Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan förut, då jag hade aran yttra mig, önskat att nuvarande tulltaxa måtte antagas såsom basis för den blifvande tullbevillningen, och jag får nu förnya samma önskan likväl med den skillnad, att de Hrr, som önska afgifva anmärknrr emot tariffbeslämmelserna, må ega rättighet, att innan taxan företages, upgifva hvilka artiklar de önska att få på något sätt förändrade, hvilket jag tror är ungefärligen detsamma, som Hr von Hartmansdorff yttrat.
För att gå mina motståndare till mötes, ehuru jag icke fullkomligen gillar denna princip och tror att den i förstärkta StatsUlk. kommer att medföra föga lindring, då BorgareSt. har följt den andra principen, så vill jag likväl instämma 470 Den 4 Juni f. m. deruti, att endast vissa punkter utaf taxan må blifva föremål för öfverläggning och för resten den gamla bibehållas, men anhåller att få några minuters rådrum, för att tillse hvilka dessa artiklar äro, äfvensom de artiklar, för hvilka Utsk. har förvandlat den högst osäkra procentberäkningen till en beräkning efter vigt eller någon annan bestämmelsegrund.
Med det förbehållet skall jag äfven meddela den upgifl, som Hr von Hartmansdorff önskade.
Det kan naturligtvis icke komma i fråga, all icke, om någon ledamot begär del, detta betänk, skall punktvis föredragas, men om i den första punkten, som nu är af Hr Frilen o.
Landtm, föredragen, Ståndet skulle fatta ett sådant beslut, hvarigenom Ståndet t. ex. bibehöll den gamla tulltaxan, hvilket är Ståndets fullkomliga rättighet efter i denna punkt afhandlas den väckta frågan örn bibehållande af denna tulltaxa, så blir följden att någon föredragning af de öfriga punkterna ej kommer i fråga enär R. o. Ad. då redan hade fattat beslut öfver alla de frågor, som i Utslcs betänk, sedermera förekomma.
Jag tror således ätt Hr Rosenblad har sin rätt bevarad, om han lyckas vinna i den första frågan, som R. o.
Ad. eger att enl.
Palmstjernas förslag afgöra nemi. om R. o. Ad. vill bibehålla den nn gällande tulltaxan, med undantag af vissa särskildta punkter, ruride hvilka R. o. Ad. sålunda skulle komma att särskildt besluta.
Jag har, med afseende på del förhållande, att säkerligen hela tulltaxan kommer alt afgöras i förstärkt StalsUlsk., icke ansett tjenlig!, alt uptaga R. o. Ad:s tid med att särskildt genomgå alla de olika punkterna, ty jag medgifver, alt de förändringar, sorn der äro föreslagna, gerna kunna upskjutas ännu en riksdag, ulan ali någon våda deraf upstår; men jag har deremot också undantagit några få artiklar nemi. dem, rör:de hvilka förbud f. n. finnas i taxan uplagna, hvilka jag önskar må komma under R. o. Adis serskildta öfverläggning.
Min anhållan är derföre att R. o. Ad. ville besluta alt bibehålla nu gällande tulltaxa med undantag af de artiklar, för hvilka förbud f. n. finnes i taxan uptagna, samt af dem, i hvilka tull-lindringar förekomma, äfvensom alla andra frågor i hvilka R. o.
Ad. vill serskildt besluta.
Jag anhåller att denna propos. måtte blifva särskild framställd, såsom en kontrapropos. till deri, som Frih. Palmstjerna begärt.
I fall Bevilln.Utskis tulllaxe-förslag hade af Hr Frih. o. Landtm, varit föredragit, sä skulle Hr Rosenblad haft rätt att få den begäran framställd, hvarom han hos Hr Frih. o. Landtm, gjort hemställan, äfvensom det hade varit R. o.
