Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru långt enkas egen-] doms-afträde behöfver sträcka sig, måste å« ter matas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderne , hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad och ej blifvit förän*; drad genom ifrågavarande §. i ConcursLagen, sora blott innehåller en förklaring, att enka, sorn afträdtegendomen rätteligen, det vill säga: till så stor del, som boets borgenärer kunna lagligen fordra af hvad hon då eger , skall för framtiden vara fri för kraf; men da, i följd af hvad ofvanberördt är, ett förtydligande af Lagens stadgande i detta fall synes vara nödigt, föreslå Rikets Ständer, att 6 i 8 Cap. må erhålla följande förändrade lydelse : ”Efterlejvande mala, som egendomen ”rätteligen afträdt, vare fri från ali gäld, 'hvarföre den andra malan ensam svara ''bordt.
Ilar enia med enslild egendom 'och sin lott i boet gäldit den del af gäl - fcagUttloiteis EtVånlanie J»T:o 61. 53 "den, sorn å henne belupit, efter ty i 11 ”Cap.
Gift erindis B cilken skiljs , njute ock * hon för framtiden befrielse från all gäld, ,}som under äktenskapet tillkommit, ändd ”att hon och mannen, en för bägge och ”bägge för en, sig till gäldens betalning ”förskrifvit hafva.
Har hon dsamkcit sig "gäld i och för köpenskap eller annan nu~ "ring, den hon efter serskildt tillstånd id"kat, svare derföre Af Herr Montan äro, i afseende på ifragavarande § i ConcursLagen? följande anmärkningar gjorde: l.o att den icke innehåller något stad-' gande för den händelse, att enka, under äktenskapet, galt i borgen för mannens skuld, ehuru det syntes, att, om lion är fri från skyldighet att betala de skuldförbindelser hon underskrifvit, hon äfven bör vara fri från ansvar för den borgen hon å mannens skuldebref tecknat; u:o att föreskrifterne i denna (f icke std i något förhållande till hvad i 7 Cap. är stadgadt, i afseende på boskillnadssökande hustru, sorn ej fått lika förmon med enka sig tillagd, då likväl med billighet och rättvisa ej syntes förenlig, att hustru, när hon blifver enka, skall vara fri från skuldförbindelser, för hvilka hon, såsom hustru, är skyldig att ansvara, — ett stadgande 54 LagUukottets Betänkande N:o 62. hvaraf, ^efter Motionairens yttrande, följden blifver den, alt mannen, sedan han förstört sin egendom och äfven förmatt hustron till underskrifter, måste, såsom orden lyda, ’’för att sauvera hustruns egendom åt henne och barn, genom sitt lifs aflifvande göra henne till enka;” samt 5:n att enkas befrielse ifrån sina gemensamt med mannen undertecknade förbindelser förorsakar svårighet för mannen att emot dylika förbindelser erhålla län, hvarföre mannen nödgas antingen förmå hustrun till försäljning af hennes egendom, som derigenom snart förskingras då deremot, om hustruns underskrift ansåges gällande, egendomen skulle i det längsta bibehållas och en förståndig hustru taga sig till vara, att underteckna skuldebref, sedan hon finner, att mannens alfairer ej mera kunna hjelpas.
Och har Motionairen derföre yr; kat, att deritia §, såsom orättvis samt för hustru och enka mera skadlig än gagnelig, måtte alldeles upphäfvas, eller, örn den ansåges böra bibehållas, åtminstone erhålla det tillägg, att enka äfven skall njuta frihet för sine d mannens skuldsedlar tecknade borgens-förbindelser', hvarjemte, "till förekommande af sjelf mord," det vore nödigt att, genom en ny / i 7 Capitlet, tillägga boskillnads-sök ande hustru enahanda förmon, som 8'.de Capitlets 6 / för enka stadgar.
