Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har sökt med uppmärksamhet genomgå dem, och jag har funnit, att de äro ungefär desamma, som finnas i Allmänna Brandstodslnrättningens föreskrifter, och att skillnaden endast är vållad genom den säkerhet Götheborg eger genom sitt byggnadssätt; ty för det gamla fordras att husen skola vara med brandmurar och brandbottnar försedde, i det nya kan väl äfven andra hus intagas; men en hvar vet, att de nybyggda stenhusen i Götheborg äro ganska starkt byggde, och nästan alla försedde med brandbottnar.
Jag tror, att Götheborgs Brandstodslnrättning är vida säkrare, än någonsin Stadsfonden kunnat anses, och att deras bref böra anses såsom bättre än dessa.
Hvar och en finner, huru svårt det skulle vara för dessa husegare, att söka borgen.
Hvar och en finner ock, kuru litet det är att befara, att i hus af sten och korsvirke så vidsträckta eldsvådor skola uppkomma, som gjorde, alt in - Den 25 Maji. !79 rönningarne gingo öfverända.
Hvar ocli ea torde lätt inse, att privata crediten lider, om ej Banken visar sig villig, att belåna dem såsom goda panter; och att orterne lida, om de ej få vara nog för sig sjelfve.
Skälen finnas ej emot saken uti annat än yttre förhållanden, hvilka jag angifvit.
På denna grund yrkar jag återremiss, och får tillägga att jag anser af vigt, att Utskottet icke endast utlåter sig, huru förhållas skall med dem, som redan ega lån, utan äfven huru skall förhållas med dem, som hädanejter söka lån, och att man ej, genom försummelse att derom yttra sig, mätte sätta dem i nödvändighet att ingå i det gynnade Brandförsäkringsverket i Stockholm.
En värd Ledamot har sagt, att Brandförsäkringsverket i Skåne vore säkrare, att anse, än det allmänna BrandstodsBolaget i Stockholm, och att BancoUtskottet derföre haft orätt, som af husegare i Skånska Bolaget fordrat större säkerhet än af delegare i det nya i Ilufvudstaden.
Såsom skäl derföre, har han anfört, att husen i de Skånska städerne brinna mindre än i andra orter, och till bevis derpå anfört, att ett mindre belopp i penningar blifvit ulbetaldt för eldsvådor i Skåne jemnförelsevis med andra delar i Riket.
Det är möjligt, att ett sådant historiskt factum finnes; men om Ban - i8o
Den a5 Maji. coUtskotlet hade uppgifvit det skäl, att husen i Skåne brinna mindre än på andra orter, så hade det förmodligen icke blifvit antaget.
Man har sagt, att husen i Skånska städerna ej voro af träd, såsom annorstädes i landsorterna, utan blott af sten eller korsvirke.
De sednare äro likväl många och af bräcklig beskaffenhet, samt jemväl eldfängde.
Någon skillnad till fördel för de Skånska städerna har Utskottet på så löslig grund icke kunnat göra.
Det väsendtliga skälet, hvarföre Utskottet ansett den Skånska BrandfÖrsäkrings-Inrättningen mindre tillförlitlig, än den allmänna, är af Utskottet åberopadt, att nemligen det allmänna har io millioners teckning, och det Skånska blott 2 millioners.
Ju mindre capitalförmögenheten är, ju mindre kan man påräkna Bolagets betalningsförmåga och varaktighet i händelse af en större brandskada.
Man har anmärkt, att 19 §. i Skånska Bolagets reglor är alldeles lika med en §. i den gamla Brandförsäkrings-Inrättningens reglor; men att recommendera ett nytt Bolags reglor, genom likheten med det gamlas, hvilket gått Öfverända, synes ej antagligt.
Äfven har man sagt, att 20 §. vore lika med en §. i Phoenix-Compagniets stadgar, hvars försäkringsbref man likväl antagit såsom erforderlig säkerhet för Banken.
Jag får erindra, att sådant blott skefTtifls vidare, och att man ej antagit PhoenixCompagniets Brandförsäkringsbref såsom nå - Den 25 Maji. gon fortfarande säkerhet, hvilket de Skånska Brandförsäkringsbrefven borde blifva.
En annan Ledamot har ansett det vara Ombudsmanna- och Embetsmanna-intresset, som ville i Hufvudstaden sammanhopa alla Inrättningar, och förringa de Inrättningar, som i landsorterna kunna bildas.
