Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att till en stor del beror utgången af våra skeppsrederiers förtjenst,, och vår frakthandels behållningar, på huru den Den i4 Augusti e. m. i53 afgöres; ty om vi ej med uppmärksamhet fästa oss vid assuranceförhållanderne, och de dermed sammanhang ägande dyheriänstallerne, shall det blifva känbart för vår sjöfart.
Jag var vid förra Riksdagen af den öfvertygelse, att det borde vara 2 eller 3 DykeriCompagnier; men jag har vid närmare kännedom om förhållandet med de erforderlige inventarierne, och deras dyrbara beskaffenhet funnit, att en del deraf icke kan underhållas på alla ställen, utan måste flyttas, dit de behöfvas.
Jag har derföre blifvit af en annan mening.
Om icke sådant afses, och blott ett enda Bolag inrättas, som kan hafva förtjensten af de stränder, der olyckorna äro tätare, och på sådant sätt vinna ersättning för de förluster, som uppkomma vid dem, der någon strandning endast hvart 5:te eller iorde år sker, finnes ingen möjlighet att förena skeppsägares bästa med Coinpagniéts.
Antingen måste det skydda sig för förluster genom för höga afgifler, eller blir det intet al bela saken.
Jag förenar mig således uti nödvändigheten af hvad Friherre afNordin anfört, eller att blott ett Compagnie bör inrättas.
Jag anser det såsom ett oundvikligt vilkor för att fä billiga afgifler.
Jag skulle våga underställa Utskotten, i fall återrerniss beviljas, om icke ett medel stod att finna, för att tillställa en sådan anstalt, som skulle förena alla de fördelar man skulle önska för sjöfarten, med fördelar på Bo - 154 Den i/f Augusti e. m. lagets sida.
Jag tror, att en pröfning måste åt Konungen öfverlemnas, emedan en enlreprenade-auction till den minstbjudande vore vådlig, om ej eontroiler existerade, alt Bergningsanstalterne blefvo vidmaktbållne.
En pröfning af Konungen förutsätter jag således, men deremot det vilkor, att det Bolag, som erbjöd sig alt på 10 år öfvertaga Bergningsanstalterne, skulle uppgifva förslag till bergningstaxan oell förbinda sig, att i Banken deponera en mindre summa, svarande emot det vite, sorn kunde komma i fråga att bestämmas; derest Bolaget ej underhöll sådane förråder, och verkställde bergningen på sådant sätt, som Contractet föreskref.
Då tror jag, att det vore möjligt att få flere Bolag, som skulle bjuda under hvarandra.
Då de anmälte sig kos Konungen, uppkomme den pröfning jag omtalat.
Konungen pröfvade, hvilka ville åtaga sig Bergningsanstalterne till lägsta pris, och hvilka kunde Jemna sådana garantier, att man kunde förtro sig till dem.
Dermed tror jag, att Konungens inblandning i Bolaget borde vara slut.
Jag finner ej, alt Konungen borde nämna Ordföranden, men controllen, att föreskrifterne följdes, bör bero af honom, på sådant sätt, att han u åg Ombud, sora skulle deltaga i öfverstyrelse!!, och förråden borde inventeras genom Ombud förordnade af Landshöfdingarne.
Om en sådan anstalt till vä— gabringas, är jag öfverlygad, att handeln Den i4 Augusti e. rn.
x 55 skulle finna sig tryggad, och Bolaget draga en billig vinst; åtminstone kunde den ej blifva obillig längre än i io år, då jag naturligtvis förutsätter, att bokföringen ej finge vara hemlig.
Voro vinsterne utomordentliga, skulle om io år ett nj^tt Bolag erbjuda sig för ringare bergningslön.
Uti privilegium borde utsättas 2 slags vitén, det ena af hela summan, som vore depolierajd, för den händelse, att Bolaget helt oell hållet upphörde att fullgöra sina förbindelser; det andra, då Bolaget i någon viss del underlät att fullgöra sina pligter.
Ett sådant sammanhang kunde sältas mellan Bolaget och Sjöförvaltningen, alt den sednare genom sin AdvocatFiscal kunde beifra dessa förseelser.
Derigenom kunde äfven vinnas ett annat föremål.
Det finnes nu ett Bolag, det finnes i ofullständigt skick; meri jag tror, att den sats, Friherre von Stedingk anfört, förtjenar uppmärksamhet, att del ej vore så förmonligt, om Bolaget beredde sig endast på vinst.
