Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn jag icke inisstninner mig, var det för 30 år sedan sora Lord Brougham i Engelska Parlamentet yttrade, då fråga om inrättande af offentliga föreläsningar i London förevar, att det vore en skam för England att i dess hufvudstad icke funnos offentliga föreläsningar, äfvensom han uppräknade blott tre städer der förhållandet var enahanda, och det var i Konstantinopel, Madrid och en tredje hufvudstad, hvars namn jag förgätit.
Stockholm nämndes likväl ej.
I min tanke hade Utsk:t handlat vida uppriktigare, om Utsk:t förklarat, att Utsk:t icke nu ansåg tiden vara inne att verkliggöra hvad jag föreslagit.
För öfrigt tror jag, att Utsk:t vid mer än ett tillfälle tillstyrkt vida större utgifter än den nu ifrågav:de, utan att någon utredning, utan att någon plan varit af motionären fullständigt afgifven.
Min motion går, såsom jag redan antydt, helt och hållet ut derpå, att åt K. M:t och Dess Regering öfverlemna att förfoga och besluta om sjelfva saken.
Jag har ansett att det vore att gå Regeringen förbi, om man föreskref hvad densamma borde göra.
Jag har föreställt mig att representationen blott bör hänskjuta saken till Regeringen, hvilken bäst och på lämpligaste sätt är i tillfälle att utbilda och realisera förslaget.
Med verklig ledsnad mottog jag underrättelsen derom, att en af Konungens konselj uttalat sig mot Universitetets flyttning till hufvudstadeu.
Detta torde utgöra ännu ett skäl för bifall af H. VIII. 22 Den 2n J n 1 i a. m. motionen, som just innebär en uppmaning till Regeringen att afhjelpa hufvudstadens behof i detta hänseende.
Någon bestämd anslagssumma har jag icke heller velat begära, på det att StatsUtsk:t skulle föreslå densamma och underställa den R.
Hvad för öfrigt vidkommer den bristande planen eller »utredningen», är jag öfvertygad, att Utsk:t vid denna riksdag tillstyrkt flere företag, hvilkas planer ingalunda varit mera utvecklade än denna.
Ehuru icke vän af långa riksdagar kan jag dock, såsom motionär, icke låta frågan handlöst falla, utan vill derföre anhålla om återremiss.
Frågan är nemligen i och för sig sjelf af största vigt, men för R. o. Ad. mer än för de andra Stånden vigtig, ty så länge sjelfskrifvenheten varar, bör detta Stånd, för att åtminstone bevara skenet af rätt till denna sjelfskrifvenhet, understödja allt, som kan befordra bildning och upplysning.
Jag får således anhålla om Ståndets biträde i denna fråga och att R. o. Ad. täcktes ansluta sig till min vördsamma anhållan om återremiss, på det att Utsk:t måtte taga saken närmare i öfvervägande, och afgifva nytt förslag i förevarande ämne.
Motionären har föreslagit, att R. 8t:r skulle i und. skrifvelse anhålla, det K.
M:t täcktes i Nåd. föranstalta om offentliga föreläsningar i hufvudstaden uti de ämnen, K.
M:t pröfvade mest lämpliga för det afsedda behofvet, samt dertill förordna skickliga och sakkunnige män, hvilka borde erhålla aflöning i likhet med Universitetens Professorer, äfvensom att R.
Mits disposition anvisa tillräckliga medel att från Riksgäldskontoret utgå.
Dessa medel skulle sålunda få förslags anslags natur; men sådane anslag hafva R.
St:r eljest anvisat endast för sådane behof, som äro oafvisligen nödvändige och icke kunna på förhand till sitt belopp bestämmas, såsom t. ex. till mathållning för Garnisonsregementen o. s. v.; med ett ord anslag till sådant, som är underkastadt vexling i pris.
Aldrig hafva dock förslags-anslag varit gifna till sådane ändamål som det ifrågavarande, och jag tror icke att det nu kan bifallas.
Utsk:t har ansett frågan icke ega den utredning, som erfordras, för att den skulle få en annan utgång än som skett.
Motionären har icke sagt huru många lärostolar, som böra inrättas, om lokaler finnas eller sådane skola anskaffas, o. s. v. Detta allt skulle bero på R.
St:r att bestämma; och i följd deraf torde ganska stora utgifter möjligen få göras.
Icke heller bar motionären antydt huruvida dessa undervisningsanstalter skulle sättas i sammanhang med nuvarande undervisningsverk, eller huruvida denna fråga bör behandlas i förening med frågan om Universitetets flyttning till hufvudstaden.
