Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe, Ant. Gabr.i Hvad egentligen Banko - Den 16 Augusti. 263 Utsk. menat, har jag svårt alt uplysa, såsom icke vande ledamot af nämnde Utsk.; men hvad frågan om förändrad organisation af ifrågavarrde låne-kontor beträffar så och då uttryckligen stadgas att nuvar:de allönings- och arfvodes-stat på det hela icke må varda öfverskriden, sä måste deraf också följa att icke någon ökad utgift kommer i fråga, utan att densamma kommer att pröfvas af kommande Ständer, hvilka då lära komma att tillse huruvida denna reorganisation är af den nytta, att de ökade kostnaderna, i fall sådane komma att föreslås, böra beviljas.
1 allmänhet är förhållandet det, att Ständma bevilja så litet sorn möjligt, så att jag icke tror att någon våda kan upkomma af att bifalla detta betänk., enär det ju endast är ett förslag som skall pröfvas vid nästa riksdag.
Hvad tillsättandet af en serskild kassör vid läne-kont. i Götheborg beträffar, så har behofvet deraf i många är varit erkändt, och det är verkligen sä nödvändigt, att man får säga det hafva varit en Guds lycka att Banken icke derpå förlorat, ty när man besinnar att Kammereraren skall emottaga alla inkommande penningar och besörja utgifvandet af nya län, jemte det han bestrider sin kammererare-befattning sä och då i Götheborg icke tillgår såsom här i Stockholm, att penningarne i Banken insättas under en serskild redovisning, utan all betalning der sker kontant, lill Låne-kont. samt emottages af kammereraren; sä visar sig nödvändigheten af att, serdeles med den utsträckning som lånerörelsen fått i Götheborg, der en kassör antages.
Denna kassörs vilkor blifva i jemförelse med hans upbörd icke betydliga, och de ökade kostnaderna äro dessutom icke beräknade till tulla beloppet af hans lön, emedan en del af hans lön kommer att tagas från kammereraren derigenom att denne får minskad tjenstgöring.
För min del får jag således tillstyrka bifall till Utsk:s nu föredragna utlåt.
BankoUtsk:s förevar:de utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs BankoUtsk:s d. 14 och 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 74, med förslag till åtskilliga förändringar uti Usta, 2:dra och 3:dje artiklarne af Banko-reglementet.
Att en person som begått en sådan gerning, som i 7:de mom. af BankoUtsk:s mern.
N:o 75 omtalas, skiljes från sin tjenst, om han innehar någon sådan, det synes mig vara ganska riktigt; men om en person genom afdrag på sin lön berett sig rättighet till pensions åtnjutande och sedermera jemväl kommit i åtnjutande af denna rättighet, så tyckes det vara teml. hårdt om han skulle snarare förlora detta än hvarje annat försörjningsmedel, som han genom egna upoffringar sig förvärfvat och fått sig lillförsäkradt.
Jag får sålunda vördsamt anhålla att denna sednare delen af 7:de mom. icke måtte bifallas.
Om Bankens pensionstagare bidrogo något till sina pensioner, så kunde Gr.
Mörner hafva rätt, ty har jag bidragit något till min pension, så bör jag derutaf 264 Den 16 Augusti. få en afkomst; men dä förhållandet icke är sådant, torde det icke finnas något skäl, hvarföre Banken skall pensionera en person, som begått ett vanfrejdande brott.
Då denne person på förhand vet alt om han begår ett sådant brott, mister han sin pension, så är han ju varnad för att begå ett sådant.
Likaväl som tjenstemannen, om han begår ett sådant brott mister sin tjenst, tyckes det mig vara rättvist att den pensions-tagare som begått ett dylikt, äfven mister sin pension.
Jag kan således icke finna någon orättvisa deruti och dä detta stadgande finnes äfven i andra pensions-reglementen, så torde det icke vara orätt all äfven Ständerna icke lägga hyende under lasten.
Den uplysning, som den föreg:de talaren meddelat, har, jag mäste medgifva det, i väsendtlig män förändrat saken.
Det var mig obekant, att Bankens tjenstemän ibland alla andra fördelar, som de i jemförelse till andra tjenstemän åtnjuta, äfven hafva den, att icke behöfva bidraga till sin pensions-fond.
Då vore deras anspråk att icke vilja tillåta Banken disponera öfver fonden till förmån för
Tumba pappersbruks-personal så mycket mera obefogade.
