Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min uppfattning af ämnet, är fråga nu om tillökning i det anslag, som hittills varit användt för lelegrafinrättning, och icke om någon öfverflyttning af hvad som hittills utaf postverkets öfverskottsmedel till telegi afinrältningen utgått.
Jag skulle tro, att, tili en ändamålsenligt ordnad statsförvaltning, böra anslag till samma ändamål utgå från samma verk, och jag finner således deruti ett skäl, att den beviljade tillökningen utgår från postverkets öfverskottsmedel, enär det primitiva beloppet på dessa medel varit anvisadt.
Hr von Hartmansdorff har anmärkt, att SlatsUtsk. begått ett fel derutinnan, att Utsk. anvisat utgifter under extra-stalsregleringen på tillgångarna under den ordin, regleringen; men härvid får jag erinra, att denna anvisning icke skett ovillkorligen, d. v. s. att anvisning har skett på postverkets öfverskott, såvida något öfverskott uppkommer.
Så har åtminstone jag uppfattat Ulskts tillstyrkande.
Då postverkets öfverskott kunnat lemna tillgång lill byggande af ångfartyg, hvilkas användande t. o. m. af Poststyrelsen torde varit okändt, så torde det äfven kunna räcka till hvad som fordras för lelegrafinrältningen.
När deitill kommer att 2:ne Stånd bifallit Utskrs förslag, så hemställer jag, om icke det vore ändamålslöst att göra någon förändring i delta hänseende.
Jag tror icke all R. o.
Ad. har mycket i detta fall att hoppas af PresteSt., genom hvars beslut frågan kunde komma till förstärkt Statsutskott.
Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk. föreslagit.
Hr Grundelstjerna:
Cederström, uti den anmärkn. han gjort mot StatsUtsk:s förfarande, all låta anslaget till telegrafinrättningen qvarstå på postverkets inkomster.
Jag får tillägga, att då K.
M. afgaf sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, så hade ännu icke den förändring med statsdepartementen inträffat, som sedermera beslöts, men hvars antagande K.
M. naturligtvis icke kunde förutse.
Hvad åter angår de betydliga öfverskott man anser postverket äga, så får jag erinra, att postverket från och med innevar. år kommer att lemna 5o,ooo r:dr mera än hittills till statsverket; och då frågas med skäl, om öfverskotlen skola blifva så stora, att anvisningar, sådana som den ifrågavar., böra ske på dessa medel.
StatsUtsk:s nu förevar, betänk.
N:o 435 upplyser på 28 sid., att utaf BondeSt:s be 22 H. 24 i86
Den 20 Mai s e. m. slut i förevar, hänseende ingenting är att hoppas.
Der står nemi.: ’’Utsk;s utlåt., i hvad drt angår ej mindre det af K.
M. äskade anslag af i5,ooo r:dr till anskaffning'af telegrafpersedlar, för användande under krigstid, jemte de i ett sådant afseende erforderliga undersökningar, än ock Hrr Grundelstjernas och Brincks motioner, om anslags anvisande för de nu redan befintliga telegrafsinrättningars underhåll, har af BondeSt. blifvit bifallet;” när nu Hr Ridd.Secretm upplyst, att både Preste- och BorgareSltn bifallit StatsUtsk:s sednare betänk., hvaruti Ulsk. till alla delar vid blifvit hvad det i förra betänk, framställt, så är saken genom trenne Stånds beslut redan afgjord.
Ståndet är således oförhindradt, alt genom afslag å detta betänk., för sin del, undvika den oordning, som brukas i Spanien, och som vi borde vara glade alt se slut på, äfven i vårt land.
Jag hoppas, att de värde ledamöter, som gilla Utsk:s åsigt, skola finna sig tillfredsställda dermed, att betänk, går i verkställighet, och unna oss, som ogilla betänk., den tillfredsställelsen, att få det underkändi, åtminstone på delta rum.
De anmärkmr, som förekommit mot uppställningen af ingressen lill Utsk:s betänk.
