Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har aldrig i Sverige varit, det kan aldrig med någon consequens blifva möjligt att, om någon uppfinner ett sätt alt bränna mer än andra, göra annat än ålägga honom högre beskattning; ty att han skulle nödgas göra om sin panna vore orimligt, och det skulle vara nödvändigt, om man ville antaga den grundsats, att den ena ej finge bränna mer, än andra tiIIverka.
Det är således alldeles nödvändigt alt endast bestämma vissa rymder, med skattskyldighet för dem, som begagna dem på ett fördelaktigare sätt, och följaktligen är hvad Frih.
Boye åsyftat alldeles olämpligt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å den nu föredragna itsta punkten af Utsktns förslag.
JRopades ja och nej.
Boye begärde"votering.
Som blott, efter hvad jag förnummit, en talare påyrkat, att förevar, punkt skall godkännas och deremot 2tne talare yrkat, at.t minimivärdet å till brännvinsbränning berättigad jord må utsättas till 5oo r:dr, samt eti annan af flera ledamöter yttrad tanke åsyftar vidblifvande vid i83o års författning i denna del, vågar jag hemställa, om icke voter:spropos:n bör ställas på de 2tne sist nämnda åsigterna och Utsktns förslag således uteslutas.
Jag fåi derföre föreslå, att ja-proposfn må innehålla nämnde värdes uppsättande till 5oo r:dr och contrapropostn bibehållandet af a § i i83o års författning. i5 H. *6 202 Dck 20 O c t o b « r f. m.
Då jag nyss hade äran yttra mig, glömde jag att besvara en framställning af Frih. Boye, nemi. om det uppror, som i Jandet skulle uppkomma, om den stora mängden af 4o,ooo jordägare skulle förnekas att enskildt idka brännvinsbränning.
Derom, att ej uppror i följd deraf skulle kunna uppkomma, tror jag mig ej behöfva göra någon framställning; men att dessa jordägares antal ej uppgår tili 4°>O0° kan jag bevisa genom de tabeller, som åtfölja betänk.
Inom parenthes får jag anhålla om ursägt för det jag, sedan propos. blifvit framställd, anför detta ytterligare motskäl; men jag tror rnig kunna göra det, då discussionen ännu icke förklarats afslutad.
Om man nu antager tili jemnförelse antalet af 9~k:rs pannor, hvilka nu begagnas af i frågavar. små jordägare, så finner man af Statscont:s räkenskaper, att detta antal ej uppgår till mer än 262 st.
Jag hemställer, huru det antal af /\.o,ooo, som man säger skulle nödgas upphöra att bränna, kan uppkomma annorlunda, än att man beräknar antalet af personer och små hemman, hvilka icke begagna brännvinsbränningsrättigheten.
De, som begagnat denna ratt, utgöra deremot endast 262 i hela Sverige.
Horn nämnt, att medborgare tvingas till lagbrott derigenom, att man fråntager dem förut åtnjutna rättigheter, tror jag kunna hjelpas derigenom, att litte punkten utvidgas, sä att ett liberalare stadgande i afseende på rättighet att slå sig tillsammans om brännvinsbränning meddelas.
Dessutom tror jag, att controllerna äro säkrare, om det föreskrifves, att uti en skog icke någon panna får finnas, än den 0111 en panna der får begagnas.
Af dessa skäl får jag yrka bifall till det förslag, hvarom jag förenat mig med Frih. Kantzou, att nemi. det minimum af jordvärde, hvarunder bränningsrättighet ej får utÖfvas, må bestämmas till 500 r:dr, och jag anhåller, att vi derom må få votera.
Jag utber mig att till den siste värde talaren fä hemställa, huruvida icke hans hopp om framgång vid voteringen ökas, om han ville låta bero vid hvad TJtsktn föreslagit, och huruvida han icke på sådan grund finner skäl att frångå sin ide' om minimivärdets upphöjning till 5oo r:dr, hvarigenom bans hopp om framgång skulle minskas med ~ af totalsumman.
Som discussionen i ämnet återigen börjat och icke blifvit slutad, får jag genmäla Hr af Ekenstam, att äfven jag calculerat på 4» ä 5o,ooo jordägare, hvilka den af Utskär föreslagna inskränkningen skulle drabba, emedan jag beräknat alla de jordägare, som begagnat sig af pannor med t. o. m. 16 k:rs rymd.
Om jag summerar ihop alla dessa hittills begagnade pannor, så öfverstiga* deras antal 60,000.
