Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre har jemväl afgifvit ett särskildt förslag till beslut, men deruti kan jag icke instämma med honom, och om jag än gjorde det, tror jag likväl icke att R. o. Ad. kan komma lill någon enstämmighet.
Jag hemställer till den ädle Gr:n, om han icke på de skäl han för öfrigt anfört skulle finna nödigt att återremitteia ärendet med den discussion som förekommit här, emedan, sedan R. o. Ad. inslämt i PresleSt:s beslut, det synes mig fullkomligt oformligt, att man låter qvarstå den argumentation hvarpå Ulsk. hufvudsakligen upställt sina voter:spropos:r, nemi. antagandet, att BorgareStis beslut är det enda hvaromkring man kan sluta sig, och att detta beslut skall blifva ja-propos.
Detta finner mitt inékränkla förnuft oförklarligt.
Yäl kan jag finna, att partierna vilja sammandrabba och afgöra frågan så knapphändigt som möjligt, men jag tror, att åtminstone R. o.
Ad. skall komma att ångra om de låta ett sådant förbiseende komma sig till last.
Jag tror, att sedan en så uppenbar strid på detta rum och möjligen äfven inom BorgareSt. upkommit om meningen med detsammas beslut, vi icke kunna neka, att detta beslut är ganska sväfvande, enär uti ingressen till detsamma omtalas fortsättningen af en väg emellan Götheborg och Stockholm, men sedermera säges, att den skall gå genom Södermanland.
Detta är en omständighet hvarpå BorgareSt. torde behöfva tänka, och är jag öfverlygad, att då Ståndet inser det oefterrättliga deruti, skalidet sjelf rätta detsamma.
Skulle nu R. o. Ad. taga för afgjordt att BorgareSt. icke vill göra någon förändring i sitt beslut, så begås ånyo ett misstag.
Just detta vill jag förekomma, och hemställer till Gr.
Sparre ytterligare, om han icke vill så förändra sin begäran om återremiss, att med uphörande af alla särskilda meningars genomdrifvande af majoriteten, man helt simpelt återremitterar förslaget till voter:spropos:r, enär detsamma icke kan stå tillsammans med K. o. Ad:ns beslut.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade:
I öfverensstämmelse med den förklaring jag förut afgifvit, att jag anser min skyldighet vara, att under discussionens lopp tillkännagifva om jag anser någon propos. vara begärd som jag finner mig vara af Grundlagen hindrad att framställa, anhåller jag få göra något uppehåll i R. o.
Adrns discussion för att framställa min åsigt i afseende på 2:ne af de propos:r som nu blifvit begärda.
Den ena proposin ifrågaställdes af Gr.
Sparre med yrkande om återremiss.
Det är klart att en återremiss kan lagligen verkställas, och deremot har jag således 28 Den 1 Augusti f. m. intet att anmärka, men då Gr.
Sparre yrkat att vid beslutet om återremiss skulle göras ett tillägg, innefattande en förklaring af Ståndets beslut, får jag förklara, att jag på denna fiamställning ej kan göra propos., emedan jag anser det innebära ett uprifvande af det beslut, R. o. Ad. redan tvenne gånger fattat; således strida mot 53 och 58 §§tne Riksd:sOrdn:n.
Helt annat är att ett Stånd, enl. 58 §:n Riksd:sOrdn:n, beslutar ett tillägg som icke åstadkommer någon ändring i det förut fattade beslutet, än att besluta en förändring. R. o. Ad. har nyligen förklarat att Ståndet instämde i PresteStrs beslut.
Då R. o. Ad. förut instämt med PresteSt. i sak, öfverensstämde R. o. Ad. nu äfven fullständigt i redaktionen.
Till detta beslut kan R. o.
Ad. icke lägga den förklaring, att PresteSt. skulle med sitt beslut menat hvad R. o. Ad. nu kunde vilja besluta, utan måste R. o. Ad. åtnöja sig med att få sitt beslut så förklaradt, att det i allo öfverensstämmer med PresteSt:s.
