Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att denna min motion måtte blifva till StatsUtskottet remitterad.
N:o 6 Herr Talmi t Wollrath; Den målning öfver tillståndet inom SkaSkaborgs
Län och den förlägenhet som derstädes visar sig hos en stor del af innevånarne, Herr Ehrenborg framställt uti dess i sista Plenum upplästa Memorial, kan jag så mycket mer vitsorda, som jag sedan 1796 varit Landtman och Bruksidkare inom samma Län, men får dock dervid göra den anmärkning, att tillståndet inom Länet säkerligen varit mycket sämre, om ej Götha Canalarbeten, som börjades år 1810, med full styrka alla år sedart dess, blifvit fortsatt och spridt betydeligasummor i Provincen, gifvit en lönande förtjenst åt den arbetande och tillfälle för afsättning åt aå väl
Landtmannaproducter som andra effecter £08 Darl io Febrimrii af flera slag.
Om penningebrist, lagsökningar i utmätningar och banqueroutter sedan år i'S i S inom nämnde
Län visat sig i starkare grad än uti andra i flera delar deraf, hos allmogen, mera allmänt hos Ståndspersoner och Herremän samt i största grad bland några af Provincens små Städer, dertill torde en stor orsak få sökas uti Filial-Disconfernäs hastiga indragning, egendomars och vahruvärdens till en del derigenom förorsakade hastiga fall samt handelns och näringarnes förfall.
Att Riksens Ständers författningar om BancoDiscontens samt andra utlåningsanstalter medgåfvo omloppet af en lika stor penningesfock, sorn förut, verkade måhända fördelagtigt på Hufvudstaden samt der 1 intill närmast belägne Provincer, men visst ické Så på dem, som derifrån aflägse, genom bristande relationer föga kund® begagna de öppnade hjelpkällorna, men strängt tillhöilos att der inbetala de lån de gjort på annan ort j ät hvilken afsättninged af deras producter förut till en del varit rigtad.
Bevillningen år iSta var emedlertid grundad på den uppskattning som , efter då gångbara priser, verkställdes.
Uppskattningen sänktes vid senare taxeringar i den rhon priserna föllo, men egendomarnes taxeringsvärden måste, enligt 181 H åis Bevillningsförordning åter betydligen höjas, och Bevillningen är efter sådan - Tryckfel, Bilag. pag. »75, io;de raden nedifrån står mänga lä? nagra, samma pag.
4-ds raden nedifrån står ■vahrUvärd* läs vanvärde^
Den Iö Febr tiar ii. dan förhöjning, utgjord intill denna dag, o-^ aktadt egendomars vefkeliga Värde, så väl sorn deras afkastning fallit snart 50 procent undef de åren 1812, 1813 Och s8u upp^te grade priser, Huiuvida flere af Rikets j rovincer delat lika öde med Skaraborgs Län, lärer af närvarande Herrar
Riksdagsman bäst kunna uppiysas.
Jag trot att så är, samt att landels innevånafe behöfva kraftig hjelp, om ej hågen för odlingar, näringar och aibeteri skall förfalla och vanrttagt träda i stället för Välstånd.
Beviilningens nedsättande i jemlikhet med närvarande värde a egendomar och varor vare säkerligen af mycken nytta, om det, i afseende på Statens behof, later s g göra . men jag hemställer om ej kraftig och lika Verkande hjelp kunde finnas uti förändrande af alla författningar, som lägga band på näsingarne, samt Upphäfvande af detri, hvilka lika mycket rikta 1 urendräjaren som de skada både det allmänna och etiskilta.
Det tillhörer Landets Lagstiftare att med omsorg undersöka och bedöma båda delar samt Regeringen serskildt, att tillse det
Tltllförvaltningarne lampas efter laödets ställning med ut!ä«d-kå magter
Och de förändringar, som emellan våra Riksdagar kunna inträffa.