Jag har dock endast beräknat 4° a 5o,ooo, hvarigenom jag tror, att man kommer sanningen temligen nära.
Således anser jag Frih.
Boyes beräkning ganska rik - Den 10 Octobcr f. m. tig, och jag förnyar min hemställan, att ja-propos.'n, i öfverensstämmelse med det yrkande, som pluraliteten af de talare, hvilka hyst annan mening än jag, gjort, må upptaga ett miniinivärde af 5oo r:dr samt contrapropostn stadgandet i i83o års författning.
Jag ber att till Hr af Ekenstam få ställa den erinran, att här icke är fråga om huru mångå pannor af g-k:rs rymd finnas, utan huru mångå hemmansdelar finnas i Sverige, hvilka icke uppgå till 3oo r:drs taxeringsvärde.
I detta afseende hänvisar jag honom till det tryckta betänk., som visar, att i Jönköpings län finnas 2800 sådana.
Ian är ej bland de största och icke det, der hemmansllyfningen är störst, ty detta inträffar i Dalarna.
Om man sålunda beräknar, att ett enda af Sveriges 24 län har 2800 sådana lägenheter, torde det vara klart, att min beräkning ej är öfverdrifven.
Ehuru jag, då jag sist hade ordet, yttrade, att jag velat gå längre än Utsk:n och höja minimivärdet till 5oo i stället för 3oo r:dr, önskar jag dock nu bifall lill Utsk:ns förslag; och jag hemställer till Hr af Ekenstam, huruvida han icke ville förena sig med Hr Cederschjöld och mig, enär ett förhöjdt miniinivärde troligen skulle möta större motstånd.
Då Frih. Rantzou frångått den grund, hvarpå jag begärt propos., anser jag mig skyldig att afstå från denna begäran och anhåller om bifall till Utsk:ns förslag.
I afseende på hvad Frih. Boye nämnt, får jag anmärka, alt
Jönköpings län visserligen är ett bland dem, der hemmansklyfningen är starkast.
I Dalarna och Wermland bo församlingarna, snart sagdt, rundt omkring kyrkorna i stora byar, och der skulle således icke svårighet för jordägarne möta att förena sig om gemensam brännvinsbränning.
Den, som bifaller lista punkten af Bcvilln.-och Oecon.- Utsk:ns utlåt.
N:o 5 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsktns betänk.
N:o 3, ang:de grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningen och hvad dermed har gemenskap, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, ogillar R. o. Ad.
Utsktns i slutet af itsta punkten gjorda tillstyrkande om bestämmande af ett visst fastighetsvärde för rättigheten att få idka brännvinsbränning och anser denna punkt, utan förändring eller tillägg, böra blifva till lydelsen alldeles lika med 2 § i nu gällande brännvinsbränningsförfattning af d.
Juni i83o. s«4 Dtn so Oclobtr f, m.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 37.
Nej — 16. 2: d ra punkte n.
Denna punkt var af BondeSt. bifallen, Frih. Boye: Sedan R. o. Ad. genom den nu förslg-, gångna voteringen antagit, att jordägare, hvilkas hemman stå under 3oo r:drs taxeringsvärde, icke få bränna, nödgas jag, efter det begrepp jag gör mig om consequens, begära, att uti 2;dra punkten, deri det står, att konstapparater skola få nyttjas såsom hittills, må göras den ändring, att konstapparaterna må nedsättas till icke större afverkningsförmåga, än de enkla pannorna hafva.
I annat fall blifver ingen consequens följd.
Då man antagit inskränkningsprincipen, måste den, för alt consequent fullföljas, förorsaka inskränkning äfven i afseende på konstapparaterna.
För det man gjort en orättvisa i en punkt, tror jag icke, att man är nödsakad göra en orimlighet i den andra, och jag ser jcke någon consequens, till följd hvaraf det nyss fattade beslutet boinie föranleda det beslut, Frih. Boye nu påyrkat.
Dessutom beror frågan i alla fall af Konungens afgörande, och jag skulle tro, att R. o.
Ad. gör iVirsigtigast att icke i detta fall gifva några bestämda föreskrifter, äfvensom jag är öfvertygad, att K.
M. förr eller senare måste, med det prerogativ K. M. äger, göra ett slag i saken, som leder till annat resultat, hvilket R. o. Ad:s pluralitet synes åsyfta.
Jag tror icke, att, för det man i ena fallet beröfvat en dass af medborgare en deras rättighet, man i det andra fället bör stifta en lag, som står i' strid med alla statsoeconomiska principer och den erfarenhet, man kan hemta från alla länder, der den osconomiska lagstiftningen hunnit en högre ståndpunkt.
