Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
»Ilen stora kostnaden för hästarnes anskaffande» är äfven ett af Utsk:ts skäl Hvad den beträffar, anhåller jag att få äran upplysa om, att medelpriset på under de sista 3 åren vid regementet antagne remonter varit 408 rdr 75 öre rmt, och tror jag ej, att dugliga hästar för billigare pris blifvit, åtminstone på de sista 10 åren, vid något annat regemente anskalfade.
Om vi betrakta frågan ur militärisk synpunkt, så framställa sig ganska vigtiga skäl emot förslaget; det torde väl vara vådligt att, som förhållandet blefve, om Småländningarne sitta af och Westgötharne sitta upp, blotta hela östra kusten af Sverige från Upland ända ned till Skåne på kavalleri, samt dessutom mindre lämpligt att förstöra ett i godt skick varande kavalleri-regemente och i stället erhålla ett sådant, bestående af rekryter och remonter under loppet af flera år.
Det torde ursäktas mig, att jag, såsom sjelf tillhörande ifrågavarande regemente, här står och talar om dess duglighet; men jag tror ej, att någon här närvarande skall kunna vederlägga mitt påstående, att Smålands ryttare, såväl fordom som på sednare tider, alltid med heder fyllt sin plats inom Svenska arméen.
På grund af hvad jag nu haft äran yttra, vågar jag vördsamt anhålla om afslag å Utsk:ts förslag.
Gr. von Kosen, Fredrik:
Uti min emot ifragav:de Betänk. afgifna reservation, har jag sökt framlägga några af de skäl, på hvilka jag ansett att Utsk:t icke bort framställa det förslag, som nu blifvit afgifvet.
Till dessa skäl kunna emellertid läggas ännu flera.
Vid denna riksdag har t. ex. Utslct företagit sig att behandla denna fråga ensamt, då deremot vid 1840 års riksdag, då R.
St:r i enahanda syftning som nu ingingo till K.
M. med en und. skrifvelse, ärendet på goda grunder ansågs böra behandlas af sammansatt Stats- och Ekon.- Utsk.
Afven vid sednaste riksdag tillgick på samma sätt, ehuru Utsk:t då afslog frågan.
Jag anser detta vara fullt riktigt; ty ingen kan väl neka, att frågan sammanhänger med stats - 10 Den 7 Januari. regleringen genom vakans-afgifterna, hvarjemte 80:de §:n R.
F. uttryckligen stadgar: »Krigsmagten till häst och fot, så väl som båtsmans-hållet af rotering och indelning, förblifver vid de med landet och städerna upprättade kontrakter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och R.
St:r finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra.» K. M. kan således icke utan R.
St:rs hörande vidtaga en sådan åtgärd, som här är föreslagen; men regeringen kommer, i fall hon finner skäl dertill, att till R.
St:r aflåta en Propos. i ämnet.
St:r nu ingå till K.
M. med en underd. anhållan, kan det hända, att R.
St:r stanna i en annan åsigt, än den, som möjligen kan finnas utta lad i den Propos, rörande landtförsvarets ordnande, som vi till och med möjligen redan under denna riksdag hafva att förvänta.
Det synes mig också hafva varit skäl, att Utsk:t jemväl och i sammanhang med denna fråga behandlat öfriga motioner i samma rigtning, t. ex. den o 11 lifregements-husarers ställande på vakans.
Bland motiverna för den nu förevarande framställningen förekommer i Utsk:ts Utlåt, följande: »vid hvilket förhållande det synes lämpligt att de anordningar, som skulle blifva en följd af den ifrågasatta förändringen, i tid förberedas.»
Jag kari icke föreställa mig annat, än att, om R.
St:r inväntade den Kongl. Proposm i ämnet, så skulle ändock tillräcklig tid finnas att kunna vidtaga de förberedande åtgärderna.
Men äfven om det icke skulle medhinnas, anser jag dock vigtigare, att R.
St:r icke fatta något förhastadt beslut.
Den enda olägenhet, som kan uppstå, är att det regemente, som skall sitta upp i stället för Smålands husarer, ett eller par år icke kommer att blifva så fullständigt.
På grund af dessa, äfvensom de i min reservation anförda skäl, anhåller jag, i likhet med föregående talare, om afslag.
Hr Lagerhjelm, Gustaf:
Ehuru jag med största uppmärksamhet genomläst Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslcts Betänk., har jag icke lyckats finna några bindande skäl, hvilka ligga till grund för Utslcts beslut att föreslå R.
