Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle vi blifva anfallne, så kunde väl den ifrågavar. lilla 320 Den 29 Juli f. m. bilén jernväg ändå befrämja truppernas hastighet med 5 å t» dagars tid.
Jag tror således att det ej behöfves, att vidare orda om jernvägarnes väsendtliga vigt i detta hänseende.
Jag säger vidare att jernvägars anläggande genom hela landet, skall hafva eli ganska vigtigt inflytande på moraliteten.
Jag är ingalunda bland dem som tro, att forsslingen skall derigenom förminskas, och jag har aldrig sagt det, utan tvertom tror jag att den skulle betydligt förökas; men den skall tillika förändras så till vida, att allmogen, då, i st. f. att nu göra 10, 12 å 20 mil långa resor och ligga hvarenda natt pä krog, skulle komma att göra så mycket kortare, men ock tätare resor ned till jernvägen, hvilket naturligen skulle i hög grad befrämja allmogens trefnad inom hus.
Likaledes skulle det blifva möjligt för handaslöjden, ali lättare utveckla sig och täfla med maschinerierna (om en sådan täflan för våra handaslöjder nödvändigt skall äga rum), derigenom att de kunnna hastigare och således äfven för hällre pris, afsätta sina varor.
Jag vill blott derpå anföra ett exempel.
Vi känna alla, alt allmogen i Vestra Wåhla i Upland producerar en mängd stolar.
Nästan alla våra rörelser här i Stockholm äro komna derifrån.
För det närvarande måste de köras bit på hjuldon.
Bonden kan ej lägga mera än 3 dussin stolar pä lasset, och om det är utmärkt vackert väder och godt väglag kan han möjligen göra hitresan på 3 å 4 dagar; men då komma stolarne hit sönderskafde och försämrade, och bonden har nödgats gå hela vägen bredvid lasset, och förstöra kanske både sig hästar, samt har under vägen atil upp en stor del af förtjenslen.
Ginge nu deremot en jernväg genom Upsala län, förde bonden sina stolar lörhända blott en mil och hade sålunda på ett värde af 40 å 60 r:dr, sorn de 3 dussina stolar kunna kosta, sparat in 10 r:dr i transportkostnaden.
Jag tror att sådant skulle i icke ringa mån bidraga lill den producerande allmogens förkofran.
Hvad slutligen beträffar den anmärkn.-n att jernvägarne väl kunna befordra produktionens förökande, men ej förökad afsättning; då frågar jag hvar och en, sora något känner till grunderne för all handel, om ej hastigheten i transporten skall förminska transportkostnaden, och följaktligen äfven varupriset?
Och då varupriset blir lägre, är det ju gifvet att konsumenten kan köpa större qvantiteter än förut.
Det är således positift gifvet att afsättningen skall betydligt underlättas genom jernvägarne.
Om jag ännu lemnat några antnärkmr obesvarade, ber jag att under loppet af diskussionen framdeles få upptaga dem till besvarande.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., då tiden redan vore långt framskriden samt åtskillige talare anmält sig till afgifvande af yttranden i detta ämne, behagade uppskjuta öfverlägguingen till eftermiddagens plenum.
An - Den 29 Juli f. m. 321 Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n in' komne mera., utlåt:n och betänkm, nemi. från Constitutions-Utskottet: N:o 31, med utlåt, i anledn. af talmannens i BorgareSt. vägran att meddela propos. uti en om införselsförbud uppkom* men fråga; Stats-Ut'skottet: N:o 266, i anledn. af återremiss å mern.
N:o 215, ang:de de i Reg.Fms 63 § föreskrifna kreditivsummor; N:o 267, ang:de arfvode för vården, utdelningen och redovisandet af de för innevarande riksdag uppköpta skrifmaterialier m. 11. effekter; N:o 268, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, ronde åtskilliga lill regleringen af Riks statens 8:de och 9:de hufvudtitlar hörande frågor; N:o 276, med förslag till 2:dra afdelmn af det nya regie* mentet för riksg:s-kont.; N:o 277, i anledn. af väckt motion, ang:de försäljning eller utarrendering af kronohemman; N:o 278, i anledn. af verkställda omröstningar, ang:de tull* bevillningen ; N:o 279, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksSbns skiljaktiga beslut ronde ifrågastäldt låneunderstöd till reparation af hamnen vid Westerås; N:o 281, i anledn. af erhållen återremiss å vissa punkter af betänk.
