Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton redan uplyst, egentligen af 2:ne särskilda delar: den gamla, som upkommit af statsmedel eller besparingar på de medel, som voro anvisade för Eckles.-verket i Lappmarken, och den sednare tillkomna, eller den s. k.
Kanslistyrelsens handkassa.
— För min del tror jag visserligen, att den af Revisorerna och R.
St:r vid flera tillfällen föreslagna åtgärden skulle medfört enkelhet i sjelfva budgetens upgörande och äfven fördelar i afs:de å medlens förvaltning; men då K.
M. icke velat härtill lemna bifall, är jag af samma tanke som Gr.
Hamilton, att man icke bör söka framtvinga en åtgärd, som kan få utseende af ett slags misstroendevotum.
Jag instämmer derföre med honom i anhållan om bifall dertill, att de ifrågav:de medlen må fortfarande stå till K.
M:s disposition såsom hittills, dock icke såsom både förslags- och reservationsanslag, utan blott som förslagsanslag.
Visserligen synes det som R.
Stms vid föreg:de tillfällen gjorda framställningar i detta ämne kunnat vinna K.
M:s bifall, då dermed endast åsyftats att behandla den nu befintliga fonden på samma sätt som den förra; men då så icke skett, och då jag dessutom inom Utsk:t ej delat deras tanka, som bidragit till den i Betänk:t gjorda framställning, förenar jag mig med de båda föreg:de talarne.
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Utskds hemställan, men besvarades med nej, hvarefter propos. gjordes derå, att R. o.
Ad., med afslag å samma hemställan, måtte besluta, att för Lappmarks Eckles. verk skulle såsom förslagsanslag upföras enahanda belopp som i nu gällande Riksstat, eller 11,000 rdr; hvartill svarades ja. 22:dra punkten.
Att det icke står fullkomligt val till med presterskapets bildning i vårt land, torde icke af någon kunna förnekas, aldrnminst som Domkapitlet i Upsala sjelft i en sin skrifvelse erkänt och som stöd för sina önskningar om det nu ifrågav:de anslaget åberopat detta förhållande.
Men icke ligger felet i bristande anslag och tillgångar, utan snarare i befordringssättet.
Man hör visserligen ofta klagas öfver den tilltagande prestbristen, men dock inträffar aldrig att något pastorat, äfven med ringare löneförmåner, står obesatt af brist på sökande.
Att på sådant sätt, som här afses, medelst stipendier inlocka ynglingar på en bana, der de framdeles måste se sig förbigångna af personer, D e n 21 Juli f. m. 237 sorn egnat sin föreg:de verksamhet åt helt annat håll, är ett sätt att gå till väga, som jag ingalunda vill understödja, och jag yrkar derföre att det begärda anslaget icke måtte beviljas, öfvertygad som jag är, att de påpekade missförhållandena skulle häfvas, om det toges till regel att vid befordran till presterliga lägenheter göra afs:de i främsta rummet på den inre drift och kallelse, utan hvilka denna verksamhet endast blir en tora formalitet och icke medför någon egentlig välsignelse.
Det i denna punkt begärda anslag måste jag till alla delar bestrida, ingalunda af hat eller ovilja mot presterna, men emedan jag icke kan gilla det system, som nu räder.
Det är nemi. stridande emot kristendomens anda, som innebär att hvar och en skall vara sin egen själasörjare, utan att behöfva någon medlare mellan sig och Gud.
Detta system att bilda en särskild kast, som för lön och betalning skall belastas med våra andliga angelägenheter, kan jag icke erkänna, det må hafva bestått i 1000- tals år och det må herrska i alla kristna länder.
Den tid hoppas jag dock en gång skall komma, då man inser, att presten, sådan hans ställning och upgift är i det nuv:de samhället, egentligen är en öfverflödsartikel, och att den ändliga bildningen icke bör söka sin härd vid Universiteten, som frambringa vetenskapsmän, utan kan vinnas i hvilken hydda som helst.
Hamilton: Af Upsala Domkapitels skrifvelse öfver detta ämne har jag visserligen icke fått ani. förmoda, att vårt presterskap i allmänhet skulle vara så dåligt som den förste talaren i denna fråga synes antaga, men den synes mig utvisa, att den bildning, som prestkandidaterne erhålla vid Universiteten, icke är fullt tillräcklig, och att någon förbättring i anstalterna derför erfordras.
