Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne punkt, om den bör qvarstå, behöfver omarbetas; ty i följd af B. o. Ad:ns nyss fattade beslut kan man icke påstå, att FilialBankerne åtnjuta någon fördel.
De nu bestämde vilkoren äro ganska betungande och hafva troligen till följd uphörandet af dessa Banker.
Jag anhåller derföre, att denna punkt måtte återremitteras.
Jag kan icke annat förstå än, att det är en fördel att erhålla kreditiv på RiksBanken och således anser jag riktigt att ordet fördel bibehålies.
Enl. hvad jag tror har det icke varit majoritetens mening att förhindra FilialBankers upkomst.
Jag anhåller om bifall till punkten.
Meningurne kunna vara olika, huruvida det är en förmån eller icke, att erhålla de vilkor, som erbjudas i följd af Ståndets nyss fattade beslut, men jemför man den med dem, hvarunder förut befintliga FilialBanker erhållit kreditiv på Banken, kan man väl icke säga, att de af R. o. Ad. nu beslutade vilkor utgöra fördelar.
Punkten är derföre numera origtigt redigerad och jag fortfar i mitt yrkande af återremiss.
De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev:de punkt framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå sedan förnyad propos. till bifall blifvit framställd och besvarad med starka
Ja jemte åtskilliga Nej; Hr Gr. och Landtm, förklarade det han ansåg
Ja nu hafva varit öfvervägande.
Hr Mannerskantz, Carl Axel begärde votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos:
Den sora bifaller 51:sta punkten af BankoUtsk:s Betänk.
N:o 37, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Yid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfalljt som följer Ja—12.
Nej— 5.
S2:dra punkten.
Utsk. har varit särdeles försigtigt, dådet tagit Bankens hela reserv-fond till lån åt FilialBankarne, kreditivet
Den 13 Juli. 303 oberäknadt.
Jag anhåller att få upläsa Hr RiksArchivarien Nordströms reservation så lydande: »Under det Utsk., efter hvad nyss är anmärkt, velat på ett nog eget sätt lägga band på FilialBankernas fria verksamhet äfven i fråga om deras egna penningemedel, har det på en annan sida högligen velat gynna dem, då det föreslår att 7,000,000 Rdr Ernt skola reserveras ensamt till direkta lån för FilialBanker, och att dessutom till kreditiv för dem skall anordnas hvad som erfordras.
Större delen af dessa lån, äfvensom kreditiven, äro ämnade att utgå från Bankens reserv-fond, som äfven nu skulle bildas och — uptagande den indragna fonden för skiftes- och odlings-lån, indragningen på fonden för fastighetsbelåningen, indragningen på omsättningsfonden, indragningen på manufakturfonden, det indragna kre ditivet för Fahlu bergslag, Bankens behållna vinst, de 1,300,000 Rdr Bko, som vid Riksdagens början öfverlätos till understöd för Handels- och NaringsDiskonten, beloppet af den inom linien förda sedelfonden m. m. — är beräknad att upgå till en summa af omkring 7,959,988 Rdr Rmt, men kan icke förr än efter år 1860 till fulla siffran upnå detta belopp, emedan de föreslagna indragningarne icke förr kunna till fullo inflyta Till nuv:de FilialBanker är allaredan såsom lån utlemnadt ett belopp af 2,319,000 Rdr Rmt; hvadan de nya låneanslagen för FilialBanker alltså skulle uptaga återstoden af förenämnde 7 milhr, eller 4,681,000 Rdr Rmt, och då detta sistnämnda belopp skulle få, der tillgång finnes, genast utgå såsom lån, och alltså, enl.
Reglem:tet, hälften deraf, eller 2,340,500 Rdr Rmt såsom kreditiv, blefve deraf en följd, ått det totalbelopp, som tillsammans såsom lån och kreditiv, enl.
Utsk:s förslag, skulle kunna, t. o. m. före år 1860, för blifvande FilialBanker utanordnas, kunde upgå till 7,021,500 Rdr
Rmt, och hvarvid ännu bör anmärkas, att hvad som kunde beviljas allena såsom kreditiv deruti icke är inberäknadt.
Utsk. antager väl i sitt Betänk., att »under vanliga förhållanden högst hälften af de åt samtliga FilialBanker beviljade kreditiv kan blifva på en gång lyftad»; men på hvilken grund Utsk. antager detta, lemnäs utan närmare förklaring.
Af allt detta följer emellertid, att om Utsk:s nuv:de förslag godkännes, den s. k.
