Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Antager man att ett bränneri, som har en panna af 90 kannors rymd, kan tillverka 2000 kannor om dygnet, så mäste, i fall jag belägger tillverkningen med en additionell skatt af 24 sk. på kannan, och om jag beräknar att tillverkaren icke skall komma att såsom vinst erhålla hela den skatt (jag går så långt, att han blott får hälften deraf), denna vinst likväl komme att belöpa sig till 26,000 R:dr rgds; och små-pannorna skola äfvenledes af samma skäl och i proportion härefter skörda en betydlig vinst.
Vi hafva f. u. ökade spanmålspriser, icke allenast inom landet, utan äfven utom detsamma.
De utländska förhållanderna hafva förvecklat sig så, alt krig deraf blifvit följden.
Få vi behålla den lyckliga ställning, hvaruti vi nu befinna oss, så är det mer än troligt, alt vi, under det de hamnar i Svarta hafvet och Östersjön, som förut lemnat spaumål, äro bloekerade, skola kunna få sälja vår spanmål lill utländningen och således i utbyte mot densamma få silfver i st. för bränvin.
Och jag frågar eder, mina Hrr, om icke ^etta vöre vida fördelaktigare, än att vi egde ofantliga bränvinslager, af hvilka landet icke skulle erhålla den ringaste vinst.
Ett annat skäl, som talar för den af Utsk. föreslagna åtgärden, är det, att om icke från R.
St:rs sida något steg tages att inskränka brän v i n sbränn i n gen under innevande år, så skulle K.
M. icke ega någon anledn. att bifalla Utsk:s förslag ang:de bränvinsbränning under vintermånaderna 1855, äfven om skörden blifver god oell landet derigenom får stora förråd af säd och potatis.
Detta har varit ett af hufvudskälen, hvarföre Utsk. velat tillstyrka R.
St:r att lill K.
M. ingå med en underd. skrifvelse af förevarrde innehåll.
Jag har nämnt, att jag inom Utsk. talat emot denna åtgärd, dels af det skäl, att jag icke ansåg det rätt, att till K.
M. ingå med en skrifvelse, byggd på en grund, som icke finnes till; dels ock derföre, att jag anser hvarje sådan inblandning af R.
St:r obehörig i ämnen, der det är K. 51. öppet att ensam besluta, allt eftersom omständigheterna föranleda.
Ty K.
M. är, genom sina rådgifvare och genom tillgången på uplysningar från alla håll, ändock bäst i tillfälle att kunna bedöma dessa omständigheter.
Då således, såsom jag nyss hade äran nämna, detta förslag är bygdt på en grund, som icke finnes till, så anhåller jag vördsamt om Betänkrs återremitterande.
Vi se af Utsk;s ifrågavande Betänk., att redan inom motions-tidens slut, voro till Utsk. inkomne flera motioner, som föreslå detsamma, som Utsk. nu hemställer.
Det "
D|en 1 Maj. förefaller mig således gifvet, att, då Serskilda Utsk. icke förrän nu inkommit med ifrågavande Betänk., har dess mening varit att upskjuta behandlingen af nämnde motioner, lill dess lagen om bränvinstillverkning blifvit af Ulsk. utarbetad och lill R.
St:rs ompröfvande aflemnad: ty Utsk. bar förklarat, att det ansåg dessa tvenne frågor stå i ett omedelbart sammanhang med hvarandra.
Det är också gifvet, om man tänker närmare på saken, alt, i fall R.
St:r bifalla en sådan lag alt från och med nästa år varda gällande, det förslag som Utsk. nu afgifvit äfven bör, efter min öfvertygelse, bifallas. Då R. o. Ad. i allmänhet gillat icke allenast de grundsatser, som voro uttalade i Serskilda Utsk:s Betänk.
JM 8, utan äfven de serskilda hufvudbestämmelser i vissa punkter af lillverkningslagen, som Utsk. der föreslår, så kan jag för min del icke deraf draga annan slutsats, än att då nu förevar:de Betänk. redan då låg på Ståndets bord och en hvar lätt kunde deraf taga kännedom, så borde man också med sig sjelf hafva kunnat afgöra, huruvida man ville bifalla detsamma, eller icke, emedan, såsom jag förut sagt, det icke lärer undgått någon att dessa 2 frågor stodo i omedelbart sammanhang med hvarandra.
