Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af alla de grundlagsförslag, sora KonstitutionsUtsk:t vid denna riksdag handlagt, är det, hvarom vi nu öfverlägga, det vigtigaste, och jag tror att ett bifall till Utskds förslag skulle utgöra ett stort steg framåt i utveckling af vårt konstitutionella statsskick.
Af de 2:ne talare, Don 11 Augusti f- tu. sora uppträdt, tackar jag den förste för den välvilja, hvarmed han otti fattat förslaget, och skall söka att besvara de anmärkningar, han gjort; men innan jag det gör, vill jag vanda mig mot den siste värde talaren.
Sora jag lättade hans anförande, härleder sig hans motvilja mot förslaget hufvudsakligen deraf att han anser det sktdle blifva omöjligt för Rikets St:r, att på fyra månader medhinna alla ärenden.
Jag ber att i anledn. deraf få anmärka, att genom de förändringar, Konst.Utsk:t föreslagit i åtskilliga delar af grundlagen, innefattande borttagande af onödiga ceremonier, förkortande af motionstiden till endast 10 dagar, o. s. v., Riks dagsarbetet kan vara i full gång, senast 13 dagar efter riksdagens början, i stället för att det nu fordras två och en half månader för att komma så långt att Utsk:n hunnit börja sin verksamhet.
En riksdag af 4 månader efter förslaget svarar, endast med beräkning häraf, emot en 0 månaders riksdag under nuvarande förhållanden.
Man bör dessutom ihågkomma att, när riksdag återkommer hvarje år, antalet af Kongl.
Propos:r med säkerhet kan antagas komma att utgöra endast '/3 af hvad de nu äro.
Denna proportion kommer väl i allmänhet äfven att ega rum i afs:de å motionernas antal, helst jag tror att dessa skola blifva lemligen jemt fördelade emellan de 3 riksdagar, som bevistas af samma representanter, då säkerligen många vänta med sina motioner, tills de blifva mera vande vid ärendenas gång, oftast kanske till sista riksdagen, för att vara ihågkomme af kommittenterne, då nya val skola ske.
Vidare bör man besinna att det granskningsarbete, som åligger vissa Utsk., såsom Konstitutions-, Bauko- m. fl., kommer att omfatta blott ett år, i stället för, som nu är fället, 3 år.
Jag hoppas äfven att bestämmelsen om viss kort tid för riksdagarnes fortvara skall medföra det goda, att Rikets St:r finna sig tvungna att förändra sitt arbetssätt, och då grundlagen icke innefattar föreskrifter för Utsk-.ns arbetsordning, hafva Rikets St:r frihet att på bästa sätt härom besluta.
Uti Utsk.-ts Betänk, finnes åtskilligt i delta afseende antydt, och flera andra förbättringar ligga nära för handen.
Att, såsom nu sker, enskilde motionärer framkasta helt knapphändigt vidtomfattande organisationsförslag, hvilka Utskär sedermera i detalj utarbeta, skulle med korta årliga riksdagar, ej kunna ifrågakomma och är väl ej eller särdeles lämpligt.
Regeringen skulle under sådane förhållanden icke kunna till representationen öfverlemna vidlyftiga komitéarbeten att af de 4 Stånden formuleras till författningar.
Med ett ord, det skulle blifva nödvändigt, att allt hvad som till Ständerne öfverletnnades, vore i detalj utarbetadt, så att endast granskningen deraf för dem återstode.
Man hyser stor farhåga för, att statsregleringen ej skulle medhinnas, och man synes föreställa sig att vid årliga riksdagar, liksom nu, allt skall ånyo pröfvas och afgöras.
Mig synes det dock klart, helst när man betänker att samma representanter bevista 3 riksdagar, att i allmänhet endast partiela förändringar i den gällande statsregleringen ifrågakomma, och att Kongl. Proposm om statsverkets tillstånd och behof blir i denna form uppställd. 118 0 en 11 An gu s tl f. m.