Adis ovilkorliga pligt, att deröfver besluta, men då tulllaxe-förslaget icke är föredraget, utan endast föredragning skett af 3:ne riksdagsmäns motioner derom, ätt gamla tulltaxan skulle oförändrad bibehållas, och denna fråga således utgör ett helt för sig utan, egentligt sammanhang med Bevilln.Utskis tulltaxe-förslag, sä lärer också denna fråga kunna komma under pröfning och ingenting hindrar R. o. Ad. att, om Utskis utlåt, röride dessa motioner vare sig med eller utan votering besluta.
Jag anhåller säle - Den i Juni f. m. •, 471 des, ali Hr Frih. o. Landtm, täcktes till Siandet göra propos. på del förslag, som Frih.
Palmstjerna framställt, emedan jag anser det vara grundlagsenlig! så att icke, hvad Hr Frih:n o. Landtm, yttrat, ang:de innehållet af 54 § Riksd.Ordn. på detsamma eger någon slags tillämpning; ty der handlas om en enda fråga, hvilken icke är skiljd i några delar och således lärer den åberopade §:u på sätt jag nyss haft äran nämna, icke här vara tillämplig.
Det är olvifvelaktigt ganska rigtigl, ali man eger rättighet att yrka delning i ett ämne, så att del blifver punktvis föredraget.
Om således någon här hade yrkat, alt hela taxan skulle i sin helhet föredragas, sä tror jag att ett sådant yrkande icke kunnat bifallas derest någon annan yrkade föredragning punktvis.
Då emedlertid den första punkten i betänk, innefattar ett beslut om saken i sin helhet, så tror jag icke att den omständigheten, alt möjligen eli sådant beslut prejudicerar de följande punkter, hindrar att man kan fatta ett beslut i anledn. af den framställning, som Utsk. gjort uti den 1 punkten, ty del tror jag lemligen ofta förekommer att ett beslut i en punkt utfaller så, att åtskilliga andra punkter förfalla.
Min lanke är således den, att det icke strider emot formen alt denna punkten framslälles och att R. o. Ad. deröfver fatlar det beslut, som deni för godt synes.
Detta i afseende på formen.
I afseende på saken, så vill jag hafva äran tillkännagifva att jag visserligen icke förnekar, alt möjligen i den gamla tulltaxan någon jemkning kan vara behöflig, men på andra sidan tror jag att hvarje förändring i en tull-lagstiftning eller i näringsfrågor i allmänhet redan i och för sig sjelf är en olägenhet; ty det är gifvet, att de förhållanden, som derigenom upstå, medföra rubbningar af näringarne, intilldess de åter hinna all jemka sig efter hvarandra och att hvarje sådan rubbning är en olägenhet.
Detta är icke sagdt för att på denna grund bestrida alla möjliga förändringar, men det blir åtminstone för mig ett skäl att med serdeles varsamhet välja tidpunkten för sådana förändringar.
K. M. har vid denna riksdag icke funnit skäl, att inkomma med förslag till ändring i tulltaxan i allmänhet, ulan har inskränkt
Sig lill en ganska väsendtlig bestämmelse, nemi. den om lull-lindringarnes uphörande. ålin ståndpunkt är f. n. dermed öfverensstämmande, hvilket är detsamma som att jag för min del icke yrkar några andra ändringar i den nu gällande tulltaxan än i nyssnämnde hänseende; hvarföre jag icke heller har att yrka någon serskild föredragning af de skiljda punkterna, utan hufvudsakligen sluter mig till den mening, som Frih.
Palmstjerna här har framställt.
Jag tillåter mig vördsamt fråga huruvida ett bifall till den framställning, som Frih.
Palmstjerna har gjort, hindrar den partiella pröfningen af de förändringar i tulltaxan, som blifvit af Bevilln.Ulsk. föreslagna.
För 472 Den 4 Jani f. m. den händelsen alt sä är, får jag anhålla, att den ordning, sora jag förutsätter, vara den rätta, nemi. att betänk, punktvis pröfvas, hlifver iakttagen.
Skulle deremot ett bifall till Frih.