Detta gäller isynnerhet de praktiska öfningarna, hvilka" icke så mycket som önskligt vore begagnas, äfven af det skäl, att de studerande merändels måste, i anseende till medellöshet, antingen konditionera eller ock tillbringa en stor del af studietiden i sina hemorter.
Jag vill så till vida gifva Frih.
Creutz rätt som jag tror att man icke genom blott läsning bildar sig till skicklig prest, men jag tror icke som han att man födes dertill af naturen, utan att dertill fordras särskild undervisning och bildning.
Vid främmande universiteter har man också på dessa praktiska öfningar lagt större vigt, än man hos oss kunnat göra, just af det skäl, att prestkandidaterne i allmänhet nödgas tillbringa eu stor del af sin studietid utom Universitetet, och det är för att kunna sätta dem i stånd att vid detsamma vistas som man begärt detta anslag; ingalunda för att locka någon in på prestbanan, hvilket också svårligen läte sig göra genom löfte om några hundra rdrs understöd under loppet af 2 å 3 år.
Man har äfven anmärkt, att så beskaffade understöd icke meddelas studerande inom andra riktningar; men jag får i detta afs:de erinra, att läkare under sin långa kurs ega tillgång till särskilda af 238 Den 21 Jn i f. m.
Staten bekostade stipendier, utom de vanliga, som disponeras vid Universitet.
Någon nvhet innebär således ieke detta förslag.
Hvad beträffar sjelfva beloppet, vill jag icke envist hålla fast vid den af K.
M. äskade summan, emedan jag fruktar att, om R.
St:r bifalla allt hvad Utsk:t i andra fall föreslagit utöfver hvad K. M. äskat, tillgångarna icke skola blifva tillräckliga att betacka utgifterna; utan inskränker jag mig till att anhålla om bifall till StatsUtskcts framställning.
Det är med särdeles tillfredsställelse jag kan instämma i en del af Gr.
Hamiltons talangfulla yttrande, nemi. i afs:de å det mundtliga föredragets vigt.
Men det är icke uteslutande genom de praktiska öfningarne, som man vinner denna färdighet, utan dertill fordras i främsta rummet en verklig andans kallelse, hvilken säkerligen icke finnes hos aila eller ens flertalet af våra pastorer.
Jag har sagt och jag uprepar det, att grundfelet i denna institution ligger i befordringssystemet, att till presterliga tjenster, och företrädesvis till de förmånligaste, befordras personer, som förut egnat sig åt helt andra sysselsättningar och arbeten.
Så länge detta fortfar, kommer det alltid att vara brist inom de e. o. prestmännens klass.
Jag är med den siste talaren öfverens i allmänhet, men, som det synes, skilja vi oss från hvarandra deri att han icke vill tillskrifva de praktiska öfningarna så stor vigt som jag tror dem ega.
Men äfven af ett annat skäl är det af vigt, att prestkandidaterne ega tillfälle att någon längre tid uppehålla sig vid universitetet och komma i närmare beröring med de theologie professorerne, nemi. på det att dessa må kunna få visshet om, huruvida de förre verkligen ega den inre kallelse, hvarom Hr Cederschiöld talat.
Om icke en sådan kallelse förefinnes, kunna de då derom uplysas och erhålla ett vänligt råd att icke ingå på en bana. för hvilken de icke passa.
Jag anhåller ånyo om bifall till ,Utsk:ts förslag.
Att prestbristen öfverallt i landet är ganska stor och bekymmersam, kan icke förnekas och bevisas äfven deraf, att flera ganska lönande komministraturer icke kunnat utan svårighet besättas.
Det är för att underlätta deras sträfvanden och studier, hvilka egna sig åt detta vigtiga och mödosamma kall, som Utsk:t föreslagit detta understödsbelopp, som dock blott är hälften af hvad K. M. begärt, och att det icke kan i sjelfva verket anföras några giltiga skäl emot anslagets beviljande, har Gr.
Hamilton redan fullständigt visat, hvadan jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
Mycket bättre fin att bevilja anslag för ifrågav:de ändamål vore det att gifva medel för att bereda de studerande i allmänhet tillfälle att mundtligen uttrycka sina tankar.
