Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är naturligt, att om vi återgå till 1798 års ConcursLag* blir Domaren en granskande part, i stället för att gifva Utslag emellan parterna; det skall vålla likgiltighet hos fordrhigsägärne att bevaka sina fordringar.
Derigenom inträder
Domaren i de fordna förhållailderna, som kanske voro fördelaktiga då* inell icke äro det nu* och hvilka dessutom icke äro föreiiligé med värdigheten af Domarekället, eller med fordringsägares bästa* emedan det föranleder till frestelse för Domaren.
Det är derföre bast, att bibehålla den nya ordning, soln genom 1818 års ConcursLag är införd, hvarföre jag anhåller oin bifall å Utskottets förslag.
Så länge vår gamla Rättegångsordning består* är det ej på lagkunniga sakdrifvare, utan förnämligast på domaren, parterne skola förlita sig; och det bör
Så vara i en lagskipning, som förutsätles sjelf kulina utföra silia tvister, Utan mellankomst af dyrlejda advokaten Hvad
Domaremaktens värdighet 43 il at* I) e n 6 November e. ni. angar, tror jag icke den består deruti, att blott hafva en macilius verksamhet, lik en hammare, som endast slår till, när någon annan lyfter på skaftet, men söm sjelf är oförmögen att vidtaga någon egen åtgärd.
Att Domaren i i:sta instantien hjelper mindre erfarna Parter, är en följd af nuvarande lagstiftning, hvilken befunnits så tjenlig för allmogen.
Då hans rättegångar äro de flesta, skulle det vara illa, att göra några rubbningar honom till förfång.
— Jag anhåller således om proposition till bifall å Herr Alunds förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskallien gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag i denna punkt.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, med afslag å Utskottets, antaga Herr Ålunds förslag.
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag.
Då ej någon på den motsatta sidan begärt votering, Den 6 November e. ni. 3a5 anhåller jag om förnyad proposition å Herr Ålunds förslag.
Vi kunde derigenom må- 8 hända undvika votering.
Jag anhåller om upplysning, huru de andra 3:ne Stånden afgjort denna fråga.
Jag är verkligen icke nu i tillfälle att kunna upplysa, huru de andra Stånden afgjort förevarande fråga.
Jag anhåller vördsamt, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes anbefalla någon af Cancelliet, att i de andra Stånden efterhöra, huru de Betänkanden, som nu linnas på vår föredragningslista, äro af dem afgjorde; det skulle mycket lätta våra beslut, synnerligen nu, då vi äro omkring 100 mål efter de andra Stånden.
Då upplysning nyss begärdes, blott huru en särskild punkt i förevarande Utlåtande blifvit af de öfrige RiksStånden afgjord, tvekade jag att lemna denna upplysning, emedan jag ej var säker, att genast kunna tillförlitligen finna den.
Med synnerlig tillfredsställelse ser jag mig dock nu i tillfälle kunna meddela den underrättelse, att Presteoch BondeStånden till alla delar bifallit Utskottets senare Utlåtande.
Huru Borgareståndet afgjort detsamma, känner jag icke.
Den 6 November e- m» Herr Hjerta:
Efter denna upplysning torde Herr von Hartmansdorff finna, att örn äfven Ridderskapet och Adeln saint Borgare-!
Ståndet antaga Herr Ålunds förslag, stadna ändock två Stånd emot två, hvarigenom frå-, gan kommer att förfalla.
En votering är så-?
Jedes alldeles utan ändamål, Herr von Hartmansdorff)
I anledning af de omständigheter, som nu Blifvit upp-» lysta, skall jag afstå från den af mig be-
Jag anhåb* ler, att för en stund få fästa Ridderskapets Den 6 November e. m, och Adelns uppmärksamhet på den nu förevarande frågan, som är af så mycken vigt, att många enskildta personers ve eller väl derpå beror; och jag utbeder mig, att härvid först få beskrifva, huru de ifrågavarande stadganderne i den nu gällande InteckningsLagen tillkommit.
Vår Lag innehöll från början intet serskildt stadgande om inteckning, sam meddelas i flere egendomar på en gång, och det stod Inteckningshafvaren fritt att göra sin rätt gällande, huru han behagade.
