Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har tagit mig friheten fästa uppmärksamheten på dessa omständigheter, endast för att visa, att sluteristyrelsen har, i hvad på den ankommer, sökt alt så mycket som möjligt gå landets billiga fordringar till mötes, och det är af högsta behof påkalladt, all den obetydliga summa, som nu blifvit begärd, icke måtte af R.
St. förvägras.
StatsUtsk. har fattat ett för landet uti stalsekonomiskt hänseende särdeles helsosamt beslut, alt föreslå R.
St. att anslå till liolländerier inom landet 70,000 r:dr.
Jag hoppas, att, då denna fråga till StatsUtsk. återkommer, Utsk. icke eller måtte vägra dessa 10,000 r:dr till häslafvelns befrämjande.
Jag anhåller om återremiss jemte förklarande från Ståndets sida, att Ståndet anser anslaget vara af egenskap att böra beviljas.
Jag är väsendtligen förekommen af Hr von Troil, men anser mig likväl skyldig alt lemna några upp - Den 12 Februari. 309 lysningar i ämnet.
Den proposition, som K.
M. framställt i denna punkt, liar grundadt sig på ett yttrande ifrån Öfverstuteristyrelsen af d. 2 Juni 1844, deruti den har upplyst, att under den lid, som förflutit sedan första uppsättningen af stuteriet vid Ottenby, hästafveln derstädes, äfvensom vid Strömsholm, förnämligast befordrats genom tvenne dä anskaffade Engelska fullblodshingstar, af hvilkas afkomma dessa inrättningar för närvarande hufvudsakligen utgöres.
Härigenom har det motsedda förhållandet nu inträffat, att stuteriernas hästar, ehuru ädla och till fortplantning passande, stå lill stambeskällarne, äfvensom till hvarandra, i så nära slägtskap, att en ytterligare parning icke kan vågas, utan att äfventyra racernas försämring.
Stuteriöfverstyrelsen har på dessa skäl hos K. M. anhållit, att K.
M. ville af R.
St. begära ett anslag af 10,000 r:dr till uppköp af tvenne hingstar, och har tillika anmält, att med dessa 10,000 r:dr, jemte åtskilliga besparingar, som styrelsen gjort på de årliga anslagen, goda hingstar skulle kunna anskaffas för att bibehålla racerna i godt skick.
De skål, som StatsUtsk. anfört emot anslaget, synas häraf vara hufvudsakligen vederlagde.
Vigten af att anskaffa nya hingstar synes vara tydlig, då racerna redan till hvarandra stå i så nära slägtskapsförhållanden, att man icke kan vänta en fortfarande god afvel; men derigenom att stammen vid våra stuterier ännu i sig sjelf är god, så behöfves det blott en eller par nya hingstar, för att bibehålla racernas fortplantning i ett godt skick.
Hvad åter StatsUtsk:s skäl angår, att summan vore för liten till ändamålet, så, utom att man i detta afseende bör kunna hafva tillförsigt till Stuteristyrelsernas förslag, synes det äfven af denna styrelses yttrande, att styrelsen har andra medel att tillägga till de 10,000 r:dr, som blifvit begärda, hvarigenom ändamålet skulle kunna vinnas.
Jag anhåller således, i likhet med hvad Hr von Troil yrkat, om återremiss till StatsUlsk. med begäran, att de 10,000 ndr, som K. M. begärt, måtte af StatsUtsk. föreslås till beviljande.
Under min temmeligen långa riksdagsmannabana, kan jag icke påminna mig, alt ett Utsk. kommit in med ett betänk., hvaruti det, såsom grund för dess afslag, anfört skälet, att den begärda summan skulle vara för liten.
Litet är dock bättre Un intet, som Utsk. nu föreslagit.
Summan är dessutom icke sä alldeles ringa som Utsk. tror, när man påminner sig, att de fullblodshästar, som blifvit uppköpta för stuterierna, hafva icke i medeltal kostat mera än 2,000 r:dr b:co hvardera.
För den äskade summan skulle således 4 ä 5 fullblodshästar kunna erhållas, som vore högst nyttigt.
Systemet för fullblods begagnande är i allmänhet icke rätt kändt i Sverige, och jag skall derföre begagna tillfället för att i korthet framställa detta system.
Frågan i detta system är alldeles icke att erhålla fullblod (vill säga fullarabisk blod i descendance) för det dagliga bruket.