Jag tillstyrker* att man måtte framgå på den klokare hanan, åtminstone så långt sorn Utsktn hemställt, pch tillstyrker således antagandet af denna del ?af förslaget. R. o. Ad. biföll den nu föredragna a:dra punkten.
Jag anhåller att få till prot. anmäla min reservation emot detta beslut. 3: d j e och 4: d e punkterna,.
Dessa håda punkter voro af BondeSt. bifallna och bi-. fÖllos nu likaledes af R. o. Ad. 5: t e punkten.
Denna punkt hade af BondeSt. blifvit antagen i sin helhet, med den enda förändring, att sista meningen 1 rista moni., sorn begynner med ordet ”börande,1’ skulle lyda sålunda:
"börande för öfrigt, vid utöfningen af städerna* Den ao O e t o t) e r f, m. ”brännvinsbränningsrättighet, iakttagas, att, likasom förut ”varit stadgadt, de brännerier, som hädanefter anläggas, ”varda utom stadens staket på lämpligt afstånd från andra ”byggnader uppförda.” R. o. Ad. biföll den nu föredragna 5;te punkten af utlåt.
N:o 5. 6:te punkten, BondeSt. hade gillat denna punkt med ändring till en fjerdedel från en femtedel af jordens taxeringsvärde, R. o. Ad. biföll 6.’te punkten oförändrad. y:d e punkten.
BondeSt. hade beslutat, att denna punkt skulle blifva af följande förkortade lydelse: ”Att deu pannerymd, som får ”nyttjas, må bestämmas efter innevar. års taxeringsvärde å ”jord, i enlighet med den i 3 § af i83o års förorda, om "brännvinsbränningen intagna tarif,” samt att hvad Utsk:n tillstyrkt i öfriga delar af denna punkt ansågs förfalla.
Ilr Gunther: Sedan R. o.
Ad. gillat och antagit i:sta punkten, som bestämmer, att inga hemmansvärden under 3oo r:dr skola medföra särskild brännvinsbränningsrättighet utan förening med andra, och då det är kändt, att mångå taxeringsvärden äro vida lägre, än hvad de kunde och borde vara, tror jag, att det vore billigt och rättvist att tillåta ägare af lågt taxerade hemman att uppsätta sin taxering och sedermera begagna särskild bränningsrättighet, hvarföre vid denna punkt ett sådant tillägg borde göras, hvarigenom denna tillåtelse lemnades, dock endast för sådana hemmansägare, hvilkas hemman ej uppgå till 3oo r:drs värde enligt l83£ års taxering, Frih.
Jag ber att få understödja Hr Giinlhers förslag.
Mig synes det obilligt, att ägare af jord, som icke uppgår till 3oo rjdrs taxeringsvärde, ej skulle genom förhöjning af jordens taxering kunna vinna tillåtelsen att bränna, och jag antager äfven det skäl, som Hr Gunther anfört, att mångenstädes taxeringsvärdet är mycket för lågt.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på det af Hr Gunther föreslagna tillägg, Hr Hjärne, Harald:
Jag tror icke, att det ändamål, dc bes>ge sista värda talarne åsyftat, erfordrar något särskildt tillägg i denna punkt; ty om en hemmansägare vill hos taxeringscommitte'en uppgifva sig till högre taxeringsvärde, tror jag det ej kan nekas, att ett sådant högre värde ldifver utsatt.
Den iffågavar. rättigheten är således beroende af hans egen vilja, utan något tillägg i förevar, punkt.
Frih- Boye; När uti denna författning skulle stå be i Den ao October f. m. stämdt, att i834 års taxeringsvärde skall antagas såsom grund fö)1 brännvinsbränningen, förstår jag icke, huru den anmärkning, Hr Hjärne gjort, bär kan vara användbar.
Då bär ett fixeradt års taxeringsvärde ar anlaget, måste ett undantag eller särskild tillåtelse medgifva den afvikelse derifrån, sorn skall få äga ruin.
Hr Hjärne bar anfört, att det står hvarje hemmansägare fritt att få sitt taxeringsvärde förhöjdt, hvilket jag ej vill bestrida; men jag får erinra, att fråga här är, om han derefter skall få begagna brännvinsbränningsrättighet enligt det förhöjda värdet.
Förevar, punkt innehåller, att innevar. års taxeringsvärde skall bestämma brännvinsbränningsrättigheten.
