Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo den af Hr Stiernsvärd, Gustaf Mauritz, d. 12 dennes e. m. väckta och d. 13 dennes, i anledn. af upkommen fråga, huruvida remiss borde ega rum, ånyo bordlagda motion om beviljande af statsanslag för utdelning af hingstpraomier.
På de skäl, som anfördes i sista plenum emot bifall till remiss å den ifrågavar. motionen, anhåller jag att R. o. Ad. malte samma remiss afslå.
Den motion, som är i fråga, härrörde ifrån en föreg:de fråga, nemi. den debatt, som fördes öfver Ekon.Utsk:s tillstyrkande i afseende på en motion om hingsthållning.
Således har redan fråga varit väckt, som gifvit anledn. till motionen. 56 § R.F. gifver i min tanka rättighet att väcka en sådan ny motion, och då jag understödjer den, anhåller jag att R. o. Ad. äfven ville bifalla, att densamma må till Utsk. remitteras.
Palmstjerna, Carl Otto: R. o.
Ad. torde påminna sig att den fråga, i anledn. af hvilken den ifrågavar. motionen väcktes, innehöll ett förslag af en motionär, att Ottenby stuteri skulle förses med några hingstar af Norsk race.
Det utlåt., N:o 51 ifrån Ekön.Utsk., som angick nyssnämnde motion, inskränkte sig till Ottenby stuteri och hingstar, men nu föreslår deremot motionären, alt premier skulle öfver hela riket utdelas till ett belopp af 7,200 r:dr årligen åt dem, som hålla hingstar af sådan race, som skulle kunna befordra goda arbetshästar.
Det sammanhang, som skulle finnas emellan denna och den föregtde framställningen, hvaröfver redan är besluladt och som blifvit afslagen, kan jag svårligen uptäcka: så fint synglas eger jag icke.
Åtminstone måste man medgifva, att den sista motionen icke är omedelbarligen föranledd af det beslut R. o. Ad. fattat i afseende på den förste motionen och 56 § R.F., som är åberopad, såsom den 96 Den 19 Mars c. m. der lemnar rättighet att väcka motioner under riksdagens lopp, innehåller, att motionen skall vara omedelbarligen föranledd afen under riksdagen förekommen fråga.
Då nu sådant icke är förhållandet, så förmodar jag att Hr Frih. o. Landtm, icke behagar framställa propos. på remiss af denna motion.
Så gerna jag ville understödja motionen om icke på samma sätt som den har blifvit framställd, men hufvudsakligen på de grunder, som Hr Braunerhjelm i sista plenum utvecklade, så anser jag mig förhindrad, till följd af grundlagens föreskrift, att lemna min röst för remiss af denna samma.
Ståndet vägrade i förra plenum bifall till remiss af en af Gr.
Björnstjerna väckt motion, hvilken i min tanka stod i ett vida bestämdare sammanhang med den fråga, som föranledde Gr:n att väcka motionen.
Det skulle då vara förvånande om R. o. Ad. medgåfve remiss af denna motion.
Det vore dessutom så mycket mindre skäl, som om R. o. Ad. fortfarande skulle 'medgifva remiss af motioner i anslagsfrågor, så skulle man derigenom göra del för SlatsUtsk. alldeles omöjligt att upgöra Stalsregleringen.
Nu begäras 7,200 r:dr, nästa gäng 72,000 r:dr o. s. v. Det är icke lätt att vara ledamot i StatsUlsk., dä man dagligen får nya motioner om Statsanslag, eller åtminstone efter hvart enda plenum kan befara att få sådana remisser.
Detta är i min lanke en tillräcklig anledn., att icke medgifva remiss af denna motion.
Jag vill blott med några ord uttrycka den önskan, att Ståndet icke bör alltför mycket afklippa sin egen rätt alt remittera motioner.
