Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under åberopande al hvad jag härom yttrat, då frågan förra gången förevar, begär jag således den proposition, att ersättningen för Hr Landtmrs och öfriga Talmännens riksdagskostnader må fastställas i likhet med hvad vid sista riksdagen ägde ruin.
Jag vet likväl icke, örn något särskildt anslag för Hr Landtm, då utgick, eller örn det inskränkte sig tiil kostnaden för landtmls-klubben; men för de öfriga Talmännen utgjorde det, såsom jag vill minnas, 700 r:dr i månaden.
Såsom gammal riksdagsman har jag flera gånger återvänd t från riksdagen och på särskilda orter i alla sälskapskretsar råkat personer, som alltid klagat öfver, huru litet blifvit uträttadt och huru mycket riksdagen kostat; men den inskränkning, som nu i början af riksdagen blifvit föreslagen i de s. k., men af mig icke såsom egentliga ansedda riksdagskostnaderna, förefaller mig, sorn deri skärf, hvarom i Bibeln talas, att en andelig man lade i offerkistan.
De rätta kostnaderna härröra från 3l2 Den 17 Mars f. ni. riksdagarnas längd och minskas icke betydligt genom afprutning pä dem, som nu äro i fråga, hvartill jag linner intet skal; ty icke kostar det mindre att lefva nu än förr.
Jag fruktar, att denna muta åt allmänna omdömet icke tillfredsställer Nationen, utan att vi i stället böra försöka att göra riksdagen så kort som möjligt.
De af Utsk. här föreslagna besparingar anser jag blott såsom minutier och önskar derföre för min del, att ersättningen till Hrr Talmän måtte bestämmas till lika belopp som förr; men om R. o. Ad. vill antaga Utsk:s förslag , skall jag ej opponera mig deremot.
.lag betraktar dock, som sagdt är, en sådan afprutning i dessa s. k. riksdagskostnader såsom obetydlig och på intet satt tillfredsställande Natiouens fordringar.
Då Utsk:s första betänk. i ämnet förevar, understödde jag den meningen, att ingen ersättning till Hrr Talmän borde äga rum, helst Utsk. icke uppgifvit, hvarföre den skulle erfordras, sedan alla RiksSt. afsagt sig representationsmåltider, och Talmännen således blifvit befriade från ali representationsskyldighet.
Jag hade likväl icke ämnat att nu yttra mig öfver denna punkt, utan velat nedlägga min enskilda opinion, särdeles som flera ledamöter sagt mig, att något afseende å denna opinion icke skulle fastas, och jag härom icke ville strida med pluraliteten; men då åtskilliga talare nu yrkat, alt ersättningen till Hrr Talmän skulle bestämmas till lika belopp sorn vid sista riksdagen, mäste jag uppträda emot denna åsigt.
Jag erkänner emedlertid, att jag, lill följd af min förut yttrade opinion, borde instämma med Frih. Cederström, hvad ersättningen till Hr Landtm, särskildt beträffar, emedan H. Ex. Hr Gr.
De Geer vid sista riksdagen icke uppbar någon ersättning, och det således genom Frih.
Cederströms förslag till proposition skulle inträffa, att Hr Landtm, äfven nu icke finge någon ersättning; men deremot måste jag destomera bestrida Frih:s förslag, hvad de öfriga Talmännen angår, hvilka derigenom skulle få en ytterligare tillökning utöfver hvad Utsk. föreslagit, och jag begär således proposition till bifall å Utsk:s betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit.
Cederström begärt votering, fruktar jag att nödgas besvära R. o. Ad., ehuru ogerna, med ännu en votering, nemi. örn contrapropositionen; ty jag kan för ingen del medgifva, att dertill antages Frih. Cederströms förslag, att ersättningen till Hrr Talmän skulle bestämmas i likhet med hvad vid sista riksdagen ägde rum, enär derigenom en betydlig tillökning, emot hvad Utsk. föreslagit, skulle uppstå för de öfriga RiksSt:s Talmän, men Hr Landtm. der - Den 17 Mart f. ra. 3i3 deremot få ingen ersättning.
