Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 1829 och 1830 årens riksdag afgafs frän R.
St. en und. skrifvelse lill K. 51. med anhållan om fortfarande presterlig tjensteärsberäkning för prestman, som anställdes till lärare vid vexelundervisnings-skola.
51en deremot gjorde PresteSt. und. föreställningar af den vigt alt Konungen vägrade Sitt bifall.
PresteSt:s lind. skrifvelse i ämnet ansågs vara uppsatt af en viss biskop.
När jag sedermera blef stats-sekreterare, inköra till K.
M. und. förslag att folkskoleläraren i samma biskops prebende måtte erhålla presterlig tjensteårsberäkning och detta förslag var af konsistorium tillstyrkt.
Med få ord skall jag förklara, att jag är af den mening, alt man icke må förbjuda prester, alt befatta sig med folkskolelärare-kallet.
Jag anser det vara af högsta vigt, alt dessa befattningar anförtros ät män, hvilka i främsta rummet egna sig ål religionsvården.
Jag har inom vissa orter haft erfarenhet derutaf alt det icke varit nyttigt att skolelärare utgjorts af personer, hvilka icke tillhört det presterliga kallet.
St. icke böra lägga hinder i vägen mot antagandet af prester till dylika befattningar, i anledn. hvaraf jag anhåller om afslag å betänk.
Jag vill blott tillägga, att om det någonsin är af vigt, att religionen vårdas, sä är det i och för det unga släglets tillvext och förkofran lill gudsfruktan.
I motsats till den siste värde talaren yrkar jag bifall på Utsk:s förslag.
Min öfvertygelse är, att om man vill hafva skicklige folkskolelärare bör man icke ställa så till att i de paslorater der dessa lärares aflöning är nå got betydligare, densamma tillkomme det yngre preslerskapet.
Dessutom tillhör det presterne icke att, såsom skollärare, direkte vaka öfver religionens framsteg inom skolan, utan såsom församlingens själasörjare tillkommer det dem alt tillse, del lärjungarne meddelas sådane lärdomar, som äro öfverensstämmande med allas önskan.
Frih. Cederström, Glaes Rudolf:
Den betänklighet, som Gr.
Sparre mot Utsk:s betänk, framställt, är den enda af verklig betydenhet, och som förtjenar att allvarligen bemötas.
Jag erkänner också, att, då frågan inom Utsk. till behandling förevar, såg jag den ur samma synpunkt, som nu Gr.
Sparre; men det var just PresleSt:s ledamöter inom Utsk., hvilka omvände mig i detta afseende; ty de visade mig sä tydligt olägenheterne deraf, alt prestman i någon mån skulle påräknas att blifva anställde till folkskolelärare.
Såsom Hr von Troil anmärkt, är det kyrkoherden och de under honom till hans biträde anställde tjenstemän, hvilka det tillkommer, att vaka öfver utvecklingen och befrämjandet af. den sedliga och religiösa anda, som Gr. 7 II. 3 34 Den 12 Juli.
Sparre önskar malte inom församlingarne råda.
Enär det alltså redan är sörjdt för realiserandet af Gr.
Sparres i nämnde afseende yttrade berömvärda önskan, torde det ingalunda vara skäl att, i enlighet med dess förslag, för samma ändamål onödigtvis blottställa samhället och presterskapet för de stora olägenheter, hvilka skola uppkomma genom eli dylikt förfogande.
I det jag sålunda uppriktigt erkänner och värderar det ädla syftemålet af Hr Gr:ns framställning, nödgas jag bestrida dess tillämpande, i den antydde rigtuingen uppå ifrågavar. punkt.
Att densamma malte af R. o. Ad. godkännas, är deremot min vördsamma tillstyrkan och förhoppning.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande, får jag nämna, att, om än PresleSt:s ledamöter inom Utsk. tillstyrkt betänk., pluraliteteten likväl inom samma Stånd varit af annan åsigt, enär de afslagit betänk., och med all aktning för de medlemmar, som deltagit i Utsk:s beslut, fäster jag för min del mera afseende på Ståndets i detta hänseende uttalade åsigter.
Hvad åter angår frågan, att presterne inom församlingarne skola vaka öfver religionsundervisningen i allmänhet, så lemnar jag denna anmärkn. i sitt värde.
Jag tror likväl att der religionsläraren icke deltager i undervisningen i skolorne sä vakar han icke med den ifver och det nit, som om han lemnade undervisning i skolan.