LagUlskottets Betänkande N:o 62. 55
Vid granskning af dessa anföranden, be* finnas de innefatta fyra serskilda frågor, öfver hvilka Utskottet nu får sitt yttrande i följande ordning meddela: 1:0
O/u upphäjvande aj stadgandet i 8 Cap. 6 att enka, som egendomen rätteligen afträdt, skall vara fri fran all gäld, sorn under äktenskapet tillkommit.
Grunden till berörde stadgande är för' namligast: a) att, då hustrun icke är sjelfrådande
J utan står under mannens målsmanskap , hon ej eller kan, mera än en annan omyndig, med laga verkan sluta aftal, utom i de serskildt undantagne fall, der hon, enligt Lag, är för myndig att anse, såsom då hon, efter serskildt tillstånd, idkar handel eller annan näring, eller då hon gemensamt med mannen, bortskiftar , förpantar eller säljer sitt fasta gods m. m.
; och bj att, sedan äktenskapet blifvit upplöst och makarnes inbördes rättigheter och skyldigheter derigenom upphört , mannens och boets borgenärer ej kunna ega något lagligt anspråk på den egendom , som hustrun sedermera ärfver eller förvärfver, och hvilken således ej tillhört boet.
LagUtskotteis Betänkande N:o 6i, Då giltigheten af dessa grunder ej lärer kunna sättas i tvifvelsmål, anser Utskottet öfveiflödigt, att ytterligare motivera sitt tillstyrkande , att denna fråga ej må bifallas.
O/n enhets befrielse frän ansvar för borgen, som bon d mannens skuldebref tecknat.
Efter Utskottets omdöme, är det otvifvelaktig!, att hustru, sorn, medelst borgensförbindelse , förskrifver sig till betalning af mannens gäld, derigenom ej ådrager sig större ansvarighet, än den, sorn för henne uppkommer, om hort och mannen, en för bägge och bägge för en, till gäldens betalning sig förskrifva.
Den förbindelse man ikläder sig såsom löftesman för annans gäld kan nemligen ej vara vidsträcktare, än den, sorn skulle ega rum, i fall man sjelf hade gjort gälden.
Och ehuru således hvad Motionairen härutinnan yrkat, är så tydligt öfverensstämmande med lagens grund och mening, att eri derifrån afvikande tolkning synes ej böra befaras, finner Utskottet sig dock ej sakna ali au^ Jedning att hemställa om icke ett så beskaffadt tillägg som Motionairen åsyftad t må i lar gen inflyta.
LagUlskotlttt Betänkande Nto 62. 57 5.0.
Om förtydligande af det i sistberÖrde § förekommande uttryck : vEfterlef - ■vande maka, som egendomen rätteligen afträdd' T enlighet med hvad i Rikets Ständers' underdåniga Skrifvelse är anfördt, finnér Utskottet Lagens mening ovedersägligen vara den, att efterlefvande maka, som vill tillgodonjuta den i detta lagrum medgifna befri-» else, skall till borgenärerne afträda all den, vid andra makans död, boet tillhöriga egendom, på hvilken borgenärerne, i stöd af utte Capitlet GiftermålsBalken, ega anspråk ; äfvensom Utskottet anser ett dermed öfverensstämmande förtydligande af denna §. vara af Höden ; i följd hvaraf Utskottet tillstyrker att den i underdåniga Skrifvelse»! föreslagna redactions - förändringen må antagas.
Om stadgande, att den f örmon ; sorn i nyssnämnde /. är enka tillagd, ma sträcka sig äfven till boskillnads-sölz an de hustru.
Ått helt och hållet antaga hvad Herr 'Montan i detta afseende föreslagit, skulle, ef; 58 LagUtskottets Betänkande N:o 62, ter Utskottets tanka, leda till resultat , sorn äro oförenlige med äktenskapets natur och andan af lagen om giftorätt.
Hå vidt frågan rörer egendom, som finnes i bo , då hustru begär boskillnad, eller då enka söker afträdesförmon, äio enka, som egendomen rätteligen afträdt, och hustru , som sökt boskillnad, redan, efter nu gällande lag, i enahanda belägenhet, Bägges ansvarighet för boets gäld skall nemligen mätas och bestämmas efter allmänna Lagens grunder i 11 Cap. GiftermålsBalken.