N:o 30, ang:de statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842—1843; N:o 282, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 206, ang:de dels R.
St:s revisorers år 1847 afgifne berättelse om statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, dels vissa uti 1845 års enahanda berättelse förekommande frågor; N:o 283, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å kammar-collegii berättelse ang:de
Sala silfververks ränte-ersättnings-fond, för redogörelse-tiden från och med d. 1 November 1842 till samma dag år 1846; N:o 287, ang:de ifrågaställde anslag för aflöning af landsstats-tjenstemän och betjente; Banko-Utskottet:
N:o 87, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 5:te artikeln af gällande Banko-reglemente; N:o 88, ang:de instruktion för R.
St:s BankoUtsk. vid nästkommande riksdag; N:o 89, i fråga om kungörandet af de förändrade stadgan* den, som uti Banko-reglementet komme att intagas; 7 H. 21 322 Den 29 Juli f. m. N:o 90, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut ang:de utlät.
N:o 75; N:o 91, i anledn. af RiksSt:ns beslut, ronde utlät.
N:o 76; N:o 92, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 80; N:o 93, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 8;de artikeln af 1845 års Banko-reglemente; Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet:
N:o 108, i anledn. af väckt fråga om en extra krigshjelps erläggande utaf presterskapet; N:o 109, i anledn. af väckt motion om den till staden Sala donerade jords skiljande frän tomterna; N:o 110, i anledn. af väckt motion oni upphörande af den genom K.
General-Tullstyrelsens cirkulär af d. 10 Febr. 1838 föreskrifna kontroll vid atlaslning från Norr- och Vesterbottens läu af saltad lax och smör; N:o lil, i anledn. af väckt motion om ränteförsäkringsanslalters inrättande i hvarje län och om husbönders tillförbindande att uti dessa anstalter insätta ett visst årligt belopp för hvarje tjenare; N:o 112, i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 92, ang:de väckta motioner om revision och reorganisation af hospitals-anstalterne i riket; N:o 113, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 81, ang:de förändring i vissa föreskrifter uti inqvarterings-ordningen för städerna utom Stockholm; N:o 114, i anledn. af erhällne återremisser af Utsk:s betänk.
N:o 91, ronde folkundervisningen i riket; N:o 115, i anledn. af väckta motioner, om nästa riksdags hållande i någon annan stad än Stockholm. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Lördagen den 29 Juli 1848.
Plenum kl. £ till 6 e. m.
Upplästes till justering samt godkändes följande från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R, St:s und. skrivelser till K. M.:
N:o 149, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning; Den 29 Juli e. m. N:o 150, ang:de låneunderstöd för iståndsältande af Wisby hamnbyggnad; och N:o 151, ang:de sältet, ordningen oell vilkoren för utbetalning af anslags- oöh lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten.
Fortsattes öfverläggningen om StatsUtsk:s utlåt.
N:o 262, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de öfverste löjtnanten m. m. Gr. A. E. von Rosens und. ansökning om understöd från Statens sida till anläggning af en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Efter att hafva på f. m. så länge och vidlyfligt upptagit R. o. Ad:s tid, skulle det visserligen vara ganska oparlamentariskt, om jag nu uppträdde, för att i lika mått besvara mina motståndares sednare yttranden.
Jag anser mig likväl icke kunna underlåta att fäsla uppmärksamheten på den ganska naiva bekännelse, Gr. von Rosen afgifvit, dä han yttrade, att orsaken hvarföre ett af rikets embetsverk, eller styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader, icke blifvit hördt öfver Grtns projekt, varit den, att man på förhand visste att detta Statens ansvariga embetsverk vore emot saken.
Då detta yttrande icke blifvit motsagdt af någon utaf Statsrådets närvande ledamöter, har jag ansett mig böra omnämna det, på det att åtminstone af prot. må intyga, satt någon inom detta hus fästat uppmärksamheten vid så beskaffade motiver för ärendets behandling inom vårt land.
Om jag kunnat rätt i minnet bibehålla hvad som yttrats, så har en Statsråds-ledamot anfört, att orsaken hvarföre
Regeringen icke grundligare än som skett, behandlat detta ärende, innan detsamma öfverlemnades till StatsUtsk., vore den, alt Regeringens framställning ingalunda skulle innehålla någon K. propos. eller något förordande af saken.