Hans medverkan blir då helt annorlunda än om han sjelf meddelar undervisningen.
Då jag hört just de talare, hvilka yttrat sig för betänk.
, påstå, att folkundervisningen bör vara byggd på religiös grund, och då jag har den öfvertygelse, att presten inom församlingen äfven bör deltaga i religionsundervisningen inom skolan, kan jag icke inse, hvarföre R.
St. skulle vilja absolut hindra prester, att jemväl vara folkskolelärare.
Sparres sednaste yttrande, får jag förklara, det jag anser intet angelägnare, än att befrämja religionsundervisningen och att, enl. min åsigt, endast denna bör i skolan lemnäs.
All annan undervisning är öfverflödig och måhända skadlig.
Att skollärare kunna åstadkomma denna undervisning lika väl som en prestman, derom lärer väl icke skäligen någon tvist kunna uppstå, ty icke kan man med något skäl föreställa sig, att en prestman, som utom skolan har så många olika befattningar inom församlingarna, skall kunna med vederbörligt nit vaka öfver religionsundervisningen uti skolan.
Inom det pastorat jag bor, har man likväl åt adjunkten inom församlingen uppdragit lärarebefattningen i skolan, hvilket hitintills fortgått, utan att någon klagan deröfver försports, men sådant kau icke utan olägenhet för skolan ske inom de församlingar, der adjunkten jemväl skall sköta hela pastoralvården.
I alla fall synes mig föga skäl förefinnas för den farhåga, att presterskapet skall öfverlastas med alla dessa skollärare, ty för att kunna erhålla en sådan befattning erfordras en särskild examen och för presterne en ännu svårare, hvilken sednare skollärareelever icke gerna underkasta sig.
Det beror dessutom på konsi - Den 12 Juli. 35 storium inom hvarje stift, att tillse, det icke flere adjunkter blifva antagne, än sorn för pasloraterne är nödvändigt, och i alla täll tror jag icke, att någon prestman vill åtaga sig skollärare-befattningarne emot åtnjutande af endast de dertill anslagna obetydliga lönerne.
Jag befarar, att hvarken Gr.
Sparre eller Hr Rääf hafva med erforderlig uppmärksamhet genomläst Utsk:s förslag, emedan deras betänkligheter i annat fall, tvifvelsutan skolat häfvas.
I betänk, heter det: ”att R.
St. hos K. M. i und. anhålla om de förhöjda tjensteårens upphörande och stadgande af blott enkel meritårsberäkning; dock ali en sådan förändring icke må vidtagas förr än R.
St. blifva i tillfälle att åt nämnde lärare anslå den lönetillökning, som för de olika tjenstegraderne, af hvilka några måste, mera än de andre såsom blott exspectantssysslor betraktas, må pröfvas skälig; med iakttagande deraf, att så snart dessa löner kunna förökas, dåvar. innehafvare af närande tjenster må höras och sig yttra, huruvida de äfven vilja för sin tid de förhöjda löneförmånerne heldre antaga emot åtnjutande af endast enkel årsberäkoing, eller om de, utan lönetillökning, intill sin afgång, önska att bibehållas vid den högre meritårsberäkning, som i redan innehafvande fullmakter kan vara dem tillförsäkrad”.
Den prestman, som icke innehar annan befattning än alt endast på söndagar förrätta gudstjensten, har således rättighet, att vara skollärare, och då är ju de värde talarnes önskan uppfylld.
Vidare har Utsk. föreslagit: ”att dupplikanter, vikarier och extra ordinarier vid undervisningsverket aldrig må tillåtas åtnjutande af förhöjd årsberäkniog annorlunda än K. skolordningen i 3:dje sektm 4 cap. 7 § om dubbla år tillåter, då ordinarie lärare åt vikarien afstår dess rätt till högre tjensteår”.
Utsk. har följaktligen icke velat medgifva, hvad jag äfven anser skadligt, att presteriig befordran skall tillkomma skolmästare.
Jag anser det vara en stor orättvisa mot det studerade preslerskapel, att sådan rättighet skall tillerkännas någon för befattningar, hvartill så ringa kunskaper fordras att de kunna skötas af qvinnor, afskedade krigsmän eller snart sagdt hvilken som helst.