— Hvad åter angår egendom , som ärfves eller förvärfves af hustru, sedan hon sökt boskillnad, och af enka, sedan hon uppgifvit boet till borgenärers förnöjande, måste förhållandet vara och förblifva olika.
När mannen dör, dör ock hans giftorätt i den egendom hans enka sedermera tillfaller 5 men så länge mannen lefver och äktenskapet fortVarar, fortvarar ock hans giftorätt,ehvad hustrun söker och vinner boskillnad eller ej, derest ej giftorätten blifvit genom äktenskapsförord eller serskildt förordnande upphäfven eller inskränkt.
— Utöfver den följd, som af denna i sakens natur grundade olikhet uppkommer, anser likväl
Utskottet skillnaden emellan enkas och boskillnads-sökande hustrus ansvarighet för gäld ej böra sträckas , och Utskottet tror sig derföre, med fästadt afseende å hustruns beroende af mannen, på lien - EJåglJtskottets Betänkande N:o 62.
5g nes egenskap af omyndig, och på .boskillnadens ändamål, ega fog att tillstyrka det stadgande, att af egendom, $om hustru, sedan hon sökt boskillnad, ärfver eller förvärfver, endast mannens giftorätt må gå till betalning af den gäld, hvari boet häftade, då boskillnads ansökningen skedde, äfven om hustrun, jemte eller lika med mannen, till gäldens betalning sig förskrifvit.
Det är på dessa i korrthet sammanfattade skäl, Utskottet föreslår lto att i 7 Capillet , näst efter I2:te § , måtte införas ett stadgande, sorn komme att utgöra 13 §, oell lyda sålunda :
Har, sedan Boskillnaden söktes, någon Egendom, genom ari, testamente, gafva eller annorledes fallit hustrun till, vare hon ej skyldig, att med den del af samma Egendom, heari mannen ej 6ji EagVtskottets Btlänkande N:o (5z. eger giftorätt, eller med siri giftorätt i den öfriga, ansvara för den gäld, so/n under äktenskapet, innan B os killn ctds-a ns Ökn ingen till Rätten ingafs, gjord är, ända att hon för den gäld i borgen gatt, edler lika med mannen , till betalning sig f örbundit, utan sä är, att hon sjelf gädden gjort häfver i och för köpenskap eller annan näring, sorn hon efter serskildt tillställd idkat.
Om förvaltning af den egendom, sani hustrun sä tillfallen är, vare lag, sorn i 12 / om undanskiftad egendom sägs.
3:6 att den § af slstberörde Capitel, som nu är den i5
Har Enka med enskild Egendom och sin lott i boet guldit den del af gulden, sorn ä henne belupit, efter fagUtskottets Betänkande N:o 63,’ 6y ty i ii Cap. Giftermals-Balken skiljs, njute ock hon får framtiden befrielse från all gäld, som under Ågtenskäpet tillkommit, ända att hon och mannen, en får hägge och hägge för en, sig till gäldens bei tahlin g för skrif vit hafva, eller hon får den gäld i bargen gått.
Tiar hon åsamkat sig gäld, i och för köpenskap eller annan näring, den hon, efter serskildt tillstånd, idkat, vare lag, som i 7 Cap• 13 § om hustru sägs.
9 Capitlet 4 §.
Stadgandet i denna §, att Borgenär, sora sin fordran ej å den utsatta dagen hos Rätten bevakat, eller den ej förut anmält, förlorat sin rätt, utan så är, att han af sökanden känd, men ej i dess förteckning uppgifven, eller om stämningen serskildt underrättad varit, har Herr Montan funnit otydlig.
Ordet ”eller” i denna mening syntes böra vara "och," emedan
Domstolen ej kart kalla och om stämningen underrätta den borgenär, som sökanden ej uppgifvit.