Den förklaring Gr.
Sparre yrkat, skulle äfven ur en annan synpunkt innefatta ett uphäfvande af R. o. Ad:ns förut fattade beslut:
Vid det tillfälle då StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 62 här behand lades, voterades på ena sidan om bifall till den del af Utslcs Utlåt, som innefattas i BorgareSt:s beslut, och å andra sidan om bifall till det förslag som blef R. o. Ad:ns beslut.
Då R o. Ad. beviljade 13 millioner för den från Götheborg utgående stambanans fortsättning till Örebro, afslogs med detsamma den propos., som innehöll BorgaieSt:s beslut; men den förklaring Gr.
Sparre nu velat gifva åt R. o. Ad:ns beslut, innehåller att R. o. Ad. bifallit de 7,610,000 Rdr som blifvit af BorgareSt. beviljade, och ett sådant förklarande vore således ett uphäfvande af det beslut R. o.
Ad. vid det tillfället genom votering fattade.
Såsom jag redan sagt, kan någon tvist om lagligheten icke upstå med afseende på yrkandet om återremiss, utan hlott i afseende på det dervid af Gr.
Sparre yrkade tillägg, hvarpå jag icke anser mig kunna framställa propos.
Den andra propostn, hvarom jag anser mig böra yttra min mening, afser bifall till Frih.
Tersmedens i dess reservation framställda förslag, hvari BondeSl:s beslut blifvit undertryckt.
Då 69 §:n Reg:sF:n berättigar ett Stånd alt under vissa förhållanden, äfven då det är ensamt om sin mening, få densamma lill föremål för votering i Förstärkt StatsUtsk. måste det vara Talmannens pligt att tillse icke blott att det Stånd han tillhör får sin rättighet iakttagen, utan också alt de öfriga Ståndens grundlagsenliga rätt icke undertryckes genom beslut af det Stånd der han är ordfrde.
Jag har således ansett mig skyldig att efter bästa förmåga göra mig reda för huruvida BondeSt. i detta fall har laglig rättighet att få sin mening underkastad votering i Förstärkt StalsUtsk., eller m. a. o. huruvida R. o. Ad:ns samt PresteSt:s beslut verkligen öfverensstämmer med BoraareSUs beslut i afseende på det beviljade anslaget af 7,610,000 Rdr.
Dervid var det nödvändigt att ihågkomma, alt det icke är den form Ulsk. gifver åt sin framställning, eller det sätt hvarpå Utsk. vill dela densamma, som får afgöra frågan, utan att den måste bedömas efter sakens natur från början, oberoende af det sätt
Den 1 Augusti f. m. 29 hvarpå majoriteten vid ett eller annat tillfälle kan göra sina åsigter om den praktiska lösningen gällande.
Nu är saken i sin enkelhet den, att StatsUtsk. i sitt Utlåt.
N:o 62 framställt för R.
St:r en punkt, under N:o 6, så lydande: »att R.
St:r, för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm, måtte, till utgående under innev:de samt nästk. 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisa en sammanräknad anslagssumma af 5,679,000 Rdr, och för fullföljande af samma banas anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal 7,610,000 Rdr, äfvensom för fullbordande af bangården jemte verksläderne i Götheborg 465,000 Rdr, eller tillsammans 13,754,000 Rdr Rmt.» Hvad angår sista delen af denna punkt, eller anslaget af 465,000 Rdr till bangård och verkstäder, så bifölls den af alla 4 RiksStrn och derom bar icke upstått någon meningsskiljaktighet, men behandlingen af punkten i öfrigt blef den, att BorgareSt biföll punkten i dess helhet; BondeSt. biföll första delen eller anslaget af 5,679,000 Rdr, och sednare delen endast med den förändring, att - anslagssumman af 7.610.000 Rdr, uedsattes till 5,210,000 Rdr; R. o. Ad. biföll, i st. f. första anslagssumman och med förändring af redaktionen, ett anslag af 13 000 000
Rdr, samt afslog den sednare anslagssumman af 7,610.000
Rdr, och samma beslut fattades äfven af PresteSt. R. o. Ad. och 'jag tror äfven PresteSt. delade frågan vid de särskilda voteringarne.
