Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 afseende å den fiirra, har min mening aldrig varit att hos det verk, hvartill fondernas förvaltning komme att öfverflyttas, skulle finnas någon slags dispositionsrätt deröfver, utan endast bestyret om deras skötande.
Hvad den sednare, eller boställsförvaltningen åter vidkommer, vill jag ingalunda säga, att det blefve en särdeles vinst, ifall Kammar-Coll. finge sig anförtrodd förvaltningen af desamma, men jag håller på saken derföre att, om jag tager bort förvaltningen af boställena och fonderna, man derigenom bereder tid åt den afdelning, som annars skulle hafva denna förvaltning sig anförtrodd, att kunna egna sig mera åt det rent militära.
Jag tror nemi. att ett dylikt göromål skulle anstränga en chef, som icke hade alltför stor arbetsförmåga, och att, tillfölje deraf, en 4:de afdelning skulle komma att skapas, hvilken, enligt hvad jag här ofvan haft äran att anföra, jag icke på några vilkor vill hafva inrättad.
Nästan helt och hållet förekommen af Gr. af Ugglas i hvad jag ämnade anföra, kan jag blifva helt kort.
Mörner yttrade ang:de den Engelska krigsförvaltningen, vill jag fästa uppmärksamheten på att densamma ingalunda erbjuder något så efterföljansvärdt exempel, då den är behäftad med felet af en stor långsamhet i verkställandet af sina åligganden, såsom fälttåget på Krim nogsamt visade.
Hvad sedermera beträffar det af Frih. af Ugglas framställda förslag, enligt hvilket en gräns mellan den militära och civila intendents-afdelningen måste uppdragas, då för den militäriska skulle fordras militär-tekniska insigter, får jag nämna att, enligt min tanke, detta förslag är ett bland de mest olämpliga, om icke alldeles overkställbar.
Hvar finnes en sådan gräns, och på hvad sätt skulle den val kunna uppdragas?
Och månne ej ofta skulle inträffa, att just det ärende, hvars handläggning erfordrade största kraft och skyndsamhet, måste afgöras på den icke militär-tekniska afdelningen.
Jag vill i detta afseende anföra ett exempel:
Om en sjukdom utbryter på ett rekrytmöte, och vid regementets mötesplats ej finnes några baracker, så måste från detsamma skrifvelse ingå till Krigs-Coll. med anhållan om tillåtelse att få begagna kronans byggnader.
Denna fråga tillhör icke de tekniska, men fordrar ett hastigt afgörande.
Då den, såsom nu vore förhållandet, i stället skulle höra under civil - 112 Den 24 Oktober f. m. afdelningen inom Krigs-Coll., der formen alltid noga iakttages, blir densamma derstädes hänskjuten till andra afdelningar eller myndigheter, hvarest målet kanhända får hvila till dess mötet är slutadt.
Såsom ännu ett bevis på vådan af långsamhet vid ärendens afgörande, vill jag anföra ett.
Det förekommer t. ex., att en reparation skall göras på ett nyss tillträdt boställe.
Om boställsinnehafvaren måste inflytta till hösten, är det klart att största skyndsamhet är af nöden.
Då emellertid flere auktoriteter, såsom Öfverintendents-embetet, i detta mål skola höras, hvarigenom frågan blir remitterad och återremitterad, drages den ut på tiden, så att den mången gång obetydliga reparationen ej blir färdig förr än långt fram på vintern.
Mörner: Gr. af Ugglas har yttrat, att den frasen, »att en hederlig man skall ledas af sin öfvertygelse och icke af fruktan», icke vore lämplig.
Jag skulle för min del vilja säga, att hans fras ang:de fruktan icke är tillämplig.
Samme talare har vidare hemställt, hvilka frågor skulle höra till den civila och hvilka till den militära afdelningen.
Jag skulle hafva önskat, att han sjelf behagat besvara denna fråga, då han, som en lång tid suttit i den komité, som haft dessa frågor om hand, dertill säkerligen vore vida mera kompetent, än jag.
Att fordra detta af mig, är nog mycket begärdt.
Jag kan likväl tillhandagå med några exempel.