Bet värsta som kunde hända, vore att de gamla anslagen komme att ytterligare ett år fortfara.
Det kan ej förutsättas, att något
Stånd skulle med flit draga så ut på tiden, att angelägna anslag ieke komme att afgöras; men skulle så inträffa, har Regeringen ett korrektiv deremot, nemi. att sammankalla urtima riksdag och då göra Propos. derom, och jag tror att det Stånd, som tvang
Regeringen till ett sådant steg, skulle ådraga sig en så allmän ovilja, att försöket icke förnyades.
Med hvad jag nu anfört emot den af Hr Nordenfelt yttrade farhågan, att ärenderna icke skulle kunna medhinnas inom den bestämda tiden af fyra månader, tror jag mig äfven hafva besvarat Hr von Köchs anmärkningar i detta afseende.
Jag skulle för min del visserligen icke hafva något emot att det lemnades K. M:t och Rikets St:r tillfälle att förlänga riksdagen, om så behöfdes, men just denna tidens fixering till fyra månader, utan möjlighet af förlängning, är nödvändig för att förslaget må kunna gå igenom.
Hr Nordenfelt har anmärkt, att folket i landsorten ej är vän af vära riksdagar och att de ej komme att med välbehag mottaga underrättelsen om den ifrågav;de förändringen.
Att sluta af de ledamöters af BondeSt:t åsigt, hvilka sitta i Konst.Utsk:t, tror jag att Hr Nordenfelt misstagit sig.
Man bör icke glömma att tre af de förslagne årliga riksdagar tillsammans icke blifva längre än en af de nuvarande.
Hr von Koch har anmärkt emot förslaget, att Konungen borde tilläggas rätt att genom påbjudande af nya val under de 3 åren vädja till folket.
Jag ber då att få fästa upmärksamheten derpå, att hos oss är förhållandet helt olika mot i andra konstitutionella stater.
Vår representation är nemligen sammansatt af 4 Stånd, representerande 4 särskilda klasser af medborgare.
Hvad först be* träffar R. o.
Ad., hvars ledamöter äro sjelfskrifne representanter, är klart, att den ifrågasatta förändringen icke kan inverka på detta Stånds sammansättning.
Hvad angår PresteSt:t, så äro detta Stånds tänkesätt temligen bestämda, och omval af dess ledamöter tror jag ej skulle utvisa någon meningsskiljaktighet.
I BorgareSt:t deremot kunna möjligen de olika opinionerna genom omval uttryckas, ehuru detta, med afseende å det kända sätt, hvarpå de mindre städerne begagna sin rätt att välja riksdagsmän, troligen komma att inskränka sig till de större städerne.
Slutligen kan man väl, i betraktande af den ringa politiska upplysning, som BondeSt:ts valmän ega, med säkerhet antaga, att valen till detta Stånd bestämmas af helt andra skäl, än politiska.
— Jag tror således att det af Hr von Koch ifrågasatta prerogativ för Konungen skulle blifva utan verkligt gagn, då deremot i andra hunter, der representationen är annorlunda sammansatt och vald för längre tid, t. ex. i England, detta prerogativ är af stor vigt.
Hr von Koch har vidare anmärkt, att man genom detta förslag skulle hindras att antaga en grundlagsförändring på mindre än tre år och sedan nya val skett, ehuru politiska förhållanden kunde göra antagande af en grundlagsförändring på kortare tid nödvändigt.
Som det ses af Betänk;t, har en reservant gjort en Den 11 Augu3ti f. m 119 motsatt anmärkning, eller att grundlagsändringar skulle kunna för hastigt ske.
Jag tror att Utskrt i detta fall hållit den rätta medelvägen.