Detta påstående bestrider jag, ty alla de af Regeringen framställde yttranden, som gå ut på att säga det ämnet är af vigt för den inhemska handeln, industrien m. m., och som tala om de väsendtliga fördelar, hvilka skulle kunna tillskyndas fäderneslsndet, måste väl anses innefatta ett förordande.
Detta är dock ett sätt att ställa sig bakom kanonerna och alt skjuta R.
St. före sig, som jag på det högsta måste ogilla.
Jag måste öppet tillkännagifva att jag och den värde Statsråds-ledamoten uppfattat
Styrelsens åliggande i detta fall från helt olika synpunkter.
Vidare har Hr Gr. von Rosen, lill stöd för nyttan af jernvägs-anläggningar, anfört ett skäl, som i hans tanke måtte varit rätt slående.
Han har nemi. sagt, att i Österrike och Ryssland har jernvägssaken med acclamation blifvit omfattad.
Enl. hvad mig är bekant, har åtminstone hittills hvarken i Österrike eller Ryssland någon annan vilja rådfrågats än sjelfherrskarens egen.
Huru förhållandet hädanefter kan komma att blifva i det ena riket, lemnar jag derhän.
Men hvad Ryssland beträffar, tror jag bestämdt att den acclamation, som dec 21* 324 Den 29 Juli e. m. kunnat äga rum icke kan utgöra något skäl för oss att förfara på samma sätt.
Om de öfrige argumentet- den värde Gr:n anfört icke varit mera inverkande på huset än det nu omnämnda, tror jag raan icke har mycket skäl, alt lemna sitt bifall till förslaget.
Hr Gr. von Hosén har velat gifva mig dementi i afseende på national-verksläderne i Paris.
Jag hemställer huruvida han varit på stället.
Jag har varit der och jag har förnummit att omkring 150,000 sysslolösa arbetare drifvit omkring på gatorna.
Om Hr Grin ville citera huru stort antal stenhuggare och andra af honom omnämnde arbetare, som verkligen haft sysselsättning under den sednare liden, så tror jag alt skilnaden mellan hans och mina uppgifter icke skall blifva stor.
På grund af hvad jag i början af detta mitt yttrande sagt, anser jag mig böra innehålla alla de många anmärkmr som jag i saken kunde hafva att göra.
Jag anser mig nemi. hafva tillräckligen motiverat min mening.
Gr. von Rosen har äfven haft tillfälle att yttra sig, hvadan det numera endast bör anses tillkomma huset att bedöma hvilkendera af oss som haft mästa skälen för sig.
Under flerfaldiga resor inom Europas större kontinentala länder, alltid företagna med Heta års mellanskof, har jag haft tillfälle öfvertyga mig om de omätliga framsteg, så i merkantilt som industrielt hänseende, de länder gjort, hvilka lyckats tillegna sig det stora fortskaffningsmedlet: jernvägar.
Den första känsla som hos mig väcktes vid betraktandet af dessa jernvägar, var den af beundran öfver deras stora vigt och inflytande.
Den andra åter, jag tillstår det, var en känsla af nedslagenhet, vid tanken derpå, att vårt land troligen aldrig skulle kunna komma i åtnjutande af samma fördelar.
Jag var nemi. öfvertygad, att Sveriges lokala förhållanden lade hinder deremot, äfvensom att klimatet förbjöd deras användande vintertiden; och slutligen trodde jag, att kostnaderna derföre skulle öfverstiga vårt lands förmåga.
Till följd af de noggranna lokala undersökningar, som här blifvit verkställda och hvarmed hvar och en kan göra sig bekant, som vill derom på jernvägsbyrån förskaffa sig underrättelse, är det numera utredt att Sveriges naturbeskaffenhet, långt ifrån att lägga hinder i vägen för en jernvägsanläggning, tvärtom, åtminstone der den första jernvägsliniea är föreslagen att framgå, företer en jordyta, i många hänseenden jemnare och tillgängligare för jernvägsanläggning, och framställande vida mindre svårigheter genom naturhinder, än många andra länder.
Den andra orsaken, hvarföre jag för min del fruktade att jernvägar i vårt land icke skulle medföra den åsyftade nyt tan, var öfverlygelsen att de icke vintertiden skulle kunna befaras.