Ordet ”och” i stället för *'eller" borde äfven för - 6j LagTJtskottets Betänkande N:o Cj. ena ilen sista meningen med ilen föregående; ty eljest skulle af denna § kunna dragas den slutsatts, att hvar och en, sorn om stämningen ej blifvit underrättad, eger sin talan öppen, ehvad han vore uppgifven eller för Sökanden okänd, hvilket likväl ej kunde vara lagstiftarens mening, enär årsstämning då vore en åtgärd utan ändamål.
Utskottet, som tagit denna anmärkning i öfvervägande, har ej kunnat finna i hvad måtto ifrågavarande Lagrum är otydligt.
Det föreslagna utbytet af och mot eller, skulle, efter Utskottets omdöme, motverka årsstämningens ändamål, i stället att det befordra.
Den af sökanden kände borgenären skulle, om Hr Montans förslag gillades, hafva sin talan mot sökanden öppen, om icke borgenären blefve både uppgifven i sökandens förteckning och tillika serskildt underrättad om stämningen ; då det deremot nu är för sökandens säkerhet tillräckligt, om ettdera af dessa alternativ uppfylles.
Visserligen kan
Domstolen ej kalla en borgenär, som sökanden ej uppgifvit j men omöjligt är det icke, att en känd, fastän å sökandens till
Domstolen ingifna förteckning ej upptagen borgenär kan blifva, genom sökandens försorg, om årsstämningen serskildt underrättad, i hvilket fall sökanden fullgjort lagens fordran.
Omöjligt är det icke eller, alt Domstolen underlåter, att LagUtsköttets Betänkande N:o 6a.'
63 kalla en uppgifven borgenär; och en sådan underlåtenhet bör ej verka på sökandens rätt, hvilket dock skulle blifva följden af den yrkade ordförändririgen.
Utskottet får alltså afgifva det yttrande, att Utskottet anser omförmälde anmärkning ej böra till ändring af denna § föranleda.
Förordningen den a* October 1818- I sammanhang med de förslag till ändringar i ConcursLagen , som i Rikets Ständers oftaberörde Skrifvelse blifvit framställde, hade Rikets Ständer fästat uppmärksamhet dervid, att det i nu gällandeformulaireför borgenärs-eden upptagne bestyrkande, att gäldenär j ätt- tillg o donjut a beoillningsaf drag ä räntan, icke är lämpligt i afseende pä fordringar, för hvilka ränta hvarken blif vit förskrifven, räknad eller fordrad.
Då likväl enda möjliga utvägen att vinna tillförlitlig visshet derom, att gäldenär verkligen, i de fall Författningarne bestämma, fått tillgodonjuta detta afdrag, vore, att borgenär 54 LagUtskottets Betänkande N:a 62. siri uppgift derom edeligen bekräftar, helst erfarenheten visat, huruledes gälderiärer, för att få behålla lån, ofta qvuterat bevillningsafdraget, utan att detsamma i sjelfva verket deni tillgodokorrimit, funno väl ltikets Ständer denna edsförpligtelse bora uti formulairet bibehållas, men ansågo sig dock böra föreslå,’ att genom allmän författning stadgas mätte , att borgenär, som icke vill eller kan fullgöra ifrågavarande edsförpligtelse, md ega att, vid borgenärs.edens afläggande, densamma utesluta ; under påf öljd likväl, att, derest den anmälda fordran är af den beskaffenhet, att bevillningsafdrag d räntan bordt gäldenär tillgodokonnna , detsamma ehvad det af gäldenär är qvitteradt eller icke, ovilkorligen skall för hela den tid det borde ega rum, gäldenären eller concursmassan, vid slutliga utdelningen af de bevakade och fastställda fordringarne, godt± göras.
Af Herr Ribbing åter har blifvit an-i märkt, att ofvanberörde, af långa mellanmeningar och främmande talesätt sammansatte formulaire är så inveckladt, att det knappast af den, som eden förestafvar, kan fattas, och efter förekommande fall lämpas, långt mindre i allmänhet förstås af dem, som eden! aflägga.