Jag log mig också friheten motsätta mig den af BankoUtsk. i afseende häruppå ifrågasatta utvidgning af personalens förmåner, men dä meddelades icke den af Gr.
Gyldenstolpe nu lemnade uplysning.
Frågan är nu att göra det tillägg som Utsk. föreslagit, och om påföljden drabbade endast den, som skulle mista pensionen, så skulle jag icke hafva någon betänklighet vid att bifalla detsamma; men förlusten kan drabba denne tjenstcmaus hela omgifning, och det vore kanske vid sådant förhållande, då han på ett obrottsligt sätt användt hela sin verksamhetstid för att få sig pensionen tillförsäkrad, nog strängt, alt utöfver det af lagen bestämda straffet ålägga tilläfventyrs hans familj en straffpåföljd, som förut icke är bestämd.
Ehuru jag således medgifver alt förhållandet väsendteligen är förändradt genom den uplysning Gr.
Gyldenstolpe meddelat, skulle jag likväl hysa betänkligheter vid att bifalla den förordade förändringen.
Mörner förblandar tvenne ganska serskilda saker, det ena, pensioneringen af Bankens tjenstemän och det andra, pensioneringen af deras enkor och oförsörjda barn.
I detta sednare fall, eller till pensioner för enkor och oförsörjda barn, bidraga visserligen Bankens tjenstemän och dessa pensioner utgå från Bankens s. k.
Enke- och pupillkassa.
När det var fråga om pensioneringen af Tumba pappersbruks- och lånekontorens tjenstemän, så angick det frågan om pensionering af tjenstemännens enkor och oförsörjda barn, och var alldeles icke fråga om (jenslemännen sjelfva, emedan de pensioneras af Banken, när de upnått den derför bestämda åldern.
Detta är icke någon förmån ensamt för Bankens tjenstemän, ty samma förmån gäller för Statens tjenstemän, hvilka komma på indragningsstat, när de upnått en viss ålder, af 65 å 70 år, hvilket är samma ålder som för Bankens tjenstemän är föreskrifven och Statens embetsman bidraga icke heller något dertill.
Jag känner icke huruvida en person, som har pension på indragningsstat, i händelse han begär ett ärerörigt brott, får behålla sin pension; men Oen 16 Augusti. 265 icke finnes del något skäl för Staten och således icke heller för R.
St. alt pensionera en brottsling.
Det är hårdt för Ijensteraannens familj, men hvarföre tager han sig icke till vara för att begå ett sådant brott, hvarigenom han störtar sig sjelf och sin familj i elände.
Icke bör Staten bidraga till hans underhåll då han icke afhåller sig från ett sådant brott.
Jag kan således icke annat än fortfara i min anhållan om bifall till betänk.
BankoUtsk:s förevarrde mern. blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 14 och 15 dennes på bordet lagde mern.
JN:o 75, ang:de vissa föreskrifter i Bankoreglementets 5:te artikel.
Föredrogs Const.Ulsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
N:o 28, med voter:spropos:r ronde det uti Const.Utsk:s mein.
N:o 11, afgifna förslag om val af Ordf:de i Utsk. och andre delegationer af R. St.; och N:o 29, med voter:spropos:r rör:de Const.Ulsk:s uti dess mern.
N:o 16 afgifna förslag till ändring i 49 § Riksd.Ordn. och 56 § R.F., ang:de motioner. R. o. Ad. godkände de i dessa mern. framställda volenspropostr.
Vid föredragit, af StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mein.
N:o 313, med förslag till sammanjemkning eller voter:spropos. , i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut; ronde StatsUtsk:s utlåt.
N:o 263, ang:de anslag till inköp af en Kansli-rådet Krutmeijer tillhörig gravyrsamling, godkände R. o. Ad. den i delta mern. föreslagna votens-propos.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk.-s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
N:o 314, i anledn. af erhållen återremiss ä utlåt.
Vid föredragning af StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mein.
N:o 315, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt.
N:o 274, ang:de bildandet af en fond till understöd för afskedade folkskolelärare, yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Då Utsk. för sitt tillstyrkande i detta mern. icke anfört några andra skäl, än de, hvilka redan vid ärendets förra behandling af R. o. Ad. tagits i öfvervägande, så får jag hemställa huruvida icke R. o. Ad. äfvenledes ville anse sig böra vidblifva sin, vid ålerremissen af det förra betänk, i ämnet, uttryckta åsigt, att nemi.
