Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Iva, hafva frågorna förfallit.
Nu vilja vi gä något längre in uti historiken af denna fråga. K. M. har med ogillande af komiterades förslag i afseende på räntornes indragning lill kronan, i Dess nåd. proposm förklarat, att räntorna borde framdeles utgöras i persedlar, i hvilket afseende K.
M. föredrog ett af komiterade föreslaget alternativ, nemi. spanmål och smör.
Nå väl! nu har två Stånd antagit, hvad StatsUtsk. besynnerligt nog, i strid med den K. proposm, föreslagit, eller räntornes utgörande i penningar.
Om då alla fyra Stånden bifallit denna del af betänk., hvad hade väl följden blifvit af ett sådant fyrstämmigt beslut?
Hade den kunnat blifva någon annan än Den 23 September f. m. 273 att en skrifvelse från II.
M. afgå med den underrättelse, att i den delen den K. propos:n blifvit afslagen, och att frågan derom förfallit, emedan R.
St. ansett det förmånligare för Staten, att erhålla räntorna i kontant i st. f. att emottaga deni i persedlar.
Man får icke, mine Hrr! förbise, att ett frånträdande af den K. proposm, och alt ett beslut i motsatt riktning eller i enlighet med komiterades andra alternativ, hvilket Konungen redan ogillat, icke kan leda till lag, ty Konungens afslag är ju redan pä förhand gifvet, och således kan icke alla fyra Ståndens beslut gifva framgång ät den önskan man synas hafva, att räntorna skola utgå i penningar.
Hr von Hartmansdorff har redan ulredt, huruledes Utsk. tillåtit sig, att pä sidan om och utöfver innehållet af R.
Sl:s föreg:de beslut uppställa voteringsproposm.
Utsk. hade icke bordt glömma, att när Utsk. undfår prot.utdr. från de olika Stånden, innehållande deras i frågorna fattade beslut, hvilka sedan skola sammanjemkas, det icke må försöka, att sätta en bokstaf till eller borttaga en sådan från de beslut, hvarje Ständ för sig fattat, utan Utsk. skall ordagrannt upptaga Ståndens beslut uti voter:s-propos:n der sådan eger rum.
Nu har Utsk. i ja-propos:n, tvärt emot R. o. Ad:s saint PresteStrs beslut, intagit hvad de öfriga Stånden bifallit och i nej-propos:n R. o. Adis samt PresteStis beslut, och om då nej-propos:n vinner skall frågan förfalla.
Utsk. hade bordt finna, alt R. o. Ad. samt PresteSt. alldeles icke beslutat öfver den första delen af alternativerna.
Huru vill man då, att man skall votera öfver ett förslag, hvaröfver alla fyra Stånden icke fullständigt yttrat sig.
Först, när detta skett, visar det sig, huruvida någon votering kan anställas.
Då nu R. o. Ad. afslagit frågan, och endast hållit sig till grunderna för förslaget, samt R. o. Ad., med ogillande af detsamma, förklarat, alt något vidare yttrande icke vore nödvändigt, så, och enär PresteSt. fattat enahanda beslut, hemställer jag, huru man då skall kunna yttra sig öfver detaljerne?
Ar det grundlagsenlig!, är det ens förståndigt att på delta sätt gå ifrån R.
Sirs beslut, och söka att åstadkomma voteringar endast derföre, att det faller någon in alt påstå det frågan rörer Statsregleringen.
Det har icke med Statsregleringen gemenskap, om räntorna ingå in natura eller kontant.
St. beräkna inkomsterna högre än de komma att utgå, så blir deraf ingen annan följd än att riksgiskont. får fylla bristen.
Upptagas de lägre än hvad de egentligen utgöra, blir ätetingen annan följd, än att ett öfverskott uppkommer och hvilket mäste redovisas, men icke inverkar det pä statsregleringen.
Om det nu mäste erkännas, att frågans primitiva beskaffenhet hemtas frän slutmeningen af 89 § RegiF. så måste enligt 87 §, dä tvä Stånd stannat emot två, frågan förfalla.
I den sednare frågan, angide detaljerna, hafva två Stånd fattat sitt beslut, hvaremot tvänne andra Stånd deröfver icke meddelat yttrande.
I sådana fall kommer alldrig, och kan alldrig komma i fråga, någon votering i förstärkt Utsk.; ty det skulle blifva rätt besynnerligt, att vilja tvinga tvänne
Stånd att votera öfver ämnen, hvaröfver de icke beslutat.
