Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är sant, att nämnde inrättning ej äger någon rättighet dertill, och att det varit af frivillig gunst, som
Riddarhussalen under mångå år för berörde ändamål varit upplåten; men jag tror, att, då Riddarhuscassan sådant medgifver, det vore R. o. Ad. värdigt, att en måttlig gåfva lemnades som skadeersättning för den hittills gifna tillåtelsen lill denna sals begagnande.
Ilr von Troil, Samuel Gustaf:
I afseende å det tillägg lill Hr von Hartmansdorffs motion, som Frih.
Palmstjerna yrkat, så vill jag derom ieke yttra mig.
Något hvar torde hafva sig bekant, huru många olägenheter som uppslå deraf, alt Riddarhussalen upplåles till ifrågavarande ändamål, icke blott derigenom att, som man vet, vapensköldarne förkomma, utan äfven hufvudsakligen deraf, att, när vintertiden salen skall uppeldas, uppkommer ett uppvärmande af murarne, sorn är menligt icke mindre för husets bestånd, än för här hängande sköldar.
För min del vill jag ej motsätta mig det till motionen gjorda tillägget, men tror, att
Frimurarebarnhus-directionen icke bör hafva någon svårighet alt finna en annan passande local för gifvande af ifrågavarande concert, och tillstyrker således motionen.
Palmstjerna föreslagna tillägg nödgas jag bestrida, såsom innefattande ett åtagande af ep för all framtid gällande beskattning.
BeträlFande den hufvudsakliga motionen, önskar jag, att densamma måtte afslås, enär den anledn., som ligger till grund för densammas väckande, eller förlusten af en eller annan vapensköld, är alltför obetydlig, för att böra leda till en förändring i eli bruk, som i långliga tider fortfarit, både till gagn för Frimurarebarnhuset och till beqvämlighet för allmänheten.
Jag afstyrker således bifall till motionen. ‘ Frih. Cederström, Jacob: Samtlige de ledamöter, som talat i ämnet, hafva erkänt motionens riktighet, och att afsigten 10 II. 87 CtlO Den 21 M aj f. m. dermed är Riddarhusets bestånd.
Beträffande det af Frih.
Palmstjerna, Nils, väckta tillägget, alt Riddarh.cassan skulle, så till sägandes, göras till tri huta i r åt Frimurarebarnhuset, så kan jag alldeles icke biträda detsamma.
Riddarhusets medel äro jemväl till fromma ändamål disponerade, och jag finner det ingalunda lämpligt att tillstyrka någon anvisning derå lill ersättning för den förlust, sorn möjligen kan komma att drabba Frimurarebarnhusets cassa, om den skulle få vidkännas hyra för local, lill hållande af den ifrågavarande concerten, sorn kan hållas i någon af stadens kyrkor, då Barnhuset blir i tillfälle att sälja långt flere biljetter än till Riddarhussalen, och sålunda få förlusten mer än ersatt.
Den händelse, som gifvit Hr von Hartmansdorff anleda, till sin motion, är allmänt känd; men såsom varande ganska obetydlig, torde den icke förtjena något afseende; och då under så många år, håde mellan och under riksdagar, R. o. Ad. för ifrågavar. ändamål upplåtit sitt samlingsrum, kan jag pä intet sätt instämma i motionärens mening, hvilken jag tvertom tror borde helt och hållet bestridas, och i intet fall kunna antagas, så vida ej del tillägg, Frih.
Palmstjerna dervid föreslagit, skulle bifallas.
Hr von Troil har talat om den skada, sorn murar och vapensköldar skulle taga af rummets uppvärmning: ehuru kära dessa murar och sköldar äro för mig, så ligger likväl faderlösa barns bästa mig mera om hjerta!, om ett val dem emellan skulle komma i fråga.
Jag tillstyrker således det tillägg, som Frih.
Palmstjerna gjort, och önskar, alt det Höglofl.
