Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sirs skrifvelse d. 19 Dec. 1840, i nåder förklarat, att den nämnde reorganisationen först i sammanhang med frågan om reglering af Rikets öfriga läroverk kan ifrågakomma, samt dertill kommer, att frågan om förbättrande af läroverket i Carlskrona, hvilket icke, på sätt Utsk. antagit, är bildadt för sjöcadelter, ej har någon gemenskap med frågan om Krigsacademiens förändring, måste jag så mycket hellre vidhålla nyttan af det äskade anslaget, som undervisningsverket i Carlskrona afser icke Krigsacademiens sjöcadelter, utan underofficerare vid flottan och ynglingar, som egna sig åt sjöyrket, utan att genomgå lärocursen på Carlberg, och kan jag icke undgå att lemna den upplysningen, att, ehuru underofficerare äro skyldige undergå officersexamen, för att blifva competente till högsta underofficersgraden, någon läroanstalt dock icke finnes, der de kunna inhemta de för denna examen nödiga kunskaper, utan måste dessa förvärfvas genom privat undervisning, den de sjelfve få bekosta.
Jag föreslår i grund af hvad anfördt blifvit, att H. R. o. Ad. bifaller K.
M:s propos. om r:dr 3,870 för undervisningsverkens ordnande, och behagade bevilja återremiss.
De Den 25 Octoker. 321
Do emot Ulsk:s onder litt. d) i 4 punkten afgifne yttrande gjorde anmärkn:r ansågos föranleda återremiss.
Litt. e) ang:de förhöjning i bätsmans-corporalernes arfvoden.
Gyllengranat anförde skriftligen:
Det begärda anslaget för tillökning i sjöcorporalernas arfvoden har af Utsk. blifvit nedsatt till hälften, ehuru deras möda och ansvar visserligen ej kan anses öfverflödigt belönad med de föreslagna 24 r:dr om året.
Upplysningsvis får jag nämna, att det finnas compagnier af 500 man, och då befälet endast och allenast utgöres af eompagnichefen, är det också naturligt, att corporalernas tjenstgöring mäste vara ganska trägen.
Jag tillstyrker således bifall till K.
M:s propos. om anslag af 2,724 r:dr för tillökning i sjöcorporalernes arfvoden och anhåller om återremiss.
Dorn, Claes Fredr.:
Med den kännedom jag varit nödsakad att inhemta ronde disciplinen på roten af båtsmanshållel i allmänhet, kan jag icke annat än i allo tillstyrka hvad Frih.
Gyllengranat nu yrkat.
Jag anser nemi. af högsta vigt, att det blifver en möjlighet att utaf denna trupp bilda ett befäl, som i någon grad skall kunna motsvara hvad man billigt vis i delta afseende kan fordra.
Så är likväl icke nu förhållandet; en enda officer om eli helt båtsmans-compagni äger blott några corporaler af sådan <j vali le', som jag förmodar ganska många af 11. o.
Ad. varit i tillfälle att inhemta. R. o.
Ad. ansåg de emot Utsk:s under litt. e) afgifne yttrande gjorde anmärkmr föranleda återremiss.
Utsk:s hemställan i fråga om den af !lr Durietz väckta motion om förhöjning uti den flottans befäl förut tillagde i/iqvarterings-er sättning.
Då jag uppträder för att försvara denna motion, som SlalsUtsk. föreslagit till underkännande, sker det med en känsla af obehag, dels derföre alt det är svårt att påyrka några medels anslående lill ett ändamål, hvartill några sådane icke af K.
M. blifvit ifrågasatte, dels äfven derföre, att jag till en del kommer alt tala i egen sak; men dä så många kamrater finnas, som ej äro, ej kunna vara närvar., tror jag mig pligtig att icke åsidosätta deras rätt.
Jag anser mig således skyldig alt vädja till H.