Då jag, för min del, likasom de öfrige Ledamöterne i BancoUtskottet, ej är hvarken Ombudsman eller Embetsman i Banken, så anser jag denna anmärkning ej höra hit, eller böra här till något besvarande upptagas.
Det har blifvit sagt, att BancoUtskottet, i afseende på Götheborgs Brand försäkrings-förening, ej uppgifvit några skäl, hvarföre den vore mindre säker, än den Stockholmska och den Skånska.
Jag får dock fästa uppmärksamheten derpå, att sid. 15 i Betänkandet är anmärkt, att Götheborgs BrandförsäkringsInrättnings Reglemente ej blifvit af Konungen sanctioneradt; och det innehåller jemväl sådane stadgar, att sanctions erhållande synes otrolig, utan betydliga förändringar.
Ytterligare är det uppgifvit, sid.
17, att det dessutom funnes ett äldre Bolag i Götheborg, och att den sednare föreningen, hvars bref skulle gälla för lån i Banken, är så ringa, att den ej omfattar mera än 84 stenhus, samt att Inrättningens fond, ehuru den, såsom nyligen bildad, ännu ej öfverstigit 6000
R:dr, skall, efter erläggandet af sådana redan bestämda afgifter, för hvilka serskild säkerhet är ställd, belöpa 182 Den a5 Maji. sig blott till circa 36,ooo R:dr.
— När således det Götheborgska Bolaget icke allenast är inskränkt till en enda stad, utan blott till en del deraf, och då man, serdeles i Götheborg, sett huru betydliga delar af staden ofta afbrunnit, hvad säkerhet skulle Banken hafva att återfå sina penningar, när de fleste af Bolagets delegare på en gång voro brandskadade sjelfve?
Här har blifvit yttradt i allmänhet, och serdeles om det Skånska Bolaget, att om husen i dessa Städer skulle afbrinna genom fiendens härjande eller explosioner af allmänna krutförråd, vore det snarare Banken, som borde betala sådant, än de enskildte.
Detta må vara en vacker philantropisk tanka; men icke hade jag trott, att den skolat yttras af en BancoFullmägtig.
Att någon Ledamot af BancoUtskottet skall tillstyrka, att Banken må förlora i första hand, kan jag ej förmoda, utan tvärtom att Banken bör blifva den siste af alla, som förlorar.
Följer man icke denna grundsats för dess lånerörelse i allmänhet, så skulle Banken komma på obestånd, dch med detsamma alla de förlora, som innehafva dess sedlar, och hvilka äro ojemförligt flere, än låntagare på hus i städerna.
Jag yrkar således bifall å Betänkandet, Herr Munck af Rosensköld:
Den siste värde Talaren har visserligen besvarat mitt anförande, men enligt min tanka utan att Den 25 Maji. i83 vederlägga det.
Han har icke kunnat neka, alt brandförsäkringsbref af arne utländska AssuranceCompagnier hittills varit med större credit i Banken antagna, än den, som nu blifvit föreslagen för det Skånska, oaktadt en dylik §. som den, hvilken anföres såsom skäl för inskränkandet af Skånska brandförsäkringsbrefvens credit i Banken, äfven förekommer i Reglementet för nämnde utländska Compagnier.
Må det derföre tillåtas mig uppläsa 7 §. af BrandförsäkringsReglementet för Fenix- och Alliance-Compagnierna, så lydande: ”Detta Compagni är ej ansvarigt ”för den förlust eller skada, som orsakas ”genom eller under fiendtligt infall, upp”ror, upplopp eller borgerligt krig, ej hel”ler för skada genom eld och brand, härledande sig från jordbäfningar eller orka”ner.
Men brandskada, som timmar genom ”åskeld, ersättes,”
I afseende på byggnadssättets i Skåne större eller mindre säkerhet emot eldsvåda, får jag först åberopa erfarenheten af de sista ioo åren, under hvilken tid flere städer i det öfriga Sverige nära nppbrunnit, än boningshus i Skåne.
Flere städer i Skåne hafva på ett sekel icke förlorat ett enda boningshus genom eldsvåda.
Dessa husarö för öfrigt byggda mest af korsvirke, och flere af grundmur, men icke af träd; åtminstone om sådane finnas, äro de kanske icke tre i alla städerna i Skåne liilsam - 184 Den 25 Maji. mans.