Ståndet endast under detta villkor må bifalla Hr vou Hartmansdorffs motion.
Jag får den äran förklara, att anleda, till min motion icke varit den, vid hvilken man bär fästat sig, eller några vapensköldars borttagande, ty förlusten deraf är icke betydligare än alt hon lätt kunde ersättas, antingen af Riddarhuscassan, eller af den direclion, som haft salen sig til! begagnande upplåten.
Men jag har äfven såsom f. d. tjensteman vid Riddarhuset, haft erfarenhet af den skada, som concerter, särdeles den omförmälda, vållat.
Det är nemi. icke vanligt alt concerter gifvas under den kalla årstiden, förr än vid slutet deraf, då huset är alldeles genomkyld!, hvarvid, genom den mängd af menniskor, som äro församlade, och de många ljus, som upptändas, en så hastig och stark värma uppkommer, att fukteu rinner utför väggarna, och att den dyrbara taflan, som sitter här i taket, blir så våt, att vattnet droppar ifrån henne.
Det har t. o. m. händt, att prydnaderue vid taklisten lossnat.
Vapensköldarne, som hänga på murarne, hafva blifvit så angripna, att åtskilliga måst ommålas, emedan färgorna galt förlorade.
Trappor och väggar hafva blifvit söuderstötte af de bjelkar, som måst bäras in och ut till orchesterns uppförande; klädet på bänkarne å hela främre delen af salen har måst borttagas, för att ej af byggningsarbetet skadas, och Den 24 M a j f. m. 691 särskilda försigtighetsmått vidlagne lill alt mot skada skydda Frih.
Rihbings bildstod, som slår i främsta fcnslret.
Således och då jag ansett det vara olämpligt, att R. o. Ad:s samlingsrum utsattes för hvarjehanda skada och förfång, väckte jag, redan den tid jag var Ridd.kamererare, en dylik motion som denna, hvarvid då, som nu, gjordes erinringar, emedan man ansåg Frimurare-barnhuset höra tillgodonjuta den fördel det.
Ilinge haft.
Afven då tog man till skäl, att den godhet
Riddarhuset ifrån långliga tider bevisat denna inrättning, gåfve henne anspråk alt för alltid få åtnjuta densamma.
Men då var likväl den skillnad i förhållandet emot nu, att ingen motsvarande local, utom stora Börssalen, fans ali tillgå, hvilken icke alltid stod öppen.
Nu linnes vid Brunkehergs torg en sådan local, hvars ägare icke begär bättre än att få uthyra den för dvlika ändamål.
Förhållandet är följaktligen så förändradt, att jag kan hoppas bifall till min motion, hvarom jag också vördsamt anhåller.
Jag har med uppmärksamhet åhört Hr von Harlmansdorffs framställning, och deraf förnummit, huruledes Riddarhusets lyktor, trappgångar och äfven den i taket sittande taflan jemte Frih.
Ribbings bildstod tagit skada, i följd af de concerlcr, som hållits på detta rum.
Alla dessa uppräknade föremål böra visst vara i estetiskt hänseende ganska dyrbara så väl för mig som R. o. Ad.; men detta allt oaktadt får jag fortfarande äran förklara, att Frimurarebarnhusels bästa ligger mig åtminstone, och måhända flere af R. o. Ad:s ledamöter, mera om hjerta!.
Då Hr von Hartmansdorff icke tyckes medgifva, att det af Frih.
Palmstjerna gjorda tillägg hör den ifrågavarande motionen åtfölja, skulle jag vara benägen alt belt och hållet bestrida densamma; men då jag tror, att det föreslagna amendementet torde kunna vinna liera sympathier, får jag tillstyrka bifall till densamma med det tillägg, som dervid blifvit gjordt.
