Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således har min tanke varit, att man endast borde uptaga del hufvudsakligaste af hvad som å ena sidan blifvit anfördt och å den andra derpå svaradt, men jag bör naturligtvis villigt underkasta mig hvarje på skäl grundadt vilkor, R. o. Ad. täckes fästa vid det bifall, jag till min begäran kan erhålla.
I afseende på den siste värde talarens yttrande får jag förklara, att jag med mitt andragande ingalunda velat påpeka som skulle Frih.
Cederström, i händelse
Ståndet bifaller tryckningen af dess ifrågavar. prot:r, framhålla den ena, men icke den andra sidans argumenter, men jag anser alldeles ovilkorligen nödvändigt, att diskussionen i sin helhet kommer allmänheten tillhanda, på det att man må förekomma all möjlig tanke derpå, att något nplysande, sakrikt och förtjenstfull! anförande, som måhända i allmänna tidningarne varit för allmänhe - 230 Den 29 Januari. ten tillgängligt, blifvit uteslutet.
Korteligen, jag liar icke velat lemna lastarenom något kryphål i delta afseende.
Derföre yrkar jag, att diskussionen i sin helhet måtte tryckas.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad hemstälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., om R. o. Ad. bi föl le, att Frih.
Gederström, på sätt han hegart och lieie ledamöter tillstyrkt, finge för sin enskilda räkning frän trycket utgifva R. o. Ad. ofverl,iggningar den 17 och 18 sisth Dec. i fråga om representationsförslaget, på det sätt att hvarje muntligt eller skriftligt yttrande blefvc isin helhet intaget.
Det torde icke hafva fallit ur R. o. Ad:s minne, huruledes, för några plenidagar sedan, f. d. Statsrådet Sandströmer, i sin dåvaride egenskap af föredragande för Finansärenderna, sökte att gendrifva Hr von Hartmansdorffs motion om krigsrustnings-bevillningens bibehållande; och alt enl.
Hr Statsrådets upgift i den Kongl, proposru om Statsverkets tillstånd och behof, Riksg:s-kont. vid 1851 års slut skulle ega en disponibel behållning af omkring 700,000 r:dr, hvilken beräkningsriktighet
Hr von Hartmansdorff i sin motion hade betvifla!.
Vidare torde R. o. Ad. erinra sig, huruledes jag, i min egenskap af ledamot i Riksg:s-kont:s Öfverstyrelse, då tillkännagaf, att, enär från Riksg:s-kont. någon officiel beräkning öfver detta verks inkomster och utgifter under år 1850 intill 1851 års slut, icke blifvit infordrad, jag sålunda ansåg föredragandens upgifler i den K. proposm ej vara tillförlitliga.
För omkring 1|- vecka sedan emottog Riks:g:s-kont. anmodan från StatsUlsk. ali upgöra beräkning öfver Riksg:s-kont:s tillgångar och skulder vid 1850 års slut, äfvensom öfver dess inkomster och utgifter under åren 1851 — 1853.
Under antagande, ali enahanda utgifter skulle, såsom hittills, bestridas af Kontoret, och att de ordinarie tillgångarne skulle hållas kontoret tillhanda, har detta Verks Öfverstyrelse äfven till SlalsUtsk. aflemnat så beskaffade beräkningar, grundade på den noggrannaste undersökning af Riksg:s-kont:s tillgångar och de inkomster, som Riksg:-konl., under förutsättning att samma förhållanden som hittills' skulle fortfarande ega rum, har att påräkna.
Dessa beräkningar äro, enl. min åsigt, så tillförlitliga, som möjligt, enär 1850 års bokslut ännu icke hunnit fullbordas, så att Riksg:s-kont:s ställning vid sagde lidepunkt derigenom kunnat till siffran bestämmas.
