Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig hafva gjort tillräckligt, då jag sagt å vista, eller efter en månads uppsägning, allt efter de låneutvägar, som kunna finnas; ty om ingen vill utlåna på mindre än 5 å 6 månader, kan Banken ej upplåna å vista; men om handlande upplåna penningar på en månad, är ingen fara för Banken att göra detsamma, enär naturligtvis Bancosedeln under denna tid afbålles från cassan.
Om commpntarier beliöfdes öfver det orediga behandlingssätt Utskottets Utlåtande erhållit, så finnes nu en ytterligare tillgång derpå uti det orimliga förslag, att bestämma räntan, innan man vet, under hvad vilkor lånen skola upptagas och utgifvas.
Jag hemställer, om här finnas mera än två meningar, sedan jag förenat mig med Friherre af Nordin, och Grefve von Schwerin med Herr Hjerta, Om Friherre Cederström ej afstår, är visserligen hans mening den tredje; men iag Den 2 December e. m. 71 hemställer, om det icke i alla fall är hattie att hafva två voteringar, än alt votera öfver en råd i sender.
Vi stå nu, i slutet af andra plenum, ännu vid första momentet af Utlåtandet.
Jag anhåller, att Friherre af Nordins förslag må blifva Japroposition, och Herr Hjertås förslag Contra-proposition, samt får i förhand begära votering.
Grefve Björnstjerna „
Sedan jag med största uppmärksamhet afhört discussionen, och funnit, att nästan lika många nuancer i meningar blifvit yttrade, sorn det varit talare, tror jag dock, att det kunde lyckas att sammanjemka meningarne.
Att Inskrifnings-räknirigen må blifva å vista med en, högst två procents ränta, dervid liar jag ej hört något invändas.
Att Obligationerne borde ställas på en, högst två månader, har blifvit yrkadt; deremot har jag icke hört någon begära 3 månader, sedan Herr Rosenblad afstått derifrån; jag hemställer derföre, såsom ett medium, att tiden kunde sammanjemkas till 6 veckor.
Jag anser omöjligt att skilja räntan från uppsägningstiden, och tror, att det vore omöjligt, att nu först bestämma räntan.
Jag anhåller, att den jemnkningsproposition, jag föreslagit, måtte framställas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då, efter hvad lians Excellence af discussionen faltat, för 73 Den 2 December e. m. närvarande funnos trenne serskildta meningar, nemligen, dels Herr Rosenblads oell Friherre af Nordins sammanstämmande förslag, att Obligationerne malte ställas å högst 3 procents ränta, och minst 2 månaders uppsägning, samt
Afskrifnings-räkningen å högst 2 procents ränta och betalning å vista; dels Herr Hjertås senast framställde förslag, att bestämma räntan för Obligationerne till 3 procent och på Afskrifningsräkningen till högst 2 procent med rättighet för BancoFullmägtige att efter omständigheterne bestämma Obligationernes inlösen å vista, eller efter en högst tvänne månaders uppsägning; och dels slutligen Friherre Cederströms förslag, att, utan åtskillnad mellan Obligationer och Afskrifnings-räkning, bestämma räntan för alla lån till högst 2 procent; ansåg Hans Excellence sig böra framställa serskille propositioner å hvardera af dessa förslag.
Jag underställer om icke det jemkningsförslag Grefve Björnstjerna framställt, eller att uppsägningstiden måtte blifva sex veckor, kunde inlagas uti Herr Rosenblads proposition.
Förhållandet är, att Bankens utlåning står på 6 veckor, och då kunde upplåningen få samma tid.
Jag hoppas, att vi utan votering skola kunna afgöra denna sak, i fall vi följa Grefve Björnstjernas uppställning.
Jag bestrider ej, att Afskrifnings-räkningen må blifva mot Den 2 December e. m. 79 en a 2 procent, och Obligations-räkningen mot 2 högst 3 procent.
Jag blott bestrider den bestämda uppsägningstid, som Friherre af Nordin yrkat, och önskar att BancoFuIlmägtige må få utgifva Obligationer å vista.
Det finnes således icke mera än en enda punkt, hvaruti meningarne äro skiljaktige.
Ingen motsätter sig Afskrifnings-räkningens räntebelopp, och ingen Obligationsräkningen på uppsägning.
Meningen med alla jemkningsförslag lärer väl vara, att båda sidonie skola vara nöjda; men bär erbjuder Herr Hjerta blott sine motståndare alt sinsemellan förena sig.
Jag tror, att vi på den kortaste vägen kunna afgöra saken, om vi genast votera.
Friherre Cederström.:
Jag anhåller, alt, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes först meddela proposition, att Afskrifningsräkningen må löpa med högst 2 procents ränta.
Jag anhåller, att den proposition först måtte framställas, att
Obligationerne blifva på 2:ne månaders uppsägning, och Afskrifnings-räkningen å vista ; samt att de förra må löpa med 3, och den senare med högst 2 procents ränta.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Hans Excel - 8o Den 2 December e. m. lence väl för egen del ansett lämpligast, att först framställa serskild proposition, rörande lånen på Afskrifnings-räkning, enär ingen stridighet i meningarne derom yppats; men då proposition å hela frågan i ett sammanhang blifvit vrkad, fann Hans Excellence ordningen fordra, att den först framställdes.
Och hemställde Hans Excellence altså, om Ridderskapet och Adeln biföll att, på sätt Herr Rosenblad föreslagit, räntan å Obligationerne må bestämmas till högst 3 procent med minst tvänne månaders uppsägning, och onder vilkor att räntan upphör vid förfallodagen, samt att räntan på Afskrifnings-räkningen må bestämmas tili högst 2 procent, med betalning å vista.
Jag hemställer, huruvida det för mig är möjligt, att besvara en proposition, hvars ena del är öfverenstämmande med hvad jag yrkar; men hvars andra del innehåller motsatsen deraf.
Jag anhåller, att, på det man må slippa Afskrifnings-räkningen, proposition må framställas till bifall å densamma, enär ingen strid derom varit.
Derefter torde vi få proposition på Obligationerna, ty endast på sådant sätt blir öfverläggningen klar.
Herr Rosenblad: Om Friherre Cederström får sin Afskrifnings-räkning inn i Con - Den 5 December e. m, 81 Contra-propositionen, ser jag intet hinder, att hans mening kan göra sig gällande.
Herr Grefven och LandtMarskalken befrias derigenom från att framställa en onödig proposition.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att, på sätt Herr Hjerta föreslagit, räntan å Obligationerne må bestämmas till 3 procent, och på Afskrifnings-räkningen till högst 2 procent, med rättighet för BancoFullmägtige att efter omständigheterna bestämma Obligationernes inlösen å vista, eller efter en högst 2:ne månaders uppsägning.
Herr Tham: Herr Hjertås förslag innehåller, om jag fattat det rigtigt, att BancoStyrelsen skulle berättigas upptaga lån mot 2 procents ränta å Afskrifnings-räkning, att betalas å vista, eller efter en månad, samt mot Obligationer å 6 månaders uppsägning och 4 procents ränta.
Jag yrkade visserligen i början Obligationer på 6 månaders uppsägning och fyra procents ränta, men jag afstod derifrån, för att ej försvåra öfverläggningen.
Jag trodde det då vara ganska enkelt och ej obilligt, att få Afskrifnings-räk 5a H. 6
Den i December e. ni. ningen afskild i en särskild proposition, och alt vi sedan kunde få proposition, huruvida Ohligalionerne skulle vara med uppsägning eller å vista.
Nu är förhållandet, att Friherre Cederström och jag begärt hvar sin Contra-proposition, och att vi således först måste votera derom; jag hemställer likväl, hvartill det skall tjena, då vi kunde slippa med en votering.
Flans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att lånen på Afskrifniugs-räkning må ställas till betalning med högst 2 procent.
Vid den nu förestående voteringen angående Obligationerne anhåller jag, att milt förslag må blifva Contraproposition till Herr Rosenblads förslag.
' Herr Cederschjöld:
Då en af BancoFullmägtige med så mycken ifver yrkar, att man bör öfverlemna denna vigliga sak åt Fullmägtiges afgörande, borde jag kan hända icke sätta mig deremot.
Men om jag vore i Herrar Fullmägtiges ställe, skulle jag ej önska mig ett sådant uppdrag; ty opinionen kan lätt förändras, och andra Ständer strängt utkräfva ansvar för Fullmägtiges handlingar.
Jag tror Fullmägtige böra vara bäst belåtne med bestämda föreskrifter; och jag kan ej annat än, af vänskap för Fullmägtige, önska det, på det de icke Den 2 December e. m. 83 i framtiden må blottställas för ledsamheter.
Jag tillstyrker derföre Ridderskapet och Adeln, att bestämma Obligationernas ränta till högst 3 procent, och uppsägningstiden till minst i månader.
Då jag föreslagit, att öfverlemna åt BancoStyrelsen ett sådant om pröfvande, har det ej skett utan besinning af de svårigheter, som skola uppstå vid bedömmandet inom BancoStyrelsen af de ändamålsenliga åtgärderna; men i medvetande af ett godt samvete tror jag man lugnt kan ansvara för följderna, om man rättar sig efter de olika omständigheterna.
Då jag talat om upplåningen, har jag afsett, antingen utlåningen skulle ske på kortare eller längre tid.
Man måste icke låta några skuggbilder bedraga sig; jag ser så naturligt huru denna rörelse skall skötas, att jag ansvarar den sista talaren, att inga vådor och intet klander skall uppslå.
Det förstås, alt all ting i verlden kan lyckas eller misslyckas, men efter en noga pröfning tillstyrker jag, att öfverlemna bedömmandet till BancoFullmägtige.
Efter tvenne dagars discussion borde det vara öfverflödigt af Herr Hjerta att söka få allt öfverlemnadt åt Fullraägtige.
För att vara conseqvente hade vi, i sådant fall, utan voteringar, och 52 H. 6* 84 D e n 2 December e. m. utan att ingå i sjelfva systemet, bort genast öfverlemna afgörande! åt BancoFullmägtige.
Grefve af Ugglas > Gustaf:
Det synes nära omöjligt, att i en voterings-proposition afgöra så viii räntan, sorn den väsendtliga omständigheten, om Obligationerna skola vara å vista, eller med uppsägningstid.
Jag hemställer derföre, om vi ej först kunde få proposition, huruvida Obligationerna böra vara å vista eller på tid; vi kunde sedan latt komma öfverens om räntan.
Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken yttrade, att då votering redan blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra föreslå följande Voterings-proposition:
Den, som bifaller, att de Obligationer Banken kommer att utfärda må ställas å högst 3 procents ränta och minst 3 månaders uppsägning, samt med förbehåll att räntan upphör å förfallodagen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln väl bifalla, att ofvanberörde Obligationer må ställas å högst 3 procents ränta, men tillika besluta, att åt BancoFuIlmägti - Den a December e. m. 85 ge må öfverlemnas, alf. antingen liestämma Obligalionerne till inlösen viii anfordran, eller efter högst aine månaders uppsägning, då räntan å förlallodagen upphör.
Ordet högst 3 procent är alldeles detsamma, som bestämdt 3 procent, ty när det i Reglementet stadgas, att man kan erhålla 3 procent för sina penningar, lärer ingen sälta in penningar i Banken, derest han icke erhåller 3 procent.
Om BancoFulIruäglige endast bjuda 2 procent, erhålla de icke några penningar.
För min del anser jag 2 procent vara alldeles tillräckligt, och är öfvertygad, att samtelige Cassör skola insätta sina penningar mot 2 procent.
Ännu är icke summan bestämd.
Om räntan blir liten och rörelsen stor, bör summan icke bestämmas, och då är ej farligt, alt räntan är låg, ty Banken vinner blott mera deraf.
Jag önskar, att 2 procent måtte i ena alternativet af voterings-propositionen intagas.
Jag anser ordet högst vara af stor vigt, emedan det ger tillkänna, att
BancoStyrelsen kail upptaga lån för lägre ränta, just så som Friherre Cederström önskar; utan detta ord kunde fråga icke blifva om att nedsätta räntan.
Jag lager för gifvrt, att BancoFullmägtige säkrast kunna bedömma, om 2^ eller 3 proeeut är tjenligast.
Jag tror icke, att en 86 Den 2 December e. m. lägre procent hindrar allmänheten alt insätta sina penningar.
Jag anhåller, att propositionen måtte få förblifva sådan den är.
Om det vore i fråga att sammanbringa penningar för ett visst ändamål, vore det nödvändigt att, såsom Friherre Cederström föreslår, söka få räntan så låg som möjligt; men då frågan verkligen är om en så obetydlig summa att upplåna, så väl i Stockholm som i Götheborg och Malmö, är det tydligt, alt
BaucoStyrelsen först försöker få så låg ränta som möjligt.
Jag tror, att ingen brist på medel skall uppstå, och är öfvertygad, att då kungörelsen utgått, BancoFullmägtige häst blifva i tillfälle att bedömma, om icke 2 procent äfven kan fastställas för Obligationerna.
Frih erre af Nordin:
Jag hemställer, om icke till mera tydlighets vinnande, i afseende å ordet högst tre procents ränta, må insättas orden; efter BancoFullmägtiges bepröf vande.
Jag tror, att ordet ömsesidig bör tilläggas framför ordet uppsägning i Ja-propositionen, på det Banken äfven må kunna uppsäga.
Herr Rosenblad förenade sig med Herr Hjerta.
Hans 'Excellcnce Herr Grefven och Den 2 December e. m. 87 LandtMarskalken framställde derefter följande Voterings-proposition:
Den, som bifaller, alt de Obligationer Banken kommer att utfärda må ställas å högst 3 procents ränta efter BancoFullmägtiges bepröfvande, och minst 3 månaders ömsesidig uppsägning, samt med förbehåll att räntan upphör å förfallodagen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln väl bifalla, alt ofvanberörde Obligationer må ställas efter BancoFullmägliges bepröfvande å högst 3 procents ränta, men tillika besluta att åt BancoFullmäglige må öfverlemnas, att antingen bestämma Obligat i o 11 e r n e till inlösen vid anfordran, eller efter högst 3:ne månaders uppsägning, då räntan å förfallodagen upphör.
Orden efter Fullmäktiges bepröfvande stå endast i rapport till räntan.
Jag hemställer, om de ej äfven böra rapportera sig till uppsägningstiden, som är 2 månader.
Uppå förnyad framställning blef den sist gjorde voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd, hvarefter den anslogs. 8S Den i December e. m.
Jag får reservera mig emot voteringen, sedan jag ej fått min mening, att räntan icke bör blifva högre än 2 procent, intagen i voterings-propositionen.
Voteringen börjades kl. tre qvart till 9; och befnnnos vid dess stut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 43.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Eaccellence Herr Gref ven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln beslutat, att
Obligationerne böra ställas å högst 3 procents ränta efter BancoFullmägtiges bepröfvande, och minst 2 månaders ömsesidig uppsägning, samt med förbehåll att räntan upphör å förfallodagen.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half lill 10 om aftonen.
Den 4 December f. m. 39 Fredagen den \
December 1829.
Plenum klockan half lill 10 Förmiddagen.
Föredrogs ånyo och bifölls ExpeditionsUtskottels den 3o sistlidne November under N:o 274 aflåtne, och samma dag e. m. på bordet lagde, memorial, med öfverlemnande af Förslag lill ChartaeSigillatae-Förordning.
I sammanhang hvarmed uppläsles till justering och godkändes följande från ExpeditionsUlskottet inkomne Förslag till Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse!- till Kongl. Maj:t: N:o 247.
Rörande stämplade pappersafgiftens beräkning och utgörande för år i83o och påföljande år.
Med förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående den af Rikets Sländer vid innevarande Riksdag beslutade stämplade pappersaigiftens erläggande, samt om hvad, vid controllen och uppbörden deraf, iakttagas bör.
Fortsattes pröfningen af BancoUtskollets den 22 sistlidne October under N:o 82 nfgifne, och den 2 derpflföljde November e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:is 48, 4ö» 5o, 51, 52 och 53 9° Den 4 December f. m. förut meddeldte Betänkanden, hvaruti grunder för Bankens Lånerörelse, efter dess särskilda utgreningar, för tidrymden intill nästa Riksdag blifvit af Utskottet föreslagne.
Angående en på upplåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen.
A') Rörande Upplåningen m. m. 2:0
Att den upplånade summans hela belopp må utgöra högst 3 millioner Riksdaler, men icke mera upplånas j än som i föreskrifven läneväg kan åter utgå.
För min del anser jag ej någon bestämd summa böra utsättas, men deremot i Instructionen för BancoFullmägtige böra stadgas, att ej mera får upplånas, än som kan utlånas inom loppet af en månad.
Endast BancoFullmägtige kunna bedömma, om utlåningen kan fortgå jemte fullgörande af de functioner, som i öfrigt blifvit fastställde för Banken.
Skadligt vore, att bestämma något visst belopp.
Då Ridderskapet och Adeln redan beslutat, att upplåningen skall ske både på Obligationer och Afskrifnirigs-räkning, allt på 2 månaders betalningstid, oell åtminstone hälften torde upptagas mot Obligationer, anser jag, alt icke Don 4 December f. rn. 9l mera än 3 millioner bör upplånas, emedan dessa Creditpapper icke lära blifva af särdeles begärlighet.
Dessutom skulle, i fall upplåningsbeloppet vore obegränsadt, BancoStyrelsen kunna se sig nödsakad att ingå i så vidsträckta operationer, att deras tillbörliga bedrifvande icke vore förenligt med Styrelsens och Tjenstemännens öfrige åligganden.
Yi böra äfven ihågkomma, huru BancoStyrelsen är utvald bland alla 4 Ståndens Ledamöter.
Oaktadt den bästa vilja blir det Styrelsen omöjligt, att så noga känna alla personliga förhållanden lill den grad, som Friherre Cederström synes åsyfta i och för den af honom föreslagna utsträckning.
Jag tillstyrker derföre, alt vi, såsom Utskottet föreslagit, intill nästa Riksdag, bestämma ett maximum för upplåningen af tre millioner.
Yi kunna derefter i följd af inträffade resultater säkrast bedöma, huruvida dessa operationer böra utvidgas, och om andra delar af Bancorörelsen skola inskränkas.
Vore frågan, såsom den siste värde Talaren synes uppfattat den, att öka upplåningen på namn, skulle jag vara långt ifrån att tillstyrka någon tillökning deri; men då frågan lärer vara att belåna endast sådana handelsvaror, hvilka icke äro underkastade förskämning, ser jag icke, att man kan blifva bedragen på säkerheten.
BancoFullmägtige kunna ej mera 92 Deli 4 December f. m. än Statens Embeismän se igenom kroppen på menniskor, och fullkomligt bedöma deras snart sagdt dagligen ombytlig» vederhäftighet.
Orsaken, hvarföre BorgareSlåndet afstagit denna punkt, torde vara, att namnbelåningen icke blifvit med nog bestämda uttryck skiljd från varubelåningen.
Ståndet fruktade förmodligen belåningen af falska vexlar.
Hade varubelåningen varit bestämdt uttryckt, och möjligheten al falska pappers belåning förekommen, hade Borga reStåndel visserligen bifallit förslaget.
Om, såsom Herr Hjerta synes åsyfta, operationen skall ske blott på namnsäkerhet, anser jag äfven ett belopp af 3 millioner vara vådligt; men om den deremot inskränkes till varor på nederlag, och utländske vexlar, accepterade af solida Handelshus inom landet, blott mottagas såsom borgen, anser jag summan böra vara illimiterad.
Herr Bjerta:
I händelse det skulle blifva varubelåning, fordrades ett ökadt antal tjenstemän och nödiga magaziner, som nu aldeles saknas; men äfven i sådant fall skulle jag tro, att det vore öfverflödigt bestämma högre maximum än 3 millioner.
Försigtigheten fordrar, att vi icke nu inlåta oss i för vidsträckta operationer, utan afvakta de resultater, som visa sig intill nästa Riksdag.
I anledning af hvad Friherre
Cederström nämnt om farhågan för falska vexlar, såsum en följd al utsträckt inrikes vexelrätt, Den 4 December f. m. 9^ får jag erindra, ali inrikes vexlar icke äro annat än ett nytt namn på räntebäraude skuldförbindelser, enligt 1756
Ars förordning.
Beträffande förmågan bos BancoFulImägtige att inställa upplåningen, när skäl dertill förekommer, tror jag Utskottets mening hafva varit, att Fullrnägtige skulle tillse, det icke mera upplåntes, än som genast kunde utlånas, så att någon ränteförlust för Banken icke inträffade.
Jag förnyar mitt yrkande, att detta moment i Utlåtandet må bifallas.
Med den siste värde talaren delar jag ej åsigter i detta ämne.
Frågan är här endast om summan, som skall upplånas, och likväl har man nu ingått i discussion om sättet och villkoren för utlåningen.
Det är på detta sätt våra öfverläggningar blifva så onödigt vidlyftiga, hvilket skulle undvikas, om man ej inblandade främmande ämnen.
Beträffande sjelfva hufvudfrågan, så har Friherre Cederström, efter min öfvertygelse, rätt deri, att om ej mera får upplånas, än som kari utlånas, bör beloppet i öfrigt vara obegrunsadt, ty om rörelsen behöfver större Capilaler, böra de ock vara tillgängliga.
Jag ser ingen fara uti att med de villkor, som Friherre Cederström och Utskottet föreslagit, tillstyrka en obegränsad upplåning.
Jag yttrade mig redan i föregående Plenum om 94 Den 4 December f. m. de vådliga följder för den beslutade Realisationen, som skulle uppkomma af de nya projecterne till lån på alla slags varor.
Jag önskar derföre, att, om likväl något skall försökas, experimentet måtte blifva så i smått som möjligt; och ber om proposition endast på en million, hvilken torde blifva ganska tillräcklig.
Att, såsom någon yrkat, göra upplåningssumman obegränsad, vore detsamma som att icke vilja sätta någon gräns för myntförsämringen.
Med den siste värde talaren skulle jag instämma deri, att det vore vådligt belåna alla slags varor, om frågan vore att göra det till fulla värdet; men då det endast är föreslagit, alt låna två tredjedelar, hälften, eller blott en tredjedel af varans värde, och varan derjemte måste vara försäkrad emot förskämning och förstöring, kan jag ej betrakta denna pant annorlunda än som lika god nied silfver.
Visserligen har Friherre Boye sagt, att vilkoren för utlåningen ej höra till denna discussion, utan att vi endast ägde att öfverlägga om beloppet af upplåningssumman, men då denna summas storlek beror på de vilkor man fäster vid utlåningen, skulle jag förmoda, att dessa vilkor nödvändigt måste ventileras på samma gång, som frågan om beloppet af summan.
Jag har äfven, såsom vilkor för att låta summan vara obegränsad, antagit, att det Den 4 December f. m. borde ankomma på BancoFullmägtiges ansvar, om de upplånte större belopp, än som nästföljande månad kunde åter utlånas.
Man har invänt, att detta ej stod tillsammans med de för Realisationen lagde grunder; men då det bör bero på BancoFullmägtige att bestämma tiden, inom hvilken lånen skola betalas, förmodar jag, att BancoFullmägtige lätt kunna rangera sig med högst tre månaders och minst i månads tid.
Äfven torde det blifva nödigt att utsätta 60 å go dagars sikt, emedan behof af lån under liden kan uppstå.
Herr Cederschjöld påstår, att en million vore tillräcklig.
Jag anser den tjena till intet, och göra hvarken godt eller ondt.
Deremot skulle jag tro, att de 5oo,ooo R:dr, som äro anslagna till belåning på publika papper, kunna, om summan i öfrigt blir obegränsad, gerna indragas, och afsättas till Reservfond vid ovanliga tillfällen af starka påkänningar.
Mig synes, att Herr Cederschjöld borde finna, att, fastän han varit för, och jag emot Realisationen, jag dock alfvarligare än han bemödar mig om dess upprätthållande; ty derigenom att man hopstapplar hinder på hinder för näringarnes upplifvande, kommer man slutligen derhän, att icke hafva något mynt.
Då jag i förra Plenum yttrade några ord i dessa frågor, trodde jag, alt såsom ett hufvud - 96 Den 4 December f. m. vilkor borde antagas, att BancoFuIlmägtige agde minska RörelseCapitalet, om Bankens säkerhet det fordrade.
På Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition har denna frågas pröfning blifvit uppskjuten.
För min del instämmer jag uti det af Friherre Cederström yrkade vilkor, att 5oo,ooo R:dr skola afsättas såsom en Reservfond för ovanligare tillfällen.
Det är klart och naturligt, att då beslut skall fattas om belåningssummans storlek, måste grunderne för uppoch utlåningen på samma gång pröfvas, ty om man bifaller denna Reservfond, af 5oo,ooo R:dr, kan upplåningen utsträckas längre.
Man synes derföre nu böra fatta ett preliminairt beslut häröfver, för att icke sedermera komma i oenighet med sig sjelf.
Jag tillstyrker, att upplåningen måtte sträckas ända till 3 millioner, om man först har afgjordt, att 5oo,ooo R:dr skola bilda en Reservfond.
Cederströms förslag, att upplåningssumman skall vara obegränsad, är så mycket mera origtigt, som det strider emot gamla BancoOrdningen, och synes åsyfta att skrämma Realisationens vänner, bland hvilka jag räknar mig som en ganska varm tillgifven.