Reservfonden skulle kunna, till förmån för FilialBanker, nära nog helt och hållet förlora sin rätta bestämmelse att blifva en fond, hvarmed den så vigtiga Handels- och NäringsDiskontens tillgångar efter behof kunde fyllas och derjemte sedelstocken, efter omständigheterna, regleras.
Att hela detta förhållande vore i behof af förnyad pröfning inom Utsk. innan det af R.
St:r difinitivt afgöres, torde alltså vara uppenbart.»
På grund af denna reservation anhåller jag om återremiss å denna punkt.
Det kan väl icke nekas, att Handels- och NäringsDiskonten behöfver fonder, och att detta bör tagas i betraktande, innan man disponerar hela Reservfonden, från det med detsamma afsedda ändamål. 304 Deri 13 Juli.
Jag instämmer med Erih.
Tersmeden och yrkar återremiss.
Efter det beslut R. o. Ad. nyss fattat i fråga om den ränta FilialBankerne böra till RiksBankeu erlägga, kan det för mig icke vara särdeles maktpåliggande att få en större eller mindre summa anslagen till FilialBankerne, emedan min öfvertygelse
Ur, att med de erbjudna vilkoren ingen FilialBank upstår; men då man här sagt, att man icke användt Reservfonden till dess bestämmelse, anhåller jag att i anledn. deraf få yttra några ord.
Utsk. har föreslagit, att 4,681,000 Rdr skulle få användas.
Möjligen hade rättast varit att före siffran 4,681,000 Rdr ordet högst blifvit infördt, men det lyckas icke alltid att erhålla den bästa redaktionen.
Meningen med Utsk:s förslag är likväl tydlig, om man jemför 52 punkten med den 53 nemi. att dessa 4,681,000 Rdr skola såsom försträckning lemnäs FilialBankerne intill nästa Riksdag.
Utsk:s åsigt skulle kreditiv, som beviljas FilialBanker, upgå till | belopp eller 2,340,500 Rdr, och denna summa skulle såsom kreditiv vara den högsta, som på en gång behöfde lyftas.
Således skulle det kreditivförlag, som behöfde afsättas, utgöra ^ af det belopp, som kunde komma att beviljas.
Med en sådan beräkning, om man sammanlägger högsta kreditivsumman 4,681,000 Rdr med högsta kreditivförlaget, utgör beloppet 5,850,000 Rdr eller hela det anslag, som skall utgå till FilialBankerne.
Om nu denna summa drages från den tillgång, som finnes, så får man en disponibel tillgång af 1£ å 2 mill:r.
Nu har Utsk:s mening varit, att man icke skulle öka fonderne på de 3 hufvudpunkterne Stockholm, Götheborg och Malmö, emedan man ansåg mera skäl vara, att sprida rörelsen öfver hela landet, och vid sådant förhållande har Utsk. förfarit rätt, då det icke anslagit till Reservfonden mera än som behöfdes, hvaremot Utsk. i en sednare punkt föreslagit, att FilialBanker icke skola få några anslag förr än rörelsens tillstånd sådant medgifver och i den mån medel blifva tillgängliga, och då medel redan finnas använde inom Handels- och NäringsDiskonten, var det en gifven följd, att der skulle afsättas om icke så stort belopp som nu likväl alltid ett betydligt belopp mot hvad som kan af dess fonder utlånas.
Derjemte har Utsk. föreställt sig, att i följd af de förändrade föreskrifter, som i fråga om upp- och afskrifningsrörelsen tillkommit, betydliga summor skulle insättas, hvilket äfven skett, och dessa summor skulle utlånas vid hufvudkontoren.
Derigenom skulle för Handels- och NäringsDiskonten upstå så betydliga tillgångar, att man icke behöfde dertill anslå några medel af Bankens tillgångar.
Jag åtminstone kan icke inse något skäl, hvarföre man skall företrädesvis anslå medel för utlåningen på de 3 stora hufvudpunkterne, som i alla fall disponera landets största penningetillgång, utan det är väl mera skäl att sprida dem.
Detta är en naturlig åsigt hos en industriidkare, som bor aflägse från de tre hufvud-kontoren, och jag hade föreställt mig, att man skulle ega anspråk - Den 13 Juli. 305 språk på, att det goda, som kan hämtas af de 3 hufvudkontoren, äfven skulle kunna spridas till de mera aflägse och icke de närmast boende närings idkarne.
Men jag har misstagit mig i denna min åsigt.