Ståndets rättskänsla, huruvida det är öfverensstämmande med rättvisans och billighetens fordringar, att i synnerhet de kamrater, som äro anställde vid Stockholms station, skola i afseende på deras inqvarteringsförmåner stå efter deras kamrater af armeen.
Jag tror ej alt detta är billigt, och jag hemställer till H.
Ståndet, huruvida det ej skulle finna rätt och tillbörligt, att, om H. Ståndet ej vill anslå de begärda 10,000 r:dr, det åtminstone i ansökningsväg inginge till K.
M. täcktes taga denna sak i nådigt öfvervägande samt låta densamma blifva föremål för pröfning vid en kommande riksdag. 3 II. 41 322 Den 25 0 c löher.
Jag förenar mig fullkomligt med Hr Virgin, och kan icke finna någon orsak, hvarföre man har anspråk derpå, att K. flottans officerare skola bo sämre, än de öfrige officerarne, som bo inom garnisonen, af hvilket skäl jag äf ven tillstyrker, att de med dem måtte få lika inqvartering.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an snge de emot Ulsk:s nu förevar, hemställan gjorde anmärkmr för anleda ålerremiss.
Ex. Hr Gr. och Landtm, förklarade, del han trott sig finna, att R. o. Ad. med ja besvarat denna propos.
Utsk:s hemställan om öfver flyttning af i,3oo r:dr frun flottans aflöningsstat till lots- och fyringsstaten samt yttrande om afdrag af 5 g 8 r:dr, som blifvit öfverflyttade till j.-dra hufvudliteln.
Dessa delar af StatsUlsk:s utlåt. biföllos. 5:o Butsmansindelningen. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt afgifne yttrande. 6:o Flottans underhall och nybyggnad, hvaraf för Stockholms och Götheborgs stationer minst tS5,ooo r:dr.
Då Hr Durietz, Fredr.
Gustaf, väckte motion derom, att den fördelning af anslaget till flottans underhåll och nybyggnad, som sednast församlade R.
St. föreslog, vid nu skeende statsreglering matte undvikas och utur riksstaten försvinna, understödde jag denna motion, fullt öfvertygad derom, att en slik fördelning hvarken var ändamålsenlig, eller af behofvet påkallad.
StatsUlsk. har likväl ansett alt ingen olägenhet sedan förra riksdagen härigenom uppkommit, dä K.
M. härutinnan icke äskat någon förändring, och pä grund deraf har Utsk. föreslagit ett minimibelopp för Stockholms och Götheborgs stationer af 185,000 r:dr.
Jag kan ej dela StalsUtsk:s mening, det en sådan på förhand gjord fördelning af anslaget ”icke synes medföra någon olägenhet”, ulan jag nödgas vidhålla hvad jag redan tillförene i detta ämne yttrat, att Konungen ovedersägligen bäst är i tillfälle att bedomina de särskilda stationernas behof i materiell hänseende.
1 följd häraf anhåller jag, att 6 punkten mätte återremitteras, till rättelses vinnande härutinnan.
Syftemålet i denna punkt af Statsötsk:s betänk, synes mig vara detsamma, som uti Utsk:s premiss är autydt, nemi. att nedsätta den seglande flottan samt åt den roende lemna brorslotten.
Delta syftemål har jag redan i gårdagens plenum beslridt och kommer i dag att ytterligare göra det, emedan det synes mig vara irrationelt och otillämpligt, dä man tager i betraktande Sveriges nuvar. geographiska läge.
Sedan vi nemi. förlorat Finland, för hvars försvar skärgårds - Den 25 October. 323 Holtan egentligen var skapad, är förhållandet helt annorlunda.