Att bilda prester anser jag vara alldeles orätt, ty i hela Nya Te - Den 21 Juli f. m. 239 stamentet förekommer ieke ett enda uttryck, som det ringaste stöter på prest; och del är af så mycket större vigt att detta förslag icke bifalles, som hur är fråga om, huruvida ungdomen skall egnas åt arbete eller åt ett sysslolöst prestlif, som är af föga eller ingen vigt för samhället.
Efter härmed slutad öfverläggning samt uptagande af de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts hemställan, framställdes propos. å bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten.
Creutz begärde votering.
Uplästcs och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller StatsUtskits uti 22:dra punkten af Utlåtit Nio 123 gjorda hemställan, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. berörde hemställan».
Creutz reserverade sig emot detta beslut. 23:dje punkten.
Utskits hemställan bifölls. 24:de punkten.
Momit litt. a. Hr Olivecrona, Knut:
Det enda skäl, Utskit anfört för afslag å K.
M:s begäran af 4,500 rdr för inrättande af en ny profession vid Upsala Universitet, är att den af K.
M. förordnade komitén, som 1859 algat' sitt betänk, öfver sättet för den medicinska undervisningens ordnande, icke ansett denna profession vara i främsta rummet nödvändig.
Jag får dock fästa upmärksnmlieten derpå, att såväl Akademiska Konsistoriet och Kanslersembetet sora nu äfven Regeringen haft en annan åsigt; och åtminstone de båda sistnämnda Auktoriteterne stå uphöjda öfver de meningsskiljaktigheter, som eljest kunna mer eiler mindre ensidigt upträda emot hvarandra.
— Hvad beträffar sjelfva saken, så är klart att, då flera läroämnen äro sammanförda under en enda lärostol, såsom här anatomi, fysiologi och rättsmedicin, professoren måste företrädesvis omhulda ett af dessa ämnen, som här naturligtvis blir anatomien, dels såsom det praktiskt vigtigaste, dels emedan samme professor tillika är prefekt för anatomisalen.
Det torde derföre vara tydligt, utan att jag här behöfver ingå i någon utveckling af 240 I) e n 21 Juli f. m. vigten af fysiologiens studium, att detta ämne måste utbrytas; och får jag derföre anhålla, det K. o Ad. behagade, med afslag fi Utsk:ts framställning i denna punkt, litt. a, antaga hvad K. M. i den Nåd.
Proposm i detta afs:de föreslagit oell begärt.
Den af nästföreg:de talare omnämnda komitén har visserligen ieke upfört detta anslag i Dsta klassén, utan blott i den 3:dje; men komitén säger tillika, att i 3:dje klassen äro de anslag upförda, som ansetts af bebofvet i hög grad påkallade, och det torde således vara svårt att i komiténs betänk, finna ett stöd för afslag.
Man har äfven anmärkt, att K.
M. ännu icke fattat sitt beslut med ani. af komiténs framställning; men af de deröfver infordrade utlåtm från vederb:de auktoriteter inkom det sista icke förr än i slulet af April, och som flera motioner voro inom RiksStånden väckta i dithörande ämnen, ansågs det lämpligare att dröja något med frågans afgörande.
— Hvad nu särskildt beträffar den begärda nya professionen, så torde det vara allmänt erkändt, att fysiologien på sednare tider vunnit en sådan utveckling, att den måste betraktas som en vetenskap för sig och äfven fordrar vid Universitetet en särskild lärare, som uteslutande egnar sig åt dess studium, så mycket mera som vid landets 3rne medicinska högskolor f. n. icke tinnes någon särskild lärare i denna vetenskap.
Om, hvilket äfven blifvit audraget såsom motskäl, den medicinska fakulteten i Upsala komme att förflyttas till Stockholm, så vore ju ingenting naturligare, än att den person, som redan i Upsala innehaft en sådan lärostol, och således måste anses fullt qvalificerad för densamma, då finge en dylik plats i hufvudstaden.
Då Utsk:t för öfrigt icke anfört några egentliga skäl till afslag, anhåller jag att R. o. Ad. ville i detta fall bifalla K. M:s Propos.
Por min del tror jag icke, att Medicinska Fakulteten i Upsala kan blifva fullständig, äfven om den nu föreslagna professionen skulle beviljas: hvarföre skulle då icke äfven en särskild sådan i rättsmedicin inrättas?
— Att, såsom Gr.