Jag anhåller således, att contrapropositionen åtminstone måtte föländras; ty vid sista riksdagen var, såsom jag förut haft äran nämna, intet anslag bestämdt för Landtm., utan blott för Landtmtskluhben, hvilken, på sätt jag vid ett föregående tillfälle upplyst, kostade omkring 38,000 r:dr b:co.
Denna fråga hör likväl icke hit, utan utgör en särskild punkt af Utskrs betänkande.
Äfven jag anhåller, att Frih.
Cederström måtte närmare och mera bestämdt uttrycka, hvad han menar med den proposition, han yrkar; ty vid sista riksdagen var intet anslaget, hvarken för Hr Landtm, eller de öfriga Talmännens egna riksdagskostnader; de öfriga RiksStrs Talmän njöto då endast ersättning forsin representationskostnad.
Nu hafva deremot alla Stånden afsagt sig allt anspråk på representation å Talmännens sida, så att fråga endast är om ersättning för deras egna riksdagskostnader, hvarom vid sista riksdagen ingenting var bestämdt.
Utan att Frih.
Cederström närmare uttrycker sin mening, skulle således oreda och ovisshet om beslutet uppkomma, i händelse vid den förestående voteringen contrapropositionen vunne.
Sedan votering blifvit begärd, uti hvilken anhållan äfven jag för min del instämmer, vill jag blott förklara, att jag tror Frih.
Cederströms förslag kunna förtydligas, om contrapropositionen så uppställes, att i händelse nej vinner, anslås för Hr Landtm, lika mycket, som var anslaget, innan H. Ex.
Hr Gr. De Geer blef Landtm., och för de öfriga Talmännen lika med hvad vid sista riksdagen ägde rum.
Jag kan för min del ej finna, att den af StatsUtsk. uppgjorda titeln eller rubriken, hvarunder Talmännens ifrågav. arfvoden vid sisla riksdagen utgått, i någon mån verkar på saken.
Det är likgiltigt, om de blifvit upptagna såsom ersättning för representationskostnader eller andra kostnader.
Här är endast fråga om beloppet, och det är detta, som jag yrkar nu måtte bestämmas lika med sista riksdagens anslag.
Jag har ännu icke af Frih.
Cederström blifvit upplyst om den summa, som han anser böra för Hr Landtm, anslås; ty det är bekant, hvad också redan blifvit erinradt, att vid sista riksdagen dåvarande Landtm, ej uppbar någon summa, hvarken under den ena eller andra rubriken.
Samma förhållande ägde äfven rum vid 1823 års riksdag, och vid de föregående riksdagarna har icke heller någon viss summa varit bestämd, utan talmännens representationskostnader ersattes då efter räkning.
Då nu fråga är att anslå cu bestämd summa, måste den således upp4 H. 4o 3i4 D e ii 17 Mats f. m. gifvas.
Mahanda hafva Frih:na Boye och Cederström, som yrkat votering, afsett den summa, som, enligt hvad StatsUtsk. i sitt första betänk, upplyst, vid 1815 års riksdag efter räkning åtgick för Talmännens representationskostnader, nemligen för Hr Landtm.
2000 r:dr och för hvardera af de öfriga Talmännen 1000 r:dr i månaden.
Jag anhåller, att de värda ledamöterna häröfver måtte afgifva ett kathegoriskt svar.
Lika med.
Palmstjerna finner jag mig icke det ringaste klokare genom Frih.
Cederström» sednaste yttrande, enär han deruti yrkat samma anslag för Hr Landtm, som vid sista riksdagen, då intet anslag ägde ruin.
Att åter yrka, det Hr Landtm, skulle aflemna räkning öfver sina utgifter, finner jag sårande för min grannlagenhetskänsla och förmodar, att de flesta lika med mig önska, att en viss summa må bestämmas.