, sakna visserligen icke allt skäl i det hänseende, alt preludierna låta så, som hade Utsk. varit betänkt på att vilja bifalla anslaget; men jag skulle likväl icke tro, altman bör så mycket fästa sig vid inledningen till ett betänk., att man förbiser finalen.
Fråga är icke, på sätt andre ledamöter, och särdeles Frih.
Tersmeden, upplyst, om någon öfverflyttning af anslaget; utan fråganär helt enkelt, huruvida på extra stat bör uppföras ytterligare i5,ooo r:dr för telegrafinrättningens behof.
Utsk. har visserligen ansett telegrafinrättningen nyttig och behöflig, men Utsk. har likväl icke ansett den så angelägen, att besparingarne dertill borde användas.
Om vi således blott hålla oss till saken, sådan den förekommer, så komma vi till ett af de utaf Hr von Hartmansdorff framställda alternativ, nemi. alt bifalla eller alsia betänk.
Jag tror, alt Utsk. uti de tvänne rader, som innehålla dess tillstyrkande i denna punkt, sagt hvad Utsk. menat, och om man dertill lemnar bilall, tror jag alt hvarken någon Spansk eller Svensk oformlighet inträffar.
Då trenne
Stånd redan fattat samma beslut i denna fråga, kan jag icke inse hvad särdeles stor fördel det skulle vara för R. o. Ad. att stanna i ett motsatt beslut.
Af hvad som blifvit anfördt, har jag icke kunnat inhemta, att någon den ringaste skada kan uppstå af hvad StatsUtsk. på ganska goda grunder föreslagit.
Jag yrkar således bifall lill betänk., och finner mig dertill så mycket mera föranledd, som jag tili detta yrkande vinner understöd af fl. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm.
Hvad det utaf
Hr Grundelstjerna uppgifna förhållande an - Den ao Man e. m. 187 går, alt postverket skulle befinna sig uti en sådan belagenhet, alt något öfverskott hädanefter icke skulle vara alt påräkna; så vågar jag hoppas det motsätta fallet, när postverket upphör alt bygga ångfartyg, för hvars användande postverket tyckes hafva varit i största villrådighet, sedan fartyget hunnit blifva väl färdigt; och hvad det beträffar, att dessa fartyg byggas med afseende på sjöförsvaret, så skulle jag våga tilltro mig det påstående, att utaf alla de hittills af postverket byggda fartyg icke ett enda är så beskaffiidt, att det utaf män af vapnet kan eller bör erkännas såsom lämpligt att användas till sjöförsvar.
Om derföre en sådan hushållning med postverkets öfverskottsmedel upphör, så torde hvad som förut åtgått till byggande af onödiga ångfartyg blifva mer än tillräckligt lill anskaffande af ifrågavar. telegrafpersedlar.
Jag instämmer således med de värda ledamöter, hvilka tillstyrkt bifall till Utsk:s betänk, i denna del.
Till de skäl jag förut anfört med afseende på lämpligheten deraf, alt telegrafinrättningen fortfarande står under Poststyrelsens administration, får jag blott tillägga en omständighet, nemi. den, att postverket uppbär ett slags postporto al telegrafinrättningen, nemi. en afgift för de underrättelser, som genom telegrafinrätlningen för handelns räkning expedieras.
Denna inkomst är visserligen icke så betydlig, men den kan komma att ökas i samma mån inrättningen blir mera begagnad.1
Jag tror att den dock uppgår till omkring 9.000 r:dr om året.
Hvad åter angår Hr von HartmansdorlFs tillstyrkande att afslå detta betänk., så får jag tillkännagifva, att det icke lyckats mig att riktigt uppfatta den andemening, som R. o. Ad. derigenom skulle uttrycka; ty alt derigenom ingenting åsyftas i sak, dämmer jag deraf, alt Hr von Hartmansdorff sjelf fäster Ståndets uppmärksamhet derå, att frågan redan är afgjord genom 3:ne
Stånds beslut ; men då betänk, innehåller i sin helhet rättighet för K.