Att detta är en villfarelse, tror jag hvar och en måste erkänna, som tagit kännedom af de skrifter som i sednare tider i ämnet utkommit, hvaribland jag särskildt får nämna den intressanta brochyr som blifvit af Gr. von Rosen utgifven.
Lättheten att nyss före afgången af en train, förutsända en särskild lokomotiv med tillhörande snöplog; de sandstrutar som vid vagnarna an - Den 29 Juli e. m. 325 bringas, och sora under färden på de möjligen af isbark belagda skenorna, utsålla en fin sand, jemte flera sednare tiders uppfinningar, hafva i dessa afseenden haft alla svårigheter.
Hvad nu koslnaden beträffar, har Gr. von Rosen uti sitt till K.
M. ingifne förslag uppgjort en kalkyl, som, efter mitt förmenande, innebär mycken trovärdighet.
Enligt detta förslag skulle kostnaden för en jernväg emellan Örebro och Hult, uppgå till ett belopp af 3,240,000 r:dr.
Man har velat göra åtskilliga anmärkn:r emot dessa siffror.
Siffror äro i allmänhet af den beskaffenhet all det är lätt att deremot framställa anmärku:r.
Den ena anser uppgiften vara för lågt, den andra för högt tilltagen.
Detta beror på hvars och ens individuella uppfattning.
För min del tror jag, att om man opartiskt bedömer saken, man skall finna, att kostnaden är snarare för högt än för lågt beräknad.
Men äfven om, för den händelse att R.
St. ikläda sig ifrågavar:de garanti, det uppgjorda kostnadsförslaget skulle, såsom man påstått, komma att öfverskridas; hvem skulle väl då förlusten drabba?
Månne statsverket?
StatsUtsk. har endast tillstyrkt, att statsverket skulle garantera bolaget en ränteinkomst af 4 proc. på den summa, hvartill Gr. von Rosen beräknat kostnaderne skola uppgå.
Om således ett större anläggningskapital erfordras, är det aktieägarne, som ensamne komma att vidkännas denna förlust.
Slaten har icke något dermed att skaffa.
Deremot är del både troligt och möjligt att Staten endast kommer att utbetala en mindre del af den årliga garantien allt efter som jernvägen bär sig mer eller mindre väl.
Ty endast för det fall att inkomsten af den ifrågavar:de jernvägen, sedan den blifvit till allmän trafik öppnad, icke skulle lemna någon behållning utöfver underhållskostnaden, inträder Statens skyldighet att betala hela garantien.
Om den deremot lemnar en half proc:s behållning, behöfver Staten ej betala mer än 3| proc.
Lemnar den 1 proc., svarar Staten endast för de 3 återstående procenten o. s. v.
För min del kan jag icke föreställa mig att man skulle kunna uppnå ett så stort oell sä önskvärdt mål som jernvägars anläggande för en jemförelsevis så ringa uppoffring å Statens sida som här möjligen kan ifrågakomma.
På andra ställen har Staten sjelf ingått som delägare i jernvägsbolaget eller också har den sjelf bekostat jernvägens anläggande.
Der har Slaten underkastat sig en stor risk, men den har ändå så handlat för alt uppnå det önskvärda målet.
Här deremot är den möjliga förlusten på förhand bestämd.
Den kan icke öfverskrida den stadgade maximi-summan och all anledn. är, att den ifrågavande garantien aldrig skall komma att lill sitt fulla belopp anlitas.
För min del kan jag icke annat än på det högsta önska att R. o.
Ad. måtte bifalla det föreslagna understödet för ett företag, som efter min öfvertygelse, kommer att börja en ny tidpunkt för Sveriges välstånd och lycka. 2:ne RiksStånd hafva redan med en högst öfvervägande pluralitet lill betänk, iemnat sitt bifall och jag hoppas att R. o. Ad. äfven skall uttala sitt gillande af ett så nyttigt företag.
Här har på f. m. framställts åtskilliga mer eller mindre vigtiga anmärkntr, så väl emot StatsUtsk:s 326 Den 29 Juli e. m. betänk., som emot jernvägar i allmänhet.
Flera af dessa hafva visserligen blifvit af Hr Gr. von Rosen i dess anförande på f. m. vederlagde, men åtskilliga andra återstå ännu obesvarade; och som man ofta är fallen för alt tro att de anmärkn:r, som ej upptagas till vederläggning af motståndare, äro af dem gillade, så tar jag mig friheten att här med några ord vidröra den.