Såsom ytterligare skäl för bifall till Utsk:s betänk, får jag erinra, att BondeSt. nedsatt anslaget för Hr Landtm, till samma summa sorn för de öfriga Talmannen; men att PresteSt. bifallit Utsk:s betänk., hvilket BorgareSt. troligen äfven kommer att göra.
Ad. skulle fatta ett annat beslut, åsyftande förhöjning i de af Utsk. bestämda summorna, skulle två Stånd komma att stadna emot två; och, oberäknadt besväret att nödgas tili förstärkt StatsUtsk. hänskjuta denna mindre vigtiga fråga, skulle det möjligen kunna hända, att BondeSt:» mening segrade i förstärkta Utsk., och att således Hr Landtm, kom att erhålla en mindre summa, än Utsk. föreslagit.
Till följd häraf och för att ernå ett sammanstämmande beslut af tre RiksSt., tror jag det vara bäst att bifalla Utsk:s betänkande.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han hoppats, att R. o. Ad. helt enkelt skulle bifalla, hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit, och hade således, ehuru saken på visst sätt anginge honom personligen, icke ansett sig förhindrad att densamma öfvervara; men då, genom den vändning, som disciissionen tagit, H.
Ex. nu fann sig jäfvig att, under målets afgörande, hos R. o. Ad. föra ordet, anmoda II, Ex. den äldsta närvarande Grefven, H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., att emottaga klubban.
Sedan H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, lemnat salen och H. Ex. Hr Gr.
Brahe intagit landtm:sstolen, yttrade: Frih. Boye, Fredr.:
Jag vill endast upplysa, att hvad Talmännen för de öfriga RiksSt. angår, utgjorde anslaget för deras representationskostnader vid sista riksdagen 600 r:dr b:co i månaden.
Då jag sista gången hade ordet, förglömde jag att fästa Frih.
Cederströms uppmärksamhet derpå, att sedan såväl R. o.
Ad. som de öfriga RiksSt. numera afsagt sig alla representatiousmållider hos sina Talmän, miste Den 17 Mars f. m. 31S val åtminstone någon nedsättning i Talmännens kostnader deraf blifva en följd.
Jag hemställer således till Frih. sjelf, huruvida det kan anses consequent att nu fatta ett beslut, hvarigenom man skulle säga, att ehuru Landtm, och Talmannen icke vidare behöfva gifva inål lider, skola de dock erhålla samma betalning för sina kostnader som under den tid, de bade skyldighet att gifva måltider.
Här har blifvit anmärkt, att ingen viss summa ar uppgifven till grund för beslutet i contrapropositionen, och Stats Utsk :s ordförande har upplyst, att Landtm, vid i8i5 års riksdag åtnjöt 25oo r:dr i månaden.
Deremot har samme ledamot ej upplyst den proportion, hvarefter ersättningen för Landtmts och de öfriga Talmännens kostnader utgick vid 1818 års riksdag.
Tilläfventyrs skulle den summan kunna antagas, så framt en bestämd summa nödvändigt skall utsättas, hvilket jag likväl för min del icke anser beliölligt.
Frih. Boye, Ludv.: Då R. o. Ad. afsagt sig alla representationsmåltider hos Hr Landtm., ligger det visserligen i consequensen häraf, att ersättningen för Ilr Landtnäs kostnader bör nedsättas emot hvad förr ägt rum; men jag medgilver derföre icke, att denna nedsättning bör ske ända till den punkt, som Utsk. föreslagit.
Jag får ock, i anledning af de skäl, som blifvit liemtade från de öfriga Ståndens beslut, förklara, att jag hvarken nu eller någonsin låter mig ledas af underrättelsen örn hvad de öfriga Stånden beslutat; ett sjelfständigt
Stånd behöfver icke och bör icke hemta ledning för sina beslut från de öfriga RiksSt:s.