Således skulle alla de, hvilkas hemman icke vid taxeringen i höst åsättes ett värde af 3oo r:dr, blifva uteslutna från brännvinsbränning, och vid denna taxering kan beslutet 0111 detta minimi-värde ännu icke vara kändt, hvarföre jordägarne ej skola kunna i tid anmäla sig till förhöjd taxering.
Det ar på sådan grund, jag begärt, att de på grund af ett sedermera förhöjdt taxeringsvärde må få utöfva brännvinsbränning.
Min önskan är, att detta undantag endast må blifva gällande för de små jordägarne; hvaremot det stadgande, Utsk:n föreslagit, skulle blifva gällande för alla dem, hvilkas hemmans värde uppgår till 3oo r:dr. Gr.
Jag tror icke, att hvad de nu gjorda anmärkningarna åsyfta kan vinnas genom något, tillägg i denna punkt; ty när man antager såsom norm för brännvinsbrännjngsrättighetens utöfning det redan satta taxeringsvärdet, har man för alltid afskurit bränningsrätligheten för dem, hvilkas jord ej är taxerad till minimi-värdet, äfven om deras egendomar kunde bevisas äga dubbelt så stort värde.
Jag tror, att den nu förevar.
7:de punkten står i full consequens med den första, och sedan denna blifvit af 13. o. Ad. antagen, anser jag äfven den 7tde böra bifallas, ehuru jag på det högsta ogillar dem begge. 7:de punkten af Utskms förslag blef af R. o. Ad, bifallen. 8:d e punkten.
BondeSt, hade antagit denna punkt med utbyte endast af orden: ”Utskotten komma,” emot orden; ”Ståndet kommer, ” B. o, Ad. biföll 8:de punkten med den förändring, att i stället för orden: ”Utskotten komma att föreslå,” skulle jpföras orden: ”Ståndet kommer att bestämma,” gide punkten. yenna punkt var af BondeSt. bifallen.
Den ao O c t o b e r f. m. 207 Frih.
I den fördelning af terminerna för brännvinsbränningens Utöfning, som i denna punkt bestämmes, begär jag ändring.
Under April månad är det för de flesta, åtminstone smärre, hemmansägare högst angeläget att få bränna, emedan foderbristen da vanligen är störst, och jag begär derföre den förändring, som BondeSt. beslutat, att den ena terminen må utgöras af April, No v. och Dec., såsom de månader, då bränningen för ladugården är angelägnast.
Boye har velat hafva en annan fördelning af tiderna för brännvinsbränningen och sagt, att April, Nov. och Dec. vore de tjenligaste bränningsmånaderna.
Jag medger, att denna fördelning vore den fördelaktigaste för Jönköpings län, hvars interesse man flera gånger sökt att företrädesvis göra gällande; men då det finnes flera provinser, hvilkas interesse i anseende till på olika lider inträffande skördar är olika med Jönköpings lans, och mycken oreda skulle uppstå, om man, enligt hvad äfven blifvit föreslaget, skulle tillåta hvarje län att jemte landshöfdingen bestämma tiderna för brännvinsbränningen i länet, har man ansett sig böra bestämma ett medium emellan de tider, som för länen ansetts tjerdigast; och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ns förslag.
Jag tar mig friheten att understödja den mening, Frih.
Då de sammansatta Utsk:n förehade de reglemenlariska stadgandena, hvarom förslag blifvit gjordt i nasta betänk.
N:o 6, syntes pluralitefen inom
Utskm önska att kunna göra ändring i de nu ifrågavar. terminerna, men man ansåg sig af förslaget i nu förevar, punkt bunden att icke deri göra någon förändring.
Jag åberopar i detta afseende Hr Prosten JNibelii reservation vid nämnde betänk, och ber att få uppläsa en del deraf.
Han begär ändring i 8 § af de reglemenlariska stadgandena och yttrar dervid: ”1 denna § antydes, att den årliga bränningstiden beräknas fr. d. 1 Nov. t. d. 3o April, och i händelse någon åslundar att begagna endast förra eller sednare hälften af denna termin, förklaras den förra hälften utgöras af Nov., Dec. och Jan. månader, samt den sednare hälften af Febi',, Mars och April.
Men då uppgiften för brännvinsbränning skall vid mantalsskrifningarna aflemnas, och tnantalsskrifningarna för sig gå från medlet af Nov. till slutet af Dec., samt då det ej låter sig göra att vid mantalsskrifningen anmäla sig för en bränningsterrnin, som redan börjad är, blir följden häraf den, att man nära ett helt år förut, innan branningslermmen tager siri början, måste anmäla sig dertill; den t. ex., sorn vill utöfva brännvinsbränning under den termin, som börjas d, 1 Nov. i836 och slutas d. 3o April 1837, måste vid den mantalsskrifning, sorn hålles i slutet af år 1835, derom göra anmälan.