Hamilton sagt, den nye professorn i fysiologi skulle, om den medicinska undervisningen förlägges till hufvudstaden, kunna åläggas tjenstgöra i samma egenskap härstädes, tror jag för min del icke, såvida ej ett särskildt förbehåll i denna syftning intages i hans fullmakt.
Då i alla händelser K.
M. ännu icke fattat sitt beslut öfver den medicinska undervisningens ordnande, torde det icke vara skäl att binda händerna på K. M., hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk;ts Betänk, i denna punkt.
Utan att vilja ingå i någon undersök ning om fördelarue af den medicinska undervisningens ordnande på det sätt komiterade föreslagit, får jag blott på den grund, att K.
M:s beslut i detta afs. ännu icke är fattadt, och då komitén uppfört denna beställning i 3:dje klassen — ehuru åt denna klass blifvit gifven rubriken: »i hög grad af behofvet påkallade», — anhålla om bifall till Utsk:ts framställning i denna punkt.
Gr. l)eii 21 Juli f. m. 24 1 Gr. Taube, Henning Adolf:
Tvenne föregående talare hafva så väl framställt behofvet af det af K.
M:t begärda anslaget, att för mig icke mycket återstår att tillägga.
Hr Cederschiöld har påstått, att Medicinska Fakulteten i Upsala icke skulle blifva fullständig äfven om en ny professor utnämndes; det säkra är att den åtminstone blefve fullständigare än den nu är.
För öfrigt synes mig, att man gör orätt i att sammanblanda denna särskilda fråga med den småaktiga striden mellan Fakulteten i Upsala och Carolinska Institutet i hufvudstaden.
Oberoende af allt detta torde nödvändigheten af den ifrågavarande professionen icke kunna bestridas, och jag anhåller derföre om bifall till K. Mits Propos. i denna punkt.
Frih. von Duben, Gustaf: Lika med Utskit anser jag visserligen, att med den ifrågavarande nya professionens inrättande kunde anstå tilldess K.
Mit fattat sitt beslut angående den medicinska frågans lösning; men å andra sidan kan icke förnekas den stora vigten af fysiologiens studium och behofvet af en särskild lärostol i detta ämne.
Om derföre sådan anstalt kunde fogas, att, såsom Gr.
Hamilton nyss antydde, den blifvande professorn ålades att, i händelse af medicinska fakultetens flyttning till Stockholm, äfven flytta med hit, så tror jag K.
Mits förslag kunde utan fara bifallas, såvida icke dervid förekomme, att en dylik profession, då fråga endast är om en sådan, otvifvelaktigt har sin plats bättre här i hufvudstaden, der rikare tillgång på erforderlig materiel för fysiologiska experimenters anställande finnes.
Det är nemligen för denna vetenskapsgren ej nog att hafva till sin disposition ett rikt bibliothek; man måste, för att utröna de fysiologiska sanningarne, dels hafva tillgång till en vidsträckt klinik, dels ofta anställa försök med lefvande djur, hvartill veterinär-inrättningen och fiskargången här lemna rikligt tillfälle.
Då jag sålunda tror att en sådan lärostol skulle hafva sin rätta plats i Stockholm och icke i Upsala, anhåller jag om bifall till Utskits framställning.
Hr Bild 11 För min del tror jag det rätta i denna fråga vara att gå en medelväg, och icke så strängt hålla sig blott till hvad komitén i sitt interimistiska förslag uppfört såsom i främsta rummet nödvändigt; utan äfven fästa afseende vid de utlåtanden, som blifvit af andra kompetenta auktoriteter afgifna öfver detta komiténs Betänk., och hvilka varit för StatsUtsk:t tillgängliga.
Då dessa vitsordat nödvändigheten af den ifrågavarande lärostolen, som också icke blifvit af någon egentligen bestridd, tror jag den Kongl. Propositieu böra i denna punkt vinna bifall, hvarvid dock i den blifvande professorns fullmakt bör intagas det vilkor, att han är skyldig underkasta sig den förändrade tjenstgöring, som kan blifva en följd af den medicinska undervisningens omanordning.
H. VIII 16 242 I)en 21 Juli f. m. Gr. Hamilton:
Man liar motsatt sig det af K.
M:t äska de anslaget dels af påstådd grannlagenhet mot K. M:t, för att icke binda Dess händer vid det slutliga afgörandet af den s. k. medicinska frågan, dels ock för att ieke binda K.