Discussioner, omfattade väl 6:te punkten i dess helhet, men enskild ledamot begärde att vid propos:nes framställande frågan skulle delas.
Den omständighet, att en enskild ledamot gör en sådan begäran, efter hvilken Ståndet måste foga sig, kan naturligtvis icke hafva någon inverkan på ett annat
Stånds rätt, men det är endast denna omständighet som åstadkommit att StatsUtsk., i stället att öfver 6:te punkten framställa en voter-.spropos. i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, har delat punkten i 2:ne voter:spropos:r.
Vi måste således betrakta Ståndens rätt såsom den befunnit sig om StatsUtsk., i st. f. att i enlighet med vissa Stånds förfarande dela punkten i särskilda propos:r, hade likasom i Utlåt.
N:o 62 behandlat den odelad.
I sådant fall hade förekommit, att alla 4 Stånden beviljat anslag för en bana emellan Stockholm och Götheborg; att R. o. Ad. samt PresteSt. för denna bana beviljat 13,000,000 Rdr under förutsättning eller vilkor att dessa medel skola användas på sträckningen emellan Götheborg och Orebro; att BorgareSt. beviljat 13.289.000
Rdr under förutsättning att en del skulle användas å banan i Westergöthland och Nerike samt en annan del å banan i Södermanland; och alt BondeSt. beviljat 10,889,000 under samma förutsättning som BorgareSt.
Nu kan man icke säga, att de 13,000,000 Rdr, som R. o.
Ad. samt PresteSt. beviljat, subsumeras under de 13,^89,000 som BorgareSt. beviljat, emedan R. o. Ad. samt PresteSt. beslutat att anslaget till en del skall användas på ett ställe, der BorgareSt. icke beslutat ban-anläggning, likasom BorgareSt. beslutat att en del af anslaget skall användas på ett ställe, der R. o. Ad. samt PresteSt. förklarat att so Den 1 Augusti f. m. någon bana icke skall anläggas.
Om StatsUtsk. hade upgjort voterispropos. i öfverensstämmelse med sin första framställning, bade icke tvist kunnat upkomma om att BondeSt. hade laglig rätt att få sin mening pröfvad, och då i sådant fall BondeSt:s rätt ej kunnat vara tvetydig, måste densamma ej kunna undertryckas eller blifva beroende af don omständighet, att enskild ledamot begagnat sin rätt att vid beslutets fattande få frågan delad.
Det är på denna grund jag anser hvarje sätt att upställa voter:spropos:n så att BondeSt:s mening undertryckes icke vara öfverensstämmande med Reg:sF:ns 69 §, hvilken jag icke finner i detta afseende hafva undergått någon förändring genom dess vid denna Riksdag förändrade lydelse.
Jag tror jemväl att Frih.
Tersmedens förslag till voter:spropos. är behäftadt med ett fel, som äfven vidlåder det af StatsUtsk. framställda förslag.
Det är nemi. efter hvad jag nyss sökt utreda klart, att alla 4 Stånden bifallit anslag för en bana emellan Stockholm och Götheborg. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva för denna bana anslagit 13,000,000 Rdr, BorgareSt.
Ilar anslagit 13.289.000
Rdr att fördelas på 2:ne särskilta ställen, och BondeSt. har anslagit 10,889,000 Rdr jemväl till fördelning på 2:ne ställen; men genom den upställning Frih.
Tersmeden och StntsUtsk. gifvit åt voter:spropos:ne kan det hända att, ehuru icke något Stånd beviljat mera än 13,289,000 Rdr för denna bana, förstärkta Utsk. kommer att bifalla såväl det anslag hvarom voter:spropostn N:o 1 handlar som det af 11. o. Ad. samt PresteSt. beslutade anslaget af 13,000,000
Rdr, och således kan för denna bana emellan Stockholm och Götheborg, för hvilken icke något Stånd velat, gifva mer än 13,289,000
Rdr, bevilja 18,679,000 Rdr, hvilket icke kan vara förenligt med det förstärkta StatsUtsk. af Grundlagen lemnade updrag, att skilja Stånden emellan, men icke att bevilja mer än något Stånd bifallit.