Huru många dagars aflöning en läkare skall hafva under tjenstgöring vid möten, kan t ex. mycket väl afgöras af en civil ledamot, som känner författningarne, men samma sak skulle efter det nya förslaget komma att afgöras af den militära chefen, med beslutande rätt.
Nu kan likväl hända, att misstag i detta hänseende begås, så att icke allenast läkare, utan äfven andra, få sig tillagde traktamenten till oriktigt belopp.
Hr Wrangel har, såsom exempel på olämpligheten af ifråg:de fördelning, anfört utbrytandet af en sjukdom på en exercisplats, hvarvid, sedan man ingått till Krigs-Coll. med anhållan att få begagna kronans hus, målet, genom remiss till intendentsafdelningen, ej hunnit att blifva afgjordt förr än efter mötets slut.
Det skulle i sanning vara ganska sorgligt, om detta exempel vore sannt, och ännu sorgligare, om det hade varit den nuv:de intendenten, eller blifvande afdelnings-chefen, som på detta sätt dokumenterade sig.
Samme talare har vidare anfört, såsom exempel på långsamheten vid en boställsreparation, att om en underofficer inginge med ansökan derom, det skulle dermed kunna draga så långt på tiden, att reparationen ej blefve färdig till dess han skulle inflytta.
Jag ber den värde talaren något närmare studera militär-boställs-ordningen, der det kan inhemtas att Krigs-Coll. ej har något att skaffa med boningshusen på fahnjunkare- eller underofficers-boställen.
På öfriga boställen verkställas reparationerna å karaktershusen till större delen Den 24 Oktober f. m. 113 delen af boställs-innehafvarne sjelfva, men nybyggnader af sådana hus utföras genom Krigs-Colkii försorg.
Exemplet är så ledes icke rätt väi valdt.
Hvad beträffar det af Frill, af Ugglas framställda förslag, öfverensstämmer detsamma så väsendtligt med mitt, att jag gerna, till förminskande af antalet af propos:r, vill förena mig med honom.
Jag vill blott anhålla, att slutmeningen i Hr Björcks reservation, »dock under förbehåll att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embets- och tjenstemän», måtte få qvarstå, emedan jag anser att R.
St:r för detta ändamål icke böra anvisa mera medel, än K.
M. har begärt.
Jag anhåller blott att med några ord få fullständiga det af mig nyss anförda exemplet, ang:de en sjukdoms utbrytande på ett rekrytmöte.
Det antagande, jag framkastat, tillhör i så måtto verklighetens område, att det var vid ett beväringsmöte på en för mig känd ort som ett dylikt förhållande inträffade, och drabbas således icke jag af tillvitelsen om den fria fantasien.
Mörner nämnde ang:de karaktershus, känner jag mycket väl.
Hr Gr:n torde likafullt veta, att då man vill flytta in någonstädes, man gör detta hellre i karaktershus, än i uthus. Frih. af Ugglas:
För att äfven i min mån söka minska antalet af propos:r, får jag förena mig med Gr.
Mörner i afseende på slutmeningen af Hr Björcks reservation.
Då den förev:de diskussionen mer än väl visar den stora svårighet, som alltid måste förefinnas, då man i en stor församling vill ingå i någon närmare pröfning af en sak, är det ingalunda nu heller min mening att inlåta mig i någon slags detaljgranskning.
Då jag emellertid varit ledamot af Landtförsvars-komitéen, på hvars underd. förslag K.
M. framställt ifrågavide förslag, må det tillåtas mig att nämna, det jag h. o. h. biträdt komitéens beslut.
Mitt uppträdande här är derföre endast föranledt af några betänkligheter mot det förslag, som Gr. af Ugglas här afgifvil, att nemi. såväl boställena, som fonderna, skulle frånskiljas Krjgs-Colkii för valtning Jag vill icke säga, att detta skulle vara en ren omöjlighet, men jag tror att frågan är så betänklig, att den ej, utan efter lång öfverläggning, bör afgöras.
Gr. af Ugglas vill att utbetalningen af fonderna skall ske af ett annat verk än det, som disponerar inkomsterna deraf, och detta måste, enligt mitt för menande, möta stora svårigheter.
