Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty eljest hafwer han icke en motswarande 'tt, som annars star honom öppen, dä wälet fluw.igen till afgörande förekommer, nemligen den, akt om han icke will förena sig med pluraliteten, han dä kan begära votering, och hwilken honom da ej nekas kan.
Dä nu Herr Grefwen och LandlMarffalken gjordt proposition pä Betänkandets antagande, som med Ja och döej blifwit befwarad, sä sones remisten enligt 56 H böra ske utan widare difcurster.
Grefwe hörnor, Larl 6abriel.
Denna fåken har redan för Högloft.
Nidderstapet och Adeln upptagit fä mycken tid, akt jag hoppas det nägot annat amne nu mätte kunna företagas.
Om ej Herr Grefwen och L.rndtMarskalken will göra proposition till äter. remist, kan jag som individ» ej dertill twinga honom ; men dä pä propo itionen till bifall af Betänkandet swaradss
Ja och Nej, sam. votering yrkades, hwilket yrkande ej afstätts med annat wilkor, än att en i laglig form gjord proposition till äterremist skulle göras; sä kror jag att ej nägon Laglig remist förr kan werkställas, än propositionen derom blifwit > bifallen.
Den 14 November. 7°7 -Zans Exellence Zerr Grefwe I^nutb.
Det ar ostridigt alt anmarkoingar ivid Siatsulstottets PcolocollöUlbrag aro'gjorde: lika vstridigt synes wigot sedan sädäNe bliswit gjorda, bör P.dkccollsUtdraget älersörwisas»
Dä ar det ock efter min ös» wertygelse ostridigt, att ingen widare propcsi ion af Hwr Gcefwen och LandtMarstalken kan göras. Zerr GrefweN och LandtNarskalkest.
J -S tror ei, att i sakens närwarande stick, det kan wara min skyldighet ätt göra nägoN annan proposition, ätt den jag gjort och katt således ingen widare göra.
Härtill ropades af manga Ja Friherre Loderström.
Säledes kunna hadanefer ve,lut anses tagna, ehuru wäl propositioner dertill bliswit beswarade med
Nej och Ja, samt votering begärd, utan att dcröfwer bliswit vokeradt» Föredrogs ä nyo det af ConstitutionsUkstotter inlämnade och den 7 November hos Ridderstapet och Adeln pa bordet lagda förslag till Lag, Hwareftcr ständig Ledamot af StatsRädct, fördragande samt den Embetsman Konungen allmän befattning mev Commando mål uppdragit, stola för Embets förseelser af RiksRatt dömmas.
Inledningen sam! i, 2 och 3 § § upplästeA ssMt lämnades utan anmärkning» '
' NiS 7<rr Den!4 November.
Wid 4 Z anmärkte. -^err Lock, Lorsttr Luävlg,atk det der stadgade Fästningsstraff, syntes honom böra ugä. såsom i hans tanka ej lämpeligt för Ämbetsman ak sä hög befattning, som StatsRädeks Ledamöter.
Mista Embetet och förklaras vwärdiga alt widare tjena Riket ansäg, han wara tillräckligt och rälkwist. Zrrr Grefwe Oe !a Osrstie, Grefwe hörnor, Lari OLdri«>, friherre ^st^encr-n 2 sokrrn VVildolm, Grefwe Ookna, ki> rrnZkokk; Otto, Zerr Gottilieb, Larl klcciric och -Herr
Idre, Albreckt, consvrmerade jlg Nied Herr Lock.
Wid 5 tz gjorde Zerr Lock samma anmärkning som wid ben föregående, beledsagad af samma Förslag.
Flere instämde haruci.
Herr Istorstenstolps, Austers, Det wore wist lycksalig! och hedrande för menstligheten, om icke strafflaaar ens bchöfdes och ar det likaledes Lagstiftarens skyldighet att wid deras stiftande icke lata hamdcn inrymma sig; me» ä andra sidan, huru fällt wore dct ock, om icke nägra strafflagar ens behöfde päkän as.