Kanske vore det bäst, om Bolaget hade hvad man kallar god rygg , men ej vore talrikt, emedan det då vore lättare för de enskilte, att få rättelse i vissa omständigheter.
Jag skulle tro, att om mitt förslag antages, hade det gamla Bolaget den fördel för sig alt, såsom egande en del inventarier, lättare kunna ingå på att fortfara, och i samma stund vore rättvisa utöfvad mot de personer, hvilka innehafva ett sådant privilegi - i56
Den 14 Augusti e. m. lini, och fästat sig dervid.
Jag yrkar återremiss, anhållande» att Utskotten måtte utgå från samma grundsats, sorn i detta Utlåtande är framställd, att Dykeriet bör till— vägabringas genom enskilt Bolag, men att det skall sätta en högst nödig säkerhet för det högsta vite, söm kan åläggas Bolaget, om det ej fullgör sin skyldighet; att conträctet blir på ro år; alt äfgifterne blifva lindriga; att Bolaget på vissa orter håller lifräddningsbåtar, och sluteligen att det underkastar sig en öppen bokföring, och controll af Konungens Ombud och Landshöfdingarne i ör terne.
Friherre Cederström, Jacob: I anledning a! de anmärkningar Friherre af Nordin gjort, får jag vid en af dem fästa uppmärksamheten derpå, att han trodde det höra vara ett, högst tvenne Bolag.
Jag skulle tro, alt det ovilkorligen endast borde vara ett; annars får man ej någon allmän anstalt.
Det är utan ali fråga, att detta ämne är af stor vigt för vår handel och sjöfart.
Samtlige AssuranceCompagnierne och Skeppsrederiei ne hafva yttrat sig önska, att Dykeriet klefve inrättadt på sådana grunder, som nu äro föreslagne, hvarigenom ingen Skeppare behöfver underkasta sig Dykeriet, ulan eget begifvande.
I de rättelser Friherre af Nordin yrkat i ett par §§., instämmer jag, nemligen i afseende på personalens betalning, och närmare Den <4 Augusti e. ut. bestämmande af de tillfällen, då 5o procents-förhöjningen får beräknas; de föreslagne stadgnnderne skulle endast komma att uppväcka tvister, och jag anser, att det rätta vore, att denna förhöjning af 5o procent borde bestämmas, hvar gång Skeppare ej genast efter strandning fordrar biträde af Dykeriet, men sedermera mäste göra det.
Bolaget skulle äfven derigenom med mera säkerhet bildas.
Det har blifvit frainstäldt af Herr Hjerta, att Dykeriet borde upplåtas genom auction åt den minstbjudande.
Det skulle bereda förhöjda afgifter, åtminstone till samma belopp, som hittills.
Dessutom skulle då den stora delen af Skeppsredare, som finnas i Landsorterne, få svårt att i Bolaget deltaga.
Afsigten har likväl just varit, att Skeppsredare uti Landsorterne skulle kunna deruti deltaga, för att hvar i sin ort kunna tillse, att reglementet i hvarje fall blifver rätt tillämpadl.
Vidare har det blifvit yttradt af samma Ledamot, att i sådan händelse kunde man undvara rättighet för Konungen, alt nämna Ordförande.
Denna rätt är så nödvändig, att derförutan ingen säkerhet existerar, att ju de mest grymma vexationer kunna ega rum, att man icke uppgör falska räkningar, m. m Deremot, om Ordföranden af Konungen utses bland sådana personer, som ej äro Actie-egare, kan lian ej hafva intresse alt fördölja missbruk, utan måste anmäla dem till beifran.
Det har 158 Den 14 A u g u s t i e. n». blifvit yttradt" af Friherre von Stedingk, såsom hinder för Aclieteckning, sitt Bolaget detta år haft så liten vinst.
Dervid får jag anmärka, att de månader just nu stunda, då strandningnr vanligen inträffa.
Det har sif de sammansatte Utskotten blifvit genom votering afgjordt, att BolagsReglorne ej skola komma till Rikets Ständers granskning och afgörande.
Likväl är det af vigt, att de komma till afgörande af samma authoritet, som skall afgöra saken.
Jag får anmärka detta, på grund af min reservation, och anhåller, att då Utlåtandet återkommer, förslaget till BolagsReglor äfven måtte komma under Ständernes pröfning; till följd af alla dessa anmärkningar anhåller jag om återremiss.