Härtill är fullblodshästen i flere afseenden mindre tjenlig, och är det i synnerhet mindre uti vårt kalla climat.
Frågan är, att för detta allmänna bruk erhålla halfblod, hvilket, enligt hvad 310 Den 12 Februari. en lång erfarenhet visat, är det starkaste, uthålligaste och kraftigaste af alla hästslag.
Skulle halfblod kunna propageras med samma egenskaper, som i första generationen, så behöfves aldrig fullblod; men en lika lång erfarenhet har visat, att halfblod urartar allt mer och mer i hvarje led, blir allt svagare och svagare, och att man således måste hafva fullblod till beskällare, för att erhålla godt halfblod till dagligt bruk.
Detta utgör systemets grundidé'.
Hvad en värd talare yttrat, att vi icke behöfva kapplöpare, utgör äfven ett bevis på huru litet systemet med fullblod är kändt i landet.
Kapplöpningen utgör det verkliga profvet huruvida hästen är fullblod eller icke; ty fullblodshästens stamtafla kan vara förfalskadDet säkra profvet, att hästen är fullblod, ligger uti kapplöpningen, enär halfblodshäst alldrig kan på längre distance täfla med fullblodshäst, enär ingen häst, som ej är fullblod, har den dertill erforderliga styrka och andedrägt.
När således den treåriga hästen bestått sitt prof på banan, då först är det säkert, att han är fullblod.
Derjemte tjenar kapplöpningen att utröna hvilken af de täflande hästar är den starkaste, ty hastigheten beror till stor del. på hästens styrka.
Hvad hästafveln i allmänhet beträffar, så torde de, af R. o.
Ad:s ledamöter, som tagit kännedom af den skrift, jag för några år sedan utgaf öfver häslculturen i Sverige, påminna sig,, att jag anser den Svenska hästafveln vara den bästa för oss, såsom lättast född, bäst acclimaliserad, och säkrast på benen.
Den. behöfver likväl att blifva förbättrad medelst utval af individer vid, fortplantningen deraf och medelst mera kärna vid fodringen, hvarigenom den skulle blifva större och starkare.
Det är i denna riktning, som vi egentligen böra gä.
Men som vi icke på flera mansåldrar kunde hoppas uppbringa vår Svenska häst till den storlek, och styrka, som erfordras för tyngre ryttare, äfven för vagnshästar,, behöfva vi Engelsk halfblod emedlertid, och delta kan, enligt hvad, jag förut uppgifvit, icke erhållas dugligt förutan fullblod.
De fullblodshästar, som på min und. hemställan blifvit inköpte, medelst de besparingar, som den nuvarande, i alla afseenden så utmärkta styresman för Strömsholm, Hr Ofverste Liljenstolpe, gjort, äro nu för gamla, och deras afkomma icke fullt passande till beskällare.
De måste ersättas, och delta är föremålet för den af K.
M. äskade summan af 10,000 r:dr b:co.
Denna summa bör efter min tanka användas till uppköp af fullblodshingstar, icke af ston, ty efter min öfvertygelse är del misshushållning att föda upp fullblod i Sverige.
Afkastningen efter det ringa antal fullblodsston vi kunna äga, är otillräckligt att deraf kunna påräkna erhållandet af goda beskällare till fullblodets fortplantning.
Af 10 ston kan efter 6 års förlopp knappt erhållas en god 5-årig beskällare, hvarigenom denna blir mycket dyrare, än om den inköpes från England.
I detta land har man dessutom valet ibland tusende, och kan sålunda få ännu bättre passande för vårt behof, än inskränkas till det ringa val af hemproducerade hingstar.
Den långa Svenska vintern hindrar dessutom kastreringen, nödvändig för fullblodshästens utveckling.
Pä grund af dessa skäl, anhåller jag
Den 12 Februari. 311 Om återremiss af Utsk:s betänk., i hopp att den begärda summan lilistyrkes af detsamma.
Cederström: K.
M:s begäran om 10,000 r:dr till inköp af hingstar för stuterierna, är naturligtvis begärdt för en gång, och icke alt utgå med en tredjedel för hvarje är, och det är klart, att om Konungen vid hvarje riksdag lemnar en propos. om hvad som behöfves för dylika inköp, så är det bättre, än om ett visst årligt anslag begärdes.
Jag instämmer med dem som begärt återremiss af denna punkt, och i motsats med StatsOtsk:s conclusion, i östar jag för bifall till detta anslag, just derföre att hvad som är begärdt, blifvit beräknadt efter behofvet och icke derutöfver.