Men för att nu få en viss summa till grund för contrapropositionen, och i betraktande deraf, att alla representationsmåltider numera äro afskaflade, hemställer jag, om icke, i stället för de a5oo r:dr, som, efter hvad vi hört, utgingo till Hr Landtm, vid 1815 års riksdag, ersättningssumman för honom nu bör bestämmas till 1000 r.dr i månaden.
Om jag lika ihärdigt skulle vidhålla min enskilda mening som de 2:ne värda talarne här midtöfver, skulle vi komma att få ännu en votering; ty jag skulle då yrka, att ingen ersättning till Landtm, och Talmännen måtte äga rum.
Jag har emedlertid funnit ett nytt skäl för bifall till Utsk:s betänk, uti Hr Gr. o. Landtm:s eget yttrande, innan lian afträdde, nemi. att han önskat, det R. o.
Ad. skulle bifalla, hvad Utsk. föreslagit; ty att påtruga Hr Gr. o. Landtm, mera, än han sjelf vill hafva, synes ej lämpligt.
Skulle åter motivet för den här föreslagna förhöjning vara härledd af någon böjelse att bispringa någon af de andra Talmännen, synes det mig vara bättre, att vi votera säx-skildt, t. ex. om Hans Högvördighets anslag, men förblifva vid den summa, hvarmed Hr Landtm, sjelf förklarat sig belåten. 3i5 Den i~j Mars f. m.
Då jag icke kan tro, att den siste värde talaren fått något särskildt uppdrag att förklara Hr Gr. o. Landtnäs ord, och då jag, sorn äfven hört dessa ord, icke heller kan tro mig påtruga honom något, enär jag utan afseende på närvarande förhållanden anser af vigt, att frågan icke behandlas på sådant sätt, att det för Konungen en annan gång måhända skulle blifva svårt att finna en Landtm., fortfar jag i min begäran, att rooo r:dr i månaden måtte blifva den summa, som i contrapropositionen bestämmes för Hr Landtm.; och skall det vara mig likgiltigt, om vi derigenom hotas med en, två eller tio voteringar.
Som här från början blifvit ordadt om Ständernas värdighet, synes det mig olämpligt att gifva en taxation på Landtmrs värde eller på Konungens svårighet att framdeles finna en Landtm, efter det större eller mindre belopp, som är bestämdt till ersättning för
Hr Landtm:s egna kostnader; ty detta tror jag icke vara R. o. Ad. värdigt.
Jag får för öfrigt åberopa det beslut, Ståndet redan fattat, att afsäga sig alla måltider hos Hr Landtm., och tror, att dermed skulle stå i strid, om man vid bestämmandet af den summa, som nu är i fråga, ville afse några representationskostnader, i stället att inskränka den till ersättning för de enskilda.
På denna grund anser jag mig ej kunna yttra annat än bifall till Utsk:s betänkande.
Jag anhåller endast, att de tvenne ledamöter, som begärt votering, måtte sins emellan komma öfverens om contrapropositionen, på det vi må undvika flera voteringar, än nödigt är.
Boye nu föreslagit en bestämd summa, vill jag ej föreslå någon annan, utan får mitt förslag till contraproposition gerna förfalla.
Hr Montgom erie, Gust.:
Cederström nu mera tillåtit, att hans förslag ej vidare må komma i fråga, hemställer jag, om icke Frih.
Boye äfven skulle vilja afstå från sin proposition.
Jag har icke uppfattat Frih.
Cederströms medgifvande på samma sätt, som den siste värde talaren; jag har trott mig finna, att Frih.
Cederström endast förklarat sig vilja åtnöjas med det förslag till contraproposition, som jag uppgifvit, utan alt han derföre frånträdt sin mening, att en förhöjd ersättning till Hr Landtm, bör äga rum.
Härmed må dock vara huru som helst, så afstår jag för min del icke från den begärda propositionen.
Gyldenstolpe, Ulrik: Frih.