Visserligen har här blifvit nämndt, att vid Brunkehergs torg finnes en local, passande för dessa slags tillställningar, som här är i fråga, och hvars ägare ej skall begära något bättre än att få densamma uthyra; men jag får dervid upplysa, hvad jag tror mig känna, att dess begagnande hvarje gäng kostar 130 r:dr b:co; och det synes mig ej vara skäl alt tillskynda Frimurare-barnhuset ett afdrag af en så stor summa, på dea inkomst, barnhuset kan af Långfredagsconcerten skörda.
Jag önskar derföre, såsom jag förut nämnt, bifall lill motionen endast med det af Frih.
Palmstjerna framställda tillägg.
Mänga ledamöter hördes ropa på propos.
Jag skall ej med många ord förlänga discussioncn, utan endast upplysa, att under den tid af 7 år, jag hade äran vara ledamot af Ridd.- direct., var alltid, när man nalkades den tid då concerten för Frimurarebarnhusets räkning här skulle hållas, Frih. Klingspor, som bade omsorgen om Riddarhusets underhåll och följde re - 602 Den 24 Maj f. m. paralioncrne med särdeles nit och uppmärksamhet, bekymrad för de skador, sorn ständigt uppkontmo genom materialiernes transporterande fram oell tillbaka, för orcheslerns uppbyggande och genom arbclarnes vårdslöshet.
Utom det alt, på sätt sagdt blifvit, trappor, lyktor och hvarjehanda ornamenter skadades, intygades af sakkunnige män, att den vackra taflan här i taket skadades af hetta och fukt.
Jag instämmer i den af Hr von Hartmansdorff väckta motionen, så mycket hellre som en annan local till den ifrågavar. concerters hållande nu fiunes att tillgå; och vidkommande förslaget, sorn Frih.
Palmstjerna väckt, lorden bäst vara att 11. o. Ad. icke bestämmer något visst belopp, utan öfverlemnar den saken lill
Directionens godtfinnande.
Då jag förnummit, all jag icke fått något medhåll, så vill jag icke fortsätta milt påslående; men för den händelse att Frill.
Palmstjernas tillägg skulle beviljas, önskar jag åtminstone att det blifver bestämdt utsatt, att del icke är ovillkorligt åtagande för all framlid, utan endast ett godvilligt beviljande för en gång.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bilolle Hr von Harlmansdorffs ifrågavarande motion, oell biel' denna proposition besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. ti11- kännagaf, det lian trott sig finna, ali ja härvid varit öfvervägande.
Föredrogs LagUlsk:s d. 22 och 23 dennes på hordet lagda betänk.
N:o 128, i anledn. af väckt, motion, ang:de meddelande af eli stadgande derom, alt den af II.
M. bifallne förändring i lagens bestämmelser rör:de giftorätt ej mätte medföra retroactiv kraft.
För att kunna expediera ifrån RiksSt:n ända in i sista stunden af riksdagens tillvaro ankomna beslut, har Exp.Utsk. denna morgon varit samladt så länge detsamma enl.
Riksd.ordu. tilläts alt vara tillsammans; och då hvad denna fråga angår och beslutet derom, icke prot.utdr. ifrån mer än eli Stånd, eller BorgareSt., ankommit, och följaktligen det för Utsk. varit omöjligt att under sådant förhållande något i saken tillgöra, samt ett beslut hädanefter icke kan vinna någon verkställighet, hemställer jag vördsamt, om ej hela förslaget må förfalla.
Det var att förutse af den i går skedda bordläggningen af delta ärende, att inträffa skulle, det min motion icke skulle kunna få någon påföljd.
Då nu verkligen så skett, och Exp.Ftsk. numera är upplöst, torde intet anuat vara att tillgöra än alt lägga betänk, till handlingarne; åtminstone yrkar jag ej annat beslut af R. o. Ad. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., vid det af Gr.
Lagerbjelke upplyste förhållande, ausåge någon an - Den 24 Maj f. m.
G93 nan ålgård i fråga om förevar betänk, ej vara att vidtaga, än att lägga detsamma till handlingarne.