Jag föreställer mig, såsom de föreg:de
Hrr talare, att frågan hufvudsakligen beror på tillämpning af grundlagen, hvilken Landtm, har sig ålagd; men att Ståndet sjelft skulle inskränka sig alltför mycket, det skulle jag för min del alldeles icke önska.
Del händer mycket ofta i Utsk., att frågor förekomma, hvilka icke med fördel i samma Utskott kunna behandlas, men samtlige ledamöter anse, alt någon liten modifikation hade egt rum i motionen, så hade frågan genom en så beskaffad liten förändring kommit till eli annat Utsk., saken varit nyttig och möjligen haft framgång.
Jag nämner icke delta särskildt i afseende på denna fråga utan blott i allmänhet och önskar ingen inskränkning i R.
St:s rätt att remittera motioner.
Den siste värde talarens yrkande har gått derpå ut, alt såvida Hr Frih. o. Landtm, icke hindrar Ståndet, så skulle vi med remisser af motioner kunna gå huru långt som helst, äfven emot grundlagens föreskrift.
Detta är icke min mening.
Jag tror att Adeln bör vara lika samvetsgrann som Landtm, om grundlagens iakttagande och följaktligen tillse om remiss bör beviljas eller icke.
Liljencrantz derutinnan, att jag anser remiss icke kunna beviljas.
Det ifrågavar.
Ekon.Utskis betänk., sorn gifvit anledn.
"Den 19 Mais e. m. 97 anleda, till motionen, innehöll, att R.
St. malte hos K.
M. anhålla att hingstar af Norrsk race matte hållas vid våra Stuterier i allmänhet.
Dä delta betänk, afslogs väcktes motion derom, att ett anslag måne beviljas till premier i samma syftning.
Nu frågas vördsammast om icke en motion, som går ut på, alt på ett annat sätt vinna samma ändamål, d. v. s. alt genom premier kunna skaffa Norrska hingstar i landet, bör anses omedelbarligen föranledd af den föreg:de frågan.
Jag tror det och anser således visserligen icke grundlagsvidrigt att remittera motionen.
Motionen har fått ett ökadt värde genom Hr Braunerhjelms förslag och jag skulle föreställa mig att största delen af R. o. Ad. gerna vill befrämja frågans framgång, så vida de icke finna sig förhindrade af grundlagens stadgande.
Något hinder kan jag för min del icke upläcka i ordställningen af 56 § Riksd.Ordn.
Man har sagt alt motionen blifvit förut afslagen; men man får väl icke sä noga räkna på prejudikater i detta afseende.
Man har sagt, att om motioner i anslagsfrågor så sent remitteras, så skulle StatsUtsk. aldi ig vela hvilka utgifter, som skulle förekomma.
I della afseende får jag påminna om R. o.
Adis beslut rör.
Bankovinsten nemi., att raan framdeles skulle taga i betraktande huru den bör användas.
Skulle emedlertid ingen annan yrka remiss af motionen, så vill jag icke vara envis.
Det lärer väl blifva nödvändigt, att, utan hänsyftning på föregide tillgöranden i andra frågor, fatta sitt beslut i denna.
Jag kan då icke annat än finna, det Hr Stiernsvärd, vid början af riksdagen inom motionstiden, varit oförhindrad alt väcka det förslag, som han försl nu afgifvit.
Att numera, efter motionstidens slut, till remiss och vidare handläggning framställa ett sådant ärende, anser jag icke öfverensstämmande med grundlagarnes bud.
Detta yttras utan att ingå i någon pröfning af motionens innehåll och möjliga förtjenster, till hvars bedömande jag kanske för resten icke vore qvalificerad.
Men om jag vore det, skulle jag lika litet ändå företaga något skärskådande, till dess innehåll, af ett ämne, som i anseende till rälta tidens redan förlupne utgång, ej må komma under vidare pröfning eller afgörande.
Det är ensamt på grund af sistberörde omständighet, jag tillstyrker del H.
Ståndet, att å denna motion vägra remiss.