Utsk:s förslag i detta afseende icke 266
Den 16 Augusti. kan anlagas.
Jag får vördsamt hemställa att R. o. Ad. behagade afslå Utsk:s i mern.
N:o 315 gjorda förslag.
Efter först till bifall framställd men med nej besvarad propos., afslog R. o. Ad.
Utsk:s ifrågavar:de under N:o 274, afgifna och i mern.
N:o 315, vidhållna utlåt.
Föredrogs och lades till handlingarne SlatsUtsk:s nedannämnde i gårdagens plenum på bordet lagde mera.:
N:o 276, i fråga oiji nedsättning uti eller befrielse från arrendet å indragne bostället Astorp,; N:o 317, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 283, ang:de begärd afskrifning och restitution af anmärkms-medel, ådömde Fältkamereraren P. LJ.
Arell; samt N:o 318, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 290, ang:de väckt fråga om afskrifning af en upbördsbrist hos numera aflidne kronofogden J. M. Huss.
Föredrogos och biföllos SlatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagde nedannämnde utlåt:n och mern.
N:o 319, i anledn. af väckt motion, ronde sättet för komplettering af vakanle nummer vid Hästjägare-korpsen och Fältjägarereg:tet i Jemtland; N:o 320, i anledn. af återremisser å utlåt.
N:o 194, ang:de ytterligare understöd för Enke- och pupill-kassan vid Riksg:skont.
; samt N:o 321, ang:de föreslagen lindring i betalningsvilkoren för det till upbyggande af Stiftskyikan i Hernösand beviljade lån.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Frih.
Cederström, Rud., Stats- samt Allm. Besv.- o. Fkon.Utskms i gårdagens plenum första gången på bordet lagde utlåtm:
N:o 48, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket; och N:o 49, i anledn. af erhållen återremiss af Utskrns betänk.
N:o 18, ang:de väckte förslag till en förändrad organisation af landtförsvaret.
Föredrogos och lades till handlingarne Stats- och BankoUtsk:ns i gårdagens plenum på bordet lagde meni.:
N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt N:o 20; och N:o 51, ang:de RiksShns beslut i anledn. af betänk.
Den 16 Augusti. 267 Föredrogs och bifölls Stats- samt Allm.
Ekon.Utskms i gårdagens plenum på bordel lagda utlåt.
N:o 52, i anledn. af väckte frågor om indragning af Biskops-embetena, reglering af Biskoparnes löner samt de af dem innehafvande prebendepastorals förseeude med egna Kyrkoherdar m. m.
Föredrogos och biföllos LagUtskis i gårdagens plenum på bordet lagde betänk:n: N:o 46, i anledn. af väckt motion, att 1 § af 9 kap.
Ä.B. måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i boupteckningen bör uptagas och värderas; och N:o 47, i anledn. af väckt motion, ang:de Kronofogdes och Landtmälares rätt att såsom rättegångsfullmäktige begagnas.
Vid föredragning af LaglTtskcs i gårdagens plenum på bordet lagde betänk.
N:o 48, i anledn. af väckt motion om ändring i lagens stadgande om tiden då hemman å landet och bus i Staden skola aflrädas, yttrade sig: Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då LagUtsk. först så sent pä riksdagen bar kommit att behandla ifrågavar:de motion, skulle det vara utan ändamål att vilja vid denna tidpunkt dermed sysselsätta Ständerna, helst vigtigare ämnen taga deras lid i anspråk.
Jag får således inskränka mig till alt för denna gång tillstyrka att det mätte få förblifva vid hvad LagUtsk. i sitt betänk, uttryckt.
I hvilken tidpunkt af riksdagen förevande fråga än mätte hafva förekommit, skulle jag för min del icke hafva kunnat annat än tillstyrka bifall till LagUtsk:s hemställan i detta fall, icke allenast på grund af den motivering, Utsk. för sin hemställan anfört, utan äfven på grund derutaf, alt motionären, enl. min tanke, misstagit sig derutinnan, att, efter bans förmenande, icke någon olägenhet skulle upkomma af den förändring, han föreslagit : ”att dagen för afflyttning från jord och hemman å landet bestämmes till den sista dagen i Mars månad” etc.
Vid d. 14 Mars är oftast slädföret hjelpligt, den sista Mars icke så; ej heller äro kommunikationerna till sjös då ännu öpnade.