Jag får vördsamt anmäla, att det icke är en tillfällig opinion, som föranledt mig, att framställa de anmärkningar jag gjort.
Jag har sökt skaffa mig alla tillgängliga upplysningar derom, och jag har genomgått alla handlingar, sorn i ämnet till Kongl.
Mäj:t inkommit.
Det är i följd af en, på dessa handlingar grundad, öfvertygelse jag trott mig böra tillstyrka bifall till principen, att ett ActieBolag inrättas, och ali det icke beror på godtycket, hvem som skall öfvertaga bergningsanstaltérne.
Om man vid contractets afslutande bjuder under hvarandra, och går så långt som möjligt är i nedsättning af Den i4 Augusti e. in. räddningsafgifterne, så, för att kunna gå ut med sitt åtagande, måste man blifva så mycket strängare vid tillämpningen; och jag tror det ej vara rätt alt öfverlemna saken åt den minstbjudande.
Att låta Bolaget insätta en summa i Banken, såsom säkerhet, i full Bolaget ej uppfyller sina förbindelser, är betänkligt, ty antingen måste summan vara liten, och då betyder den intet, eller ock, om den är stor, utgör räntan derå betydligt, och Bolaget måste söka ersättning i afgiflerne, äfven för den.
Alt, såsom Herr Hjerta föreslagit, inskränka oclroijen till 10 år, tror jag ej vara tjenligt, ty dä Herr Hjerta sjelf medgifvit, alt omkostnaderne äro för Instrumentaliers anskaffande in. m. är det ej att begära, det någon skall ingå i Bolaget, om oclroijen är så kort.
Jag tror, att de af Utskotten föreslagne a5 år år äro nödige.
Den anmärkning Friherre Cederström gjort emot mig, all jag sagt, alt det borde vara ett eller tvä Bolag, är jag färdig att erkänna, men då Utskotten föreslagit flere, och med den erfarenhet jag haft, att
Utskoten ej gerna frångå sina först yttrade meningar, ville ieg föreslå något, som jag trodde af dem möjligen kunde antagas, ehuru jag delar helt och hållet Friherrens öfvertygelse, alt det rätta vore, att blott ett Bolag inrättas.
Det har blifvit yttradt af en värd Talare, och jag vill ej bestrida sanningen1 deraf, att det gamla Compagniet på de 3 sista åren i6o Den 14 A n g u s t i e. m. ej haft synnerlig vinst; men jag hemställer till flen värde Talaren , om han går igenom räkenskaperne för hela octroij-tiden, och delar vinsten på alla åren, om det ej blir en vacker utdelning på hvarje år?
Har vinsten på några år ej varit betydlig, så, efter mitt förmenande slår den sig dock likväl rätt val ut på det hela.
En värd Talare Herr Hjerta har yttrat, det han ansåg, att
DykerieBolaget borde octroijeras på högst jo år.
Jag tror, att minsta liden fir 20 a 25 år.
Det är fulla skäl dertill, då inventarierne, som man måste lägga sig till, äro dyra.
Det må vara hvem som helst, det nu varande Bolaget, eller ett nykommit, som åtager sig Bergningsbestyret; äro inventarierne i allt fall så kostsamma, att vinsten på io år är obetydlig.
Hvad åter angår, att det borde stadgas, att vissa Bolag fmgo åtaga sig alt bärja, och att de, sorn gjorde det för det minsta möjliga, skulle antagas; så får jag dervid säga, att jag nästan tror det icke vara ett rikligt förhållande, ty det vöre mycket möjligt, att de erbjödo sig för ett ringa pris.
Men man bör taga i betraktande, hvad som är förhållandet i amira länder, att de väl bärja för ringa pris och dagspenning, men jag känner ock, att på sådana ställen är det eudust, då det är vackert väder, som det skor Den 14 Augusti e. ra. sker efter elen grunden.
Då det är starkt blåsväder, sker det efter accord.
Skall hergningen ske vid alla tillfällen, måste man antaga principen sådan, att den kan betacka alla kostnader.
Jag delar med Friherre Gederström den mening, att Ordföranden bör af Kongl. Majit utses, men min mening var, att lian bör utväljas bland Bolagets intressenter, och ej vara en för Bolaget fremmande person, ty det vore en besynnerlig casus, om man af Bolagets uppkomna vinst behöfde aflöna en Ordförande, sorn ej hörde till Bolaget; jag delar således ej den tanka, alt han icke bör vara af Bolagets medlemmar.
