Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I hån. delse präglandet af en sådan Seculair-medaille eller Riksdaler skulle beslutas, hem6tällsr jag Den 21 M iji c. m. 269 derföre vördsammast; att Kongl.
VitterhetsAcademien, hvilken det åligger att granska alla förslag till minnespenningar, innan de få afpräglas, måtte bli anmodad att dertill uppge förslag, för att erhålla det fullkomligen correct; helst med Svensk inskrift, emedan denna på en penning, slagen såsom en Riksdaler, och ämnad, att såsom den komma i allmänt omlopp, bör vara begriplig för hvarje Svensk man.
Må hända kunde följande anspråkslösa förslag tjena till någon ledning.
På första sidan:
Konungens bröstbild med vanlig omskrift, såsom på Riksdalrarne.
På andra sidan:
Konung Gustaf I:s hufvud i en medaillon med omskrift GUSTAF I» SV. KON.
Medaillonen omgifven af en krans flätad af lager och ekelöf.
Omskrift: MINNÉ AF K.
GUSTAF I.
UTKOR. 1523- Nedanför i afskärning: RESLUT. AF RIKS. ST. 2323.
Jemförelsen emellan Sveriges tillstånd vid slutet af hvardera af de tre Secler, som förflutit sedan Konung Gustaf I valdes till Konung, är ganska förmonlig för den tid, i hvilken vi nu lefva.
Den <21 Maji e, tit, 1623 Krigen med Danmark och Ryssland hade kostat stora ansträngningar och det med bohlen fordrade nya.
Konung Gustaf Adolph hade väl 12 år suttit på Thronen, men ännu barnlös och under döfvade men ganska hotande anspråk af Konung Sigismund.
Annu hade Gustaf Adolph icke hunnit att gifva Svenska Folket en Nationalära, att bevara och åt nationalcaracteren den lyftning, som sedan ledt till så många stora och ädla företag i alla yrken.
Sverige ägde val då åt öster dyrbara besittningar, men saknade ännu de med det sammanhängande provincer, Konung Carl X:s nyttiga segrar förvärfvade
Under det andra århundradet inträffade Sveriges största upphöjelse till ära och magt, äfvensom dess djupaste fall.
Carl XII* hvars förmätenhet att kasta sig i vådor åtminstone var lika stor, som hans ståndaktighet att sedan sträfva emot de olyckor, han sjelf beredt för sig och Riket, föll.
Kraften var med honom försvunnen och svagheten, som måste följa efter öfverdri fna ansträngningar, inträddei Fred och lugn voro väl återställde 1723, såren började läkas; men Riket var uttömdt på folk och penningar, utmattadt och fördjupadt i skuld; Konungen, utan Thronarfvinge5 för framtiden ingen försäkrad stadga i styrelsen.
Äfven nu ha vi smärtande förluster att beklaga; tryckande bördor att bära; men vi hafva erhållit någon ersättning för hvad vi förlorat: vi 2ro befriade från utländsk skuld i Den 21 Maji e. m. 271 vi lefva under en Grundlag, som lofvar beskydd emot förtryck., så väl af enväldet, som af måogväldet.
Vi tryggas för framtiden igenom det allvar i caracteren, samt de ädle och redbara egenskaper, som utmärka vår älskade Kronprins, och våra förhoppningar om Dynastiens bestånd, komma snart att ytter ligare befästas.
Skulle präglandet af någon Seculair mia-.' nespenniog beslutas, så torde likväl detta beslut bora i underdånighet underställas Konungens nådiga gillande.
Om hvad jag nu vågat framställa, finneg förtjena uppmärksamhet af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, så anhåller jag att detta mitt Memorial må bli till BancoUtskoftet, jein-r te dess afgifna Betänkande remitteradt.