Förenämnde beräkningar ådagalägga, att sedan från Riksg:s-kont:s nu befintliga tillgångar blifvit afdragne dels sådane fordringsposter, hvilka aldrig blifvit kontoret godtgjorde, utan mäste afskrifvas, dels ock kontorets fordran för förskjutne krigsrustningskostnader, utgörande icke mindre än 1,000,667 r:dr, lill hvars godtgörande kontoret beräknat krigsrustningsbevillningens fortsatta utgående, Riksg:s-kont:s skulder vid 1850 års slut öfverstego tillgångarne med 65,759 r:dr.
Vidare utvisa dessa beräkningar, att vid 1851 års slut tillgångarne skulle understiga »tgifterne med 203,474 ndr 29 sk.; men att deremot tillgån - Den 29 Januari.
231 garne skulle öfverstiga utgifterna för år 1852 med 212.465 r:dr 40 sk. 5 rst oell för 1853 med 183,380 r:dr 20 sk. 5 rst., så alt, om man från dessa begge summor afdrager den skuld, hvarför Riksg:s-kont. vid 1851 års slut häftar, en kassabehållning skulle upsla af endast 192,371 r:dr 37 sk. 10 rst, som lill nya anslag kunde disponeras.
Under sådana förhållanden hemställer jag, om icke Hr von Harimansdorffs ifrågavande motion varit icke blott väl betänkt, utan jemväl af beliofvet högligen påkallad.
St. densamma, så erhåller derigenom Riksg:s-kont. en godtgörelse af något öfver 1,000,000 r:dr.
Bibehålies åter icke krigsrustningsbevillningen så inträffar det förhållande jag nu upgifvit; och det må derföre ursäktas mig, om jag icke kan undgå att beklaga, det f. d. Chefen för Finans-Dep:t icke, i fråga om den ställning, Iivari Riksg:s-kont. för närvar, sig befinner, sett sig bättre för än att lian i sin upgift derom inför Konungen kommit lill ett resultat, som af inga hvarken afslulade eller under afslutning varande Räkenskaper inom kontoret vitsordas.
Hade han åter begagnat den utvägen att infordra en fullständig beräkning öfver Riksg:s-kont:s inkomster och utgifter ifrån den Styrelse, som varit i tillfälle att derom meddela tillförlitliga upgifler, sä hade lian kommit i tillfälle att framlägga sanna och verkliga förhållandet.
Då jag icke eger kännedom om den beräkning, sorn i Riksg:s-kont. blifvit uprältad öfver detta Verks tillgångar, är jag följaktligen icke heller i tillfälle att, för bemötande af Hr Printzenskölds aninärkmr, nu ingå i en närmare granskning af nämnde beräkning, utan måste förbehålla mig att, sedan jag deraf kunnat erhålla de!, få afgifva det genmäle, hvartill jag tilläfventyrs kan (inna densamma föranleda.
Emedlertid anser jag mig dock med temlig säkerhet kunna antaga, alt den väsendlliga skiljaktighet som förefinnes emellan den beräkning af Riksg:s-konl:s inkomster och utgifter, som Hr Printzensköld nu åberopat, och den, som legat till grund för K.
M:s framställning till R.
St., härrör, från den omständigheten, att Riksg:s-kont. icke kunnat känna hvilka öfverskotter kontoret, på grund af 1849 års Riks-bokslut, har att under loppet af innevar:de år ifrån Stats-kont. påräkna.
Efler erhållen föreskrift och till ledning vid de beräkningar, som uti den K. proposm omförmälas, har deremot ifrån Stats-kont. till mig aflemnats en serskild utredning deröfver, utvisande, att berörde öfverskotter kunna beräknas till icke mindre, än 1,062,000 r:dr.
Jag uprepar ännu en gång, att om Riksg:s-kont. icke beräknat denna tillgång i dess till StatsUtsk. aflemnade kalkyl, sådant varit en följd deraf att kontoret om denna tillgång ännu icke kunnat ega officiel kännedom.