St:r, att hos K. M. i underdånighet förorda en sådan anordning, hvarigenom
Smålands husar-regemente förvandlas till infanteri, i likhet med den redan afslutne delen af detta regemente.
Det måtte således förefinnas några andra skäl än de af Utsk:t uppgifne, som kunnat föranleda till sådan åtgärd, och med någon uppmärksamhet kan man läsa mellan raderna, att förslag äro å bane, som skulle medföra stora genomgripande förändringar af en del af det nuvarande indelta kavalleriets organisation; — men! då härom ej något är i Utsk:ts Betänk, vidrördt, ej heller någon plan för R.
St:r framlagd,— måste jag nu inskränka inig att endast bemöta Utsk:ts motiver, i hvad de röra sjelfva motionen.
Det förefaller mig som skulle förevarande motion om Smålands husar-regementes afsittning grunda sig på 3:ne särskildta momenter :
Den 7 Januari. 11 l:o ortens olämplighet, för hästafvel; 2:o rustnings-hemmanens högst klena beskaffenhet; 3:o provinsens oförmåga att inom sig kunna anskaffa dugliga remonter.
Att provinsen
Småland skulle vara olämplig för hästafvel är för mig alldeles förvånande.
Det är hvar och en bekant, att denna provins från urminnes tider varit måhända det enda af Sveriges landskap, hvilket gjort till siri folknäring — husdjursskötsel, — och då man vet, att nötkreaturen och hästar uppfödas med ungefär samma slags föda, och en sådan folknäring förutsätter en god tillgång på goda och vidsträckta betesmarker, finnér jag intet skäl vara för handen, att ju icke denna provins är för hästafvel särdeles lämplig, hvartill dess bergiga natur och kuperade mark verksamt bidrager, genom att kunna uppföda en hästrace med mera senfull benbyggnad och utvecklad muskelkraft än slätt byggden, hvilket äfven bevisar sig deraf, att i fordna dagar en stor hästkännare och kavallerist, Wallenstein, ansett särdeles gynnsamt för unghästar att uppfödas i bergstrakter, hvarföre han lärer i Böhmen förlaggt sina stuterier.
Hvad vidkommer svårigheten att anskaffa dugliga remonter inom provinsen, så har nyss en talare upplyst, på grund af uppgifter från chefen vid regementet, att för närvarande |:delar af årets remonter äro inom provinsen anskaffade, och jag kan dessutom, i anledning af uppgifter från befälet vid regementet, hafva äran upplysa att detta husar-regementes hästar måhända äro de mest härdige inom Svenska kavalleriet, hvilket bevisas deraf, att de ofta under regementets befälsmöten, hvilka inerändels inträffa tidigt om våren, stå bundna vid sina krubbstreck under bar himmel, då andra kavalleri-regementen, under dessa möten, hafva sina hästar förlagde i kantoneringsqvarter, ett företräde, som beror på vana och naturliga förhållanden, men som icke derför är mindre afundsvärdt.
Hvad åter beträffar rustningshemmanens klena beskaffenhet, så är det en fråga, som fordrar en närmare pröfning, och som berör indelningsverkets inre förhållanden.
Småländningens egen anspråkslösa uppfattning af sina ekonomiska förhållanden är urgammal, och har haft den följd, att denna idoga och kraftfulla befolkning inskränkt sina behof i mån af sina tillgångar samt derigenom lörbytt den Småländska fattigdomen i en ganska god välmåga.
Redan vid indelningsverkets införande i Småland var rustningshemmanens klena beskaffenhet föremål för allmogens klagomål och indelnings-kommissariernes framställningar till Konung Garl XI; men! han var en man, som egde både skarpsinnighet och förmåga att sjelf taga initiativet i Sveriges inre förhållanden och kraft att genomföra detsamma, och jag har här i min hand Garl Xl:s svar till kommisionen i Småland angående indelningsverket, dat.
Kungsör den 24 Februari 1684. — »Carl etc. etc.
Vår ynnest etc. — — Så, ehuruväl det kan hafva någorledes skäl för sig, hvad J uti så måtto an - 12 Den 7 Januari. drage, så håfve likväl hemman i Småland åtskilligo förmåner framföre dem här uppe, både i skog och eljest i myckenhet af hemman och manskapet uppå detsamma, som kan svara mot de fördelar, som tyckas kunna vara för dem här uppe.» Af detta K.