Hus af korsvirke äro icke betydligt mer underkastade eds våda, än grundmurade hus, och i ett annat afseende äro de så mycket mer tryggade mot vidsträcktare elds-r vådor, som de kunna lättare nedi ifvås.
Hvad Bankens säkerhet för öfrigt beträffar, höiman icke glömma, att den hvilar icke blott på silfver, hypolhek och stränga reglementer, utan äfven på allmänna välståndet och crediten inom landet.
Jag vill sluta med den anmärkning, att om Skånska Brandförsäkringsfonden är 4 gångor mindre än den tilltänkta allmänna Brandförsäkringsverket?, så äro de i detta brandförsäkrade husen åtminstone 4° gäng01’ mera brännbara, un de i det Skånska.
Jag har haft äran upplysa ur pag. 19 i Utskottets Betänkande, att Utskottet icke uppgifvit de skäl, hvarföre Utskottet ansett det Götheborgska; Bolaget osäkert, ulan blott sagt, att det funnit detsamma i flere afseenden icke jemförligt med BrandstodsBolaget i Stockholm.
Således finnas här inga skäl, ty det står blott, att Utskottet så funnit.
Det står visserligen i ingressen åberopadt, att Kongl. Maj:t icke sanctionerat detta Bolag; men sådant har skett derföre, att nämnde Corporation icke har ansett sig behöfva begära Konungens sanction, emedan det är en inbördes försäkran, för hvilken i Lagen icke finnes någon föreskrift om att' den måste Den ?.5 Maji.
185 sanctioneras för att vara gällande.
Hvad den värde Ledamoten för öfrigt yttrat, om mitt sätt att såsom BancoFullmägtig i denna sak tala och handla, att jag nemligen skulle mindre afse Bankens säkerhet, ände enskilda Inrättningarnes bästa; så finnér jag visserligen, att den värde Talaren gör sig noga reda för sina skyldigheter, såsom den der svurit BankoEden.
Men hvad mig angår, har det alltid varit min grundsats, under det jag tror mig redligt hafva iakttagit denna Ed, att icke hela Sverige bör förstöras, hara Banken står, utan snarare motsatsen, om ett af de två nödvändigt skulle behöfvas.
Då fienden härjar, eller ett krutförråd springer, anser jag det vida bättre, alt Banken förlorar några panter, än att den skall utpanta i orter, der fiendens härjningar nyss öfvergått, eller der gäldenärernes hus sprungit i luften.
För min del kan jag icke finna annat, än att föreskrifterne för Götheborgska Bolaget äro fullkomligt enliga med dem, som utomlands äro brukliga, och säkert vida bättre än de reglor, som gälla för allmänna Brandförsäkringsverket.
Det Skånska Bolaget innehåller i öfrigt blott en ytterligare punkt, som icke finnes i det Götheborgska, men som fanns i gamla BrandförsäkringsReglementet, nemligen att anstallten eger ingen skyldighet alt betala, då eldsvåda uppkommer genom mordbrand af husegare.
Detta är sålunda åtminstone ej ett skäl alt neka båda; men jag yrkar bi - i86 Den 25 Maj!. fall för begge, att antagas såsom Bankens säkerhet.
Af dessa skäl anhåller jag om återremiss och får yttra, att mina ord i Protocollet skola tydligt visa, att jag icke syftat på några Commissionärer uti BancoVerket, utan endast omtalat Brandförsäkringsverket.
Jag får för min enskildta del tillstyrka bifall å Betänkandet.
Jag har icke den tanka, att Banken bör blifva en capital-samlingsmachin, som blott accumulerar landets penningar; men då jag på intet vis gillar denna ytterlighet, så tillåter jag mig än mindre den tanka, att
Banken bör anses såsom en källa, ur hvilken aila må ösa eftersmak.
Banken är depositair för den fond, som skall ansvara för landets mynt, och således, om man vill anse dess lånerörelse såsom hufvudsak, så att Banken icke kunde göra rätt för sig, skulle det blifva att gå från den ena till den andra ytterligheten.
Vi äro just nu sysselsatte, att göra en banquerout för att reda våra affairer, för att derefter kunna börja ånyo uppfylla våra skyldigheter; och jag tror då icke, att Utskottet begärt mer, än hvad som varit dess skyldighet för Bankens väl.