Ar det väl skäligt att, för folkskolornas bättre skötsel på ett eller annat ställe blottställa församlingarna i allmänhet för vådan att blifva vanskötte, hvilket ofelbart skall inträffa, om presterskapet varder i förhållande till församlingarnas behof så ökadt, alt duglige personer derigenom afskräckas från presteriig tjenst.
Man har sagt, att PresleSt. sjelfva tillstyrkt den dubbla tjenstårsberäkningens afskaffande.
Dess fleste medlemmar hafva just genom den ökade tjenstårsberäkningen sjelfve kommit till sina lönande embeten.
Lekmän och komministrar hafva förnämligast yrkat den högre tjenstårsberäkningens afskaffande, på det att nödig uppmuntran må lemnäs det lägre preslerskapet, adjunkter och komministrar, samt att Ståndet må derigenom 3 * 36 Den 12 Juli. komma att utgöras af personer, som känna pastoralvården, innan de deri inträda.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande får jag nämna, att jag icke plägar yttra mig i ämnen med mindre än jag för mig redogjordt, hvarom fråga är, och jag har uti förevar, fall kunnat så mycket mindre göra det, som jag helt nyligen samtalat i ämnet med den värde talaren.
Hvad åter angår sjelfva saken, så hemställer jag, huru mänga prestman finnas, hvilkas befattningar hufvudsakligen bestå i annat än gudsljenstens förrättande å sön- och helgdagar.
Adjunkter och komministrar hafva likasom paslorerne åliggandet, att utom gudstjensten äfven förrätta andra presterliga befattningar såsom att kyrkotaga qvinnor och dylikt.
Sådana personer vill man nu förhindra att vara skollärare.
För mången komminister med små inkomster skulle skollärarelönen vara en ganska kärkommen tillökning i de knappa inkomsterne, och många komministrar linnas, hvilka önska sig denna tillökning.
Hvarföre skall det vara förbjudet, alt antaga prestman till skollärare?
Jo! säger den siste värde talaren, derföre att den vore icke värdig att beräkna presterliga tjenstår, som sysselsätter sig med den ringa befattningen alt vara folkskolelärare.
Ar denna befattning ringa?
Jag anser denna befattning såsom den ädlaste och den skönaste, med ett ord, jag vet icke någof kall så skönt som religionslärarens.
Det är hos ungdomen religionens sanningar isynnerhet skall inplantas och, derest likgiltighet för dessa sanningar hos de unga sinnena fått insteg, blifva alla prestmäns åtgörande för att häfva denna likgiltighet förgäfves.
Jag anser af största vigt, att det föreslagna stadgandet icke må antagas och jag yrkar afslag derå, just derföre, att det Stånd, hvaruti desse folkskolelärare komma alt inrymmas, afslagit betänk., och då R. o. Ad. förut biträdt detta Stånds beslut, kan jag icke inse någon orsak, hvarföre R. o. Ad. icke skulle instämma med PresteSt. i en fråga, då det kan lända samma Stånd till någon förmän.
En värd talare har här yttrat sig om den förhöjda tjenstårsberäkningen.
Jag skulle likväl tro, alt detta icke hör till denna fråga och mig vetlerligen har det aldrig varit medgifvel. att folkskolelärare skola erhålla någon förhöjd utan endast enkel tjenstårsberäkning.
Frågan är, huruvida en prestman får vara folkskolelärare.
Man har allestädes kommit öfverens derom, att skolan i allmänhet och folkskolan i synnerhet böra hvila på religiös grund.
Kan det då vara lämpligt, att, genom ett stadgande som det ifråggvar., förbjuda en prest, att sysselsätta sig med folkskolelärare-befattningen?
Kan det vara lämpligt, att sålunda skilja skolan från kyrkan?
Om folkskolelärare-befattningarna äro så förmånliga, att en prest vill egna sig deråt och dä man vill att folkskolan skall hvila pä en religiös grund, är det väl då rimligt att införa ett stadgande, hvarigenom prestmän förbjudas alt emottaga dylika befattningar endast derföre att de äro prester.
Ett sådant tillgörande kan omöjligen vara konseqvent.
Den 12 Juli. 37
Men, säger man, ett dylikt stadgande är helt och hållet nödvändigt för PresteSt:s upprätthållande.
Häremot tillåter jag mig den invändning, alt ett annat förhållande vore, om man stadgade, alt alla folkskolelärare skola vara prester.
Då likväl sådant nu icke varit i fråga, ulan endast att medgifva prester, att få emottaga skollärare-befattningar, synes det mig mindre välbetänkt, att framkasta dylika satser, hvarigenom prestmän uteslutas från dessa befattningar.