N:o 5- Grefve Hårdt Carl GuJlaJ: Allmänna Besvärs- och EconomieUtskottet har i dess
Utlåtande för det mästa förklarat sig icke kunna tillstyrka de föreslagna förändringarne i Kongl- Förordningen den 26 Februarii 1817 angående Sockenstämmor och KyrkoRåd; och jag är af samma tanka, som Utskottet, utom hvad angår frågan om etc allmänt tillträde till Sockenstämmorne, hvilket Utskottet jämväl afstyrkt.
Grunden för detta afstyrkande är hämtad af den förmodan, att 272 Den 21 Maji e, m. den goda afsigten med öfverläggningarne, an-' gående åtgärder till ordnings och sedlighets befordrande, skulle kunna förfelas, om de åhördes älven af ungdomen, som i syftningen till förekommandet af dess möjliga utsväfningar och oseder, troligen oftare skulle se föriörhatliga tvångsband, än en väTberäknad omvårdnad för dess bästa.
Utskottet synes mig häri hafva misstagit sig.
En lag. som inskränker naturlig frihet, anses alltid för ett tvångsband, som dock endast blir förhatligt i den mon, man mindre inser nyttan deraf för det allmänna så förhåller det sig med alla po lisförfattningar.
De som vid Sockenstämmor vidtagas, kunna icke blifva särdeles ingripande i enskildas frihet, men jag tror, att deskul. le upphöra att anses förhatliga och tvärtom mera frivilligt efterlefvas, om de, som äro underkastade deras tvångsband, få öfvervara öfverläggningarne och besluten derom, och vänj. des att såmedelst anse sig liksom deruti deltagande.
Utaf öfverläggningarne skulle de upplysas om den goda afsigten med de Författningar, som vidtogos, och deras nödvändighet; och denna upplysning skulle hos den ofta obetänksamma, sällan elaka ungdomen, bereda laglydnad af öfvertygelse, mera än af tvång.
Detta är efter min tanka den allmänna fördelen af CommunalStyrelser och Municipalinrättningar.
Jag har gjort denna anmärkning, mindre med hänseende till verkningarne af det ifråga va - Den 21 Maji e. m? gavarande sfadgandet, ty jag tror, att liija litet hädanefter, som hittills, fråga blir om någons uteslutande vid Sockenstämmor $ men jag har ansett principen vara origtig och motsägelsen alltför märkbar, om samma Ständer,* som antagit en vidsträcktare publicitet vid Domstolar, skulle gilla en inskränkning af den, som alltid existerat vid Sockenstämmor.
På grund af hvad jag anfört, hemställer jag, att detta ärende må till allmänna Besvärs^ och EconomiUtskottef återremitteras» 2ST:o 6; Herr Lefrén, Johan Pehr; Allmänna Besvärs- och EconomiUtskottefe har medgifvit, att flera allmänna Undervisningsverk finnas sorn sakna Lärare och Inrättningar för Gymnastiska öfningarne, hvilkas nytta och nödvändighet Utskottet, långt ifrån att bestrida, på ett tillfredsställande sätt gillar.'
Men det torde tillåtas mig anmärka: att då mati vill upplysa fåken, så bör man ock söka medlen till dess ernående- Jag förmodar att Utskottet haft anledning att behandla denna fråga gemensamt med StatsUtskottet, sorrt troligen utfunnit någon utväg att bestrida denna sannerligen maktpåliggande utgift.
Bil. till Ridd. ö.
IV Band. 1$ s74 Den 21 Maji e. m,s
Att uppskjuta saken till en annan Riksdag då nådig proposition måhända vore att förvänta, synes ej vara rätt.
Här gäller ej den regeln: att den som vinner tiden vinner allt.
Må bland andra skäl det tillåtas mig nämna ett; som talar mot uppskof.
Vår förtjenstfull Stiftare af Svenska Gymnastiken, hvars företräde framför de i andra länder försökte, är så allmenneligen erkändt, har ty värr en ganska vacklande helsa och jag fruktar att hvarje års uppskof blottställer den goda saken att förlora den person, som ensam är i stånd att rigtigt ordna de inrättningar i denna väg, hvilka ännu saknas.