Palmstjernas framställning icke hindra en sadan partiell pröfning, så har jag ingenting att deremot erinra.
Jag anser för min del, alt derest R. o. Ad. bifaller Frih.
Palmstjernas förslag, så kan icke sedermera någon pröfning förekomma af de särskilda artiklar i tulltaxan, hvilka Frih:n icke undantagit.
Jag kan likväl icke linna att någons rätt derigenom hlifver förnärmad på annat sätt, än att den, som kommer i minoriteten, alltid hlifver öfverröstad af majoriteten, men det är hans olycka, att han råkar tillhöra minoriteten.
Således måste alla de, som skulle önska att få partiella förändringar i tulltaxan, naturligtvis afstå derifrån om Ståndet beslutar att i sin helhet bibehålla den nu gällande taxan, ty deraf följer alt några förändringar deruti icke kunna ifrågakomma.
Jag anser således att Hr Frih. o. Landtm, icke kan förmena Ståndet eller någon riksdagsman att begära bifall, afslag eller någon förändring utaf den framställning, som Utsk. har gjort i afseende på de väckta motionerna; men jag får uplysa, att min framställning skiljer sig från Frih.
Palmstjernas endast deruti, att jag önskat, att Ståndet äfven skulle taga under serskild pröfning, de artiklar, för hvilka förbud i nuvarande taxa förefinuas, hvilket jag anser egentligen derföre nödigt, att, för den händelse K.
M. skulle vilja uphäfva dessa förbud, R.
St. hade gifvit K.
M. någon ledning för de tullsatser, hvilka R.
St. anse för sådant fall böra åsältas.
Jag får nu äran upläsa de artiklar, hvilka jag önskar att få föredragna, afstående, i händelse man så vill, ifrån allt yrkande, att de andra må uptagas till serskild pröfning.
Dessa artiklar äro följande:
Uti Införsels-Tariffen:
Böcker.
Fisk, Lax saltad.
Gutta Percha.
Hudar och skinn, ej hänförliga till Pelsverk.
Jern.
Metaller, Marinmetaller.
Porslin.
Skomakare-arbeten.
Den i Juni f. m. 473 Snörmakare-arbelen.
Uli Utförsels-Tariffen:
Ved. samt slutligen lulltaxe-underrättelserna, i fall Frih.
Patmstjernas förslag äfven sträckt sig till att bibehålla dem oförändrade.
Oer innefaltas likväl några af de aldramesl nyttiga förändringar.
Jag anhåller att, i anledn. af derom fattande beslut, få uptaga den vigtiga fråga, som skulle ligga lill grund för oförändradi bibehållande af 1848 års tulltaxa angsde nödvändigheten, alt tulltarifferna länge mä ega bestånd, för alt gifva säkerhet åt industrien.
Jag erkänner denna grundsats vara ganska vigtig, men deremot medgifver jag ingalunda att förbättringar böra uteslutas.
Icke heller erkänner jag, att bibehållandet af det prohibitiva system, som under en längre tid legat till grund för våra tullförfatlningar, kan vara lämpligt.
Man har i detta ämne omständliga och utarbetade betänk:n, åsyftande alt ordentligt reglera vårt tullsystem, hvilket allt sedan 1840 års riksdag varit å bane och hvarigenom jag tror att man skulle göra våra fabriker en synnerlig tjenst, ty de, som lita på ett sådant system hafva icke längre säkerhet än till 1854 och en förändring hänger alltid öfver deras hufvud.
Jag tror, att man äfven gör deras intresse en stor tjenst, genom att en gåDg sluta denna strid, att en gång vidtaga och komma lill ett rationellare system i detta afseende, hvilket betryggar konsumenten dess rätt och gifver åt de Svenska kapitalerne och industrien den riktning, som naturliga förhållanden anvisa, samt derjemte lemna ett nödigt skydd åt de industrigrenar, som under de gamla förhållanderne hafva npkommit.