Mig fe'ar visserligen kunskaper att kunna ingå i detailler, men uppmärksamhet på de förändringar , sorn under snärt 30 års landthushållning i mitt fädernesland inträffat, hafva stadgat min öfver», tygelse: att, uti en constitutionel Stat. hvarje Medborgare bör äga full frihet, att på bästa Bil. till Ridd. 0. Bd. Fr. 1 Band 14. 210 Den 10 Februarii sätt använda sin arbetsförmåga, och' att vid sin egendom göra aila inrättningar, anläggningar och förb.äUt ingar sorn befordra dess föri trion, alltid under sträng skyldighet, att icke förnärma andras ägande rätt; att alla SkråPrivilegier sk -da och hindra täflan att tillverka goda vahror; Att Staten säkerligen skall vinna mer genom en billig taxering af hvarje Medborgares frigifna arbetsförmåga, förbättrade Egendom ®ch Inrättningar, än den förlorar genom de afgifters borttagande, som Skrå* Inrättningarne äro underkastade; Att hvad som till förbrukning inom landet, antingen är befallt eller tillåtit, bör till införsel vara medgifvit emot så måttlig tull, att tull försnilla— ren icke med fördel kan täfla med den redelige köpmannen; Att endast sådane vahror böra till införsel vägras, som äfven kunna till bruk och nyttjande förbjudas; Att införsel af spannemål bränvin, trädvahror, jern- och stålartiklar, lin, linolja, med ett ord , af alla sådana vahror, som äro landets egna producter och till vårt fulia behof finnas, elier kunna alstras, böra beläggas med så hög tull, att deras anförande icke gifver någon vinst; Att tullförsnillning belägges med strängt och helst nesligt straff, Att alla bevakningstullar inom landet hvilka härigenom blifva onyttiga, indragas; Att kustbevakningen der mot blir sträng och de dervid använde personer så lönta, att de till försörjning icke behöfva dela lurendräjarnes rof; att de vidsträckta prohibitiva nu gällande författningar minska Statens tullinkomster, utan att minska förbrukningen af de Den lö FebruArii *n Utländska vahror, sorn vana, mode, tillförordnade uniformer och ordensdrägter, med flere orsaker skaffat anseende af oumbärliga; Att dessa författningar endast likta lurendräjare och åklagare; Att de förstöra moraliteten, ty lurendräjaren, hvars vahra confiskeras, beklagas, men de, som verkställa confiscationenj stämplas med allmänhetens ovilljä: allt sådant är en gifven naturlig följd af alla författningar, . söm strida möt allmänna känslan af rätt och billighet,
hvaraf åter blir den obehagligs, följd, att Regeringens Förfättningar i allmänhet förlora den agtning, som är det oumgängliga villkoret för d^ras efterlefnad samt ordning i Samhället; och att ändteligen Författningar, sorn innebära frön till Olydnad emot Regeringen och förlust för Staten, såsom skadliga, icke nog snart kunna undergå nöd'g ändrig» Skulle genom en, efter dessä gruhdet Nationén lemnad Närings- och Handelsfrihet, dessa ådror för Statskroppens välmåga, åter kunna bringa nu döda skrinlagda capitalér i Omlopp, och i sin ordning underhjelpa Landtmannens afsättning af dess producter, blefvö
Statens inkomster ovägerögen härigenom öka-- de. och då kunde den till Stafsbristeos fyllande utgående
Bevillriirigen i lika mon förminskas
Om jag ej mis'tagör mig, hafva våra grannar i Norrige, medan pröhibitiv-Fcrfattningar hos oss biindit bänderne på den redlige Närings-ldkaten och köpmannen, njutit alla fördelarna af en otiskränkt handelsfrihet emot lämplig tull, och derigenom icke förlorat i välmåga, Jag frågat den ypplyste Stats - Den 10 Februarii, mmnco , om en lika frihet skulle hos oss medföra en motsatt skadlig verkan.
Det tyckes vara onaturligt att tvenne Brödrafolk under samma Konung, och hvilkas land alstra någorlunda lika producter, skola för sin handel behöfva så stpdiga författningar, att gränsen dem emellan skall likasom emellan tvenne alldeles främmande Nationer behöfva bevakas af en här utaf Tullbetjenter.