Dä nu sä ar, akt Negcringsformcn stadgar en dylik Lags stiftande, böra wi, ehuru för det närwaraude, under denna Konungs tid, säkre, dock icke förgäta, hivad i fornliden handt, och witz deras Den i4 November. ?o§ deras stigande förnämligast ä7ida följderna af uti Lenna och flera § § sn,ponerace gröne fel, af da
Ler nämnde Konun ens och Skeris Högsta och HZ, gre Embetsman.
Dea nyst talande warda Lepam» ren, afsty-k-r iörwiSning tilt Fästning och förestår mistning .st Embete': härutinnan kan jag mig icke förena.
Ty om någonsin der more att befara hwad flere § Z u i denna strafflag »örutsatta, i synnerhet örn en sadan Embetsman, som närmast omgifwer Konungen, eller i ett eller annat fall ar skyldig att räsa hniom, ffulle tillstyrka eller befordra, farm icke pä allt möj igt fatt söka förekomma och hindra det, som kunde beröfva en swensk oskyldig rmderiate defl personliga frihet och säkerhet, eller annat, som störer dest hufmudsakeliga walford; dä tror jag atk tjenstens förlust icke är tillrackelig, uäx kan hända den wäldförde
Medborgaren sitter inom galler och murar, eiler dä hans och'ofta en hel families timliga Välfärd, pä sätt jag nämnt, genom en Embetsman pericliterat.
WLr skyldighet ar att be vara efterkommandes dyrbaraste rättigheter likaså omtänksamt och wäl, som dä wi utstakat deras blifwanLs äliggänden och styldigheter. Zerr Istam, kolar, för min del ffulle jag hemställa, om ej den tilläggning more nödig, att derr Stat-Räds-Ledaurvt, som sig pä nämnde sätt förbry.
Ler, äfwen borde skstlidt anfwara den wäldförde för dm olyckliga belägenhet, hwaruri han honom försatt.
Herr krintirlkölä, kaul, Arg är wäl fustkom-- lizen osiverrygad dersm, alt, almtnostone under mia lifss ?r" .
Den i4 ^svcmbrr lifstid, sädane händelser icke inträffa, bwartill nu i fräga warande Lag behöfwcr lämpas; Mell dä, wid alla nya Lagars stiftande, der är och bör wara af högsta wigt och angelägenhet, att möjeligaste fullkomlighet deruti sökes och ernas; sa och med anledning af allma ma Lagens stadgande, uti i Eap. 12 ^ RättegällgsBalsen, att Donrare, som för Embetsses till ansvar sällås, skulle derjenrte fylla allan stada, finner jag mig fcranlaten icke allenast anmärka, alt berörde tillägg, och erfättningsanswars skyldighet, uti nu uppläste ^ för deri nämnde högre Embetsman, saknas, utan och ödmjukeligen hemställa om icke ett sä beskaffat tillopp mä inflyta sä wäl uti berörde §, som, ä de flera stallen, uti denna nya Lag, som handla om enstilda personers lidande, genom bemälde Em» betsmänS felaktiga förhastande och det sä mycket häldre, som den lidande ar föga eller intet beläte», med det answar, som den felaktige Embetsmannen lill allri; änna säkerhetens förwarande älägges, man winner hest rätta och sannskyldiga tillfredsställelse, genom fUerhällande skade - ersättning.
Orefrve b-öveistffelm, Larl, För min del tror jag akt ConchtutivnsU stöttet borde inskränka den nu s, fräga warande answarSlagen till sädane brott elser förseelser, som kränka Eonstitrttionen, eller kunna anstS, såsom crimin-c Isokm k^ajLstatis eller k^af!p!!'8, och ingalunda inga ust pröfning af den särffildta uppe ute se, som skulle stadgaS för de pe> soie, af deras T.ubetSfel marit lidande, hwilket hyrer r.ls U^männa Lagens sörenjäl gtt^bestämma.
Den i4 November- ?rr Zerr von IckauLavolkk, anmärkte harwid, att när nya Embeten wore inrättade, i synnerhet af den wigt och inflytelse som deffa uppä Medborgares wäl i allmänhet, sä fordrades äswen nya stadganden, som bestämde deras answar, hwilket ej kunnat intagas i lagar, stiftade längc förrän cheffa Embeten inrättades.