Cederström har väl numera medgifvit, att iooo r:dr må blifva den summa, sorn i contrapropositionen bestämmes för Hr Landtm.; men han bär icke upplyst, hvilken summa han begär för de öfriga Talmännen.
Jag hemställer derföre, om meningen är, att de Den 17 Mars f. m. 3*7 4-oo r:dr i månaden, som Utsk. föreslagit, skola qvarstå för Talmännen i de öfriga RiksSt:n. Frih. Boye, Ludv.: Då Frih.
Cederström begärt, att Talmännen för de öfriga RiksSt. skulle erhålla samma ersättning, som vid sista riksdagen var bestämd och hvilken, enligt hans uppgift, skulle hafva utgjort yoor:dr, men, enligt hvad en annan ledamot upplyst, rätteligen steg endast till 600 r:dr i månaden, och då här fordras, att en bestämd summa utsätles, anser jag i contrapropositionen böra intagas, att ersättningen för Hr Landtm, bestämmes till 1000 r:dr, men för hvardera af de öfriga Talmännen till 600 r:dr i månaden.
Jag fruktar, att den siste talarens sednaste yttrande ej qvadrerar med hvad han förut anfört.
Han yttrade nemligen nyss, att sedanStånden afsagt sig alla representationsmåltider, vore det consequent, att någon nedsättning ägde rum i anslagssumman för Talmännen, och han hemtade derifrån skäl att föreslå 1000 r:dr i stället för 2000 r:dr för Hr Landtm.; men nu yrkar han 600 r:dr för de öfriga Talmännen, oansedt denna summa var densamma, som till dem utgick, då tafflar skulle hållas.
Jag hemställer således, om icke åtminstone någon nedsättning äfven för de andra Talmännen bör äga rum.
Cronhjelm begär för mycket, om han fordrar, att alla talare skola vara consequenta i tankar oell framställningssätt.
Det är nog, om meningarna blott kunna sammanjemnkas till en bestämd voteringsproposition, och detta hoppas jag nu vara gjordt, om, såsom Frih.
Boye föreslagit, till contraproposition antages, att 1000 r:dr må bestämmas för Hr Landtm, och 600 r:dr för de öfriga Talmännen.
Jag hoppas således, att vi få förblifva dervid.
Jag tackar den siste talaren för det försvar, han lemnat mig; jag begär likväl att sjelf få försvara mig litet bättre.
Till den criticant, som ständigt under denna riksdag följt mina yttranden för att hacka på dem, vill jag blott förklara, att den nu anmärkta inconsequensen försvinner, då jag påminner, att det var från de förhållanden, hvilka vid i8i5 års riksdag ägde rum, som consequensen drogs.
Men R. o. Ad:s tid blifver icke lyckligt använd, om den upptages af advocatoriska ordstrider.
Jag anhåller att få veta, om det är officielt bekant, huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga.
Undertecknad Ridd.Secret.:
Någon officiel underrättelse om denna frågas afgörande har icke från de öfriga RiksSt. ankommit, utom från BondeSt., hvars prot.-utdr. derom nyss blifvit uppläst, af innehåll, att BondeSt. ansett Dea 17 Mars f. m. en lika summa af 4<J0 r:dr i månaden böra bestämmas såväl för Hr Landtm, som för de öfriga Talmännen.
Jag, som, utan afseende på minenskilda öfvertygelse i denna fråga, utgått från den princip, att det icke vore ändamålsenligt att fatta ett beslut, som skulle föranleda till ingen åtgärd, har derföre skaffat mig underrättelse örn de öfriga RiksSt:s beslut, och kan således upplysa, att StatsUtsk:s ifrågavar. betänk, före detta plenum icke blifvit föredraget i BorgareSt., men att PresteSt. bifallit detsamma.
För öfrigt instämmer jag med Erih.
Palmstjerna, att det icke lönar mödan att fordra consequens i tankar och handlingssätt hos vissa talare.