Vidkommande anmärkningen att, till följd af stadgandet derom att, i händelse statsregleringen icke är inom fyra månader fulländad, den gamla är till följande riksdag gällande, Rikets St,:r skulle vara förhindrade att, i händelse af krig eller annat dylikt behof, vid urtima riksdag bevilja dertill erforderliga medel, så skulle jag tro att någon sådan mening icke kan af de föreslagne stadganderne dragas, helst om man tillika afser föreskrifterne beträffande urtima riksdag.
Slutligen har Hr von Koch anmärkt mot redaktionen af 81:sta §m R.F., att det står få första stället: »sedan nya val — — — — i samtliga valdistrikten försiggått», men sedermera på flere ställen endast: »sedan nya val försiggått», samt att derigenom en viss otydlighet och tvetydighet kan upkomma.
Då båda dessa uttryck förekomma i samma § och tydligen afse samma begrepp, har på sista stället uttrycket blifvit förkortadt, för att undvika onödig omsägning, och detta kortare uttryck har sedermera begagnats.
Då det i 81:sta §:n sålunda blifvit bestämdt, betviflar jag att någon kan misstaga sig på dess rätta betydelse.
Då jag nu tror mig hafva besvarat alla framställda anmärkningar, slutar jag med den anhållan, att R. o. Ad. täcktes oförändradt antaga ifrågav:de förslag.
För min del får jag förklara, att jag icke skulle motsätta mig en förändrad arbetsordning för den nuvarande riksdagen; men tror deremot det vara alldeles omöjligt att, med bibehållande af den nuvarande, kunna afsluta riksdagarne på 4 månader.
Jag kan derföre icke annat än anhålla om propos. på afslag å Konst..Utsk;ts förslag.
Eland annat anser jag det vara ett ingrepp i Konungamaktens prerogativ, att representationen vid urtima riksdagar skall bestå af samma ledamöter som vid de lagtima.
M:t ville hafva genomfördt något vigtigt förslag, men Rikets St:r afslog detsamma, så skulle K.
M:t icke kunna vädja till folket, ty samma representanter, som afslagit K. Mits Propos. vid den lagtima riksdagen, återkommo till den urtima, och inhemtandet af folkets åsigt i frågan blefve sålunda omöjliggjordt.
Utsk:t anför såsom en fördel af detta förslags antagande, att en viss kontinuitet skulle i riksdagsärendenas gång inträffa, och att man icke skulle vid den ena riksdagen omgöra hvad vid den föregående åtgjorts.
Till besvarande af detta, äfvensom för att ännu vidare gifva skäl för min åsigt, hänvisar jag till Hr DirWensjoes reservation, hvari jag inom Utsk:t instämt.
Jag förenar mig således med Hr Nordenfelt i anhållan om förslagets förkastande.
Fördelen af detta förslag i konstitutionel! afseende är så klart och tydligt utvecklad af Konst.Utsk;t, att jag icke tror mig behöfva upptaga R. o. Ad:ns tid med att ytterligare framställa densamma.
Jag har endast begärt ordet 120 I>en 11
Äng osti f. m. för att besvara några af de af Hr von Koeh gjorda anmärkningar mot förslaget, äfvensom för att få framställa ett förslag till ändring af 109:de §:n R.F.
Hr von Koch har nemi. klandrat, att förslaget uttryckligen stadgar riksdagens längd till 4 månader, utan möjlighet att deröfver få utsträcka tiden.
Jag tror för min del att det är särdeles välbetänkt af Utsk;t att bestämdt begränsa riksdagens längd; ty just derigenom framtvingas nödvändigheten att arbeta fort, nödvändigheten att så småningom förändra den långsamma och invecklade arbetsordningen.
Vidare har Hr von Koch och Hr Ehrenhoff gjort anmärkning deremot, att riksdagen ieke kan upplösas och att K.
M:t icke kan vädja till folket genom nya val, hvarigenom således sker ett ingrepp i de Kongl, prerogativerna.
1 detta afseende anser jag Hr von Koch och Hr Ehrenhoff hafva fullkomligt vätt.