Grefwe körvenbgelm, Larl, yttrade sig förmoda att allmänna Lagen wore för Kla, ware flgStalsNgd eller öfrige Medborgare i Skaten.
Stael von hollstein. Lorktx Imck v>A, begärde upplysningswis fa weta om ans,va» righetslagen wore en grundlag: wore den ej en grundlag sä mätte Konungen kunna göra Nåd.
Undertecknad 8ilverstolxe, /exel Lladriel, och Herr kotlstied, Larl ^reckric, Upplyste att den icke wore en grundlag.
Stael von NoMein, yttrade sig alt i sadant fall synleS honom de gjorde anmärkningarne öfwerflödiga. 6. hämnades utan anmärkning.
Wid 7 och 8 § Z, gjorde Herr Lock samma anmärkning som wid rwenne af de föregående., S, is och ii § §. upplästes Den l4 November Zerr Lock förnyade sin anmärkning rörande Fästningsstraffet, och Herr Icham, Ichkr, önstade art vrdet Arrest mätte nytras i stället för fängelse. ^erv Lilverstolps, Gustak ^brasiam, uppläste följande:
Medwetandet af den ringa skicklighet jag ager, för att wardigk underhälla den uppmärksamhet, jag af Högwalborne Herr Grefwen och LandlMarstalfcn samt Höglofl.
Ridderskapct och Adeln wägar begära, ät detta mitt anförande, gör, att jag särskildt, utbeder mig dest benägenhet, i förhoppning att wigten af det till öfwerläggning företagne ämnet, stall tjeNa till ursägt för framställniugsfättet.
Dek ar en obestridd sanning, att alla medlemmar i ett Samhälle böra bidraga till Lettas bestånd; men det ar ej lika afgjordt, att Tjcnstemanna Classen bör inberäknas bland de till Staten contribue-- randc.
Det more uppenbart stridande mot all sund grundsats, att Embetsman njöte af det allmänna en högre inkomst an den, som rigtigt swarar mot dest alldeles vundgängeliga behof; under hwilka behof, man torde böra hänföra det, att nära och uppfostra en Famille.
Om en Stat af desta Embetsmannens inkomster, gör något afdrag, sä är dek, m wäldfamt rubbande, af all naturlig rättighet, af ett i högsta grad billigt Contract, att den arbetande stall wara jämt ersatt för fikt arbete»
Der är elt wald att gh« ra Den 14 November. 713 ra minskning i en inkomst, som ej ar, och som alldrig bör wara, större, än hwad behoswet utstakar.
Men det är har egemeliga ämnet, att undersöka, huruwida det föresiagna indraget af första årets inkomster kan stä tillsammans med den i Swerige origtigt ehuru länge, stadgade billigheten af Embetsmäns pligt, akt för
Mor erlägga Contributioner.
Wi hafwa sedan ärhundranden amagil att äfwen, desse Samhällets tjenare stola bidraga till Statens Castor, i mohn af det stydd de af Staten njuta.
Jag wägar likwäl till Högwälborne Herr Grefwen och LandtMarstalkens samt Högloft.
Ridderstapet och Adelns upplysta ompröfwande underställa, om man har rättighet att ålägga Rikets Embetsmanna Corps en sä dryg börda > till afhjelpande af Statens trängande behof, som denna Corps, genom det projecterade Nädärct för StatsWerket af alla ledigblifwande Embeten flnlle fä widkannas.
Dest löningswilkor arv redan i allmänhet sällan swarande mot dest uödwändigasie behof.
Är det dä enligt med den rattwisa som alltid bör utgöra första grunden för Rikets Lagstiftares stadganden, att pä ett är betaga en Embetsman den lön, hwarpä han, genom sine ljensier, har fullt anspråk, eller att dä han genom sitt och möda, samt noga uppfyllande af sina förbindelser, gjort sig förtjent af, och erhållit en befordran, han dä mäste ett är sakna belöningen för sitt arbete.