Om det nu skulle tillåtas att, sedan eli betänk, om anskaffande af Norrska hingstar till beskälare, blifvit afslaget, på grund deraf komma med ny motion, hvarigenom föreslås premier för sådana beskällare, så kunde, derest denna nya motion vunne remiss och derefter blefve bifallen, grundlagens stadgande, alt en afslagen fråga dermed är för den riksdagen död, kringgås.
Del må hafva varit nyttigt, om R.
St. kommit i tillfälle alt bifalla ifrågavar. motion, men den skulle då hafva varit i laglig ordning väckt, och då så icke nu är förhållandet, nödgas äfven jag anhålla om propos. på vägran af remiss. 5 H. 7 08 Den 10 Mars e. m.
Öfverläggniugcn förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H.
Ex- Hr Frih, o. Landtm, yttrade: Af Allra.Besv.- o. EkonUtsk:s utlåt.
N:o 51 inheratas, huruledes Riksdagsfullmäktigen Jan Samuelsson från Ölands Södra Mot föreslagit: att vid Ottenby Stuteri mätte hållas 4 eller högst 6 heskällare af Norrsk race; hvarjemte motionären uttryckt den åsigt, att något serskildt anslag för ändamålet icke torde hehöfvas.
I anledn. af detta sålunda väckta förslag hade Ulsk. hemställt, att R.
St. må hos K. M. i underd:het anhålla, att K.
M. täcktes taga i öfvervägande, huruvida icke med stuteriernas ändamål och nuvar. tillgångar vore förenligt, att, till uphjelpande af den egentliga arbeisracen, hingstar af Svensk, Norrsk eller Finsk race vid stuterierna blefve underhållna.
Denna Utsk:s hemställan har blifvit af H. R. o.
Ad. afslagen; men under öfverläggningen i ämnet har Hr Stiernsvärd väckt den motion: ”att R.
St. måtte ställa lill K.
M:s nåd. disposition ett ärligt anslag af 7,200 r:dr för att användas till 144 st. med 50 r:dr utgående hingst premier,” att utdelas på sätt och med vilkor, som uti motionen närmare omförmälas.
Vid jemnförelse af innehållet utaf förenämnde tvänne motioner med stadgandet uti 56 § Riksd.Ordn., finnér jag den af Hr Stiernsvärd väckta, nu ifrågavar. motionen icke kunna hänföras under någondera af de uti berörde § bestämda kathegorier.
Såsom följd häraf, och med åberopande af 55 § uti Riksd.- Ordn., får jag äran förklara, det jag anser mig förhiudrad att fia inställa propos. lill remiss af Ilr Sliernsvärds motion.
Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s d. 15 dennes e. m. på bordel lagda utlåt.
N:o 72, ang:de restitution till Reg:ts-skrifvaren A. G.
Enell af för högt beräknad och erlagd lönebevillning.
Föredrogs och lades till handlingarne SlatsUtsk:s d. 15 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 73, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 15 dennes e. m. på bordet lagde utlål:n: N:o 74, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., i fråga om afsöndring af jord från f. d.
Löjtnants-bostället vid Westgölhadals reg:te Stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs län; och N:o 75, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. ang:de uplåtelse af jord från Trumpetare-bostället vid Kalmar reg:te Lilla Ökna N:o 2 i Jönköpings län till plan för socknestuga och skolhus åt Ökna församling.
Den 19 Mars e. m. 99 Föredrogos, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Frih. Cederström, Rudolf, ånyo på bordet: LagUtsk:s d. 15 dennes e. m. första gången bordlagda betänk.
M:s nåd. propos., ang:de ändring i 23 kap. 1 § R.B., sådan den lyder i Kongl, förordn. d. 18 April 1849; och Ridd.Utsk:s d. 15 dennes första gången bordlagda mern.
N:o 8 i anledn. af Ridd.Direktms anmälan i afseende å behandlingen af frågan om ersättning för utur Ridd.-kont. bortslulne medel.