Motionären har endast framställt det önskvärda deri, att offentliga föreläsningar måtte hållas i hufvudstaden.
För min del skulle jag tro att ingenting i frågans nuv:de skick kan göras, såvida man icke vill inskränka sig derhän att I)en 25 Juli e. m. ingå till K.
M:t med und. skrifvelse, i hvilken R.
St:r anhålla att K.
M:t täcktes taga frågan i närmare öfvervägande och vid en kommande riksdag aflåta Nåd.
Då finge R.
St:r tillfälle att pröfva frågan, sedan alla förhållanden fått en vederbörlig utredning; men att bifalla den återremiss, Gr.
Anckarsvärd yrkat, anser jag icke vara lämpligt, och kommer troligen frågan i alla fall att afslås af de öfriga RiksStåndeu, hvilka vid denna riksdag visat en särdeles obenägenhet för förslagsanslags beviljande.
För min del anhåller jag således om bifall till Utsk:ts hemställan.
Hr v. Q, v an t en, Emil:
I min tanke är det särdeles för vånande att finna det Utsk:t endast af formela skäl afstyrkt Gr.
Mig förefaller det som dessa formela svårigheter ganska lätt kunna öfvervinnas och att det endastj beror på R.
St:r att erkänna såsom oafvisligt nödvändigt att den af Gr.
Anckarsvärd uttalade tanken realiseras.
För öfrigt förekommer det mig såsom ganska välbetänkt af motionären att icke göra sitt förslag beroende af Universitetets flyttning till hufvudstaden, då man vet huru många intressen äro emot en sådan förflyttning.
Utsk:t hade allt för väl kunnat tillstyrka en skrifvelse till K. M:t, med anhållan om offentliga föreläsningar i hufvudstaden, hvarjemte Utsk:t med fullt skäl kunnat ställa en viss summa till K.
M:ts disposition under tiden till nästa riksdag, då en fullständig plan kunde hinna att af K. M:t för R.
St:r i detta hänseende framläggas.
De undervisningsämnen, som företrädesvis der borde föreläsas, borde omfatta estetik, Skandinavisk litteratur och möjligen fornnordisk arkäologi.
Utom den nytta, hufvudstaden skulle ega genom sådane föreläsningar, som blifvit föreslagne, för eleverne i de institutioner, som ber äro förlagde, såsom teknologiska institutet, Kongl.
Theatern med dess artister och elever m. fl., skulle härigenom äfven åstadkommas det inflytande, som en hufvudstad alltid bör utöfva på landets öfriga befolkning, som dit tillströmmar och återströmmar.
Jag får derföre anhålla att förslaget måtte återremitteras, samt Utsk:t åläggas att i den und. skrifvelsen uppgifva den summa, som för ändamålets upnående kan till en början anses nödvändig.
Anckar svärd väckta motionen afser ett ganska stort och vigtigt mål, nemi. att bereda tillfälle inom hufvudstaden för ungdomen att fullborda den bildning, hvartill de vid Universitetet eller andra undervisningsanstalter erhållit de första elementerna.
Hade man förhoppning om att Universitetet blefve förflyttadt till Stockholm, vore icke det ifrågav:de förslaget af bebofvet påkalladt; men då det synes vara lång tid, innan något sådant inträffar, tror jag man borde med värme omfatta detta förslag.
Pir Bildt har anfört såsom skäl för bifall till Utsk:ts förslag att R.
St:r ogerna 340 Den 2ä J ali e. m. bevilja förslagsanslag till sådane föremål som detta.
Efter som jag uppfattat Gr.
Anckarsvärds motion, är icke meningen att begära något förslagsanslag, utan endast att R.
Dermed måtte väl menas, att R. 8t:r skola bevilja en viss summa årligen till nästkommande riksdag att utgå för detta ändamål och på samma gång ingå till K.
M:t med und. skrifvelse att sådane lärostolar, Gr.
Anckarsvärd antydt, måtte organiseras.
Jag föreställer mig att detta kunde ske på flere sätt; samt att, om R.
St:r beviljade tillräckligt anslag att till en början inrätta tvenne professioner, Vetenskaps-Akademien lätteligen skulle kunna erbjuda lokal till föreläsningarncs hållande.
Jag tror, att denna fråga är af så stor vigt, att R. o. Ad. icke bör vägra den begärda återremisseu, i hvilken jag till alla delar instämmer.
Lika med StatsUtsk-.t anser äfven jag Gr.