Men, mine Hrr, denna propos. har blifvit framställd, derföre, att ett Stånds privilegier är beroende af denna fråga, oeh hon kan således icke 374 Den -3 September f. in. grundlagsenligen upptagas lill bifall utan propus. måste af Landtm, och Talmän afslås.
Dä följer ju, att någon ytterligare behandling af denna fråga än att hon, ined ogillande af voter:spropos.
Rigges lill handlingarne, icke bör eller kan ega runi.
Må det tillåtas 111ig, att först uttala den öfvertygelse jag länge byst, att en skattejemkning i allmänhet är nyttig och behöflig, och alt nian framdeles mätte vinna den på ett formenligt sätt.
Nu är likväl icke fråga om sjelfva saken, utan örn formen för densammas afgörande.
Det förefaller mig då klart, att hnfvudfrågan här är, att förändra gällande lagar, som röra skatteman» rätt.
Han har rättighet, att utgöra sina räntor efter det sätt, gällande författningar bjuda.
Man vill nu förändra detta sätt, och detta måtte väl innebära en förändring uti gällande lagar.
Dessa lagar ärö icke af civillags beskaffenhet, men de utgöras af allmänt gällande författningar, gifne och i helgd hällne af framfarne konungar, samt legat till grund för äganderätten.
De måste hänföras under kategori af civil lagstiftning och hafva samma helgd.
Måhända tillkommer ytterligare en punkt, sorn är ännu heligare den nemi. enskildtes rättighet att gifva sitt bifall till förändringen, men delta är specielt i denna fråga.
När jag således för min del är fullt öfvertygad derom, att dä man bär vill ändra de allmänt gällande, pä enskildtes vigtigt och mycket inverkande författningar, sä kan jag icke undertrycka min åsigt i formfrågan, att denna voter:s-propos. är alldeles olämplig, sedan två Stånd i sina beslut stannat emot tvä.
Men, kunde man säga, StatsUtsk. bar handlagt frågan, StatsUtsk. har att bestyra om Statsregleringen.
Om frågan bifalles, så inverkar sådant på statsregleringen.
Nä väl, jag är öfvertygad derom, att hvarje Stånd inom Svenska representationen har inbördes aktning för hvarandras beslut och en lika aktning för grundlagarnas föreskrift, som är högre än något Stånds enskildta åsigt.
Jag går då till riksdags-ordms 34 § 2 morn., hvilket lyder sålunda:
St. heldre, än att tillsätta flere Ulsk., remittera sådana mål, som till visst Utsk. icke höra, antingen Besvärs- och Ekon.Ulsk. eller till något af de öfriga förut tillsatta Utsk. vare samma Utsk. pligtigt, att med dess utlät., i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och beslämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i enlighet med B.
St:s deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgöras”.
Således förfaller helt och hållet den åsigt, som kanske mången hyser, att, derföre, att ärendet blifvit handlagt af StatsUtsk., det bör i alla händelser behandlas såsom StatsUtsk:s ärender i allmänhet, när två Stånd stannat emot två.
Likgiltigt är det af hvilket Utsk. detta lagstiftningsärende vunnit behandling, antingen det är af StatsUtsk., Const.Utsk., Bevilln.Utsk. eller ett särskildt Utsk. R.
St:s beslut skall i alla händelser utfalla endast efter ämnets beskaffenhet och icke enligt egenskapen af det Utsk. som ärendet handlagt.
Jag tillstyrker således, att R. 0.
Ad. icke måtte bifalla denna voter:spropos. såsom varande i rak strid med grundlagens föreskrift, huru ärenden af denna beskaffenhet böra behandlas.
Om Hr Gr. o. Den 23 September f. m. 375 Landtnäs tankar om lagligheten eller icke lagligheten af propos:s framställande, inlåter jag mig icke i något yttrande, väl vetandes, alt Hr Gr. o. Landtm, lika väl som Ståndet har vördnad för de lagar, vi äro skyldige att upprätthålla och efterlefva.
Dels under discussionen öfver delta ämne, och dels i StatsUtsk:s betänk, bifogade reservationer har blifvit yttradt, ett en fråga, uti hvilken Konungen äger sanctionsrätt, kan icke vara en statsregleringsfråga; i denna fråga äger Konungen sanctionsrätt; derföre är densamma icke någon statsregleringsfråga.
Jag tror att man med lika skäl kan säga: frågor, deruti Konungen äger sanctionsrätt, äro icke stalsregleringsfrågor; denna fråga är en statsregleringsfråga; derföre äger Konungen icke här någon sanctionsrält.