Då jag ej anmälte min reservation mot beslutet i fråga om förändring af en § i Ridd.Direcl:s inslruction, skedde det derföre, att jag ej dermed ville upptaga tiden, då ännu ett mål återstod att afgöra; men sedan Ståndet äfven öfver detta sednare ärende beslutat, må det vara mig tillålet att nu framställa min reservation emot den mening, som i den förra frågan gjorde sig gällande.
IT r von Hartmansdorff, Au g.:
Då en ledamot önskat all man måtte gifva, jag vill ej säga godlgörelse, men någon inkomst åt Frimurarebarnhuset, för den förmån, hvaraf detsamma gått i mistning, lager jag mig friheten hemställa, om ej R. o. Ad. skulle behaga förära en gåfva af 500 r:dr till oflanämnde barnhus.
P r o t o c o 1 ], hållna hos Hög-Ioflige Ridderskapct och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 183U Tolfte Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, 1834* Fredagen den i5 Augusti i83/ji.
Plenum 11. 9 f. m.
Justerades pleni-prottn för d. 24 sistl.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtskrs d. i f dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 23, med förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns beslut i anledn. af Utskrs under JV:o 17 afgifna förnyade utlåtande, angtde
Bankens öppnande till utvexling af silfver, beslöt R. o. Ad. att antaga den afUtsk. i nämnde memor. till R. o. Ad. framställda inbjudning.
Fortsattes den i plenum d. i3 dennes e. m. började föredragningen af såväl StatsUtskrs utlåt.
N:o 81, angrde regleringen af utgifterna under Riksstatens 3:dje hufvudtitel, som samma Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 2i5, i anledn. af erhållen återremiss å nyssnämnde utlåt. i8:de punkten.
Hr Möllerhjelm, Axel, uppläste följande:
Som det här af StatsUtsk. nu ånyo afslagna eller afstyrkta anslag af go,ooo r:dr b:co hufvudsakligen var afsedt att användas till ny uppsättning och underhåll af beväringsmanskapets materiel under de årliga vapenöfningarna, hvartill högst otillräckliga medelstillgångar hitintills funnits att disponera, torde det tillåtas mig att, innan H. R. o.
Ad. går att besluta öfver denna punkt, få lemna en kort öfversigt af nuvar. förhållandet med detta manskaps beklädnads-, remtygs- och utrednings-persedlar.
Capotterna af Engelsk tillverkning, små och snäfva, blefvo redan efter 1814- års campagne i nytt och brukbart skick manskapet tilldelade, och hafva under sedermera förflutna 20 år hunnit så alldeles förslitas, att manskapet, oaktadt persedeln årligen efter vapenöfningens slut blifvit lappad och lagad, numera hvarken anständigt eller mot regn och kyla är genom dessa capotter bevaradt.
Behofvet af nya capotter har vid flera tillfällen af KrigsColhm blifvit hos K. M. i und. anmäldt; men penningetillgångarnas otillräcklighet har gjort den föreslagna anskaffningen overkställbar.
De capotter, hvilka efter de två sista årens vapenöfningar blifvit casserade, hafva ej kunnat ur förråden, af brist på tillgång, med nya eller brukbar* ersättas; och om 4 Dea i5 Augusti f. ra. detta förhållande ännu några år måste fortfara, skola be värtsbataillonerna icke äga så många capotter i hvarje lä ger, som erfordras till vakters och posters skyddande mot nattens kyla, oberäknadt, att det öfriga manskapet nödsakas i tälten ligga klädt i jackorna, deraf denna persedels hastigare förslitning jemte minskad snygghet blifva de oundvikliga följderna.
Jackor hafva för omkring två tredjedelar af manskapets styrka, eller för circa i 1,000 man, under åren 1826— 1829 kunnat nya utdelas.
Efter, i de flesta fall, 7 a 8 års brukningstid äro dessa jackor nu hardt slitna och till en del vända.