Uti den uplästa reservationen har blifvit omnämnd den grund, på hvilken man kan antaga, att kreditiv skulle möjligen kunna beviljas utöfver ett bestämdt krediti vförlag, och att i Banken borde då upläggas en kreditivet motsvarande, summa, som komme att ligga der räntelös.
Jag anser oriktigt, att så använda Bankens medel, och tror det vara ändamålsenligt, att. om kreditiverne icke begagnas, man använder befintliga medel till diskontering och så, att de lätt kunna vara tillgängliga i händelse af behof.
På grund häraf har denna Reservfond gifvits en likartad organisation som den, hvilken blifvit lemnad Diskontverken.
Fullmäktige skulle derigenom få tillfälle att köpa vexlar o. s. v., och fonden följaktligen få samma egenskap som de enskilde Bank-inrättningarne.
Jag anser detta vara en väsendtlig förbättring, då man ordnat
Bankens medel och sammanslagit dem till 3 eller 4 poster.
RiksBankens förnämsta bestämmelse, att uprätthålla myntvärdet, beror på, att dess sedelstock, som år 1844 var 20,000,000 Rdr, icke ökas, och jag motsätter mig hvarje försök till rubbning häri.
Jag anser orätt, att man icke söker åstadkomma förminskning af denna sedelstock, och detta skulle man likväl göra, om man till fond för FilialBanker afsätter betydliga summor, som eljest blifva nedlagda och icke vidare komma ut i rörelsen, hvarigenom rörelsekapitalet förminskas.
För åstadkommande häraf har reservfonden blifvit bildad, och dess bestämmelse är att på nyttigt sätt använda Bankens medel.
I 53 punkten är föreskrifvet: »att Reservfond må i den mån medel blifva tillgängliga och Fullmäktige, med afseende å Bankens säkerhet, finna Reservfondens ställning det medgifva, af Fullmäktige användas dels till lån åt FilialBanker till det belopp punkten 52 bestämmer» &c. Utsk. slutar med, att Fullmäktige skola hafva afseende på Bankens säkerhet.
Om man dermed jemför hvad i föreg:de mom. blifvit föreskrifvet, tillika med en §-i Betänk.
N:o 38, ang:de Fullmäktiges rättighet, att indraga medel, då Bankens säkerhet det fordrar, och der det är sagdt, att detta i främsta rummet är behöfligt för Handels- och NäringsDiskonten, så skall man finna möjligheten af besparingar på Reservfonden och således äfven besparing af Bankens medel.
Den utöfvar äfven på det sättet en tryckning på den allmänna rörelsen, att från de större handelsplatserna indraga större eller mindre summor efter behof.
Genom alla dessa bestämmelser lemnäs Fullmäktige en ökad möjlighet att kunna beherrska rörelsen till Bankens fördel eller till upfyllande af dess förnämsta förbindelse.
Det blir då äfven möjligt att sprida Bankens medel öfver hela landet.
Allt detta har man med Betänk, åsyftat.
Jag har ansett mig böra göra en kort resumé af detsamma innan det afslutas och till en del sönderrifves.
Detta är redan gjordt genom det nyss fattade beslutet, och man är på väg att göra detsamma med återstående VII H. 20 306
Den 13 Juli. delen deraf.
Skola dessa punkter återremitteras, så kan man icke veta deras öde i Utsk.
Det är ganska svårt att uprätthålla ett beslut i ett Utsk., der ledamöter så ofta ombytas.
Den makt, man velat lemna Fullmäktige, skulle möjligen genom en återremiss kunna rubbas.
Jag kan således icke biträda der framställda anhållan om återremiss.
Deremot har jag intet att anmärka, om man vill förstärka Lånekontoren i Stockholm, Götheborg och Malmö, och i sådant fall kan ju den föreslagna siffran nedsättas med 1,000,000 Rdr, då en motsvarande nedsättning i kreditiv-anslaget äfven måste ske.
Jag slutar med begäran om summans nedsättning till det af mig föreslagna belopp, men bestrider deremot den begärda återremissen.
Den siste talaren har sökt bevisa fördelen af det stadgande, som innehålles i den nu föredragna punkten.
Jag anser det välbetänkt af Utsk. att hafva afgifvit ett dylikt förslag.
Min anmärkn. gällde endast lånen till FilialBankerne.
Vill It. o. Ad. såsom Hr Mannerskantz föreslagit nedsätta summan till 3,681,000 Rdr, så afstår jag från min begäran om återremiss.