Deraf hände, att han eflergaf sin rätt uti ett Hemman, när han ansåg sig äga full säkerhet i den öfriga pantén; men denna eftergift, då den sednare under tiden blifvit intecknad för flere skulder, verkade menligt på de sednare Inteckjiingshafvarnes rätt, och den insedda obilligheten häraf gaf anledning tili stadgandet i 18 §, att ingen, som äger inteckning uti flera fastigheter för samma fordran, må låta sin inteckning i någondera fastigheten serskildt dödas, utan att alla öfrige inteckoingshafvare, som med honom hafva lika rätt, eller sednare inteckning uti någon af fastigheterne, dertill samtyckt.
Vidare hände, att ägaren af en i flera fastigheter gemensamt intecknad fordran utsökte densamma helt och hållet utur blott en af fastigheterne, hvilken under tiden blifvit besvärad med flere inteckningar, och denna faslighet blef derigenom otillräcklig för de sednare fordringsägarnc; och derföre stad - Den 6 November e. m. gades i 19 §, alt den, som äger inteckning uti flera fastigheter, icke må ur endera, sorn sedermera blifvit ytterligare intecknad, njuta betalning för mera, än som i de andra fastigheterna brister.
Båda dessa stadganden hafva således7 tillkommit, på det en äldre
Inteckningshafvare icke måtte kunna förnärma andra sednare tillkomne Inteckningshafvares rätt.
Men orden: hvad som i de andra fastigheterna brister_, hafva blifvit olika tolkade, samt gifvit anledning till den motion och lagförklaring, som nu är i fråga.
Det har nemligen blifvit ifrågasatt, huruvida den fastighet, som icke blifvit besvärad med några sednare inteckningar skulle, så långt den räcker, ansvara för hela den gemensamma inteckningen, eller om fördelning skulle äga rum pro rata parte.
För närvarande finnes intet bestämdt stadgande om grunderne för en sådan fördelning, och detta har gifvit anledning till den allmännare tydningen, att hela den gemensamma inteckningen bör först utgå ur den fastighet, som icke sedermera blifvit serskildt intecknad.
Detta föranleder likväl till så invecklade och obilliga förhållanden, att man snart måste inse nödvändigheten att antaga någon fördelningsgrund; ty det har handt, att personer, som köpt Hemman, hvilka gemensamt med andra varit intecknade för ett äldre lån, hafva, sedan de öfrige Hemmanen ytterligare blifvit intecknade, nödgats ensamme betala hela den gamla inteck - Den 6 November e. m. ningen, elium de erlagt köpeskillingen under beräkning, att endast i en viss proportion ansvara för den gemensamma skulden, och för att förekomma detta, hade ingen annan utväg funnits, än att de .jemväl låtit inteckna sina Hemman för någon diktad fordran.
Att ett lagstadgande således i detta afseende är högst nödvändigt torde lätt inses, men meningarne äro skiljaktige örn den fördelningsgrund, som bör antagas, och sättet att bestämma densamma.
Motionären Friherre Boije har uppgifvit ett förslag lill två nya §§:r i utbyte mot dem, som nu finnas; men jag anmärkte redan vid remissen af Friherrens motion, att det icke skulle gå an, att taga bort de gamla §§:ne, och att blott en förklaring deraf borde äga rum, hvartill jag uppgaf förslag.
I sitt första Betänkande ingick Utskottet ej på någotdera af dessa förslag, utan uppgjorde sjelf arne nya §§:r, hvilka likaledes borttogo de nu varande stadganderne, och i stället införde helt nya.
Då detta Betänkande förevar, anmärkte jag bland annat olämplighelen deraf, att kalla lagförklaring, hvad som i sjelfva verket är en lagförändring; men Utskottet har likväl i sitt sednare Utlåtande med. några förändringar bibehållit de nya §§:ne, som utesluta de gamla och etablera en alldeles ny Lag, nemligen att ali inteckning skall fördelas i samma stund den gifves.
Jag fruktar likväl, att en så väsendtlig rubbning skall åstadkomma mycken osäker - i 33o Den 6
No ve in ber e, U), het, och ve vict menligt på krediten, då hvar och en, sorn gifver lån på flere Hemman, mäste undersöka hvarje serskildt Hemmans tillräcklighet, enligt Taxeringsvärdet.
Jag hemställer ock, hvad oro denna rubbning skall åstadkomma hos alla publika Cassör, som mäste undersöka sina gamla lån, och granska hvarje serskildt Hemmans tillräcklighet såsom pant; jag befarar, att mångå omkostnader härigenom skola åstadkommas, och många lån blifva uppsagde, Utskottets förslag är dessutom alldeles origtigt i principen, ty då fördelning af en i flere fastigheter meddelad inteckning skall äga rum, kan ingen annan grund derföre antagas, än fastigheternas köpeskillingar, enär, om man äfven vill antaga, att fastigheterne i sjelfva verket ära mera värde än hvad på auction derföre erhålles, det likväl måste medgifyas, att Inteckningshafvaren icke erhåller mera än försäljningsbeloppet, och att förlusten mäste drabba fastighetsägaren.