Omkring 5,000 jackor, utlemnade redan år 1B14 > äro ännu i bruk, och det bör icke kunna väcka förundran, om dessa jackor, efter 20 års begagnande, äro så förslitna, att deras ersättande med nya af den högsta billighet påkallas.
Skulle, sådant förhållande oaktadt, anslag härtill förvägras, måste en del af bevärtsmanskapet inom kort blifva i saknad af äfven denna persedel.
Skärp af kläde och halsdukar af svart halfkläde — begge persedlarna af för flera år tillbaka aflagda modeller—, begagnas ännu af omkring -Jdelar af be värismanskapet.
Väl bar KrigsColkm, med användande af de sednare årens inskränkta tillgångar, låtit förse några batailloner med nya skärp af redgarn och halsdukar af pressadt Jäder; men det större antalet befinner sig ännu deraf i saknad, och mäste äfven fortsatt blifva det, så framt ej medel till nya persedlars successiva anskaffning varda beviljade.
Tschacots af brukbar beskaffenhet finnas endast vid Lifbevär:sreg:tet, de begge Skånska infanterireg:ternas samt Calmare reg:tes bevärtsbatailloner; allt det öfriga bevär:smanskapet är i saknad af denna persedel.
Så kallade filtmössor af äldre modell och föga användbar beskaffenhet finnas väl vid flera regtter för bevär:smanskapet att tillgå, äfvensom vid några bevärtsbatailloner tschacots af mindre brukbar beskaffenhet; men dessa persedlar stå endast och skyldra i förslagen, utan att kunna för activ tjenstgöring påräknas.
Brukbara klädes-eller s. k. släpmössor finnas deremot vid alla batailloner; men, med endast denna persedel försedd, kan bevär:synglingen icke ställas i linien med indelta soldalen.
Bandoler och ba n do
I er-r e m mar äro alla nästan utan undantag begagnade sedan bevärtsmanskapets första uppsättning och nu till större delen knappast användbara under de årliga vapenöfningarna: bandoleren äro af ålder och bruk förtorkade, utan form och icke utestängande väta; remmarna förslitna och för korta.
Att för fredstid i allmänhet förse bevärtsmanskapet med ny uppsättning af merberörde remtygspersedlar har likväl ej af KrigsCollrm varit åsyftadt eller i und. hegardt; men anslag måste efter mitt förmenande blifva nödvändigt att anvisa för en sådan upp - Den i5 Augusti f. 111. ä sättning åt infanteriregrternas gamla stam, hvars nu i bruk varande remtyg genom en sådan anstalt kunde åt bevärtsmanskapet öfverlemnas.
Törnis t rar och kopparflaskor befinnas i temligen brukhart skick.
Utom de af mig uppgifna facta, om hvilkas noggranna öfverensstämmande med verkliga förhållandet jag vågar med trygghet åberopa härvarande Ilrr Generalbefälhafvares, reg:tschefers och officerares vid indelta armeen vitsord, får jag tillika erinra om det högst betydliga behof af nya persedlar, som erfordras för det årligen tillökta antalet af bevärtsynglingar, som åter medför ett ytterligare, af en betydligare årlig complettering och persedelreparation.
Ehuru vid ett sådant förhållande det visar sig klart, att den utaf K. M. för KrigsCollegii departementet’ äskade tillökning, 90,000 r:dr b:co, är af ett oundgängligt behof påkallad, torde likväl vid nuvarande omständigheter det icke vara att hoppas, det hela ofvannämnde begärda tillökade anslag blifver beviljadt; men af yttersta nödvändighet är dock, såvida icke bevärtsynglingarnas helsa och trefnad skall uppoffras, att åtminstone en del af det begärda anslaget beviljas.
Jag anhåller fördenskull att få fästa H. E. o. Ad:s uppmärksamhet uppå de mot Utskts beslut i denna punkt afgifna, i min tanka ganska välgrundade reservationer, nemi.
Palmstjernns &c. &c., och begär, att E. o.