Hvad beträffar boställena, är det visserligen likgiltigt, om t. ex. anmärkningar mot en synerätt komma (rån det ena eller H. VII. 8 114 Den 24 Oktober f. m. andra embetsverket, men jag vill likväl fästa uppmärksamheten derpå, att om alla sådana ärenden uteslutande öfverlemnas åt Kammar-Coll., detta Coll. blir en myndighet, som kommer att afgöra frågor rörande förändringar i sjelfva bostalls-förordmn.
Så länge emellertid arméens aflöning till större delen grundar sig på boställen, är det af vigt att armé-förvaltningen skall lemna föreskrifter för desammas vård.
Oaktadt alla dessa betänkligheter, hvilka jag ansett mig böra framställa, anhåller jag om bifall till Gr. af Ugglas’förslag.
Jag vill blott i korthet anföra, hvad som hörer till sak.
Det bar blifvit yttradt, att med de lifliga och snabba kommunikationer, Sverige för närv:de eger, det icke bör för detsamma vara svårare att få reda på gjorda uppfinningar, än för andra länder, och att det i allmänhet endast fordrades härtill en befallning af Dep:ts-chefen.
För Gr.
Mörner bör det vara bekant, att en Dep:ts-chef icke har rätt att gifva sådana befallningar, utan att han först måste infordra underordnade verks utlåtanden, samt först, sedan dessa inkommit, föredraga ärendet K.
Det har vidare, i afseende på mitt yttrande om arméens aflöning, blifvit yttradt, att densamma vore mindre på papperet, än i sjelfva verkligheten.
Det är klart, att genom de prisförändringar, som uppstått, arméens aflöning nu är till siffran olika mot år 1833, men jag tviflar på att någon kan bevisa, det inom arméen afiöningen är högre nu, än om den skulle utgå i kontant.
Derföre att jag icke tror att personer i lika samhällsställning kunna lefva för samma pris i Haparanda, som i Malmö, anser jag det vara bäst att dessa löner till någon del beräknas i natura-persedlar, att utgå efter markegångspris.
Hvad slutligen sjelfva frågan om en 4:de afdelnings inrättande vidkommer, derom en mängd olika propos:r blifvit afgifna, måste jag för min del tillstå, att jag ej kan finna fördelen deraf, helst ingen har kunnat göra klart, hvarest gränsen för dess verkningskrets skulle sättas.
Jag yrkar fortfarande bifall till Utsk:ts förslag.
Då jag ej har kunnat komma till samma resultat, som den siste värde talaren, nemi. att anse det af Landtförsvars-komitéen afgifna förslag såsom det lämpligaste, är jag för min del af den mening, att klokast vore, om R. o.
Ad. antoge Frih. af Ugglas’ förslag, emedan Borgare- och Bonde-St:n, i fall de få veta att R. o. Ad. antagit Utsk:ts förslag, säkerligen skola antaga Hr Björcks i reservationen gjorda förslag, hvaremot, om R. o. Ad. nu bifaller hvad Frih. af Ugg - Don 24 Oktober f. m. 115 las framställt, de båda ofvannämnde
Stånden troligen komma att äfven modifiera sina beslut.
Jag anhåller att få förena mig med Hr Stats-Rådet Reuterskjöld uti hans yrkande på bifall till StatsUtslcts förslag.
Jag har begärt ordet endast med anledning af den mot mitt yttrande gjorda erinran, att Dep:ts-chefen icke skulle hafva makt att göra sitt ord gällande.
Jag får i detta afseende endast hänvisa till K. M:s Nåd.
Bref af den 18
Maj 1849, hvaruti finnes intaget tydligt bemyndigande för Dep:tschefen att genom personlig närvaro i embetsverken inhemta nödiga ansedda underrättelser och kännedom om ärendenas behandling.
Om ett dylikt förfarande iakttoges, skulle, enligt min tanke, det nog komma att sätta fart i ärendena, äfven om gången förut varit trög.
Då alla de här under diskussionen framställda förslagen äro, enligt min tanke, mer eller mindre behäftade med det felet, att de allt för mycket ingå i detaljer, hvilket i allmänhet ej tillhör R.