Man har särdeles fästat sig dervid att Stalsötsk. icke infordrat yttrande af styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader.
Om tiden också medgifvit detta, hemställer jag likväl lill eder, mine Hrr! om det för berörde styrelse, äfven med förutsättande af den utmärkta skicklighet och sakkännedom i öfrigt, hvarföre densamma gjort sig känd, vore möjligt alt med tillförlitlighet yttra sig i ett för densamma, om icke helt och hållet främmande, åtminstone nytt, ämne, eller uppgöra mera pålitliga och tillfredsställande kalkyler, än de som af Englands skickligaste ingeniör blifvit uppgjorde.
Här är dessutom icke fråga om ett arbete för Statens räkning, Om sä hade varit förhållandet; om Staten skulle ingå såsom aktieägare, eller om Staten skulle med en viss summa bekosta arbetets utförande, dä hade del också, såsom ätskillige talare här yrkal, varit StatsUtsk:s ovilkorliga pligt att infordra meranämnde styrelses utlåt., innan det tillstyrkte R, St. att till företaget bevilja medel.
Men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att icke en enda styfver kommer att af riksg:s-kont. uthetalas, förr än jernvägen är fullt färdig.
Endast frän det ögonblicket vidtager Statens garanti och dä kan jag icke inse det ringaste behof af en närmare granskning utaf ett kostnadsförslag, hvars bedömande kommer att bero på det blifvande bolaget.
Man har äfven klandrat att ingen tid blifvit bestämd inom hvilken jernvägen skulle vara fullbordad; men det är ju bolagets egen förlust om det en gång påbörjade arbetet ej nog hastigt afslutas, ty dessförinnan utbekommas inga medel.
Såsom ett ytterligare skäl hvarföre man icke borde bevilja den ifrågavartde garantien har man ordat mycket om Götha kanal.
Man har påstått att jernvägen skulle anläggas i samma direktion sora berörde kanal.
Jag anhåller fördenskull att få fästa uppmärksamheten derpå, att detta är ett misstag, ty Götha kanal stryker fram genom Öster- och Westergöthland och slutar vid Götheborg.
Deremot genomskärer den nu föreslagna jernvägen provinsen Nerike, och Götha kanal står, så vidt jag känner, icke i störte beröring med Nerike än med Skåne eller någon annan provins af Sverige.
Att således säga det den projekterade jernvägen skulle dragas i samma linie med Götha kanal, är, efter min öfvertygelse, alldeles oriktigt.
I den händelse att jernvägen kommer alt utvidgas, hvilket dock beror derpå, huruvida den nu projekterade banan kommer att bära sig, först då kommer den i någon beröring med närande kanal.
Men långt ifrån att skada den, kommer jernvägen att för kanalen blifva af stor nytta, ungefär så, som tvenne kanallinier, hvilka afskära hvarandra, äfven gagna hvarandra.
Man säger att Götha kanalbolag icke bär sig.
Felet dertill ligger enligt min tanke, hos kanalens administration.
Hvar och en vet att i stal - Den 29 Juli c. m. 327 let att såtla taxan så lågt att det vore i allmänhetens intresse alt begagna kanalen, är taxan så uppdrifven att det icke lönar sig att linder vanliga förhållandan pä densamma försända spanmål och andra landtmannaprodukter från Westergöthland och öfriga kanalen omgifvande provinser.
Dessutom har kanalbolaget icke några ångfartyg till boxering.
Förr än en sådan åtgärd blifver vidtagen, förr än det blir bestämdt huru lång tid som behöfves för ett fartyg att genomgå kanalen, förr kan man icke begära någon betydligare afkomst deraf.
Dessutom kan man af hvarje skeppare få erfara att de lägre kanaltjenstemännens aflöning är sä ställd, att plikterne för de förseelser som under farten på kanalen kunna af skeppare begås, såsom t. ex. att stöta emot slussportarna, tillfalla tjenstemännen.
Del är således slussvaktarens euskilta intresse att icke i tid varua för dylikt, emedan ju (lere förseelser som begås, desto större blifva deras inkomster.
Jag skulle tro att om jernvägar införas i Sverige, skall det exempel på ordning och låga afgifter, som komma att lemnäs, vara för kanalen en föresyn, hvars efterföljd i längden skulle gagna densamma.