Jag hemställer till de mer kunniga och upplysta om Skandinavien kan anses för ett odeladt Land, så länge dessa tvångsförfattningar icke hos oss ändras och likhet införes till båda Nation nernas gemensamma förmon.
Med anledning af hvad jag anfort, anhåller jag ödmjukast, att Besvärs- och OeconoxnieUtskottet måtte få sig uppdraget granska de Författningar, som angå våra Skrå-Inrättningar och Corporationer, samt jemte Bevillnings Utskottet alla prohibitiva förordningar rörande In- och Utländska handeln, på det att sådana förslag * så skyndsamt som möjligt kunde uppgöras, som directe medförde en välgörande förändring, hvarefter Bevillningsutskottet komme i tillfälle att undersöka, i hvad nion Statens på handel och rörelse grundade inkomster med säkerhet kunde ökas och landets innevånare upplefva den glada stund, att se Allmänna Bevillningen i lika proprotiotl minskad, välmågan tilltaga och spridas hos högre och lägre och den älskade Konung, som genom sina stora egenskaper stadgat Scandinaviens förening och säkerhet, äfven få ppp - Den ro Felruarii, brira innevånarnes välsignelser för minskade bördor.
J*g ber Höglofl Riderskapet och Adeln förlåta allt hvad uti mina uppgifter är ofullkomligt, önskande, att om mitt förslag ej anses lör olämpligt, det i detaillerne och tilllämpningen bättre må utreda.- al dem, som med mera kunskaper förena stöire och lättare tillgång till dertill nödiga materialier. jag erkänner gerna min brist deri, men täflar med hvilken som hälst i varm känsla för Konung och Fosterland.
N o 7.
Grefve De la Gardie, Jacob: Riksens Höglofl.
Ständer, som alltid med godhet omfatta hvarje patriotisk och för Fäderneslandet nyttig inrättning, hafva äfven vid 1817 och 1818 års
Riksdag visat emot Stehkohlsgrufvan ett förnyadt prof deraf genom anslående af 75jOOO R:dr till nya Schaktssänkningen vid Ryd, der en ömnigare kohltillVerkning skulle göra arbetet mera lönande.
Intressenterne skulle förbinda sig innan utgången af 5 år vara med arbetet pi nedra kohlflöttsen, och att de förut anslag, ne export-premier af 6 sk. per tunna under tiden skulle upphöra samt Intressenterne vara förpligtade, i händelse atbetet på sagdan tid 2T4 Dan io Fcbruarh. ej efter föreskrift vore
Ful 1 bordadt, åfergäldaden summa de uppburit
Lifvade af det basta hopp, om en lycklig framgång emottogo Intressenterna med största tacksamhet Ständéfnes ädeimodize anbud, och började våren rbiy, att genom uppköp af nödige materialier iståndsättande af d' n redan på stället bsBntellge 74 tuass
Eld - och Lpft-Maschine samt anskaffan-e de af flere kunnige arbetare och handtverkare, sätta sig i ständ med all kraft kunna fullfölja det redan för detta ändamål med dryg kostnad påbegynna arbete.
Kongl, Maj:-t hade under tiden Nådigst tillåtit att 1 b 19 års anslagné 15,000 R:dr lingö på en gång uppbäras, och Sedermera 2,000 R:dr hvarje månad.
Arbetet fortsattes med all möjlig drift, men i anseende till större reparation å 74- tums Maschine, handt dea ej komma i full gång förr än Januaria 1820, Sänkningen af Charlottas Schackt fortfor, men under arbetande af en Orts rredrifvande från Ryds Schackt, utsprång natten emellan den 8 och 9 Mars en vattenådra med sådan hä tighet, att de arbetande med möda räddades undan vattnet , som hastigt steg till en ansenlig höjd i Schaktet.
Denna händelse, icke ovanlig i Engelska StenkohlsGrufvoma, väckte i början ingen får - Den iö
Februarii. håga för arbetets fortgång; men då oagtadt forcerad pumpning längre lid , ingen vattenförminskning vanns, hegärde Intressenterne genom Memorial till Höglofl.