St:r, utan regeringen, får jag rangera mig på deras sida, som, i likhet med Hr Stats-Rådet Reuterskjöld, yrka bifall till Stats-Utsk:ts förslag, hvilket mest sysselsatt sig med hufvudgrunderna.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att under densamma hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts förslag oförändradt, dels af Gr. af Ugglas bifall till detsamma, med följande förändrade lydelse: »R.
St:r, som finna den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, medgifva att Krigs-Coll. förändras till en armé-förvaltning, på det sätt, att inom densamma bildas särskilda, af hvarandra oberoende afdelningar eller embeten under hvar sin ansvarige chef; hvarjemte R.
M. täcktes låta från armé-förvaltningen skilja såväl vården och inseendet öfver arméens boställen, som förvaltningen af landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse att i den nåd. instruktion, som kan blifva för den nya armé-förvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes mellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutande rätt, och dem, hvilka böra genom omröstning afgöras, på det ingen tvekan må uppstå om sättet för hvarje förekommande måls behandling, dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller i afseende på de under Krigs-Colkii disposition ställda medels förvaltning icke måtte saknas, jemte det att kassaförvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af statens allmänna penningeförvaltning, som kan blifva en följd af R.
St:rs derom särskildt gjorda underd. framställning, samt att R.
M. skulle finna skäligt att före nästa riksdag för - 116
Den 24 Oktober f. m. ordna om Krigs-Colhii förändring till en armé-förvaltning, det nuv.de intill dess en definitiv stat kan för den nya förvaltningen varda i behörig ordning antagen»; och dels slutligen af Frih. af Ugglas, att Utsk:ts förslag måtte antagas med följande förändrade lydelse: »att R.
St:r finna den nuv:de organisationen af KrigsColl. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att R.
St:r medgifva att Krigs-Coll. förändras till en armé-förvaltning, på det sätt, att inom densamma bildas 3 särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och att åt dessa chefer uppdrages att hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra m i I i ta ri s k t-te k n i sk a insigter, hvaremot åt en särskild, af militär-cheferna oberoende, af endast civile ledamöter bestående och kollegialt arhetande afdelning uppdrages, dels vården och mseendet af arméens boställen, dels förvaltningen af de landtlörsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af armé-förvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af K.
M. för armé-förvaltningen kommer att utfärdas, icke äro hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte R.
M. finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuv:de anslaget till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas; dock under förbehåll, att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embets- och tjenstemän.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts förslag olörändradt, hvartill svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på bifall dertill med den af Gr. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, då svaren äfvenledes ulföllo med många både ja och nej, samt slutligen propos. på antagande af Utsk:ts förslag, med den förändrade lydelse, Frih. af Ugglas föreslagit, hvilken propos. besvarades med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Sedan Hr Stedt begärt votering, förmälde Hr Gr. o. Landtm, att R. o. Ad. borde bestämma, huruvida bifall till Stats-Utsk:ts försla-g oförändradt, eller bifall till detsamma med den af Gr. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, skulle intagas i kontraproposm vid den blifvande voteringen; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, att kontra-proposm skulle innefatta bifall till StatsUtsk:ts förslag oförändradt, och, då dertill svarades många ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. af Ugglas begärde votering om kontra-proposms innehåll.
Den 24 Oktober f. m. 117 Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som vill att, vid blifvande votering om antagande af Frih. af Ugglas’ förslag till beslut i ani. af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 188, kontra-propos:n skall blifva bifall till Utsk:ts Utlåt., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager K. o. Ad. till kontra-propos. det utaf Gr. af Ugglas i ämnet afgifna förslag.»
Härefter upplästes och godkändes följande propos. för hufvud-voteringen: »Den, som antager Frih. af Ugglas’ förslag till beslut i ani. af Stals-Utsk:ts Utlåt.
N:o 188, ang:de Krigs-Colkii ombildning till en armé-förvaltning, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller H. o. Ad.
Stats-Utsk:ts i fråga v:de Utlåt.»
Vid denna voterings utgång befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Jag får hemställa, att R. o. Ad. behagade inbjuda Med-Stånden att förena sig i det nyss afR. o. Ad. fattade beslut.
Hr von Koch, Nils Samuel, uppläste en motion af följande innehåll:
Efter motionstidens slut har K. M., uti en den 13 sisth Dec. R.