Då jag med mig sjelf öfverlagt, hvad jag skulle för min del vilja bifalla i afseende på lagstiftningen för framtida bränvinsbränning, så bar jag ansett det vara nödvändigt, att i denna fråga, mer än i någon annan, nedtysta de considerationer, som naturligtvis framstå från olika intressens sida.
Vi vela att i denna fråga, framför andra, de enskilda intressena äro diametralt stridande mot hvarandra, och man skall, enl. min tanke, icke kunna komma lill något resultat med sig sjelf, så framt man icke betraktar saken från synpunkten af det helas, Statens och landets allmänna intresse.
Jag bar funnit det vara svårt att skilja mig från inflytelsen af de enskilda intressena, ehuru jag visserligen för egen del i detta afseende icke har något sådant.
Hvad nu beträffar denna serskilda fråga, ang:de brånvinsbränuingens inställande i höst, så är det klart, att, om bränvin får under återstående delen af året tillverkas mot nu gällande skatt, så skall bränvinsbrännaren anstränga hela sin förmåga för att kunna åstadkomma så mycket bränvin, som tiden lilfåter och så länge man får tillverka det skattefrilt; ty lian vore derigenom säker om att i och med detsamma vinna så mycket, som skillnaden emellan den gamla och den blifvande skatten, emedan varans pris skulle stiga i samma proportion.
Men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att det icke egentligen är bränvinstillgången, som man hufvudsakligen bör här afse.
Det är gifvet att en ofantlig qvantitet bränvin kommer att öfversvämma landet; men det är icke detta, som jag anser vara hufvudsaken; utan jag föreställer mig att då hvar och en anstränger sig så myckel som möjligt med bränvinsbränning, skulle, om vi få en medelmåttig skörd detta år, det komma att inträffa, att de bästa sädesslagen blifva, så att säga, bortsopade ur landet.
Och om derjemte, efter all anledn., spanmåls-importen för innevar:de och möjligen äfven för nästa år, 24 Den 1 Maj. blir förhindrad genom de politiska förhållanderna, så tillstår jag, att jag endast af detta skäl skulle önska bifall till Utsk:s förslag.
Det är icke blott mängden af smärre brännerier, hvilka komma att sättas i gång nästa höst, som är vådligt; utan jagtager för gifvet att hvar och en som ämnar inrätta stora ångbrännerier, med en afverkningsförmåga af 1000 kannor på dygnet, skall anlägga dem detta år för att kunna bränna under Nov. och Dec. månader, emedan vinsten på denna bränvins-fabrikation skall betäcka deras anläggningskostnad.
De skola icke försumma detta tillfälle, alldenstund de veta, att om de gå miste om denna vinst, så blir deras anläggningskostnad för nästa år betydligt större.
Raabs förslag, som skall vara ett medelvägs-förslag, så vill jag instämma i den af Hr von Hartmansdorff afgifna reservation, hvilken innehåller, att bäst vore, om bränvinstillverkningen finge fortfara med den skatt, som för framtiden skall blifva gällande.
Men jag har ett skäl att invända, såväl emot detta förslag, som mot Frih. Raabs, och detta skäl tror jag icke att man kan vederlägga.
Det är nemi., att om alla de 670 ångbrännerier, som finnas, skola få fortfara att bränna, sä är det naturligt att de äfven skola begagna sig af denna rättighet.
Om man då ålägger dem en skatt af 16 sk. b;ko kannan, mäste kontrollanter redan i höst anskaffas, och svårigheten härutinnan är redan genom föreg:de discussion så tillräckligt ådagalagd, att jag icke vidare behöfver yttra mig derom.
Hvad åter beträffar de många smärre brännerierna, så är det gifvet, att man skall för dem bestämma skatten efter afverkningsförmågan; men att bestämma denna afverkningsförmåga enl. den tariff Frih. Raab upställt, anser jag icke rättvist, emedan jag icke tror att den är så stor.
Jag liar velat visa, i hvilka svårigheter man skulle invecklas, om man bifölle del förslag, sorn antingen Hr von Hartmansdorff eller Frih. Raab framställt.