BcrgsCollegium, att någre af dess Herrar Ledamöter såsom sakkunnige måtte anmodas till Grufvan nedresa, för att på stället taga fullkomlig kan-, nedom om förhållandet och lemna de råd och föreskrifter, hvartill omständigbeterne föranledde.
Herrar BergsRådet och Riddaren Broling och Dirscteuren af Uhr ätogo sig benägit på egen bekostnad en sadan resa i Junii, månad, or-h afgåfvo den berättelse, som i afskrift Lit, A. bifogas, Fumpningen gick oupphörligt och BolagsIntressenterne samlades vid Grufvan i Julii månad samma år för att öfverlägga om de vidare åtgärder, sorn kunde erfordras
Väl fun. no de med fägnad att vattnet kunde utpumpas» men insågo äfven att dertill erfordrades mångfaldige flere kostnader än de påräknade och omöj igheienatt dertill kunna förskaffa nö: dige medel
Under loppet af tiden hade Hans E*cellence m. m.
Grefve Ruth, som ägde ^:delar i Verket med döden bortgått och efterlemnat sitt Sterbhus i den författning, att omöjligen något tillskott derifrån vidare kunds väntas.
Bolaget hade uppburit och användta 5iaoo© Den 10 Februarii.
Rsdr af Statsmedlen och dessutom kommit i en skuld af fDre tusende Riksdaler, som ge noin det myckna folkets underhåll dagligen föröktes.
Försök att få privata lån var redan förgäfves gjordt och Bolaget tann sig i den aldra yttersia förlägenhet.
Slutligen efter många öfverläggningar och då lnteressenterne sago sig ur stånd att med de af Statsmedlen återstående 24,000
Riksdalerna kunna fullborda arbetet till utsatt tid och äfven omöjligheten af privat understöd redan visat sig ansågo lnteressenterne sig hvarken böra eller kunna göra vidare försök att erhålla det resterande af anslagne summan, då dermed en önskad och väntad framgång icke kunde vinnas, utan beslöto att m°d årets utgång nedlägga Verket och underkasta sig kommande
Ständers ädelmodiga bepröfvande rörande återbetalningen af redan uppburne samt för arbetet utgifne medel.
Vid den slutliga Bolagsstämman, som hölls j Stockholm i December månad samma år å-< ter upplifvad ’s det hopp, att antingen till utländsk man få försälja det hela, eller att ädle patriotiske medborgare skulle deltaga i detta för landet nyttiga Verks underhållande; hvilket föranlät Intressenterne, att med inskräkning af arbetsstyrka, blott drifva arbetet i gamla köhlfallet, och hvilken arbetsmethode ända hittills med framgång blifvit följd.
Intressenterna hafva likväl härvid varit högst angelägne* att Den io Februarii 217 icke mista någre af de vid detta arbete ti 11— vandi* personer eller att förskingra någre af Grufvans tillhörigheter, som för framtiden kunde blifva behöflige.
Enligt gifven föreskrift hafva Infressenterne till Högloflige Kongl* Bergscollegium aflämnnt räkningar för de utgifter, Verket i och för nya arbetet haft till den 1.9 Junii 1820.
B■ C., och som belöpa sig till en summa af 5 * 1,388 R,*dr 29 sk 5 3 r:st, Sedermera är efter bifogad räkning Lit O. uibetaldt 9616 R:dr 47 sk.
Häraf inhämtas, att kostnaderna för detta arbete öfverstiga med 10,005 R:dr 28 sk 5§ r den summa, Interessenterna af Statsmedlen uppburit, eller 51,000 R.dr.
Premiemedlen för utförsel af kohl sistförflutne åren, hvartill Bolaget i annat fall varit berättigad, utgöra: 1819 för 62,800 Tunnor å 6 sk. hvarje tunna R;dr 7,85o:_Lit E. 1820 - 6j,oi6 Tr — 7.623•'36. - F. 1821 - 46.938 Tr — 5,867:12. - G. J822 - 59,595 T:r _ 7,449: r 8. - H *).