Tersmedens förslag är uppenbart grundlagsvidrigt derigenom att det förqväfver BondeSt:s rätt, som jag anser vara obestridlig, samt att äfven StatsUtslcs förslag, ehuru icke så bestämdt stridande mot Grundlagen, att jag derå kan vägra propos., likväl är behäftadt med ett fel, och om jag derföre icke å detsamma vägrar propos. är det af det skäl att Grundlagen icke medger att propos. vägras med mindre den är stridande mot någon bestämd grundlags-§, och att någon sådan icke i detta fall kan af mig åberopas.
Då vid beviljandet af de 13,000,000 Itdr R. o. Ad. icke bestämt att vägen skall genom Westergöthland till och förbi Götha kanal gå i annan riktning än den af K. M. och StatsUtsk. föreslagna, samt af Borgare- och BondeSt:n beslutade, så har jag tagit för gifvet, att vägens riktning skulle blifva den som alla dessa fyra auktoriteter bestämt, och att deraf äfven skulle följa, att i fråga om det af BorgareSt. beviljade anslag 7.610.000 Rdr 3 Stånds sammanstämmande beslut förefanns.
Men icke desto mindre anser jag Utsk. hafva förfarit rätt, då det uti särskilda propos:r intagit dels R. o. Ad:ns samt PresleSt:s beslut, Den 1 Augusti f. in.
SI dels ock Borgare- och BondeStms, emedan man ganska väl kan tänka sig, att de 2:ne förstnämnde
Stånden icke ens vilja bevilja de 7,610,000 Rdr, såvida banan icke drages fram ända till Örebro, utan endast den lägsta summan 5,210,000 Rdr då R. o. Ad. icke kan göra sin åsigt gällande.
Jag anser således att Utsk. förfarit rätt; men jag måste tillägga, att, eni. mitt förmenande, R. o. Ad. samt PresteSt. hafva obestridlig rätt att göra tillägg till sina beslut.
Jag bogärde ordet innan Gr.
Sparre slutade.
Jag hörde att han gjorde en framställning i ungefär samma syfte, men hvilken var behäftad med det fel, att R. o. Ad. skulle återkalla sitt beslut, hvartill Ståndet likväl, enl.
Hr Gr. o. Landtnäs tillkännagifvande, icke är berättigadt; men, såsom jag sagt, R. o. Ad. har rätt att göra tillägg till sitt beslut, och just detta tillstyrker jag på det att fiågan mätte försättas uti ett klart och enkelt skick.
Om således antoges detta förslag: »att II. o. Ad. besluta det tillägg till sitt förra beslut i denna punkt, att af de redan beviljade 13,000,000 Rdr må 7,610,000 Rdr, på sätt BorgareSt. beslutat, användas för den ifrågavrde banans anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal», och om It. o. Ad. sedan inbjuder PresteSt. att till sitt beslut göra samma tillägg, så vill det synas mig som vore frågan klar och att man således får 3 Stånds sammanstämmande beslut om anslaget 7,610,000 Rdr, derefter voter:spropos. kan lätteligen upgöras genom återremiss till Utsk.
Jag begärde ordet då Gr.
Sparre yttrade sig, men Hr Gr. o. Landtm, har sedermera förklarat att han icke kunde framställa propos. på bemälde Gr:s förslag.
Jag kan således inskränka mig till endast ett uttalande af min åsigt i ämnet, nemi. att jag bifaller
Utslcs förslag till vo.ter:spropos:r sedan R. o. Ad:ns samt PresteStis beslut numera äro sammanstämmande.