Sammanställer man emellertid den brist
Hr Printzensköld upgifvit och den serskilda tillgång hvilken enl. hvad jag nu omförmält, under loppet af innevar. år är att påräkna, så upkommer ett belopp, fullt motsvarande den behållning vid årets slut, som uti K. proposin är antagen.
232 Den 29.T anuarr.
Hr Printzenskölds anmärkmr i fråga om det sätt, hvarpå jag såsom Konungens rådgifvare uti förevar, fråga upfylll mitt kall, vill jag icke bemöta.
Här är dessutom ieke platsen dertill för det närvar.
Om åter i detta hänseende anmärknrr/framställas i behörig ordning, så skall jag icke underlåta att försvara mig.
Riksg:s-kont. lärer icke underlåta alt ansvara för sina beräkningar, enär de äro af officiell beskaffenhet, och jag bar på sådan grund tagit mig friheten att här framställa resultatet af desamma.
Mina anmärkmr har jag grundat pä föredragandens egna ord till Stats-rådsprot., hvaruti han icke omförmäter några å Statsverkets inkomster förväntade öfverskotter, de der skola till Riksg:s-kont. ingå, ulan endast förklarat, att Riksgts kont. med befintliga tillgångar skulle icke allenast vara i tillfälle att bestrida krigsruslnings-omkostnaderna, utan jemväl äga eli öfverskott vid 1851 års slut af 700,000 r:dr; ty när man läser Departits-Chefens anförande till Statsråds-proi., kommer man ovilkorligen till det resultat jag sålunda angifvit.
Riksg:s-kont. är lika litet som Departts chefen i tillfälle att på förhand veta, huruvida Rikets nu församladeSländer kunna finna för godt att ställa till Riksgrs kont. disposition de å statsinkomsterna varande öfverskotter, som ännu ej dit blifvit leverade, och dä är beräkningen af denna tillgång för Verket ingenting mindre än tillförlitlig.
Den är tvärtom så osäker, alt från den ingalunda får hämtas något giltigt stöd för förklarandet, att kontoret befinner sig i så lycklig ställning, att det kan undvara hvad som för den kommande tiden borde inbelaias af krigsrustningsbevillningen.
För öfrigt och med anledn. af det sätt, hvarpå Hr Sandströmer nu npträdt emot mig, skall jag icke stadna vid den anmärkn. jag redan gjort.
Jag skall till denna anmärkn. äfven lägga den, att Hr Sandströmer för att gifva Riksg;s-kont:s penningestäilning ett ännu fördelaktigare utseende, till Stalsrådsprot. förklarat, att kontoret ägde vid 1851 års slut den ifrågavar. behållningen af 700,000 r:dr, ub eriik na dt samma års allmänna hevilla., hvilken först inflöt det påföljande äret, hvaraf man ovilkorligen ledes till den slutföljd, att äfven denna bevilln. skulle vid 1851 års slut vara i behåll, för att jemväl kunna till nya anslag disponeras.
Nu vet likväl hvar och en, med aldrig så liten kännedom om Sveriges drätselverk, alt den s. k. allm. bevilln., i likhet med de ordinarie skatterna, aldrig inflyter förrän året näst efter det, hvarföre den är debiterad: att af denne orsak den ordin, statsregleringen hufvudsakligen på ett års förlagskapital, så att ett löpande års utgifter betäckas med inkomsterne för det föreg:de året: att i följd häraf allmänna bevillmn för ett föreg:de år är afsedd att betacka det påföljande årets statsfyllnadssumma och att vid della förhållande det är alldeles oriktigt, att såsom bevis för Riksg:s-kont:s lyckliga ställning, anföra, det kontoret skulle vid 1851 års slut hafva det årets hela bevilln. i behåll, enär denna bevilln. icke utgör något annat än en anvisad tillgång till den Den 29 Januari. 233 statsfyllnadssumma, som under år 1852, skall till statsverket utbetalas oell således är långt ifrån alt innefatta egenskapen af en hos Kiksg:s-kont. befinllig disponibel behållning.