Icke kan det vara välbetänkt att beröfva Konungen denna rättighet, som förefinnes i alla konstitutionella länder, oell jag tror icke att Konst.Utsk:t tillräckligt behjertade detta, då det framställde till Rikets St:r sitt ifrågavarande förslag.
Utsk:t har i g 109 gjort ett tillägg, som lyder sålunda: »Urtima riksdag må af Konungen upplösas, då han så för godt finner.
Ar sådan riksdag församlad, då tiden för lagtima riksdag inträffar, uphöre den urtima riksdagen.»
Jag vågar föreslå att detta måtte utgå, och i stället följande mom. införas: »Riksdag må af Konungen uplösas, när han så för godt finner.
Då skola nya val anställas och riksdagen åter sammanträda inom den tid, som 5 Usta §:n R.E. och 9:de g:n R.O. säger.
Ar urtima riksdag församlad, då tiden för lagtima riksdag inträffar, uphöre den urtima riksdagen.»
Likväl vågar jag icke påstå att detta mitt förslag är sådant att det nu bör bifallas, och att det står i fullkomlig öfverensstämmelse med den öfriga delen af Utsk:ts förslag, ty det är möjligt, att, till följd af den af mig föreslagna förändringen, några <§§ eller ord behöfva ändras.
Jag skulle derföre helst önska, att någon begärde detta mitt förslag på bordet.
Vidare har Hr von Koch mot Utsk:ts förslag såsom fel anfört, att i vissa fall icke vigtiga grundlagsförslag kunna afgöras under kortare tid än tre år.
För min del tror jag dock icke att der ligger vigt uppå, om förslaget hvilar längre eller kortare tid, utan endast att det hvilar så länge, att representanterne, hvilka skola uttrycka nationens vilja, må kunna inse och bedöma nyttan af ett förslags antagande eller icke.
Jag kan således icke gilla den anrriärkning, Hr von Koch i detta afseende framställt.
Då jag nu tror mig hafva besvarat de anmärkningar, som blifvit gjorda mot detta förslag, får jag anhålla att förslaget måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
För min del kan jag icke förena mig med de Hrr, som yrka antagandet af ifrågav:de förslag, emedan jag tviflar på att detsamma i utförandet är verkställbart, och att alla ärenden kunna inom de bestämda 4 måna - I) en 11 Augusti f. ra. 121 (ierne hinna algöras.
Man begär i detta förslag att K.
M. skall hvarje nr för den sammanträdande representationen framlägga ett fullständigt förslag om statsverkets tillstånd och behof i alla dess delar, och man bibehåller således den anordningen att hvarje år till granskning företaga hela statsmaschinen och begär det K.
M. skall låta årligen deröfver sammanfatta en sådan detaljerad exposé, som nu lemnäs hvart 3:dje år, och den häraf föranledda granskning hos R.
St:r tror man sig kunna utföra på 4 månader, ehuru erfarenheten under den förflutna tiden på det mest otvetydiga sätt visat omöjligheten af en sådan åtgärd.
Om man nödvändigt vill hafva årliga riksdagar, så synes det mig att man också bör se till, att man i sammanhang dermed vidtager de förändringar i representationens arbetssätt och i omfånget af dess funktioner, hvilka i andra länder befunnits lämpliga med afs:de på derv:de kamrars tätare sammanträden, såsom t. ex. bland annat det, att Regeringen ej behöfver af statsregleringen framlägga något mera, än hvad hon för tillfället anser tarfva förändring.
På samma gång den ifrågasatta förändringen i tiden för riksdagarne skulle träda i verksamhet, måste äfven motionsrätten vid desamma på ett eller annat sätt inskränkas, såsom t.
ex. att en motion ej skulle få väckas med mindre än att Ståndet dertill gåfve tillstånd, samt att motionären borde sjelf framlägga fullständigt utarbetadt förslag till alla de ändringar, som han med sin motion åsyftade.