Ofvergår jag till betraktande af de olägenheter, sorn skulle upkomma genom att bifalla Utsk:s förslag, så kan jag egentligen icke finna någon annan olägenhet deraf, än den, att man skulle betaga alla deni, som hittills ega rätt att bränna med viss redskap, men icke ämna förändra den efter den nya författningens föreskrifter, denna rättighet.
Utsk. har föreslagit, att K.
M. måtte tillåta bränvinsbränningen, alt, såsom ersättning för Nov. och Dec. månader detta ‘•år, i st. få ega rum tvenne månader nästa år.
Jag föreställer mig, att K. M. i sådant fall skall finna skäligt, att meddela så beskaffade föreskrifter, att de genom förbudet upkommande olägenheterna och det deraf härflutna missnöjet i betydlig mån skola mildras.
Men vi hafva sett af det nyligen afgjorda lagförslaget, att det varit omöjligt, såvida man ville se på landet i sin helhet, att undvika att såra enskilda intressen.
Detta har varit omöjligt, och jag anser det omöjligt, i alla större lagstiftnings-frågor.
Men det intresse, som i denna fråga rör jordbrukaren, anser jag, Den 1 Maj. 25 för min del, långt obetydligare, än i flera andra frågor, som här blifvit afgjorda.
På alla dessa skäl får jag tillstyrka bifall till Utsk:s förslag.
Stjernstedt, Joli. Wilhelm:
Innan jag yttrar mig i sjelfva hufvudfrågan, får jag göra en anmärkn. mot ett skäl, sorn blifvit anfördt mot Ulsk:s ifrågavande Betänk.
Frih. af Ugglas har nemi. sagt, och deruti har äfven Hr Braunerhjelm instämt, att frågan var, för tidigt väckt.
Jag tror icke att så förhåller sig; ty denna fråga står, enl.
Utsk:s åsigt, i så nära sammanhang med frågan örn bränvinsbränningens reglerande i allmänhet, att Utsk. ansåg sig böra framlägga detta Betänk., innan Betänk.
JV2 8 var afgjordt.
Ett serskildt! skäl härtill framdrogs inom Utsk., nemi. att landtmannen borde i tid få veta, huruvida lian bör sätta potatis till så stor qvantitet som han eljest skulle göra, i fall bräuvinsbränningen tillätes, eller om han bör minska denna qvantitet.
Att landtbrukaren således i tid borde göras upmärksam på ett förhållande, hvaraf en vigtig del af hans hushållning står i fullkomligt beroende, var för Utsk. det mest talande skäl, att frågan borde hos B.
St:r väckas så tidigt sora möjligt, för att hos dem blifva afgjord.
Åkerhjelm har sagt, att några sådana serskilda omständigheter ännu icke inträffat, som kunna föranleda bränvinsbränningens inställande i höst.
En annan talare har yttrat att det endast vore missvext, sorn kunde gifva K.
M. anledn. till en dylik åtgärd; sådant står väl icke uttryckligen angifvet i författningen, men jag vill likväl medgifva, att så möjligen kan vara meningen.
I alla fall, då denna mening icke är bestämdt uttalad, tror jag att Ständerna, i och för det syftemål, som här är i fråga, kunna ega skäl, att till K.
M. ingå med en framställning om vidtagande af lämpliga åtgärder med anledn. af den förändrade bränvins-författningen.
Denna är nemi. af så genomgripande natur, i jemförelse med andra författningar, att jag tror, att man måste rätta förhållanderne derefter.
Här är icke fråga om att de, som ega rätt att utöfva ifrågavande handtering, skola förlora denna rätt, utan frågan är blott alt inskränka tiden för utöfningen.
Alla, som nu hafva rättighet att bränna, få göra det utan afseende på redskapen och flere talare hafva visat, att en förändring af dem icke är förenad med så serdeles stora kostnader.
Deremot är det många, som hittills icke haft en dylik rättighet, men som komma att få den, ehuru de måste begagna en viss slags redskap, och detta bör väl icke vara något skäl för att icke vidtaga den föreslagna åtgärden.
Man säger, att den ersättning, som lemnäs derigenom att bränvins-tillverkarne få bränna under vintermånaderne, icke vore något remedium, som lindrar olägenheterne af att icke få bränna i höst.
