Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. till bifall å Ulsk:s förslag hlcf härefter framställd, men besvarad med starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s förslag, med den af Frih.
Dä denna sednare propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, lillkännagaf H. E., att ja härvid öfverröstat nej. 5:o Utsk:s förslug till förändring af de i tS § intagne föreskrifter rörande drawback.
Jag vågar vördsamt anhålla, att Hr Gr. o.
Landtm, ville framställa lill särskildt afgörande de särskilda artiklar, sorn äro föremål för drawback.
Utsk. har föreslagit en tillökning i drawback för socker af endast 2 r:st., derföre att Utsk. ansåg, alt den drawback, som förut pålagts pä socker, vore något högre än den bort vara.
I detta afseende bar jag skaffat mig närmare underrättelse, och i öfverensstämmelse med den åsigt jag redan inom Utsk. hyste, bar jag nu vunnit ny styrka för den mening, i öfverensstämmelse hvarmed jag reserverat mig.
Jag tillåter mig alt för R. o. Ad. göra en liten calcul, som visar att milt förslag icke är för högt.
Om man antager lull af 3 sk. för rått socker, så gör för 100 Tl införseltullen 300 sk., lägger man dertill afgiften till Handels- och Sjöfartsfonden 30 sk., så gör det 330, eller 6 r:dr 42 sk. utom tolagen.
Deremot blir af 100 $ råsocker i allmänhet icke mer än 60 U socker.
Resten blir sirap och annat affall.
Jag har hört sägas, att de birst anlagda fabriker endast kunna lemna 65 8>.
Denna uppgift erhöll jag af en person, som ansåg sig fullt förvissad derom.
Antager man drawback för 60 E, efter 4 sk. per K, så gör det 240 sk., eller 5 r:dr.
Alltså återfår en sockerbruksägare icke fullt den tull han har erlagt, och meningen kan icke vara, alt tull skall beräknas på den sirap, som förbrukas i Riket, för hvilken ban i alla fall icke erhåller högre betalning, än råsockrets värde.
Jag yrkar således, alt R. o. Ad. läcktes, med afslående af Utsk:s förslag i denna del, bestämma drawbackcn lill 4 sk.
Raabs förslag att, i anseende till den förhöjda tullen, bestämma drawbacken till 4 sk., emedan detta belopp i arithmetiskt förhållande öfverensstämmer med den drawback, som förut varit föreslagen.
Ingen lärer kunna förneka billigheten deraf, alt bela den för råsocker erlagda införseltullen skall återställas, när det deraf tillverkade sockret exporteras.
Svårigheten har endast bestått deruti, att bestämma huru mycket raftineradt socker, som erhålles af en gifven qvantitet rått socker.
Det är klart, att i mån, som tillverknings-melhoderna förbättras, kan en större pro - 332 Den 20 Januari. duel erhållas af samma råämne, hvilken dock väsendtligen omvexlar, dels med afseende på olika beskaffenhet af det råsocker, som begagnas , och dels till följd af tillverknings-methodernas skiljaktighet.
Man har således i detta afseende mäst taga ett durchschnitt.
Instämmande, såsom jag nyss nämnt, med Frih. Raab, nan beräkning, än den han gjort.
Efter afdrag af den lindring af 25 proc., som äger rum för socker ifrån Brasilien, hvarifrån Sverige för närvarande får sitt mesta socker, utgiir införseltullen på det derifrån införda råsockret 29i,0 r:st. per 'tt.
Dä tullen således är 29,\ r:st. per it, så erhåller Staten för 100 8> rätt socker 5 r:dr 7 sk. 6 r:st. i lull.
Om nu dessa 100 U råsocker kunna gifva (10 tt toppsocker, och de skulle exporteras emot den af Frih.
Raab föreslagna drawbacken, sä uppkommer den skillnad emellan drawbacken och importtullen, som Frih. nämnt, ty då drawbacken skulle göra 60 gånger 4 sk., eller 5 r«lr, sä skulle ändock återstå 7 sk. 6 r:st., som Staten behåller, oberäknadi den tolag, sorn tillkommer städerna.
Deremot skulle, enligt Ulsk:s förslag, drawbacken endast uppgå till 4 r:dr 18 sk., och efter 3 sk. 8 r:st., som en reservant föreslagit, skulle summan blifva 4 r:dr 28 sk.
Dessa hegge summor, jemförda med importtullen, 5 r:dr 7 sk. 6 r:st., skulle således gifva en ännu större skillnad emellan drawbacken och införseltullen; hvarföre jag tillstyrker, att drawbacken må bestämmas lill 4 sk.