Den, som bifaller, att en månadtlig ersättning i ett för allt må anslås för Hr Landtm, med 5oo r:dr och för hvarje af de andra Talmännen med 4°o r:dr b:co, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bestämma ersättningen för Hr Landtm, till 1000 r:dr b:co och för hvarje af de andra Talmännen till 600 r:dr månadtligen.
Uti den upplästa voteringspropositionen har jag trott mig finna, att ja-propositionen, som borde innehålla bifall till Utsk:s betänk., är något ändrad mot hvad Utsk. föreslagit; ty i Utsk:s förslag står icke, att ersättningen skulle utgå i ett för allt, utan i månaden.
Mig har det åtminstone undfallit, att i den upplästa voteringspropositionen ersätlningssunnnorna till Talmännen blifvit bestämda att utgå i månaden.
Ex. Hr Gr. och Ordföranden upplyste, att uti ja-propositionen vore den nu föredragna punkten af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 16 ordagrannt intagen.
Jag hemställer, om det icke vore bättre, att i förra delen af voteringspropositionen helt enkelt säga:
Den, som bifaller Utsk:s betänk., voterar ja.
Propositionen kan måhända i annat fall missförstås, och mig symes, alt den bör vara så kort som möjligt.
Sedan ofvanstående voteringsproposition ånyo blifvit uppläst, blef den af R. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer.
Nej — 68. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. lii fidem protocolli, F. O.
Den 17 Mars e. m. 3x9 Måndagen den 17 Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskrs d.
11 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 16, i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o a, rör:de Talmänflens ersättning för egna riksdagskostnader, klubbkostnaderna saint aflöningen till Ståndens och Utskrns cancellier, m. m.
A n d r a p u nk ten, an g:d e klubb kostnaderna.
Om jag icke misshörde mig i förmiddags, lärer denna punkt vara bifallen af BondeSt.
Jag anser det således icke värdt att diskutera om saken; men jag vill taga tillfället i akt och hemställa till H.
Pi. o. Ad., om icke Ståndet ville anmoda Ridd.TJtsk. alt till nästa plenum inkomma med betänk, öfver min rörande klubbkostnaderna väckta motion, på det saken må komma under snar pröfning.
Jag känner visserligen icke, i hvad mån Ridd.TJtsk. kan komma att till- eller afstyrka Hr af Grubbens motion; men hvad jag tror mig känna med visshet är, att Ridd.-cassan är i den belägenhet, att den icke tillåter någon extra utgift, allraminst af onödig beskaffenhet.
Jag tror således, att den motion, Hr af Grubbens väckt, icke har mycken utsigt för sig att gå fram, så vida Ridd.TJtsk. icke vill föreslå R. o. Ad. något i låneväg, ett fondsystem eller något dylikt modernt husliållningssätt, hvarigenom våra efterkommande kunde komma att betala R. o. Äd:s soupeer för denna riksdag.
Jag tror icke, att i min motion finnes ett enda ord om, att några medel skulle gå ut ur Ridd.- cassan.
När motionen återkommer, anhåller jag att få ytterligare tala derom.
Uppå derom framställd proposition blef denna punkt af R. o. Ad. bifallen.
Tredje punkten, ang:de aflöningen för R.iksSt:s och Utsk:ns cancellipersonal.
Innan II. R. o. Ad. går att afgöra denna punkt, anser jag för min pligt, såsom ledamot i Ridd.Direct., att upplysa, det Ridd.Direct. eller synnerligen Seci’eteraren, haft mycken svårighet för att lyckas erhålla skickliga notarier.
Af dessa notarier är endast en boende i Stockholm; de öfriga hafva måst vidtalas att lemna sina tjenstebefattningar i landsorterna.
Cancellist-ansökningar hafva icke fattats; men notariernas tjenstgöring är af den beskaffenhet, att dertill fordras icke allenast mycken arbetsamhet och skicklighet, utan jemväl vana och naturlig fallenhet.