Uti frågor af synnerlig vigt, och sådan är denna, bör man väl, så synes mig, företrädesvis iakttaga varsamhet i sina framställningar, och icke göra dem sådana, alt rlen stora allmänhet, till hvars kännedom de komma, icke må af dem kunna missledas i omdömet om sakens verkliga beskaffenhet.
(Ir Printzensköld har i sitt svar på Hr Sandströmers yttrande visserligen underlåtit att upgifva, huruvida i den kalkyl, som Fullmäktige i Riksg:s-kont. låtit uprälla, blifvit beräknad någon inkomst utaf Statsverket för år 1849.
Enär jag bör förutsätta, att Hr Printzensköld då lian framträder med en kalkyl, den han såsom fullmäktig i Riksg:s-kont. underskrifvit, och hvilken framställes nära nog såsom en anklagelseakt emot en af Konungens förre rådgifvare, måste vara noga underrättad om innehållet af samma beräkning, med antagande hvaraf det äfven varit bans skyldighet, all meddela oss, huruvida den af hr Sandströmer omförmälda tillgång varit beräknad eller ej, så bör jag af hr Printzenskölds obestämda ordsvängningar anse mig förpligtad, alt anse sistnämnde tillgång icke hafva blifvit i kalkylen uptagen.
Då nu bland Riksg:s-konl:s ovilkorliga inkomster till 1850 års slut R.
Sits vid sista riksdag fattade beslut afser de öfverskott på statsverkets tillgångar, som möjligen kunna upkomma, så ulan att ingå i någon speciel beräkning af siffrorna, hvilken först blir möjlig sedan Riksg:s-kont:s nu ifrågasatte kalkyl blir tillgänglig, synes, på sätt hr Sandströmer anmärkt, att vid jemförelse af den utaf hr Printzensköld upgifne totalsumma med de af hr Sandströmer omnämnde tillgångar, författaren af den kalkyl, som legat till grund för den kongl, proposm icke på något sätt missräknat sig i fråga om de tillgångar, Riksg:s-kont. håralt påräkna.
Under sådana förhållanden anser jag mig böra förklara, alt hr Printzenskölds nu framställda anmärkn:r emot f. d. Departds-chefen hr Sandströmer varit fullkomligt obehöriga.
Denna diskussion synes mig för det närvar. vara mindre lämplig.
Då fråga är att tvista ang. sifferkalkyler, öfver Riksg:s-kont:s ställning, borde, efter min tanka, dermed anstå, intilldess SiatsUtsk. framlagt sina beräkningar för R.
St., och således äfven den beräkning, hvilken Fullmäktige i Riksg:s-kont. upgjort, blifvit underkaslad SlatsUlsk:s granskning.
Jag är öfvertygad, att vid denna granskning det icke kan undfalla StatsUtsk., alt 1849 års öfverskolter, såvida sådane finnas, böra innevar. år komma Riksg:s-kont. tillgodo.
I sådant fall lärer StatsUtsk. icke heller underlåta, alt i Stats-kont. förskaffa sig uplysning, till hvad belopp dessa inkomster äro att påräkna.
Derjemte får jag meddela, att jag, som, då fråga i detta ämne en gång förut hos R. o. Ad. väcktes, förklarat mig villig att lemna dem, som sådant åslundade, närmare uplysning om de beräkningar, som legat till grund för min framställning till K. M., sedermera, 234 Den 29 Januari. med kännedom deraf alt en beräkning i förutnämnde afseende blifvit Fullmäktige i Riksg.-kont. affordrad lemuat StatsUtslcs ordf. del af min beräkning, på det att StatsUtsk. må blifva i tillfälle att jemföra densamma med den, som i Riksg.-kont. blifvit uprättad, hvarjemte jag likaledes aflemnat den från Stats-kont. erhållne npgift, ang:de de påräknelige öfverskotterne för år 1849.