Jag bar all anledning befara, alt någon betydligare export af denna artikel hädanefter icke med fördel kan äga rum; men under sådana förhållanden är det icke skäl att, genom en nedsättning i drawbacken, ytterligare minska denna fördel.
Den fråga, som nu är föremål för R. o.
Ad:s pröfning, är tvifvelsutan af den aldrahögsta vigt.
Några runstyckens förhöjning af ifråga var. drawbaek skulle medföra en väsendtlig skillnad i Statens inkomster.
Jag äger icke den insigt i ämnet, att jag här på stället kan stå och säga, huru inånga "tt socker, som kunna göras af en viss qvantitet råsocker.
Det vore ganska tillfredsställande, om Frih.
Raab äger en sådan kännedom, men jag tror för min del, att den är icke så lätt att fä, ty det är en omständighet, som Hrr sockerbruksägare, för hvilka jag har ali aktning, icke gerna omtala.
Likväl torde R. o. Ad:s ledamöter ganska viii känna, alt den mening gjort sig temligen allmänt rådande, alt den drawbaek, som R.
St. vid förra riksdagen framställde, var ganska frikostigt, kanske alltför frikostigt tilltagen.
Jag skulle således tro, att innan Ståndet skrider till beviljande af en högre drawbaek i detta fall, så borde frågan åtminstone först återremitteras lill Utsk., som borde inhemta en ganska noggrann kännedom om saken.
Sä mycket anser jag mig vid detta tillfälle kunna säga, alt det icke torde vara skäl, alt lill den grad gynna sockcrfabricationen, alt man icke beräknar någon lull för sirapen. R. o. Ad.
Den 20 Januari. 333 liar vid discussionen om tulltaxan, efter min uppfattning, städse utgått från den grundsats, att det egentligen vöre consumtionen, som skulle beskattas, och man har i delta afseende gått så långt, att man velat räkna socker bland öfverflödsvaror.
Nu beslå socker och sirap af nästan samma ämne oell användas till ungefär samma ändamål, och således torde det icke vara alldeles obilligt, att äfven någon liten consumlionsafgift faller på sirapen.
En undersökning torde derföre vara af nöden, om icke Frih.
Raabs uppgifter om raffinadsockrets proportion till råämnet måhända är något för låg, och jag kan icke annat än protestera deremot, att Ståndet nu skulle fatta något annat beslut, än det Utsk. föreslagit, utan alt återremittera frågan till närmare undersökning.
Såsom icke varande soekerfnbrikant, är det för mig också alltför svårt och inveckladt, att bestämma huru mycket rallineradt socker man kan erhålla af ett visst qvantum råsocker.
För min del anser jag erforderligt att hafva detta ämne sä till alla delar utredt, att i denna det omdömet kunde stadgas.
Såsom bekant är, beror det ganska mycket på methoderna, huru mycket raffinadsocker som erhålles.
En fabrikant i Götheborg har för närvarande erhållit patent på att koka socker med ånga i lufttom panna.
Om nu äfven resultatet för denna fabrikant skulle blifva fördelaktigare, så tyckes likväl billigheten fordra, alt de öfriga sockerfabrikanterne åtnjuta samma förmån som hittills.
Vid hvarje export bör man dessutom taga i beräkning den concurrens, som kan inträffa i andra länder, och man vet hvad Belgien har gjort för denna produclions utvecklande.
Då nu derjemte den förut vanliga exporten till Finland torde af flere omständigheter upphöra, så anser jag det vara skäl att höja drawbaeken, och hemställer, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. i öfverensstämmelse med Frih. Raabs förslag.
Jag instämmer så till vida i hvad Hr Hjerta yttrat, att det torde vara svårt för de flesta af R. o. Ad:s ledamöter, åtminstone är det så för mig, att kunna säga produeten i toppsocker af ett visst qvantum råsocker, så mycket mera som jag inser gilltigheten af Hr Skognians anmärkn., att det beror i hög grad på råsockrets qvalitet.
Men jag tror, att man likväl har ett ganska enkelt sätt att undersöka, huruvida den vid sista riksdag bestämda drawback vore för hög.
Det är nemi. att efterse, huruvida den minsta anledn. till misstänka finnes, att sockret efter utförseln och uppbärandet af drawback, åter blifvit i Sverige insmugladt.
Detta har man nemi. i andra länder sett följa af en för hög drawback.