M. att disponera postverkets öfverskott, hvilken rättighet förut af R.
St. aldrig varit medgifven lill aflöning och underhåll af redan befintliga telegrafinrättningar, äfvensom till anskaffande af de telegrafpersedlar, som ytterligare kunna behöfvas, så finner jag, att aaslag å betänk, innebär en slags vägran för K.
M. att få på det sättet disponera postveikets öfverskott, och således en slags anmärkn. mot den disposition i detta fall, som K.
M. sedan sista riksdagen vidtagit; men då jag icke kan föreställa mig, att den värde talareas mening varit sådan, så hemställer jag till honom, om han icke skulle finna lämpligt att förena sig med oss och de 3 Stånd, som antagit betänk.
; väl inseende att det är särdeles svårt, när StatsUtsk. följt samma tankeledning som Regeringen, att uppställa beslutet så, att man ogillar StatsUtskts åtgärd, men gillar Regeringens.
Den 20 Mars e. m.
Ja" anhåller få tillägga några ord till hvad jag förut yttrat.
Med afslag på betänk., som jag yrkat, och hvarom Hr von Hartmansdorff förenat sig, följer jemväl, alt, i stället för hvad StatsUtsk. föreslagil, ifrågavar. 15.000 r:dr skola utgå från Riksg.cont., och alt medlen skola ställas tili K.
M:s disposition efter föredragning af Landtförsvars-depart. chefen.
7tde punkten blef af R» o. Ad. bifallen. 8: d e punkten.
Hr Lefre'n begärde uppläsning af de öfriga Ståndens beslut i denna punkt.
Af de nu upplästa prot.utdragen inhemtades,att PresteSt.
, med ogillande af hvad Utsk. tillstyrkt, beviljat för instruetionscompagnier vid indeldta infanteriet hvad K. M. äskat, 3i,ooo r:dr för året, uppgående således för 4 år till 124.000 rtdr; BorgareSt., hade i denna del godkänt Utskts yttrande; af så väl Preste- sorn BorgareSUn var yttrandet öfver Hr Stjerngranat» motion godkändt.
Ibland de angelägnaste saker för vårt försvar är utan tvifvel denna fråga.
Vi känna redan af gammal erfarenhet värdet af exercis-sqvadroner för Svenska cavalleriet.
Den som påminner sig huru Svenska cavalleriet såg ut vid början af detta århundrade, innan exercis-sqvadroner ägde rum, och ser hurudant detta cavallen nu är, efter denna inrättnings införande^ som ser den fulländning det hunnit, måste erkänna, att ingenstädes med så ringa kostnad så stor verkan åstadkommits.
Svenska cavalleriet då och nu, före och efter inrättandet af exercis-sqvadroner, är alldeles icke att jemföra med hvartannat.
Förut var detta cavallen, nemi. det indelta, näppeligen att anse för något annat än en rekrythop; nu för tiden är indelta cavalleriet, i följd af exercis-sqvadronernes införande och det stadigvarande bemödande , som ägt rum för detta vapens utbildning, kommet derhän, att utländningar ofta förundra sig öfver att ett sådant förhållande kan existera.
Det är således för mig mycket sorgligt att förnimma , att Irenne Stånd redan hafva helt och hållet afslagit frågan om exercis-sqvadroner, och jag vill således ej påyrka annat beslut af R. o. Ad., såsom till intet båtande; men PresteSt. har, i afseende på instructionscompagnier för infanteriet, en inrättning af likartadt värde för detta vapen, som exercissqvadroner för cavalleriet, beslutat bifall till K. M:s nåd. propos. i detta ämne, nemi. 3t,ooo rtdr i 4 år.
Jag får således begära det R. o. Ad. behagade instämma i PresteStts beslut i denna punkt, ehuru jag ingalunda gör mig förvissad, att, när frågan på så sätt kommer lill förstärkt StatsUtsk.