Anckarsvärds motion icke kunna i sitt närv:de skick föranleda till någon R.
Ty dels saknas deri all plau för den nya vetenskapliga institutionens inrättning och verksamhet, dels all upgift om den dertill erforderliga kostnaden; dels ändtligen bar ändamålsenligheten af den föreslagna anstalten icke varit föremål för någon offentlig pröfning.
Jag misskänner ingalunda den ädla syftning, som röjer sig i motionen.
Och sjelf, lifligt intresserande mig för bildning, kan jag icke annat än önska framgång åt hvarje ny institution, som åt den nationella bildningen lofvar en löftesrik framtid.
Men jag anhåller att derjemte få erinra att de frukter, man väntar sig af den nu ifrågasatta institutionen, bero hell och hållet af dess fullt ändamålsenliga organisation.
Om populära föreläsningar, efter en bestämd, ändamålsenlig plan anordnade, skulle i Stockholm hållas, tviflar jag icke derpå, att de kunna vara af ganska mycken nytta.
Detta har jag förut i en af mig författad skrift tillkännagifvit.
Men erhåller den nya bildningsanstalten icke en ändamålsenlig organisation, ställas icie de omförmälda föreläsningarna j nödigt samband med hvarandra, betarar jag att syftemålet helt och hållet förfelas.
Det synes också alldeles gifvet, att om dessa föreläsningar egentligen skola afse deri studerande ungdomens nytta, måste de på helt annat sätt anordnas, än om ändamålet är att vara till gagn för äldre personer, hos hvilka man kan förutsätta vissa elementära förkunskaper.
Jag föranlåtes till denna anmärkn. af tvenne talares yttranden.
Anckarsvärd har nemligen både i siu motion och nu här på detta rum tillkännagifvit, att han genom den nya institutionen åsyftade populära föreläsningar för »den högre och allmänna statsmannabildningen»; en annan talare (Hr von Qvanten) har deremot ansett att föreläsningarne borde komma till godo för K.
Theaterns elever, skogsinstitutets och teknologiska institutets lärjungar och för sådant ändamål omfatta estetik, Skandinavisk litteratur och möjligen fornnordisk arkäologi — säkerligen en oriktig upfattning af Gr:ns mo - Ben 2S Joll e. ».
JI4t tion.
Men både denne talares och en föreg:de talares ord ådagalägga tydligen, att man icke gjort sig klart reda för planen eller verksamheten hos den blifvande bildningsanstalten.
De försök, som i hufvudstaden skett med populära föredrag, hafva vanligen strandat af brist på en ändamålsenlig och kostnadsfri lokal.
När vetenskaps-akademiens nya hus blir fullbordadt, torde denna brist vara afhulpen.
Då vore ock skäl att ställa till Regeringens disposition en rund summa, för att såsom arfvoden tilldelas ledamöter af vetenskaps-akademien eller andre förtjente män, hvilka ville, efter fastställd plan, hålla populära föreläsningar i huf. vudsiaden.
På detta sätt anordnade, är jag öfvertygad att man skulle komma närmast det af motionären afsedda målet.
Uti sin motion har Gr.
Anckarsvärd yttrat, att han önskade genom den ifrågasatta riva institutionen i Stockholm en likartad anstalt med Collége de France i Paris.
Så önskligt detta än kunde vara, anser jag dock att det Svenska Statsverket icke mäktar åstadkomma, äfven i smått., en så dyr vetenskaplig institution som Collége de France.
Detta Collége de
France med sina 28 lärostolar är icke en undervisningsanstalt för ungdom.
Professorerne, som äro skyldige att föreläsa 2 gånger i veckan —ehuru många aldrig läsa, antingen derföre att de icke finna det beqvämt eller emedan de välja ämnen, som ingen har lust att afhöra, — innehafva sina platser, mera såsom belöningar för litterära förtjenster och vetenskapliga uptäckter, än för ändamål att genom det muntliga föredraget verka på allmänheten.
De välja fritt sina föreläsuingsämnen och hafva ingen examensskyldighet, just derföre att deras föredrag ej afse ungdomens undervisande.
Kunde Sverige hafva tillgångar att i Stockholm etablera en dylik inrättning för att med anständigt underhåll förse åtskilliga af våra vetenskapsidkare och litteratörer, vore sådant visserligen mycket godt.