Någon anledn. till en sådan misstanka finnes alldeles icke här, ty hela utförseln för år 1843 utgjorde t. ex. 1,301,901 U, och deraf hafva 1,296,000 U gått lill Finland, och således återstod endast 5,000 Bl lill andra länder, och bland dessa var Norrige, dit Svenskt socker får införas emot lull.
Någon försnillning tillbaka till 334 Den 20 Januari.
Sverige lärer således icke ägt rum.
Hvad man anmärkt, att sirapen genom denna drawback icke skulle blifva belagd med någon tull, torde förfalla, då man beräknar, att produclionskostnaden icke blifvit tagen i betraktande vid drawbackens bestämmande.
Jag finner derföre ingen betänklighet vid alt bifalla den af Hr Skogman begärda förhöjning, men jag fruktar i alla fall, att detta sker belt och hållet för principen, ty beslutet blir som om påfvens skägg, sedan man förut fatlat det olyckliga beslut att tillintetgöra Finska handeln.
Ämnet är af den grannlaga natur, alt jag skulle anse det ganska illa gjordt af mig, att här genom någon förhastad framställning vilja betaga sockerfabrikanlerne någon förmån, som de kunna förtjena.
Men jag vill lika litet, att man skall genom en alltför stor frikostighet skänka dem en förmån utöfver hvad billigt är.
Jag ber att också få underställa Ståndet en liten calcul.
Enligt den upplysning, som Hr Skogman gifvit, så skulle socker, infördt från Transatlantiska hamnar, kosta 29jV r:st. i tull, hvilket för 100 U gör 5 r:dr 8 sk.
Deremot skulle, i proportion efter Utsk:s förslag, drängbäcken komma att utgöra 7 r:dr 4 sk.
Skillnaden emellan dessa båda summor är redan så stor, att den motsvarar äfven den af Frih.
Raab uppgifna proportionen af raffinadsocker, nemi. 60 U.
Räknar man då äfven det aldraminsta på sirapen, så finner man, att sockerfabrikanterna äro fullt ersatta genom denna drawback.
— I afseende på den särskilda fråga, huruvida tullen bör beräknas på sirap, så hemställer jag, om det icke är gifvet, att då man beräknar en så stor drawback, att exportörerna af socker fä sin sirap fri från tull, så skola de kunna undersälja alla de sockerfahrikanler, som icke hafva de utländska relationer, alt de kunna exportera sitt socker.
Jag hemställer ännu en gång, att R. o. Ad. ville återremittera hclänk. och icke här på stående fot göra en förhöjning, efter så lösa calculer, som vi bär något hvar hafva anställt, och som icke äro grundade på några bestämda insigler i ämnet.
I afseende på den calcul jag tog mig friheten all nyss framställa, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, alt den var i allo öfverensstämmande med Hr Skogmans, utom deruti, att jag icke hade iakttagit den lindring af fjerdedelen af tullen, som är beviljad för socker, som införes directe ur Transatlantiska hamnar.
I afseende på hvad den siste talaren anfört, att det icke vore möjligt, hvarken för mig eller någon annan af R. o. Ad:s ledamöter, alt göra de erforderliga beräkningarne, så får jag uppgifva, att jag erhållit de upplysningar, jag meddelat, af sakkunniga och trovärdiga personer, och längre har jag icke kunnat komma.
Skulle R. o. Ad. tro, all säkrare underrättelser kunna vinnas genom en återremiss, så vill jag visserligen icke motsätta mig densamma, men jag tillåter mig fästa Hr Hjertås uppmärksamhet derpå, alt de flesta sockerbruk i södra delen af Riket hafva i de sednare tiderna gått under, Den 20 Januari. 335 och hade de varit gynnade af någon för hög drawback, så borde de i stallet hafva fioreral, hvilket nu endast är fallet med ett enda, som drifves i oändligt mycket större scala än alla de andra.
Jag har trott det vara så mycket mera skäl att bifalla denna drawback, som det torde vara den enda möjliga utvägen alt kunna debitera något socker på utländsk ort, isynnerhet som exporten till Finland kommer att försvåras.
IIr Skogman:
Jag vill egentligen blott fästa uppmärk samheten på ett ofrivilligt misstag, som Hr Hjerta begått, då han å ena sidan beräknat den tull, som 100 få råsocker inbringar, hvilken, efter afdrag af lindringen och med tillägg af afgiflen lill Handels-och Sjöfartsfonden, utgör 5 r:dr 6 sk. 7 r:st., men å den andra beräknat drawback likaledes för 100 få, ehuru produclen af 100 få råsocker icke kan antagas till mera än 60 få.