Dä detta innehällande af första årets
Lön, man mä gifwa det namn af besparing eller hwad annat namn som häldst, ändock i sjelfwa werket ej er aiu ' ' ' nät 714 Den -4 November. nar än en indircck beskattning af Embetsmanna Corp» sen och denna Corps i likhet nied andra Statens medlemmar betalar, hwad man kallar Bevillning; sä följer deraf att denna för Samhället nyttiga Clast betungas med en dubbel beskattning emot samhällets öfriga Näster.
Huruwida härtill kan utsinnas någon pä billighet och rattwisa sia stödjande grund, och hwad jag öfwerlämnar till Högwälborne Herr Grefwen och LandlM.rrstalkens santt Högloft.
Ridderstapet och Adelns egit efter amande; men kan för min enstildta del aldeles icke infe denna princips laglighet, Såsom sjelf Milirair torde det tillätas mig anmärka att det a prvjecrs werkställande för denna Nast Embetsman blifwer af en ännu mera betungande be» fkaffenhet, derigenom att
Militairer mäste för sina sytzlors erhälsande betala accord.
Om än detta ej skulle öswerstiga hwad Konungens utfärdade Accords Reglemente utstakar, ar lika fullt förlusten af ett ärS interesse pä Accordssumman, för dem såsom kill en stor del medellöse gansta dryg och kännbar.
Skulle de nu existerande
Författningar angäende Fardagsär för indelke Löntagare ä deras Boställen, enligt projectet upphäswas, sä tyeks wäl wid sörsta.påseendet, tet medföra någon lindring för desta Embetsmän.
Men som den orättwifan dä trastar nu warande Innehafware af sädane svstlor, att de gä förlustiga om återfåendet af de Fardagsär, hwilka de wid tjenstens tillträdande ät sine företrädare mäst af, stä; sä blist, er följden oundwikeligen, att om en sadan frirL .lZc frän tjensien afgär,- ^öjce hauck Pro por, Den 14 November. ?iA portion den A.cordsumma, hvilken han af sin efterträdare be ingar sig, och derigenom förswinner den lat.nåd ftrdagsttdens indragande, för indelde lönta. gare anses stola medföra.
H-gre Aceorders betalande än hwad AccordsReglementet forestrifwer, ar wäl ett missbruk, och borde fanste derföre ej namnas; men detta miftbruk är nu genom e>r långlig »vana nästan legalisera, i anledning hwaraf jag anser det, som en ofta inträffande möjlighet böra komma i beräkning.
A terligare får jag underställa Hogwälborne Herr Grefwest och LandtMarstallen samt Högloft.
Ridderstapet och Adeln om en S.at möjligen kan wanka sig att erhålla redliga och för dest sanna wäl nik-älstande Embetsmän, dä den genom äterhällandtt af drras förtjenla, merendels nog knappa, löner, utsätter dem för behofwets tryckande bekymmer; och om ej mangen som genom sina kunskaper och skicklighet, kunnat gagna det allmänna, stall afhälla sig ifrän att Lngä i Ruets tjenst, dä han ser desi Embelsmanna Corps fä orättwist framför andra Medborgare betungas.
Dä säledes detta projects antagande owedersageligen, skulle marfa enstildas förtryck och undergång, och sannolikt förlust för det allmänna af stickliga Embetsman deraf uppsta, fär jag för min del öd» mjukeligen anhäila att sedan discutzionen öfwer detta mäl är afflutad, Högwälborne Herr Grefwen och LandtMarstalken täcktes, göra proposition kill afftag pä Betänkandet i hela dess widd. ?i6
Den !4 November - Aerr l^am. ft^an projecter till answarigheks-Lagen nu är uppläst, önskade han blott att tilläggning, deruti mätte göras af det stadgande, som L 172-0 ars Regeringsform war intagit, att en olycklig utgäng af deras rädftag icke borde Konungens rädgifware tillraknas.
Harwid lämnades den upplysning, stt ett stadgande af sädant innehall funnes inlaget nli Inledningen till denna cmswarighetslag.