Det torde dessutom behjertas att Centralinstitutets Elever sakna all uppmuntran, om ej anslag finnes tili löner för Gymnastiske Lärare vid Gyinnasierne och Skolorne.
På dessa grunder vågar jag anhålla om åferremiss af Betänkandet.
N:0 7. Herr Lefren, Jöhan Pehr i Mig synes att Herr Lennings, från Utskottets pluralitet afvikande tanka är ganska rigtig.
Han föreslår att Riksens Stander i Deit 2 i Maji e. iii. underdånighet skulle begära, att ett nytt Reglemente för Judarne mätte blifva utfärdadfc
Och att i detsamma alla sedan nu varande Reglementes datum Utkomne serskildte stadganden rörande Judarties rättigheter och skyll dig— heter deri borde intagas.
Hvar och en lärer finna, att denna grundsats är högst ändamålsenlig och borde gälla för all Lagstiftning.
Om den blifvit följd sedan Konung Carl X:s tid, så hade vi nu ej en så ofantlig mängd Osammanhängande spridde Författningar* att föga någon Tjensteman finnes, sorn med visshet kan påstå att han känner de föreskrifter, sorn för dess befattning äro gällande, Bevis derpå att spridda Författningar äfven i förevarande fall förorsakat misstag behöfva
Vi ej söka längre än i sjelfva motionen, sorn påkallat Betänkandet, emedan Motionären ej känt den af Utskottet citerade Förordning, sorn berättigar Judarne att begagna Svenskt Tjenstefolk. jag anhåller om återremiss och att des^
Sa mina anmärkningar må, i händelse den med» gifves, få densamma åtfölja»
Nto §* Grefve Gyllenborg, Johan Henning:
Det har stundom intråffadt att, genom remiss till obehörigt Utkott, mål blifvit hoS Riksens Ständer anmälte i annan egenskap, än de rätteligen bordt framställas, och sådant äf äfven förhållandet med de flere Motioner i'Den 21 Maji e. ih. af Riksdagsman i Hedersvärda BondeStåndeL i afseende på afskaffände af de mängfalldige ArbetsCommenderingar, hvarmed Landet nu besväras.
Detta ämne, innefattande en rättsfråga, huruvida Hemmansbrukare skola bi behållas vid deras rättigheter att begagna Soldater till arbete, särdeles under bergningstiden, hsr” otvifvelaktigt tillhört StatsUtskottets handläggning, och anser jag, för min del, att ärendet bör till StatsUtskottets Utlåtande öfverlemnas, som jag till Höglofl. Ridderskapetsoch Adelns bifall får vördsammeligen hemställa.
Hvad nu sjelfva saken angår, uppstår forst den fråga hvad Författningarne derom stadga, som icke medgifva Arbetscommenderingar i annat fall, än till Fästningsbyggnad?.1-, samt dernäst om ock Författningarne ej betryggade emot Arbetscommenderingar, huruvida icke Hemmansbrukaren® naturliga rätt och billigheten, borde befria Soldaten att till arbete annorstädes användas, än till biträde vid Rotebondens eget hemmansbruk.
Hvad nu först angår den första frågan, så upplysa de fleste KneckteContracten af 1682, och flere Kongl, stadfästelser derå af November 1685, att Kneckten är skylldig, särdeles i andetiden, att arbeta hos sine Rotebönder för en billig betalning, och ägde ej tillstånd att för större vinning utan Rotens lof och minne, hos andre arbeta; och, att både Contracteraes mening och Regeringens omdöme derom varit sådant, att
Knecktarne ej ägde rättighet att undandraga sig arbetet hos Rotebonden, upplyses af Kong!.
Resolution på Allmogens besvär Den 21 Maji c, m. 27? aF 1766. § 70 af innehåll: ”att ingen upp budning af Soldater får ske till enskildt arbete, eller enskildte personers nytta, hälst sådant i förra Resolutioner är uttryckeligen förbudit, utan ankommer det i slike händelser på beting och öfverelskommelse, allmogen och vederbörande emellan,” äfvensom Kongl.