En skärgårdsflotta kan icke mera begagnas nu som dä; vår skärgård har blifvit mycket minskad och kan, såsom jag yttrade i går, lättare och med mindre uppoffring af menniskor försvaras genom försänkningar och batterier samt i synnerhet genom ångfartyg, liela ideén af en roende [lotta med otäckta fartyg synes mig, i synnerhet sedan ångkraften blifvit vid sjöförsvar af alla andra nationer så allmänt använd, vara en föråldrad,idé; att medelst menniskoarmar vilja drifva fram ett fartyg, som mycket lättare kan framdrifvas medelst ånga, synes mig absurdt, äfvensom det slutligen förefaller mig obarmhertigt, att consumera beväringsynglingar i st. f. stenkol.
Den som, likasom jag under 1808 års krig, har sett det elände, sorn under krigstid räder pä en skärgårdsflotta, den skal! visserligen bedja Gud bevara Riket och dess skärgårdsflotta från dylika olyckor.
Alt en Ctskis-ledamot, som aldrig fört krig och hvars kunskap om flotta inskränker sig till sättet att flotta timmerstockar utför en Norrlands-elf, härutinnan kunnat irra sig, det finner jag möjligt; men till R. o. Ad. hyser jag det förtroende, att R. o. Ad. icke delar sådana åsigter.
Utskis förslag att ingå i specialiteter och vilja fördela anslaget, synes mig till och med vara inconslitutionelt.
Om ötsk. fortginge på denna väg, skulle det äfven finna sig befogadi, att föreslå huru arbetet skulle fördelas pä varfven och derigenom göra sig sjelf till varfs-amiral.
Med all aktning och med allt förtroende för Utsk:s nautiska kunskap, tror jag likväl att i delta afseende en Chapman och en Carlsund m.
II. vela mer än Utsk., och jag önskar sålunda, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att denna punkt mätte till Etsk. återremitteras, samt att mitt yttrande i ämnet måtte fä åtfölja remissen.
Jag har föga att tillägga till hvad Frih.
Gyllengranat och H. Ex. Björnstjerna redan i ämnet yttrat, utan vidhåller jag blott hvad jag i reservalionsväg anfört, egentligen fästande mig vid den anda, som genomgår Ulsk:s betänk.
Jag anhåller således om ålerremiss af denna punkt i SlatsUtsk:s betänk.
Jag har med största uppmärksamhet bjudit till att följa de yttranden, som bär blifvit afgifna, för alt se, om de skulle kunna inverka till förändring af min öfvertygelse; men denna har icke allenast blifvit orubbad, utan de hafva fast hellre stärkt mig i den mening, att det förbehåll, som här är gjordt, bör fortfara.
Den förste värde talaren anförde egentligen icke något annat emot detsamma, än ett upprepande af hans subjectiva öfvertygelse, att det vore väl om denna inskränkning icke funnes.
Björnstjerna har deremot anfört några speciella skäl.
Ilan har sagt, att denna föreskrift vore en conseqvens af den princip, som StatsUtsk. redan i första punkten antydt, nemi. att skärgårdsflottan borde tillgodoses på den stora flottans bekostnad, och att den förstnämnda sålunda skulle erhålla brorslotten.
Jag måste dervid likväl anmärka, att denna räkning icke är så alldeles riktig; ty ej kan man säga, att skär* 32i Den 25 October. gårdsflotlan får brorslotten, då den enligt förslaget skulle erhålla 185,000 r:dr, under det att den stora flottan skulle enligt samma förslag komma i åtnjutande af mera än 420,000 r:dr.
Mig tyckes tvertora, alt hon i alla fall får nöja sig med mindre än en systerdel.
Samme värde talare har vidare sagt, att skärgårdsflottan, ehuru nyttig den visat sig vara, likväl numera icke hade samma användbarhet, sedan Finland gått förloradt.
Jag är äfven härutinnan af motsatt öfvertygelse och skulle snarare tro, att under en tid, då communicalionen alltid behöfde hållas öppen med denna dyrbara provins, dä var en slorseglande flotta mera nödvändig, än nu, då vårt läge mera är att betrakta såsom insulärt.
