Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke att man rätt betraktar värdigheten hos en Representation, om man tager för afgjordt, alt hon blindvis D e n 4 December c. m. skall följa den andras spär; ty en livar mäste vill varn begåfvad nied det förnuft, att den bedönimer sakri) flir sig sjelf ulan alt behöfva se tillbaka pä de fall, smil kunna anses enliga dermed.
Det är detta, sorn jag ansett böra besvaras, och yrkar bifall till Utskms betänk, under instämmande ej mindre i de skäl, der finnas anförda, än i hvad FrihTersmeden nyss yttrat.
Den siste värde talaren liar återfört i minnet de fullmyndiga Svenska Sländeina från 17 5t> till iy65.
Man behöfver endast gå till dessa riksdagars förhandlingar, för alt se huru fullmyndig! de handlade och huru de bedömde fäderneslandets ratt och bästa.
Ur Lagerheim, Lars
På det att icke
Ka» lionalrepresentationens utmärkande belöningar må urarta lill Vitringar af parti-opinioner och all på sådant sätt dessa stora oell dyrbara hedei sbevisningar icke i framtiden må blifva vanhelgade, tillstyrker jag afslag å betänkandet.
Frölich ansett att reservanterne mot detta betänk, endast hafva afsell <le vådor, som i en framsid kunna uppkomma genom missbuik af prsajudicater, får jag tillkännagifva att jag reserverat mig emot beslutet, derföre att jag anser det vara orätt 1111 äfvensom i framtiden.
Vådorna blifva dock större för framtiden, derigenom att de enstaka exemplen då torde mångdubblas.
Jag förenar mig med dero sorn talat för bifall till betänk., sä väl på de skäl, som i Utskms betänk, finnas anförda, som dero Frih, Tersmeden fra ms t ä 111.
Äfven jag tager inig friheten tillstyrka detta betänkande.
Jag gör det utan all partiåsigt, och tror icke lieber att en sådan behöfver deri inblandas; ty det är väl icke första gången, som en pension blifvit beviljad en utmärkt person eller dess efterlemnade enka, i händelse denna befunnit sig i knappa omständigheter.
Alt Anders Danielsson var en utmärkt person, derom kati en livar bära vittne, som följt Sveriges sednaste riksdagshisloria, derom vittnar äfven det
Stånd lian tillhört, som ansett hans minne värdi denna utmärkelse, och hvarom samma Stånd enhälligt förenat sig, Jag tror alt dessa samfälldta omständigheter tala till bifall för ifrågavar. betänkande.
Hvad de stora arfvöden beträffar, sorn den aflidne i lifstiden skall hafva uppburit, och att med klok hushållning hans efterlemnade enka och barn ej bort befinna sig i behof, så kan jag visserligen icke ingå i något bedöromande häraf; men ett factum är det, att den aflidnes enka och barn nu äro stadde i behof och alt, om det måste medgif» Den 4 December e. m. vas, hvilket jag visserligen icke heller bestrider, att Anders Danielsson under sin riksdagsmannatid uppbar stora arfvoden, så försummade han ock derunder sina egna angelägen betei'.
Förenande mig i öfrigt med Frih. Tersmeden, hop pas jag att R. o.
Ad. icke afslår denna sak.
Jag hör numera till det inskränktare antal, sorn genom sin ålder kunnat deltaga i riksdagsförhandlingarna sedan 18og
Jag är således ibland dem, som lärt att känna Anders Danielsson och värdera hans medborgerliga egenskaper, och jag kan derföre ej annat än, då frågan blifvit bragt å bane, på hans stoft önska att Ständerne måtte bifalla hvad Ulskin föreslagit, JJn värd talare, Frih.
Tersmeden, har redan fästat uppmärksamheten på, att det är Bonde.St., som enhälligt begärt denna belöning; och jag får tillägga, att det är BondeSt., som hufvudsakligast med sina skattebidrag får fylla behofvpn för allm. indragn.staten, hvaraf detta och andra Stånd hafva sin dryga andel, men BondeSt. intet.
Jag tror icke, att, då ett tillfälle, sådant som detta, att gå BondeStts önskan till mötes, så sällan inträffar, enär det nemi. är för första gången sedan iSog, proejudicatet för framtiden skulle blifva särdeles farligt, men att en opinionsyttring af motsatt beskaffenhet ifrån il. o. Ad. säkerligen skulle verka vidrigt på BondeSt., då det för första gången af Ständerna begärt de öfriga Ståndens bifall till en gärd af erkänsla åt en afliden medbroder.