Huru olägligt det Den ao Oclobcrf. m. måste blifva att så lång tid förut, innan brännvinsbränningen tager sin början, bestämma sig, om man vill utöfva densamma eller ej, lärer en hvar lätteligen inse.
Också insågs detta af den sammansatta afdelning, som uppgjorde förslag till de reglemenlariska föreskrifterna; inen afdelningen ansåg sig bunden af i3 § i Bevilln.- och Oecon.Utsktns betänk.
N:o 3, hvilken § i utlåt.
N:o 5 blifvit oförändrad bibehållen, emedan det i detina § heter, att tiden för brännvinsbränningen må inskränkas till sex månader om året, fr. d. i Nov. tili April månads slut.” "Då sistnämnde utlåt.
N:o 3 ännu icke blifvit af R.
H. St. pröfvadt, hoppas jag att vid denna pröfning oftanämude i3 § af betänk.
N:o 3 blifver salunda förändrad, att tiden för brännvinsbränningen må inskränkas till sex månader om året, nemi. Jan., Febr., Mars, April, Nov. och Dec.”
I’å dessa af den värde reservanten anförda grunder anhåller jag, att nu förevar, punkt må så förändras, att orden ”fr. d. i Nov. till April månads slut” utbytas emot ”nemi. Jan., Febr., Mars, April, Nov. och Dec. månader.”
Först efter denna förändring kan ändring ske i de reglementariska stadgaudena.
Det är såsom Hr Hjärne uppgifvit, att den afdelning, som utarbetat detta förslag, säger sig hafva gjort en upptäckt, som likväl beklagligtvis kom för sent, emedan det ej var förrän då de reglementariska föreskrifterna af samma afdelning utarbetades, som upptäckten gjordes, och Utsktn då redan fattat ett beslut, som hindrade rättelsen.
Äfven jag inser oformligheten deraf, att, då man vill bestämma en viss bränningstid om året, man börjar med Nov.
Det är också, såsom den af Hr Hjärne upplästa reservationen innehåller, nästan omöjligt att iakttaga detta förhållande.
Jag skulle derföre tro, alt de, som gilla principen, att bränningstiden bör inskränkas till 6 månader, hvilket jag icke gör, äfven måtte godkänna den förändring, Hr Hjärne föreslagit.
I öfrigt förutsätter jag, att K. M., som ensam äger att besluta i denna fråga, skall reglera dessa förhållanden, såsom han finner lämpligast och med allas rätt mest förenligt.
Det misstag jag begick, då jag yttrade, att BondeSt. varit af den tanke, jag framställde, får jag nu rätta; men anledningen dertill var, att en sådan underrättelse blifvit mig gifven af åtskilliga BondeSt:s ledamöter, som af mig begärde en erinran i frågan.
Måhända har jag äfven fattat deras mening orätt; men i sjelfva saken har jag dock rätt, ty det vore hardt att genom en sådan fördelning, som Utsktn föreslagit, utesluta dem, hvilka endast vilja bränna den första terminen, från bränning under den månad, då den är angelägnast, helst i en stor del af landsorterna fo - Den ao O c t o b e r f. m. foderbristen i April månad är ganska känbar, hvarföre det för landtbrukaren ar nödvändigt att då få bränna.
På det såväl denna månad som höstmånaderna må kunna till bränning användas af dem, sorn ej bränna mer än en termin, tror jag således vara bäst, att den första terminen utgöres afjan., Febr. och Mars, samt den sednare af April, Nov. och Dec., hvarpå jag anhåller, att llr Gr. o. Landtm, läcktes framställa proposm.' H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den nu föredragna g:de punkten.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla g:de punkten med den förändring, att bränningstiden skulle bestämmas till Januari, Februari, Mars, April, Novemb. och Decemb. månader.
Jag önskar blott fästa uppmärksamheten på en liten omständighet, nemi. den, alt då man, likasom jag, instämmer i Frih.
Boyes med liera värda talares framställning om fördelningen af bränningstiden, bör man jemväl vidtaga en förändring i afseende pä redskapens försegling; ty det vore obilligt, att den försegling, sorn skulle verkställas vid April månads slut, eller innan bränningsterminen til 1 an daga 11, komme att verkställas på jordägarnes egen bekostnad, då de vilja begagna endast den sednare terminen.