Satsen om skärgårdsflottans stora vigt för Sverige bör visserligen såsom hvarje annat påstående stödjas på skäl, för att äga något värde; meri då detta ämne redan i utförliga skrifter och afhandlingar blifvit så väl utredt, skulle det af mig vara förmätet, och dessutom öfverflödigt att här inför R. o. Ad. vidare vilja deducera alla bevisen.
Björnstjerna har vidare sagt, att nu sedan ängkraften börjat spela en så vigtig röle i andra nationers sjöförsvar, sä vore icke skäl att här offra så mycket på en roende flotta.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att delta är en helt annan sak, eu 3:dje sida af frågan, som egentligen först längre fram förekommer till discussion, och att här endast afscs en proportion emellan den stora seglande och den roende flottan.
Det är sä naturligt, alt skickliga sjöofficerare med förkärlek betrakta den seglande flottan.
Det är först der, som deras skicklighet och kunskaper hafva fullt utrymme att göra sig gällande och kunna visa hvad konsten förmår; men detta är likväl icke egentligen det yttersta ändamålet, med de dryga anslagen, som naturligtvis endast afse att slutligen bereda ett starkt sjöförsvar för landet, hvilket enligt min bestämda öfvertygelse måste vara, om icke väsendtligen, åtminstone till en ganska stor del, grundadt på en talrik och öfvad skärgårdsflotta.
Man har här åberopat flere utmärkta namn för den motsatta meningen, men om jag på samma sätt ville citera auctoriteler, så skulle jag visserligen icke eller sakna dylika.
Jag tror t. ex. att en Ehrensvärd, en Sydow m. fl. kunna i detta afseende mäta sig med de personer, som blifvit åberopade.
Jag anhåller, på grund af hvad jag nu anfört, att detta förslag, sådant det hittills varit, matte bifallas, och anser mig dertill hafva^ett ytterligare skäl i den omständigheten, att K. M. i Sin nåd. propos. icke derutinnan äskat någon förändring.
Det vill synas mig, som om de af Utskrs ledamöter, hvilka uti fördelningen af anslagen för flottans underhåll och nybyggnad vilja söka en garanti mot K.
M:s fria dispositionsrätt, hafva begått ett stort misstag, då de vilja fördela anslagen på de olika stationerna i Stockholm och Götheborg.
Jag tror, alt långt ifrån att vinna den garanti de åsyftat, skola de emot deras egen afsigt möjligen kunna likasom tvinga K.
M. lill en misshushållning, som icke skulle äga rum, om K.
M. hade fri dispositionsrätt öfver dessa medel.
Ulsk:s betänk, säger nemi. icke Den 25 October. 325 livad slags fartyg, sorn böra eller skola byggas oell underhållas vid de olika stationerne; det säger endast, alt en viss del af anslaget skall vid desamma användas.
Om sålunda K.
M. skulle finna nödigt att anlägga byggnader eller reparationsdockor för fartyg i Slockholm eller Götheborg, hvilka skulle kosta oändligt mycket mera, än om de inrättningar begagnades, som redan för detta ändamål finnas i Carlskrona; så skulle naturligtvis en stor del af anslaget åtgå till inrättande af verkstäder, som der icke förut funnos, men som måhända, såsom jag nyss sade, redan vore i Carlskrona färdiga att begagna.
Jag vill alldeles förbigå vid detta tillfälle ändamålsenligheten af vapnens organisation; men jag vågar dock söka försvara den stora mannens minne, som här nämndes, nemi. Gr.
Ehrensvärd, då jag, olika med den siste talaren, tror, alt om Gr.
Ehrensvärd lefvat i våra lider, han, långt ifrån alt organisera en skärgårdsflotta endast och allenast sådan som den, hvilken organiserades vid Finska viken, nu, då frågan vore om den Svenska skärgården, säkerligen skulle hafva öfvergått till ett helt annat system.