Afven i åtskilliga andra delar tror jag att arbetsordningen vid riksdagarne skulle behöfva undergå genomgripande förändringar, om detta förslag skall kunna genomföras.
Utskit har vidare föreslagit att bevillningen skulle vid hvarje riksdag göras till föremål för ändring och behandling.
Då man antager att samma ledamöter skulle tillstädesvara vid riksdagarne under 3 år, synes det vara alldeles onödigt att förutsätta nödvändigheten af omstöpning af hela tulltaxan, hela postbevillningen, hela allmänna bevillningen, m. m.
Mig förefaller det vara en mycket nära liggande omständighet att, då man vill att R.
St:r skola hvarje år sammanträda, man ej i vidsträcktare måtto gör bevillningsfrågorna till föremål för R.
St:rs pröfning, än för så vidt enskilda motionärers framställningar dertill föranleda, och att man icke ålägger Bevilln.Utskit att, så att säga, ex officio genomgå tulltaxan från bokstafven
A till O och sedermera underställa detta sitt opus R.
St:rs pröfning, hvarefter de i Betänkit innefattade frågor fordra mycken tid att inom R.iksStånden handläggas och slutligen kunna till följd af olika beslut och olika åsigter blifva föremål för förstärkt Bevilln.Utskis behandling.
Icke borde väl heller, om Utsk:ts förslag antages, R.
St:r vara nödsa.kade att tillsätta andra Utsk. än dem, som för ärendernas utredning kunna vid hvarje riksdag befinnas oundgängligen nödvändiga.
Genom dessa af mig framställda anmrr tror jag mig hafva ådagalagt, att det blir omöjligt att under den föreslagna tiden af 4 månader hinna fullborda allt det arbete, som grundlagsenlig bör af R.
St:r verkställas.
Men äfven om möjligheten vore gif - 122 Den 11 Angnst! f. m. ven, så förtjenar den andra sidan eller den om förslagets ändamålsenlighet att tagas i öfvervägande.
Medför förslaget verkligen någon nytta?
För min del tror jag ieke att det är nyttigt att samhällsinstitutionerne på detta sätt hvarje år underkastas en slags anatomisk undersökning eller att man årligen skall nära nog dissekera statskroppen och sedan, så godt sig göra låter, åter hopsätta den för att låta den arbeta i nya 8 månader, efter hvilkas förlopp den åter skulle genomgå dissektionsoperationen.
De årligen återkommande riksdagarne skola också, åtminstone i början, framkalla farhågor för möjligen lika ofta återkommande förändringar i statshushållningsgrundsatserna, och dessa farhågor alstra en osäkerhet, som icke kan annat än verka förlamande på all industriel verksamhet.
Man skall då icke kunna beräkna vilkoren för möjligheten af ett industriföretag längre, än för en tid af 8 månader, ty sedan kan det bestående lätt hvälfvas upp och ned, helt andra grunder fastställas och de beräkningar således felslå, i förlitande hvartill man gjort en kanske ganska dyrbar anläggning.
Man har vidare till stöd för förslaget åberopat att genom detsamma en större kontinuitet i lagstiftningen skulle åstadkommas, derföre att samma personer blefve under 3 år lagstiftare.
Den förhoppning, som man häruppå bygger, torde dock vara allt för sanguinisk.
Vill man hafva någon verklig stabilitet i detta alside, böra riksdagsmännen väljas för längre tid, — för 5 elier 10 år, — ty en tid af 3 år är för vinnandet häraf alldeles för kort.
Vidare har man föreställt sig att genom årliga riksdagar motionernas antal skulle förminskas, emedan samma ledamöter hvarje år återkomma.
Erfarenheten kan dock tilläfventyrs komma att visa motsatsen.