Summa Banco R.dr 28,794? 48 sk.
Och torde genom detta äfven vara styrkt, att oagtadt Bolaget icke kunnat fullfölja det f) Alla här anförde Bilagor under Lit, A. B. C. D E, F, G. H. äro med sjelfva hufvudacten till S atsUlskoftet inlemnade.
218 Den io Februarii, önskade arbetet på Ryl, b sr det dock gjort allt, för att under uden upp nithilia Grufvan och fournera landet med en nödvändighetsartikel, som i motaau tull rån unikes ort skolat inhämtas.
Stsnkohls
Grufvans nytta för fäderneslandet är gä ofta ådagalagd och ,-å allmänt Känd, att det skulle vara en öfverflödighet vidare härom orda
Dess nedläggande eller vidare inskränkande, skulle u'osn den förlust , 60m vållades Riket, äfven lemna ett gynnande tillfälle för utlänningen att påföra oss en vahra, som vi inom landet till öfverflöd äga, och årligen utdraga en peningesunima, sorn genom uppmuntrad industrie lätteligen kunde blifva qvar i Riket, och hvarigenom äfven en mängd jnenniskor, vande endast vid detta yrke, nu har sin lifsbergning.
Intressenterna af Steakohlsgruivan vända sig med fullt förtroende till N*tion ns upplysta Representanter och underkasta sig med förtröstan deras blida och billiga bedömande al sitt iråkade bekymmer, I 27 år har detta Bolag med store och nästan årlige uppoffringan påbörjat, och underhållit ett Verk, förut i fäderneslandet foga kändt, och nu sedan hunnit så långt att nyttan af denna anläggning eikännes ai alla: och då eu gammal fördom mot koblens godhet är håfven; så anse Intressenterne sig hvarken vilja eller tro sig höra uppoffra något vidare af egen förmögenhet till dettaiYerks fortgång och dnit.
Den 10 Februarii, 2T9
Det är ej en för Staten främmande sak, att upphjelpa patriotiska och arbetsamma medborgare och att understödja sådane anläggningar, som äro af Nationalny tfa, derom mångfaldige exempel vittna.
Ständer hoppas en lika ömmande behjertenhet; och drista sig vördsammast föreslå tvänne alternativer, genom hvilkets antagande Sorn hälst, Stenkohlsgrufvan kan upprätthållas utan att vålla dess stiftare en ännu vidare ökad förlust: Antingen Staten ville inlösa hela Verket med fullt in.; ventarium förden samma summa, som 1817 proponerades 250,000 R.dr B:co, dock med befrielse för Intressenterne att återgälda de 51,000 R:dr, 60in de af Stats-Verket till RydsSchaktets sänkning uppburit och som till ett ännu högre belopp, enligt hvad förut nämndt är, blifvit använde; eller ock förunna nu varano de Bolags Interessenter efterskrefne förmåne?
» T o- Afskrifning för de ofta nämnde 51,000 R;dr, såsom använde på ett försök, hvilket af tillfällige
Naturomständigheter ej nått den påräknade framgången och hvarigenom Bolagets icke vunnit, utan tvärtom förlorat.
Om Riksens Högloflige Ständer i billigt betragtande täger den 6umrtta, som i händelse detta penningeunderstöd icke mellankommit tillfallit
Bolaget i export premier de sist förflutne 4 år, utgörande 28,794 R:dr 18 sk.;, och hvilken nu är att anse som en besparing för Staten, så blir den summa Intressenterne nu vördsammast be. gåta få qvittade, ej större än 22,205 R:dr 36 220
Den xo Februarii, sk.; och synes denna begärta qvittning så mycket billigare och rättvisare, sorn Rikets Högloflige Sfänder vid anslåendet af 75,000 R.-dr Banco för Ryds-Schaktets sänkande, lämnade
Intressenterne öppet att antaga berörde anslag med de dervid »örenade vilkor, eller att behålla törrnämnde premiemedel; _ och återigen, dere t Intressenterne antagit detta sednare alternativ, hade icke allenast de i och för Ryds Schaktets sänkande under åren 1 S 19 och 1820 på stället använde 2y°7° Tunnor kohl, kunnat försäljas, utan äfven de för denea sänkning begagnade arbetar» användas till kölbrytning i gamla Grufvorns , hvarigenom en ännu större mängd kohl upptagits till försäljning, så att premiemedlen säkert under ofvanberörde 4 år uppgått emellan 50 å 60000 R:dr
De byggnader, som nödvändigt måste uppföras till Smedjor och Boningsrum äro för närvarande långt ifrån hvad de kostade. 2:0.