Det var nemi. någonting helt annat, att bygga en flotta, som var ämnad att skydda armeens ena flygel, än det är att bygga ett försvar, som skall utgöra arméens avantgarde.
Jag kan ej annat än instämma i den åsigt, att någon fördelning af anslagen för berörde ändamål icke må äga rum, utan att summan oförryckt måtte lemnäs till K.
M:s fria disposition, hvilket äfven efter min öfvertygelse är mera öfverensstämmande med de consliluliouclla begreppen.
Min afsigt är icke att ingå i den, utom min synkrets liggande frågan, huruvida Sveriges sjöförsvar ändamålsenligare organiseras förmedelst seglande eller roende fartyg.
Visserligen återgå mina minnen äfven till den tid, som Gr.
Björnstjerna omnämnt, och ehuru de, hvad angår de sednare, å hvilka jag gjort tjenst, icke framstå i någon angenäm dager, vill jag dock vara opartisk.
Jag ber endast att få yttra den öfvertygelsen, att R.
St., om de göra anspråk på den rätt, alt så specielt bestämma anslagen och vilja utöfva densamma, i fall den tillhör dem, skola genom ett sådant tillvägagående föranleda de största olägenheter.
Det är alldeles omöjligt, att någon gren af Rikets förvaltning kan ändamålsenligt ordnas, örn R.
St. lägga sig uti dess detaljer, och, hvad särskildt beträffar denna, att den kan på tjenligaste sätt ordnas, om ej de till K.
M:s nåd. bepröfvande öfverlemna, att efter omständigheternas kraf, till det ena eller andra vapnet, använda de medel, som af dem kunna anslås.
Afven måste jag för min del anse förderfligt, att sådana frågor utgöra öfverläggningsämnen i så talrika församlingar, i hvilka väl några få personer finnas, som hafva insigt i saken, mön der den stora mängden saknar denna insigt.
Jag tror, alt vi finna oss bäst dervid att öfverlemna sädane frågor åt Regeringen.
Ilr Virgin:
Jag hade verkligen önskat, att icke behöfva beträda fältet för försvaret af någoldera af de båda vapnen, ulan hade jag hufvudsakligen velat fästa mig vid den princip, som, med 326 Den 23 October. bestämd förkärlek för den lilla flottan, uttalar sig i Utsk:s betänk.; men då i förslberörde ämne så mycket bär blifvit taladt, så utber äfven jag mig alt också få yttra några ord.
Af en värd ledamot, min granne, har, i motsats mot hvad Gr.
Björnstjerna anfört, bär blifvit ytlradt, att det vore just sedan vi förlorat Finland, som vi vore i behof af en skärgårdsflotta; jag tror ej detta vara förhållandet.
Då vi ännu ägde Finland, så var, vid inträffande krig med Ryssland, Finska viken den naturliga krigstheatern.
Denna blifver icke numera der, den blifver inom våra egna gränsor; och hvad< blifver väl deraf följden?
Om vi förutsätta, alt Stockholms och Östergöthlands skärgårdar äfven hade 1 million kanonslupar, så är jag öfvertygad derom, att om Ryssland anfaller oss, denna stora, präktiga och ”väl öfvade” skärgårdsflotta får ligga, utan att skjuta ett enda skarpt skott, under det hela landet kan blifva intaget; ty jag tror ej, att den Ryske amiralen kan vara oförnuftig nog, att atlaquera densamma, då han litet längre ner kan göra landstigning pä de kuster, som ej äro försvarade, och som icke med en skärgårdsflotta kunna försvaras, emedan kanonjollarne eller kanonsluparne, om de vore aldrig så förträffliga, ej ens uthärda sjögången, orsakad af den lätta brisen pä en vacker sommardag.
Hade man då följt deras råd, hvilka påstå, att en seglande flotta är öfverflödig, torde man måhända, ehuru försent, komma i erfarenhet af det oriktiga i denna princip.