Anmäldes och lades på bordel nedannämnde från Utsk:n inkomne u11 åt:n och betänkm, nemi. från Stats-Utskoltet.
M:s nåd. propos., ang:de Arrendatorn A.
Söderholtz’s underd. ansökning om godtgörelso för den vid hans tillträde till arrendet af Kungsbergs kungsgård befunna husröta ; N:o 77, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de utbyte af Kapellansbostället Wiskeryd N:o 2, emot Trumpetare-bostället vid f. d. Östgötha Kavalleri-reg:te Bjärstad Storegården N:o 1; N:o 78, i anledn. af föreslagna förändringar uti nuvar. stadganden, ang:de förräntningen af fonden för Hjelmare kanal- och sluss-verks framtida underhåll; N:o 79, i anledn. af åtskilliga vid tillämpningen af stadgandena ronde staden Wexiös byggnadslån, förekomna frågor; Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotten.
N:o 1, i anledn. af väckt motion om ändring i 15 kap. 1 § B.B., i fråga om skyldighet att gräfva dike omkring svedjeland ; N:o 2, i anledn. af väckt motion om förhöjande af ansvaret för antändande af ljung å allmänning, af okynne eller sjelfsvåld; N:o 3, i anledn. af väckt motion om ytterligare underd. framställning hos K.
M. om utfärdande af förklaring öfver 8 § i 2 kap. af Fiskeri-stadgan d. 14 Nov. 1766; N:o 4, i anledn. af väckt motion om ändring af de i 20 kap. 4 § B.B. och dertill hörande författningar meddelade stadganden, i fråga om de undersökningar, som böra föregå anläggande af husbehofs mjöl- och såg-qvarnar; N:o 5, i anledn. af väckt motion, dels om utfärdande af en författning lill bestämmande af qvarntullens och s. k. doftmarkers belopp, dels ock ang:de uplåtande af de i Svartån, inom Säby socken befintliga, obegagnade vattenfall; N:o 6, i anledn. af väckt motion, att hemmantalet måtte bestämmas såsom grund för skyldigheten att deltaga i skallgång; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet.
N:o 57, i anledn. af väckte motioner, dels om uphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af 7* 100
Den 19 51 a r s e. m. exercis socknevis, och dels om rättighet för beväringsynglingarne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjeuslgöra, antingen till lands eller sjös m. m.; samt N:o 58, ang:de väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummerhäst. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m.
Lördagen den 22 Mars 1851.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.uldr. för d. 19 samt pleni-prot. för d. 5 dennes f. och e. m.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöter; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Stats-Utskotlet efter N:o 15G0.C.
Hr Celsing, Lars Gustaf; N:o 2317.
Hr Fåhraeus, Olof Immanuel.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskuttet efter N:o 1960.A.
Ilr Montgommerie, Robert Nils Germund; N:o 119.
Hr Duse, Fullm.
Hr Rrakel, Mauritz Gustaf. Rid dar hus-Utskottet efter N:o 1233.
Hr von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto; N:o 1789.
Banko-Utskottet att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 2052.
Hr von Hultenheim, Fullm.
Hr af Geijerstam, Carl, beviljade ledighet från och med d. 24 dennes till och med den 2 nästkommande April; N:o 1991.
Hr Skjöldebrand, Carl Fredrik.
Den 22 Mais. 101 Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val sä väl af en Suppleant uti StatsUtsk. efter N:o 1662.
Hr Nordenfeldt, Johan Åke, sorn ock af de tvenne Suppleanter, hvilka H. R. o. Ad. d.
19 dennes beslulit skulle ytterligare väljas uti StatsUtsk., för att under ordinarie ledamöter för kortare lid beviljad ledighet, i Utsk. inträda; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1786.
Hr Blomstedt, Carl Reinhold; — 69.
Åkerhjelm, Carl Axel; — 1284.