Jag skulle derföre önska att på den aflidne riksdagsmannen finge tillämpas det gamla ordspråket: att man är aldrig så bra som när man är död, och att derföre de efterlpfvande måtte belöna den aflidnes förljenster.
Jag röstar således för bifall till betänkandet.
Vid samma riksdag, som Ständerne afslagit en pension åt Georg Adlersparres enka, kan jag ej tillstyrka en sådan åt Anders
Danielssons enka, utan att i öfrigt vilja ingå i pröfning af Anders Danielssons förljenster.
Under 3:ne riks dagar har jag haft tillfälle att i Coust.Utsk. lära känna och såsom riksdagsman värdera Anders Danielsson, och kan derföre icke annat än tillstyrka bifall till Utsktns förslag.
Man har anfört, att exemplet vore vådligt för framtiden: jag skulle tvertom lyckönska fäderneslandet, om det finge många tillfällen att följa delta exempel.
Vid samma riksdag som R.
St. afslagit en motion ang:de pension åt Georg Adlersparres enka, anhåller jag om bifall till en motion ang:de pension åt Anders Danielssons enka.
Sprengtporten, Jac.
Det är med ttnledn. af den jemförelse, som en väld talare uppställt mel - Den 4 December e. m. i43 lan det olika sältet att tillstyrka eliel' afgöra tvänne frågor, hvilka till sitt ursprung anses vara enahanda, sorn jag tager mig friheten erinra, att i afseende på den förstnämnda frågan, sorn Hr von Hohenhausen citerade, var det likväl ett skäl, sorn saknades, nemi. det som förefinnes i detta fall, alt den person, som skulle erhålla pension, befinner sig i betryckta omständigheter, hvilket ej var ådagalagdt i afseende på (rågan om pension åt den person, hvarom Hr von Hohenhausen talat.
Jag vill icke ingå i bedömmande af den aflidne riksdagsmannens förtjenster, hvars enka och barn äro i fråga att pensioneras: jag tror mig kunna antaga, att majoriteten inom detta
Hus icke tillerkänner honom alla dessa förtjenster i lika hög grad som det
Stånd, hvilket han tillhört, men just derföre att han anses hafva representerat opinioner och tänkesätt, som icke alltid hyllas af majoriteten inom delta Stånd, skulle jag för min del tro, att det vore en handling eller eli bevis på fullkomlig opartiskhet, om R. o. Ad. begagnade delta tillfälle att icke dessmindre bifalla det förslag Utsktn framställt.
Att den aflidne icke saknat förtjenster, derom är jag öfvertygad, ehuru de måhända på ena sidan uppskattas för högt och på den andra något för litet.
Jag tillstyrker emedlertid bifall till tJlsktns betänkande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Stals- och BancoUtsksns utlåt.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärde.
Gederström volering.
Upplästes till justering och godkändes följande voter;sproposilion :
Den som bifaller Stats- och BancoUtsk:ns utlåt.
N:o 68, voterar ja 5 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda utlåt.
N:o 68; Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 36.
Nej — 5(.
Förmodligen är det första gån gen, som fråga uppstått om någon medborgerlig hyllning åt en representant af BondeSt., delta Stånd, som så tåligt frambringar ifrån jorden de skatter, som sedan utminuteras bland öfriga samhällets medlemmar, och hvarutaf sannolikt R. o. Ad. upphemtar den storsta delen.
Jag beklagar, att D c ii 4 D c c c m b c r e. m. icke R. o. Ad. begagnat detta tillfälle att ådagalägga någon välvilja lör BondeSh; jag beklagar, alt ett beslut blifvit fattadt sådant sorn detta, icke så mycket i afseende på samhället, sorn val ej kommer så mycket att lida derpå, som icke mer i afseende på R. o. Ad. sjelft, ty i afseende på detta Stånd kan beslutet ej hafva välgörande följder. lii- Dalman, Willi Fredr.:
Äfven jag beklagar, att R. o. Ad vid della tillfälle visat sig så litet frikostigt emot RondeSt.. då R. o. Ad. vid alla andra tillfällen, då fråga varit om pensioner eller belöningar, visat sig mera fiikosligt, än nationen synes gilla.
Här har man beviljat pensioner ut utmärkta skådespelare, lärda, vetenskapsmän oell mtlsiei; det var då ovänladt att man skulle afslå en ringa summa till understöd för enka och barn elter den ulmärktaste representant inom RondeSt., som något land bär att uppvisa.