Jag underlåter att upptaga den siste talarens argumenter, icke derföre att jag dertill är oberedd, utan af samma skäl som jag förut anfört, hvarföre jag anser mig böra afstå frän en närmare detaljering af detta ämne.
Jag vill deremot med några ord genmäla de skäl, som af några andra talare blifvit anförda emot Utsk:s förslag.
Dessa bestodo dels deruti, att det skulle vara ändamålslöst för sjelfva saken om en fördelning af anslagen skulle bestämmas emellan de olika stationerna, dels att det skulle vara oriktigt, att binda K. M. och Regeringen genom några sådana föreskrifter.
Det vore ändamålslöst för sjelfva saken, säger man, derföre alt K.
M. skulle kunna eludera stadgandet, och i st. f. det med anslaget afsedda syftemålet, nemi. nybyggnad och underhåll af de smärre fartygen, kunde låta bygga dépots eller dockor etc. etc.
Om detta skäl gäller, skulle det leda derhän, alt man borde göra ännu noggrannare bestämmelser, för att bättre skydda sig mot missbruk samt bereda sig ännu säkrare garantier.
Jag deremot, som är fast öfvertygad derom, alt man ej ens bör ifrågasätta, det Styrelsen sä hell och hållet emot representationens tydligt uttalade afsigt, skulle vilja förvända, om jag så får uttrycka mig, dess ord, anser således också dessa farhågor sakna allt skäl och garantierna vara fullt tillräckliga.
Hvad åter vidkommer, att en dylik fördelning vore att alltför mycket reglementera, så får jag på samma sätt förklara, att om detta gäller såsom skäl, så borde åtskilliga anslagsfördelningar inom Landtförsvars-depart. med samma rätt klandras och upphäfvas, ty det är en lika bestämd skillnad emellan stora och lilla flottan i sjö - Ben 25 October. 327 försvaret, som t. ex. emellan arméen och artilleriet i landtförsvaret, och likväl äger en fördelning af anslagen der rum.
Skulle den af de värde talarne uttryckta åsigt dessutom conseqvent fullföljas, så komme man i forsla rummet till det resultatet, att för hvarje hufvudtitel endast en rund summa borde anslås, och slutligen, alt hela budgeten blott summariskt skulle beviljas.
Detta sätt att reglera staten skulle visserligen understundom kunna passera utan olägenhet, men vid andra tillfällen deremot skulle mångfaldiga missbruk och olyckor deraf blifva en följd.
Hvar och en ser dessutom hvart denna princip leder; den angriper i grund hela det constitutionella systemet, och detta måtte väl ingen på allvar vilja försöka.
Inkastet emot bestämmelsens conseqvens och behörighet, är således ogrundadt, och jag fortfar att yrka bifall till förslaget.
Utom det att jag anser denna fördelning af anslaget såsom inconstitutionel, anser jag den äfven såsom en misshushållning.
Jag kan nemi. icke inse skälet, hvarföre icke fartygen kunna lika väl byggas i Carlskrona, der de i anseende lill de låga dagsverksprisen kunna byggas för bättre pris, än å stationerna i Stockholm och Götheborg.
Jag får för öfrigt upprepa Gr.
Plåtens vid sistlidne riksdag emot denna fördelning afgifna reservation.
Ehrensvärd blifvit åberopad af en värd talare, får jag anmärka, att utom de olika geographiska förhållanden, som dä ägde rum, bestod den skärgårdsflotta, som han byggde, till en del af tumma, hvilka alla voro seglande fartyg, äfvensom att ångkraften då ännu ej var känd eller tillämpad.
Jag vill hemställa till enhvar i hvad belägenhet en bataljon eller division kanonslupar skulle befinna sig, om den på en fjerd, der det blåste aldrig så litet, molte ett af de stora krigsfartyg, som England eller vår granne i öster äger?