Man har i min tanka nog erfarenhet af vårdslöshet i Bancoaffairer, för att nu genast börja en oriktig bana, innan man ens slutat den gamla.
Den i5 Maji. 187 Hans Excellence Herr Grefvert och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid BancoUlskottets ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar Bora föranleda till detsammas återremitterande, Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till Bifall å Berörde Betänkande.
Ja och Nej;, hvarjemte Herr Hjerta Begärde votering.
Jag an håller vördsamt, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillkännagifva, huru Hans Excellence fattat Ridderskapets och Adelns svar å de framställde propositionerne, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att det icke varit för Hans Excellence möjligt att af Ridderskapets och Adelns svar å de gjorde propositionerne tillförlitligen utröna pluralitetens mening.
Jag vill endast i anledning af Herr Lefrens yttrande hafva äran nämna, att detta blott innehöll allmänna af oss alla erkända satser, utan att på något sätt vidröra detaljerne af det ämne, som nu är i fråga. i88 Den a5 Maji.
Om jag icke ingått i detaljer, utan hållit mig vid hufvudsaken, och hufvudsaken
Sr riktig, så lära detaljer11c falla af sig sjelfve.
För mig visar det sig såsom ett besynnerligt förhållande, om man, när fråga är att stadga principer, blott vill göra ett undantag för några Brandstodsbolag på andras bekostnad.
Jag tror derföre, att man väl kunde bevilja en återremiss, då sådant vid så många andra tillfällen blifvit medgifvet, och jag hort så mångå skäl tala snarare för än mot densamma.
På denna grund tar jag mig friheten framställa begäran om förnyad proposition, då vi kanske kunde förena oss om återremiss.
Jag har för min enskil-, da del visserligen ingenting emot återrerniss; men ville då blott tillägga den önskan, att
Utskottet icke måtte inkomma med denna sak isolerad, utan behandla den i sammanhang med öfriga grundsatser om Bankens blifvande lånerörelse.
Jag har vid mångå tillfällen sett Friherre Anckarswärd lika mycket ifra emot återremiss, som jag denna gången gjort, och äfven förmå oss till votering, för att hindra den; men detta skulle visserligen icke inverka på min önskan, att nu få frågan genom omröstning
189 afgjord.
Deremot skulle jag alltför mycket misslaga mig på BancoUtskottets tänkesätt, i fråga om Bankens bästa och säkerhet, om jag trodde, att Utskottet skulle kunna gå in på de grundsatser, sorn Herr Hjerta framställt.
Förmodligen skulle jag ock misstaga mig om den värde Ledamotens vanliga ihärdighet, om jag trodde, att han kunde förmås att utan omröstning vika från sin begäran om återremiss.
Något annat medel att komma till slut lärer således icke återstå, än att votera om saken.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog derefter följande Voteringsproposition:
Betänkande i fråga om bibehållande af de från Banken meddelade lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta f. d. Stadsfonden af Allmänna Brandförsäkringsverket, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras; Och hlef denna Voteringsproposition godkänd af Ridderskapet och Adeln, samt derefter anslagen. igo
Sedan 41» 42> 4^ och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. 2 e. m.; och befunnos vid voteringens slut, kl. 3 e. m., sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 27.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att BancoUtskottets ifrågavarande
Betänkande blifvit af Piidderskapet och Adeln till Utskottet återrernitteradt.
Föredrogs StatsUtskottets den 23 dennes under N:o 118 afgifne Memorial, innefattande anmälan om en anledning till anmärkning emot StatsRådet samt Föredraganden för Handels och FinanceÄrenderne, hvarom remiss begärdes till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningen skulle uppgifvas; och blef berörde anledning till anmärkning, jemlikt 29 §.
Friherre Åkerhjelm^ Gustaf Fredrikj uppläste följande:
Hindrad af sjukdom att vara närvaran - Den a5 Maji. cle, då StatsUtskottets Utlåtande, rörande
Anslagssumman för fångars skjutsj underhållj medicarnenter m. ni. hos Ridderskapet och Adeln, den 22 i denna månad, förevar och återremitterades, anhåller jag, att nu få lemna några upplysningar i ämnet, i afsigt alt de må få åtfölja återremissen till Utskottet.