Jag är förekommen af de talare, som redan yttrat sig, och får, under instämmande med dem, begära återremiss af denna punkt.
StatsUtsk. yttrar, att införande af hingstar af mindre värde vore utan ändamål, och skulle icke på något tillfredsställande sätt förbättra våra hästracer.
Det förekommer mig som StatsUtsk. icke skulle tagit i vederbörligt betraktande, alt ett land, sådant som Sverige, icke allenast behöfver hästar, försedde med hastig rörelse och uthållighet, passande till remonler för cavalleriregemenierna, utan äfven så beskaffade hästar, hvilka, utom härdighet, äga styrka och äro tjenliga till vagns- och landtbrukshästar.
Vid flera föreg:de riksdagar har fråga blifvit väckt om vidtagande af åtgärder för att upphjelpa den Svenska hästafveln, med afseende på sistnämnde hästslag.
I allmänhet har man ej haft grunderne för hästculturen nog utredde; af en och samma materie eller häslrace kan man ej på en gång erhålla de olika behofven fyllde.
T. ex. af ett och samma stuteri kan ej frambringas både remonler och landtbrukshästar.
Helt olika har man gått tillväga i ett land, som ofta åberopas, nemi.
Delta land har nemi., enligt officiella underrättelser, från England hemlat 80 ston af en race särdeles passande till vagns- och landtbrukshästar, och köpesumman derför uppgår icke pä långt när till hvad ett vida mindre antal fullblodshästar skulle kostat.
Således förefaller det mig ganska lämpligt att
Stuteristyrelsen inskränkt sina anspråk så mycket som möjligt, enär fråga torde varit att ieke uteslutande fästa sig vid fullbodshästar, utan äfven vid andra hästar.
Dessutom torde styrelsen hafva besparingar att lägga till den begärda summan.
Jag yrkar vördsamt återremiss af denna punkt.
Cederström yttrat, tager jag mig friheten upplysa, att något anslag af R.
St. för stuterierna icke blifvit begärdt sedan 1828 års riksdag, då R.
St. beviljade 11,000 r:dr, och att jag för öfrigt skulle tro det vara vida bättre att göra inköp af hästar, efter längre mellantider, till större antal på en gång, än att oftare inköpa ett mindre antal, då de s. k. fanx frais alltid blifva större.
Dessutom då det icke är obekant, att inom fäderneslandet ganska många finnas, som med 312 Den 12 Februari. elt slags misstroende betrakta den s. k. fullblodsraeen, så anhåller jag, utan att för min del vilja ingå i någon beskrifning af densamma, att endast få tillkännagifva, det meningen icke är att uteslutande grunda alla stuterierna på fullblodshästar.
Man har under loppet af de sednare åren sökt att utbilda tvenne constanta racer, nemi. fullblodsraeen och den gamla inom fäderneslandet väl kända, såkallade god-svens-raeen.
— Föröfrigt är vårt fädernesland i afseende på hästculturen i den lyckliga belägenhet, att så väl för jordbrukets räkning, som för remonteringen af cavalleriet i det närmaste hafva inom landet full tillgång.
Ganska få cavalleribästar införskrifvas numera utifrån, och det är endast tvenne slags hästar, som landet ännu icke producerar, motsvarande behofvet, nemi. de större vagnshästarne, som till största delen införskrifvas från Danmark och de s. k. bergslagshästarne.
Det är på en lifligare production af dessa nyttiga hästar, som stuteristyrelsen är betänkt.
— Min uppmärksamhet har blifvit fästad deruppå, att i händelse R. o. Ad. skulle återremittera denna punkt, med förklarande, att det vore Ståndets gemensamma tanke, att detta anslag borde beviljas, så skulle discussionen om detta ämne möjligen icke komma att till StatsUtsk. medfölja, och i händelse detta skulle blifva följden, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, täcktes göra propos. endast på återremiss, så att Utsk. mätte fä del af discussionen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr Silfverstolpe också hade begärt återremiss, med förklarande, att R. o. Ad. ansåge det äskade anslaget böra beviljas, och H. E. derföre innan propos. framställdes finge hemställa om Hr Silfverstolpe fortfore i detta yrkande.
Hr Silfverstolpe: Om Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. på enkel återremiss, så har jag deremot intet att erinra.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansågo de emot ifrågavar. punkt gjorde anmärkmr för anleda till densammas återremitterande, blef denna propos. med ja besvarad.