Det var oväntadt all linna ett sådant motstånd inom detta lilis, och anhåller jag att emot det fattade beslutet få i prot. nedlägga min reservation, då jag ej var närvar, under discussionen i della ämne.
Vid förnyad föredragning af .Stats- Och BancoUtsknls den 20 sisth NoVi på bordet lagda utlåt.
N:o 6q, i anleda, af erhållna återremisser å IJtsk:ns utlåt.
N;o 4i blef utlåt.
N:o 69 ånyo lagdt på bordet af Hn:ne. R os e n b I a d, Bernin, och von Hartmansdorff, A 11 g. Bifölls, efter förnyad föredragning, Stats- och BancoTJ t sk: ns den 2'ä sisth Nov. på bordet lagda Utlåt.
N:o 70, i anleda, af erhållna återremisser å Stats- och BancoUtskrns utlåt.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 2$ sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o 12.4, i anledn. af motion om en underd. anmälan hos K.
M. med afseende å den närvar, ofullständiga sammansättningen af K. M:s Statsråd.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. föreslagit, ansåg Hr Ribbings motion böra förfalla.
Till pröfning föietogs Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 25 sisth Nov. på bordet lagda Utlåt.
N:o I2Ö, i anledn. af återremissen af betänk.
N:o 83, ang:de K. theaterns indragning och utarrendering till enskilda, samt om rättighet för enskilda att anlägga theatrar i hufvudstaden, m. m. R. o.
Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas, hvarvid - - Den 4 December e. m. i45 vid betänk.
N:o 83 skulle tjena till grund för föredragningen. i:sta punkten, innehållande tillstyrkan alt förslaget om den K.
Theaterns indragning och ularrendering åt enskilda personer måtte förfalla, bifölls. atilia punkten, innehållande tillstyrkan om inrättande af enskilda theatrar i liufvudstaden.
Det är nogsamt bekant, att den K. theater sorn bär finnes, har, oaktadt han är allena, svårighet att likväl uppehålla sig.
Om det nu skulle tillåtas att enskilda theatrar derjemte finge inrättas i liufvudstaden, så vore det temmeligen gifvet, och jag vågar säga alldeles säkert, att den K. theatern skulle lida en sådan minskning i sina inkomster att lian förföllc.
I stället för att nu hafva en bättre theater, skulle vi få flera dåliga.
Det är till förekommande af denna skada för ädlare nöjen och skön konst, som jag tillstyrker att B., o. Ad. måtte afstå denna punkt i Utskis betänkande.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: I anledn. af Hr von Harttnansdorffs yttrande får jag blott nämna, att det just är derföre att här ej finnes mer än en theater, som denna ej bär sig.
Det finnes t. e;:. i Florens, en stad, som i anseende till folkmängden icke är större än Stockholm, 4 eller 5 theatrar, som alla bära sig.
Just derföre att det finnes så många theatrar med olika pris, har folket derstädes blifvit vandt att söka detta nöje, i ställe! för att man härsö k er sina nöjen på krogar och källare.
Jag tror, att särskildt den ledamot, som så mycket ifra t mot fylleriet, just med alla krafter borde befrämja det vackra ändamålet att söka vänja folket från sådana dåligo nöjen till ädlare tidsfördrif, och enda sättet är att söka, så vidt möjligt är, inrätta enskilda theatrar och tillika befrämja att vid marknader och sådana tillfaller., då folk samlas, oskyldiga tidsfördrif måtte vara att tillgå; ty något bör vä! äfven det s. k. lägre och mera obildade folket roa sig med; och då lära theatraliska föreställningar utöfva er. mera helsosam verkan än vistandet hos marketentare och krögare.
På delta, som mig synes, vig tiga skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Äfven jag tror alt den sto ra theatern Icke bure sig sämre eller bättre derföre, att här funnes någon mindre folk theater, som kunde gifva piecer till lägre priser, likasom i andra hufvudstäder, och det är ej derföre sagdt, att dessa piecer skulle vara sådana, alt de stridde mot sedlighet eller mot hvad censur-ordningen bestämmer, ty deröfver kan nog vakas; men det finnes i alla större släder sådana s. k. folktlieatrar för all bereda ti11— 18 H. 19 146 Den 4 December e. m. fälle äfven för dc mindre bemedlade folkclasserna alt erhålla någon finare njutning.