Ad. måtte för sin del besluta att 54,000 r:dr måtte årligen, i stället för de begärda 90,000 r:dr, till förstärkande af armeens materiel varda anvisade.
Ehuru med föga hopp om framgång, anser jag dock för min pligt att motsätta mig förhöjning af de anslag, som af StatsUtsk. blifvit föreslagna.
Det är visserligen tröstande att se Styrelsen, som vid början af riksdagen ansåg sig behöfva 90,000 r:drs tillökning i anslaget för armeens materiel, nu hafva så nedprutat detta belopp, att den anser sig hafva tillräckligt af 54,000 r:dr.
Derföre äro vi skyldiga Styrelsen erkänsla, synnerligast på detta rum, hvarest man ser Styrelsens anspråk på anslag så frikostigt fyllas.
Då emedlertid Styrelsen vid förra riksdagen begärde de nu till fortfarande föreslagna 70,000 r:dr för armeens materiel, uppgafs såsom föremål för desamma behofvet att förse förråden med beklädnad för beväringen, och detta föranledde mig, då detta utlåt, bär förra gången förevar till återremiss, att af StatsUtsk. begära en utredning, huru nämnde anslag af 70,000 r:dr blifvit användt, hvilken anmärkning StatsUtsk. säkert icke ens upptagit, ännu mindre besvarat.
Det vill dock synas mig, som ett af de väsendtligaste skälen för beviljandet af nya anslag vore, att Nationen och Eepresentationen ägde någon säkerhet, att de beviljade anslagen blifvit på ändamålsenligt sätt använda.
Att undanhålla Representationen upp - Ö
Den i5 Augusti f. m. lysningar härom anser jag oriktigt och illa betänkt af StatsUtsk.
; ty om medlen fjäg har icke rättighet att förutsätta annat) blifvit använda på ett sätt, som icke är underkastadt anmärkning, ser jag endast en vinst dervid, att Representationen fått veta, hvartill de blifvit använda och hvad sorn derför blifvit till förråden anskalFadt.
Man lärer i detta fall kunna invända, att det vore farligt, om förhållandet härmed lomme ti 11 en blifvande fiendes kännedom.
Men det torde vara likgiltigt, om, i händelse af krig, fienden vet, om vi äga några tusen capotter mer eller mindre, emedan krigets utgång icke lärer hero på capotternas antal eller på beklädnaden i allmänhet.
Om jag således skulle handla strängt consequent, borde jag säga^nej äfven till de 70,000 r:dr, som nu äro föreslagna alt för arraeens materiel på stat uppföras, derföre, att jag icke är säker, huru de förut beviljade blifvit använda.
Men då jag icke vill motsätta mig Ulskrs tillstyrkande i afseende på dessa 70,000 r:dr, kan jag likväl icke annat än bestrida de 54,000 r:dr, hvartill Hr Möllerhjelm ansett del till belopp af 90,000 r:dr begärda, men af Utsk. afstyrkta anslaget kunna jemnkas, emedan jag anser det förra beloppet vara alldeles tillräckligt för beväringens beklädnad, om det dertill företrädesvis användes; uti hvilken öfvertygelse jag ytterligare blifvit styrkt af Hr Möllerhjelms anförande, som fört mig på den tanken, att beväringens beklädnad kunde vara mindre kostsam, än den är; ty t. ex. tschacots, som egentligen endast äro en prydnad, lära väl ej behöfvas för beväringens vapenöfningar.
Jag medgifver, att bevärtsmanskapet bör hafva en klädedrägt, som skiljer sig från den allmänna; men denna uniform behöfver icke vara så kostsam som den är, till en del härledande sig från flera särskilda persedlar, som icke torde behöfvas för vapenöfningarna i fred, om de också skulle vara oundgängliga i krig.
Bland alla behof för försvarsverket står likväl beklädnaden sist, emedan ingenting torde vara lättare att anskaffa, i händelse af krig, än kläder, i fall man har penningar; ty nästan hvarje fruntimmer, eller hvem som helst, kan sy ett par byxor, en jacka m. in., och man behöfver således icke befara någon förlägenhet i afseende på persedlarnas skyndsamma förfärdigande, när behofvet så fordrar.