Såsom tillägg till det anförande jag i förra plenum hade äran inför R. o. Ad. afgifva, i afseende på den af K.
M. föreslagna canal emellan Wessman och Barken, anhåller jag, då nu betänk, är genomgånget, att få till besvarande upptaga några anmärkn:r, som visserligen icke inom detta
Stånd blifvit afgifna, men som jag dock i allmänhet hört göras emot detta och andra dylika företag.
Man afstyrker allt anslag till canaler, i anseende till den korta tid af året, hvarunder de i vårt land kunna begagnas.
Enligt de uppgifter, som, i den af Vester-Bergslagens innevånare till K. M. ang:de ifrågavar. canal afgifna petition, fin nas införde med afseende å tiden, hvarunder våra olika canaler kunnat befaras, finner man, att desamma i allmänhet varit öppna 71 •2 Den 12 Februari. 313 7J-, 8J till och med 10£ månad om året, och att hvad Strömsholms canal särskildt beträffar, den i medeltal varit öppen 7^ månader.
Man har ytterligare påstått, att arbetet icke hastar, då Strömsholms canal ännu icke är färdig, och den ifrågavar. skulle utgöra en fortsättning derutaf.
Jag ber alt i anledn. deraf få erinra, att ehuru ombyggnaden af Strömsholms canal ännu icke är färdig, så hindras likväl deiigenom icke trafiken på den gamla canalen, och att man således icke kan påstå, alt det nya canalarbetet emellan Wessman och Barken icke hehöfver företagas förr än nyssnämnde ombyggnad är fulländad.
— Man säger äfven, att det ville synas såsom man icke hade fullt allvar med canalen, då man icke ämnade göra den färdig på mindre än 12 år.
Jag får med anledn. deraf nämna, att jag enskildt äger kännedom derom, alt derest R.
St. skulle bevilja den af K.
M. nådigst äskade summa, så kommer inom ganska kort lid det bolag, som då skall bilda sig för canalens tillvägabringande, att gå i författning om anskaffande af ett lån, för att på möjligen kortaste tid sätta canalen i verket; hvarefter det af Ständerna beviljade anslaget skulle begagnas till amortering af detta lån.
— Man invänder ytterligare, att allmogen i dessa orter skulle helt och hållet förlora sin fraktförtjenst, i händelse canalen skulle komma till stånd.
I detta afseende tog jag mig under sednasle plenum friheten anföra så gilltiga skäl, att jag icke torde behöfva något tillägga.
Det gifves visserligen ett parti i denna trakt, nemi. innevånarne i Smedjebackens köping, som skulle förlora icke obetydligt på canalen, och som derföre söker bibringa allmogen den öfvertygelsen, att den genom canalen skulle förlora allt förmycket af sin fraktförtjenst, men jag tror, att allmogen inom kort skall inse, att den förlorade fraklförtjenslen mångfaldigt skall ersättas genom sjelfva landets förkofran.
Föröfrigt visar erfarenheten, att då Strömsholms canal först byggdes, så satte Munktorps köping och Malma socknar sig deremot, derföre att de trodde sig derigenom komma i mistning af sin hittills varande förnämsta inkomstkälla, forselförtjensten, och sålunda blifva utfattiga; men följden har blifvit motsatt, och allmogen har, sedan den upphörde att hela året ligga på landsvägarne, kommit till ett förr okändt välstånd, och i stället att som förut köpa nästan alla sina förnödenheter, försäljer den numera ganska betydliga qvantiteler spanmäl och victualievaror.
Några ytterligare anmärkn:r skulle visserligen af mig kunna göras, men jag anser mig redan hafva besvarat de vigtigaste inkasten, och anhåller, att hvad jag nu anfört, måtte få åtfölja återremissen till StatsUtsk. II.
Ex. Hr Gr. 0. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att det af Hr von Troil nu afgifna yttrande, såsom ägande sammanhang med den förut beslutade återremissen af första punkten i StatsUtsk:s utlåt.
N:o 156, finge till StatsUtsk. remitteras.
Ropades ja. 40 314 Den 12 Februari. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., såvida icke de på föredragningslistan upptagne mål hunne blifva föredragne under förmiddagens plenum.
Stats- sarai Allm. Besv.- och Ekon.- Utskrns d. 1 och 5 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 40, i anledn. af väckte förslag till ändringar uti K. stadgan ang;de folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att detta betänk, innehöll mänga punkter, men alt dä i slutet af detsamma, alla de af Etskm tillstyrkta förändringar uti ifrågavar.