Hr Rappe, Carl Gustaf med 14 röster hvardera efter skedd lottning dem emellan. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Mannerskantz, Carl Axel, och Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, såsom ledamöter af BankoUtsk. begärt oeh erhållit, den förre 3 veckors och den sednare 2:ne veckors ledighet från och med d. 24 dennes; hvarjemte H. Ex. anmodade
Hrr -Elektorer att sammanträda till val af ledamöter, att under tiden i nämnde Utsk. inträda.
Uplästes ett af Hr Tham, Casper Wolrath, inlemnadt så lydande mern.:
Under motionstiden inlemnades ett meni., innehållande eli förord för Akademi-adjunkten Ramström, alt till nästa riksdag erhålla ett årligt anslag för vidmakthållandet af hans här i Stockholm varande läro-inrättuing.
Då emedlertid, i följd af den förändrade organisationen af de allmänna läroverken, Adjunkten Ramström icke anser sig kunna erhålla ett så tillräckligt anslag, att han kan bestrida alla utgifter för ett större läroverk, utan finner sig föranlåten alt uphöra med sin läro-anstalt, så har undertecknad troll sig böra, med stöd af 56 § Riksd.Ordn-.s medgifvande i afseende på ”redan uptagna ärenden”, förändra den förra motionen derhän, att R.
H. St. behagade bevilja Adjunkten Ramström för en gäng en gratifikation af Tre Tusende r:dr b:co.
Såsom skäl för ett sådant anslags beviljande torde jag få åberopa Adjunkten Ramströms mångåriga och oegennyttiga förtjensler om undervisningsverket.
Han har i 11 år varit föreståndare för en låro-inrältning i Upsala, under namn af Upsala Lyceum, hvilken ännu fortfar.
Ilan liar sedermera likaledes i 11 år här i Stockholm förestått en större läro-anstalt.
Lyceum, omfattande både skola oell gymnäsium, som han organiserat.
Från båda dessa läro-anstalter har ett betydligt antal elever utgått, dels till Upsala Universitet, dels till Krigs-akademien vid Carlberg, äfvensom till handel och näringar.
Då icke något Real-gymnatium funnits i Stockholm, så har han en längre lid genom denna senare läro-inrättning upfyllt för hufvudstaden ett verkligt behof, emedan denna läro-anstalt egentligen varit den enda, der de yngligar kunnat förberedas till Universitetet, hvilka icke läst de gamla språken.
Före 102 Den 22 Mars. den nya läroverks-organisationen har nemi.
Stockholms gymnasium icke uptagit sådana lärjungar.
Ett enskildt läroverk af så fullständigt omfång och så länge fortsatt, vanligen med 100 till 120 lärjungar, har ingen i Sverige, på egen risk och bekostnad, stiftat och uppehållit.
Ett serskildt Real-gymnasium, på allmän bekostnad uprältadt, skulle hafva kostat Staten (lere tusende r:dr årligen.
Men denne läro-inlätlning har ock varit för Adjunkten Ramström förenadt med stora omkostnader.
ISIotta hyran för skole-lokalen har under de senaste 6 åren kostat tillsammans öfver 3000 r:dr b:ko, och om ett sådant nu hegardt anslag beviljades, hade Adjunkten Ramström för dessa 6 åren erhållit icke fullt 600 r:dr b:co årligen, eller icke mer än en Skol-collega erhåller i årlig lön, en utgift, som kunnat komma alt utgå i duplicant-arfvoden, om Lycei elever ingått vid de närmaste allmänna skolorna.
Slutligen torde få nämnas, att Adjunkten Ramström utgifvit fran trycket en af honom författad skrift, som vittnar om mycken erfarenhet i pedagogiska ämnen och som i flera afseenden meddelar åtskilliga gagneliga uplysningar.
Den innehåller ock ett organisations-förslag, som anses kunna leda till framtida besparingar i löne-anslag.