I dessa förhållanden anser jag en tillräcklig grund ligga derför att motionärens förslag i delta hänseende bör afstyrkas och torde afslås.
Hvad åter beträffar att flyttningsdagen i stad skulle förändras till samma dag som för flyttningen på landet varder bestämd, så finnér jag deremot åtskilliga andra talande skäl; men måhända är äfven i detta hänseende LagUtskis betänk, fullt tillräckligt, sa ali något vidare ej derom behöfver yttras.
Jag anser således icke alt, såsom Hr Gr.
Mörner i sitt nyss afgifna anförande tycktes åsyfta, den tydning bör gifvas åt R. o. Ad:s beslut i denna fråga, såsom ville R. o. Ad. vid detta betänk, låta bero, blott för att icke föranleda tidsutdrägt.
Jag gillar för min del betänk.
268 Den 16 Augusti. Gr. Mörner:
Jag får bedja R. o. Ad. om ursäkt för ali jag icke alldeles kan låta bero vid hvad, som hittills blifvit yttradt.
Då det förklarande, jag nyss tog mig friheten afgifva, icke befunnits tillfylleslgörande, måste jag utbedja mig att få gifva skäl för den åsigt som föranledt motionen.
Jag får då lill den siste talaren hemställa blott det förhållande, om icke, i händelse han skulle afflytta från landet till stad, och hade rättighet alt tillträda sina rum i staden den 1 April, men nödgades lemna sin bostad på landet d. 14 Mars, det skulle vara honom olägligt att perdurare snb jove frigido från d. 14 Mars till d. 1 April.
Detta camperande under bar himmel skulle kanske äfven för den värde talaren vara mindre angenämt.
Hvad vidare angår förhållandet med slädföre!, d. 14 Mars, så kan det möjligen vara att påräkna för Wermlands innevånare, men alldeles icke uti åtskilliga andra orter, såsom t. ex. i Skåne, der man sällan d. 14 Mars har att förvänta något bastant slädföre.
Således är förhållandet i olika orter betydligt olika; men den hufvudsakligaste olägenheten ligger onekligen deruti, att det till följd af de olika flyltningstiderna upstår perioder, då man icke utan serskild, extra kostnad, skulle få tak öfver hufvudet, — en olägenhet, sora under nuvande förhållanden kan komma alt mera och mera göra sig märkbar i samma mån, som ombyte af bostäder i allmänhet oftare inträffar.
Med tiden borde nog en jemkning af förhållandet blifva nödvändig. R. o. Ad. biföll LagUtsk:s förevande betänk N:o 48.
Fredrogs LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 49, i anledn. af väckt motion om ändring i 21 kap. 3 § R.B.
Jag är äfven en af de olycklige motionärer hvilkas motioner blifvit afstyrkta af LagUtsk., som behandlat denua fråga mycket juridiskt, del kan icke nekas, men till hvad praktisk nytta, det lemnar jag derhän.
Då emedlertid det nu är nära riksdagens slut och det alldeles icke lönatmödan alt söka få någon förändring i nuvar:de lagstadganden i afseende på så beskaffade skuldfordringar, får jag taga samma utväg som Gr.
Mörner, att nemi. underkasta mig mitt öde.
Afsigten hade likväl varit den, alt alla de små auklionsfordringar, som f. n., då de utsökas genom lagens hand, gå till mångfaldigt det belopp som sjelfva skulden varit, skulle undvikas, och på auktioner icke något försäljas till andra köpare än dem som kunna kontant betala sina inköp.
LagUtsk:s förevande betänk, blef af R. o.
Föredrogs och bifölls LagUlsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 50, i anledn. af väckt motion om bestämmande af vissa dagar för ut gifvande af domar och utslag i Hof-rätt och Rådslufvu-rält.
Den 16 Augusti. 269 Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, oell Gr.
Mörner, Carl Göran Detlof, LagUlsk:s i gårdagens plenum första gången bordlagda utlåt.
N:o 51, i anledn. af gjorde anmärkmr mot Ulsk:s i 3:dje punkten af dess under N:o 25 afgifna betänk, framslälldta förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingen af mål i Hof-rätt.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., nemi. från Stats-U tskottet: N:o 322, i anledn. af verkställde omröstningar, ang:de åtskilliga bevillms-frågor; Banko-Utskottet:
N:o 76, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de artikeln af Banko-reglementet; N:o 77, ang:de föreskriflerne i 1, 5, 6 och 7 afdelnme utaf Banko-reglementels 6:te artikel; N:o 78, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de artikeln af Banko-reglementet; N:o 79, med förslag till instruktion för R.