Resolution på Allmogens besvär af 1756 §. 15 innehåller: ”att Soldater vid indelte
Regementerne kunna icke förskonas för arbete vid Fästningsbyggnaderne, dock vill Kongl. Maj:t till någon lisa för Allmogen i
Nåder låta vid desse byggnader nyttja så mycket manskap af värfvad?
Regementerne, sorn gjörligheten medgifver vid sådana förhållanden, betryggade genom KneckteContract och nyssnämnde Kongl.
Försäkringar, har det varit oväntadt, att som Friherre Björnstjerna denna Riksdag förklarat, Indelta Arméen skulle blifva beräknad, tilL förrättande årligen af arbetscommenderingar af mångfalldiga slag, äfvensom att EconomiUtskottet skulle sig yttra, att Konungen ägde att förordna om Indelta Arméens användande, utan att någon pröfning eller omdöme i detta afseende kunde Riksens Ständer tillkomma, då likväl denna rättighet icke lärer kunna utsträckas till ändring eller upphäfvande af i ordentelige Contracter och Kongl. Stadgar förvarade rättigheter.
Det är väl en sanning, att, jämlikt §0 §.
RegeringsFormec, hufvudgrunderne i Indelningsverket kunna undergå jemnkning, men en sådan bör tillvägabringas t annan, än den önskningsväg, hvarmed Ecopomi-Utskottet tillkommer att ärender be» Den 21 Maji e, nu handla, och i alla fall måste väl RotehålU*> fes enskilta rättigheter i grund af medgifva och uppfyllte förbindelser godkände kunna bibehållas orubbeliga, så framt enskilt rätt Skall få förhlifva oförkränkt- Klen, pm ock så vore att Författnjngarne icke betryggade ernot Soldaternes användande till Arbetscommenderingar, saknade man likväl icke anledning förvänta att sådane borde tillstyrkas, då i öfvervägande kommer det lidande, som Hem-* mansbrukaren derigenom tillskyndas, och motionairerne rätteligen anmärkt, att nemligen genom Soldaternes lidande af desse ArbetsCommenderingar ej allenast uppkommer störfe svårighet att få leja Soldater, utan äfven Större kostnader, genom upphöjd lega, hvartill kommer det sorn genast och allmänt betungar Rotarne, att, genom Soldatens bortovarelse under sommartiden de nödgas ej allenast sakna det i KneckteContractet betingade arbetsbiträde, särdeles under bergnjngstiden, utan mäste äfven uppbärga Soldatens egen gröda vid Soldatrorpet, och verkställa åkerkörning och såning jemte de reparationer vid torpet som Soldaten, hemmavarande, är skylldig vidkännas.
Om vid en föregående Riksdag EconomiUtskottets enahanda- behandling som vid denna blifvit, yid saknad känne-i dom om särskilte förhållanden i särskilte KneckteContrakter af Riksens Ständer bifallen, så upphäfver detta bifall icke hvar och en provins partielle rätt, som beror af en partiel pröfning af hvarje provins, förbehållne rät*
Betänkandet med desse anmärkningar mätte till Economi- och BesvärsUtskottet återremitteras.
Bilagor till PleniProtocollet för den 23 Maji, förmiddagen.
N:o n Herr Stjern/lolpe, ojonas Magnust Sedan jag hört, och derefter äfven genomläst Friherre Björnstjernas yttrande om våra allmänna Läroverk, samt Krig6Academien i synnerhet, finnér jag mig föranlåten att, med ali aktning för den värde Talarens, kunskaper, och det nit han ådagalagt för den go. da saken i allmänhet göra några anmärkningar vid berörde yttrande, hemtade af egen er* farenhet, Den 23 MäfU Jag har genomgått både TrivialScholä och Gymnasium, och tror mig således ej be-"- höfva hemta mycken ledning för mitt omdö->- ine af den nya Skolordningen, ehuru den till en god del upphäfvit den ensidiga syftning samma Läroverk, ännu under den tid jag genomgick dem, måste vidkännas, nemligen att blott dana Prester eller Lärare.