St:r tillhandakommen skrifvelse, tillkännagifva att »förberedande åtgärder redan blifvit vidtagna lör öppnande af underhandlingar om handels- och sjöfarts-traktat med Frankrike», och K.
M. har sedermera, den 17 sisth Juli, beslutat att sådana 118 Deu 24 Oktober f. m, underhandlingar skola öppnas, och nu äfven utsett personer, hvilka skola biträda Svenska och Norska Beskickningen i Paris vid dessa underhandlingar.
På grund häraf anser jag mig, jemlikt 56:te §:n R. O., berättigad väcka följande Motion:
På det af en, i och för sig föga vigtig, anledning hinder och svårigheter icke må uppstå för K.
M. att snart, och, om möjligt, innan nästa vår, då sjöfarten öppnas, afsluta och låta tillämpa den för flere näringar, men särdeles för sjöfarten, ytterst vigtiga Franska handels-traktaten, hemställer jag att R.
St:r må besluta och genom underd. skrifvelse hos K.
M. tillkännagifva: att, derest K.
M-, vid afslutande af fördrag med främmande makt, finnér lämpligt medgifva att de i 16:de §:n Bevillms-stadgan omförmälda algifter å handlande eller deras ombud icke skola uttagas uti land, der Svenska undersåtare vinna befrielse från dylika afgifter; så förklara sig R.
St:r, för sin del, emot ett sådant medgifvande icke hafva något att erinra.
Bordlädes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m.
Den 24 Oktober a. m. 119 Lördagen den 24 Oktober 1863.
Justerades 1 prot.-utdrag lör f. m:s plenum, samt prot:t för den 10 sisth Juni f. m.
Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.- utdrag N:o 470, innehållande, biand annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-St:s beslut öfver StatsUtsk:ts Utlåt.
N:o 193, ang:de statsbidrag till staden Oscarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas område stadens utmål är afsöndradt.
Vidare föredrogs ett från Hederv.
Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 505, med inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig i Borgare- och Bonde-St:ns sammanstämmande beslut i afseende å Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 185, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kamereraren Garl Sandberg.
Begärdes jemväl på bordet.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 21 och 23 dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 196, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de tillökning i arméens nuv:de kavalleristyrka.
Med verklig bedröf velse finnér jag att Stats-Utsk:t tillstyrkt bifall till förslaget att Smålands Hussar-reg:te måtte afsitta och att i dess ställe Westgöta reg:te skulle blifva kavalleri.
Att samtidigt, då icke ett trängande behof dertill tvingar, föreslå ett kavalleri-reg:tes afsittande och ett inlänteri-reg:tes uppsittande, måste väcka förundran hos hvar och en, som känner vår armés organisation.
Vid remissen af detta besynnerliga förslag sökte jag bevisa det i alla afseenden skadliga och ändamålsvidriga af antagandet deraf, och ännu fullt öfyertygad att de af mig då anförda skäl 120 Den 24 Oktober e. m. emot förslaget icke kunna vederläggas, hade jag hoppats att Utsk:t fästat något afseende vid hvad jag då yttrade.
När så icke skett, återstår för mig endast att vädja till R. o. Ad:s upplysta bedömande, för att vinna ändring i hvad Utsk:t tillstyrkt.
Jag nödgas af sådan anledning nu åter upptaga R. o. Ad:s tid.
I det afgifna förslaget har landtförsvars-komitén, efter antydande af vårt kavalleris otillräcklighet redan vid ett fälttågs början, och olägenheterna af att i sqvadronerna nödgas under pågående krig insätta halfexercerade rekryter på halldresserade hästar, kommit till följande, obestridligt sunda raisonnement: »Mer än något annat vapen måhända — — — kunde taga i anspråk.»
Men efter denna vigtiga princip, hvaruti förkastelsedomen öfver det olyckliga förslaget afkunnas af sjelfva dess upphofsmän, komma de, förunderligt nog, till den slutsatsen, att föreslå upplösning af ett godt kavalleri-reg:te, som vi 1111 ega, och ersättande deraf af ett talrikare, som vi ännu icke ega, och som, då det en gång ser dagsljuset, naturligtvis länge får vänta på att förtjena epitetet: godt kavalleri.