Jag tror, alt uptagandet af denna fråga är en vigtig sak samt att all industri är bäst tjent dermed.
Jag får nu i minnet återkalla, att redan vid 1823 års riksdag uttalade Sveriges Rikets Ständer lill Sveriges Konung den åsiglen, att en friare tull-lagstiftning borde införas i vårt land, alt i allmänhet förbndssystemet måtte uphöra och i stället gifva vika för ett billigt skyddssystem.
Jag får härvid förklara, alt jag ingalunda är en sådan absolut anhängare af ett fritt system, att jag icke skulle anse, att vid de tullbestämmelser, som böra komma i fråga, icke endast systemet, utan äfven alla de förhållanden, som dermed ega gemenskap, måste tagas i afseende, när lullförfaltningarne i de speciella punkterna skola göra sig gällande, och att således, om der finnas serskilta orsaker, som äro öfvergående, så skall jag icke draga i betänkande att, ehuru jag i allmänhet är emot tullförbuden, der göra ett undantag.
Jag vill nämna ett exempel, för hvilket jag förut varit benägen, att göra ett sådant undantag, om icke Svenska Regeringen redan för ett par år sedan hade gjort det alldeles omöj - 474 Den 4 Juni f. m. ligt.
Del förslå, som ligger till grund för allt ling här i vårt land är nemi. vårt sjelfförsvar.
Man har allt sedan Konung Johan Ilhs tid varit mycket angelägen att se till, att, efter krutets upfinning, de nödiga materialierna för dess frambringande icke måtte saknas.
Man gjorde efter Finlands förlust ganska stora upoffriugar, för att inläsa salpeter med mycket höga priser, men i sednare lider har detta uphörl, så att den inhemska salpeter tillverkningen icke kan lemna den nödväudiga tillgången för de vanliga behofven.
Regeringen har sjelf varit nödsakad att tillintetgöra förbudet och låta införa varan utrikes ifrån.
Hafva vi en gång erkänt, att man på vissa orter bör hafva tillräckliga förråder vid krigs inträffande, så har jag naturligtvis icke någon förmåga, såsom enskild riksdagsman, att lägga mig emellan i detta fall och kan således icke hafva något emot uphörandet af förbud emot införsel af salpeter.
Der icke sådana serskildta omständigheter förefinnas, så anser jag att man bör utgå från den grundsats, sorn 1823 års Ständer uttalat och på hvilken vi i öfver 20 är arbetat genom att allt efterhand gifva stötar åt det gamla förbudssystemet.
Represeutaulerne för de vigtigaste af de industrigrenar som trott sig behöfva förbudets skydd, och som kanske kunna framföra de åtminstone sannolikaste farhågorna i händelse detta skydd skulle uphöra, nemi. för vår klädest ill verkning, förklarade vid 1840 års riksdag, att om de under 10 års tid finge på sig skyddet af ett förbud, så skulle de anse sig icke vidare behöfva delta skydd.
Dubbla tiden har nu förflutit oell böra de nu std färdiga, alt vidtaga ilen slutliga regleringen, som skulle gifva säkerhet för en bestående tull-lagstiftning.
Vid 1840 års riksdag framställdes af Regeringen ett förslag i delta afseende lill R.
Vid 1848 års framlades ett ungefärligen lika förslag, likasom del förra, utgående från handelsfrihels-systemet till R.
Sedermera kommo under den riksdagen, politiska förhållanden, som gjorde att betänkligheter hos R.
St. och äfven jag tillstår att jag delade dem och således äfven medverkade dertill att man icke vidtog någon åtgärd för att gifva verkställighet åt det K. förslaget.
Det var nemi. de skakningar, som egde rum uti hela samhällsbeståndet efter revolutionen i Frankrike och de Tyska oroligheterna.
Då var det vigtigt att undvika allt som kunde väcka oro.