Då* t. e. umdervisades icke derstädes i Franska och Tyska språken såsom nyare Skolordningen bjuder, och det Philosophiska studium inskränkte sig till Plennings Logica samt Brunmarks Moral; icke eller fick man derstädes lära Algebra, såsom nu sker.
Enligt den således förbättrade Skolordningen,, sorn öppnat ett mera vidsträckt fält i alla kunskapsgrenar, måste efter min tanke en yngling med någorlunda fatt— mhgsgåfva, och sorti under courseh genom dessa Läroverk använder tillbörlig flit, hvartill uppmuntran så Val genom täflan som belöning medelst stipendier icke fattas, nödvändigt vinna mera kunskaper i allmänhet, än hvilken Cadett som helst, äfven med afräkning af Hebraiska och Grekiska språken, och denna Cours genom Trivialskola och Gymnasium, börjad vid 6 å 7 års ålder, kan Verkefigen fulländas till i8:de eller i9.'de året rätta tiden alt ingå i JVli 1*tairStåndet- Sedan man fått en sådan grundläggning sam vid ett Gymnasium erhålles, måtte det icke vara svårare att, efter en använd kort tid på högre Mathemaliken, prestera OfficersExsmen, än att efter ett eller 2:ne års förlopp taga Magistergraden vid ett
Uni— yersitet, och en snäll Gymnasist skall svårlb
Den 20 Maji.
281 gen behöfva längre tid till det sednare.
Herr Friherrens beräkning af 12 timmars läsning i veckan under loppet af 5 månader vid Läroverken, såsom ej svarande emot 30 timmar i veckan under 11 månader, torde kunna jämkas då man besinnar, att Coursen genom Sko. la och Gymnasium fordrar egentligen 12 år, hvilket väl måtte uppväga KrigsAademiens fyra år.
Hvad åter den olägenhet angår, sorn Herr Friherren 6ynes befara af dessa Läroverkens ferier, så tror jag ej att den är mycket betydande, ty äfven de kunna och böra användas af en flitig yngling, och man har icke försport att en snäll yngling genom dem blifvit försämrad; en lat eller oduglig deremot förbättras ej deraf, att han utan recreation oafbrutet måste hänga näsan öfver boken.
Jag för min del kan således icke inse; att en snäll Gymnasist skulle blifva mindre skicklig Militair än en yngling, uppfostrad en. dast och allenast för Krigsgtåndet vid en KrigsAcademiej ty hvad sorn återstår att inhemta af Krigskonsten, skall väl nödvändigt inplantas genom öfning i tjensten, hvilken merendels sedermera lemnar tillräcklig tid att fortsätta de studier sorn höra till yrket j och vi se ju dessutom många af våra unga Officerare med beJ römvärd flit egna sig åt de studier sorn höra dit, samt prestera examina som hedra dem sjelfva och det upplysta tidehvarf i hvilket vi lefva.
282 Den 23 Maji, Härmed vill jag dock ej yrka, att KrigsAcademien är en alldeles onyttig Inrättning, emedan den skänkt Arméen många skickliga Officerare, och gifvit en viss lyftning åt hela Militairståndet, genom väckt täflan ibland de unga Officerarne, så att den som ej passerat Academien, par ambition gripit sig an med studier i sitt yrke, för att ej stå efter Aeademiens Elever; men då derjemte en QfficersExamen existerar utom Academien, så synes densammas beskaffenhet kunna eller böra vara sådan, att en yngling med någorlunda kunskaper, och som med heder igenomgår dem, bör kunna ställas i jemnförelse med en utexaminerad Cadett; ty det beror ju på vederbörande att fastställa en sådan Examen för en hvar, som utan egentelig tjenstetids beräkning erhåller Kongl. Maj:ts Nådiga Fullmagt att ingå vid något Regemente såsom Officer, Att utan vidare undersökning upphäfva KrigsAcademien, vöre visserligen i alla fall ett förhastadt steg; men till äfventyrs torde man framdeles kunna jemka saken så, medelst en lättare cours vid läroverken, eller tillfälles öppnande att der mer ögna sig åt egentliga militaira studier, att samma Academie blefve öfverflödig; och af denna anledning förenar jag mig på det högsta med Friherre Björnstjerna i den framställning han gjordt , om en noggrann undersökning af cilla Läroverk i Riket, och att en berättelse om deras skick matte till nästa Riksdag vara färdig.