För min del tror jag visserligen att Konungen uti dessa frågor har sanctionsrätt, men denna Konungarätt finnes ingenstädes i grundlagen bestämdt uttryckt utan den är beroende på grundlagstolkning lika väl som på sådan tolkning beror huruvida nu under handläggning varande fråga bör anses som en statsregleringsfråga eller icke; och den ena af de nyss framställda slutledningarne kan sålunda vara lika god och bevisande som den andra.
Felet ligger deruti att mina värde motståndare sammanblandat tvänne af hvarandra fullkomligt oberoende frågor; ett är nemi. hvad som angar formerna bos R.
St. i och för fattande af deras beslut, ett annat deremot är huruvida ett Ständernas beslut endast i och genom sig sjelf är lag eller dertill jemväl erfordras Konungens sanction.
Vid nu under handläggning varande ärendes afgörande bör man endast fästa sig vid den frågan, hvilken är formen för detta ärendes afgörande inom Ständerna.
I det afseendet stadgar 75 § Riksd.Ordn., att för grundlags stiftande, upphäfvande förändring eller förklaring fordras alla Riks,Sims sammanstämmande beslut och Konungens sanction.
För beslut i öfriga ärenden galle jemte Konungens samtycke 3 Stånds mening, men skulle 2 Stånd stanna emot 2, skola frågorna förfalla, såvida nemi. de kunna förfalla.
Härvid har likväl samma § gjort undantag för de frågor, hvilka förekomma i 60, 69, 70, 71 och 72 §§ Reg.F. äfvensom, pä sätt jag redan nämnt, för grundlagsfrågor, likasom 114 § Reg.F. för privilegiifrågor.
Nämnde 69 § innehåller att frågor, som röra Statens reglerande icke få förfalla om 2 Ständ stanna emot 2, utan skola då afgöras genom votering i förstärkt StatsUtsk.
Om man nu gör sig reda för hvad med Statens reglerande förstås, så skall man finna, hvad äfven ligger i sjelfva begreppet derom, att denna reglering omfattar icke allenast Statens utgifter utan äfven dess inkomster, och går man till grundlagen, finnes der en bestämd ordalydelse för en sådan åsigt. 58 § Reg.F. innehåller nemi.: ”Vid hvarje riksdag läte
Konungen uppvisa statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det StatsUtsk. som R.
St. utvälja”.
Det är således uppenbart, att då grundlagen talar om Statens reglerande, dermed menas såväl dess inkomster som utgifter.
Nåväl, raine Hrr! angår det Statens inkomster eller icke om dessa skola beslå till en väsendtlig del af naturapersedlar eller endast af en gång för alla 37G Den ?3 September f. m. lill beloppet beslärade contanta penningar.
Jag frågar ännu en gäng, angår sådant Statens inkomster eller angar det deni icke?
Jag tror, att svaret derpå icke kan utfalla på mera än ett sätt.
Då sålunda torde vara bevisadt, att denna fråga angår Statens reglerande, och 69 § föreskrifter, att frågor af sådan beskaffenhet icke få förfalla, utan 0111 dem mäste voteras i förstärkt StalsUtsk., då tvä
Stånd stannat emot två, så måste denna fråga i enl. dermed behandlas.
En värd talare har yttrat, att punkten, då frågan förra gången förevar, blifvit af R. o. Ad. fördelad i 2:ne delar, sä att den första delen skulle innefatta sjelfva principfrågan, och den sednare tillämpningen eller verkställigheten deraf; att principfrågan icke kunde afgöras genom votering uti förstärkt
Etsk. samt att verkställighetsfrågans förfallande vore en omedelbar följd af principfrågans.
Den bevisning jag nyss haft äran anföra är dock på intet sätt. vederlagd genom en sådan delning af punkten utan lika bindande så väl folden ene delen af punkten som för den andra.
Då man emedlertid ansett denna punktens sönderdelning af mycken vigt, anser jag mig likväl böra vördsammast i R. o. Ad:s minne återföra alt enl.
Riksd.- Ordnis tydliga ordalydelse det är hvar och en ledamots rätt att vid en frågas afgörande i Ståndet få särskilda propos:r framställda på de delar der han sådant äskar; om då någon ledamot skulle få det infallet att begära serskild propus, på hvarje ord i punkten såsom på orden: ”att”, ”de”, ”på”, ”skattläggning”, o. s. v., och sedermera påstå, att frågan om hvarje af dessa sålunda lösryckta ord skall förfalla, då om dem 2 Stånd stanna emot 2, så skulle ju, genom ett sådant behandlingssätt hvilken fråga som helst komma att förfalla.