Jag uprepar ännu en gång, hvad jag förut under diskussionen yttrat, att om man sammanlägger de 700,000 r:dr, hvilka uti K. lAl:s propos. uptagits såsom en disponibel tillgång, vid detta års slut med den brist af något mer än 200,000 r:dr, hvilken Hr Printzensköld upgifvit såsom resultat af Riksg.-konhs kalkyler, så upgär delta belopp icke ens till det, hvartill nyssnämnde öfverskotter blifvit beräknade.
Hr Printzensköld har, för att undanrödja verkan af de uplysningar jag i anledn. af hans anmärkn. lemhat, sagt, att jag i mitt anförande till Statsråds- prot. skall hafva yttrat, ätt i Riksg.-kont. redan skulle finnas den tillgång, som i den K. propos. upgifves;men något sådant finnes icke i samma prot. uptaget såsom af mig yttradt.
Afven har samina talare såsom en felaktighet anmärkt, att i Statsråds-prot. icke omnämnes att öfverskotterne för är 1849 blifvit tagne i beräkning.
Della är mycket naturligt, emedan i prot. alla omständigheter, som ingått i kalkylen, icke detaljeras.
Hvad, som emedlertid detta prot. verkeligen innehåller, är, alt, då man beräknat Riksg.-kontts tillgångar och utgifter, sådane de enl. gällande föreskrifter kunna antagas intill 1851 års slut, upkommer vid nämnde tid en behållning af 700,000 r:dr och det är således riktigheten häraf, som skall utredas.
Jag tror mig ock nu hafva fullkomligen besvarat
Hr Printzenskölds i berörde hänseende gjorda anmärkn. och visat, huru obefogadt han velat påbörda mig, att såsom chef för Finans-depart:tet hafva inför Konungen upgifvit ett oriktigt förhållande.
Hvar och en, som läser Statsråds-prot., skall deraf svårligen kunna fatta annat begrepp, än att den deri gjorda framställning är grundad på de beräkningar, hvartill Riksg.-kont:s räkenskaper kunnat gifva anledn., men ingalunda på upgifter från ett främmande embetsverk, helst sådant instämmer icke allenast med Hr Sandströmers förklarande vid ett föreg:de tillfälle, då han nemi. uttryckligen tillkännagaf, att han vid beräkningarne följt Riksg.-konbs från trycket offentliggjorda räkenskapssammandrag, utan jemväl med ordalagen i Statsråds-prot., der det talas om Riksg.-kont:s tillgångar, såsom beslående ”dels uti kontant behållning och dels uti obligationer, eller emot hypolhek af sådane utlemnade lån, än ock sådane inkomster, som intill slutet af nästkommande år, etil. kände förhållanden, äro att af verket påräkna.”
Nu var, det, när statspropos:n afgafs, icke ett kändt förhållande, hvarken att eller till hvad belopp de af Hr Sandströmer nu omförmälte öfverskotten funnos, ty då hade väl underrättelse derom lemnats i propostn eller i Statsråds-prot.
Icke eller var det kändt om R.
St. kunde finna för godt, att låta dessa öfverskotter komma Riksg.-kont. till godo eller att använda dem lill andra ändamål, hvilket är deras rättighet.
Den 29 Januari. 235 kumle då kalkylen öfver Riksg.-kont:s inkomster och utgifter vara grundad på annat än de tillgångar, som delta verk alltid och med visshet hade att påräkna, till hvilken egenskap öfverskolten på Statsverkets inkomster, såsom varande i högsta måtto tillfälliga, visserligen icke kunna hänföras.
Då hade föredraganden lika väl kunnat, hvad han likväl icke gjort, låta i beräkningen ingå en million af Bankens nu egande disponibla behållning, eftersom ungefär ett sådant belopp årligen under de tre sislförflutna åren från delta verk kommit Riksg.kont. lill godo.