Hvad jag blott velat bestrida är Friherre Björn™ Den 23 Maji, 283 Stjernas yttrade mening, att en skicklig officer ej skulle kunna utgå ifrån våra allmänna Läroverk, hvilket JngenieurCorpsen till en ^början bäst torde vederlägga; och jag är öftyertygad att Herr Friherren, med den upplysning han äger, skall vid närmare undersökning biträda mia tanke.
En annan värd ledamot af Ridderskapet och Adeln har tagit KrigsAcademiens partie af mindre evidenta skäl, pch yttrat att våra läroverk i allmänhet ej dana rätt goda Sujetter.
Det är väl möjligt, att den värde talaren haft rätt j något, ty hvilken åker är utan ogräs? men att t. ex. Informatorer, hämtade ifrån Läroverken, endast lära sina elever spela kort, är en beskyllning den jag, till våra Läroverks heder, tror vara så vida förhastad, som man ej af eft exempel bör sluta till hundrade af samma beskaffenhet. jag anhåller vördsamt, att detta mitt memorial måtte få åtfölja de öfriga i samma ämpg till vederbörligt Utskott. jsho si (grefve Hård, Carl Guflaf\ Höglofl, Lagutskottet har förklarat det vara af erfarenheten ådagalagdt , att Oagtadt dels flere provincers skiljande från Götha HofRätts jurisdictiqn och dels samma 2&4 Den 23 Maji, UofRätts fördelning på flere divisioner, den likväl icke kunnat medhinna, att med erforderlig skyndsamhet till slut befordra alla derstädes anhängige Rättegångsmål; same** att efter den Skånska HofRättene inrättning,' eä många mål dit inkommit, att en större balance af oafgjorde icke kunnat undvikas; hvilken erfarenhet ledt Utskottet till det omdöme, att Götha Rikes fördelning emellan två ÖfverDomstolar varit af gällande anledningar påkallad, äfvensom att Skånes och Blekingens behof af nya Hofrättens förläggande i Christianstad ej borde betviflas^ pä grund hvaraf Lagutskottet ansett sig böra tillstyrka den Skånska HofRättens fortfarande.
Hvad Utskottet af erfarenheten inhämtat; kan hvar och en utan desss tillhjelp inse.
Då efter LagmansTingens slut de mesta och vidlyftigaste målen inom en kort tid inkomma, är det naturligt, att icke alla lika skyndsamt kunna afgöras, utan till och med flera månaders uppehåll måste uppkomma emellan afgörandet af mål, som på en dag inkommit, helst icke mer än s.ne Divisioner i sender äro sysselsatte med föredragning af lottade mål.
Om ett motsatt förhållande är hvad som afses med det obestämda uttrycket: erforderlig skyndsamhet, kan den omöjligen åstadkommas.
Balance af oafgjorde mål måste också, vid hvad period sorn helst existera, då mål alla dagar inkomma, men icke kunna, utan förberedande åtgärder af communication, handlingars inforg grande, berättelsers författande och underskrit-* Den 25 Maji. 285 Vande m. m., afgöras j och denna balance må* sie bli större i den mon rättegångsärenderne i allmänhet äro flera.
Jag erkänner alltså den åberopade erfarenhetens rigtigbet, men bestrider, att den kan tillräckligen motivera resultatet af Utskottets utlåtande.