Bref synes, att jordens natur och lokala förhållanden varit väl beräknade vid den märkliga uppgörelse, som på den tiden skedde mellan kronan och Sveriges jordbrukare i anledning af rustningsskyldighetens åtagande, och om man dertill fäster sin uppmärksamhet vid meranämnde provins’ utveckling i ekonomiskt hänseende till närvarande tid, så finner man, att densamma gått framåt i fullkomlig jemnbredd med den öfriga Svenska jorden.
1 det förtjenstfulla Betänk., som Bevillnings-komitén afgifvit angående jemförelsen af jordvärdets vexlingar till de gamla taxeringsvärdena, meddelas, att år 1857 försäljningsvärdena förhöllo sig till taxeringsvärdena inom Kronobergs län som 3 till 1, och inom Jönköpings län som 4 till 1 ; att hemmanet Långaskruf i Kronobergs län blifvit försåldt till 5,555 rdr rmt, hvars taxeringsvärde var 547 rdr eller
Betraktar man åter hypotheksvärderingarne, så förhålla de sig till taxeringsvärdena i Kronobergs län som 4:1, och i Jönköpings län som 4v: 1.
L afseende på den formella behandlingen af denna motion, så bör tagas i betraktande, att rustningen hvilar på enskilda kontrakter mellan kronan och de rustande, hvilka äro för tillkommande tider bindande, samt att K. M. och R.
St:r visserligen kunna fatta beslut, att ett rusthålls-regemente, som är afsutet, åter kan blifva kavalleri, sedan kontrakterna äro tilländalupna för afsittningen, men att en uppgörelse med rusthållarne bör föregå, då fråga är om ett rusthålls-regementes förvandling från kavalleri till infanteri, emedan frågan rörer enskildte förhållanden och eganderätten, men! om i afseende på landets ekonomiska frågor det är nyttigt och nödvändigt, att nationen sjelf genom sina representanter begagnar sig af sin rätt till initiativ, så bör väl Konungamagten vara angelägen, att frågor, som röra organisations-förändringar inom arméen, förnämligast grunda sig på dess initiativ, så att R.
Stms beslut är en följd af en K.
Propos. i ämnet och icke en enskild motionärs framställning, hvilken den ena gången rörer afsittning af ett eller flera kavalleri-regementen, den andra gången indragning af ett regemente, o. s. v., hvarpå exempel finnas vid hvarje riksdag.
Det hörer visserligen icke till vårt tidehvarf att visa sig särdeles blödig i afseende på känslan för våra stora minnen.
Under vårt raska materiella sträfvande, som så uteslutande tager vår uppmärksamhet i anspråk, att historien knappt finnes till annat än som en saga, hvilken ingen tror på, skulle en röst i den rigtningen icke vara hörd.
Jag tror likväl att det icke är för mycket pietet, om nationen betänker sig, innan den för - Den 7 Januari.
13 ändrar organisationen af ett regemente, i spetsen för hvilket Konung Gustaf II Adolf stupade i slaget vid Lutzen, innan man beröfvar ett regemente sina dyrbaraste traditioner.
Jag anhåller vördsamt om afslag.
Då jag sedan ganska lång tid tillbaka tillhör det landskap, inom hvilket Smålands husarregemente är (örlagdt, anser jag mig böra yttra några ord i afseende på rustningsskyldigheten derstädes.
Jag har med uppmärksamhet afhört allt hvad som derom blifvit andraget, och jag kan icke annat än i de flesta delar dermed mig förena.
Det är en obestridlig sanning, att rustbållningen inom Småland i många fall är tryckande, men måhända minst inom de orter der motionärerna bo. Jag tror att
Kronobergs län i detta fall är det mest vanlottade; men jag måste bekänna, att jag hvarken vid remonteringsmötena eller andra tillfällen hört rusthållarne klaga öfver för högt drifna anspråk hos befälet.
Smålands husarregemente är utmärkt vackert och väl beridet, kan jag med nöje vitsorda.
Om rusthållsbesväret också är svårt inom Småland, så hafva dock rusthållarne en ersättning i augmentsräntorna.
Jag vill likväl mindre hålla mig till sjelfva saken, är till formen.
Man har vid föreg:de riksdagar flere gånger väckt samma fråga, och, så vidt jag vet, hafva Ständerna grundat beslutet om regementets qvarblifvande som kavalleri, derpå att kavalleriets antal i Sverige vore alltför ringa, hvarför man också icke ansett sig böra fästa afseende på de motioner, som i denna rigtning blifvit framställda.
Jag kan icke finna annat, än att, då fråga är om indragning af någon korps, eller förändring från kavalleri till infanteri, det är K.