, den der skall vinna framgång, men jag gör mig ej heller den föreställningen, att icke möjligtvis denna fråga Den ao Mars e. m. skulle kunna vinna bifall inom nämnda Ulsk., keist jag af efelia betänk, ser alt Ulsk.. yttrat sig sålunda: ”oaktadt nyttan oell behöffigheten af instructionscompanier för den indelta armeen, särdeles med afseende å angelägenbeten att för beväringsmanskapet påräkna en tillräckligt bildad neli öfvad stam, icke blifvit ifrågasatt.”
Efter della riktiga oell klara tillstyrkande af principen, sorn Ulsk, framställI,- sk olle jag föreställa mig, att, då fiågan kommer lill förstärkt StatsUtsk., den icke bör möta särdeles stort motstånd.
Skulle den dock röna ett sådant motstånd hos Ulsk., bar jag dock, efter livad jag känner inom mig, fullgjort en pligt,då jag yrkat instämmande i PresteStrs beslut i denna verkligen vigtiga punkt.
Mine berra»! bär är ingen luxfråga å ira ne , fastän denna sak stundom så blifvit framställd af personer, som icke gjort sig reda för frågans egentliga beskaffenhet.
Svenska infanteriet skall, ifall dessa instriictionscompagnier komma till stånd, stiga i verkligt inre värde, jag vågar säga till 100 proc. 20,000 man Svenskt infanteri, som några år fått begagna dessa instriictionscompagnier, skulle otvifvelaktig! bilda en så pålitlig stain för beväringen, att man skulle kunna trygga sig till den i farans stund.
Jag uttalar den öfvertygelse, att oaktadt infanteriet är godt i oell för sig sjelf, och mera godt än man bar rätt att vanta sig med afseende på den ringa öfningsliden, så är det dock icke tillräckligt stadgadt alt utgöra stam för beväringen, såvida på denna rekrytexercis icke (astes det afseende som vederbör; ty en trupp kan vara god för sig, men nispädes den så mycket med ungt manskap, som förhållandet blir bos oss, så alt 4 man beväring räknas på en soldat af gamla stammen. då måste också denne soldat af gamla stammen vara utmärkt väl dresserad, om lian skall kunna inympa sin skicklighet på den oerfarne beväringsynglingen.
Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till delta anslag, innerligen och hjertligen öfvertygad alt afgörande! af denmUfråga djupt verkar på arméens tjenstbarhet i framtiden.
Med den sista talaren instämmer jag deruti, att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut med PresteSt.
Jag gör det så mycket hellre, som jag önskar alt R. o. Ad., i hvarje fall, der StatsUtsk. förbisett nationens fordringar för att kunna bereda sig till etl dugligt försvar, målte visa sig icke dela Utskrs inskränkta åsigter ani hvad samhället klafver.
Efter de upplysningar ' vi erhållit om de öfriga .Ståndens åtgärder, lärer denna fråga va. l-a på det sätt afgjord, alt betänk, är bifallet af Ivaline Stånd, ali PresteSt deremot bifallit K.
M:s nåd. propos. om elt årligt anslag i 4 år af 3i,ooo r:dr årligen, och alt det sålunda beror af detta Hus att gifva denna fråga den form, alt den kan komma under förstärkta SlatsUtsk:s pröfning. 11JO D e» 20 Murs e. m.
Della är visserligen en utväg, sorn ofia blifvit begagnad, fastän ofta fruktlöst, meli jag anser denna fråga vara af den vigt, att man bör ännu en gång våga hazardspelet.
Då denna fråga första gången behandlades inom Utsk., framställdes ett alternativ emot ilen K. proposm, och man resolverade eit anslag af i5,5oo r:dr lill de s. k. instruclionseorapngnierna.
