarunder af inga Considerationer Consumtionen skall låta sig nedtvingas.
Den sednare äter, att åt Regeringens välgörenhet icke lemna öppet, att skåda detta ämne under annan synpanct, än den yttersta nödens, sedan in- och utländska Spannmålsbristen, hvarigenom skulle kunna hända, att medelst antina gen egna knappa och genom Brännvinsbränningen ännu mer förminskade tillgångar, eller genom å utrikes Handelsplatsar uppstegrade höga priser eller genom begge tillika, HandelsInteresset, Penningeväsendet och allmänna välmågan skulle illa tilltygas, utan att för ändamålet något hufvudsakligt vunnes; ty i hungersnöd , att äga ingen Spannmål eller sådan, att af den hungrige ej kunna lösas, kommer nästan på ett ut.
På en alltför partiel åsigt af saken grundar sig, efter min oförgripeliga mening, de resoneringar, hvarmed Betänkandet söker understödja Städernas nuvarande Bränneri-frihet.
Utskottet har varit för upplyst att tillerkänna Städerne dertill någon i sakens natur liggande rättighet, men söker deremot att prydeligen antyda den som ett ovägerligt postulat hos Civismen och LandtmannaUrbaniteten.
Jag hoppas dock att förnärma ingendera genom att vilja, om jag kunde, frånkänna Städerne detta 428 Den 2 4 Martil, e. m. yrke, som icke är deras, och sorn, i fall det icke utsträcktes till fabrication, icke skulle där vara på långt när af den fördel nian vill påstå; men hvaraf deremot indragningen är af den allmänna öfvervägande nyttan, att böra bringa Bränvinet, detta nu mera oundvikliga onda, till dess minsta möjliga skadlighet; höjden af denna skadlighet, i stiict ceconomiskt och politiskt hänseende, står ju i rigtigt förhållande till vidden af Consumtionen , icke blott den straffbara intermittenta, som kallas fylleri, utan den till dagens allmänna ordning hörande, så kallade nyktra* men som i vårt land likväl i all ärbarhet medtager ett brödämne, svarande till millioner kannor Brännvin om året.
Nu! hvar finnes väl emot den förra ett bättre Correctiv, åt den sednare ett säkrare moderations-medel, än att hålla Bränvinet i ett jemnare högre pris, gifva det en lättare, en mera säker Debit, som bägge delarne måste blifva otvungne absolute följder af Städernes från Landtbygden årliga uppköp, blott att emot inpractiseran. de af Utländskt Brännvin kraftige anstalter vidtagas?
Om detta allt tages i Patriotiskt besinnande, om derjemte
Städerne behaga öfverräkna bland härvid möjeliga ersättningar: l:o Den, att på Argumentet af denna förlorade egna tillgång hos deras Husfolk och öfrige flerfalldige relationer inskränka den hos dem nu så öfverdnfna förtäringen, hvartill Den 24 Martn, e. m. 429 d^ras egen öfverdiifna tillverkning gifvit både anspråken och sedvanorne. 2:0
Den att slippa hithörande Bevillning, som till ersättningen för Staten bör drabba Landsbygderne. 3:0
Den af en troligen härigenom utvidgad Byte&-handel, af på Ved och äfven Spannemal billigare Torgpriser &c. Då borde detta Förslag unnis att stå i förening med den allmänna viljans fordringar till vederläggning af Sagornas skilldring af Svenska Folklynnet; som skulle, ehuru snällt och beskedligt man skrapar under egen bättre försedd gryta, likväl med en viss förtrytelse sniglas åt hvad som möjligen skulle kunna ligga i de andras, Utskottet befarar att härigenom en alltför stor afsaknad skulle i Städene drabba Ladugårds-interesset.
Men sådant är icke att befara, om åt dem efterlåtes att till producerande af Foderväxter begagna den jord de med andre förbindelser innehafva, hvarigenom för sitt ändamål skulle vinnas mycket nrec än af Dranken, hvars fördelar af sina vederbörande visserligen mångordigt beprisas , men i lika, diagonalsyftning, som den hvaraf mången nykommen liten Verldsborgare smekas för ett intresse , som ligger i en helt annan Physionomie.
In summa:
Jag är derom till fullo öfvertygad, att huru länge BränneriSys.ernet, med 43® Den 24 Martti, e. nu sina brijckligheter vankar fram och åter, mellan palliativer , skall det sluteligen stadna vid denna RadicalCurmethode, hvartill jag derfö. re utbeder mig att i väre Protocoll fä förvara denna välmenta påminnelse.
Herr Ane}: ar sparre, Ingemar August, upp. läste följande:
Utan fruktan för de hårda Domar några värda Ledamöter behagat fälla öfver de, som hysa olika tankar mot dem, yttrar jag min mening i hvad som iörer BrännvinsBränningen i allmänhet.
Jag tror att BrännvinsBränning till verkeiigt så kalladt Husbehof kan fullkomligt verkställas med 40 å 50 kannors Pannerymd på hvarje Egendom, hvarigenom tillfället till öfverflödig Brännvinsförtäring minskas.
HvarjeSvensk känner nogsamt, hvilka rysliga olägenheter, sorn denna dryck tillskyndat vårt land ■, den har hos otaligt många Medborgare mördat både physiska och moraliska egenskaper, hvilka kunnat gagnat både dem sjelfve och Staten, men nu beröfvade sådana företräden, ser man åtskdiige personer nästan kunna sättas i bredd med djuren och stundom derunder, blott genom ett olyckligt begär till och en öfverflödig tillgång på, en dryck, som egenteligen såsom medecin tycks vara ämnad till en välgörande verkan.