Men denna inkomst var, i likhet med öfverskotterna, alltför oviss och tillfällig för alt kunna beräknas.
Således, när saken rätt betraktas, torde den öfvertygelsen svårligen kunna någon bibringas, alt jag haft orätt i mina arimärkmr, samt alt öfver Riksg.-kont:s ställning kan, med anspråk pä tillförlitlighet, upgöras någon beräkning, sorn leder till annat resultat än det, sorn Riksg.-kont:s nu afgifna kalkyl innehåller.
Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda betänk.
IN:o 17, i anledn. af väckt motion om Statens öfvertagande af utgifningen utaf bibeln, psalmboken och katcehesen.
Lagerbjelke, Gust., och Hr von Troil, Samuel Gust., ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s ncdannämnde d. 22 dennes bordlagda belänk:n: N:o 18, i anledn. af väckt fråga om förändring i sättet att tillhandahålla afskedade krigsmän pensioner och nådegåfvor; och N:o 19, i anledn. af väckt motion om uphörande af befälets vid indelta reg:tene inverkan vid upgörande af legokontrakter emellan rotehållare oell rekryter.
Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 25 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 2, om antagande af två Kanslister.
Cederström, Rudolf: Såsom ledamot af Exp.Utsk. anser jag mig böra upgifva orsaken, hvarföre detta betänk, blifvit skriftligt och icke tryckt, öfverlemnadt till R.
Det är nemi. så kort, att det icke uptager mera än en sida.
Det vore vid sådant förhållande mindre god hushållning att ej afbida flere utlätm, i sammanhang hvarmed jemväl det nu föredragna naturligtvis vid tryckningen kommer att intaga sin plats.
Endast undantagsvis, och i i vigtiga fall, frångår man denna regel för tryckningssättet, hvad hufvndsaken beträffar, nemi. utlåbs innehåll, har jag intet att anmärka emot ett bifall till Utsk:s förslag. R. o. Ad. biföll Bevilln.Ulsk:s ifrågavar. mern.
236 Den 29 Januari.
Vid föredragning af StatsU(sk:s d. 25 dennes e. m. på bordet Sagda utlåt.
N:o 30, i anledn. af R.
St:s år 1849 församlade Revisorers berättelse, ang:de verkstäld granskning af Statsverkets samt andra, af allmänna medel bestående, fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, pä begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Frih. Gederström, Rudolf.
Anmäldes och lades på bordet följande från Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk. inkomne ut)åt:n: N:o 20, i anledn. af väckt fråga om uphäfvande af stadgandet, att K. M:s Bef:h:des utslag i roteflyttnings m. fl. mål, skola Kammar-coll:ii pröfning underställas; N:o 21, i anledn. af väckt motion om förändrad reglering af marknaderne i Slättäng; N:o 22, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifvandet af kontroller till förekommande af missbruk vid försäljning af kläde; N:o 23, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af K. kungörelsen d. 21 April 1837, ang:de förbud att under viss tid af året fiska och till salu hälla hummer; N:o 24, i anledn. af väckt motion om reglering af embetsoch tjenstemäns löner; N:o 25, i anledn. af väckt motion om utfärdande af köpings privilegier för Wrigstads by i Jönköpings län; N:o 26, i anledn. af väckt motion om klockares befrielse från skyldigheterna att fortskaffa presterskapets embetsbref och att besörja ringning vid kyrkorna; samt N:o 27, i anledn. af väckt motion om förändring uti nu gällande grunder för prestmans befordringar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 3 e. m.
Lördagen den 1 Februari 1851.
Justerades 6 prot.uldr. för d. 29 samt pleniprotm för d. 15 och 18 sisth Januari.
Härvid anmälde sig och upläste
Hr Stiernsvärd, Gust. Mauritz, följande anförande:
Den 1 Februari f. m. 237 Sedan jag först af Post- och Inrikes Tidningen, och derefter af det justerade prot., blifvit i tillfälle att, närmare än vid upläsandet, taga kännedom om innehållet af Hr 0.