Utsk. synes mig derföre hafva rätteligen förfarit, då det behandlat frågan i sin helhet och icke såsom någre talare yrkat sönderdelat den, till följd af det sätt hvarpå den blifvit föredragen; ehuru som jag äfven haft. äran anföra, vid detta tillfälle, det resultat hvartill Etsk. i båda fallen bordt, enl. grundlagen, komma, blifvit detsamma eller votering uti förstärkt Etsk.
Cederström har sagt, att en votering i förstärkt StatsEtsk. vore desto orimligare, som 2 Stånd ännu icke fattat beslut ang:de sednare delen af frågan, eller räntornas förvandling i en viss penningeskatt.
Härvid får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt om man skulle antaga en sådan tolkning, så vore det i ett eller 2:ne Stånds förmåga, att göra alla beslut omöjliga, ty då företaga sig dessa Stånd först en sådan frågans sönderdelning, och afslå den första delen, samt på grund deraf lägga den senare delen till handlingarna.
En sådan åtgärd kan derföre icke anses innefatta annat, än att hela punkten blifvit afslagen.
Emot den tolkning af grundlagen jag förfäktar, har man anmärkt, alt, med godkännande deraf, skulle hvarje under riksdagens lopp förekommande fråga kunna dragas under votering i förstärkt StatsEtsk. såsom t. ex. criminallagen, i och för de bötesandelar, som i densamma Staten tillerkännes.
I afseende uppå denna anmärkn. anhåller jag att vördsamt fästa uppmärksamheten deruppå, alt criminallagen, icke till följd af det beslut, som öfver honom fattas, ingår i Statsregleringen, utan dertill fordras ett, i fråga om böterne, af StatsEtsk. afgifvit förslag, hvaröfver R.
St. böra fatta beslut.
Den 23 September f. m. 377 delta nya förslag kunna R.
St. säga ja eller nej, och om härvid 2 Stånd stanna emot 2, då, men icke förr, kommer frågan till förstärkt Ctsk.
När vid 1840 års riksdag stats-rädets nuvar:de organisation infördes och nya löner för den ökade statsråds-personalen blefvo af nöden, så ingick den beslutade förändringen i stats-rådet icke uti statsregleringen förr än StatsUtsk. i fråga om lönerne afgifvit förslag, och om då 2 Stånd stannat emot 2, hade derom ovilkorligen bort röstas i förstärkt Utsk.
Uti den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, har deremot StatsUtsk. afgifvit förslag, och om det bifalles, erfordras icke, såsom i fråga om stats-rådslönerne eller criminal-lagen, ett ytterligare förslag af StalsUtsk.
, utan frågan ingår i och genom sig sjelf i statsregleringen.
Ilon kan således icke jemföras med hvad man här ordat om criminallagen m. m.
Vidare har blifvit erinradt, att det förslag, som nu är under Ståndets handläggning, icke inverkar pä den statsreglering, som vid denna riksdag skall uppgöras, och att frågan derföre icke skulle höra till de i 69 § Reg.F. omförmälde fall.
De värde talarne, hvilka yttrat denna åsigt hafva likväl förbigått att bevisa det grundlagens stadgande i denna § endast afser den statsreglering, som vid pågående riksdag skall uppgöras.
Jag anhåller äfven, att i desse Hrr:s minnen få återföra, huruledes vid sistl. riksdag, genom votering i förstärkt StatsUtsk., beviljades till uppbyggande af ett national-museum ett anslag af 500,000 r:dr att utgå under 10 år och således under 3 statsregleringar.
Men om man äfven medgifver, hvad jag likväl nu icke gör, att 69 § inskränker sig endast till den statsreglering, som nu är under pröfning, sä kommer delta förslag, i händelse det antages och vinner Konungens sanction, att inverka pä denna statsreglering, ty Utsk:s förslag innehåller, att räntorna skola förvandlas pä det eller det sältet, och denna förvandling af räntorna kan träda i verksamhet från och med början af år 1850, och således under den statsreglering, som denna riksdag uppgöres, ulan ali panlförenklingen behöfver uppskjutas för att invänta fullbordandet af den jemväl föreslagna nya jordeboksliggaren, emedan de icke med hvarandra stå i annat sammanhang än att ränteförvandlingsuträkningarne blifva rättade sedan den nya jordeboksliggaren blifvit färdig, ehvad den nuvande jordeboken, efter hvilka uträkningen upprättats, befunnes felaktig.