Zerr kälstman, yttrade stg, art sedan åtskilliga anmärkningar nu moro gjorda, i anledn.ng hwaraf förstaget till answarighetslag förmodeligen blefwe arerremitteradt, wille han blott nämna, det han ej trodde straffens hårdhet egenteligen wara tjenande till det ckndamäl som äsyftadesz emedan anklagelser kan hända ofta skulle äterhällas om man föresäge att de skulle leda till en sä härd bestraffning som förlust af lifwct.
Herr kLblman ansäg i följe deraf, aU förlust af Embetet, åtföljd as det förklarande att dea sig förbrutit wore owärdig att widare bekläda någon tjenst, skulle ätmindsione i allmänhet utgöra den tjeiiligaste bestraffning.
Aerr Grrfwen och LandtNarffalken:
I onlednrng af discurjerna torde jag fä göra Högloft.
Ridderskap^. och Adeln proposition till älerremist af an - Den 14 November. .. e Slagen, ocb de de! wid gjorda anmärkniiv n eddelande ät CvristitUtivnsU -kottet.
Hans Ercellence Herr Grefwe kuut!,, uppläste sol-ande Dictamen lill Pcoreeollet.
Ofrälse Posteffionaters och Bruksägares rättighet att deltaga i Representation, ar, i anledning af ert mitt wördsamma Memorial redan i början af Ri sdagen den 75 sistledne Maji till Högloft.
Riksens Ständers ConstikutionsUrffotts utlåtande remitteradk.
M n som Utskottet haröfwer sig ännu icke yttrar, och angelägenheten likwäl torde fordra, att denna fräga såsom wäckt före närwarande Constikus kions antagande mL b^jfwa wid denna Riksdag sä hufwudsakeligen afgjord, att ofrälse Potzchionater och belydelige Näringsidkare samt Bruksägare, maga wid nästa Riksdag, kunna deltaga uti Representationen, och således innebegripas i Riksdagskallelsen, hemställer jag wördsamr, om icke ConstitutionsUtflottet skulle anmodas, att sitt utlåtande till Riksens Ständers pröfning skyndsamt ingifwa.
Redmitterades till ConstilukionMMtttt Föredrogs ä nyo SkatsUtskottets den 4 Ns« dember pä bsrdet lagda ProtocsLsUtdrsg af den n Octobsr 7i8 Den 14 November Öctober om indragning af AdelsFahne
Regementets indelningar och Boställen, och klef uppå gjord proposition StatsUtskotte^s tillstyrkande af Högloflig^ Ridderstapet och Adeln kill alla delar bifallit Widare föredrogs ä nyo StatsUtstoktets Protos collsUtdrag af d. g dennes, hwilke d. 7 derpå följande blisivit lagdt pä bordek, och innehållande en berättelse rörande StaksUtskoUets öfwerläggning angaende frägan om BiskoppsEmbetens indragning sä wäl som Herr kLKlmans sapstiidla yttrande öfwer detta ämne. Zerr Grefwen rch Lan-t!l7arstalken, StatsU/flöitets P.otccollsU^drag innefatlar hufwudscrkeligen berättelse huruledes inom Utskottet 2 Skänd stadnak mot 2, wid omröstning öfwer den frägan huruwida detta mät skulle företagas i sammanhang med Herr
IKre8 rörande ett ars besparing af inkomster för Varancé tjenster eller såsom ett färftildt amnö behandlas: och är det häröfwer som Höglofl.
Ridderskapet och Adeln nu skulle behaga sig yttra. Zerr stråle, Larl NaZnuS; Uppläste till Prvtocollet följande:
Ödmjukt Anförande.
Sillan torde något ämne förewarit, i anledning af hwilket kan sägas mera mot och med, an det förevarande.
- Hufwudfragan blir dock huruvida Reg-? lerans
Dm 14 November. 719 lerandet af Bistopparnes löner i framtiden i likhet med andra Embetsmäns af samma »värdighet, kan anses för ett ingrep i det Högwördige PcesteStändets Privilegier eller icke.
Anses det för en Privitegii fräga, kan enligt Constitukion icke nägot derwid tillgöras, utan det Högwördiga Ståndets fria Ja och samtycke, elier att de öfriga Standen hänstöto denna sak till Högwördiga PresieStändets eget afgörande, dä det ingalunda more anledning att tweka, att utgången blefwe öfverensstämmande med detta Ständs wanliga ädelmod, hwarpä detta Riksmöte gifwit flerfalldiga prof.