Det är visserligen en fullkomlig riktighet, att, enligt hvad StalsUtskottet yttrar, skjutslegans förhöjning för fångforsling, fängeise-underhålls-utgifternes ökande i förhållande till arrestanternes tillvexla antal, samt i följd deraf tillökta kostnader för fängelseinventariers inköp och förbättrande, med mera öfrigt med fångars underhåll och forslande gemenskap egande omkostnader, varit orsaker till de betydliga summor, utöfver det å Stat anslagne belopp, som åtgått sedan sista Riksmöte för ifrågavarande ändamål.
Äfven är den andra uppgifne orsaken till de ökade utgifter, nemligen fångars tätare och talrikare transporterande under de åren, synnerligen 1826, då Wadstena Correctionslnrättnings correctionister förflyttades till Stockholm och Malmö, en sann och temporärt verkande omständighet; men beklagligtvis gifves ett permanent skäl, hvarföre omkostnaderne för fångars underhåll år från år sedan längre tid tillbaka stigit, och detta skäl består uti deras nästan årliga tillökning utöfver deras afgång, hvarigenom Den 20 Maji. en ökad fångnummer år från år uppkommit.
Att orsaken till detta resultat hufvudsakligen och synbarast ligger i folkökningen, kan med visshet antagas för gifvet, utan att man derföre behöfver förmoda, att ett större och vidsträcktare sedeförderf deruti har någon del, eller ens existerar nu utöfver hvad det för flere år, ja föj längre tiderymd sedan, verkligen visade sig vara.
Men om man antar, att immoralitet och lättsinnighet stå på samma punkt nu, som för i5 a , 20 år sedan, och detta antagande tror jag vara temligen nära rätta förhållandet, så är det ju tydligt, att antalet förbrytare alltid står i samma förhållande till antalet menniskor, bland hvilka de befinnas, och att Således en större population är plantskola för en större mängd brottslige, vanartige och lättingar, än en mindre population.
Att detta onda skall afhjelpas, eller åtminstone förminskas, genom förbättrade Corrections- och Uppfostringsanstalter, bör man förmoda, och början med de förras danande är åtminstone gjord.
Sammanräknar man emellertid antalet fångar i Piikets Länshäkten, såsom det befanns 1827 i Januarii månad, för hvilken tidpunkt detta antal af JustiliasOmbudsmannen i dess sista BerättelseTrnmlägges, med antalet fästningsfångar, arbetsmanskap i Carlskrona och Correctionister å de af Staten underhållne Correctionslnrätlningar, som vid April månads slut > Den 25 Ma ji. slut lietta år derstädes befunnos, så uppgår fångnummern till 4.333 personer.
Om från dessa afgå de i Norrköping och Götheborg, samt en del af dea Norra Correctionslnrättningen i Stockholm varande correctionshjon af qvinnokönet, hvilka genom serskilda Statsanslag underhållas, så återstå icke mindre än 3,911 fångar, hvilka af de å 8:de HufvudTiteln anslagne tillgångar skola till alla delar underhållas.
Med beräknande af allt, som för fångars förvarande, beklädnad, kosthållning, bevakande m. m., erfordras, kan kostnaden, fördelad på hvarje individ af dem, omöjligen icke upptagas till mindre än 6 sk.
B:co om dagen, hvilket utgör en summa af 175,993 R:dr 10 sk. 3 r:st. för deras årliga underhåll; när härtill kommer underhållskostnaden för Wanås 3oo man starka Pionniercorps, uppgående till närmare 3o,ooo R:dr, och alla fångtransporter, så synes, att beräkningen af 200,000 R:dr B:co, såsom årliga behofvet i och för delta anslag, är för det närvarande ett minus.
De inkomster, som, vid de dels nya, dels förbättrade, Correclions-Inrättningar, börjat till vida betydligare belopp, än fordom, af fångarnes arbeten att erhållas, hoppas jag dock skall göra detta minus tillräckligt, och om Fångstyrelsens afsigter, önskningar och bemödanden mötas med möjlig framgång, i framliden åstadkomma en ytterligare sänkning af delta stora 26 H, i3 194 I)en 25 Maji. och, i anseende till sin orsak, bekymmergi. fvande Statsanslag.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Friherre Åkerhjelms berörde Anförande, såsom afgifvet i anledning af StatsUtskottets under N:o i/yj meddeldte, och den 22 dennes af Ridderskapet och Adeln återremitterade Utlåtande, angående RiksStalens Atttonde HufvudTitel, för Allmänna och Extra Utgifter, jemväl måtte till nyssnämnde Utskott remitteras.