Icke var det af fruktan, att fäderneslandet skulle öfversvämmas af utländska tillverkningar, som skulle säljas för underpris, ehuru sådane skrik visserligen egde rum, men det var genom det inflytande, som vissa personer derigenom kunde hafva på folkklasserna för all vigla up dem och tillställa oroligheter.
När man påminner sig allt della, så måste man medgifva alt de starka påkänningar, som funnos 1848 hafva gifvit vika och all således den farhågan, som då förmådde mig och många andra att 1848 gå stillatigande förbi Regeringens förtjenstfulla förslag, dessa farhågor finnas numera icke.
Med ledsnad bekänner jag, att jag anser mig såsom riksdagsman böra uttala detta — med ledsnad har jag hört att Svenska Regeringen trädt ett steg tillbaka ifrån de förtjenstfulla åsigter, som den under loppet af 27 år förut har Den 4 Juni f. m. 475 ådagalagt till fördel, icke endast för Svenska konsumenter men äfven för Sveriges näringar, ty de Svenska näringar, som varit skyddade af införselförbud hafva aldrig gjort så stora framsteg under förbudstiden, som sedan förbuden blifvit uphäfna.
Såsom exempel derpå ber jag att få anföra våra fabriker och serdeles bomullsspinnerierna.
Hvilka framsteg de hafva gjort, sedan garn blifvit tillåtet till införsel med successivt nedsatt tull, torde en hvar af eder veta, och jemför man huru de sågo ut 1840, jemför man äfven hvad del sisla förbudet, nemi. på socker har verkat, ehuru myckel deröfver skreks.
Då raffinadsockret tilläts till införsel i Sverige emot en så låg lull som 5 sk., så var jag naturligtvis den enda, som hade mod alt uttala ett sådant tillstyrkande.
Följden af della beslut har icke varit alt något enda sockerbruk gatt under, utan tvertom har eli stort sådant brok blifvit byggdt sedan den tiden i Götheborg hvilket torde vara ett fullständigt bevis derpå, att den inhemska sockerfabrikationen har ett tillräckligt skydd emot den allmänna tällan, som i denna näring förekommer.
Om en extra tällan eger rum, såsom förhållandet nu är, från ett angränsande land, så hoppas jag ali åtgärder vidtagas deremot.
Jag vill icke ingå uti vidlyftigare bevisning ehuru jag skulle kunna göra det.
Det kan likväl icke annat än vara min mening att det vore af nytta förSvenska industriel) i alla dess delar, om man en gäng afslutade stridsfrågan, sedan man en gång begynt densamma hvarigenom säkerhet kunde gifvas ål industrien.
Jag tillstyrker således att R. o. Ad. hvad denna fråga om förbuden angå, må instämma med de tvenne Stånd, sorn hafva beslutat deröfver.
I afseende på pröfning af taxan sä vill jag medgifva att man i alla öfriga punkter vidhåller den gamla taxan.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att de Hrr ledamöter, som ville yttra sig, matte dervid inskränka sig till den nu förevaride formfrågan och icke inlåta sig i diskussion om hufvudsaken.
En talare har här till Hr Frih. o. Landtm, framställt en fråga, som jag naturligtvis hvarken vet om eller huru den blir besvarad, men jag anser för min del den frågan temligen tydligt besvara sig sjelf.
Det är klart för hvar och en, som läst Bevilln.Utskis betänk., att Ulsk. i första rummet hemställt huruvida Ståndet godkänner den af Utsk. uttalade öfvertygelsen, att de 4 motionerna om bibehållande af den gamla tulltaxan icke böra antagas.
Denna fråga kommer sålunda efter mitt förmenande rättvisligen, formenlig! och helt naturligt till en början under Ståndets pröfning.
Palmstjerna bar framställt ett förslag, som efter min upfattning hufvudsakligen går ut på att utröna huruvida R. o. Ad. vill instämma uti Ulskis yttrade åsigt eller icke.