St:s Revisorer öfver Bankodiskont-verket samt Lånekontoren i otterne; N:o 80, med förslag till ansvarighetslag för de af R.
St. förordnade Direktörer för Lånekontoren i orterne; N:o 81, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Bankoreglementet.
Besv. och Ekon.-Utskottet:
N:o 133, i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de Utsk:s utlåt.
N:o 131, i fråga om förändring af mått mål och vigt samt mynt. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 12 f. m.
Munck. aro Den 18 August».
Måndagen den 18 Augusti 1851.
Den 7 M a j f. m. af9 "slä nied Rikets grannar, eiler vid hvarje fara, som hotade, "utan alt tilläfventyrs sedermera utbryta."
Ctsk. yttrar vidare, "att derföre en armee, inrättad ef"ler landets tillgångar, bör finnas, ibland hvars hufvudegen"skaper bör vara, att den är disponibel, d. v. s., att den, "utan vidlyftiga, förberedande, kostsamma anstalter, måkun"na hastigt sammandragas, i tillräcklig styrka, på sådana "punkter af Rikets kuster eller gränser, som kunna blifva "hotade med anfall eller landstigning, samt att samma ai mee "bör äga en fredsfot, hvarifrån den, genom förut beräknade "utvägar, må under kriget successivt kunna utbilda sig till ' behöflig styrka.”
Hvad angår, "att en armee, inrättad efter landets till— "gångar bör finnas," så är detta en htifvudsals, som ej kan bestridas, likasom ock, alt de grundvalar, hvarpå denna armens organisation hvilar, måste hållas i helgd, och alt dessa grundvalar bestämma gränserna för de åtgärder, som kunna vidtagas till armdens fullkomnande, intilldess andra grunder af Konung och R.
St. samfäldt blifva lagda.
Det är under betraktande af dessa grunder, som möjligheten att göra armeen ”disponibel" bör sökas; och troligen skall sådant blifva ett svårt problem att lösa, såvida denna egenskap bör meddelas armeen genom deafUtsk. valda ulvägar, nemi. indragningar bland befäl, trupp och hästar; sammanslagningar af reg:ter, roterade eller rustade inom vidsträckta provinser, samt slutligen militär-districtens utsträckande genom minskning i antalet af general-befälhafvare; allt åtgärder, som synas motsatta den förklaring Utsk. gifvit, alt med disponibel bör förstås egenskapen hos armeen att, "utan vidlyftiga, förberedande, kostsamma anstalter, kunna hastigt snmmandra"gas, i tillräcklig styrka, på sådana punkter af Rikets ku"ster eller gränser, som kunna blifva hotade med anfall "eller landstigning.”
Utsk. har i denna förklaring inblandat en strategisk åsigt, den jag icke ämnar upptaga, för att ej tillika vidröra de förbindelser, som i afseende å kustförsvaret från Haparanda till Svinesund, ömsesidigt tillhöra armeen och flottan; ej heller bestämmandet af militär-punkter och truppernas dislocation m. fl. dylika ämnen, som höra till en allmän försvarsplan, och således ej till nu ifrågavar. ämne, hvilket bör afse de anslag, som för den nu befintliga armeens öfningar och materiella behof äro af nöden.
Hållande mig till den organisation, som nu förefinnes, och som grundlagt de i den K. proposln gjorda framställningar, vill jag endast fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den indelta armeen, med alla de brister, som kunna vidlåda den, beträffande egenskapen att vara disponibel, likväl, med och genom sitt spridda läge inom Rikets särskilda provinser, har den egenskapen att vara tillräckligt disponibel vid ett fredsbrott, der endast försvar inom eget land ifråga - 3oo Den 7 Maj f. ra. kommer, då den tillika utgör en lämplig, ehuru ej alltför talrik, stam för den beväringsstyrka provinsen har att lemna; att denna annee således måste betraktas såsom hela krigsstyrkans fredsfot, emedan den tillsammans med beväringsmanskapet utgör krigsfoten; samt att det hufvudsakligasle missförhållandet, i afseende på styrkan för krigsfoten, är att finna i cavalleriets och de vettenskapliga corpsernas underlägsenhet, i det förhållande de böra hafva till infanteriet.