St. i fråga om vare sig Universitetets eller Medicinska Fakultetens flyttning.
Om emedlertid en sådan åtgärd skulle komma att beslutas, torde hvar och en inse, att i förhållande till allt, som skulle behöfva flyttas, den ifrågaställda professionen är en sådan obetydlighet, att den gör hvarken till eller ifrån.
St. emedlertid afslå K.
M:ts begäran i detta fall, så vore det att gifva sig sjelfva dementi, och uppenbart stridande emot de åsigter, R.
St. uttalade i sin underd. skrifvelse till K.
M:t vid förra riksdagen.
En sådan omkastning i R.
St:rs tänkesätt skulle så mycket mera väcka förvåning, som sedan sista riksdagen icke några särskilda omständigheter tillkommit, med undantag af detta Komité-Betänk., som visserligen må vara af ganska stor betydelse, men hvarmed frågan ingalunda är uttömd eller fullständigt förberedd till afgörande, hvilket ock bestyrkes deraf, att K.
M:t ej ansett sig kunna ännu företaga densamma.
Man liar sagt, att StatsUtskit haft tillgång till alla handlingar rörande denna fråga; men i afs:de å de af vederbörande Auktoriteter afgifna utlåtanden öfver Komiterades Betänk, är jag i tillfälle att betyga motsatsen, alldenstund dessa befunnit sig i min portfölj alltsedan de inkommo till K. M:t, och ligga der ännu.
Jag vill för öfrigt icke inlåta mig på den vidtomfattande frågan om den medicinska undervisningens förflyttning till Stockholm; men äfven om en sådan blefve besluten, så lärer den väl icke omedelbart kunna utföras, då nemi.
Institutet ipke kan vara beredt att genast mottaga alla medicinae studiosi från Universitetet.
Här finnes nemi. vid nämnda Institut icke mer än ett enda laboratorium för den chemiska undervisningen, icke mer än 3 föreläsningssalar.
Jag säger detta ingalunda för att förringa Institutets värde, som jag är den förste att erkänna, utan blott för att visa nödvändigheten deraf att den medicinska undervisningen fortfarande åtminstone någon tid bedrifves vid Universitetet, emedan den icke kan, som sig bör, annorstädes uppehållas.
Jag får således ånyo anhålla om bifall til! det af K.
M:t för ifrågavarande ändamål begärda anslag.
Vill man nödvändigt dervid fästa ett sådant vilkor, som Hr Bildt föreslagit, så har jag visserligen intet att deremot anmärka, ehuru jag för min del icke anser det behöfligt.
Jag begärde ordet för att gendrifva nå gra framställda anmärkningar; men då detta nu skett så fullständigt genom den siste värde talarens anförande, återstår för mig endast att med honom instämma i anhållan om bifall till K.
M:ts Propos. i denna punkt.
Jag finner med ledsnad att jag gjort mig skyldig till en oriktig uppgift, då jag sagt att StatsUtsk;t haft tillgång till de öfver Komiterades Betänk, afgifna Utlåt:n.
Denna Den 21 Joli f. m. 213 uppgift blef mig dock meddelad af en person, som jag ansåg grundligt känna hela frågan, oell just derföre underlät jag i Utskit yrka att erhålla upplysning härom från Regeringen.
För öfrigt har jag ingenting att tillägga, utan får blott förnya min anhållan om bifall till K. M:s Propos. med det tillägg, jag förut föreslagit.
I afseende å hvad Hr Bildt yttrat, på minner jag mig, att en ledamot af StatsUtsk:s UtgiftsAfdelning var uppe hos mig och ur de ifrågavarande
Utlåtma antecknade åtskilliga mer eller mindre vigtiga saker, hvadan mitt yttrande, att jag icke leni nät dessa handlingar ifrån mig, låter sig förena dermed, att StatsUtsk:t icke saknat kännedom af desamma.
För öfrigt skall jag för min del icke motsätta mig det af Hr Bildt föreslagna tillägg, om R. o. Ad. finner ett sådant nödvändigt.
Jag har af hvad som blifvit an fördt icke kunnat finna mig öfvertygad om nödvändigheten af den af K.
M. begärda nya professionen, utan tror fortfarande, att det enda sättet för ordnandet af den medicinska undervisningen är dess sammanförande till ett enda fullständigt läroverk i hufvudstaden.