Orsaken hvarföre icke bela det begärda anslaget kunde beviljas, var förmodligen den, att man ansåg sig Lora hushålla, samt derföre alt utsiglerne icke visade sig så goda, sorn de sedermera blifvit, för medels anskaffande.
Emedlertid utföll voteringen häiom så, alt mellan alternativen af i5,5oo rldr och ingenting det sednare blef segrande.
Jag tillhörde minoriteten.
I följd deraf tager jag m g friheten anhålla att få förena mig med Hr Lefren i de allmänna scimlilika åsigter, som lian framställt i afseende på behofvet af en sådan organisation, icke derföre, som skulle jag vilja tillvälla mig räll ig lie ten att med sakkännedom bedomina denna sak: men den erfarenhet, jag har i allmänna förhållanden om hvad instruction vill saga, torde likväl berättiga mig att fälla eli generell omdöme härom, och då utfaller detta omdöme till förmån för hvad Hr Le fren sagt, och för det yttrande af Utsk. på sidan 32, som Hr Lefren uppläste; vi äro således öfverens om att anslaget är af behofvet pä kalladt.
Deremot har jag icke kunnat dela den åsigt, sorn inom StatsUtsk. gjort sig gällande, alt del goda ändamålet skal! uppskjutas i anleda, deraf ali Stånden vid denna riksdag begärt, att Konungen läcktes för nästa Ständer framlägga en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, innan särskildta anslag till detta och likartade behof anvisas.
Det är denna sats jag ofta bekämpat, derföre att jag ej tror på del antagligt statsekonomiska 1 att uppskjuta hvad man anser vara nyttigt, derföre att man vill se planen för del hela.
Det kan ju Ilända, sedan man väl fått denna plan , att man säger, att den icke passar in på förhållandena, all den är för stor eller för inskränkt, m. e. o. att man ej gillar den, och emedlerlid kommer det sorn man är ense om alt vara nyttigt alt än vidare uppskjutas till skada för fäderneslandet.
Jag tillstyrker således anslaget, oell det är derföre rätt att R. o. Ad. ställer sitt beslut i conformitet med PresteStls, hvarigenom 2 Stånd vore ense om alt 3i,ooo r.dr skulle utgå i 4 år; men då jag betänker att denna summa för 4 år tillsammans utgör 124,000 r:dr ytterligare tillökning i statsutgifterna, så är jag rädd att en så stor summa skall afskräcka ifrån bifall, och att man genom försöket alt få allt hazarderar att få intet, derföre att man begär för mycket.
Derföre torde det rättaste vara att gå en medelväg oell tillstyrka hälften af hvad Konungen hegart, hvilket likväl för de löpande liren gör en summa af 62,000 r:dr.
Jag tror alt, för så litet splendidä inrättningar, som inslruclions-compagnier böra Den 20 Mars e. m. vara, skulle man äfven ined denna sednare summa kunna uträtta ganska mycket, och hemställer till Hr Lefre'n, om han ej ville härom förena sig med mig, samt att PresteSt. inbjöds att i ett sådant beslut deltaga. jag skulle ej göra denna framställning, om jag trodde alt den högre summan skulle bifallas i förstärkt StatsUtsk.
Såvida man önskar alt det egentliga bufvudvapnel inom vår annee skall sättas i tillräckligen tjenstbail tillstånd, jag vill ej säga fullkomligen men tillräckligen, så mycket som möjligt relativt till våra tillgångar och öfriga förhållanden, så skulle jag tro alt få anslag kunde nyttigare och bättre användas än det hvarom nu är båga.
Den som blott några år tjenslgjorl vid Svenska infanteriet och med någon uppmärksamhet följt vapnet, torde finna huru den öfning är otillräcklig, som nu äger rum för vapnets utbildande.
Vi böra icke betrakta infanteriet enstaka, utan i sammanhang med beväringssystetnel.
Det tyckes vid denna riksdag, som den åsigt skulle hafva gjort sig gällande, att detta systeme borde en gång fulländas oell utvecklas lill all den kraft, sorn deråt kan gifvas.