Jag kan väl icke finna, hvad förseglingen har att göra med denna punkt; men jag får fästa uppmärksamhet derpå, att de reglementariska föreskrift,erna, såsom den siste värde talaren torde kunna påminna sig, innehålla det bestämda stadgande, att dä en sådan tid infaller, under hvilken all brännvinsbränning är förbjuden, skall redskapens försegling ske på Kronans bekostnad, i följd hvaraf förseglingen vid
April månads utgång aldrig komme att verkställas på jordägarnes bekostnad.
Innan jag kan besvara den propos., Hr Gr. o. Landtm, sednast framställt, anhåller jag vördsamt att få veta, huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattat svaret på den propos., som först gjordes.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det R. o. Ad. med nej besvarat den framställda propositionen om antagande af g:de punkten utan någon förändring.
Efter denna Hr Gr. o. Landtm:s förklaring anhåller jag i likhet med Frih. Rantzou, alt uti den propos., som skall tjena till surrogat för Utsktns förslag, måtte inflyta bestämmelser i afseende på samma frågor, som det förkastade förslaget innehåller.
Hr Hjärne har i5 H. 27 210 Den 20 October f. m. sagt, att redskapens försegling ej tillhör denna punkt; men frågan derom förekommer i densamma, hvarföre en föreskrift om förseglingen äfven bör ingå i det beslut, R. o. Ad. nu behagar fatta.
Den fördel, som jordägaren skulle vinna derigenom, att han, då han blott ville bränna under ena terminen, finge jemte höstmånaderna dertill använda den månad, hvarunder bränningen är vigtigast för honom, anser jag vara så stor, att jag tror, det hvar och en emot en sådan fördel ville sjelf bekosta förseglingen.
Jag tror således, att förseglingskostnäden ej bör hindra oss att göra ändring i TJtsktns förslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslog bifall till g:de punkten med den förändring, som BorgareSt. gjort, att bränningsterminerna skulle blifva fr. o. m. d. i Jan. t. o. m. den sista April samt fr. o. m. d. i No v. t. o. m. den sista December.
Jag får blott till Hr Gr. o. Landtm, samt H. Ståndet hemställa, huruvida det ej vore bättre att antaga den redaetion, att tiden för brännvinsbränning må inskränkas till 6 månader om året, nemi. Jan., Febr., Mars, April, Nov. och Dec.
Jag tyckte, att den nu af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos:n innehöll, att första terminen skulle sträcka sig från Jan. månads början till
Mars månads slut och den andra utgöras af Nov. och Dec. månader.
Sålunda blefve bränningsliden endast 5 månader, hvaremot BorgareSt. beslutat, att första terminen skulle utgöras af Jan., Fehr., Mars och April, samt den sednare af Nov. och Dec. månader, eller tillsammans 6 månader.
Jag anhåller derföre att få veta, om icke meningen af Hr Gr. o. Landtm:s propos. var, att första terminen skulle räcka till April månads slut; och jag får erinra, att om den ena bränningsterminen slutades med Mars månad, skulle 2:ne förseglingar om året blifva nödiga, hvilket vore olämpligt, enär de icke allenast äro besvärliga, utan jemväl kosta omkring 4.0,000 r:dr. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin sednast framställda propostn.
Hr af Billbergh, Joh. Peter: Sedan R. o. Ad. bifallit denna propos., är det utan ändamål att derom yttra sig; men jag hade önskat fästa Ståndets uppmärksamhet på olämpligheten af den nu antagna fördelningen af bränningstiden.
Tariffen är uppgjord för 3 månaders- tid, och följaktligen hade jag trott, att ingen skulle kunna anmäla sig alt bränna kortare tid, än 3 månader.
Nu kunna deremot
Den 20 Octobcr f. m. de, som ej vilja bränna liela tiden, göra det under 2 eller 4 månaders tid, och i intetdera fallet är tariffen tillämplig.
Det blir således nödvändigt att uppgöra tariffen för 2:ue i stället för 3:ne månaders tid.
Också jag var af samma tankesom Hr af Billbergh, och derföre tog jag mig friheten att begära förklaring, huruvida Utsk:ns förslag var förkastadt.
Men då Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att propos:n till bifall derå var med nej besvarad, nödgades jag ingå på BorgareSt:s mening; och sedan den blifvit bifallen, tror jag ingen svårighet möta att fördela skatten för de 2:ne terminerna. io:de punkten.