Det är otvifvelagtigt, att populationens tillväxt och utvidgandet af näringsföretag skola medföra utveckling af flere rättsförhållanden och följaktligen förökande af rättegångar, men om denna verkan, som onekeligen existe^- rat, härrört ensamt af en sådan naturlig orsak, hade säkerligen det deraf uppkommande behofvet, af‘en Öfverdomstol ökade verknings-'' förmåga, varit afhjelpt med den vidtagne åtgärden, att öka antalet af Ledamöter och Di visioner i Götha HofRätt.
Denna orsak har dock varit den minst verkande, utan andra hafva tillkommit, tillfällige och öfvergående, såsom dels nya , dels skärpta polisförfattningar, hvälfningar i Creditförhållanden, och föri brytelsers okände af hvarjehandra öråker.
Åverkan på KronoSkogar, försäljning af Brännvin, Caffe m. m., oloflig Brännvinsbränning, innehafvande af oförseglad Brännvinsredskap, försummad väglagning, Lekstugors fortsättande utöfver en viss tid, och dylika förseelser belädes med ansvar af böter och vi* ten, ojemförligt större, än hvad som förut varit vanligt.
Då dessa höga böter å ena si* dan lockade till tätare 'åtals anställande och Den 2 5 Maji. a den andra {ill större bemödande att undvika ansvar, samt härtill kommer att Författningarnes obestämdhet någon gång lämnat rum både för obehöriga åtal och obehöriga undflygter, var det naturligt, att rättegångarne om sådane frågor skulle ökas, och äfven dragas så långt det med måttlig kostnad lät sig göra.
Förut, jag vet det af egen erfarenhet, anställdes ofta åtal för åverkan å Krönoskogar
Och för försummad väglagning, som sällan föranledde till egentlig rättegång
Och nästan aldrig kommo till HofRättens pröfning, emedan man ansåg den ringa plikten för en gärd, som tacksamt borde betalas.
Sedan nu åter i de flesta fallvitena blifvit upphäfne och ansvaret således minskadt, hvilket äfven i flera fall torde framdeles inträffa, skall mängden af så beskaffade rättegångar aftaga.
Den genom
Disconternes myntrattighet utSträckta enskilda crediten, vidkändes, genom deras indragning och andra orsaker, en ovanlig rubbning, hvaraf följden blef Lagsökningar och concufser till en förut oerhörd mängd, 0- förmågan att betala och behofvet af anstånd, Samt till en del kanske äfven mindre redlighet, gjorde hvarje sådant mål till en vidlyftig rättegång, för hvars uppehåll man gerna begagnade utvägen att söka HofRättens pröfning.
När nu snart den oförsigtigt begagnade conjuncturen hunnit fullt utveckla sina följder i afseende på enskildas creditförhållanden och det varnande efterdömet af andras undergång alhåller från obetänksamma speculationer, skall Den 20 Maji. 237 mängden af Lagsöknings- och Concursmål alltmer minskar Brottmålens ökade mängd lärer icke kunna tillskrifvas någon egentlig förändring i nationens lynne, utan till en del kunna anses härflyta från Handelns och näringarnes aftagande, hvarigenom en mängd af menniskor, Vane vid mera obestämde näringsfång kommit att sakna sysselsättning} men genom en förbättrad Polis och Criminal Lagstiftning, skola äfven brottmålen aftaga.
Emedlertid ökades Rättegångarne 1 Götha HofRätt och åtgärder vidtogos för att sätta densamma i stånd , att oafbrutit fullgöra sitt vigtigare Domarekall.
Wermeland skiljdes från dess Jurisdiction . och ställdes Under Svea HöfRätts men just denna Omständigheten , att den ena HofRätten kunde bestrida ökade göromål, utan behof af ökadt arbetsbiträde, hvaremot den andra, med denna minskning i göromål, likväl var öfverhopad, bevisar, att orsakerne voro locala och tillfällige.
Extra Ledamöter adjungerades; ordinarie Ledamöternes antal ökades; HofRätten indelades på fyra divisioner och äfven en femte formerades under någon tid.