Om StatsUtskrs förslag af R.
St. antages, måste Ständerne tillse, att om Konungen deråt lemnar sin sanction, beslutet kan komma till verkställighet, och följaktligen måste statsregleringen derefter rättas, hvaraf följer att för det fallet K.
M. icke under riksdagens lopp lemnar svar å 11.
St:s skrifvelse i ämnet, statsregleringen uppgöres på det sättet alternativt, att en beräkning af inkomsterne göres efter den gamla statsregleringen för den händelse, att K.
M. icke lemnar sin sanction, och en annan för den att Konungens sanction erhälles, hvarigenom förevande förslag måste äga inverkan icke blott på en kommande ulan äfven på den nu under handläggning varande statsreglering. åled hvad jag sålunda haft äran anföra, tror jag mig hafva fulleligen ådagalagt, att, enl. grundlagens tydliga ordalydelse, frågan måste behandlas i enl. med 69 § Reg.F. och således, om 2 Stånd 378 Den 23 September f. m. slauna emot 2, afgöras genom votering i förstärkt StatsUtsk.
Men om man äfven skulle anse grundlagens bud ang:de sättet för denna frågas behandling otydligt och gifvande verklig anledning till ovisshet om dess rätta mening så att rättighet funnes alt välja det förfaringssätt man anser grundlagen hafva bordt föreskrifva, ty dä grundlagen är bestämd och tydlig kommer naturligtvis ett sådant val icke i fråga, skulle jag för min del i allt fall anse det vara utom allt tvifvel, att 69 § bör här tillämpas.
Olägenheter kunna visserligen uppkomma sä väl genom cn utsträckande sorn genom en inskränkande tolkning af grundlagens bud angule votering i förstärkt Utsk., men genom det förstnämnda tolkningssältet kan dock icke något värre föranledas än att möjligtvis en eller annan votering företoges som måhända icke bordt ega rum, hvaremot genom det inskränkande tolkningssältet det komme att stå i två Stånds skön att göra nästan all möjlighet att komma till några beslut om intet, genom att vid alla tillfällen då två Stånd stannat emot två neka att votera uti förstärkt Utsk.
Se vi till den närmaste tiden, sä tinna vi, att K.
St. beslutat, att icke afsluta statsregleringen förr än denna fråga är bragt till slut.
Om nu 2 Ständ säga, att förevande fråga är förfallen, derigenom, att 2 Ständ stannat emot 2, men de 2 andra Stånden åter pä grund af 69 §, icke anse frågan enligt grundlagens bud afgjord förr än votering i förstärkt StatsUtsk. försiggått, sä kan derigenom mycken svårighet uppstå för afslutandet af stalsregleringen.
Man har slutligen emot den uppställda voter:spropos:n åberopat presterskapets privilegier.
För min del finner äfven jag, att presterskapets privilegier lill en viss grad äro angripne.
4 § af desse privilegier innehåller nemi.: ”Afven stadfästes hvad presterskapet härtill njutit uti kyrkoherbergen af konungstionden, som lill biskoppars, superintendenters, professorers, lectorers, rectorers och conrectorers, kyrkoherdars och predikanters i städer och på landsbygden, samt andre kyrko- och skolebetjenlers, hofpredikanters, domkyrkors, kyrkor och hospitalers underhåll och lön förordnadt är, samt alltid blifver dem utan någon afkortning förbehållet så att inga rågar skola af deras lön afdragas och förminskas ej eller af kyrkorncs vin och byggningssäd”.
”Landsbo' och kronobetjenter få ej tillegna sig någon disposition öfver academiers, gymnasiers, skolors och hospitalers dem enskilt förlänte, kyrkoherbergen och hvari inga andra stater ega del, ej eller öfver kyrkorues vin och byggningssäd, presterskapets tionde, vederlags- och underhållsspannemäl, och dem, som detsamma är anslaget under namn af öfvermåls efterfrågande, transporterande till andra kyrkoherbergen, eller hvad eljest föregifvas kan, något mehn och hinder i dess fria och oafkortaile uttagande tillfoga.
Freslerskapet i Skåne, Halland och Blekingen och Bohus
Län skall efter fredsfördragen och Malmö recess under vanlig frihet behålla dess prestgårdar, mensal-rättigheter och annexer med all fragt, landgille, städsmål, åker och arbete deraf jemte de inkomster och förmåner, som de efter bemälde fridsfördrag och recess af ålder haft; rättandes sig presterskapet i Skåne och Halland i dess uppbörd och inkomst alldeles efter den på denne riksdag gjorde Förordning”.