Ett sådant fartyg behöfde blott genom en liten manöver taga denna bataljon i flanken, och ulan att sjelf exponera sig belt simpelt gå öfver dem som ett klot i ett käggelspel.
Förhållandena äro således nu mycket förändrade genom ångkraftens användande, isynnerhet sedan propellern synes hafva löst problemet att tillämpa ångkraften äfven på seglande fartyg.
En värd talare har i anledn. af den nu ifrägavar. fördelningen sagt, att skillnaden emellan den stora och den lilla flottan vore alldeles densamma, som emellan cavalleriet, infanteriet och artilleriet; men förhållandet är likväl icke så.
Jag skall derpå anföra ett exempel inom sjelfva den 4:de hufvudtiteln.
På artilleri-depart. står nemi. uppförd kostnaden för hela gevärstillverkningen, ehuru gevären nyttjas af infanteriet; likaså af pistolerna, som likväl nyttjas af cavalleriet, samt slutligen äfven af allt krut, till och med af krutet, för flottan, hvaraf torde inses att förhållandet icke är detsamma.
Alt dömma af flere föreg:de talares yttranden, skulle man kunna tro, att denna för - 323 Den 25 October. delning af anslagen för flottan vore något nytt påfund af nuvar.
StalsUtsk.; men det är alldeles icke så, utan blef denna åtgärd af sistl. riksdags Statslltsk. föreslagen, af R.
St. då bifallen, samt af K.
M. nu icke till ändring upptagen, hvarföre äfven StatsUtsk. icke ansåg sig hafva något skäl att frångå ett beslut, som af föreg:de Ständer blifvit fattadt.
Jag har visserligen nu hört Frih.
Gyllengranat träda upp emot denna fördelning, och borde måhända deraf sluta, alt det vore Regeringens åsigt, att densamma ej borde äga rum, men StatsUtsk. hade till en sådan förmodan ingen anledn., då i K.
M:s propos. ingen förändring härutinnan var föreslagen.
För öfrigt hvarken kan eller vill jag här ingå i något bedömmande af den stora eller lilla flottans mer eller mindre ändamålsenlighet för Sverige, utan anser jag, lika med flere andre talare, att detta visserligen bör öfverlemnas åt K.
M:s eget omdöme.
Ehuru jag visserligen icke hade ämnat låta inleda mig i en discussion, som jag anser otillbörlig vid ett tillfälle, då R.
M. anhållit, att en plan måtte uppgöras, i hvilken bestämmes den proportion, som bör iakttagas emellan linieskepp, kanonslupar och ångfartyg o. s. v., måste jag dock i någon liten del vidröra densamma.
Man har här nemi. endast tyckts vilja se saken från en sida, och jag beklagar derföre, alt icke någon med mera erfarenhet i sjökrigsvapnet är här närvar, för att deröfver yttra sig.
Jag önskar emedlertid att så kort som möjligt svara i den frågan.
Jag ber sålunda blott, alt till den värde talaren, som nyss gaf ett så vackert loford åt Svenska skärgårdsflottan, i det han förklarade, att om Sveriges kuster endast vore väl försedde med en sådan, så skulle aldrig någon linieflotta tänka pä att nalkas desamma, till denne värde ledamot ber jag blott att få framställa 2:ne frågor.
Om nu den fiendes linieflotta, hvilken icke vågade attaquera en kust, som vore väl försvarad af en skärgårdsflotta, skulle vända sig emot den öppna delen af kusten; kunde man då rimligen anse, att den linieflotta, som bestod af 10 eller 15 linieskepp skulle kunna hindra denna fiendtliga, bestående af 40 eller 50, från att åstadkomma härjningar och skada på kusten?
En annan fråga är: kunna icke dessa färre linieskeppen förhindra en sådan skada, till hvad ändamål skola de då underhållas?
En annan värd ledamot har visserligen visat, luiru det går an för ett ångfartyg att förstöra en hel division skärgårdsfartyg.