Det är visserligen ganska svårt alt bestämma denna products qvantitet hos en skicklig näringsidkare, och det har i Frankrike blifvit gjort lill föremål för många öfverläggningar och mångå profver, huru man i detta fall skulle komma till en enkel restitution af tullen.
Jag vill icke eiler åstadkomma något exportpremium, men tror allenast, att under närvarande förhållanden borde drawhacken ökas i samma förhållande som tullen blifvit ökad.
Jag anhåller om ursäkt, alt jag ännu en gång vågar upptaga R. o. Ad:s tid, men jag anser mig böra göra det, för att besvara en viss tydning, som Frih.
Raab gifvit åt mina ord.
Jag anser mig icke tillålligt alt här framstå inför R. o. Ad. och tala om huruvida sockerbruken florerat eller icke.
Jag vill icke ingå i bedömmande af andras enskilda näring i della afseende, och jag tror, alt R. o. Ad. skall göra mig den rättvisan, att jag vet hvad i delta afseende graunlagenhelen bjuder.
Men jag har ansett mig höra yrka, att man icke skall skänka bort någonting af Statens inkomster.
Hr Skogman har fästat min uppmärksamhet pä ett ofrivilligt misstag, för hvilket jag skulle vara crkänsam, om jag hade begått det; men nu tror jag icke att det är fallet.
Jag har nemi. visserligen, såsom Hr Skogman sagt, uppgifvit hvad drawhacken skulle utgöra på 100 få, men så kom jag också derigenom till en sä stor skillnad som emellan 5 r:dr 8 sk. och 7: 4.
Hade jag nu der emot räknat drawback efter 65 få, så hade jag fått 3j gånger 65, hvilket hade gifvit clt resultat, som i del närmaste motsvarar tullen på råsockret.— Jag anhåller om bifall till Utsk:s betänk.
Då Hr Hjerta, som förut yrkat ålerremiss, derifrån afslålt och begärt bifall lill betänk., så anhåller jag på det högsta om afslag å detsamma och bifall å Hr Skogmans förslag.
Jag ber att fä tillägga, all hvad Ilr Hjerta nu yrkat i afseende pä beräkning af tull för sirap, instämmer icke med de åsigter Hr Hjerta förut uttalat, alt man bör söka lemna den fattigare folkclassens förnödenhetsvaror för det bästa möjliga pris. 336
Öfverläggningen om drawback för socker förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bi föl le det af Utsk. i afseende på drawback för socker nfgifna förslag.
Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade besluta, att för ett fö topp-, candi- och kaksocker må erläggas en drawback af 4 sk.
Ex. förklarade, att härvid ja varit öfvervägande.
Hr Hjerta begärde votering och yttrade derjemte:
Jag anhåller att få göra den förfrågan hos Hr Gr. o. Landtm., huruvida det må vara mig tillåtet att erhålla contrapropos. pä ålerremiss.
Då i anledn. häraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att något hinder för bifall till denna Hr Hjertås begäran icke förekom, anmälde och yttrade sig Frih.
Såsom jag fattade Hr Hjertås sisla yttrande i ämnet, så afstod han från sitt yrkande af återremiss och begärde bifall till betänk, hvarföre jag nu skulle anse mindre lämpligt om contrapropos:n nu ställdes på återremiss. Frih.
Då votering icke är begärd öfver den propos.
Hr Hjerta framställt, nemi. bifall till Ulsk:s förslag, ulan öfver Frih. Raabs förslag, hvaruti jag för min del instämmer, så torde, enär återremiss blifvit under discussionen yrkad, det icke kunna förvägras att erhålla åtcrremiss till contrapropos.
Då härefter förslag till voler.propos. hade blifvit uppsatt och skulle uppläsas till justering, anmälde sig och yttrade Hr Hjerta:
Då många af R. o. Ad:s närvar, ledamöter trott sig kunna försäkra, att voteringen icke skulle utfalla efter min önskan, så vill jag, för alt icke uppehålla Ståndets tid, afstå frän den begärda voteringen.
Men jag anser mig böra till protocollet reservera mig emot beslutet och tror att någon tid härefter skall resultatet visa, att jag haft rätt.
Då nu frågan om drawback för tobak och snus förekom, yttrade sig Frih.