Det torde väl icke förmenas
Ståndet rättighet, att i detta afseende uttala sin åsigt, och skulle dervid Ståndet vilja understödja den af motionärerna hyllade meningen, då faller det sig väl tydligt att ingen, vare sig Hr Rosenblad eller någon annan 476 Den 4 Juni f. m. ledamot, är förhindrad att låta upläsa förslaget från perm till perm, men lika gifvet är del i detta fall såsom i alla andra, att i sådan händelse, när t. ex. artikeln Agat, som är den första, i afseende hvarpå förändring är föreslagen, här förekommer, och det befinnes att den nu föreslagna tulltaxan är olika med den gamla, så kommer Hr Frih. o.
Landtm, på grund af Ståndets förut fattade beslut, att förklara, att fråga om förändring härutinnan förfaller.
Så simpel och klar är den saken.
Sådant händer alla dagar och måste hända, att när Ståndet fattat beslut öfver en föreg:de fråga, så förfaller en eller annan efterföljande fråga på grund af det beslutet, och jag kan för min del icke finna annat än att den fråga, sora Hr Dalman framställt, besvarar sig sjelf och att Ståndets räll aldrig kan sältas i fråga, att tala och besluta om den första punkten, sora Utsk. framställt till öfverläggning.
Jag skulle tro, alt om vi finge afgöra den sak, som nu verkligen utgör föremålet för diskussionen, så kunde mycket onödigt tal undvikas.
Jag hade önskat att Ståndet vidblifvit den gamla tulltaxan med de undantag, som Frih.
Palmstjerna upgifvil, men då detta icke skett, utan åtskilliga ledamöter önskat öfverläggning om vissa artiklar, så kan jag, såsom jag förut nämnt, icke upoffra den motion jag väckt, rör:de förhöjning af tullen på Ost.
Då de öfriga här upnäranda artiklar komma att föredragas, vill jag äfven hafva den nyssnämnde uptagen.
Emellertid hemställer jag till Hr
Dalman, att han mätte likasom Hrr Rosenblad och Printzensköld gjort, upgifva hvilka de föremål äro, hvaröfver han önskar serskild öfverläggning. R. o. Ad. kan då undvika att genomgå de öfrige punkterna hvilkas särskilda pröfning ingen begärt.
Då det skulle kunna sägas att del beslut, hvaruti jag anhållit om Hr Frih. o. Landtm» propos. skulle inskränka de ledamöters af R. o. Ad. rätt, att få en och annan af dem vigtig ansedd punkt af tulltaxan särskild pröfvad, så vill jag icke yrka något som kan på ett eller annat sätt inskränka yttranderätten i afseende på de punkter, som någon ledamot af R. o. Ad. önskar göra lill föremål för pröfning; men jag anhåller ali de frågor, som Hr Rosenblad ansett böra blifva föremål för serskild pröfning, måtte blifva uplästa, på det att jag må kunna se huru och i hvad mån jag finner mig befogad alt yrka något i detta afseende och att jag sedermera måtte återfå ordet.
Hr Rosenblads upgift å de delar af tulltaxan, hvilka han ansåg böra blifva föremål för serskild pröfning, blifvit upläst, yttrade Frih.
Pa 1 rast je r na:
Då antalet af de artiklar, som Hr Rosenblad vill hafva till föremål för serskild pröfning icke är serdeles stort, så vågar jag hemställa till R. o. Ad., huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja medgifva, att dessa komma under serskild pröfning, äfvensom lull-lindringarne och de lullbestämmelser, som be - Den 4 Juni f. m.
477 ro på dem, men atl för öfrigt den nu gällande tulltaxan blifver oförändradt bibehållen.
Om R. o. Ad. behagar fatta detta beslut, så blifver öfverläggningen åtminstone betydligt kortare än om vi skulle punktvis tillvägagå med alltsammans.
Hvad för öfrigt Hr Rosenblads anförande vidkommer, så är derom mycket att säga och jag skall för min del icke underlåta att, när vi komma lill de särskilta punkterna, derom yttra mina tankar.