Jag kan icke göra mig begripligt, hvarföre Hr Mannerskantz förslagit nedsättning med en mill. i den af Utsk. tillstyrkta summa.
Något skäl härför har han icke heller upgifvit, och jag tror, att en närmare utredning af ämnet bör af Utsk. verkställas.
Derföre synes mig, att R. o. Ad. bör, såsom Reservanten Nordström jemväl föreslagit, återremittera denna punkt.
Jag påyrkar vidtagandet af en sådan åtgärd, destaheldre som Betänk. visar, att Utsk. grundat sitt förslag hufvudsakligen derpå, att Fullmäktige för lånegrenarnes räkning skulle ega att använda hälften af det kreditivs belopp, som blifvit FilialBankerne beviljadt, derföre att man anser hela detta belopp icke komma att utgå i allmänna rörelsen.
Detta är en beräkning, som i fråga om bibehållande af Bankens sedelstock vid det bestämda maximum icke kan komma att hålla streck som man säger, ty det kan hända, icke allenast att kreditiverne till fulla beloppet begagnas, utan äfven att Fullmäktige samtidigt på annan väg utlemnat hälften af dessa kreditiver, i hvilket fall en större sedelmassa vore utelöpande än sorn Banken enl.
Reglem:te eger utgifva.
Genom en återremiss blir Utsk. i tillfälle att yttra sig närmare om dessa punkter i ett sammanhang, och jag förmodar, att Utsk. då tager Reservantens skäl i närmare öfvervägande och framlägger ytterligare skäl för sitt beslut.
Jag delar ingalunda Hr Mannerskantz yttrade farhåga, att en sådan förnyad pröfning af Utsk. skall innebära någon våda för saken.
Är saken god i sig sjelf, så har ombyte af ledamöter i Utsk. ingen inverkan på densamma.
Ar den åter ensidig, så att man velat gynna ett visst intresse, så är det ganska nyttigt, att en förändring åstadkommes.
Jag anhåller således om återremiss af 52 punkten.
I motsats till siste talaren kan jag ganska
Den 13 Juli. 307 väl göra mig begripligt, hvarföre Hr Mannerskantz tillstyrkt nedsättning i den föreslagna summan.
Hr Mannerskantz har sagt, att med de vilkor B. o. Ad. nyss antagit, ett mindre antal FilialBanker komma att upstå än Utsk. afsett, och då jag tror, att det är af största vigt, att denna § icke återremitteras, på det att den icke må af nya personer inom Utsk. sönderrifvas, samt, i händelse denne § återremitteras, den 53:dje äfven måste dervid åtfölja och dela den förres öde, förenar jag mig med Hr Mannerskantz och Frih. Tersmeden i anhållan, att 52 § måtte antagas sådan den är endast med den förändring, att summan 4,681,000
Edr nedsättes med 1,000,000 Edr.
Hr Printzensköld: Af Hr von Troils anförande har jag icke varit nog lycklig att finna min mening vederlagd.
Enl. min öfvertygelse behöfves icke mera lin 1 eller 2,000,000
Edr och jag yrkar således nedsättning till dessa belopp.
Jag bifaller endast hvad, som är grundadt' på sakförhållanden, men dessa har ingen sökt utreda.
Utsk. kan åstadkomma en sådan utredning och derföre yrkar jag återremiss.
Att 53:dje punkten skall återremitteras derföre, att den 52:dra rönt samma öde kan jag icke inse, ty punkten 5 3 är så upställd, att den på hvilken summa, som än beviljas till lån åt FilialBanker, äger sin fulla tillämpning.
Hr Mannerskantz, Carl
Axel:
I följd af det beslut E. o. Ad. fattat hafva Handels- och NäringsDiskontens fondér på de särskilda ställena blifvit bestämde, men genom beslutet öfver nästföreg:de punkt hafva Fullmäktige medgifvits att efter egen pröfning af behofvet öka eller minska de särskilda fonderne vid de olika Diskontverken.
Dessa medel äro afsedde att endast användas på föreslagna sättet, antingen till förstärkning af FilialBankernes kreditiver eller att öka Handels- och NäringsDiskontens fonder, eller till upköp af räntebärande papper.
Den siffra, man i detta afseende vill bestämma, är beroende af disponibla Eeservfondens storlek.
Den skulle blifva omkring 1,500,000 Edr, och om mot förmodan hela kreditivet till FilialBanken skulle på en gång komma att utgå borde ändå en behållning af några 100,000 Edr alltid upkomma.