Anckarsvärd har påstått att jernvägar så mycket mindre skulle kunna få förtjenst, som alla de varor, hvilka voro beräknade att forslas på densamma, komme att fortfarande under alla tider föras på kanalen.
Jag vill då ytterligare fästa bans uppmärksamhet derpå, att den projekterade jernvägen icke skulle komma att genomstryka samma provinser som Götha kanal.
Huru kan dä
Hr Gnn föreställa sig att de metaller, den spanmål och de trädvaror, sora finnas i Nerike och närmaste distrikter, att dessa varor skulle kunna transporteras på kanalen.
Endast pä jernvägen kan sådant ske.
Man har förebrått
Disk. att det underlåtit alt skaffa sig någon säkerhet derför att arbetet blifver färdigt inom någon viss tid.
Jag får nu upprepa hvad jag förut anförde, eller att den största säkerheten för arbetets fullbordande ligger uti det fästade vilkoret, att den ifrågavande garantien icke vidtager förr än arbetet är färdigt.
I detta vilkor ligger en mäktig sporre för bolaget att sä mycket som möjligt påskynda arbetets fullbordande, för att sä mycket tidigare komma i åtnjutande af statsmedlen.
Man har äfven påstått att Utsk. icke föreslagit någon garanti för underhållet.
Detta yttrande innebär dock ett misstag.
Uti 2:dra punkten af sitt ifrågavar:de betänk, säger Utsk. nemi.: ”bolaget åligger att, i öfverensstämmelse med det reglemente, som af K. M. i nåder utfärdas, fortfarande underhålla jernvägen i fullt ändamålsenligt skick; skolande sådant genom vederbörlig besigtning årligen styrkas, innan utdelning å jernvägs-aktierne får äga rum”.
Då detta stadgande således innehåller att någon utdelning på aktier för året icke må äga rum förr än besigtning föregått, så torde deruti ligga den säkraste garanti för jernvägens framtida underhäll.
Man har ytterligare fästat sig dervid att StatsUtsk. i slutet af lista punkten säger: ”kunnande denna Statens ansvarighet i intet fall utsträckas utöfver 129,600 r:dr för året, hvaremot derest anläggningskostnaden icke skulle uppgå till förslagssumman, berörde 328 Den 29 Juli e. m. ansvarighet inskränkes till ett belopp, svarande emot fyra proc. å den verkliga utgiften, deruti likväl inberäknad fem procents ränta å aktie-kapitalet under byggnadstiden”.
Man har klandrat detta beräknande af 5 proc:s ränta under byggnadsåren.
Det torde dock för en hvar vara klart att den, som företager sig ett arbete, beräknar icke blott hvad detta arbete kostar honom i kontant, utan äfven den ränteförlust han under byggnadsåren måste på kapitalet vidkännas.
Dä nu StatsUtsk. föreslagit att Statens garanti skulle minskas, i händelse anläggningskostnaden skulle komma att understiga den beräknade summan af 3,250,000 r:dr, sä har Utsk. ansett billigt, att nian tilläde bolaget rätt att vid beräkningen af summan, dertill lägga räntan å arbetskapilalet under byggnadstiden.
Det förefaller mig särdeles besynnerligt att en sådan anmärkn. här kunnat göras, ty man må säga hvad man vill, så är och förblifver den obillig.
Man har vitlare klandrat att uti 5:te punkten endast slår att Staten äger rätt att deltaga i granskningen af förvaltnivgen utaf bolagets angelägenheter, men icke i sjelfva styrelsen deraf.
Jag bör då fästa uppmärksamheten derpå att vägen, med alla dess tillhörigheter, under alla förhållanden kommer att förblifva ett enskildt bolags egendom.
Staten har således icke rätt att inblanda sig uti dess förvaltning, utan endast att granska densamma, samt kontrollera huruvida den summa som Staten påföres till utbetalning, verkligen instämmer med räkenskaperna.
Man har påstått att en af Utsk. i 6 punkten föreslagen förmån, eller att bolaget ”ulan kostnad eller årlig ersättning, erhåller upplåtelse af den för jernvägs-anläggningen erforderliga, Kronan tillhöriga, jord” skulle vara särdeles betungande för Staten och att man derigenom skulle komma att bortskänka jord till obegränsadt belopp.