Men Svenska folket torde först behöfva använda alla disponibla medel för uphjelpandet af sina så väl högre som lägre undervisningsanstalter för ungdomen, innan en kostsam ny institution i stor skala anordnas, hvilken kan tills vidare undvaras, helst då ändamålet med populära föreläsningar kan, såsom jag nyss nämnde, på annat sätt vinnas.
Det förslag, motionären framställt, tror jag i nuv:de tid, vara af högsta vigt, alldrahelst i vårt land, der upfostran och universitetsbildningen äro förlagde till 2:ne småstäder.
Det händer nemi. lätt, då lärare och elever äro samlade i en småstad, att de å begge sidor insupa en viss ensidighet i sin bildning.
Jag tror att, då man har Universiteten skiljda från hvarandra, det kan gå med bildningen som med ett stilla stående vatten, att den koinmer att undergå en viss förskämning, då deremot om den allmänna bildningen och upfostran drages till hufvudstaden, en högre lyftning åstadkommes hos både lärare och åhörare.
Jag kan således, på grund af hvad jag anfört, icke annat än på det högsta förorda antagandet af Gr.
Hr Wrangel, Erik Fredrik:
Till största delen före - 342 U e ii 25 J nIi e. m. kommen af Hr Olivecrona anhåller jag att blott få tillägga några få ord.
Genom hvad här blifvit aniördt, bar det visat sig att meningarne äro ganska delade, huru en inrättning, sådan som den ifrågavide, bör organiseras.
Den inkonseqvens, motionären antydt hos Utsk:t, nemi. att det icke vore välbetänkt af Utsk:t att hafva framställt nyttan och behofvet af lärostolars inrättande i hufvudstaden, men ändock afstyrkt förslaget, anser jag Utsk:t ingalunda kunna låta komma sig till last, ty, såsom redan förut blifvit nämndt,har icke en så fullständig utredning af frågan från motionärens sida egt rum, att den kunnat på annat sätt af Utsk:t behandlas.
Motionen afser att afhjelpa ett länge öfverklagadt behof af offentliga föreläsningar bär i hufvudstaden och blir i verkställigheten troligen ganska nyttig.
Men tiden för dess genomförande torde icke äunu vara inne; ty förrän det visar sig att en påtryckning i detta afs:de från allmänhetens sida inträffar, kan förslaget icke vinna sympathier.
Vore behofvet allmänt erkändt, skulle det vara många, som talade för saken, och jag sjelf skulle hafva gjort det, om det blott funnits en fullständig plan och om man gjort sig reda för det anslag, som dertill behöft gifvas, men då sådant ej förefinnes, och då jag tror att StatsUtsk:t, på grund deraf, ganska riktigt behandlat förslaget, anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag begärde egentligen ordet med ani. af Hr Olivecronas yttrande att jag påstått att föreläsningarne borde tillgodokomma K. theaterns elever, skogsinstitutets och teknologiska institutets lärjungar och för sådant ändamål omfatta estetiken, Skandinavisk litteratur och möjligen fornnordisk arkäologi; och att jag just genom att föreslå detta visat att jag oriktigt upfattat Gr.
Ånckarsvärds motion.
För min del tror jag dock att hvarken jag eller de talare, som yttrat sig för förslaget, orätt upfattat motionen, utan missupfattningen torde deremot kunna tillvitas
Hr Olivecrona sjelf. Gr.
Anckarsvärd har nerol, här tillkännagifvit, att han genom den nya institutionen åsyftade populära föreläsningar.
Och vetenskapen är af den natur, att när den framställes med tillsatser, hvilka äro lättfattlige och kunna komma den stora allmänheten till godo, föreläsningar deri kunna vara särdeles nyttiga.
Hvad jag afsåg, då jag sade att en sådan anstalt, Gr.
Anckarsvärd föreslagit, äfven skulle vara till gagn för de speciela undervisningsanstalter, som finnas i Stockholm, var att denna anstalt skulle bringa vetenskapen till högre utveckling, och de speciela skolorna få mera uteslutande egna sig åt den speciela riktning de representera.
Om nu t. ex. vid denna ifrågav:de institution anställdes en föreläsare i estetik, behöfde K. theatern icke hafva en särskild sådan för sina elever.
På samma sätt skulle det förhålla sig med andra föreläsningar; de skulle i någon mån kunna bidraga till minskande af lärarepersonalen vid åtskilliga läroverk här i staden.
I) e ii 25 Juli e. m. 341?
Hr Olivecrona har sagt att de vid Collége de
France anställde personerna hafva fått sina platser såsom belöning för litterära förtjenster och vetenskapliga uptäckter.