Om Konungen kan tillsätta Ordföranden bland intressenterne, är ändamålet vunnit.
Cederström liar gjort mig uppmärksam derpå, att det endast är under dessa sednare månader strandningar vanligen förekomma.
Jag är ej i okunnighet härom, men jag har ej sagt detta år, ulan de 3 sednare åren.
En an-, lian Talare Friherre af Nordin har bedt mig gora utdrag ifrån början af oCtroijen, då inkomsten, delad på alla åren, äfven skulle göra en behållning de sednare åren.
Jag ar icke i okunnighet om hvad Compagniet haft 1 inkomst i början, men skulle tro, alt nar ett Bolag mot vissa förbindelser erhåller vissa rättigheter, så skulle det ega skäl alt äfven hoppas någon vinst de sednare åren; hvilket förhållande äfven 38 H. 11 Den 14 Augusti e. m. säkert inträffat, om ej Iractater och inskränkningar blifvit gjorda, hvilka jag förmodar vara nödvändiga, efter de skett, hvarigenom Dykeriet kommit i förlust, eller åtminstone icke vinst, ty jag kallar det förlust, då man ej har något för sina penningar.
Inskränkningar hafva skett år från år.
Om det blir, såsom nu är föreslagit, blir vinsten fasligt mycket mindre, än hvad den förr varit, ty då man hade praescriptionstiden af 60 timmar, var det åtminstostone en möjlighet att beräkna någon vinst för Compägniet.
Jag säger ej derföre, att det är nöd vändigt, att man skall hafva denna prassciptionstid.
När ett fartyg kommit båldt på grund, fordras det oändeligen mera omsorg vid bergningen, och det är de lättare bergningarne, som skola vara till hjelp för de svårare, på hvilka ofta förlust uppkommer.
Herr CederschjöldPehr Gustaf: I 3 Momentet af 5 §, förekommer något, som synes mig antingen orimligt eller otydligt.
Orden äro följande: att strandadt fartyg, antingen Dykeriet anlitas eller ej, skall vara skyldigt att genast om bord emottaga bevakning af närmast tillhands varande KronoDykeri- eller Tullbetjent, samt att ersätta dermed förenade rese- och tractamentskostnader; och må icke under något vilkor lossning verkställas> innan en sådan bevakning om bord kommit.
Skall med Den i4 Augusti e. ni.
163 lossning förstås allt slags entledigande, så vore det hårdt att förbjuda den, som är på vägen att stranda, alt i ögonbliehet utkasta gods och lätta fartyget, samt sålunda blifva flott igen.
Dessa ögonblick äro de dyrbaraste, då man ännu ej kan hoppas, att vederbörande kunnat hinna komma om bord.
Men det torde hända, att ined lossning ej menas, att kasta öfverbörd.
Dertill har jag anledning af det följande Momentet, hvarest står: om gods blifvit kastaclt eller lossadt.
Det torde då hända, att ordet lossa är en tecknisk term, som betyder att föra till land; och då linner jag, alt det ej är förbudet att kasta godset i sjön.
Men jag hemställer, om icke i en lag uttrycken höra vara så bestämda, att all tvetydighet blir förekommen.
Man har trott det vara nödvändigt, att det borde vara en tid, inom hvilken Skeppare borde hjelpa sig sjelf.
Utskotten hafva kommit ifrån detta, derigenom att högre procent måste hetalas, om Skepparen vägrar hjelp af Dykeriet, och sedan behöfver den.
Det är påtagligt klart, att Skeppsredare ej skola vilja underkasta sig den högre procenten; utan gifva sina Skeppare order, att vid sådana tillfällen alltid gifva sig under Dykeriet.
Af den siste Talaren har en anmärkning blifvit framställd angående lossning.
I sjöla38 H. ii * D e n if A u g u s ti e. rn. gen står det bestämdt, att
Skeppare eger rätt att kasta gods, och det hörer således ej hit.
Lossning är, då man förer varor till land, och det får ej ske, förr än bevakning kommit om bord.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Riddei skåpet och Adeln ansåg de vid Stats- och EkonomiUlskottens Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsainrnas återremitterande. Ropades Ja..
Föredrogs å nyo och bifölls LagTJlskoltets den 23 sisth Julii under N:o 84 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion om rättighet för fordri tagsegare, att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål.