Jag tror att en theater med de tillgångar, som deri K. theatern äger, ej borde befara att kunna gå under, derigenom att en mindre tlieater uppstod vid sidan af den förra, och alt således ej denna K. theater torde behöfva något skydd af monopolier.
Kan den ej bära sig derförntan, måste grunden dertill sökas i sättet huru densamma skötes.
Dessutom torde det vara gifvet, att j all skön konst är täflan den mäktiga häfslången, oell denna täflan skall väcka hågen hos den K. lheaterns styrelse att sköta denna tlieater så att den bär sig.
Hvad sjelfva saken beträffar, får jag upplysa, att betänk, är af 3 Stånd bifallet i denna punkt, Hr von Hartmansdorff:
Jag anhåller, att Hr Ridd.- Secrel:n ville upplysa, huru detta mål är afgjordt af de öfriga Stånden, ifall sådant är honom bekant.
Ridd.Seeret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ankommit huru de öfriga RiksStm afgjort utlåt.
N:o I2Ö, men betänk.
N:o 83 hade blifvit bifallet af Preste- och BorgareStm samt återremitteradt af BondeSt.; detta sistnämnda Stånd hade likväl, i anledn. af en statsreglerings-fråga, fattat ungefärligen enahanda beslut om enskilda theatrars anläggande i hufvudstaden, som Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utsk. föreslagit.
Hr Mannerskantz har ytt rat, att för afvärjandet af de lägre folkclassernas håg till fylleri och deraf följande laster vore det väl, om en theater inrättades, dit äfven personer af den lägre classen, som ej vore alldeles förderfvade, kunna finna ett ädlare nöje.
Jag instämmer med honom deruti, att hvarje åtgärd, som kunde vidtagas för att afvända hågen ifrån kroglefnaden, borde understödjas.
Men jag anhåller alt få fästa uppmärksamheten på den jemförelse, som Hr Mannerskantz gjort i afseende på förhållandet i Florens, der flera theatrar kunna bära sig.
Först hemställer jag till honom, huru många utländningar som tillbringa vintrarna i Florens, särdeles sysslolöse Engelsmän, som ej veta huru de skola fördrifva tiden, och som derföre samt emedan de hafva godt om penningar besöka skådespelen.
Dessutom är det något varmare i Florens än här.
Der är följaktligen mindre trefligt på en krog, än här hvarest blotta värmen är en lockelse om vintern.
Luftstreckets hårdhet hos oss har utan tvifvel väajt folket här att söka uppvärmning genom starka drycker, hvaremot värmen der sällan behöfver sökas.
Man har omtalat, att ringare priser borde finnas, på det att den mindre bemedlade måtte kunna betala sin biljett.
De olika prisen på de olika raderna vid den theater, som här finnes, torde väl fylla beliofvet i delta fall, så att en hvar kan få betrakta ett skå - Den 4 December e. m. *47 despel för olika pris, efter olika tillgångar.
Det Sages, att genom tallån skulle den nnvar.
K. theatern komma att upp-, drilvas i fullkomligliel: jag befarar att sådant ej .kulle blifva händelsen, ty tällan kntnme förmodligen att riktas på de betalandes cassör.
Då syftar industrien vanligen på de flestes cassör, errtedan de förslå bäst, och då blir täflan den som Gr. Löwenhjelm vid ett föreg:de tillfälle omtalade, nemi. att söka öfverträffa hvarannan i skändliga och sedeslösa framställningar.
Således ju förderfligare skådespelen blefve, desto flitigare besöktes de, och förnedring men ej förädling blefve följden.
— En talare har trott, att K. theatern, med bibehållande af hittills innehafvande förmåner, skulls kunna bestå, äfven om andra theatrar uppstodo vid dess sida. JR. o. Ad. torde erinra sig, att 2 Stånd redan stannat emot 2, i fråga om anslagets bibehållande åt K. theatern, att denna fråga således skall gå lill förstärkt StatsUtsk., då man nog kan förutse hurudan utgången blifver.
Jag måste således af alla dessa samfällda skäl tala för afslag å Ulsk:s framställning.
Den siste värde talaren har förme nat, alt af täflan mellan flera theatrar sk 11 lie nödvändigt följa en täflan att vinna penningar genom alt framställa scandaler.
Jag får i den värde talarens minne återföra, att vi för ett halft sekel sedan härstädes haft 3:ne theatrar, som alla buro sig, men ingalunda till följe deraf att de framställde scandalösa saker.