Då samma riksdagsmän årligen återkomma, kan en envis sådan vid hvarje riksdag framlägga ett och samma förslag, oaktadt det ständigt förkastats, och våra riksdagsförhandlingar sakna ej helt och hållet exempel på en sådan ihärdighet.
Om förslaget äfven faller, så fordrar dock dess handläggning någon tid och riksdagsärendernas gång kan derigenom förhindras på ett vida kännbarare sätt, än som f. n. är fallet.
Hrr v. Koch och Nordenfelt hafva i afs-.de på detaljbestämmelserna framställt några anma, i hvilka jag förenar mig.
Man har visserligen i ganska betydlig mån förminskat de ceremonier, hvarmed riksdagen nu för tiden börjas och slutas; meu då man företog sig att göra ändring häruti, hvarföre kunde man icke då äfven stadga att riksdagspredikan endast behöfver hållas en gång under loppet af de 3 år, för hvilka samma riksdagsmän blifvit valda, nemi. vid den första riksdag då de efter förrättade val sammankomma.
Utsk:t har vidare, enl. mitt förmenande, gjort ganska orätt uti att fastställa d. 15:de Januari såsom den dag, då riksdagen ovilkorligen skall sammanträda; man hade i detta fall icke bort utsätta någon viss dag; ty ingen grundlagsstiftare kan på förhand veta när under årets lopp det kan för landel vara nyttigast att representanterne sammankomma.
Någon viss tid derföre finnes icke heller stadgad i England, utan Parlamentet sammanträder, då Regeringen finner det nödvändigt.
Bestämmandet
De ii II Augusti f. m. af tiden för sammanträdet borde tillhöra Regeringen.
Viii har man sökt afhjelpa den olägenhet, som härigenom möjligen kan upstå, genom ett stadgande om rätt för Konungen att sammankalla urtima riksdag, då han anser det nödvändigt; och att vid densamma endast sådane frågor kunna företagas, som K.
M. finner för godt att göra till föremål för K.
Stirs pröfning.
Men för landet blir det endast en ökad kostnad, om den lagtima riksdagen skall ovilkorligen sammanträda å en viss dag ehuru deraf kanske då ej göres behof.
Det skulle t. o. m. kunna inträffa att en urtima riksdag vore sammankallad för vigtiga ärendens afgörande, men att den icke hinner sluta sitt arbete, förrän den lagtima riksdagen sammanträder.
Arbetet måste då afstanna, och sedan tilläfventyrs börjas på nytt, efter det K.
M. först fått mottaga K.
St:rs deputerade, med dem upträdt i kyrkan och sedermera på rikssalen afgifvit sin Propos. om statsverkets tillstånd och behof.
Hvartill tjenar det under sådane förhållanden att hafva samma ledamöter vid den urtima och den lagtima riksdagen?
Hvartill tjenar denna skillnad i riksdagarne?
För mig synes det endast vara en tidsförlust och ökad kostnad för samhället.
Med ani. af hvad jag haft äran anföra, får jag förena mig med dem, som yrka att detta Konst.Utskits förslag måtte förkastas.
Ehuru till största delen förekommen af Konst.Utskits Hr Ordförande, vill jag likväl tillägga något till lugnande af farhågorna att det skulle blifva ogörligt att på fyra månader hvart år fullända riksdagsarbetet.
Denna farhåga synes nemligen hvila på den oriktiga föreställning, som t. ex. Hr Gr.
Mörner hyser, att K.
M:t skulle vara förpligtad och R.
St. nödtvungna att vid hvarje års riksdag den förre framlägga och de sednare pröfva statsverkets tillstånd och behof i alla dess utgreningar.
Så är likväl icke förhållandet ens vid våra n. v. riksdagar och kan rimligtvis icke heller hädanefter blifva det.
Om Hr Gr:n behagar kasta ett öga på K. Mits Propos. om statsverkets tillstånd och behof och StaisUtskitis i anledning deraf afgifna utlåtanden angide hufvudtitlarne, skall Hr Grin finna att K.