M. ensam, som derom bör göra förslag.
Lika med reservanterna och Hr Lagerhjelm, anser jag, att man icke bör gå K.
M:s väntade förslag i förväg, då det synes mindre välbetänkt att besluta på enskild motionärs framställning i en så vigtig fråga; hvarför jag yrkar afslag å Utsk:ts Betänk.
Cederström, Rudolf Johan:
Här har blifvit yttradt, att det icke skulle vara något onus för rusthållarne inom Kronobergs län att vara rusthållare för Smålands husarer.
Jag tror tvertom, eller att det icke finnes något onus, som är mera tryckande inom detta län.
Vidare har man sagt, att tre fjerdedelar af hästarne för detta regemente fås inom Småland.
Jag tror äfven att detta påstående är ogrundadt.
Jag för min del tror, att man kommer sanningen närmare, om man säger, att tre fjerdedelar af hästantalet anskaffas af rusthållarne och en fjerdedel af befälet.
Rusthållarne få med stor svårighet anskaffa dessa hästar från angränsande provinser och lyckas vanligtvis först vid tredje remonteringen att framvisa antagliga hästar.
Men dessa hästar, komna från bättre lottade provinser, hafva svårt att föda sig på de sanka och för större hästar högst otjenliga betesmarker, som u
Den 7 Januari. finnas att tillgå inom Kronobergs län.
Vid sådant förhållande, finner R. o. Ad., att rusthållsskyldigheten är ett stort onus för denna provins, och får jag således tillstyrka bifall till Betänk:t.
Hr Silfverstolpe, David Ludvig:
Jag anhåller att få förena mig med de föregående talare, som yrkat afslag.
Såsom * inspektör för kavalleriet har jag haft lilllälle att på närmare håll se ifrågav:de regementes duglighet, och jag kan vitsorda densamma, så väl i afseende på instruktion och god hållning, som jag från förra tider bevittnat regementets duglighet i fält.
Regementets hästar äro små och i följd deraf svaga.
Men jag minnes ganska väl, att vi andre kavalleri-officerare med afund sågo, huru Smålands dragoners hästar under kriget befunnos i bättre stånd än de flesta andra regementernas.
De äro vande vid en tarflig utfodring hemma på rotarne, och äro derföre belåtna med hvad kronan i fält består dem.
Jag får på grund häraf yrka afslag å Betänlct.
Hr af Klint, Erik
Magnus:
Då jag inom Utsk:t icke bestridt dess nu föredragna förslag, anser jag det vara min pligt, att med några ord bemöta de anmärkningar, sorn nu emot detsamma blifvit gjorda.
Jag delar fullkomligt de omdömen, som blifvit fällda om Smålands husarregemente, och ingen inom Utsk:t har någonsin förnekat den vackra historia, detta regem:te eger.
Men detta är en sak för sig, som i närvarande stund icke kan komma i fråga.
Lika litet tror jag att det är skäl att tala om minnena, ulan vi måste afhandla frågan, sådan den är.
Mycket riktigt har en af de föregående talarne yttrat, att han tror, att någonting ligger mellan raderna.
Frågan är icke så enkel, som den vid lörsta påseendet kan synas.
Det är eder alla, Mina Hrr, bekant, att förslag om regementets afsittande vid flera riksdagar blifvit väckta, och ärendet har till och med varit föremål för en underdånig skrifvelse till K.
M. vid en riksdag.
Nu återkommer motionen vid denna riksdag och har blifvit föredragen i Ekon.-Utsk:t.
Större delen af Utsk:ts ledamöter har gillat den.
För dem var det icke obekant, att ett förslag i enahanda syftning som detta, ehuru på olika grunder, var föremål för regeringens pröfning; de hade till och med läst detta förslag så noga, att de kände hvarje detalj deri.
I uppgörandet af detta förslag hade äfven jag deltagit.
När nu frågan, hvilken jag helst önskat aldrig blifvit af enskild motionär väckt, förekom i Utsk:t, hemställer jag, om det, under ofvanuppgilna förhållanden, hade varit rätt välbetänkt, om Utsk:t kommit till något annat resultat, än det förev:de.
Man har sagt, att det icke skulle vara lämpligt för R.
St:r att beträda de gränser, som endast K.
M. har rätt att beträda.
Häri instämmer äfven jag, men Utsk:t har, enligt min uppfattning, icke föreslagit R.
St:r att göra detta.
Utsk:t har icke ovilkorligen föreslagit någon afsittning för regementet; Utsk:t har hemställt, att R.