Med anledn. af allt detta torde R.
St. behaga besluta, att detta här begärda anslag beviljas och får utgå af de medel, som K.
M. har till sin disposition för så beskaffade ändamål.
Om remiss till H. StalsUtsk. vågar jag ödmjukast anhålla.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda betänk.
M:s nåd. propos., ang:de ändring i 23 kap. 1 § R.B. sådan den lyder i K. förordn. d. 18 April 1849. II.
Ilr Gr. Sparre, Gustaf Adolf, anförde skriftligen :
Den grund, hvarpå Utsk. egentligen stödjer sitt afstyrkande af bifall till K. M:s nåd. propos., är att deruti icke full tillämpning blifvit lemnad åt de begge salserne, dels att en högre domstol bör vara sammansatt af flere personer, än den lägre, hvars beslut skall af den högre pröfvas, och dels, att vid bestämmandet af domfördt antal i rätt, der hvarje ledamot har individuel röstsätt, bör undvikas sådant tal, att lika röster emot lika oftare kunna komma i fråga.
Då Utsk. förmenar, att den förste af dessa satser icke blifvit i den K. proposm med all noggranhet iakttagen, enär enl. densamma tre ledamöter i Hof-rätt skulle kunna döma i mål, som varit afgjordt af Rådslufvu-rätl, der äfven tre domare finnas, får jag dervid erinra, afl satsen, äfven om den skulle vara absolut riktig, icke kan tillämpas så strängt, att ju en dom, fattad af tre Ben 22 Ma rs. 103 personer i en Rådstufvu-rätt, hvars biträdande ledamöter i allmänhet och med undantag för några fä städer, ej undergått juridisk examen eller innehafva egentlig juridisk bildning, icke skulle kunna pröfvas af 3 Hofrälls-ledamöter med högre theoretisk och praktisk kunskap.
Då dessutom alla mål i Rådstufvu-rätt få af tre domare afgöras, skulle, enl. den K. propos.-n, i llof-rätt tre ledamöter icke ega döma i mål, som gå å lif ellfer ära, samt i andra mål endast så vida de alla tre blefve om slutet ense.
I sjelfva begreppet af Ofver-rätt ligger ock, att der böra finnas domare med mera framstående juridisk bildning, erfarenhet och skarpsinne, — och deruti, mera än i antalet af domare, ligger det allmännas trygghet för lagskipningens säkra och jemna gång.
Utskrs andra skäl, alt jemnt antal domare i en rätt bör undvikas, så att ieke lika röster emot lika må oftare ifrågakomma, synes visserligen vara af större vigt.
Detta fall kati likväl äfven med nu gällande lagstadgande inträffa, så väl då sex ledamöter öfvervara ett måls afgörande i Hof-rält, som då det afdömes af det för lifssaker nu stadgade minsta antalet af domare der, eller fern, enär dervid, pä sätt Utsk. ock anmärkt, ej så alldeles ovanligt är, alt tre meningar kunna yppas, dä två ledamöter lätt stanna emot två.
Om antalet derföre sättes jemnt eller udda, kan dock en meningsbrytning snart inträffa, så att lika röster blifva emot lika; — och det snarast, om rätten i allmänhet blefve domför med tre ledamöter, de der då kunde hafva hvar sin mening.
Det har också blifvit erinradt, att bestämmelsen i den K. proposm, det tre ledamöter egde i de flesta mål utgöra domfördt antal endast i fall de voro ense om slutet, skulle vara utan påföljd, i händelse skiljaktiga meningar upstode, enär den tillkallade fjerde ledamotens röst icke kunde å utgången af målet utöfva något inflytande.
Sådant skulle dock förutsätta, att före den fjerde ledamotens tillkallande, meningarne vore så bestämdt fattade, att hans yttrande icke kunde hafva någon verkan på de öfriga ledamöterna.