Mit uti alla delar af den egentliga eller ordinarie statsregleringen, scm icke anses erfordra några förändringar, endast hänvist till den gamla RiksStaten, och att jemväl StatsUtskit inskränkt sina utlåtanden i dessa ämnen till pröfningen af de förhöjda, förändrade eller endast provisoriskt beviljade, anslagen.
Att sådane förändringar vid förra och innevide riksdag varit ganska många och väsendtliga, härleder sig från det särskilda förhållande, att Regeringen vid förra riksdagen föreslagit, i afseende på anslagen till embetsverken samt embetsmännens löner, helt och hållet ny reglering, hvilken då endast provisoriskt fastställdes och således vid innevide riksdag måste ånyo pröfvas, Det var detta, som vid de två sednaste riksdagarne helt natur, ligt föranledt dröjsmålet med statens reglerande.
Men detta förhållande kommer nu att i hufvudsakligaste mån upphöra, sedan 124 Den 11 Augusti f. m. K.
St:r uppfört de provisoriska anslagen, med få undantag, på ordinarie stat.
Det blir således hädanefter endast några få förändringar i den ordinarie staten jemte den extra statsregleringen, som vid hvarje riksdag erfordrar ny pröfning.
Och denna blir säkert i samma mån mindre tidsödande, som riksdagsmännen få tillfälle att under tre på hvarandra följande riksdagar göra sig närmare bekanta både med de extra behofven och sättet, huru de derför anslagna medel böra användas.
Hvad vidare angår Hr Gr.
Mörriers farhåga för pröfningen af tulltaxau från bokstafven A till O eller i allmänhet för Bevil!ningsUtsk:ts arbeten, kan jag icke för min del annorlunda tolka den nya 3lista §:n i Riksd.Ordn., än att Bevilln.Utskit icke har skyldighet, om ens rättighet, att upptaga andra frågor ronde bevillningen än dem, som, i följd af K.
Mits Proposir eller enskilda motioner, blifvit dit remitterade, så att utan dessa initiativ de gamla förhållandena blifva bestående.
Så har det äfven tillgått vid denna riksdag i afside på tulltaxan, ehuru det måste medgifvas, att nu ganska många förslag till förändringar i detta hänseende blifvit motionerade; äfvensom ett förslag till splitter nya bevillningsgrunder och en alldeles ny bevillningsförordning blifvit vid denna riksdag framlagda, hvilket mångdubblat Utskits arbete.
Men som sagdt. är, detta är icke normalt, utan hör till undantagen, hvilka sannolikt äfven blifva allt mera sällsynta, så vida samma representanter komma att vid tre på hvarandra följande riksdagar behandla ärendena.
För den händelse likväl, att dylika nya regleringar, som kunna erfordra längre tid, skulle komma att föreslås, är troligen ingen olycka skedd genom att ajournera dessa till den riksdag, som följer 8 månader derefter, och som då består af samma personer, hvilka vid en föregående riksdag handlagt samma saker.
För öfrigt tror jag att arbetet i allmänhet verkställes både med mera drift, lust och nit, då man har en kortare tid sig förelagd, inom hvilken arbetet skall vara färdigt, än om man kan dermed draga ut på tiden, så länge man behagar, då också resultatet ofta blifver ej mindre en öfverflödig vidlyftighet än onödiga uppskof dag från dag.
Jag är öfvertygad att just denna omständighet eller att riksdag kan vara så länge som helst, 16, 17 till 18 månader, i högst märkbar mån fördröjer riksdagsarbetet och gör det tillika mera besvärligt och tröttsamt än eljest.
Dessutom måste den förkortade riksdagsperioden ovilkorligen föranleda en förändrad arbetsordning vid riksdagen, hvilken framdeles bör kunna bero af 11.
Stir sjelfva, utan behof såsom nu af grundlagsförändringar i hvarje fall.