Det är en egen logik, att så sammanföra tvänne motsatser i för- och eftermening.
Vidare yttras i förslaget: »men då provinsen Småland — — — utrusta fotfolk.»
Menas med uttrycket »Smålands skaplynne icke lämpade sig för kavalleri,» att marken der i allmänhet är mycket bruten, och erbjuder få stora manöverfält för kavalleri, så är detta sannt, men då är samma förhållande med nästan hela vårt land.
Ar åter meningen, att hvarken folk eller hästar, uppfödda i Småland, äro dugliga för kavalleri, så ligger i denna mening ett stort misstag.
De hästar, som uppfödas i bergstrakter, der de, allt ifrån det de äro föl, beta på en mark, omväxlande af höjder, berghällar och moras, äro alltid lättare, muskelstarkare och säkrare på fotterna, än de som uppfödas på slättlandet, stundom tjudrade på ett klöfverfält.
Hvilkadera bäst passa till kavalleri-hästar, behöfver icke påpekas.
Hvad folket beträffar, torde ingen bestrida att bergsboen alltid är begripligare och lifligare än slättboen, och dessa egenskaper äro ovärderliga hos kavalleristen.
Huru ryttare och häst från Småland tagit sig ut tillsammans, då de uppträdt i fält, har några seklers erfarenhet visat, och vår krigshistoria vet åtskilligt att derom förtälja.
Det var säkerligen ekonomiska skäl, större välmåga hos befolkningen och följaktligen mera lätthet att sätta upp häst och karl, som föranledde att vid Svenska jordens rotering vårt kavalleri förlädes på slättlandet, men icke för att befolkning och hästar der voro de lämpligaste.
Hvad slutligen beträffar de omnämnda motionerna vid riksdagarne från Smålands rusthållare om att få utrusta fotfolk i stället för ryttare, så ega de sin naturliga grund deri, att sedan en del af det fordna Smålands kavalleri redan blifvit, emot särdeles billiga vilkor, förändrad till infanteri, afundsjuka framkallats hos några af de andra rusthållarne, som ännu hålla ryttare, och förmått dem söka samma lättnad, som blifvit grannarne beskärd.
Jag är säker att sådana petitioner från alla våra indelta kavalleri - Den 24 Oktober e. m. 121 reg:ten skulle inkomma, om de rustande egde något hopp om framgång deraf.
Således betyda, efter min lanke, de omnämnda motionerna alldeles ingenting.
Hvad slutligen beträffar val af den trupp, hvarmed kavalleristyrkan skall ökas, torde intet vara att anmärka emot att den tages ur Westgöta reg:te, n. b. ur den del af reg:tet, sorn ligger inom Skaraborgs län, och som skulle kunna sammanslås med Lif-reg:tes Hussarer.
Jag förnyar den anhållan, jag bifogade remissen till Utsk:t: att R. o. Ad. måtte för sin del afslå förslaget om Smålands Hussar-reg:tes afsittande, med öfverlemnande åt K.
M. att bestämma den styrka af de afsutne regdena, han finner lämpligast åter låta uppsitta.
Det var icke utan en viss tvekan jag begärde ordet i denna fråga; och jag skulle icke heller gjort det, om icke fosterlandskänslan gilvit mig mod dertill.
Om förslaget att öka Svenska arméens kavalleristyrka endast gått ut på att låta ett afsutet kaval!eri-reg:te uppsitta, kunde regeringen dertill valt hvilket reg:te den behagade, och det hade varit alldeles likgiltigt hvilket svar H.
St:r gilvit på en sådan K. Propos.
Icke heller skulle jag dristat höja min röst mot ett regeringens förslag att öka vår nuv:de kavalleristyrka, genom att låta ett nytt reg:te sitta upp.
Men nu är fråga om att låta ett reg:te sitta af, och jag skall söka framlägga sådana skäl för mitt yrkande på afslag härtill, att jag icke tror någon skall kun na draga dess giltighet i tvifvel.
Jag skal! då lörst söka framställa några af de många olägenheter, som skulle följa, om detta förslag ginge igenom.