Föredrogos å nyo och bi föl 1 os följande från StatsUtskottet inkomne, och d. 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden:
Af den 3 sistlidne Julii: N:o 204.
I anledning af gjorda Motioner om anskaffande afbestämda samlingsrum m. nr., förde trenne ofrälse RiksStån - Den i4 Augusti e. tn. den, samt för Rikets Ständers Utskott och Klubbar, N:o 2o5.
Om verkställd granskning af Postverkets förvaltning år 1826, samt åtskilige af 1826 och 1827 årens Rikets Ständers Revisorer framställde omständigheter.
Af den i5 sisllidne Julii: N:o 206.
I anledning nf väckte frågor om Boställen för Häradshöfd ingar, eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt angående inköp af KronoSkatlehemmanet Holm i Norra Helsingland, för alt till Boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradssktifvaren derstädes användas.
I anledning af väckt fråga om löners anslående åt LandsFiscaler, Föredrogs å nyo StatsUtskollets den i5 sisllidne Julii under N:o 208 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning, samt fortgången af detta Verks utredning; och skulle detsamma, uppå begäran af Herr Hjerta, Guslaf, och Grefve Spens, Carl Gustaf, jemlikt 49 §.
Föredrogs å nyo StatsUtskollets d. 15 sisllidne Julii under N:o 209 afgifne, samt 166 Den 14 Augusti e. m. den 7 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om afskrifning af förra MagazinsFondens äldre fordringar för uudsättningsspannmål m. m.
Grefve SpenSj Carl Gustafj och Herr Rosenqvist, Fredrik Leonharda anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde anhållan icke kunde, jemlikt 49 §> RiksdagsOrdningen, förvägras. Föredrogs å nyo och gillades Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 7 sisth Julii under N:o 54 afgifne, och d. 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, 1 anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitals Hemman, att dem uppbjuda och inteckna låta.
Företogs till pröfning Stats- Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens d. 7 sisth Julii under N:o 55 afgifne, och d. 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande författningar.
Den 14 Augusti c. m. 167 Harr Danckwardt, Magnus Georg:
Utskotlet har i förevarande Utlåtande föreslagit en oinskränkt föreskrift, alt, då en Lag eller
Författning till större eller mindre del undergår förändring, densamma helt och hållit skall omtryckas.
Hvad kostnaden beträffar, så blir den visserligen ofta af betydenhet; men jag anser icke den egenteligen härvid böra komma i beräkning.
Jag delar med Utskotten fullkomligt den tanka, alt då en Författning af mindre omfång af blott ett eller annat ark, förändras, Författningen bör aldeles omtryckas, mea när en obetydlig förändring i en lång Författning, såsom till exempel Tulltaxan, vidtages; att då omtrycka hela Författningen, tror jag icke vara tjenligt.
Embetsmannen, som mottar den, skall tro, att Författningen är till större delen omstöpt, och efter andra grunder uppgjord; han erfar snart vid genomläsningen, att den är nästan lika med den föregående; han måste då undersöka, i hvad del den undergått förändring, och lian måste derföre anställa en coltationering af begge Författningarne, dervid han sluteligen finner blott en liten obetydlig ändring i den gamla vara gjord; hvilket onödigt besvär skall icke honom härigenom förorsakas, för att få kännedom af det nya stadgandet.
Jag tror således för min del, alt endast vid de tillfällen, då en hufvudsakligare omarbetning skett af en vidlyftigare författning, eller då förändring vidtagits uti Den i4 Augusti e. m. en af ett eller annat ari?, det af Utskotten föreslagne stadgande borde tjena till efterrättelse, och att i förra fallet de förändrade eller tillagde föreskrifterne böra såsom riva §§. i den förra Författningen tilläggas, på sätt med förändringar eller tillägg i i^34 års
Lag tillgår, Herr Hjertcij GustafDen olägenhet Herr Danckwardt omförmält skola uppkomma genom omtryckning af vidlyftigare Författningar, nemligen att vederbörande
Embetsman skulle behöfva genomläsa och colla tion era den nva Författningen med den föregående, för att erhålla kännedom om det ofta mindre betydliga och korta ställe i den sistnämnda, som blifvit ändradt, denna olägenhet kan lätteligen förekommas, om man uti Ingressen af den nya Författningen antyder, hvilken del af den äldre varder ändrad.