Att Rikets Högloflige Ständer täcktes. hädanefter sorn hitintills tillägga GrufvoBolaget premium af 6 sk. per
Tunna för de kohl som afyttras i likhet med det vid iS»5 års Riksdag fattade beslut. 3:0.
Att Riksens Höglofl.
Ständer ville, då icke premiesumman uppgår till den högst beräknade eller 15,000 R.dr, anslå en årlig
Summa af 3000 R:dr till borrningsförsök i trakten hvilket för Verkets bestånd och framtida utvidgande är af högsta vigt och som o - Den xo Felmar ii, undvikligt anmärkt så väl af Herrar Commiterades år 1818, som ock sedermera af Herrar Broling och af Uhr 1S20.
Med dessa tillslagne förmåner anser Bo-* laget sig i stånd för framtiden drifva verket, så att Riket lika som nu kan med kohl till— räckeligen förses; och hoppas att under tiden medelst utvidgning af Actieägafe vinna ökade tillgångar att fullborda sänkningen vid Ryd och komma i den länge eftersträfvade önskade belägenhet, att genom arbetets bedrifvande på en större Scala kunna vinna ersättning för mångårig möda och kostnad.
Skulle åter i brist af medel Intressenterne nödgas nedlägga arbetet, skall ej endast förlusten af Stenkohl, men äfven alla dervarande arbetares olycka och återfallet af de nu varande rike och odlade fällt, till hvad de varit förut ofruktbare kärr och hedar, blifva en lika snar som c~ undvikelig följd.
N'o g.
Herr von Strokirch, johan Herman; Till vinnande af en säkrare och efter Tidens anda mera lämpad lagskipning, är väl en ny Lagbok under beredning och skulle det sä. ledes kunna synas vara en umbärlig handläggning, att partielt föreslå förändningar uti vår ännu gällande
Lag; men då förstnämnde vidlyftiga och grannlaga arbete trolige" ej kan inom kortare tid bringas till fullkomlig - 222 Deli f o Fcbruariii het och efterlefnad, så skulle det, efter mirt tanka, medföra mycken nytta om, under tiden undanrödjas de anledningar, hvilka lagen nu gifver till onödigt uppehåll och mera omgång, än nödvändigheten synes påkalla, och deri, bland räknar jag:
Det betydliga antal af mindre vigtiga mål, som 25 Cap. 5 <§.
RättegångsBalken upptager
Och hvilka öfverflödigt underställas HotOch ÖlverRätters pröfning, såsom i synnerhet* 1:0.
Fangspillniitg: enär deri ej är af svår färe egenskap, sorn utmärker fånges värjande eller uppsåtelig befordran på flygten, då svå*t rare bestraffning kan komma att följa; 2:ö* äiuijicjnader: ehuru desse förbrytares bestraffning ej cfverstiger den högsta kroppsplikt, gom vanlige* med och utan inbrott, begångne tjufnader i allmänhet åtföljer.
Då np mera så beskäflade förbrytelser i märkelig mån ökats, hvarigenom göromålefl tilltagit ej mindre för UtiderDömarne, genom ransakningarneg utskrifvande och försändande till ÖfverRätterne, än för degse att till ranSakningarnes granskning använda eri tid, som ökade Rättegångar och undersökningsprotocoller i brottmål af gröfre beskaffenhet synes odc-lad behöfva, så anser jag denna af lagen bestämda underställningspligt så mycket häldre böra försvinna, som Kongl. Förklaringen dsn 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 25 Den 10 Febriiariii 423 Januarii i8i? redan uteslutit flera brottmål från underställ ni ngsegenski pen.