Jag beder likväl, att få fästa upmärksamheten på, huru klokt de Hrr som icke dela mina åsigter hafva förfarit för att få ändring i dessa voter:spropos:r, då de påstått att en viss väglängd är bestämd genom 3 Stånds beslut, nemi. E. o.
Ad:ns, Preste- och BorgareStins, och att således 7,610,000 Rdr skulle vara af dessa 3 Stånd bifallna.
Det förefaller mig besynnerligt, att dessa Hrr vilja intaga detta i en voter:spropos., hvilket skulle hafva till följd, att en återremiss skulle beslutas, derefter Utsk. förklarar, alt genom 3 Stånds sammanstämmande beslut hafva 7,610,000 Rdr blifvit beviljade för i fråga v:de väglängd, och att det af Hr Cederschiöld föreslagna tillägg skall ingå i en särskild voler:spropos.
Genom en sådan åtgärd skulle ja-propos:n komma att innehålla de 7,610.000
Rdr sorn man vill anslå för att få vägen till Örebro, och nejpropos:n ett afslag å denna summa; men att intaga i en voter:spropos. ett anslag som 3 Stånd redan beviljat, och således utgör ett R.
Stms beslut, synes mig att desse värde
Hrr bordt hafva funnit stridande mot Grundlagen.
Jag har ansett mig icke böra underlåta att härpå fästa upmärksamhet. 32 Den 1 Augusti f. m. Gr.
Jag har alltid trott att den auktoritet som fattar ett beslut, skall, i händelse detta beslut icke rätt förstås så som denne auktoritet åsyftat, vara berättigad att afgifva förklaring öfver sitt beslut.
Så tillgår åtminstone i domstolarne, hvilka förklara sina beslut.
Jag hade trott att R. o. Ad., som fattat ett alldeles lika beslut med PresleSt. med undantag deraf, att i det sednare blifvit infördt ordet: »Riksmynt» efter det beviljade anslaget, delade den åsigten, att det af mig framställda förslag var lika med PresteSt:s beslut, så att jag, som dermed afsåg att ordet: »Riksmynt» borde inflikas, skulle vara berättigad till den ytterligare förklaring, att de 13,000.000
Ildr ltmt skulle användas till fortsättning af den från Götheborg påbörjade banan till Götha kanal ocb vidare till Örebro.
Jag kan icke fatta, att en myndighet, den må nu vara en politisk eller domare-myndighet, skall, om den finner att ett af den utfärdadt beslut icke blifvit vid dess verkställande rätt upfattadt, vara förhindrad att meddela en förklaring öfver samma beslut, och jag måste bekänna alt jag icke ännu blifvit öfvertygad om att hinder derför möta.
Ur Gr. o. Landtm, har sagt, att R. o. Ad. har afslagit Ulsk:s hemställan om beviljande af 7,610,000 Rdr.
Ja! men det är möjligt att man velat gifva mera, nemi. 13,000,000 Rdr, och detta har väl icke kunnat ske annorlunda än att de 7,610,000 Rdr afslogos och man lemnade mera; men jag måste vä! deraf icke vara förhindrad att sedermera säga, att, ehuru jag vill gifva mera än sistnämnde belopp, jag godkänner det ändamål hvartill medlen skola användas, och tillägger derföre skillnaden så att hela beloppet utgör 13,000,000 Rdr.
Ett sådant förklarande anser jag IL o. Ad. vara berättigad att afgifva, och såsom den enda och rätta utvägen att undvika tvetydighet och villrådighet om mina åsigter, dem Hr Carleson bekämpat, får jag anföra Utsk:s egna ord: »BorgareSt. har äfven bifallit den af Utsk. i denna punkt gjorda hemställan, att, för fullföljande af samma banas anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal, måtte till utgående under nämnde tid anvisas 7,610,000 Rdr Rmt, hvilken anslagssumma BondeSt. nedsatt till 5,210,000 Rdr Rmt.
I afseende på anslaget för en stambanas anläggning, hvarom nu är fråga, har R. o. Ad. beslutat att för fortsättning» etc.