Dessa platser äro i allmänhet icke så lockande, alt jag för min del kan inse någon fara att genom tillträdet till dem många komma alt inlockas på den presterliga hanan.
Folkskolelärare-befattningar ligga dessutom de presterliga ganska nära, såsom hufvudsakligast afseende barns undervisning i kristendomen, och dä man vill, att folkskolan skall hvila på kristlig grund, kan det då vara något förnärmande för PresteSt., att den, som sysselsätter sig med en befattning så nära liggande den presterliga, äfven får räkna presterliga tjenstår.
Många andra befattningar finnas, hvilka räkna tjenstår, t. ex. domkyrkosyssloman, li vil kas befattningar äro helt och hållet ekonomiska och äro vida skiljda från de presterliga.
Om man än aldrig så fullkomligt erkänner den aktningsvärda åsyftan, som motsidans talare låtit i deras anföranden framlysa, är det väl ändå nödvändigt att tillse, det skolans och kyrkans angelägenheter icke blifva missvårdade.
Ar det väl möjligt, alt man uti folkskolelärare, hvilkas befattningar äro vida underordnade de egentligt presterliga, kan för en framtid i allmänhet påräkna skickliga kyrkoherdar?
Tror man alltså verkligen, att dessa skollärare-befattningar, ehuru aktningsvärda de än i sin ringhet må vara, äro så beskaffade, att de göra deras innehafvare tjenlige eller lämplige till kyrkoherdar?
Anser man dä den simpla innanläsningen, de enklaste läxor, i en folkskola, kunna rimligen antagas bereda hos läraren full kännedom om själasörjarens och församlingsföreståndarens många och vidsträckta åligganden?
Jag kan åtminstone icke inse något skäl till en sådan förmodan.
Lagerbjelke har behagat anställa en jemförelse emellan domkyrkosyssloman och folkskolelärare, samt påstått, alt de förre slå prestmännen icke så nära som de sednare.
Men om så än vore förhållandet, hvarom jag torde fä bespara mig att fälla eli; afgörande omdöme, torde Gr:n likväl medgifva, alt skillnaden i ett annat afseende dem emellan är ganska väsendtlig, hvadan jemförelsen blifver mindre tillämplig; tydå mani fråga om sysslomännen endast har alt tälla med en inom hvarje stift, hvaremot skollärarne äro till antalet lika med socknarnes inom hela landet, så torde inses huru högst ojemnt utsigterne härvid visa sig.
Jag anser således det valda exemplet icke vara adaeqvat.
Det faktiska och säkra är, att utmärkt nitiske och aktade kyrkoherdar utgått från bemälde sysslomäns klass; det bevisar väl något mera, än att så blott kunde möjligen ske, hvilket med folkskolelärare synes mig så ganska problematiskt. 38 Den 12 Juli.
Hvad åter angår en värd talares yttrande, att tilloppet af folkskolelärare, såsom sökande till dylika befattningar, icke skulle blifva synnerligen stort, så motsäges detta påstående, inför mitt enskilda omdöme, af min egen erfarenhet, enär vid de skollärarebeställningar, hvars tillsättande jag bevittnat, del icke varit någon brist på sökande; utan fastmera hafva till en enda plats, 7 eller 8 personer anmält sig, hvilka hvar för sig visat sig anlaglige till den sökte befattningen.
Jag förnyar på alla dessa skäl min anhållan om bifall till betänk.
Sparre har sagt, att prester sällan hade andra förrättningar än att predika och fullgöra öfriga på sön- och helgedagar förefallande förrättningar, alt en folk skolelärare, som vore prest, följaktligen vore nära lika oförhindrad som någon annan att förrätta barndop och kyrkotagning m. m. som till prestens kall hörer.
Detta påstående är något öfverdrifvet.
Förslaget åsyftar endast att förekomma sammanblandning af sådana befattningar, som ulöfvas på söcknedagar; men kyrkotagningar och barndop ske vanligen om söndagen, då skolan är sluten och hennes vård icke hindras.
Lagerbjelke har sagt, det han icke hade sig bekant, att folkskolelärare hafva dubbel tjenstårsberäkning.
Det är ej regeln; men händer ofta att de åtnjuta sådan förmån.
Såsom ledamot i en skoldirektion har jag icke kunnat hindra, att pluraliteten tillstyrkte ökad tjenstårsberäkning ål läraren, och hon blef honom i nåder förunnad.