Vidare lyder 14 § sålunda: ”Eho, som spannemål Den 23 September f. m. 379 tir kyrkoherbergen af kronan till lön och underhåll bekommit, och den härefter njuter, bafve, efter lag och förre resolutioner, makt att lata äboerne, som kyrkofonden utgöra, föra den till en eller annan ort inom lagsagan, antingen lill nästa köpstad eller hvarthelst det faller honom beqvämligast, som spannemålen tillkommer, för hvilken tionde, såväl som andra utlagor, de skola betala porttullen, när den genom någon tull föres, men eljest intet.
I Skåne, Halland Blekingen och Bohus
Län förblifver häruti efter gammal vanlighet”.
Nu har StatsUtsk. uti förevar.-de punkt föreslagit, att alla räntor skola förvandlas till en fix penningeränta och således icke blott kronans behållna räntor utan äfven de indelta.
Det är följaktligen tydligt, ali en dylik förvandling måste hafva inverkan på presterskapets indelta spanmälsräntor.
Man kan alltså icke utan presterskapets begifvande vidtaga någon förändring med sältet för utgörandet af dess indelta spanmål såsom deremot skyddad af privilegier.
En värd talare har härvid sagt, att presterskapets rättigheter i denna fråga icke kunna serskiljas från Statens, i thy att ett hemmans räntor kunna vara indelte till en del ål presterskapet och till en del åt andra.
Dm den värde talaren i denna slutledning haft rätt så måste naturligtvis frågan anses förfallen; ty derföre att man önskar en förenkling af grundskatterna får man väl icke träda presterskapets privilegier och rättigheter för nära.
Jag tror likväl icke, att det oskiljaktiga sammanhang, som den värde talaren förmenat, äger rum, ty då såsom han sagt, ett hemmans räntor äro till en del indelte åt presterskapet och till en annan kronan behällne, sä bör väl deraf icke blifva annan följd, än alt den del af räntan, som blifvit indeld, fortfarande utgöres på samma sätt som hitintills, i händelse PresteSt. icke vill medgifva, att dess räntor undergå enahanda förvandling som kronans behållna.
Förhållandet blir då icke annat, än att den indelta räntan utgår in natura och den kronan behällne i penningar efter Utskis förslag.
Då presterskapets privilegier äro af frågan beroende, får man visserligen på intet sätt träda dem för nära, men deraf följer åter ingalunda att större del af frågan än som inbegripes under dessa privilegier, icke får afgöras i förstärkt StatsUtsk.
Enl. min åsigt hade StatsUtsk. bordt föreslå voter:spropos:n öfver endast de räntor, hvilka icke skyddas af presterskapets privilegier, och örn StatsUtsk. så förfarit hade PresteShs privilegier icke blifvit förnärmade och frågan uti allt, hvad den icke rörer dessa previlegier, erhållit den behandling, (»9 § Reg.F. föreskrifver, hvarföre jag nödgas vördsammast anhålla om återremiss af denna voter:spropos.
Hr Printzensköld har uti sitt sednare anförande förmodat, alt jag förbisett frågans beskaffenhet att vara beroende af K.
M:s nåd. sanction, och den värde talaren har af denna omständighet dragit den slutsats att någon votering i förstärkt StatsUtsk. icke bör äga rum.
Härvid anhåller jag, alt få erinra, att jag ingalunda förbisett detta förhållande, men jag har icke ansett något yttrande härom behöfligt, emedan om Ständerne fatta hufvudsaklig! beslut i frågan, det sedermera skulle ankomma på K.
M. att deråt gifva Sin sanktion eller icke.
Lagerbjelke har fullständigt åda - 380 Den Ti Seplember f. m. galagt, alt frågan är af den beskaffenhet, att om densamma bör voteras i förstärkt StatsUtsk., hvarföre jag anser mig icke betiöfva yttra något vidare derom.
I afseende pä en här gjord anmärkn. alt ensamt den omständigheten, att StatsUtsk. behandlat frågan, ej kan föranleda till votering, vill jag hafva erinrat, att hvarken jag eller, så vidt jag hört, någon annan framkastat ett dylikt argument, och således saknar detsamma all tillämpning uti denna fråga.
Jag har yrkat och yrkar fortfarande att votering skall äga rum derföre, att frågan är en statsregleringsfräga men icke derföre, att hon blifvit handlagd af StatsUtsk.