Slutligen och med hänseende till Utsk:s yttrande, ”att ”samma aimee bör äga en fredsfot, hvarifrån den genom för”ut beräknade utvägar må under kriget successivt kunna utbilda sig till behöflig styrka,” får jag, med erkännande af riktigheten i denna sats, likväl erinra, att utvägarna för ett sådant utbildande under ett försvarskrig inom eget land äro mycket osäkrare och svårare att tillvägabringa, än under ett anfallskrig, eller ett krig, földt på utländsk botten, och att just af dessa omständigheter uppstår behofvet af en utsträcktare luigsbildning inom nationen, utan att derföre en allmän folkbeväpning måste påräknas.
En sådan allmän åsigt måtte också legat till grund för Utsk:s yttrande, att det af Utsk. för armeen uppgifna och här ofvan anförda ”ändamål icke kan uppnås annorlunda, "än genom én utsträckning af beväringens vapenöfningar;” men den allmänna åsigten har lidit ett undanlag, eller ett afsteg, genom Utsk:s antagande, att vid den allmänna nedsättningen af arme'ens'numinerär, ”cavalleriet, inberäknadt det ’’värfvade, icke bör öfverstiga ett antal af 4ooo man, syn”nerligast om exercis-sqvadronerne kunde erhå 1— ”la en utbildning, att de vid ett inträffande krig ”vöre att anse som de'pot för exce reér ing af det ”manskap och hästar, som erfordrades för att bi”behålla cavalleriet vid behöflig styrka.”
Sedan jag nu genomgått de af Utsk. framställda allmänna åsigter, skall jag söka följa Utsk. vid tillämpningen i den ordning, som af utlåtandet föranledes.
Utsk., som anser ”några andra angrepp, än dem som "kunna anas och förutses, icke kunna ingå i beräkningen på ”annat sätt, än att de böra mötas med nationens samlade ”krafter,” har funnit ett medel att låta en för betryggandet af landets säkerhet tillfyllestgörande alinde uppkomma, genom minskning i samma armees redan befintliga styrka.
Den skulle komma att, förutom bevärm, bestå af indelt och värfvad! infanteri, 20,000 man effective och med afräkning af alla vacancer — ett i sanning ganska mörkt uttryck — cavallen 4o°° man och artilleri 3ooo man, eller tillsammans 27,000 man.
Denna armees uppkomst åstadkommes medelst indragningar af befälsplatser, indragningar eller sammanslagningar af reg:ter, samt upphäfvande af med rust- och rotehållare ingångna contracter, på sätt bilagorna litt.
A och C utvisa; Den -t
Maj f. ni. 3oi åtgärder, hvilka till en del fordra Konungens sanctina, innan de kunna ingå i någon sorts beräkning från StalsUtskts sida, dels äro af natur att först efter en längre tids förlopp kunna medföra någon inkomst, oell hvarmed således det närvar, behofvet ej kan fyllas.
De håda bilagorna äga derjemte den egenskap, att dels icke upptaga alla af Utsk. föreslagna indrnghtr, dels upptaga andra, än som uti sjelfva utlåt, äro anlörda.
En närmare granskning af ifrågavar. bilagor skall följa, sedan jag - framställt de anmärknjr, sorn vid de särskildta anslagstitlarna kunna ifrågakomma.
K, Krigs-colle gium och Ulrecin in gs-förräden.
På skäl att, ”såsom en följd af den vid innevar. riksdag beslutade nya organisationen af Statsrådet, en förändring mäste förestå i sammansättningen af armeens och ”försvarsverkets styrelse,” har Utsk. icke trott sig äga anledn. tillstyrka beviljandet af den af K.
M. äskade lön fölen president i Krigs-colltm, äfvensom Utsk. afstyrkt uppförande på stat af de i63g t:r spanmål, hvilka vid collegii nya organisation erfordrats utöfver lönerna.
Af samma skäl får jag endast fästa Utskts uppmärksamhet på att, om, vid en annan organisation af försvarsverkets styrelse, presidentsplatsen i Krigs-colltm skulle anses öfverflödig, lönen således aldrig kommer att utgå; att deremot, om presidents-platsen anses behöflig, organisationen, i brist af löneanslag, blifver försvårad; och att, i alla händelser, de lägre tjenstemännen, för hvilka det obetydliga spanmålsanslaget under lönerna varit afsedt, komma att, åtminstone intill dess den stat, som den nya organisationen kan erfordra, blifver underställd R.