Huru är detta möjligt, om man icke bildar stammen för beväringen sådan alt den kan upptaga beväringsmanskapet bredvid och omkring sig?
Med 17 dygns öfning om året, med en rekrytskola, som ej räcker mer än i3 dygn, hemställer jag, huruvida nationen kan begära af arme ens befäl att det skall kunna bilda denna stam till hvad den bort vara.
Hr Lebon har rätteligen nämnt hvad en ökad öfning för cavalleriet kunnat åstadkomma genom exercis-sqvadroners inrättande.
Äfven jag har tjent vid cavalleriet då exercis-sqvadroner icke voro inrättade, och fortsatte denna tjenstgöring efter införandet af dessa anstalter, och kan således tryggt instämma i allt hvad som blifvit yttrad t örn den nytta och högst förmånliga verkan för Svenska cavalleriet, sorn de medfört, och man skall väl förmoda, alt då en motsvarande inrättning göres för infanteriet, så skall den för detta vapen medföra samma nytta sorn exercisscjvadronerna för cavallerivapnet.
Då Konungen icke begär mer än 31,000 r:dr, och man kan med denna summa köpa sig detta vapen sådant sorn man det rimligtvis kun önska sig för denna summa, då frågar jag, 0111 ej det lönar mödan att för detta ändamål använda denna kostnad.
Vi böra icke befara, med den erfarenhet vi äga om armeens befals outtiöllliga nit, att ej detta befäl skall verka till det mål, som med anslaget afses.
Mig synes, att om Ständerne afslå denna summa, vore det otacksamt emot detta befäl; man vet hvilka svårigheter det har att strida -ernod, för att göra hvad de böra göra, och man skall kanske en dag bittert ångra ett sådant beslut.
Jag tillstyrker att R. o. Ad. ville instämma i PresteStts beslut.
Den 20 Mari e. ra. II.
Ex. Hr Gr. Lciw en h je 1 m :
Frågan om 3i,ooor:dr b:co till exercis-compagnier är i penningeväg ovigtig för ett statsverk, så bemedladt som vårt nu är.
Men denna fråga är af stor vigt för vårt sjelfförsvar.
Vår indelta arme'e, för hvilken vi hafva att tacka en af våra störste Konungar, är en skön, vis och fosterländsk inrättning, af hvilkens make intet annat land kati berömma sig.
För att vara en ibland de yppersta i Europa, fattas denna aimee endast det, hvars ägande ieke beror af henne, nemi. tillräcklig öfningstid.
Medelst beväringslagen har denna annee äfven blifvit manstark.
Men sifferstyrkan förslog aldrig.
Ingenstädes, der beväring förefinnes, är denna sanning så alldeles förbisedd som hos oss.
För den som vet huru svaga obildade massor äro i fält, är vår beväring en pur militärisk illusion, så länge den icke fått en tillräcklig och öfvad infattning; ty att åt denna massa gifva den bildning,som gördén fullständiga soldaten, dertill förslå aldrig vårt statsverks tillgångar.
Således är denna frågan om exercis-compagnier äfven en fråga huruvida vår beväring skall upphöra att vara en illusion.
Men äfven för dem, som icke betrakta saken militäriskt, — för dem nemi., hvilka organisera armeer för fredstiden , mäste exercis-companiers bekostande äga ett värde.
Det handlar örn 3o,ooo r:dr, Svenska medborgares uppfostran och elementar-undervisning, — ty icke blott som knekt blir soldaten uti denna skola utbildad, han erhåller der en allmännelig medborgerlig bildning, den han sedan sprider omkring sig i sin socken, — ty sådan välgörande spridning ligger i naturen af all befordrad upplysning. beredandet af dessa stora fördelar kostar Staten 3i,ooo r:dr; att bekosta underhållet på stående fot af 3o,ooo knektar och att inhushålla på hvarje den ena riksdaler, medelst hvilken han skulle bildas till sannfärdig soldat och blifva en nyttigare medborgare, — se der en af dessa hushållsaktigheter, för hvilka närvar, riksdags fallenhet så ofta yppat sig.