I Norrige brukas en sådan omtryckning, som den Utskotten nu föreslagit; och jag för min del anser en dylik anstalt vara af så mycken vigt och nytta, att jag i .illo tillstyrker bifall å Utskottens Utlåtanr e. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
De olägenheter, som uppkommit genom det hittills öfliga sätt att partielt ändra författningar, äro så stora, att jag tror det man må göra betydliga uppoffringar för att slippa dem.
Lill hvar och en, som tittat sig Den 14 Augusti c. tn.
169 aldrig så litet om i våra Författningar, huru obehagligt clet är alt hänvisas fran den ena Författningen tili den andra, och att finna, huru Författningar blifvit styckevis upphäfde; och dessa stycken sedermera styckevis åter upplifvade, 0. s. v. ända till nästan oändelighet,.
När man öfverskådar Förfultningarnes innehåll i något visst ämne, tyckas föreskrifterna kräla om hvarandra, likasom i en myrstack; och jag tror att om förslaget medför obehag för dem, som skola göra bruk af Förfaltningarue, är det så tnycket bättre; emedan dessa då torde ledsna vid alt göra ändringar utan i högst, trängande mål.
Af allt öfverflöd vi hafva, är öfverflödet af Författningar det förderfligaste.
Om de minskades, vore således äfven derigenom ett stort ändamål vunnit.
Jag tillstyrker derföre bifall å Utlåtandet, Herr Tham, Wolrath:
Jag delar fullkomligt Motionairens tanka, och instämmer äfvenledes uti Utskottens beslut, åsyftande omtryckning af ändrade Författningar, hvilka icke eljest kunna rätt förstås knappt af Domare och Embetsman, långt mindre af parter i allmänhet.
Mig synes dock, aft ordet Lag kunde utgå utur tillstyrkandet, emedan, om en eller annan §. af allmänna Lagen ändras, det icke vore rätt alt omtrycka hela Lagboken.
Enär för öfrigt hela frågan i alla fall är ett önskniligsrnål, hvarå Kongl, Maj:t kan fästa det afseende *7°
Den i4 Augusti e. m. honom godt synes, och hvarvid Hr Danckwardt, såsom Föredragande inför Kongl. Maj:t, blir i tillfälle att tillstyrka den rättelse i Ständernes beslut, han anser nödig, och hvars bifall efter ordalydelsen icke blir nödvändigt, blott det ger anledning till hufvudsakeus befrämjande, torde återremiss i allt fall icke vara lämplig; och får således äfven jag begära bifall å Utskottens Utlåtande.
Jag vill för min del visserligen icke yrka återremiss å förevarande Utlåtande, om Ridderskapet och Adeln icke anser den nödig.
Jag förglömde, då jag sist hade ordet, att till stöd för min tanka äfven anföra det exempel Herr
Tham nu citerat, och som blir en gifven följd af bifall å Utlåtandet, eller att, då en §. i allmänna Lagen förändras, omtryckning af hela Lagboken derföre komme att verkställas.
Då en totalare omarbetning sker af en Författning, är det klart, att Författningen bör helt och hållet omtryckas; det är blott, då en obetydlig förändring i en vidlyftigare Förordning är i fråga, som jag trott Utskottens förslag olämpligt.
Hvad angår kostnaden, bar jag redan sagt, alt derpå icke bör göras hufvudsakligt afseende, utan är det Embetsmännens besvär alt vinna kännedom om obetydliga ändringar i Författningar, som jag baft för afsigt att med mitt förslag till jemkning i Utskottens Utlåtande afböja.
Den i4 Augusti e. m. 171 Herr Hjerta:
Herr Danckwardt har funnit Utskottens tillstyrkande olämpligt, hvad allmänna Lagen beträffar, men jag får erindra, att Utskotten så mycket mindre kunnat mena den, som den aldrig blifvit utdelad till Rikets Embetsman, utan endast dem för penningar tillhandahållen.
Blott speciella Lagar och Författningar varda, på grund af en på 1760-talet af Ständerne framförd underdånig önskan, genom årstrycket utdelade.
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten på, alt det omtaldta besväret för Embetsmännen undvikes, om StatsSecreteraren gjorde sig den mödan att i ingressen till hvarje ny Författning antyda, hvilken del uti den äldre blifvit ändrad.
Jag underlät, då jag sist yttrade mig, att besvara Herr Hjertås förslag, alt i ingressen till hvarje omtryckt
Författning den skedde förändringen skulle upptagas.