Såsom ytterligare stöd för denna min vördsamma hemställan anser jag mig böra jemväl tillägga, att sådane saklähb», hvilka kunna finna sig belåtne med det af UnderRättea dem ådömde straff, få directe vidkännas en tillökning, oberäknad af Lagstiftaren, att de oftast inemot ,rne månader jnåste inneslutas uti fängelse under afbidan på ÖfverRättens beslut, och emedlertid beredas de tillfälle att sällskapa med andra förbrytare, hvilka under en längre fortvandring på Lstens bana hunnit förvärfva ökade insigter till meddelande
Och uppmuntran för yngre Stal.bröder af en fortsatt efterföljd.
Jag öfverh mnar dessa mina vördsamma anmärkningar till {Ingloff Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande, sedan Riksens Höglofl.
Lagutskott deraf erhållit del och med sitt utlåtande inkommit, Nso t;.
Herr von Stiokiick, Johan Hermani
Det första anspråk på ali Lagstiftning måste nödvändigt blifva gällande nemligen: att alla föreskrifter äro inom den lydandes förmåga att kunna dem uppfylla.
Huruvida denna grund blifvit iagttageo 224 Den lo Februarii, uti 5 Cap. 2 §. 6 Cap. 6 §.
7 Cap 3 § Rättegångsbalken , jemtörde med allmän praxis oell Kongl.
Förklaringen den 28 Februarii 1777» som ålägga Rådmän och Kämnärer att deltaga uti ansvaret för försummelse af Domböckers och Lagfarts med de Hare Protocollers och Ranäakningars insändande till Öfve rRätterne, synes något tvifvelaktigt och torde hända ljusligen obilligt* sedan anledning till den tydning som velat hämtas af 32 Cap. 3 §.
RättegångsBalken helt och hållit lÖrsvunnit genom Kongl. Förordningen angående ändring uti ali* männna Lagens stadgande i åtskdlige rum af detl 20 Januarii 1779.
Då jag undantager ifrågavarande Rätters Ledamöter uti Rikets större Städer, der de utgöras af fullkomligen upplyste män , hvilkas kunskaper, enligt erfarenheten, kunnat till och med lysa vid utöfningen af högre värf, Så är det allmänt kändt, att Magistraterne uti de mindre Städer, der ock en mindre rörelse fö-1 rekommer, med en aflöning af några fä Riks* daler ej möjligen kunna förses med sådana Ledamöter, hvilka haft tillfälle att bereda sig till någon kunskap, hörande till detta yrke, Utan måste de, såsom en borgerlig pligt, åta* ga sig en befattning, hvilken för ingen del varit lörenlig med deras medborgerliga förhål* lande i ändra afseenden; men sådant oansedt mäste de umgälla den försummelse, som Ordföranden och Protocollisten, der sådan finnes antagen, kunna förorsaka, utan att de äga hvar. ken Den 10 Februarii, 225 ken kunskap eller en verksam förmåga att den undanrödja.
Jag skulle derföre tro, att en förändring häruti påkallas både utaf rättvisan och billigheten, och således ansvaret för ifrågavarande försummelser ensamt böra drabba Ordföranden jemte MagistratsSecreteraren och Notarien på de ställen, der sådane finnasj och på det icke dylike dagaböter måtte uppnå en gränslös höjd, borde de afstanna 3:ne månader ifrån den dag, försummelsen inträffat, derförinnan vederbörande Fiscaler äga tillfälle att få bristen anmäld hos ÖiverRätt, som då ej lärer underlåta att ingå uti någon alfvarsam författning, hvarigenom ändamålet uppfylles.
— Och denna senare omständighet torde ätven böra lämpas tiil UnderDomstolarne i allmänhet, häruti jemväl inbegripne Con. sistorierne.