Då jag med min framställning hufvudsakligen åsyftade att icke ett prejudikat här skulle lemnäs derom, att en ledamots rätt, att yttra sig öfver punkterna, blefve förqväfd, men nu finner alt Frih.
Palmstjerna på ett så loyalt sätt har gått denna önskan till mötes i sitt förslag till behandling af denna fråga, så vill jag, för att lindra R. o. Ad:s besvär, icke tillägga någon artikel till dem, som Hr Rosenblad har begärt att få underställa R. o. Ad:s pröfning, och önskar alt för öfrigt den gamla tulltaxan må bibehållas.
Jag skall också gå in på Hr Rosenblads förslag, men då anhåller jag att dertill måtte läggas alla de artiklar, hvarom jag önskat serskild pröfning, nemi. de, vid hvilka f. n. förbud finnas i tulltaxan utsatta.
Palmstjerna : Emot Gr.
Gyldenstolpes nu gjorda framställning har jag ingenting alt erinra, men jag tror, att alla de artiklar, hvarom Gral nu framställt sin begäran, innefattas bland dem hvilkas föredragning
Hr Rosenblad har begärt, men äfven i motsatt fall medgifver jag deras uptagande.
Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o. Ad., att för framtiden fastställa nu gällande tulltaxa, med undantag för de delar deraf, om hvilkas uptagande till serskild pröfning yrkande under denna diskussion blifvit framstäldt, samt att således till serskild pröfning endast skulle uptagas de af Hr Rosenblad upgifna artiklar, den af Hr von Hartmansdorff upgifna artikeln Ost, frågan om tull-lindringarnes uphörande jemte de sladganden, som deraf kunde föranledas, samt de artiklar för hvilka in- eller utförselsförbud f. n. äro gällande.
Bland de artiklar, hvilka följaktligen skulle blifva föremål för serskild pröfning, förekom enl. alphabelisk ordning först Band.
I fråga om denna artikel yrkades dels bifall lill Utsk:s förslag, dels bibehållande af nu gällande lullsladganden, hvarefter R. o. Ad., sedan först propos. till bifall å Utsk:s förslag blifvit framställd men besvarad med starka nej, jemte några få ja, beslöt att nu gällande tulltaxa äfven i afseende på denna artikel borde förblifva oförändrad.
Då härefter förekom artikeln Bränvin och Sprit, anmärktes och beslöts att frågan om tull-lindringarnes uphörande, såsom inverkande på lullsatserne för denna artikel, borde först företagas; hvadan nu föredrogs Utsk:s hemställan, att R.
St. mätte, « en - 478 Den 4 Juni f. m, lighet med K.
M:s förslag, besluta, att de i 34 § af underrättelser ne till gällande tulltaxa Svenska sjöfarten på ajlägsnare orter beviljade förmaner af lindring i lull samt handelsoch sjöfar ts-afgifter skola frän och med början af är 18S3, hett och hållet uphöra:
I fråga härom upstod följande diskussion.
Denna fråga, om tull-lindringarnes uphörande, är af den invecklade beskaffenhet att åtminstone jag för min del har svårt att deruti fatta ett beslut; men uti den framställning, Utsk. nu har gjort, har jag icke kunnat finna tillräckliga skäl för instämmande i det beslut, hvaruti Utsk. i sitt tillstyrkande har stannat.
Om sålunda icke andra mera bindande skäl blifva anförda, hvilket måhända icke uteblifver ifrån de ledamöter, som ega närmare sakkännedom i detta ämne, så vågar jag icke instämma i Utsk:s förslag ulan begär afslag derpå.
Det förefaller mig besynnerligt attFrih.
Palmstjerna nu icke skulle kunna godkänna detsamma, som han godkände år 1845.
Då hade Bevilln.Utsk. i sitt betänk, föreslagit att öfverlemna åt K.
M. att efter godtfinnande partiell minska eller öka tull-liudringarne om den Svenska sjöfartens och handelns intressen så påfordrade.