Då man stundom får se män, som varit verkeliga snillen, lörsatte under medelmåttan och stundom under dåligheten, igenom det för Svenskarne ofta så förledande Brännvinet, må - Den 24 Mariii, e. m. 431 ste man lifligt känna allt det olyckliga, som det samma medför.
Jag vill ej länge uppehålla med förklarande af Brännvinets skadliga följder för Sverige, då de ligga i en så öppen dag, att hvar och en kan otta vara i tillfälle att se och erfara dem; jag vill blott yttra min vördsamma önskan, att
Brännvinsbränningen måtte inskränkas till det möjligen minsta verkeliga behofvet, om något sådant finnes.
Till Ladugårdarnes förkofran bör ej människors förderf bidraga, och denna förkofran tycks deraf böra anses vara blott skenbar; att Sverige kunde exportera af sin Boskapsafvel den tid då Brännvinsbränning var okänd, hvilket nu förhåller sig snarare tvärtom.
I öfrigt hemställer jag till de deruti sakkunnigare, att bestämma det Minimum, sorn kan anses utgöra verkliga behofvet i fråga om Brännvinsbränning.
Grefve Hamilton, Gustaf Hathier :
I hän4 delse de af flere värde Ledamöter emot Utskottets Betänkande gjorda Anmärkningar skulle, som jag förmodar , föranleda till detsammas återremitterande, torde det tillåtas mig få yttra den önskan, att när Utskottet inkommer med sitt ytterligare Betänkande i ämnet, Utskottet då ville upplysa, huru många de äro i hela Riket, som nu innehafva och nyttja tvänne 90 kannors pannor.
Man blir sedermera närmare i tillfälle att kunna bedomina, huruvida deras andel är så stort, att någon förändring af nu gällande Författningar erfordras, ellet af någon nödvändighet påkallas.
432 Den 24 Martil, e. m.
Då frågan här förevar om Brännvinsbränningens fortfarande eller inställande , var jag af sjukdom hindrad att vara tillstädes, och fär således nu reservera mig emot det då vidtagna beslut.
I afseende åter på de reglementariska föreskrifterne, hvarom nu egentligen är fråga, instämmer jag i den serskilda mening, Herr Prosten Säve innom Utskottet yttrat.
Betänkandet blifver till Utskottet återremitterade skulle jag önska att anledning dertill hämtades ifrån de grunder , Herr Prosten
Säve uppgifvit, och icke ifrån hvad jag här hört af åtskilliga framställas. |ag vill väl medgifva, att en större pannerymd kan vara förmonligare för en del Possessionater, som kunna förvandla flera tusende tunnor Spannmål i Brännvin, till skada för det Allmänna; men jag hemställer, huruvida det kan vara nyttigt för Näringarne, att Sädespriset derigenom uppdrifves.
En tunna säd gäller nu 20 R:dr i Bergslagen, och med så högt Spannmålspris ökes Tillverknings-kostnaden högst betydligt.
Ett lika förhållande är med de andra Näringarne.
Sjelfva Åkerbruket vinner icke derigenom.
Jag frågar dem , som med uppmärksamhet gjort resor i Landet, om icke Ladugårdsskötsein nu är mera vanvårdad än förr.
Man ser ganska få rätt bördiga Ängar, de mesta äro Kärrängar och gilva obetydlig afkastning.
Sluteligen får jag, i anledning af det fällda yttrandet: ”skrymtaktiga Patrioter,” förklara , Dsn 24 Mnrtii} i. m.
433 klaraj aft jäg ingalunda täger detta åt mig.
Jag har aldrig bränt Brännvin, och säljer icke den varan.
De, som icke instämma med Friherre Wrangel, må snarare förena sig derom, ätt alla, sorn äro af eö stfidig
Unka , skuPé stämplas med en så obehaglig
Ca ra eter.
För egen del begär jag ej återremiss af Betänkandetj utan anhåller endast} att hvad jag yttrat må tagas tiil protöcollet.
Herr af Brinckman*,> Gustaf:
Då jag trot mig kunna förutse, att detta ärende blir till Högloflige Besvärs - och OecönomiasUtskottet återremitteradt, tager jag mig frihet att för egen del därmed förena 1 agra Anmärkningar.
Den första, att Högloflige
Utskottet föreslagit inskränkning af Brännvinstillverkningen under trenne Månader, utan att tillika iöreskrif.
Va någon Controll öfver verkställigheten deraf, hvilket efter min tahka fest haHdre, än då tillverkningen är oinskänkt, skulle föranleda till öfverträdelser och de mångå oredor i den Vägen , som Brännvinsförbud Vanligen medföra , hvarföre och dä BrännVrnSRedskapers försegling äfven har sina stora olägenheter, jemte kostnader för Stätert och tidspillan för d n derförutan nog sysiosatte KronoB tjenirtw gen, jäg tillstyrker att den frihet, som hittills blifvit förunnad, och långt ifrån att vära skadlig, tvärom haft de mäst välgörande följder* äfven hädanefter måtte få fortfara. Ridd. 0. Ad, Prot, IV. B. II.