Det visor sig således, mine Hrr! att man må i detta fall försöka att räsonnera huru som helst, så är den enda, enkla och naturliga upfattningen af frågan den hvarpå Utsk. upställt sitt förslag.
Enhvar som enkelt betraktar frågan skall erkänna, att anslaget är beviljadt af 4 Stånd för en jernväg från Götheborg genom Westergöthland och af 3 Stånd till Götha kanal.
Huru man vill räsonnera derom, tror jag att det icke kan bestridas, att hos alla Stånden den meningen varit gällande att anslaget är beviljadt till den väg som skall ledas till Örebro.
Hr Gr. o. Landtm:s yttrande ang:de upställningen af voter:spropos:ne erkänner jag kan hafva ganska mycket för sig.
Stånden fattat särskilda beslut i dessa frågor, hvilket de obestridligen gjort, enär de beslutat anslag särskildt till en väg eller stambana emellan Stockholm Dan 1 Augusti f. m. 38 Stockholm och Katrineholm och särskilt till en bana genom Westergöthland, tror jag att vid votering i Förstärkt StatsUtsk. dessa beslut, men icke de ursprungligen i StatsUtskrs Utlåt.
N:o 62 upställda, böra läggas till grund.
Således är det dessa särskilda beslut om hvilka skall röstas, men alldeles icke i klump, utan hvart och ett för sig.
Då ett Stånd antingen på talmannens eiler någon ledamots framställning beslutar att ett ärende, t. ex. det som innehålles i StatsUtskrs Betänk. N:o 62, skall punktvis föredragas, har Ståndet antagit, att de särskilda morntr, öfver hvilka beslut skola fattas, böra vara fristående, så att det ena kan antagas och det andra afslås, och dessa Ståndens särskilda beslut böra lända Förstärkta StatsUtsk. lill efterrättelse vid dess voteringar.
Jag kan således icke finna mig öfvertygad om nödvändigheten af en så beskaffad upstäIlning som IIr Gr. o. Landtm, ansett vara den rätta, och jag önskar att under discussionen få höra något vidare yttrande öfver mitt förslag, innan jag, i fråga om dess vidblifvande eller icke, afgifver mitt eget slutliga yttrande.
Innan jag yttrar mig öfver den af den siste talaren framställda speciella frågan, anser jag nödigt att få rättadt ett möjligt missförstånd af Hr Hjärne.
Han började sitt sista yttrande dermed att han instämde med Hr Gr. o. Landtm., men, om jag rätt upfattade Hr Gr. o. Landtm:s yttrande, syntes mig att Hr Hjärne icke observerade, att Hr Gr. o. Landtm, ansåg StatsUtsk:s upställning af voter:spropos:ne icke vara sådan att den kunde leda till ett grundlagsenligt beslut.
Jag tror derföre alt Hr Hjärnes yikande om bifall till voter:spropos:n var ett misstag af honom.
Men äfven om det icke så vore, qvarstår dock alltid den omständigheten, att Hr Hjärne yrkat, hvad äfven Gr.
Sparre synes hafva funnit nödigt, att Betänk, måtte återremitteras, hvilket innebären alltför slör afvikelse från Hr Gr. o. Landtrms yttrade åsigt af frågans behandling, och StatsUtsk. skulle då icke få kännedom om hvad som till dagens prot. blifvit af Hr Gr. o. Landtm, d i k lera dt.
Jag kon derföte icke föreställa mig annat, än att R. o. Ad. alldeles icke beviljar någon återremiss.
Huruvida nu Gr.
Sparre för öfrigt har rätt, vill jag icke med honom omtvista.
Om hans förslag till frågans behandling vore riktigt skulle jag förena mig med honom, men jag finner detsamma icke fullkomligt praktiskt, ty han har deducerat så, att han vill hafva sjelfva frågan nu afgjord, hvarföre jag yrkar, att frågan må hvälfva sig endast derom, huruvida man bör bevilja återremiss eller icke.