St:r, utan att ifrågasätta Den 7 Januari.
15 ågon minskning i kavalleriets styrka, ville hos K.
M. förorda en sådan anordning, hvarigenom Smålands husarregemente förvandlas till infanteri.
Grunden, hvarföre jag deltagit i ett sådant beslut, är att jag för min del anser, att det icke gerna vore välbetänkt, att föreslå någon uppsittning af den del af det fordna Smålands husarregemente, som redan afsutit.
Man måste vända blickarne åt annat håll, för att få ytterligare kavalleri.
Dervid ledes tanken på att låta något af de redan alsutna kavalleriregementerna ånyo sitta upp, och derföre har man också ansett att motionen borde bifallas.
Det så ofta anmärkta förhållandet att Småland icke är så lämpligt till kavalleri, som några af de öfriga provinserna, har härtill varit orsaken.
Jag kan således icke annat än på det Iifligaste önska bifall till Utsk:ts förslag, och anhåller vördsamt om propos. derå.
Det är ett eget förhållande, som icke så sällan inträffar här på Riddarhuset, meni. att, då man vill vinna ett för sitt parti gynnsamt resultat, då heter det att man bör gifva regeringen ett stöd, men vid ett annat tillfälle säger just samma ledamöter, att man icke bör inträda inom de gränser, som tillhöra K. M.
Man har sagt, att det icke är fråga om en ovilkorlig afsittning af Smålands husarer, men det måste väl vara hufvudändamålet med Utsk:ts förslag.
En värd talare, Gr.
Gederström, har yttrat att rustningen vore ett tryckande onus inom Kronobergs län; det synes mig dock underligt, att ingen enda riksdagsman i Bonde-St. från Kronobergs län motionerat i frågan.
Detta tyckes mig vara ett temligen klart bevis att invånarne sjelfva i det så mycket omtalade fattiga Kronobergs län icke äro så särdeles angelägna om den i fråga v:de befrielsen ifrån rustningsskyldigheten.
Den siste värde talaren har sagt, att här icke vore stället att tala om regementets vackra historia, eller att vädja till minnena.
Jag frågar, om icke en officer, som tillhör ett regemente med en vacker krigshistoria, med fog kan vädja till regementets minnen.
Vidare har blifvit sagdt, att det ligger något mellan raderna i Utsk:ts Betänk.
Då man erkänner detta och vet, alt ett förslag i enahanda syftning, som det förev:de, är å bane, så vore det väl mera skäl att öppet uttala detta.
Men om meningen är att ett infanteri-regemente skall sitta upp, så bör man väl vänta, till dess K. M:s Propos. derom blir afgifven; ty jag anser det oriktigt att förorda en minskning i kavalleriets nuvarande styrka, innan man vet, huruvida någon förhöjning deruti kan från annat håll erhållas.
Som saken redan blifvit så väl utredd, vill jag icke längre upptaga tiden, utan inskränker mig till att yrka afslag å Utsk:ts Betänk. 16 Den 7 Januari.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Vid förra riksdagen ingingo R.
St:r till K. M. med anhållan, det K.
M. ville låta nedsätta en komité för uppgörande af plan för försvarsväsendets ordnande, och vi veta alla, att K.
M. tillsatt en sådan komité med ganska vidsträckt uppdrag.
Vid sådant förhållande synes det mig mindre konseqvent, om R.
St:r skulle vid denna riksdag sjelfva gripa in i ärendets behandling och vara organisatörer på egen hand, innan man känner det resultat, hvartill komitén kan komma.
Om äfven denna komité i en eller annan punkt stadgat sin åsigt, så är det dock icke att, såsom fullkomligt afgjordt, anse att komiténs berörda åsigt vinner K. M:s Nåd. gillande, helst det väl ej är omöjligt att denna komité, lika väl som andra, kan begå ett eller annat misstag, och det skulle i sådan händelse vara för R.
St:r mera än öfverflödigt att gå K. M:s Nåd. beslut i förväg.
På detta skäl och med afseende jemväl derpå, att, då hästar måste, till följd af deras tuggnings-verktygs beskaffenhet, antagas i allmänhet kunna lättare föda sig på ett bete med kort gräs, än oxar, men dessa sistnämnda kreatur, efter hvad allmänt kändt är, väl frodas i Småland, den omtalade svårigheten att i denna provins uppföda dugliga hästar förefaller mig ej kunna vara så särdeles stor, förenar jag mig med de Hrr, som yrkat afslag.