Af Hof-rätternes collegiala form följer likväl just, att ledamöterna skola samråda och gemensamt, öfverlägga om det bästa och lagligaste beslutet, hvilket möjligen kan blifva enhälligt, äfven om en befarad och under öfverläggningen framkastad olikhet i meningar gifvit anledn. till inkallande af en fjerde ledamot.
Det hufvudsakliga ändamål, som åsyftades med det förslag, hvilket innefattas i K. M:s propos., var alt derigenom bereda möjligheten af en omorganisation af Hof-rätterne, sä all, i stället att hvarje division nu består af sex ledamöter, antalet kunde hädanefter nedsättas lill fem, en åtgärd af behofvet påkallad, så vida man icke, lill ganska känbar tunga för Statsverket, vill, roed bibehållande af det nuvar. antalet på hvar division, betydligt öka antalet af ledamöter i hvarje Hof-rält.
Såsom vilkor för nedsättningen måste nödvändigt lagen om domfördt antal undergå förändring.
Att icke sträcka denna förändring längre, än Utsk. föreslagit, eller att i allmänhet fyra ledamöter finge döma endast då tre af dera om slutet äro ense, befarar jag kornme att motverka nyssnämnde ändamål; ty med antagande af en så ringa än - 104 Den 22 Mars. dring mäste äfven framgent fem ledamöter påräknas vara i daglig och ständig tjenstgöring, hvadan svårligen en organisation med endast detta antal på hvarje division skulle på längre tid kunna äga bestånd, ulan, på sätt fallet var med K. Götha Hofrätt för icke många år tillbaka, de ständigt hopade svårigheterna snart leda till ökning af ledamöternas antal.
Den besparing i statsutgift, sora var afsedd att vid en förestående organisation blifva en följd af inskränkningar till fem ledamöter på hvar division, emot hvad som erfordras om antalet sex bibehålies, skulle således sannolikt ej kunna lillvägabriugas, derest Utsk:s förslag komme att antagas.
På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag vördsamt, alt propos. måtte framställas uppå afslag å Utskts betänk, och bifall lill K. M. nådiga propos.
LagUtsk. har med tacksamhet för Konungens omtanka om lagskipningens framlida gång, och med erkännande af riktigheten utaf de skäl, sora Just.Statsministern anfört, noggrant och omsorgsfullt tagit Konungens nåd. propos. i öfvervägande.
Om Utsk. del oaktadt ansett sig lill densamma icke kunna tillstyrka bifall, sä var det endast till följd af de vigtiga skäl som Utsk. ansåg emot förslaget förefinnas, och hvilka Utsk. fann af beskaffenhet, ali den af Just.Statsministern omtalade besparing i Statens utgifter för berörde skäl måste vika å sido.
Den nu förevar, frågan är, efter milt förmenande, af ganska mycken vigt; den är icke en vanlig organisationsfråga.
Om det är en sanning, att lagen är lill för att genom tillämpning verkliggöras, så inser ock en livar af hvilken vigt det är, huru och af >h vil ka den tillämpas.
Dervid mäste enligt mitt förmenande hvarje nations, hvarje samhälles egendomliga förhållande noggrann! lagas i betraktande, och det är med afseende pä dessa för oss individuella förhållanden, som jag ber att nu få betrakta saken, f Sverige, (jag fruktar att på detta rum för ofta hafva yttrat det) äger det egna förhållande rum, ali här ett utbildadt Advocat-stånd ej finnes såsom i andra länder, parterne utföra i ganska många fall, i första instantien sina saker sjelfve, i den andra genom hvilken skrifkunnig person som helst, allenast han kan utreda principalens tankar och dem uttrycka.
Domarebefattningen i Sverige blir derigenom vida mödosammare än i andra länder.
I dessa länder, der ett ordnadt Sakförare-stånd finnes, delas dettas kall i tväune särskilda yrken och sakförarne i enlighet dermed i två särskilda klasser med olika benämningar.