Jag får vördsamt fästa uppmärksamheten der uppå, att R. o. Ad. har beslulil en mindre tull pä tobaksblad, än den sorn Utsk. föreslagit, och all proportionen således torde böra rättas derefter i afseende på drawback, hvarföre jag lager mig friheten föreslå, att denna drawback sättes till 3 i stället för 4 sk. såsom Utsk. föreslagit. R. o. Ad. afslog Utsk:s förslag samt beslöt, att drawback för Den 20 Januari. 337 för elt ?6 kardus eller karfvad tobak, iifvensom pressad och rullad tobak samt snus skulle erläggas med 4 sk.
Derefter biföll R. o. Ad. Ulsk:s förslag, att drawback för elt K1 bomullsväfnad af garn, i fin het af N:o 32 eller deröfver efter Engelsk beräkning, må utgå med 4 sk.
Sedermera förekom Utsk:s förslag rör:de drawback för ylleoch halfylleväfnader.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att Ulsk. har föreslagit en drawback på ylle- och halfylleväfnader, som förut icke funnits, och alt man måhända beträder en farlig bana, om man beviljar drawback å en vara, hvartill råämnet till en del produceras inom landet; ty med samma rätt skulle en mängd andra förädlade inhemska råvaror kunna göra anspråk derpå.
I delta fall kommer härtill, att man på samma gång omhuldar en näring med införselsförbud och nu ytterligare vill gynna den med drawback, hvilket torde vara alt nästan gå för långt, hvarföre jag anhåller om afslag å betänk.
Posse: Instämmande med den siste talaren, ber jag alt dessutom få fästa uppmärksamheten derpå, att inom vårt land icke tillverkas tillräckligt antal ylleväfnader för behofvet.
Om nu export deraf skall befrämjas, oaktadt införselsförbudet qvarstår, så mäste en ännu större brist på dessa -varor uppkomma inom landet, hvilken icke kan fyllas annat än genom lurendrejeri.
Ehuru jag visserligen icke äger någon förhoppning att ifrågavar. drawback skall kunna framkalla någon utförsel af kläden, anser jag dock, att en sådan för principens skull bör fastställas, och om äfven någon aln Svensk ull dervid skulle komma all dela denna förmån, så torde elt sådant export-premium icke kunna vara af någon skada.
När man till fördel för inhemska fabricalioner i allmänhet medgifver drawback, så är det helt förundransvärd! att på en gång kasta om, då man kommer till ylleväfnader.
Jag finner deruti en sådan incouseqvens, att jag icke kan annat än yrka bifall till Utsk:s förslag.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten deruppå, alt R. o. Ad. utan någon inconseqvens kan afstå denna punkt, enär den drawback, som förut är beviljad, endast är tillagd sådana artiklar, för hvars råämnen tull förut erlagts.
I afseende på denna artikel är deremot råämnet till en stor del produceradt inom landet, och det torde vara ganska svårt att urskilja om ullen i ett kläde är växt på Svenska får eller icke.
Införseln af ull utgjorde år 1842 1,646,000 2?, för hvilka tull således verkligen är erlagd.
Utförseln af klä 6 H. 43 338 Den 20 Januari. de samma år gick icke till mera än omkring 100,000 alnar, och då man vanligen räknar en aln af hvarje mark, sa skulle drawbacken derå icke utgjort mera än restitution för ^ af detta råämne, som blifvit förtulladt.
Vid sådant förhållande torde det ingenting betyda, såsom jag nyss nämnde, om några af dessa alnar, som utföras, skulle vara förfärdigade af Svensk ull.
Jag anser beviljandet af denna drawhack så mycket mera billig, som man icke i någon annan Europeisk fabriksstat har pålagt lull på införskrifningen af ull.
Ehuruväl jag i sakernas närvarande skick icke fäster någon särdeles vigt vid dessa bestämmelser, så kan jag likväl, dä del blifvit föremål för R. o.
Ad:s öfverläggning, icke annat än tillstyrka bifall till Ulsk:s förslag.
I detta afseende torde jag få fästa uppmärksamheten deruppå, att en drawbaek för ylleväfnad till 8 sk. alnen icke motsvarar tullen på den ull, som åtgår lill finare klädens tillverkning, enär det lill dem åtgår utöfver eli U till hvarje aln, och att således klädesfabrikanten, äfven om af fabrikationen utgjordes af Svensk ull, icke återfår mera än tullen för de som äro af utländsk ull.
Jag kan således icke annat än instämma i denna Ulsk:s beräkning, ehuru jag anser hela saken af ringa vigt, då det icke är fråga om mera än 8 sk. på hvarje alu kläde.