Jag vill till upplysning anföra ett exempel; örn tvänne Hemman, sorn hvardera i Taxeringsvärde äro uppskattade till 5ooo R:dr, blifvit gemensamt intecknade fur 8000
R:dr, och det ena derefter såldt, samt det andra ytterligare intecknadt för iooq R:dr; men det förstnämnde på auction uppgår till io,ooq R:dr och det sistnämnde till 4000? så kommer, efter Utskottets förslag, den sednare inteckningshafvaren att få intet, enär hvardera Hemmanet skall med 4°oo R:dr ansvara Den 6 November e. m. 33 r för den gemensamma inteckningen; menora köpeskillingarna tagas till grund för fördelningen, lemna de full tillgång till begge inteckningarnes gäldande.
Delta torde tillräckligt visa origtigheten deraf, alt taga Taxeringsvärdet till fördelningsgrund, och det är på dessa skäl, som jag yrkat bibehållande af j8 och if) §§;ne i 1111 gällande Inteckningslag, med tillägg af en förklaring öfver den sednare.
Jag kan icke eller nu annat än qvarblifva vid denna mening, enär jag icke anser Utskottets förslag antagligt, och således befarar, att hela frågan i annat fall skulle förfalla, och saken förblifva i samma ofullkomliga skick sorn hittills.
Jag anhåller derföre, att få uppläsa det förslag till lagförklaring, som jag afgifvit, och hvilket finnes intaget i Utskottets första Betänkande pag, 36, så lydande: ”att, jemte det ”förklarande, att stadgandet uti ic) §. af ”Uongl, Förordningen den i3 Julii 1818, ”angående Inteckning i fast egendom, endast ”rörer Inteckningshafvares förhållande till ”hvarandra, men icke bestämmer, till hvad ”belopp ägare af serskilda fastigheter, som "gemensamt äro för gäld intecknade, böra ”derföre ansvara, sedan de kommit uti oli”ka ägares händer, följande föreskrifter uti ”detta sednare afseendet må meddelas: ”i;o Har fastighet, sorn, jemte annan ”eller flere fastigheter blifvit för gäld in”tecknad, derefter kommit uti annan ägares ”liand, då må Inteckningshafyaren väl der*» Den 6 No ve in ber e. ni. ”utur njuta betalning för liela sin fordran, ”men ägaren eller senare intecliningshafvare ”äro berättigade, att fordra, det den öfriga ”intecknade panten jemväl må genast utmä”las och försäljas till gäldande af den del ”utaf den intecknade skulden, som derå må ”belöpa. ”2:0.
Skola fastigheter, som för gäld ”gemensamt äro intecknade, på offentlig auc”tion försäljas, och äro särskilde personer ”deraf ägare, då skall hvarderas fastighet ”särskildt uppbjudas, antingen hel eller styc”kad, på sätt lämpligast finnes.
Uppgå de ”erbjudna köpeskillingarne sammanlagde icke ”till guldens hela belopp, och fordrar iu”teckninghafvaren , att fastigheterne skola gemensamt i ett slag uppbjudas och försäljas, ”då bör sådant ske, och varde det sednare ”budet gällande, derest detsamma är högre ”än det föregående.
I annat fall blifva des”sa beståndande. ”3:o.
Hvad således för hvarje del af ”pantén bjudet är, utgör det belopp, i mån ”hvaraf densamma bör för den intecknade ”gemensamma gälden ansvara, och varde densamma, efter det förhållande summan af ”alla köpeskillingarne har till hvar oell en ”af dem särskildt, till gäldande derafförde”lad.
Har, på sätt förenämndt är, högre ”anbud blifvit gjordt för hela panten samfäldt, då får det öfverskjutande fördelas å ”hvarje ägares del deraf, i mån af den förut Den G November e. m. 333 >> ”derföre erbjudne köpeskilling, och dertill ”läggas. ”4:o.
Finnes uti endera fastigheten äl”dre inteckning, än den gemensamma, då ”bör den förenämnde först utgå, och endast ”återstoden af köpeskillingen för berörde fastighet tagas i beräkning, vid bestämmande ”af dess delaktighet i gemensamma gälden. ”5:o.