På dessa grunder kan jag således icke annat än afstyrka beviljandet af de 54,000 r:dr; hvarvid jag tillika får yttra min förundran deröfver, att Styrelsen fordrat nya anslag, innan det för samma ändamål, eller utredningens behof, vid sista riksdagen beviljade extra anslag ännu blifvit disponeradt, utan derå återstå ända till 600,000 r:dr. Frih. Franc Sparre, Bengt Erland:
Då utlåt, förra gången förevar, sökte jag upplysa om nödvändigheten af det tillökta anslaget för materielen.
Hr Möllerhjelm har Den 15 Augusti f. m. 7 nu närmare detaille:-" behofven.
Anslaget erfordras synnerligast för capolter till den stående armeen och för beväringens beklädnad.
Jag bar förut upplyst, att det icke br för att formera krigsförråd, som anslaget ifrågasattes, utan till underhåll af kläderna, som slitas vid de årliga vapenöfningarna.
Man kan ju icke, utan samvetsförebråelse, låta folket gå nakna och frysa.
Det andi a alternativet åter, alt, i brist på kläder, låta manskapet förblifva oöfvadt, skulle blottställa oss för de största vådor, i händelse af ett inträffande krig.
Af sådana anledningar anser jag det af K.
M. äskade anslag böra beviljas; men då StatsUtsk. ser alla tillgångar så knappa, förenar jag mig lili Frih.
Palmstjernas och Prosten Stenhammars reservationer, hvaruti de ansett anslaget böra nedsättas till 54,ooo r:dr.
Jag inser visserligen otillräckligheten af detta belopp; men det är med detta, som med allt annat, att, när man är fattig, man får hjelpa sig så godt man kan.
Som jag flera år liaft att göra med bevärismanskapets exercis, får jag i allo instämma med Hr Möllerhjelm, emedan jag kan intyga, att bevär:smanskapets persedlar i allmänhet, åtminstone vid de reg:ter, der jag känner förhållandet, äro af den dåliga beskaffenhet, att de ovilkorligen behöfva förbättras.
Det är så mycket mera oväntadt att här få höra anslag bestridas i detta afseende, som bevärtsmanskapet, i stöd af beväringsstadgan af d. 27 Oct. 1812, har obestridlig rätt att vara lika beklädt och prydt med indelta armeen; men att förhållandet icke är sådant, utan att bevärtsmanskapet är torftigt klädt i jemnförelse med indelta arméen, torde de
Hrr med mig kunna intyga, som haft att göra med beväringens vapenöfningar.
Af dessa skäl får jag tillstyrka anslagets beviljande åtminstone till det belopp, Hr Möllerhjelm föreslagit.
Till svar å hvad som blifvit yttradt ang:de den besparing, som kunde äga rum genom en förenkling i beväringens beklädnad i jemnförelse med den stående arméens, får jag blott anföra en bondes yttrande vid ett tillfälle, då han motsades i sina åsigter i detta hänseende: ”Mina bröder! sade han, jag önskar, att våra gossar måtte vara lika klädda med indelta soldaten.
Må de få den rätta knektetröjan på sig, ty då få de mod i sig; och jag önskar, att de måtte äga lika mod med den egentliga soldaten.” Frih.
Då jag vid flera möten tjenstgjort äfven såsom reg:tsqvartermästare, kan jag vitsorda uppgiften om den sämre beskaffenheten af bevär:smanskapets beklädnad.
Hr af Dalström med flera andra ledamöter hafva redogjort härför, och jag vill derföre endast tillägga, att Vid Calmare reg:te, hvarest endast 100 man exercerades i år, var det knappt möjligt att hopsöka så många brukbara persedlar, som för detta ringa manskap erfordrades, och att % $