Då få Barm liertighetsanstalter lära uti varaktiga välgörande verkningar kunna förliklias vid Institutet för blinda och döfstumma, enär erfarenheten ådagalagt, att den religiositet, och deraf följande sedlighet, som man förmår att bibringa dessa af naturen vanlottade, mindre störes af verldens ondska och frestelser, hvilka äro mindre fattlige för den blinde och döfve.
Då andra Barmhertighetsverk mera allmänt och af hvar och en bunna utöfvas, men så icke är förhållandet med denna, emedan en serskildt Inrättning, serskilda kunskaper och måhända serskilda gåfvor för hennes utförande erfordras; då liela Riket icke eger mer än en sådan Inrättning; då, efter hvad mig sagt är, iden - Den a5 Maji. samma stå lediga flera tomma rum, der man linnde begagna en undervisning, som icke kostar mer att meddela till ökadt antal elever, än till de redan varande; då slutligen det underhåll, som för en elev fordras, är så ringa, att med ett årligt tillökadt anslag at endast 2,000 R:dr icke mindre än de i3 befintlige ledige platserne lära kunna fyllas; så, och derest detta uppgifna förhållande är grundadt, hvarom StatsUtskottet säkerligen är i tillfälle att erhålla tillförlitlig kunskap, vågar jag ödmjukast hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna skäl att tillstyrka detta tillökade årliga anslag af 2,000 R:Jr under en tid, då visserligen det allmänna öfverflödet på kläder och föda, samt tillfälle att med ett ringa arbete förtjena sitt uppehälle, troligtvis gör icke allenast tillskott till mångå andra Barrnhertighets-inrättningar öfverflödigt, utan jemväl kunde föranleda till indragningar.
Uppå derefter af Hans Excellence Hr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Herr Ribbings Anförande, såsom innefattande anmärkning vid StåtsUtskottets under N:o 144 afgifne, och den 23 dennes till Utskottet återremitterade, Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel, för Milda Stiftelser, remitteradt till StatsUtskottet. i3* ig6
Upplästes följande från Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet inkomne Utlåtanden:
Af den i3 dennes.
Öfver väckt Motion om bestämda föreskrifter för befordringar inom Postverket och till derunder lydande befattningar.
Öfver gjorde Motioner om fullkomlig frihet i afseende å köp och salu af Tackjern, äfvensom vid Jerntillverkningen i allmänhet.
N:o ii3.
I anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 4°> angående klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes och "Westmanlands Bergslager blifvit ålagdt, att vid Masugnarne begagna Malmvågar i stället för skoflar, m. m. N:o 114- Rörande yrkadt förbud mot otillåtna Landtmarknader samt om Militära Marknadsvakler, och inställande af en Marknad i Borås. N:o 115.
Rörande väckt fråga om rättighet att lefverera Räntehö- och halm in natura för Kongl. HofStallets behof.
N:o i iG.
N:o 117- I anledning af väckt fråga om I Den ag Maji, igy upplösning eller förflyttning af Invalidlnrättningen vid Ulricsdahl.
N:o ii8.
Rörande väckt fråga om anläggande af en Köping vid Fiskeläget Fjellbacka i Bohus Läns Skärgård.
I anledning af väckta Motioner, rörande förändradt fångföringssätt.
Ridderskapet och Adelil åtskiljdes klockan half till 4 eftermiddagen.
Fredagen den 29 Maji 1829.
Öppnades Ridderskapets och Adelns Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i ConstitutionsUtskottet, samt en Ledamot i Lagutskottet, och befunnos dertill hafva blifvit utsedde:
Efter N:o 277, Friherre Mannerheim, Lars August; N:o 2276, Herr Berzelius, Jacob; och igS Den 29 Maji.
I Lagutskottet : Efter N:o 20Ö2, Herr Hultenheim; Fullm.
Herr Bergenstråle, Georg Rudman i N:o 922, Herr Berghman; Fullm.
Herr Printzensköld, Carl.
Herr Berzelius hade inlemnat följande, som upplästes: Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har liedrat mig med det förtroende att invälja mig till Ledamot af ConstilutionsUtskottet efter Friherre Mannerheim.
Ehuru smickrande detta förtroende är, och ehuru obehagligt det är att undandraga sig att svara deremot, när man gerna önskar fullgöra, hvad som ålägges, så måste jag dock i detta ögonblick afsäga mig det.