Fordrar ägare af fastighet, som ”gemensamt med annan är intecknad för ”gäld, att densamma må å hvardera fastigheten fördelas, utan att de å offentlig auction varda uppbjudne och försålde; då må ”till grund tagas det till bevillnings erläggande af PröfningsComiteen senast åsätta ”värde; eller, om fastigheterna höra under ”olika PröfningsComitéer, det värde, som ”genom laga värdering utrönes.
Är någondera af fastighetsägarne med värdet misshöjd, och kunna vederbörande ej derom ”sig förena, håfve våld, att fordra fastighe”ternas uppbjudande å offentlig auction, på ”sätt ofvan sagdt är.
Inteckningshafvaren må ”i detta fall jemväl vara berättigad att, der”est han till gablens fördelande ej samtycka ”vill, sin fordran i laga ordning genast ut”söka, ehvad den förfallen är eller icke; ”men ej må lian, utöfver förfallotiden, med ”betalningen lemna anstånd, der sådant af ”endera pantägaren bestrides.”
Jag tror att detta förslag innefattar til 1- räckliga stadganden om fördelningsgrunden, 334 Den 6 November e. m. utan åsidosättande af fordringsägarens säkerliet.
Men jag har icke det sjelfförtroende, att jag skulle tilltro inig hafva uppgjort ett lagförslag, hvarvid inga anmärkningar kunde göras, och jag hade derföre önskat, att Lagutskottet upptagit förslaget till granskning i detaljerna, likasom jag nu helst önskade, att Ridderskapet och Adeln, med bifall till förslagets hufvudgrunder, kunde uppdraga åt Lagutskottet, att granska redactioneli.
Då detta likväl icke lärer stå att förena med våra förmer, sedan frågan redan tväntie gångor varit under Utskottets behandling, återstår för mig ej annat, äil att yrka bifall till förslaget.
Skulle åter Ridderskapet och Adeln häldre vilja bifalla Utskottets förslag, torde det tillåtas mig, att anmärka en omständighet, sorn vid. detta förslag synes mig obegriplig, nemligen stadgande!, huru förhållas bör, då en af de gemensamt inteeknade fastigheterne är besvärad med en äldre särskild inteckning.
I första Betänkandet föreslår Utskottet följande stadgande:
Häftar någon af de samfäldt intecknade fastigheterne för inteckning} sorn äldre ärj än den odelade; dä skall det belopp, för hvilket den äldre inteckningen blifvit gifven, först af dr agas från sammet fastighets uppskattningsvärde, och derefter* endast skillnaden upptagas i den beräkningj sorn ofvan stadgad är; och detta öfverensStämmer med mitt förslag, blott med dell skillnad att Utskottet antagit taxeringsvära Den 6 November e. m. 335 det, oell jag köpeskillingen, till norm för beräkningen.
Men deremot innehåller sednare TJtlåtandet i tredje Momentet följande!
Häftar en eller annan af de sunfäldt intecknade fastigheterna för särskild inteckning i sorn äldre är, svare då för så stor del af deli gemensamma gälden, att denna del, sammanlagd med den särskilda inteckningen, uppgår till det belopp, för hvilket den särskildt intecknade fastigheten, i förhållande till de öfrige efter förut stadgad för delnings grund, svara bör.
Meningen härmed kail jag icke fatta, och tror derföre, i händelse af bifall till Utskottets grunder, att man i denna del åtminstone bör återgå till första Betänkandet.
Jag upprepar likväl, att jag anser taxeringsvärdet aldrig kunna blifva någon säker grund för fördelningen af en gemensam inteckning, och jag hemställer, örn icke Ridderskapet och Adeln skulle linna för godt lemna bifall till mitt förslag, Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Jag bar, såsom invecklad i Concurs här i Stockholm, af egen erfarenhet lärt katina, huril svår och otillräcklig den närvarande InteckningsLagen är vid dess tillämpning; och det bl ef då klart för mig, att en ny lag erfordrades, för att bringa reda uti denna oordning.
Jag tillstår ock, att den idee jag då gjorde mig om InteckningsLagen, sådan den borde vara, uti nu ifrågavarande afseende, är densamma, som Utskottets i dess före - 336 Den 6 November e. m. varande Utlåtande.
Jag kan således icke annat, än tillstyrka bifall lill detta Utlåtande, och jag utbeder mig, alt få häfva den siste värde Talarens tvifvelsmål om möjligheten att begripa tredje Momentet af förslaget.