Ilvad den af mig lemnade uppgiften beträffar, hvarpå talaren begärde bekräftelser ifrån protocollet, får jag upplysa, att denna min uppgift harleder sig från de prot.utdr., som till Ekon.Ulsk. ifrån de olika Stånden ankommit, hvaraf upplyses att Preste- och BorgareSttn hafva bifallit betänk, helt och hållet och BondeSl. likaledes i alla punkter, utom den, som rör fortfarandet af anslaget till theatern, och af denna anledn. trodde jag mig äga skäl att anföra det betänk, vore bifallet af 3:ne Stånd.
Om jag icke mycket misstager mig, så hafva Sländerne vid flera föreg:de riksdagar hos Konungen gjort enahanda framställning, sorn den hvilken Ekon.Utsk. nu tillstyrkt.
Redan deruti synes mig ligga eD skäl för bifall lill Ulsk:s betänk., och att det vore nyttigt, om här i hufvudstaden kunde beredas tillfälle äfven för de mindre bemedlade folkclasserna att få sådana tidsfördrif och ädlare nöjen, som en theater erbjuder; detta anser jag vara så gifvet alt det icke bör bestridas.
Likaså tror jag det vara ostridigt, att den dramatiska konstens framsteg befordras genom täflan.
Det är visserligen icke min afsigt att förringa förtjensten af den K. theatern? bemödanden i detta fall; men då vi äga en dramatisk litteratur, så är det anmärkningsvärd!, att man så sällan får se dess alster reproduceras på scenen som hittills varit förhållandet, i4s Den 4 December e. m. likasom jag tror att man kan tillskrifva denna omständighet, att den dramatiska litteraturen hos oss icke stur på samma ståndpunkt som litteraturen i andra vettenskapsgrenar.
Man talar om att den K. theatern skall göra förlust genom concurrens nf flera thealrar; men jag tror att två theatrar af olika egenskaper och olika priser för entréen alltforva 1 kunna bära sig i en stad med 80 lill 90,000 menniskor, och att befara, det den mindre theatern skulle blifva en skola för osedlighet, dertill finner jag inga skäl vara för liander), då vi vela, att de theatraliska tidsfördrifven äro underkastacensur och Ständerne skulle komma alt till Konungen i rind. öfverlemna att vidtaga de reglementariska föreskrifter, som Konungen skulle anse nödvändiga, äfvensom sådana bestämmelser, som, i hvad rätt och billigt kunde vara, äfven betryggade den K. thealerns verksamhet och de personers derpå beroende intresse, som dervid äro anställde.
Det är äfven en annan omständighet, som jag tror 111ig böra vidröra, nemi. att det beslut Ekon.Utsk. tillstyrkt Ständerna att vidtaga, är det, som närmast är förenligt med grundlagens anda.
Det har blifvit anmärkt, att det förhåller sig annorlunda med en stad, sådan som Florens, än med Stockholm; emedan på förra stället finnes en mängd utländingar, som uppehålla sig der för sitt nöje.
Häremot får jag erinra, att i Florens också finnas många theatrar, och att flera af deni, hvilka egentligen afse de lägre folkclassernas nöje, icke bevistas af utländingar, emedan desse väl kunna förstå det egentliga Italienska språket, men deremot icke förstå de särskilda dialecterna deraf, hvilka diaJecter på de särskilda smärre theatrar, jag synnerligast menade, ensamt talas; likväl händer det, att en eller annan utländning går dit för ait se det lifliga spel hos acteurerne och det stora intresse för skådespelen hos publiken som der ruder.
Sådant ur förhållandet i alla stora städer söder 0111 Alperna äfvensom på niånga ställen i Tyskland och Frankrike, och då man finner att den smak för dylika nöjen, som låder bland dessa lägre folkclasser, deremot saknas hos de motsvarande ibland oss, sorn icke fått njuta deraf; så synes mig slutföljden vara klar, att det varit brist på dessa nöjen, sorn gjort, att de måst söka sina nöjen på andra håll.
Någon scandal af dessa theatrar är icke ett befara, då det finnes censur.
Det är dessutom icke segdt, att menniskor helst söka scandaler.
Jag har sjelf sett theatrar, som sökt locka folk tili sig genom scandaler, vanligen vara tomma, då deremot andra, som skänkt mera ädel njutning, oftast vgrit så öfverhulla alt plats derå sällan utan den största svårighet slått att erhålla.