Eg till alla möjliga händelser pasj landf T.agZ/tskotteu Betänkande N:o 62. 6f Sande borgenärs-ed anser Herr Ribbing ej kunna föreskrifvas, enär »nan ej kan förutsa alla förefallande omständigheter, hvilka ofta äro olika för hvarje serskild borgenär, hvaraf följer, att då formulairet mäste efterstafvas borgenären kommer att antingen svärja på mer,’ än till hans sak hörer, hvilket är ett missbruk af eden och förringar dess anseende, eller ock undgå förpligtelser, sorn med edet! åsyftas.
Genom bemödandet att göra forinulairet tjenligt för de vigtigaste och oftast inträffande händelser, hade eden förlorat sina förnämsta egenskaper, att vara enkel, begrip-j lig och tillfredsställande.
På det eden inåt-' te kunna blifva sådan, borde derföre borgenär, då han inför Domstol sig inställer, i ändamål att bevaka sin rätt, först varnas för falska uppgifter och men-ed , sedan muntligen eller skriftligen för Domaren uppgifva sin fordran, i alla de omständigheter, som nuvarande borgenärs-ed upptager, samt hvad för öfrigt ansåges nödigt, och slutligen betyga, att den bevakade fordran är enligt upp-, gifterne rigtig.
Då Utskottet öfvervägat detta ämne,' Jbar Utskottet, för sjn del, funnit, fSih, lill Riks. St.
Prat, 1828 of A Ig29» 7 Semi, 1 Af i. i i;sfa H.L aidi'a B:det.
LagUtskottets Betänkande N:o 6s). att ifrågavarande edsformulaire är, såsorn Hr Ribbing erinrat, i flere afseenden inveckladr, i inånga fall för vidsträckt och i andra åter ofullständigt} att borgenärs försäkran, det gäldenär fått tillgodonjuta de af honom qvitterade bevillnings-afdrag, är öfverflödig, enär borgenären ej kan, om qvittencet är sanningslöst, på samvete betyga, att hans bevakade fordran är rigtig och med uppgiften enlig} att enahanda anmärkning gäller i afseende på betygandet, att ej mer än laglig ränta blifvit beräknad eller I fordringen inbegripen ; att borgenärs-eden bör, lika som eder i allmänhet, vara enkel , tydlig och lättfattlig, och ej innehålla mer, än hvad som fordras för dess ändamål, som är att vinna öfvertygelse derom , att borgenärens anmälda fordringsanspråk ej är falskt och origtigt, eller på underslef eller olaglige aftal eller åtgärder grundad!} samt att, då alla möjliga olika fall ej kunna förutses och i det allmänna eds» LagVtskottets Betänkande N:o 62 67 formulairet upptagas, tiel bör lemnäs ät
Domarens pröfning, om och hvilka tillägg eller ändringar i detta formulaire må, i anledning af förekommande serskilda omständigheter, utan upphäfvande af edens hufvudsaklig^ bestämmelser, ega rum.
Dessa åsigter hafva föranledt Utskottets förslag t l:o att Kongl. Förordningen den 22 October 1818 , om edsformulaire i concursmål, måtte upphäfvas j 3:0 att det kortare och enklare edsformulaire, Utskottet anser lämpligt, måtte intagas i ConcursLagen samt ig:de § i 5:te Capitlet af denna
Lag till den ändan erhålla följande redaction .'
Sedan alla inlagor ingifne blifvit , skola de tillstädes varande Borgenärer med hand å bok denna Ed svärja: ”Jag N. N. svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag, innan ansökningen om N- N:s egendoms afträdande mig kunnig blef, på god tro varit 68 Dag UisÅotkt* Betänkande N;o 62.’ innehaf vare af den fordran , jag nu uppgifvit, och att den icke af svek elter bedrägeri tillkommit, ilian rigtig är , efter ty, som den af mig uppgifven blifvit; sd sanni mig Gud hjelpe till lif och själ.” Bevakas fordran af arfvinge, eller af Ombud för Kronan, allmänt Verk eller allmän Inrättning , eller af Förmyndare eller Målsman för omyndig eller den der under målsmanskap star; varde eden derefter af Domaren lämpad, Slutligen får Utskottet till Rikets Stanners godtfinnande hemställa, om icke, i fall de af Utskottet i delta Betänkande framställde förslag till ändringar och tillägg i ConcursLagen till större eller mindre del af Rikets Ständer antagas och till .Kongl Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnas, Rikets Ständer må hos Kongl.