Jag vill för tydlighetens skull upplysa förhållandet med exempel.
Om 3 egendomar a, b, och c äro värderade hvardera till 4ooo R:dr, och a. först särskildt intecknas för 2000 R:dr, samt alla sedermera gemensamt för 7000 R:dr, så är det klart, att då båda sammanlagde inteckningarne eller 9000 R:dr förhålla sig till sammanlagda taxeringsvärdet eller 12,000 R:dr, såsom 3 till 4» måste hvardera egendomen ansvara för bela inteckningssumman med ^ af sitt värde, hvaraf följer, att a, som blifvit förut intecknad för 2000 R:dr, ansvarar blott för 1000 af den gemensamma inteckningen, samt b och c för 3ooo R:dr hvardera.
Detta synes mig så klart, att jag näppeligen tror någon tydligare lag kunna stiftas; och jag får derföre för min del tillstyrka bifall å Utskottets sednare Utlåtande.
Herr von Hartmansdorff; August:
Till vederläggning af den siste värde Talaren, anhåller jag att få uppläsa en del af Herr Printzenschölds reservation, som ärUtskoltets Utlåtande vidfogad.
Han styrker med exempel olägenheterne af Utskottets förslag, likasom Herr Cederschjöld fördelarne.
Skillnaden är blott Ben 6 November e. m. 337 hlott ilen, att han antagit 4 egendomar, då Herr Cederschjöld antog 3.
Denna del af reservationen lyder sålunda: ”Jag har sagt, ”alt Utskottets förslag jemväl i visst fall är ”overkställbar!; och den del af den föreslag”ne 18 §., som angår samfäldt intecknadé ”fastigheter, hvaraf någon häftar för inteckning, som äldre är, änden odelade, utgör ”föremålet för detta mitt yttrande.
Måhän”cla skulle det, medföra flere svårigheter, ”att genom raisonnementer på ett tillräckligt upplysande sätt ådagalägga ett sådant ”förhållande, enär frågans invecklade beskaffenhet påkallar ali möjlig tydlighet i framställningen.
Desto lättare blifver deremot ”bevisningen genom exempel, hvilka hafva ”det för sig, att de reda begreppen, och ”på ett åskådligt sätt visa lagens mer eller ”mindre användbarhet.
Jag begagnar såle”des denna sednare utväg, och antager, att ”en egendom finnes, som lies Lår affyra hern - eman, nemligen: ”A uppskaltadt till ..
R:dr 10,000. ”B dito „ „ 5,ooo. ”C dito „ „ 4,oo°. ”och D dito „ „ 1,000.
Tillhopa R:dr 30,000^ ”Jag antager vidare, att, af dessa hem”man, A genom äldre inteckning är grave”radt med 10,000 R:dr, samt att alla fyrä ”hemmanen sedermera tid efter annan blif48 H, 2 2 338 Den 6 November e. m. "vit samfäldt intecknade för 3:ne särskilda ”lån om tillhopa qooo R:dr,så att alla hemma”nens gravalioner utgöra ett sammanräknadt ”belopp af ip,ooo R:dr.
Nu kan så hända, ”att denna egendom blifver styckad, samt ”att ägaren till hemmanet A vill göra detsamma fritt från alla gravationer; och då ”uppstår naturligtvis den frågan, som man ”genom det nu föreslagna lagstadgandet ve”lat besvara, nemligen: efter hvilken grund ”skall hvarje af ofvannämnde hemman ansvara för den samfälta gälden?
Eller med ”andra ord: huru skall man uppställa en ”proportion, som visar, till hvad belopp det ”särskildt intecknade hemmanet bör, sedan ”denna inteckning från hemmanets värde af”räknats, uti den samfälta gälden deltaga?
”Detta skulle, enligt Utskottets förslag, tillgå sålunda, att lill den äldre inteckningen ”skall läggas så stor del af den gemensam”ma gälden, att denna del tillhopa med berörde särskilda inteckning uppgår till det ”belopp, hvarföre hemmanet, i förhållande ”till alla fastigheternas sammanlagda taxeringsvärde, ansvara bör.
— Enär nu taxeringsvärdet å hemmanet A utgör hälften af ”alla hemmanens sammanlagda taxerinsbe”lopp, ar det ock, enligt proportionsläran, ”klart, att detta hemman icke bör häfta för ”mer än hälften af samtlige inleckningarne ”eller j)5oo R:dr.