K. stadga blifvit i ett sammanhang upptagne, H.
Ex. frage hemställa, om R. o. Ad. ansåge tillräckligt alt endast slutet af betänkandet nu blefve uppläst.
Utskras slutliga hemställan blifvit uppläst, yttrade sig Hr Silfverstolpe, Fredr.
Ottor
I allmänhet skulle jag tro det vara en riktig grundsats, att man icke bör ofta förändra allmänna författningar och icke göra det oftare än de förändringar, som komma i fråga, äro af en särdeles angelägenhet.
Hvad angår den stadga, som nu är föremål för öfverläggning, så är den utfärdad efter sista riksdag, och de föreskrifter, som deruti gifvas, skola icke vara verkställda förr än 5 år efter 1S42.
Således har denna stadga ännu icke trädt i full verksamhet, hvilket är ett ytterligare skäl att icke ändra densamma, så vida man icke redan kommit i erfarenhet deraf, att de föreskrifter, som deruti lemnäs, äro af beskaffenhet alt oundvikligen kräfva ändring.
Af sådan beskaffenhet tror jag .icke de frågor vara, som Utsktn framställt.
Den första angår en förklaring af 1 § 1 morn., hvarigenom det skulle göras tydligare, att inom hvarje församling blott en lärare ovillkorligen skulle behöfva vara försedd med de kunskaper, som fordras för att undergå examen vid ett skollärareseminarium.
Såvidl jag kan förstå den föreskrift, som nu finnes i denna §, så bör den icke kunna så tydas, att församlingen kan åläggas att hafva mera än en sådan lärare, alltid nyttigt om församlingen har flera.
Jag tror således det icke vara skäl att göra den af Utsk. vid denna § föreslagna förändring.
Det andra förslaget, som Utsk. gjort, är alt tiden för stadgans trädande i verksamhet skulle framskjutas ett år, det vill säga till den 18 Juni 1848.
Förmodligen har afsigten härmed varit, att Ständerna ännu en gång skulle hinna komma tillsammans, innan stadgan sättes i verket, men just af detta skäl vågar jag för min del yrka afslag ä detta förslag.
— Vid de sockenstämmor, som blifvit hållna i alla stift för att infordra upplysningar rör:de de bidrag, som af Staten skulle kunna erfordras till folkskolelärares aflöning, har man funnit, att i nästan alla orter göras stora förhoppingar derpå, att R.
St. skola mer eller mindre frångå Den 12 Februari. 315 stadgan och alt del skall blifva församlingarne öfverlåtet alt sköta sitt skolväsende såsom hittills, d. v. s. på elt högst ofullständigt sått.
Blir nu tiden framskjuten öfver nästa riksdag, så komma dessa förhoppningar att fortfara, så alt inga åtgärder vidtagas till skolornas organisation, ehuru jag är öfvertygad om, att både K. M. och R.
St. komma alt vidblifva det beslut, att skolorna skola träda i verksamhet.
Uppskofvet kommer då blott ali för dessa församlingar medföra en ökad svårighet, nät de skola ännu hastigare verkställa en sak, som de icke beräknat.
Jag anhåller således om afslag, äfven på denna punkt.
Den tredje punkten, hvaruti Utskrn yrkat ändring, är 4 § 4 mom.
Ulsk:ii hafva med denna ändring velat afse, att soldater äfven skola deltaga i den beskattning, som inom församlingarne utgår till skolväsendet; men jag kan icke linna annat, än all Dtsk:n uti redaclionen begått ett misstag, då Utsk:n efter ordet ”skattskyldige” infört orden: ”samt i mantals- och skattskrifningsåren varande.”
Så länge ordet ”skaltskyldigo” qvarstår, är i alla fall soldaten, som. icke är skattskyldig, fri från betalning, och således har Utskms ändamål med delta förslag icke vunnits.
Skulle man åter utesluta ordet skattskyldig, så blefve redaclionen den, ali det ålagda bidraget af högst 12 sk. och minst 6 sk. skulle erläggas af alla i mantals- och skattskrifningsåren varande personer.
Genom en sådan redactii/n, som förmodligen uttrycker Utskms mening, skulle likväl derunder komma att inbegripas sådan skolungdom, som redan är kommen till mantalsskrifningsåldern, men fortfara all studera antingen vid universitetet, gymnasium eller skolan, och hvilka det vore obilligt att ålägga denna afgift.