Denna Eeservfond bör således under alla förhållanden anses tillräcklig, men för ytterligare säkerhets skull kan den göras något större, hvarigenom Fullmäktige erhålla förstärkta medel att bevaka Bankens fördel och säkerhet.
Detta är skälet, hvarföre siffran kan nedsättas med 1,000,000 Edr.
Jag vet visserligen, att den föreslagna organisationen icke öfverensstämmer med den siste värde talarens åsigter, men jag för min del tror likväl att den innebär en väsendtlig förbättring i afseende på sättet att begagna de medel Banken håller allmänheten tillhanda.
Det beror likväl på sättet, hvarpå de särskilda Styrelserne utöfva sin befattning.
Möjligen kan till en början ett eller annat misstag begås, men efter någon tids förlopp skall organisationen bära goda frukter.
Såvida E. o. Ad. i öfrigt gillar systemet, anhåller jag att punkten icke måtte åter - 308 Den 13 J uli. remitteras utan bifallas med summans nedsättning, med 1,000,000 Rdr, hvarigenom man kan erhålla en tillräckligt stor Reservfond.
Lagerbjelke förklarade sig instämma med Hr Mannerskantz.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, framställde att i afseende på förev:de punkt, hvarå Hr Printzensköld yrkat återremiss.
Hr Mannerskantz m. fl. talare yrkat förändring af summan 4,681,000
Rdr till 3,681,000 Rdr och af 7,000,000 Rdr till 6,000,000 Rdr.
De först till bifall och sedan till återremiss å denna punkt framställde proposme besvarades med starka
Nej jemte några Ja; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt med den af Hr Mannerskantz föreslagna förändring samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Jag får anmäla min reservation emot Ståndets beslut och beklagar, att denna vigtiga fråga blifvit föredragen så sent på dygnet, att endast några få ledamöter äro här församlade.
S3:dje punkten.
Detta förslag är det bästa i hela Betänkoch jag anser R.
St:r stå i tacksamhetsskuld till Utsk. för detsamma.
Det bidrager att göra Bankens medel i möjligaste måtto fruktbara, förutsatt att Banken, såsom nu är förhållandet, har en Styrelse, som vet att sig deraf begagna.
Jag har begärt ordet för att af Herr Mannerskantz erhålla en uplysning.
I punkten förekommer följande mening: »Till denna fond skola derjemte öfverföras de belopp af tillsammans 1,131,000 Rdr, som för närv:de äro såsom kreditiv åt FilialBanker anvisade äfvensom all fr. o. m. 1857 års början influten och vidare inflytande vinst å Bankens rörelse.» Meningen kan väl icke vara, att med denna föreskrift betaga kommande R.
St:rs rättighet att disponera olver bankovinsten.
Jag anhåller, att Hr Mannerskantz ville uplysa detta.
Efter min upfattning är det ieke hinder för BankoFullmäktigeatt disponera vinstmedlen på samma sätt som de förut hafva gjort'.
Meningen är blott att inflytande medel skola ställas till Fullmäktiges disposition så att de kunna lemnäs antingen till Handels- och NäringsDiskonten eller till upköp af räntebärande papper.
Detta är dock mera ett sätt att uttrycka sig, ty den vinst, som influtit, är redan disponerad och i Bankens rörelse.
Det är egentligen den, som inflyter, som skall användas till gäldande af hvad Riksg:sKont. skall från Banken erhålla.
Om Frilen erinrar sig förhållandet vid sista Riksdagen, torde han finna, att här icke är något nytt förslag.
Den 13 Juli. 309 Slutligen förekom och lades till handlingarne det af Utsk. framställda förbehåll, att framdeles få afgifva yttrande om och i hvad mån ändring af nu gällande föreskrifter, ang:de sedelstockens beräkning, må, i följd af stadgandet om Bankens Reservfond, blifva af nöden.
Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter BevillH.Utsk:s nedannämnde den 29 sisth Juni på bordet lagda Memorial och Betänk.
N:o 11 i ani. af R.
St:rs skiljaktiga beslut, ang:de den så kallade kurhus afgiften; och N:o 13, ang:de Städernas salu-accis.
Vid föredragning af Const.Utsk:s den 3 dennes på bordet lagda Memorial N:o 11, ang:de verkställd granskning af de i StatsRådet förda protokoll, blef detta Memorial,' på begäran af flere ledamöter ånyo bordlagdt; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Talmännen vid deras sednaste sammanträde öfverenskommit, att föreslå RiksStånden, att de samtidigt nästa
Lör, dag måtte företaga Const.Utskis ifrågavide
Memorial till afgörande hemställde om R. o. Ad. bifölle att detsamma nämnde dag företoges till pröfning och upfördes främst å föredragningslistan.
Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 4 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt, och Betänk. , nemi. från SlalsUlshottet.
N:o 76, i ani. af väckt motion om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Arméen att ingå i utländsk krigstjenst; N:o 77, i ani. af K. M:s Nådiga Propos. om indragning till Kronan af den ränteved, som är anslagen för Wisby så kallade Kronokalkugn i Gottlands Län och om ersättning derför till kalkugnens egare; N:o 78, ang:de ett föreslaget låne-understöd utaf allmänna medel till byggnads- och utflyttningskostnader å Häradshöfdingebostället Mälby. liankoUlskoltel.
N:o 38, öfver väckte förslag om vissa förändrade föreskrifter, ang:de Bankens vexlingskassa och depositionsrörelse; N:o 39, ifråga om åtgärder till undvikande af penningeremisser med posterne emellan Stockholm och de orter der Banken har lånekontor m. m.; N:o 40, i ani. af väckt motion om inköp af jord och skog för Tumba bruks behof; 310 Den 13 Juli.
Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
N:o 15, i ani. af vackt motion om ändring i nu gällande MäklareOrdning den 31 Mars 1853; N:o 16, i ani. af väckt fråga om förändrad lagstiftning i afs. på kronohemman; N:o 17, i ani. af väckt fråga om afskaffande af fideikommisser; N:o 18, i ani. af väckt motion om rättighet för jordegare att få upsagd och afhyst, men likväl qvarboende, landtbo förpassad till något Kronans allmänna arbete; N:o 19, i ani. af väckt motion om ändring i gällande Fiskeri Stadga, i hvad den rörer Sillfisket i Bohusländska skärgården ; N.-o 20, i ani. af väckt motion om förändring af 20, 21 och 26 §§ af Kongl. Grufvestadgan d. 12 Januari 1855; N:o 21, i ani. af väckt motion om utfärdande af en författning rörande torplägenheters afträdande; N:o 22, i ani. af väckt motion om tillägg till 17 Kap. 3 § ByggningaBalken; N:o 23, i ani. af väckt motion om Kapellförsamlings befrielse från byggnads- och underhålls-skyldighet vid moderkyrka; N:o 24, i ani. af väckt motion derom att allmogens målkärl och vigter skola endast hvart femte år krönas; N:o 25, i ani. af väckt motion om bestämmande af hvilka afgifter eller besvär må såsom kommunala anses; Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: N:o 96, i ani. af väckta motioner om ändringar uti Kongl.
Instruktionen för Förmyndare-kammaren i Stockholm den 9 April 1856.
Föredrogs och bordlädes ånyo på begäran af flere ledamöter, Hr af Klints, Erik, d. 4 dennes e. ro. på bordet lagda förslag att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att instämma uti de, vid föredragningen af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 71,-i als. på Kommendants-staten, fattade från Utsk:s förslag skiljaktiga beslut.
Äfvenledes föredrogos och bordlädes ånyo nedannämnde den 8 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt, och Betänk, nemi. från SlatsUlskotlcl: N:o 79, i ani. af K. M:s Nådiga Propos., ang:de eftergift af åtskillige embets- och tjenstemän ådömdt ersättnings-ansvar i följd af LänsBokhållaren Caspar Langlets bedrägliga förhållande; N:o 80, angide väckt fråga om löneförhöjning åt Statens Embets- och Tjenstemän m. fl. för år 1857; Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: N:o 37, i ani. af väckte förslag, åsyftande förflyttning till hufvudstaden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakulteter ^ocb dels af Upsala Universitets medicinska fakultet..
De n 13 J ull. 311 Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Const.Utsk:s d. 11 dennes e. ra. på bordet lagda Memorial N:o 21, angrde verkställda omröstningar i samma Utsk.
Vid föredragning af Const.Utsk:s d. 11 dennes e. m. på bordet lagda Memorial N:o 22, ang:de underd. anmälan hos K.
M. af det såsom hvilande till nästa Riksdag antagna Grundlagsändringsförslag, rörande RiksStyrelsens förande i vissa fall m. m. blef detta Memorial på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt; hvarefter Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, yttrade:
Det nu bordlagda Const.Utsk:s förslag är af en särdeles brådskande beskaffenhet, emedan det måste behandlas först af Svenska och sedan af Norrska Regeringen samt slutligen af nu församlade StorThinget i Norrige.