Majit anmäla den underdåniga önskan, att, derest Rikets Ständers förslag af Kongl.
Maj:t i Nåder gillas, de blifvande lagförändringarne ej må genom serskild Författning kungöras, utan ConcursLagen, sedan förändringarne blifvit deri upptagne , hel och hållen, under den dag, då beslutet derom fattas, å nya utfärdas.
Bil. till LagTJiskottets Betänkande N:o 62. 69 Tvänue ledamöters serskilda meningar bifogas.
Stockholm ilen 4 Maji 1S29.
Reservationer: af Herr Lagmannen Gyllenhaal , angående 3 Cap. 5 j$.
Att förläningar eller pensioner må kunna för gäld tillgripas, ian jag för ruin del ingalunda tillstyrka.
De flera vigtiga skäl , på hvilka jag grundar denna min öfvertygelse, anser jag mig icke behöfva här upprepa.
De framställa sig sjelfmant för hvar och en, sorn delar enahanda åsigt med mig i detta grannlaga ämne-
En säker autoritet för mitt omdöme tror jag mig dessutom ega, dels uti den dermed instämmande tydning, sorn flere Domare gifvit åt nu ifrågavarande dels uti den omständigheten att pensioner och förläningar nu mera sällan torde bort-? gifvas, utan att dervid tillika fästes det serskilda vilkoret af deras fredande från Borgenärernes anspråk, hvilket tillägg man förut lärer ansett mindre behöfligt; samt dels uti Kongl, Maj;ts, under den i5 November 1836, utfärdade Nådiga Reglemente för CirSlSiatens no Bil. till Log Utskottets Betänkande N:o 62.
Pensions-Inrättning, hvilket uti 4 Art. 37 § uttryckligen stadgar;, ”Hvarken Pension eller Begrafningshjelp må för gäld med qvarstad beläggas, ej eller införsel deri meddelas ; utan skall pensionen oafkortad till pensionstagaren utbetalas och begrafningshjelpen till hans Sterb* husdelegare,” af Herr ContrcictsProsten Nordin, i anledning af 4 Cap. 10 Jag kan ingalunda förena mig med Höglofl.
Utskottet, då Utskottet föreslår uti 10 § 4 Cap.
ConcursLagen af år 1818 den ändring, att lönen för den, som tjensten förrättar, i stället för tjensthafvande gäldenär, under concurs, väl borde minskas under gäl— denärs halfva lönebelopp, om gäldenära lön är stor ; men ej ökas utöfver gäldenärs halfva lönbelopp, om gäldenärs hela lön skulle vara så klen, att Vicarien ej kan af halfva lönen $ig uppehålla.
Mig förefaller det underligt, att man vill knappa in för den Vicarien , som af halfva lönen skulle få för mycket; men ej öka till för honom, sorn af halfva lönen skulle få för litet.
Om delta är conseqvent, lemnar jag derhän, Här finnas sysslor med så ringa lön, att ordinarien knappt kunnat berga sig af hela lönen 3 hu~ Bil- till LagUiskottets Betänkande N:o t)2.
71 ra vill man begära, att Vicarien skall dä vara belåten blott med dea halfva.
Ingen skicklig man åtager sig godvilligt vicariatet på så dåliga vilkor : af en oduglig , sorn möjligen skulle erbjuda sig, lider tjenste» : tvingas någon dit sker honom orätt, För tjenstens bestridande vid en Församling, t. ex., har Staten gifvit lön, och Församlingen gifvit korn ; det skulle i högsta grad vara orätt, om ordinarien, som är i concurs-tillstånd, eller hans Borgenärer, skulle lemnäs frihet att, af den lön och det korn, sorn tillhör tjensten, tillskansa sig så mycket, att lön och korn brister för Vicarien och tjensten vanskötes.