Jag förenar mig äfven med dem, hvilka tillstyrka ^bifall ä Utsk:s betänk., ehuru jag gerna medgifver, att Frih.
Åkerhjelm icke saknat skäl att fästa uppmärksamheten derpå, att controllen å allenabegagnandet af utländsk ull är svår, sä all ylleväfnader skulle kunna till en del förfärdigas af inhemsk vara.
Men äfven om det icke vore fråga om någon egentlig drawbaek, utan om ett exportpremium, så vet jag sannerligen icke att deri kunde ligga något ondt.
Allt hvad som kan leda till uppmuntran af klädes- oell annan fabrikation af ylle, hr en hufvudsak för landet.
I en framtid skulle den sedermera i sin måu uppmuntra ullcultnren.
Jag tror derföre, att detta lilla hjelpmedel icke bör förbises, ehuru jag bar anledning att tro, alt någon betydlig utförsel af kläden och andra ylleväfnader uti en snar framtid icke kommer att ske.
Äfven jäg anser Frih.
Åker hjelm hafva haft skäl att fästa uppmärksamheten på det förhållande, som han antydt; men jag tror ock, på de skäl, Hr Rosenblad och andra talare anfört, att R. o. Ad. bör bifalla den här föreslagna drawbaek, och anhåller, på de grunder Frih.
Palmstjerna uppgifvit, att den måtte ytterligare höjas lill 12 sk.
Då de flesta talare tyckes önska bifall till den i Utsk:s betänk, föreslagna drawbaek, men Utsk. i det fallet icke har gjort någon skillnad emellan olika slags väfnader, tager jag mig friheten att fästa upppmärksambeten deruppå, att om denna drawbaek beviljas för väfnader af grof Isländsk och Jutländsk ull, så skulle fabrikanten i restitution erhålla 4 gånger så myc - Den 20 Januari. 339 ket, som lian erlagl i tull för ullen.
Jag hemställer huruvida icke något särskildt afseende hör fästas härvid och rättelse i följd deraf meddelas.
I anledning af hvad Hr Hjerta anfört, ber jag att få fästa uppmärksamheten deruppå, att man af grof ull får vida mindre alntal kläde, än man får af den fina ullen, oberäknad! att export af vadmal och grofva kläden föga kan komma i fråga, emedan de icke betala exporlkostnaderna.
Dä jag i början yrkade bifall lill betänk., så var det för grundsatsens skull, och ehuru jag icke har den aldraringaste förhoppning, att någon export i betydligare måu det oaktadt kommer alt äga rum, så tror jag likväl, att man icke bör tillintetgöra möjligheten deraf.
Då man vill bevilja restitution af erlagd tull, så måste det väl vara för att gynna utförsel af en vara, som är i landel af utländsk råvara tillverkad, men då bör väl också denna vara redan till så stor qvantitet vara för handen, att den icke blott först fyller behofvet inom landet, utan äfven börjar blifva mer än tillräcklig för den inhemska förbrukningen.
Innan detta förhållande inträffar, kan jag sannerligen icke finna hvartill ett sådant exportpremium skall tjena.
Derigenom uppkommer blott den följd, att priset å en vara, som genom importförbud redan blifvit stegrad, åtminstone 50 proc. utöfver det som i andra länder är gällande, än ytterligare höjes genom ett premium för exporten ; ty enär, oaktadt allt hvad sorn inom landet af denna vara tillverkas, den ännu icke motsvarar mera än två tredjedelar, kanske endast hälften af den inhemska efterfrågan, så mäste härigenom tillgången ytterligare förminskas, och förbrukaren aftvingas ännu drygare uppoffringar.
Då jag började med att bestrida bifall till den sednare delen af 18 § i detta betänk., så var det egentligen för att undvika inträdandet på en alldeles ny slalsckonomi. sk finnes nemi. flera produetioner i riket, sorn kunde hafva samma anspråk att få exportpremier.
Afven jag tror, att dessa exportpremier i detta fall föga skulle komma i fråga att utgå, men just för ali icke så här knapphändigt beträda en ny bana, är det sorn jag yrkat afslag ä denna punkt.
Hr von Holl en lia u sen:
Produclionen af ylle- och lialfytle-väfnader är af en stor vigt, om den kan blifva drifven till någon höjd, och det är vigtigt att söka uppmuntra denna näring, sorn man redan lyckats i stor scala framlocka genom förbud och andra förmåner.