Gr. af Ugglas, Ludvig:
En ledamot, som nyss talade för förslaget, förklarade helt öppet, att han önskade, att denna fråga aldrig blifvit väckt.
Det är också min tanke.
Men jag går längre, ty jag måste under alla omständigheter motsätta mig förslaget; icke så mycket derföre, att jag anser Smålandshästarne ega ett ovilkorligt företräde framför de hästar, som uppfödas i andra provinser, hvarföre också Småland är särdeles lämpligt att der förlägga ett kavalleri.
Jag skulle icke heller yrka afslag uteslutande på historisk grund, ehuru jag i egenskap af militär känner minnenas värde, men inom redan afsutna kavalleri-regementen finnas nog också stora och vakra minnen.
Men jag skulle afslagit Betänk:t blott derföre, att då man har ett kavalleri-regemente, som är godt, bör man icke borttaga det för att bilda ett annat, som kanske blir sämre.
Här har äfven öppet blifvit uttaladt, att något annat ligger under Retänk:t, och man har också gifvit tillkänna att komitén för försvarsverkets ordnande till K.
M. ingått med ett förslag i enahanda rigtning som det nu förevarande.
Jag har anledning hoppas att detta förslag snart nog kommer till R.
St:rs kännedom och pröfning, och man får då se, på hvilka grunder K.
M. ansett någon förändring i vår nuvarande armés organisation böra ega rum.
Det är ju möjligt, alt de äro sådana, att
Smålands husarregemente ganska väl kan bibehållas.
För min del skulle jag derföre anse rättast, att R.
St:r hvarken bifalla eller afslå Éetänk:t.
Att bifalla det, sådant det nu är, Den 7 Januari. 17 är, förefaller mig olämpligt, och att å andra sidan helt och hållet afslå detsamma, synes mig betänkligt.
Om t. ex. ett förslag, från K. M. kommer till R.
St:r ang:de regementets afsilning och uppsättande i stället af ett par andra kavalleribataljoner, så skulle R.
St:r, genom ett afslag på nu förev:de förslag, möjligen kunna binda händerna på sig i afseende på pröfningen af K. M:s. Det kan nemi. ganska lätt sättas i fråga, huruvida R.
St:r, sedan de ogillat Utsk:ts förslag, hvilket egentligen afser Smålands husarregementes afsättning, kunna bifalla en sådan afsittning på andra vilkor.
Jag får således till R. o. Ad. hemställa, huruvida icke Ståndet skulle vilja förena sig med mig orri en återremiss af Betänkrt, med uttryckande af den önskan, att Utslct ville låta ärendet hvila, till dess man får veta, onr något förslag i samma rigtning är att vänta från K. M., och då i ett sammanhang företaga frågan.
Häruti instämde Hr von Koch, Nils Samuel.
Gederström, Claes Henrik:
En föregående talare har fästat uppmärksamheten på att ingen riksdagsman i Bonde-St. från Kronobergs län förenat sig med motionären vid motionens remitterande.
Jag ber med anledning häraf få upplysa, att den omständigheten, att vid motionens väckande ingen länets fullmägtig deruti instämt, icke kan anses innebära ogillande af motionen, ett antagande, hvartill jag anser mig så mycket mera berättigad, som alla de riksdagsfullmägtige från provinsen, som finnas inom Ekon.-Utsk:t, instämt i Utslcts beslut; och skulle jag, hvad angår sjelfva saken, instämma med de talare, som förordat Utskds hemställan i förev:de fråga, om icke en föregående talare fästat uppmärksamheten derå, att landtförsvarskomitén äfven tillstyrkt Smålands husarers afsittande; tillfölje hvaraf en återremiss af Betänk:t synes mig mera lämplig, då motionen kunde behandlas i sammanhang med det förslag, som från K.
M. är att i denna fråga förvänta.
Raab, Adam Christian: Såsom f. d.
Småländ ning och rusthållare vid Smålands husar-regemente, anser jag för en pligt, att yttra mig i denna fråga.
Jag får då för min del förklara, att jag hyser mycken sympati för att bifallla Utsk:ts Betänk.
Jag anser nemi., att Småland, i jemförelse med de 2:ne provinser, som förr haft kavalleri, är mindre lämpligt för hästafvel än de.
Derföre tagas också hästarne för regementets behof till stor del från Östergötland och Westergötland.
En del hastar uppfödas visserligen i provinsen, särdeles i södra delen af Kalmar län, men icke motsvarande behofvet.