Högre tjenstårsberäkning har ansetts för dem, likasom för lönerne vid elementarläroverken utgöra en tillökning i aflöningen, eller en ersättning för hennes otillräcklighet.
Men godtgörelsen sker på bekostnad af det i församlingen tjenande presterskapet.
Detta förfaringssätt liknar alltför mycket det kalholska bruket att låta den ene beräkna sig lill gagn en annans goda verk och gerningar.
Mina motståndare hafva en förträfflig utgångspunkt, på hvilken de ställa hela frågan.
De tala nemi. för religionens bästa.
Jag tror mig föra enahanda talan, men jag har icke lika lätt som de alt argumentera, emedan jag går ut från den trånga och de från den breda vägen.
Cederström tror jag, att man icke bör nedsätta prestembetet derigenom, att man föranleder personer, hvilka icke hafva någon högre kallelse eller förmåga, att likväl blifva prester.
Derigenom får man ett pre sterskap, liknande de Ryska poperne, d. v. s. att man genom en sup kan linna sig med presteu.
Komma vi derhän, så är svenska kyrkan i fara.
Jag tror, att de, som nu tala sä mycket för skolans bästa och religionens vård komma alt af misstag förhålla sig såsom den, hvilken af kärlek lill sitt barn, klämmer ihjäl det i st. för alt blott omfamna det.
Jag anhåller att få besvara den siste värde talaren.
Jag kan icke förstå, att någon person blir prest endast för att undfå en folkskolelärare-befattning, och icke eller tror jag att, om prester tillåtas att vara skollärare, deras inkomster blifva så särdeles öfverdrifna, hvarigenom presterskapet kun - Den 12 Juli. 39 de komma i fara, att öfverhopas med dylika skollärare.
Sådant skulle möjligen inträffa, om dessa lärare-befattningar åtföljdes af ökad tjenstårsberäkning, men då så icke är förhållandet, synes det mig föga troligt, alt presterskapct bar i den vägen något alt befara.
Det man nu önskar, är endast, att, der sådant lämpligen kan ske, prester jemväl få innehafva skollärare-befattningar.
Kyrkans skiljande från skolan har länge varit en allmän och, som mig synes, ganska rättvis önskan.
För min del vill jag, så mycket som möjligt, dertill bidraga, helst som jag är fullkomligt öfvertygad derom, alt det nuvar. stadgandet skall alstra odugliga prester och odugliga skollärare, och jag anhåller derföre om bifall till betänk.
Jag skall icke återupprepa, hvad jag förut yttrat, men kan omöjligen, i anledn. af Hr von Troils sednaste anförande, underlåta att förklara, att jag ingalunda önskar kyrkans och skolans skiljande frän hvarandra, utan tverlom är af den fasta öfvertygelse, att ett samband emellan dem fortfarande bör finnas, dock med vilkor, alt detta samband må vara sålunda organiseradt, att det icke förstörer både den ena och den andra, till men för begge deras framtida välfärd.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:s i detta mom. afgifna förslag, ropades starka nej, blandade med ja; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma förslag, samt då denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna, alt härvid ja öfverrösta! nej.
Upplästes till justering och godkändes följande votertspropos.
Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s tillstyrkande i 2 mom. af punkten D, betänk. N:o 96, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, varder berörde tillstyrkande af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 6.
Jag hemställer huruvida det är lämpligt, att, när R. o. Ad. för närvar, utgöras endast af 12 ledamöter och klockan redan är öfver 3, öfverläggningen forlsätles.
Ehuru jag måste medgifva, att Ståndet nu är ganska fåtaligt församladt, anhåller jag likväl att R. o.
Ad. mätte fortsätta öfverläggningen till dess att betänk, blifvit genomgånget.
Vi hafva dels pratat och dels voterat bort en hel för - 40 Den 12 Juli. middag, utan att hinna till slut med detta betänk., och då flera vigtiga mål återstå på listan, önskar jag, att öfverläggningen icke må slutas förr än hela betänk, blifvit afgjordt.
Då bland de återstående punkterue i betänk, flere äro af synnerlig vigt, och liden nu långt framskridit, förenar jag mig uti Hr von Hartmansdorffs framställning.
Hvad åter angår Hr von Troils yttrande, att vi nemi. skulle hafva ”pratat och voterat bort” förmiddagen, så fårjag erkänna att jag med verklig förundran förnummit ett sådant yttrandes afgifvande bland oss.