Men enligt min tanka är en siik reglering icke stridande hwarken mot Regeringsformen eller Presterskapets Privilegier.
Ett Privilegium 'pa ätnjurandet af en sä och sä stor Lön kan wäl icke wara gällande för någon annan, än Jnnehafwaren af Embetet, ty det har sällan handt, och torde icke stä nämnt i Privilegiera alt en Biskopps Son owillkorligen stall ef erträda Fadren.
I anledning häraf, och dä nu icke är frägan, eiler aldrig kan bli, akt willja minsta de nu tjenstgörande Bistopparnes Löner,- utan blott deras efterträdares, förefaller det mig nog besynnerligt, att nuwarande Bistoppar äro sä imereflerade uti deras Succcstorers öde; häniil kan icke wara flera än twenne ord. saker, den ena, akt nu lefwande Bistoppar mätte hysa en synnerlig broderlig- kärlek till Domprobstarne, den andra, en fruktan att minskningen i blifvande Bistoppars inkomster möjeligen kunde föranleda till Srändets upplösning i framliden.
- ' Hwsd 72S Den !4 November.
Hwad angar den första ordsaken, spnes den mig wara en nog långt utsträckt kärlek till nästan, och L längden föga bätande för StalsCasian, och hwab ater rör den andra, tror jag att Högwördiga PresteStändet har af meranämnde Reglering i detta fall föga att frugta; i synnerhet som dek Högwördiga Stän-. dets representationsrätt är bygd pä en wida mera vomkullstörelig grundmur, an att en löne Reglering bör deri kunna rubba en enda sten.
Dek later föga tänka sig ett Riksmöte iwan ett PresteStänd, när man besinnar huru swart de öfriga Stunden skulle fä, att utan detta Ständs högt upplysta råd besluta om nägra förändringar i ReljgionsCcremonier eller i Lagens ruin angående Ägtenstap i förbudne leder m. m.
Destutom torde äfwen flere Riksdagars erfarenhet redan sä tillrackeligen besannat, hwad förmohn det allmänna deraf drager, att andeliga man äga Deciflionsratt i werdSliga saker, att jag för min del icke finner att det Högwördiga PresteStändet i detta afseende häraf har något att befara.
Efter min tanka borde en Bistopp icke i Lön åtnjuta mer an ett StatsRäd.
Wi hafwa har i dag hört uppläsas och till ConstitukionsUtstottet återremitterat ett projeet till Lag angående StatsRädens answarighet, hwari jag pä flera stallen hört namnas lifwets förlust och Fästning.
Jag frägar hwarje tänkande hwitken har större answarighet ett StatsRäd eller en Vistop?
Om någon harwid skulle anmärka att den sednare har större answar inför Gud, sär ag äran erindra, att utom det att widdén af den»
Den 14 November- 72r Kenni sednare,answarighet torde wara nog swär att i denna werlden bestämma, samt hwar och en derutom lar wara det Högsta Wasendet för stna gerningar answarig, torde likwäl i timmelig mätto an» swarigheten inför menniskor wara långt kinkigare.
Om Bistopparnes löner i framtiden skulle blif« wa nedsatta titt likhet med StatsRadens, skulle dock decwid uppkomma den disproportion emellan Mstopparnes och Kyrkoherdarnes
Löne - förmåner, da ds ftdnares i flere Pastorater sknlle öswerstiga de förres, men af en stigande upplysning, af en tilltagande Patriotism sos det Högwördiga PresteStändetkan man med säkerhet hoppas, att äswen häruti i framliden någon jämkning torde äga rum.
Wore det icke, efter min öfwerkygelse, stridande emot Regeringsformen skulle jag wist icke tweka art bifalla, det BiskoppsEmbeteua fullkomligen indrogos, och Domprostarne emot skalig Lönelillökning bestridde vefla Embeten; sä mycket haldre, som jag icke tror, att det. esler wära nu gällande Kyrkostadgar, öfwer höfman skulle anstränga en persons lekamliga och audeliga krafter, att pä en gäng dem förestå.