Enl. hvad jag förut yttrat, åsyftar jag dermed hufvudsakligen, att man icke måtte tillvita Ståndet att vilja förqväfva andra Stånds beslut; och jag kan icke se att StatsUtsk. efter en återremiss skall kunna annorlunda behandla frågan än att Utsk. i ja-propos:n intager sammanstämmande Stånds mening, d. v. s. Borgare- och BondeSt:ns beslut.
Om så sker, kan ingen påstå att R. o. Ad. genom sitt beslut förqväft något annat Stånds mening.
Jag tror derföre, att de Hrr som icke vilja tillåta en återremiss, emedan, enl. deras åsigt, Utsk. VIII H. 3 34 Den 1 Augusti f. in. redan, af aktning för de andra Ståndens mening, framställt riktiga voter:spropos:r, icke varit fullt upriktiga.
Säkert är emellertid att Utsk. icke kan på annat sätt upställa nya voter:spropos:r, än att det till grund derför måste lägga R. o.
Ad:ns samt PresteSt:s sammanstämmande beslut, och derefter i särskild propos.
Borgaresamt BondeSt:ns beslut, och då trotsar jag någon att kunna visa det Grundlagen på ringaste sätt blifvit förnärmad.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. G e. m.
Sparres åsigt, alt R. o. Ad. äger rätt att meddela förklaring öfver sitt i bufvudfrågan fattade beslut, är af den mest vådliga beskaffenhet, måste jag deremot protestera.
Gr:n har åberopat, att äfven domstolar meddela förklaring öfver sina beslut, men Gr:n glömde, att samma ledamöter som gifvit beslutet skola meddela förklaringen deröfver.
Huru skulle väl förhållandet blifva inom 11. o. Ad., hvars majoritet är så omvexlande?
Det skulle möjligen kunna hända, att sedan man ena dagen eller timman fattat ett beslut, skulle den följande af den då rådande majoriteten kunna meddelas en förklaring, hvarigenom det fattade beslutet helt och hållet tillintetgöres.
Enhvar inser nödvändigheten af att sådant undvikes.
Deremot äger man efter Grundlagen fullkomlig rättighet att göra tillägg till redan fattade beslut, och om R. o. Ad. antager det af mig redan föreslagna, samt PresteSt. antager en inbjudning att förena sig med R. o. Ad., så får man ju på det sättet 3 Stånds beslut och då är saken klar.
Jag förnyar således min anhållan, att R. o. Ad. ville antaga mitt föreslagna tillägg och att Betänk, derefter må återremitteras, på det att.
Utsk. måtte blifva i tillfälle att upställa nya voter:spropos:r. Gr.
Äfven om det föreslagna tillägget an tages af Ståndet, har frågans ställning derigenom ingalunda blifvit förändrad.
Det är klart, att om detta tillägg än göres, qvarstår dock den omständigheten, att R. o. Ad. samt PresteSt. gifvit 13,000,000 Rdr till en bana från Götheborg till Stockholm med vilkor att den skall gå öfver Orebro, samt att de öfriga Stånden beviljat sina anslag med vilkor att vägen skall gå öfver Katrine holm, samt att deraf blifvit gifne af BorgareSt. 7,610,000 Rdr och af BondeSt. 5,210,000 Rdr till anläggning af en jernväg från Götheborg samt till eller förbi Götha kanal.
Således afse dessa beslut olika vägar.
Till ytterligare förklaring häraf vill jag anföra ett exempel.
St:r besluta upförandet af en byggnad, och 2
Stånd bevilja 30,000 Rdr till läggandet af grunden till ett bibliothekshus, och de 2 andra Stånden anslå en viss summa till både grunden och huset, men bestämma byggnaden till ett stenmuseum, så kan man väl icke påstå, att alla 4 Stånden beviljat anslag till upförande icke blott af grunden utan äfven af sjelfva huset, enär ändamålet med detta hus varit af dessa Stånd olika I) en 1 A ugus ti f. m. 35 bestämdt.