Men later sämre misshushållning tänka sig?
Då jag tog mig friheten väcka motion 0111 ett extra-statsanslag till exercis-sqvadroner, skedde det derföre, att jag föreställde mig att med den hitshållsanda, som råder inom SlatsUtsk., det tili befintliga ordin, anslaget till förenämnda ändamål skulle tillstyrkas till försvinnande, såvida Utsk. ej skulle hafva funnit att exercissqvadroner medförde nytta.
Jag yttrade äfven, att 0111 en sådan inrättning befunnits nyttig för det regemente, som ägde en sådan, så skulle sådana inrättningar äfven blifva nyttiga för alla andra cavallerireg-.ten, som hade samma organisation.
Då jag i StalsUtsk:s betänk.
N:o 44) der ordin, anslaget första gången var i fråga, icke fann något skäl till afstyrkande af det af Konungen begärda tillskott, utan blott en Den ao Mir< e. m. en hänvisning till en annan åsigt, uttryckt i några bilagor, för hvilka jag icke hyser förtroende, trodde jag det möjligen kunde finnas elt annat skäl till Utsk:s afstyrkande, nemi. att nisk i 11 ige af Ulsk:s ledamöter vore i okunnighet 0111 det förhållande, att det ordin, anslaget endast var afsedt för de Skånska och Småländska cavalleri-reg:tena.
Jag trodde att uppmärksamheten, härpå fästad, skulle hafva till följd en rättelse i hvad jag anser att Utsk. begått ett misstag, men finner att jag bedragit mig i denna beräkning.
Då nu min motion skall lemnäs utan afseende, hade jag likväl hoppats att Utsk. skulle hafva vederlagt mina skäl, i stället för att som skäl till afslaget anföra just hvad som gifvit mig aniedn. att väcka motionen.
Att verka någon förändring är, efter hvad jag hört, numera för sent, men jag vill blott i R. o. Adis minne återkalla, att då frågan första gången förevar om tiliskott i ordin, anslaget, blef densamma af R. o. Ad. bifallen.
Med den riktning till en större utvidgning i allt hvad till krigsyrket hörer, som inom de sednare io åren vid alla reg:ten sökt göra sig gällande, dels genom inrättning af cörporalskolor, dels genom andra undervisningsanstalter, skulle det snarare synas såsom en Representationens pligt att välvilligt gå en sådan syftning till mötes, hellre än att lägga hinder i vägen, som gjorde den vidare utvidgningen deraf omöjlig.
Det är både för befäl och trupp icke utan mycken möda och uppoffring, som dessa sysselsättningar äga rum, och vore här någon personel fördel för armeens befäl i fråga, så skulle min röst visst icke låta höra sig; men här är frågan om ökade åligganden, ökade ansträngningar och alt för sådana ändamål lemna nödiga anslag.
Då StatsUtsk. haft att disponera 6 millioner 200,000 r:dr, och då till delta för Rikets försvarsverk angelägna ärende icke af Konungen äskats mer än 124,000 r:dr för 4 år, så synes något annat, än brist på tillgångar, hafva legat som motiv för Utsk:s afslående af detta anslag.
Som skäl härför anför Utsk. afvaktan på den omfattande plan för försvarsverket, som R.
St. begärt att Konungen täcktes lill nästa riksdag framlägga; men nog tyckes det, att EJ.
StatsUtsk. lätt kunnat inse, att i denna plan, den tnå nu blifva hvilken som helst, alltid skall ingå den största möjliga skicklighet så hos befäl som manskap.
Uttrycket i Utsk:s afslag låter som skulle R, St. böra bifalla detta anslag, så framt vi finge en sådan plan, men eljest icke, och anser jag detta vara ännu ett skäl, hvarföre jag tillstyrker instämmande i PresleStts beslut.