Sådant kan ju äfven inträffa här, ehuru visserligen ändamålet med denna institution icke kan vara sådant, som vid Collége de France.
Man har vidare sagt att någon påtryckning från allmänhetens sida icke ännu visat sig.
Detta vågar jag dock bestrida, ty hvarje gång föreläsningar hållits i Stockholm, hafva de varit ganska besökta.
Sålunda hafva Pastor Holmbergs föreläsningar i nordisk fornkunskap, Hr Bahrs i kemi och flere andres, med särdeles intresse varit af allmänheten omfattade.
Vidare kan jag icke underlåta att anmärka det besynnerliga sätt, hvarpå en mängd frågor vid denna riksdag blifvit af StatsUtsk:t behandlade.
Vid den ena punkten framställer Utsk:t den princip, att Staten icke kan gifva några anslag; vid den andra åter tillstyrker Utsk:t anslags beviljande, utan att K.
M. föreslagit eller förordat ett sådant och utan att någon särdeles vidlyftig utredning skett.
Mig, som är fullkomligt oinvigd i de allmänna ärendernas skötande, förefaller det särdeles besynnerligt, och jag vet icke på hvad sätt Utsk:t går till väga, men har föreställt mig att motionerna först borde granskas, och sedan de, som anses vara mest af behofvet påkallade, i främsta rummet bifallas.
För min del fortfar jag således att yrka återremiss af denna punkt.
Om icke sjelfva saken falade för sig sjelf, finner jag mer än väl att det ej lönade mödan att derom vidare yttra sig.
Hvad som naturligtvis hos mig väcker en slags förundran, är den stora mängd af svårigheter, som här antydts och hvilka icke äro på något ställe i min motion nämnde.
Jag har endast uttalat den åsigt att aflönandet af några professorer uti de kunskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsmannabildningen, vore hvad under närv:de förhållanden erfordrades, för att inom hufvudstaden införa början till en anstalt, söm säkerligen ej skulle dröja att vidare utveckla sig sjelf till det mål, den hade att upfylla.
Detta hade jag föreställt mig under ett representativt statsskick vara af högsta nöden, på det att de unga tjenstemän, som komma från Akademien, och som vilja begagna sig af föreläsningarne, måtte kunna få tillfälle dertill.
Jag har sjelf en olycklig erfarenhet af bristen i detta hänseende; ty då jag vid 16 års ålder utgick från KrigsAkademien och inträdde i kasernlifvet, hade jag haft tillräcklig tid öfrig att inhemta kunskaper, om blott tillfälle funnits dertill.
Eli värd talare har här yttrat, att tiden ännu icke vore inne för offentliga föreläsningars föranstaltande och att man först borde vänta en påtryckning från den stora allmänheten.
Jag frågar då den värde talaren hvilken påtryckning kan anses behöflig?
Ar det nödvändigt att den utgår från hela landet?
Månne det icke är tillräckligt om den utgår från representationen?
Mitt förslag innehåller ej något annat än att, under förutsättning af att Regeringen 344 Den 25 Juli e. m. inser behofvet af offentliga föreläsningar, representationen skall uttrycka sin åsigt ang:de behofvet deraf.
Andra mom:t af min motion afser att R.
St:r, för den händelse och när K.
M. finner för godt att vidtaga någon så beskaffad åtgärd, som här blifvit föreslagen, äro ■beredvillige att lemna det anslag, som erfordras.
Vill man nemi, saken, finnas medel dertill nedlagde i min motion; och man behöfver ej frukta alla de betänkligheter, som här äro framställde.
Afven har man påstått att jag i min motion åberopat Ecole de France.
Jag har dock icke med min motion åsyitat annat än att få en anstalt, hvarest den bildade samhällsklassen skulle kunna inhemta kunskap i vissa vetenskapsgrenar.
Min afsigt med inrättandet af en sådan anstalt var, att densamma skulle vara frigjord från all Akademisk småsinthet, från alla Akademiska professorers inverkningar på den studerande ungdomen.
Man har sagt att behofvet af denna institution ej är konstateradt.
Kan man då blunda för den begärlighet, hvarmed de föreläsningar, som någon gång hållits här i hufvudstaden, blifvit omfattade?
Jag föreställer mig för öfrigt att Utsk:t, utan att frånträda den åsigt, jag i högsta måtto gillar, nemi. att icke förorda förslagsanslag, skulle kunna tillstyrka bifall till min motion, ty jag har ju endast begärt att R.
St,:r måtte för ifrågavrde ändamål till K.