En arbetare är sin lön vard : och det enskilda mäste vika för det allmänna.
Det är vackert att hafva medlidande med gäldenär och hans borgenärer ; men må det aldrig ske på tjenstens bekostnad.
Först dagligt bröd för Vicarien; dernäst, efter tillgångarne. för den missbushållande concurs-bundne Ordinarien: derefter börjas borgenärernes anspråk.
Blir brist för gäldenär, må fattigförsörjningsanstalter til litas, och tjensten behålla sitt.
Jag instämmer med Herr ContractsProsten Östberg, att Vicariens lön må bestämmas af den autoritet, som honom förordnar.
Denna lön må tagas af gäldenärens hela löne-inkomst; hvad som blir öfrigt lägges till boets tillgångar, för att utgöra cort. cursmassan: af denna massa njute gäldenär ya LagXJtskoltets Betänkande N:o 63. för sig, hustru och barn underhåll, såsom i 9 §. sägs.
Hvad Öfrigt är må borgenärne taga.
Ankom ritill Exped, Utskottat dan 26 Maji i8*J, N:o <55.
Betänkande, i anledning afRiksdags-Fullinägtigen Lars Anderssons från Skaraborgs Län Motion, rörande debitering och redovisning för den ersättning, som tillkommer Kronobetjente för fortställande af kallelser i Concursmäl. Sedan Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten , uti deras den 8:de sistlidne April, under N;o 21, afgifne Betänkande, i anledning af väckta motioner, dels om afskaffande af all expeditions-lösen och dels om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på expeditions-lösen den rötde Maji 1821 , tillkännagifva, att, hvad anginge ej mindre Riks-? dagsfullmägtigen, Herr C. H, Levtons förslag; LoiiUsiottels Betänkande N.’o 63. 7 3 att kallelser i concursmål endast böra till Inteckningshafvare expedieras och fortställas, än ock Lars Anderssons hemställan, rörande sättet för debiteringen och redovisningen af den Kionobetjeningen tillagdt ersättning för sådane kallelsers afletnnande, Utskotten funne dessa frågor utgöra ämnen, hvilka borde behandlas i sammanhang nied de flere under nu påstående Riksdag väckta motioner, om ändring i Concurslagen den 10 Julli 1818 , och följaktligen ensamt tillhöra XjagUtskotlets åtgärd och bedömande ; sl liar Lagutskottet, sorn, denna dag, i sitt Be-, tänkande N;o 62 , angående ändringar och tillägg i Concurslagen, utlåter sig öfver Hr Levtons förslag, jemväl öfvervägat Lars Anderssons i ofvanberörde afseende gjorda hemställan om den ändring eller förklaring af Kongl.
Brefvet den rörande Kronobetjentes rättighet till betalning för tillställandet af kallelser i Concav smål, att Concurs-Domaren alltid skall åligga förskottsvis upptaga Communicationskostnaden, jemte proclamakosinaden, hvarigenom de omvägar, berörde Kongl.
Bref fåreskrifver för utbekommande af Kronobeljeningens ersättning, kunde imdvikas.
Och som den uppbördsbefattning, Mo-, tionairen i omförmälde måtto vill hafva Con-] guisdomaren ålagd, är främmande för dorna - 74 LagUtskottets Betänkande N:o 65. re-embetets bestämmelse, samt Utskottet derföre anser destomindre lämpligt, att
Domarens redan nog mlngartade embetspligter ytterligare ökas med ett dylikt de executiva Myndigheterne rättligen tillhörande bestyr, som det föreslagna stadgandet, efter Utskottets omdöme, ej skulle leda till förkortande eller förenklande af den i allt fall föga besvärliga ordning, som i nämnde Författning är anbefalld } så tillstyrker Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 5 Maj i8ag.
Ankom till Exped.
Utskottet den 8 Maji I8i9> N:o <54.