H vad jag magar försäkra är att en Kammarstrifware eller Cancellist uli de fleste af Rikets Collegier har fem gänger iner all i och för stn syfl. la ärligen förrätta än en Biskopp, ehuru as ödets underbara delning händt att den sörre af Slaten åtnjuter ivo Riksdaler Banco ärligen och den bast sörsedde af Mskopparne rSooo. Zjerde Band.
N:o si, 92.
Om 722 Den >4 November.
Om likwäl flera warda Ledamöter af Högloft.
Ridderstapek och Adeln anse denna sak för en Privilegii fräga, och att den samma följakkeli en bords med största warsamhet behandlas; får jag ödmjukast förfara, akt utom det jag ansett mig tala inför ett Ständ, hwilket för att bidraga till ett älstadt Fosterlands dess Privilegier, sä att föga deraf torde återstå; har detta mitt anförande warit föranledt, mindre af något andeligt nit att förswara Högwördiga Preste.
S.ändets urgamla Privilegier, an af karlek till ett, åtminstone likaså urgammalt, Fädernesland.
Som, efter min tanka, fräga ej har ar om indragning af BistoppsEmbetena är stridande mot Regeringsformen och PresteStän, dets Privilegier, utan huruwida den bör upptagas och pröfwas i sammanhang med Herr IKres förslag, fär jag ödmjukeligen yttra, att jag för min del an» ser den samma böra behandlas särskildt.
Ikres förslag äsyftar en ärsledighet för tjenster och Embeten: denna fräga deremot äsyftar cn ledighet pä obestämd tid: och dä den samma ej eller ar wäckt i anledning af Herr Ikros förslag, synes den mig as dubbla stät icke böra annorlunda an särskildt af StatsUtflotlet upptagas och pröfwas.
Herr von llkau5rvoIL Den warda Ledamoten som stst talade, har sä yttrat hwad jag hade arnat anföra, att jag nu blott fär tillägga den erindran; att om besia Embeten bibehällas, dä först uppkommer tzen frägan, om, de dem ^följande inkomster böra wid D«in 14 November. 72Z tvid inträffande vacancer innehällas under ett ärS tid.
Säled-s bör efter min tanke, först afgöras, om BijkoppsEmbeten böra indragas.
Blifwer bestutet häröfver nekande, bör det pröfwas huruwida de kunna wid innehafwarenS afgäng sta ledige pä bestämd tid:
Och sist kommer äfven i bekracktande huru, i fall dertill jakas, inkomsterna böra anwändas.
I följe häraf får jag förklara att jag till alla delar instämmer i den tanke, som i Herr kälilmrn-s särflildta yttrande innefattas.
Herr Grefwe» och LcrndtNarfkalken, hemstälde om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla att pä de stal Herr von blausvvolK' anfört, frägan om BifkoppsEiNbelenas indragning ftulle särskildt behandlas.
Ia blandade med nägra Nej.
Herr limm, yttrade sig, att som det more ganska osäkert, huru den frägan komme att afgöras, och om den någonsin blefwe afgjord; sä wille han för sin del tillstyrka att den upptoges r sammanhang med Herr Ittres förslag, sa mycket häldre som nädärs ledigheter icke wore någonting »manligt wid sysilor inom PresteStändet.
Herr von kälruiirvollk nekade härtill och fram» stälde a nyv de skäl hwarpä han grundade sitt tillstyrkande att Embetenas indragning borde, såsom hufwudfrLgan främst komma under öswerwägande.
Mänge ropade härtill Herr 24 Den 14 November. -Zerr käklmsn; Jag får till min förut yttrade ranke tillägga, att denna fräga, och den, som af Herr Ilire blifwik wäckt äga med hwarandra sä mycket mindre gemenskap, som den sörras ändamål skulle wara all hjelpa Löntagare och den sednare blefwe till sina följder en beskattning pä hela Tjenstemanna Corpsen.
Herr Grcfwen och LandtMarffalken, propvneraoe ä »yo att i fräga marande mäl skulle af StatsUtskottet särskildt behandlas.