Det kan visserligen synas vara någou billighet deruti, alt soldaterne skola deltaga uti ifrågavar. afgift, men det beror alltid på församlingen att ålägga dem afgifter för barnen, då de gå i skolan och jag tror derföre icke denna fråga vara af den vigt, all man endast derföre bör göra en förändring i författningen.
På grund af hvad jag nu anfört, får jäg således vördsamt hemställa, alt R. o. Ad. ville afslä betänk, i de delar, hvaruti Utskm föreslagit några förändringar i folkundervisningssladgan, men i öfrigt bifalla detsamma.
Då öfverläggningen härmed ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade, i öfverensstämmelse med hvad Hr Silfverstolpe yrkal, afstå de af Utskm tillstyrkte förändringar i K. stadgan ang:de folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, men i allt öfrigt bifalla ifrågavar. betänk.
Föredrogs ånyo Stals- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 1 och 5 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 41, i anledn. af väckt fråga om ökadt anslag till folkskolelärare-seminarierne i Riket.
Hr von Hartmansdorff, Au g., hegärde upplysning huru 316
Den 12 Februari. delta ärende blifvit af de öfriga RiksStm afgjordt, i anledn. hvaraf underl.
Ridd.secret. tillkännagaf, att BondeSt. bifallit Utsk:ns betänk., men någon underrättelse om Preste- och BorgareShs beslut i detta ämne ännu icke till R. o.
Ad. inkommit.
Jag erkänner visserligen gilltigheten af det skäl, Utskm anfört, nemi. alt ingen K. propos. ankommit rör:de förökadl anslag i dessa hänseenden.
Men deremot kan jag, i anledn. af den befattning, jag äger med folkskolelärare-seminarium i hufvudstaden, vitsorda, att något särskildt anslag utöfver det, som är till lärarnes aflöning beviljadt, bestämdt behöfves.
I alla dessa seminarier erfordras icke blott rummens förseende med bord och bänkar, utan äfven med skolmaterialier af böcker, cliartor och hvarjehanda andra förnödenheter.
Vid det seminarium, som finnes i hufvudstaden, hafva dessa utgifter kunnat bestridas af andra tillgångar, som Växelundervisnings-sällskapets
Direclion kunnat använda; men på andra ställen i Riket bar brist på medel vållat om ej fullständig dock ganska känbar saknad af väsendtliga förnödenheter.
Jag skulle således vilja vördsamt hemställa till R. o.
Ad., om icke det vore skäl alt återremittera delta betänk., på det att
Utsk. ännu en gång måtte taga saken i öfvervägande.
Förhållandet med dessa brister är blott utredt för seminarium i Upsala genom Professor Knös. Men de öfriga befinna sig i allmänhet visserligen icke i bättre skick.
Om en summa af 4,000 r:dr, eller något dylikt, öfverlemnades lill K.
M:s disposition för detta ändamål, så kunde, när vederbörande inkommit med framställning om deras behof, Konungen göra en syflesenlig fördelning.
Just nu, då man utsatt en bestämd tid, inom hvilken folkskolorna böra vara med lärare försedda, så behöfves ännu mera än under vanliga omständigheter, alt seminarierna äro tillräckliga för sitt ändamål, lärarnes bildande.
Jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten deruppå, att K.
M. icke begärt någon tillökning i det ifrågavar. anslaget för folkskolelärare-seminariers bildande, och jag tror, att behofvet af en sådan tillökning icke är så bestämdt utredt.
Het torde derföre vara skäl att låta denna fråga hvila ännu någon tid, till nästa riksdag, då man med mera säkerhet kan bestämma om ett sådant behof verkligen förefinnes.
— Jag anhåller om bifall å Utsk-.ns förslag.
I händelse man vill, att föreskriften om dugliga lärares bildande till erforderligt antal och inom slutet af år 1847, icke skall vara något annat än tryck pä papper, hvilket icke kommer i verkställighet, så bör man neka ifrågavar. anslag.
Vill man åter, att dessa lärare skola kunna någorledes erhållas, så bör man, efter min lanke, bevilja det; ty om man endast anslår löner åt lärarne vid seminarierna, så måste allt hvad som hörer till materielen eftersättas.
Ofverläggningen ansågs nu slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Stals - Den 12 Februari. 317 saint Allra. Besv.- och Ekon.Ulskras betänk.
N:o 41 gjorde anmärkn-. r föranleda (ill återremiss.