Således skulle, efter den ”af Utskottet antagna grund, icke ens lulla ”beloppet af den särskilda inteckningen kom - D c ii 6 November e. in. 33g ”ma att utur ifrågavarande hemman utgå, ”hvilket dock ej lärer vara Utskottets mejdling; ännu mindre blefve detsamma gra'’veradt med någon del af den samfälta gäl”den, ehuru sådant destohäldre mäste anta”gas böra ske, som i annat fall en orättvisa ”skulle äga rum ej blott emot låntagaren, ”derest han å sin sida pantsatt hemmanet, ”för att derigenom i mindre mån gravera de ”öfrige, än äfven emot långifvarne, särdeles ”den, som innehar sista inteckningen, hvars ”förnämsta säkerhet möjligen kan på liem"mahet A vara beräknad.
Overkslällbarheten ”af Utskottets förslag torde härigenom vara ”tillräckligen bevisad.
Och, utan fara att ”blifva vederlagd, vågar jag yttra den öfvertygelse, att hvarje försök skall blifva "fruktlöst, att efter taxeringsvärdet, eller ”hvilken annan på förhand uppgjord beräkning som helst, stadga någon rättvis eller ”billig grund, hvarefter en i flere fastigheter nu in leck liad summa skall A dem fördetas.
Fastighet.ernes värde sinsemellan varie”rar på mångfaldiga sätt; proportionen för ”deras deltagande i gemensam gäld rättar ”sig följaktligen derefter, och den grund, ”sorn för ett fall är lämplig, kan vid ett "annat tillfälle innebära den största orättvisa.”
På dessa skäl anser äfven jag
Utskottets förslag icke vara antagligt; men jag bekänner, alt jag icke kan i stället uppgifva något mera lämpligt.
De många olikartade 48 H. aa* Den 6 November e. m. förslag, som blifvit uppgifne, synas mig äfven bevisa, alt ämnet ännu icke är nogutredt, för att Ridderskapet och Adelli skulle utan annan förberedelse, än bär later sig göra, kunna besluta något tillförlitligt oell tillfyllestgörande stadgande.
Jag tillstyrker derföre, att man med afslag å Utskottets Utlåtande låter bero vid hvad som är stadgadt; och jag tillstyrker detta, med afseende på säkerheten ej blott för enskildta, utan äfven för Riddarhusets Cassör, hvilka i annat fall lätt skulle kunna äfventyra sina medel.
I anledning af den siste värde Talarens yttrande, utbeder jag mig att få fästa bans uppmärksamhet på olämpligheten af Herr Printzenschölds exempel, och visa, huru föga bevisande det är.
Egendomen
A är i delta exempel uppskattad till 10,000 R:dr och serskildt intecknad för samma summa, genom en inteckning äldre än den gemensamma, och följaktligen kan, då man utgår från taxeringsvärdet, såsom fördelningsgrund, intet af den gemensamma inteckningen drabba denna egendom, utan alltsammans måste fördelas på dö öfrige; och då B är värderad till booo R:dr, C till 4ooo och D till iooo, är det klart, att B kommer att ansvara för Tsff:delar, C för T%:delar och D för en
xVdel af den gemensamma inteckningen.
Det är för öfrigt högst angeläget, att få en grund för fördel - T)en 6 November e. in. ningen, utan att behöfva sälja hela egendomen, på det den, sorn blifvit ägare till någon serskild del deraf, må kunna utlösa sin del ur den gemensamma inteckningen; och det kan äfven någon gång vara af vigt för fordringsägaren, att få egendomen styckad, emedan den på sådant sätt bättre betalas.
Jag tillstyrker derföre på.det högsta bifall till Utskottets Utlåtande; men Qm det skall kallas Lagförklaring, eller Lagförändring, är en annan sak.
I förra fallet skulle den äga retroactif verkan, och jag medgifver, att det kanske vöre' olämpligt.
Jag skulle gerna instäm-, ma i afslag å Utskottets Utlåtande, och förblifvande vid nu varande stadgande, om jag icke såsom
Domare haft tillfälle att se det stora lidande, som ofta för enskilta personer uppkommit genom den allmänna tolkningen af den nu varande Inteckningslagen, hvilken icke innehåller någon föreskrift om grunden för fördelning af en gemensam inteckning i fastigheter, som kommit i olika ägares händer.
Bland flere exempel, som skulle kunna anföras, vill jag blott framställa ett.
Banken hade lemnat ett lån på iooo