Jag har trott det utgöra en pligt att försvara och söka befrämja hvad man anser vara rätt och gagneligt; likasom jag icke heller tvekat att begagna den lagliga utvägen att, genom votering, i tvifvelakliga fall, anlita det sätt till utrönande af Ståndets tanka, som är af Riksd.ordn. medgifven.
Så mycket mera var en sådan förebråelse oväntad att afhöras från en ledamots sida, sedan han sjelf tagit del i öfverläggningen, och alltså lika med de andre, som sig öfver ämnena yttrat, mätte vara medvetande deraf, att man yttrar sig, ej för att onödigtvis förhala tiden, utan för att göra sin, i bästa afsigt och efter noggrannt öfvervägande fattade mening efter förmåga gällande; hvilket icke borde billigtvis läggas någon lill last eller honom offentligen såsom fel förevitas.
Häruti instämde Gr. Sparre.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på det tiden måtte i möjligaste måtto blifva begagnad, ansåge lämpligt, att betänk, genomginges lills någon punkt förekomme, hvaremot, någon ledamot ville göra anmärkn., och pröfningen af återstående delen af betänk, i sådant fall uppsköles till nästa plenum, men, derest ingen ytterligare anmärkn. blefve gjord, nu finge fulländas.
Ropades ja. 3:dje momentet.
Efter af Hr Gr. o. Landtm, meddelad upplysning altsamtliga de öfriga RiksSttn bifallit delta morn., blef detsamma jemväl af R. o. Ad. bifallet.
Sedan härefter 4:de mom. blifvit uppläst, anmälde sig Gr.
Lagerbjelke till afgifvande af anmärkn. deremot, hvarpå äfven Frih.
Cederström anmälde sig till besvarande af den anmärkn.
Lagerbjelke förmält sig vilja framställa.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han i anledn. häraf och ehuru haus mening varit, att den som hade någon anmärkn. att göra, skulle dertill anmäla sig före föredragningen af den punkt, hvarpå anmärkmn hade afseende, finge hemställa om R. o. Ad. behagade till nästa plenum uppskjuta pröfningen af återstående delen af Allm. Desv.- o. Ekon.(Itsk:s betänk.
Den 12 Juli. 41 Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåtm, nemi. från Constitutions-Utskottet:
N:o 23, med förslag till ändringar och tillägg uti 11 mom.
1 § Tryckfrihets-förordnm, rör:de allemnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker; N:o 24, i anledn. af BondeSt:s återremiss å mern.
N:o 16, rör:de åtskilliga Bevilln.Utsk:s åligganden och å mom. lN:o 18, ang:de sammansatta Utsk.; N:o 25, med utlåt, i anledn. af återremisserne å mern.
N:o 19, angale tiden för motioners afgifvande; N:o 26, i anledn. af 3:ne Stånds återremiss å mern.
N:o 17, Stats-U tskottet: N:o 238, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 194, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål tillhörande civil-departementets handläggning; Bevilln.-Utskottet:
N:o 23, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de tullbevillningen; Banko-Utskottet:
N:o 67, i anledn. af Hofkirnrgen G.
Herberts ansökning om eftergift af öfveränta å ett af källarmästaren A. O. Nicodemi i bankodiskonten upptaget lån; N:o 68, ang:de förrättad revission af bankodiskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1847; N:o 69, med hemställan att en gratifikation måtte få utanordnas till vaktmästarne vid bankodiskontverket; samt N:o 70, angale en verkställd omröstning. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. J till 4 e. m.
Thorstlagen den 13 Juli 1848.
Justerades pleni-prot. för d. 14 sisth Juni e. m. samt d. 15 i samma månad. 42 Den 13 Jul i.
Fortsattes pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 96, i anledn. af väckte frågor om förändrad reglering af presterskapets löningssätt, om prestboställenas utarrenderande, om delning af de större pastoraten, om indragning af åtskilliga ecclesiastika beställningar, om upphörande af förhöjd årsberäkning, om förändrade bestämmelser i afseende på adjunkters missivering och lönevilkor, om klockares och kyrkovaktares löner m. fl. sammanhang härmed ägande ämnen.
D, om upphörande af rättighet för prestman, att till folkskolelarare hädanefter varda antagne, äfvensom om indragning af vissa ecclesiastika beställningar.
4:de momentet.