M:s disposition anvisa tillräckliga medel att från Riksg.- Kont. utgå.
Hvad de öfriga RiksSt.-n besluta, är mig likgiltigt; men hvad som ligger mig om hjertat, är att R. o. Ad. erkänner behofvet af offentliga föreläsningars hållande här i hufvudstaden . och i följd deraf beslutar vidtagande af nödiga åtgärder för ändamålets vinnande.
Då jag är en af dem. som både känner och erkänner behofvet af hvad Gr.
Anckarsvärd i sin motion uttalat, ber jag att få yttra några ord.
Förslaget tycke3 hafva väckt sympathier icke blott hos dem, som tala för detsamma, utan äfven hos dem, som yttrat sig deremot.
Utsk:t har af formela skäl kommit till det resultat, att icke kunna tillstyrka motionen.
Förhållandet är äfven enahanda med dem, som yttrat sig för Utsk:ts förslag; ty alla dessa hafva ansett formen lägga hinder i vägen.
Man har nemi. sagt, att Gr.
Anckarsvärd ej tillräckligt utredt, huru en sådan anstalt skall vara beskaffad.
Detta tror jag dock vara nästan för mycket begärdt, ty för den enskilde blir det svårt, om icke omöjligt att framställa, huru en sådan inrättning skall tillvägabringas.
För min del tror jag det enda sättet vara att öfverlemna hela saken till K. M. Dock tror jag att Gr.
Anckarsvärd icke kan vinna sitt ändamål, med mindre än att en viss anslagssumma bestämmes.
Jag skulle derföre vilja föreslå att R. o. Ad. beslutade ett anslag af 10,OUO rdr för att ställas till K.
M:s disposition, för att på sätt K.
M. finner lämpligast användas till aflönande af några professorer i de ktinskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsman nähild ningen.
Då det nu lider till riksdagens snara slut, torde en återre - Den 25 J tl I i e. m 345 miss icke vara lämplig, hvarföre jag hemställer till R. o. Ad., huruvida icke motionen bör bilallas, med tillägg dertill att 10,000 rdr borde till K.
M:s disposition anvisas, för att aflöna professorer i vissa läroämnen, som af K.
Hvad inrättandet af offentliga föreläsningar i hufvudstaden vidkommer, har jag deremot ingenting att invända, och har ej begärt ordet för att på något sätt bestrida nyttan deraf.
Min mening är endast att förklara för Hr v.
Qvanten, som velat ålägga StatsUtsk:t att inkomma med yttrande i viss syftning, att StatsUtskit icke mottager några befallningar af en ledamot af något liiksSt., och jag tror icke att det kan mottaga några sådane ens från något Stånd.
Hetta Hr v. Qvantens åläggande för Utsk:t har i min tanke en särdeles stor likhet med det uttryck Carl XI brukade begagna vid utfärdandet af sina förordningar.
Utsk:t måste fritt få följa sin öfvertygelse och Stånden sedermera ge sin tillkänna.
För öfrigt vill jag icke motsätta mig den begärda återremissen, men undanbedjer Utsk:t alla sådane förständigande!), som Hr v. Qvanten velat gifva detsamma.
Det är ett yttrande af Hr v.
Qvanten, som föranledt mig att begära ordet.
Han sade nemi. att jag misstagit mig om syftemålet med Gr.
Detta har jag dock icke gjort, utan misstaget ligger deremot på Hr v. Qvantens sida.
Anckarsvärd åsyftar nemi. att allönandet af några professorer uti de kunskapsgrenar, som äro af väsendtligaste vigt för den högre och allmänna statsmannabildningen, vore hvad under närv:de förhållanden erfordrades, för att inom hufvudstaden införa början till en anstalt, som säkerligen ej skulle dröja att vidare utveckla sig sjelf till det mål den hade att upfylla.
Qvanten deremot yttrade att föreläsningar skulle hållas i estetik och skandinavisk litteratur ra. m., på det att icke blott den bildade allmänheten, utan äfven eleverna vid speciela undervisningsverk deraf skulle hafva nytta.
Detta bevisar tydligen att Hr v. Qvanten misstagit sig om syttemålet med Gr.
Jag vill ej vidare uptaga tiden med att ytterligare påpeka hvad som vore att anmärka, utan får, på samma grunder som jag i mitt förra yttrande aulörde, anhålla om bifall till Utsk:ts förslag.
Gr. af Ugglas.
Carl Ludvig:
För min del anser jag det ingalunda välbetänkt af R. o. Ad. att, på sätt Frih.