Af dessa skäl har Ridd.Direct. trott sig böra, så vidt det varit den tillåtlig t, genom dess 320 Den 17 Mars e. m.
Secreterare garantera dessa personer samma inkomst som notarierna hade under förliden riksdag; och jag äfvensom de öfriga ledamöterna i Ridd.Direct. skulle finna oss uti en ganska svår ställning, om H. R. o.
Ad. behagade göra någon nedsättning i arfvodets belopp.
Jag vågar derföre tillstyrka, att R. o. Ad. måtte i detta afseende förena sig med BondeSt.
, som beslutat, att utom den tillökning, Utsk. föreslagit för Bonde-secreteraren, skulle tilldelas åt den nuvarande cancellipersonalen -f af den aflöning, som vid sista riksdagen lernnades, att såsom minimum förskottsvis lyftas, och att vid riksdagens slut hela arfvodet skulle bestämmas, dock så, att beloppet icke finge understiga det vid sista riksdagen.
Samma beslut har äfven af BorgareSt. blifvit fattadt, och frågan blifver sålunda genom R. o. Ad:s instämmande afgjord; och jag tror, att vår cancellipersonal, särdeles notarierna, för hvilka jag mest ifvar, göra fullkomligen skäl för denna aflöning.
Jag vågar således tillstyrka bifall å BondeSt:s inbjudning i denna punkt.
Cederström, Jacob: Äfven jag tillstyrker, att BondeStts beslut måtte tjena till grund för det beslut, H. R. o. Ad. fattar, dock med den förändring, att summan, som vid riksdagens slut bestämmes, måtte per månad blifva lika stor med den, som under sista riksdagen månadtligen utgafs; ty om denna riksdag blir kortare, böra icke samma arfvoden utbetalas.
Jag tror således, att de böra beräknas efter månad, och tillstyrker med detta tillägg bifall å BondeSt:s beslut.
Från samma synpunkt, jag utgick, då jag i förmiddagsplenum yttrade mig, att alla sådana afprutningar äro alltför mesquina i jemnförelse med hvad som åtgår till riksdagskostnader för de enskilda riksdagsmän, som hålla sig sjelfva, och från hela landet åt de valda riksdagsmännen; från samma synpunkt hemtar jag äfven skäl för att anse cancellipersonalen icke böra aflönas med mindre än vid sista riksdagen.
Det torde vara en allmän önskan, att våra former må blifva sådana, att vi kunde vara belåtna med en mindre cancellipersonal; men under närvarande former finner jag en afprutning i cancellipersonalens arfvode vara olämplig.
Då frågan förra gången förevar hos R. o. Ad., tillstyrkte jag bifall till TJtsk:s betänk.; men det blef återreinitteradt, och i svaret på återremissen har Utsk. fullständigt upplyst, att dess afsigt ingalunda varit någon nedprutning af arfvodena under det belopp, de voro vid sista riksdagen.
Utsk. har äfven upptagit det skäl, jag förra gången anförde, att uppbärandet af en större summa vid slutet af riksdagen synes vara förmånligare för cancellipersonalen, än det ifrågasatta större förskottet å Den ij Mars c. ra. 321 a aflöningen per månad.
Skulle| likväl R. o. Ad. allmänt hysa den tankan oell önskan, att förskotten å dessa arfvoden må genast utdelas med ett högre belopp, vill jag icke ensam sätta mig deremot; men jag ber att få fasta uppmärksamheten derpå, att vi icke böra göra StalsUtsk. den orättvisa att anseUtsk. hafva, till cancellipersonalens förfång, Uti dess förslag afsett ett mesquineri i hushållning.
Jag vill, i anledning af hvad den siste talaren anfört, hafva äran upplysa, att BondeSt:s inbjudning instämmer med StatsUtsk:s betänk, äfven deri, att minst en tredjedel af arfvodenas belopp skall innehållas och först vid riksdagens- slut tilldelas cancellipersonalen.