Det mäste erkännas vara en stor olägenhet, att en medicinae studiosus skall flacka fram och tillbaka mellan Universitetet och Institutet, för att inhemta det theoretiska på ett ställe •och det praktiska på ett annat.
Att då genom ett sådant anslag som det ifrågavarande ytterligare fastläsa den medicinska fakulteten i Upsala är att ännu mera försvåra en naturlig lösning af frågan, och jag anhåller derföre om bifall till Utsktts förslag.
StatsUtsk:t har vid behandlingen af 8:de hufvudtiteln ingalunda varit njuggt på anslag, och Hr Gr.
Hamilton har sjelf ansett frikostigheten gå nästan väl långt.
Det är då icke så underligt, utan torde vittna om klokhet och varsamhet, att man icke blindt bifallit anslag för en profession, hvars inrättande står i sammanhang med en stor och vigtig fråga, hvars lösning ännu icke är funnen.
Hamilton förklarat sig gå in på det af Hr Bildt föreslagna vilkoret, så förenar jag mig i anhållan om bifall till K. M:s Propos. i detta fall, men med införande af nämnda förbehåll.
Frih. von
Duben:
Det är fullkomligt sannt, såsom Hr Gr.
Hamilton sagt, att Carolinska Institutet ingalunda nu är beredt att mottaga alla medicinae studiosi.
Det är icke heller något sådant man önskar; för min del har jag blott velat uttala min åsigt, att den medicinska undervisningen måtte komma att samlas på en punkt, en åsigt, som också gjort sig gällande inom Ekon.- U tsk:t, der frågan om Universitetets flyttning behandlas.
För öfrigt har jag ingenting att anmärka emot den föreslagna professionen, utan förenar mig gerna om antagande af K. M:s Propos. i denna punkt, med det tillägg, som blifvit af Hr Bildt föreslaget.
D#n 21 Jnli f. m.
Hr N oi de n fel t, Enar:
Då den siste talaren åberopat hvad som passerat inom Ekon.Utsk:t, anser jag mig skyldig upplysa, att frågan om Universitetets flyttning ännu icke förevarit annat än på afdelningen, hvilken utgör blott V3 af Utsk:t, och således icke kan anses hafva uttryckt Utsk:ts tanka i ämnet, hvarom man tillsvidare sväfvar i okunnighet.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder blifvit yrkadt dels bifall till Utsk:ts hemställan, dels afslag derå och beviljande af det utaf K. M, äskade anslag, 4500 Edr, för inrättande af en ny profession i Fysiologi vid Upsala Universitet, och dels slutligen af Hr Bildt bifall till K.
M:s framställning med det vilkor, att den blifvande professorn skulle underkastas den förändrade tjenstgöringsskyldighet, som kunde blifva en följd af K.
M:s beslut rörande ordnandet af den medicinska undervisningen i riket; och skulle detta vilkor, på sätt yrkadt blifvit, göras till föremål för särskild propos., så vida K.
M:s framställning vunne R. och Ad:ns bifall.
Exc. först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt-beviljande af ifrågavarande anslag, med R. o. Ad. förbehållen rätt att särskildt besluta rörande det af Hr Bildt föreslagna vilkor för anslagets beviljande, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Slutligen blef propos. framställd derå, att R. o. Ad. vid anslagets beviljande skulle fästa det af Hr Bildt föreslagna vilkor, hvilken propos. med ja besvarades.
Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, uppskjöts till e. m:ns plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. '/2 4 e. m.
Justerades prot. för den 28 sisth April.
Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:ts Utlåt.
Den 21 Juli e. in. 215 J24:cie punkten.
Morn. litt. b. Hr Cederschiöld, Gustaf:
Jag hemställer till R. o. Ad., om ej vid denna punkt bör fästas samma vilkor som vid den föregående, eller att den, som får befattningen, måste underkasta sig den förändrade tjenstgöringsskyldigbet, som blifver en följd af beslutet om den medicinska undervisningens ordnande.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Utsk.-ts förevide hemställan bifallen, dock med det vilkor, att den ifrågav:de Adjunkts-befattningens blifvande innehafvare skall underkastas den förändrade tjenstgöringsskyldighet, som kan blifva en följd af K.
M:ts beslut rör:de ordnandet af den medicinska undervisningen i riket.
Mom. litt, c. Hr von Printzencreutz, Bernh. Wilh.: