Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskottet: N:o 54, i anledn. af vöc!<t motion om ersättning till öfverroterade hemman i Kronobergs län; N:o 55, i anledn. af väckt motion, ang:do förändring i roteringen vid WestgöthaDahls Reg:te samt anslag af allmänna mede! till hjelp för svaga rotar; Sammansatta Banko- och Lagutskottet: N:0 5, i anledn. af väckt motion om räntans frigifvande i Banker; N:o 6, i anledn. af gjorde anmärkn:r mot vissa delar af Utsk:s Betänk.
N:o 4, i fråga om lagstiftning för Enskilda Banker; BcvillningsLlskottel:
N:o 33, ang:de beräkningen af Tallmedlen, Saluaccisen, Poslmedlen, KartaSigiliata-afgiften och Bränvins-brännings-medlen.
Ånyo föredrogs Riddarh.Utslos den 17 och 20 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 28, i anledn. af Riddarh.Direktms Mern. om förändring af sittplatserne i Riddarhus-salen.
Vid behandlingen af detta ärende bar Riddarh Direktm icke haft annat ögonmärke än att i möjligaste måtto upfylla R. o. Ad:ns önskningar och vilja, hvilka Riddarh.-
Direktm pligtskyldigast ville ställa sig till efterrättelse; men då Direktm genom samtal med sina StändsBröder inhämtade i det hänseendet olika tankar, inträffade deraf inom Direktm en meningsskiljaktighet, som vi ej kunde lösa.
Måhända hade Direktm dock icke behöft besvära R. o. Ad. med en förfrågan i det hänseendet, oeh jag tror också, att den icke kommit i fråga, om Direktms medlemmar sins emellan kunnat komma öfverens om hvad man ansåg vara R. o. Ad:ns Önskningar; men då så icke skett, utan Direktm delade sig i 2:ne nära lika starka halfvor, ville jag icke motsätta mig en förfrågan hos R. o. Ad.
Likväl ansåg jag, att Direktm dervid bordt uttrycka en åsigt eller en förmodan, om hvad den ansåg vara det tjenIigaste.
Sedermera har detta ärende, för att till Ståndet inkomma, genomgått städes erhållit en vändning, motsatt den, som inom Direktm gjort sig gällande.
Direktm ansåg nemi,, att det vöre angeläget, alt förändringen verkställes så, att nödig beqvämlighet vinnes för de ledamöter, som under Riksdagarnes hela längd verksamt deltaga i Ståndets öfverläggningar.
Man ansåg detta ändamål icke vinnas derigenom, att endast stoppning anbringades å bänkarne och att dessa flyttades något mera från hvarandra.
Utsk. deremot har ansett dessa åtgärder tillfyllestgörande, och jag medgifver, att på det sältet kan platser beredas åt ett större anlal ledamöter.
Direktms pluralitet förestälde sig likväl, att vid de mera sällsynta tillfällen, då Ståndet är talrikare församladt, kunde ytterligare platser beredas genom några på gångarne i Riddarhus-salen inflyttade bän - Den 22 Febrn ari. 3B t kar, hvilka gångar nu uptagas endast af passager; och Direkt:n trodde äfven, lill en början, att de gångar, som nu löpa utefter ytterväggarna skulle kunna tillstängas genom utsträckning af bänkarne.
Inom Direkttn uttalade jag den mening, (och motsades icke härutinnan) att R. o. Adtns ledamöter möjligen funno det angenämt, att under sominarmånaderne kunna få fenstren i Riddarhus-salen öpnade, hvilken fördel enligt min åsigt skulle kunna vinnas derigenom, att man anbringade klaffar å bänkarne, hvilka klaffar för det mesta kunde hållas öpna och lenina runi för passage, hvaremot, då Ståndet är här församladt till ett antal af flere hundrade, desse klaffar kunde tillstängas och lemna rum för sitt-platser.
Vid de tillfällen då dessa klaffar icke be (löfde nedläggas, skulle alltså 5 parallella genomskärningar i mer än halfva salen åstadkommas.
Vid sådant förhållande skulle cirkulationen icke mycket försvåras genom anbringande af ryggstöd.
Man måste ihågkomma, att R. o.
Ad:ns öfverläggningar uptaga en tid af flera timmar, och då är det, tyckes mig, verkligen för mycket hegardt, att t. ex. äldre och sjuklige ledamöter skola vara beröfvode beqvämligheten af ryggstöd.
Dessutom böra vi tänka på, att R.
St:r stundom äro församlade på detta rum dels in corpore för gemensamma öfverläggningar, dels i talrika delegationer för votering i Förstärkta Utsk.
Det kan då icke undgå de. öfrige Ståndens upmärksamhet, att Ii. o.
Ad. saknar det minimum af beqvämlighet, som den tarffigaste fordran kan upställa.
Jemförer man hvad som beslås i de andra Ståndens samlingsrum med de beqvämligheler som erbjudas R. o. Ad., så utfaller denna jemförelse ännu mindre till fördel för 11. o. Ad.
Utsk. har förmodat, att ryggstöden skola medföra mindre prydlighet, men jag tror det icke, och jag vågar påstå, alt intet land utom vårt finnes, hvars representant kammare sakna denna agrement.
Ehvad Ii. o. Ad. också beslutar, skall jag icke underlåta att med mina kamrater inom
Direkttn täfla i nit att upfylla II. o.
Ad:ns önskningar; men då Utsk. skiljt sig från Direkt:ns åsigt, har jag ansett mig böra yttra det ofvansagda, under anhållan, att R. o. Ad. ville såsom sitt beslut antaga Direkttns hemställan, så lydande: »I betraktande häraf och då vid högst få tillfällen II. o Ad. lärer blifva så talrikt som till högre antal församladt, har Direktrn för sin del ansett sig äga anledn. hemställa, huruvida en dylik inredning, hvarigenom å bänkarne, försedde med ryggstöd, sillplatser i Riddarhussalen skulle kunna beredas utan olägenhet för omkring 340 och i nödfall för 400 personer och derutöfver, af R. o. Ad. anses motsvara den beqvämlighet förenad med nödigt utrymme, som med den beslutade förändringen af Riddarhus-salen åsyftas.»
Det beslut, R. o.
Ad. behagar fatta uppå denna hemställan skall Itiddarh.Direkttn låta sig angeläget vara, att skyndsamligen befordra till verkställighet, samt sålunda nitiskt efterkomma 11. o. Adtns vilja, så snart
Direkttn sätter i tillfälle att den med säkerhet upfatta.
Afven jag kan icke gilla det slut, hvartill Utsk. kommit.
Om någon nytta skall vinnas af den för - 362 Den 22 Februari. ändrade inredningen i Riddarhus-salen, bör man icke inskränka sig till att endast nödtorftligen stoppa bänkarne och göra dem något bättre än hvad de nu äro.
De böra förses med ryggstöd, hvarigenom man kan å dem anbringa en pulpet, hvarå det blir möjligt att göra anteckningar.
Saknaden af dessa pulpeter är en af de största olägenheterna af den nuv:de inredningen.
Utsk. och minoriteten inom Direklrn hafva ansett ali genom en sådan åtgärd skulle för mycket utrymme medtagas, men enligt samme minoritets yttrande kunna dock 420 sittplatser beredas och utom vid 1844 års Riksdag, då R. o. Ad. vid ett tillfälle utgjordes af omkring 500 närvide ledamöter, lärer antalet af R. o.
Ad. icke varit högre 8n 420 närvide.
Jag hemställer då, om man icke gerna sitter trångt en dag under 14 år för att den öfriga tiden kunna sitta något beqvämt.
Ståndet mera mangrant samlas och en eller annan ledamot under ett plenum blifva stående, så kan detta hjelpas dermed, att bänkar inflyttas på gångarne.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. med godkännande af majoritetens inom Direktms hemställan afslå Utskts Betänk.
Direktm min tacksägelse derför, att den icke ansett frågan om förändring af sittplatserne på detta rum så definitivt afgjord, att Direktm ansett sig förhindrad att i detta ämne ytterligare inhämta Ståndets tankar; och derigenom har äfven Utsk. fått tillfälle att för Ståndet uttala sina åsigter, och Ståndet i sin ordning förunnats att taga saken i förnyadt öfvervägande.
Man bar sagt, att Ståndets pluralitet skall vid förra Riksdagen beslutat ifrågavule förändring.
Men huru tillkom denna pluralitet.
Jol frågan afgjordes af ett högst ringa antal ledamöter, på tillstyrkan af en inom detta
Stånd dåvar:de inflytelserik person, men deraf följer ingalunda, att nu tillstädesvarande ledamöter äro af det föreg:de beslutet bundne.
Jag anser den så mycket omtalade heqvämlighelen alldeles icke önskvärd.
Jag älskar icke att se detta rum, der vapensköldar pryda väggarne, och hvilka sköldar bära vittne om Svenske mäns tapperhet, försedt med platser för en långt drifven veklighet.
Mig synes tillräckligt, att platsarne, förblifva sådana de äro, och om man än icke får stödja ryggen under de timmar vi äro här församlade, sä torde de vara få sorn deraf finna sig generade; och för visso kan nästan antagas att de, som önska denna beqvämlighet, tillhöra ett yngre slägte, som här vunnit inträde.
Jag har hunnit den ålder, då jag enligt det romerska språket bör kallas senex, och jag känner mig ingalunda böjd att utbyta nuvide sittplatser emot dem Hr Scholander föreslagit och Gr.
Lagerbjelke förordat, särdeles som derigenom antalet platser förminskas, hvaraf följiien blir, att om 500 ledamöter sig här infinna endast 420 kunna inrymmas.
Ad. icke måtte bifalla Direktms förslag, men för a:t gå de Hrr till mötes, som önska beqvämlighet, vill jag antaga Utsk:s hemställan.
Man har sagt, att man bör hafva pulpeter för att kunna göra anteckningar under discussionerne.
Om dylika beqvämligbets-inrättningar äro nödige, Den 22 F ebrnari.
363 mäste de vara af annan beskaffenhet än här är i fråga.
Dessutom kan man begagna pärmar på böcker såsom pulpet, hvilket jag gjort alla Riksdagar sedan år 1823 utan att deiaf finna mig generad.
Jag anhåller således om bifall till Utsk:s hemställan.
Hr Eli ren hoff.
Gust. Herm.:
Jag beklagar, att Riddarh.- Direkt:n framkallat denna discussion.
Utsk. ansåg att, då sådana frågor förekomma, R. o. Ad. borde, till undvikande af dylika discussioner, öfverlemna hela bestyret till DirekUn.
Denna Direkt, utgöres af eli färre antal ledamöter och kan lättare än Utsk. komma till ett resultat.
De Hrr, hvilka förorda ryggstöd å bänkarne, hafva förbisett Ståndets beslut i anledn. af Betänk.
Jemföres detta beslut med motiverne, så befinnes, att man skall söka åstadkomma det högsta möjliga antal sittplatser.
Deremot framlägger
Direktin ett förslag, enligt hvilket platserne.? antal blir särdeles inskränkt, och jag förenar mig derföre med Hr Printzensköld.
Dessutom får jag erinra, att om några få ledamöter få sitta beqvämt med ryggstöd, så tillin t elgöres åter möjligheten för andra att kunna röra sig. ty har jag väl fått en sittplats med ryggstöd, bar jag ganska svårt ali flytta mig närmare en talare som jag icke hör, hvilket måste vara en olägenhet.
Jag förnyar min anhållan om bifall till Ctsk:s Betänk.
Hr Björnstjerna, Oscar Jlagn.
Då man här klandrat
DirekUn derför, att den till Ståndet hemställt, huruvida det vill halva bänkar med ryggstöd eller icke, anser jag mig såsom ledamot af DirekUn böra uptaga delta, och får då säga, att DirekUn icke så alldeles saknat skäl för sin hemställan.
Under loppet af Riksdagen har jag samtalat med en stor del af R. o. Ad:ns ledamöter för att utröna opinionen.
Det kan visserligen synas vara en obetydlighet för II.
St:r att discutera en sådan fråga som denna, men då tankarne varit så delade, torde man ursäkta Direktm, att den icke vill binda vid sitt ansvar en åtgärd, hvilken Ståndet med stort intresse omfattat,'i thy att en del vill hafva bänkarne breda och med ryggstöd, och andra åter sådana de nu äro ehuru försedde med stoppning.
Sanni är, att ett föregtde beslut ålägger
Direktin att i främsta rummet afse det största möjliga antal sittplatser, men hvad menas härmed.
Under 1844 års
Riksdag var antalet af Ståndets ledamöter 500.
Skall detta antal sittplatser anses tillräckligt.
En annan ledamot liar sagt mig att under 1850 års Riksdag voro 580 R. o. Adins ledamöter närvide.
Ar detta antal sittplatser tillräckligt.
För att emellertid åstadkomma det flogsta möjliga antalet, måste bänkarne göras ännu smalare än de f n. äro. Anser R. o. Ad. således, att det antal
Direktin föreslagit icke bör anses tillräckligt, måste R. o. Ad. besluta att några ryggstöd icke få anbringas å bänkarne.
DirekUn hafva handlat rätt, då den icke egenmäktigt förfarit, och jag skattar mig lycklig att hafva deltagit i DirekUns beslut.
Jag åter tror, att Direktin handlat bättre om den fullgjort det updrag
Ståndet lemnat den.
Om DirekUn Deli 22 Februari. ryggar tillbaka att binda vid sitt ansvar en åtgärd, så beklagar jag, att Ståndet valt en Direktin, sorn icke förmår upfylla de updrag densamma lemnäs.
Jag tror ock, att
Direktins tillfredsställelse af sitt hänskjutande af frågan till R o. Ad. är ringa, ty om den siste talaren under enskilda samtal med Ståndets ledamöter funnit meningarna delade, lärer detta vara händelsen äfven nu, och om vi än i åratal talade i ämnet på detta rum, är jag förvissad, att jag lika litet kan öfvertyga Hr Prinszensköld, att man sitter illa på nuvrde bänkarne, som han kan öfvertyga mig, att det är en fördel att sitta miserabelt illa på en bänk, och att min beder som riddersman och mina förfäders bragder uproana mig dertill.
Hvad Hr Ebrenhotrs yttrande angår, får jag erinra, att Riddarhus-salen icke är någon promenadplats, utan man kommer dit för att afhöra discussioner.
Direktin har redan vid förra Riksdagen erhållit Ståndets updrag att låta verkställa de reparationer Riddarhuset skall undergå, och vid denna, alt göra den inredning i salen, att så många platser sorn möjligt åstadkommas, hvarföre man måste erkänna, att dessa beslut
Bro öfverensstämmande.
Ståndets mening har ock varit, att dessa platser skulle göras så, att menmskor kunna sitta på dem. och icke sådana, att de blifva en tortur, den der ingen kan uthärda.
Att i denna församling tvista och möjligen votera om det bästa eller lämpligaste sättet att sitta här i rummet, svnes mig vara föga ändamålsenligt.
Detaljerne af salens inredning böra antagligen kunna bäst bestämmas af Riddarh.- Direktm, hvilken består af några, af Ståndet utsedde personer, än af flertalet bland dem som för ögonblicket äro här närvide.
Tycke och smak äro olika, och den grundligaste discussion härom skall knappt i ringaste mån sammanjemka våra åsigler.
Det af Utsk. framlagda förslaget är enligt, mitt omdöme snarare en försämring än en förbättring, och jag anhåller helt enkelt om afslag å Betänk.
Jag träffas ingalunda af den beskyllning
Hr Björnstjerna framkastat, att man skulle hafva förebrått
Direktin, det den hänskjutit frågan till Ståndet, ty jag har tvärtom hemburit
Direktin min tacksamhet för denna sin åtgärd.
Om Hr Ehrenhoff gjort denna förebiåelse, vet jag icke, men tviflar derpå.
Ingalunda kan jag dela Hr Carlesons åsigter. emedan jag tror, att denna fråga kan och hör behandlas af SISndet, och att det är af vigt, att
Ståndets ledamöter lemnäs öppet att samfäldt yttra sina tankar i ämnet, äfven om än resultatet icke blir tillfredsställande.
Att dessa platser, som under eli. par ålhundraden varit af våra förfäder begagnade, skola, såsom Gr.
Sparre yttrat, innefatta en tortur, var en nyhet, som jag icke väntat att få höra åtminstone på detta rum.
Med tortur förhåller sig som med hvarjehanda andra svårigheter här i verlden, att den verkar försvagande icke blott i psykiskt utan äfven i fysiskt hänseende, men icke kan jag förnimma att en sådan verkan träffat
Hr Grins person hvarken i det ena elier andra fallet.
Den ädle Grin har äfven sagt, att vi samlas Den 22 Februari.
365 här icke för att promenera utan för att afhöra discussioner.
Minst hade jag väntat mig att få höra detta skäl för förändringen anföras af Hr Grin, som är den, hvilken måhända flitigast piomenerar på gången i Uiddarhus-salen, och således borde snarare försvara förmånen att kunna stiga upp och röra på sig, då man sitterthär 4 å ö timmar, än vilja hålla oss likasom fastspikade vid våra platser utan möjlighet att komma ut med mindre än man generar sina grannar på bänken.
Om man under ett plenum besöker de öfrige Stånden, skall man snart erfara, hurusom den ledamot, hvilken sitter längst in på bänken, alltid måste besvära de öfriga för att komina ut.
Denna obeqvämlighet är väl vida större än olägenhe ten att sakna de så mycket beprisade pulpeterna.
Jag hade föreställt mig att med bibehållande af prydligheten, hvartill jag räknar, att detta rum icke förvandlas till en kyrka, af hvilken det erhåller utseende, om bänkar med ryggstöd här anbringas, man bör tillse, att de, som här samlas, kunna obehindradt komma från den ena till den andra bänken.
Det har blifvit anmärkt att man understundom flyttar sig från en bänk till en annan för att kunna höra en ledamot sorn är lågmäld när han yttrar sig; och deruti ligger en icke ringa fördel; men huru blir sådant möjligt, om bänkarne förses med ryggstöd?
Oaktadt den förskräckliga tortur våra nuv:de bänkar enligt Gr.
Sparres utsago medföra, fortfar jag således att yrka bifall till Utskis Betänk.
Jag hade likväl helst sett, att hela saken fått förfalla, men för att gå motsidans önskningar till mötes, vill jag medgifva att bänkarne må flyttas mera åtskiljda från hvarandra och derjemte förses med stoppning. 11 r Ehrenhoff: Då Gr.
Sparre försvarat sin sats medelst åberopande af de kroppsliga lidanden han erfarit af dessa bänkar, vill jag försvara min genom framhållande af det moraliska lidande jag och många med mig skola tillskyndas, om de bänkar, Grin förordat, här anbringas, hvarigenom man blir inklämd och nödgas under flera timmar höra långa och tråkiga föredrag.
Hr Blomstedt, Christian Jakob: Jag har inom Utsk. förfäcktat de åsigter Hr Ehrenhoff uttalat, och då genom bänkar försedde med ryggstöd utrymmet högst väsendtligt inskränkes, anhåller jag om bifall till Utsk:s Betänk.
Till de skäl, som här blifvit framställda för bifall till Utskis Betänk., vill jag lägga, att enligt Ståndets förra beslut skulle jemte större beqvämlighet nödigt utrymme i salen beredas.
Då enligt Riddarh.Ordmn hvarje lefvande ätts representant skall hafva plats inom Riddarhus-salen, och, då han yttrar sig, tala från sin bänk, och de nu lefvande ätterne utgöra ett antal af 900 eller 1,000, men efter Direktms förslag endast 420 platser blifva tillgängliga, så fiågar jag, om alla dessa ätter vid en Riksdag blifva representerade, från hvilken bänk de öfvertaliga ätternes repiesentanter skola yttra sig.
Jag förordar således 366
Den 24 Februari. det1 förslag, som afser det största möjliga utrymme, och anhåller således om bifall till Utsk:s Betänk.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framslält hurusom i afs:de på förevide Utlåt, blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag, och dels af Frih.
Cederström med hvilken Gr.
Lagerbjelke sig förenat bifall til!
Riddarh.Direktms hemställan, blefvo de till bifall å dessa yrkanden framstälde proposirne besvarade med blandade Ja och Nej; och då sedermera proposm till bifall å Utsk:s Utlåt, förnyades, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Under förhoppning att Gr Lagerbjelke bifaller min framställning, anhåller jag om afslag till kontra-propos.m.
Jag har intet emot den kontra-propos.
Gr. Sparre begärt.
Den som bifaller Riddarh Utsk:s Utlåt.
N:o 28, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde Utlåt, af R. o. Ad. afslaget.
Nej — 17. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen.
Onsdagen den 24 Februari 1858.
Justerades 4 prot,-utdrag för den 22 dennes samt pleni-prot:n för den 9 gisil.
December f. och e. m. D e ii 24 Februari. 307 Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exped.
Ulsk. inkomne Förslag till R.
Stirs underd. skrifvelser till K.
M. N:o 231, i fråga om eftergift af f. d. Landskamer., Kammar RättsRådet S.
Lindberg ådöind ersättningsskyldighet; N:o 234, ang:de eftergift af Kronans rätt lill dana-arf efter Föraren Pihls frånsk i Ijda hustru Charlotta Kindberg; N:o 235, angtde ändring af K.
Kungörelsen den 20 November 1845, i fråga om ersättning till vittnen; N:o 23(5, i anledn. af förekomna framställningar, ang:de ut vidgad religions frihet m. m.; N:o 237, ang:de förändring af DomKapitlens organisation; N:o 238, i fråga om äskad tillökning för år 1857, i aflöningsförmånerne åt en del af Flottans gemenskap; N:o 239, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. rörande anmäld brist i tillgångarne för Flottans matrosers och upfordrade båtsmans mathållning åren 1856 och 1857; samt N:o 240, angide Nådig förklaring af Kongl. Resolutionen den 17 December 1734, i fråga om Klockareval inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän.
Äfvenledes uplästes och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsli. inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet: N:o 29, angtde ändring i stadganden om ersättning till vittnen; N:o 30, om uphäfvande af Konventikel-plakatet m. m.; och N:o 31, angtde förändring i DomKapitlens organisation.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att då, enligt ankomne prot.- utdrag, 3 Stånd godkänt den i LagUtskts Mern. 77 föreslagna voterings-propos., och således votering i Förstärkt LagUtsk. måste ega rum, val af ledamöter i detta Utsk. måtte få anställas i morgondagens plenum, sedan de på föredragnings-listan förekommande ärender blifvit behandlade; hvilket bifölls; hvarjemte beslöts att vid detta val, utom 26 Ordinarie ledamöter, skulle utses 4 Suppleanter, så att hvarje vallista borde innehålla 30 namn.
Föredrogs ånyo och biföllos Sammansatta Stats- samt Allm.
Besvärs och Ekon.Utskts den 20 och 22 dennes på bordet lagde U t låt:n : N:o 54, i anledn. af väckt motion om ersättning till öfverroterade hemman inom Kronobergs län; och N:o 55, i anledn. af väckt motion, ringen vid WestgöthaDahls Regemente samt anslag af allmänna medel till hjelp för svaga rotar. 368 Den 24 Februari.
Föredrogs ånyo Sammansatta Banko- och LagUlsk:s den 20 och 22 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 5, i anledn. af väckt motion om räntans frögifvande i Banker.
Paykull, Joli.
På det stora 12 millioners statslånet, hvars obehoflighet och orenlighet nu allt iner och mer in.-es och erkännes i alla delar af landet, sedan sans hunnit återkomma och det första förtjusningsruset blifvit betydligen dämpadt genom de ytterst hårda villkoren, villkor som i sanning kunde inge den förmodan att Sverige blifvit förvandladt till ett fattighus, utan credit och ulan förtroende, i stället för att bebos af en rik nation, på detta lån, säger jag, som bär något särdeles olycks» bringande i sitt sköte, får man ju redan taga bur hög ränta som helst.
Ty, bland alla de besynnerligheter sorn fästa sig vid detta lån, är äfven den att Staten sjelf angifvit ilen väg man bör gå för att eludera lagen.
Allt som öfverskrider ö proc. bör man nemligen kalla provision.
Man skall noga akta sig for att tala om 7 eller 8 proc., utan alltid tala om 6 proc. och benämna resten provision, så kan man i sjelfva verket taga huru hög ränta man behagar.
Under sådana förhållanden anser jag alt vi icke lia annat att göra än att bifalla Ctsk:s Utlåt., hvilket jag tillstyrker.
Förev:de Betänk, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Sammansatta Banko- och LagUtsk:s den 20 och 22 dennes på bordet lagda CJtlåt.
N:o 6, i anledn. af gjorde anmärkningar emot vissa delar af Utsk:s Betänk.
N:o 4, i frågaom lagstiftning för Enskilda Banker.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde att detta Utlåt, måtte få föredragas punktvis och på det sätt att sedan alla af Utsk. i afs:de på en eller flera §§ af den föreslagna Förordningen gjorde framställningar blifvit föredragne och beslut derom fattade, sjelfva §§ uplästes till godkännande med de förändringar, som möjligen då blifvit gjorde vid pröfningen af Utskis framställningar; hvilket bifölls.
Usta punkten, ang;de ingressen till den ifrågav:de Förordningen.
2:dra punkten, ang:de införande i i § af del kännetecken på ifrågav:de Banko-bolag, ali de drifva Bankorörelse genom en vald styrelse, och 3:dje punkten, stadgande, att de som om Bank-bolags stiftande sig förena, böra vara svenske medborgare.
Utsk:s Utlåtm å dessa punkter biföllos. 4:de Den 24 Februari. 36» 4:de punkten, ang:de det i 2 § intagna stadgande om antalet af Banhernes solidariskt ansvarige delegare.
Ilr von Koch, Nils Sam.:
Då jag vet, att denna §, emot hvilken ingen reservation är upgifven, redan är bifallen af BondeSt. och jag har anledning att förmoda, att den äfven kommer att af BorgareSt. antagas, anser jag mig icke böra motsätta mig densammas godkännande af R. o. Ad.
Jag tror likväl, att det hade varit rättare, om man bestämt, numerären af delegare i alla banker till 30 i stället för 20.
Utsk. säger i sin motivering, att de, som påstått, att bestämmelsen om 20 delegare vore en återgång ifrån nu gällande stadganden, misstagit sig; men jag deremot tror, att det är Utsk. sjelft, som i detta sitt yttrande begått ett misstag.
Det är visserligen för närv:de i lag stadgadt, att delegare i icke sedelutgifvande banker af hvilka vi för närv:de endast hafva filialbanker —• få vara mindre än 30, men praxis har varit, att man icke fått stifta en filialbank, som hade mindre än 30 delegare.
Som jag hoppas, att denna praxis kommer att fortfara, åtminstone till nästa riksdag, har jag nu blott velat göra denna anmärkning och motsätter mig ej ett bifall till §:n.