Det är viii sannt, att menskliga naturen är dålig; men så dålig, som man ofta vill göra den, är den dock ej.
T alla större städer måste förhållandet vara detsamma som i Stock - Don 4 December e. m. liolm, nemi. att vissa pjecer skaffa fullt hus på öfra raderna oell andra åter hufvudsakligen endast på de nedra, i följd af olika smak och bildning; och når förhållandet år sådant, tycker jag att man gjorde lättast, om man beviljade den eria delen af publiken sådana nöjen, som den tyckes hafva rätt att fordra; och åtminstone kan det icke vara rätt, att den likare delen skall roa sig på den fattigares bekostnad, —■ alldeles tvertom är förhållandet annorstädes.
Bland de skäl för bifall till ifrågavar. betänk., som blifvit anförda, var äfven det, att 11.
St. vid föregtde riksdagar redan gjort samma framställning, utan att likväl något bifall från den sidan, sorn har rättighet att i önskningsmål slutligen afgöra, blifvit en följd.
Jag skulle tro, alt just det vöre en anleda, att icke nu återkomma med samma anhållan.
Jag vet icke, om jag går för långt, då jag tror, att Representationen gör val att icke återkomma vid hvarje riksdag med samma önskningsmål, utan för ombytets skull, om icke för annat, låta en riksdag gå förbi, på det icke önskningsmålen må urarta till innötningsmål.
Jag tror att det ligger någon ohöflighet uti att oupphörligen komma med ett slags dementi till den statsmakten, som har rättighet att besluta.
Jag tillstyrker rent af afslug på betänk., för att icke återkomma med det beständiga gnat, hvars rot vi nogsamt känna.
Då jag begärde ordet, veidel i anledn. deraf, att en värd talare har, såsom bevis på huru flera theatrar kunnat i Sveriges hufvudstad bära sig, erinrat, att för omkring
So år sedan funnos här frenne theatrar, hvilka alla buro sig utan olägenhet för de goda sederna.
Jag får äran erinra, att med ett anslag af 100,000 r:dr i silfver, är det icke svårt för en theater alt bära sig; och så stor inkomst hade dåvar. första K. theatern.
Den andra var äfven konglig, understödd af Konungens haridcassa.
Den tredje var enskild, men dess ägare var en person, som hade tillgång till den Kongl, frikostigheten.
Hvad det beträffar, att dramatiska litteraturens tillstånd i Sverige skall befinna sig på en lägre ståndpunkt än uti Europas södra länder, och hvilket skulle härleda sig från brist på theatrar i hufvudstaden; sa får jag erinra, att all sådan litteratur skall hafva uppmuntran för att framskrida, hvartill fordras icke blott alt dramatiska pjecer spelas, de mäste äfven läsas.
Då vårt språk har så ringa omfattning i jemförelse med Franska och Tyska språken, så kan dramatiska litteraturen hos oss endast undantagsvis blifva behandlad af utmark lare snillen.
I afseende på hvad som här blifvit yttradt ronde de Italienska städernas theatrar af olika beskaffenhet, så får jag erinra om det olika folklynnet i de södra och norra länderna.
Romerska lynnet är från äldre tider kändt för dess smak för dramatiska föreställningar, hvilken förändrar ,5o Den | Decemiet e. m. -sig ju längre man kommer åt norr, så alt
Tyskarnes possenspiele förmod ligen skaile blifva lika litet omtyckta i Florens som i Sveriges liufvudstai.1.
Hr af Ubr, Guslaf:
Om det ufven skalle hända, att vi i stället för den bättre theatern skulle få flera sämre, och om bland dessa sämre någon skalle nedsjunka till en sådan obetydlighet, att der blott uppfördes gyckelspel och putslustigheter, och om dessa theatrar just genom dea ringa enlreafgiften kumle blifva en ressurs för fattigt lidk, som liu äro dömde att antingen gå på krogen att förströ sig eljer också förgås af ledsnad; så hemställer jag tili talaren på andra sidan om gången, om delta icke vore en så stor vinst, att den ganska väl uppvägde den lilla uppoffring, som det s. k. bättre folket derigenom gjorde.
Dessutom får jag hemställa lill talaren på denna sidan om skranket, om icke detta resultat vore det mest kärkomna för den statsmakten, som så ifrigt manar lil! nykterhet, emedan intet annat medel Jrätire kan motverka det onda, hvaraf 13. M. Konungen, vid sitt inträde i detta land, fann sig så sårad.