Björnstjernas i plenum d. 15 sisth Jan. uplästa diktamen med anledn. af mina anmärkn:r emot ”K. M:s nåd. propos. om
Slatsverkets tillstånd och behof” — detta diktamen, hvaruti den personliga bitterheten är lika framstående, som all faktisk vederläggning af mina anmärkmrs befogenhet är svårfunnen — anhåller jag att till prot. fä anföra följande:
Hvad de af Hr Björnstjerna mot mig riktade personliga anfallen angå, har jag derom intet annat att säga, än att jag skulle anse mig brista i skyldigt förtroende till den allmänna rättskänslan och urskiljningen såväl inom som utom delta hus, om jag deröfver ingick i något slags genmäle.
Jag lemnar således Hr Björnstjernas yttrande i denna del obestridt allt det värde, som det på ett eller annat håll kan förskaffa sig, och inskränker mig till besvarandet af hvad i ett eller annat hänseende kan få namn, beder och värdighet af sak.
Hr Björnstjerna säger, att han så mycket mindre vill bestrida att en förhöjning i utgifterna för Landt försvaret allt ifrån år 1810 egt rum, ”sorn han anser den hafva härflutit från en berömvärd omtanka för fosterlandets väl.” Ofver motivet till kostnadsförökningen har jag icke yttrat mig.
Deremot har jag påstått, att de till större delen planlösa förändringar inom Landtförsvaret, hvilka sedan år 1810 egt rum, icke stå i något hvarken billigt eller skäligt förhållande till de förökade kostnaderne.
Men delta har af Hr Björnstjerna lemnats ovederlagdt.
Hr Björnstjerna säger: att ”härmassor, hvars make historien knappast vet alt omtala, slå midt under freden väpnade i Europas öfriga länder, och man vill att vi skola ensamme qvarstå på den punkt, det styckade och halft förkrossade Sverige sig befann år 1810.”
Utan att fästa något afseende vid Hr Björnstjernas historiska upgifter, vill jag endast fästa upmärksamheten derpå, att det icke är mig denna tillvitelse gäller, då jag i likhet med de af Hr Björnstjernas frami, fader vid 1810 års riksdag yttrade åsigter, icke allenast velat, utan äfven vid både denna och förlidne riksdag föreslagit hela nationens beväpning och ändamålsenliga vapenöfning; utan det är Hr Björnstjerna sjelf\ som genom sin uttalade förkastelsedom öfver nämnde förslag, motsatt sig detsamma.
Hr Björnstjerna säger: att jag från Landtförsvarets kostnader ur 1810 oriktigt afdragit ”66,000 r:dr hästvakans-medel från de reg:ten, som afsutit efter 1810, äfvensom 13,000 r:dr ständiga votevakans-medel vid Skånska infanteriet.”
Uti första hänseendet bar han rätt, eftersom Westgötha reg:te och Smålands Grenadierkorps icke afsuto förrän efter nämnde tidpunkt (det förra 1812, den sednare 1821).
Deremot har han orätt hvad Skånska infanteriet angår, eftersom något knektehåll icke fanns inom Skåne förrän år 1811.
Herr Björnstjerna säger: ”att jag ex officio önskar vända upp och ned på alltsammans.”
Den slägtskap, som detta yttran - 238 Den 1 Februari f. m. de eger med ett af en föreg:de illuster talare ex officia afgifvet omdöme, torde vara tillfyllestgörande för hvarje sakkunnig, med lugn och oväld tänkande person, för alt utan vidare argumenter finna obefogenheten af Hr Björnstjernas påstående.
Hr Björnstjerna säger: att jag påstått, ”det fältläkaree böra i Algeriet och Kaukasien studera sjukdomars behandling, på det för vårt nordiska klimat mest ändamålsenliga sätt.”
Det utgör icke bevis på ärlig strid, att påföra sin motståndare yttranden som han icke haft.