Utgår man från den vanliga synpunkten, att bränvinsbränningen varit ett medel för jordbruket till jordens och ladugårdarnes uppehållande, så kan det väl medgifvas, att det icke utgör någon ersättning att få bränna under dessa månader, i st.
Den 1 Maj. f» två månader af hösten, i synnerhet då här blott är fråga om potatis, som kan vara skämd.
Men ladugärdarne höra rättas derefter.
Vidare säger man att missnöjet skulle ökas, och att det redan är stort nog till följd af den författning, som af tre Stånd blifvit antagen.
Detta missnöje känner jag icke, hvaremot jag liar all anledn. alt tro, att belåtenheten med ifrågavande författning är ganska allmän.
Jag har nemi. rest i åtskilliga riktningar inom Sverige, äfven under sisth år, och nästan öfverallt har jag hört önskningar, att bränvisfloden mätte minskas och att någon genomgripande åtgärd måtte i detta afseende vidtagas.
Naturligtvis är missnöjet stort hos många, som förlora en rättighet eller tro sig förlora den derigenom, att de icke kunna sätta sig in i de nya förhållanderna och dymedelst erhålla lika stor vinst på sin näring, som förut.
Men dessa personer utgöra en ganska ringa del af Svenska folket.
Jag tror för öfrigt icke, att BondeSt. är så missnöjdt, som man förmodar, med lista § i den nya författningen.
Och den föreskrift denna § innehåller, är ju det enda, som egentligen något mäktigare ingriper i BondeSl:s, eller jordbrukets intressen i allmänhet.
Här har äfven blifvit sagdt, att endast några börs-spekulanter skulle skörda vinsten af bränvinsbränningens inställande under hösten, och att man bör göra afseende på den betydliga förhöjningen i skatten.
Jag, för min del, gör icke afseende på någondera delen; ty lika så litet som jag missunnar börsspekulanterne alt upköpa bränvin i huru stora qvantiteter som helst, lika litet anser jag, att man bör vidtaga åtgärder, som störande ingripa i de enskildes förhållanden.
Raab har talat om den stora myckenhet bränvin, som i höst skulle komma alt, så godt som skattefritt, tillverkas.
Lika med den ädle Frihm tror jag, att ofantliga qvantiteter skola i höst kunna tillverkas, och jag upskattar den vinst, som bränvinstillverkaren härigenom skulle skörda, till vida högre belopp än Frihm; ty denna vinst ökas ju i förhållande lill verkens storlek.
Posse har sagt, alt den minskning i bränvinsbränningen, som i höst skulle inträffa, skulle komma att ersättas nästa vår.
Denna förmodan tror jag icke ega någon giltig grund, om man närmare öfverväger saken.
Ingen af de talare, som här upträdt i motsatt syftning mot mig, har gifvit Utsk. så mycket besvär som Hr Carleson.
Han har sagt, att Utsk. genom sitt Betänk.
J\s 9 satt kronan på verket; men nu sedan R.
St:r, eller rättare sagdt, tre Stånd bifallit Utsk:s Betänk.
JV& 8 i alla sina väsendtligaste delar, så kan det omöjligen vara Hr Carlesons mening att säga, alt den nu föreslagna åtgärden var att sätta kronan på verket.
Har åter hans yttrande blott varit en ironi, så bör man väl hafva så mycket förtroende för flere 100 personers medborgerlighet, att bränvinsbrännarnes undergång' icke varit af dem afsedd.
Jag tror Deni Maj. 27 att detta är en insinuation, som hvarken hör drabba Ulsk. eller It.
St:r. Gr. von Platen har yttrat, att man borde inskränka bränvinstillverkningen till en månad af hösten.
Jag ber att få påminna Ilr Grin derom, att då delta ärende förevar inom Utsk., inlemnade Hr Grin ett skriftligt förslag, deruti hemställdes, att Utsk. skulle föreslå R:
Stir, att till K.
M. ingå med en underd. förklaring af följande innehåll i ”att om K.
M. finnér för godt att inställa bränvinsbränningen etc.”
Detta förslag är likväl detsamma som Utsk. framställt, ehuru Utsk. gjort det i mycket bestämdare former.
Utsk. vill ät K.
M. öfverlemna, att, såframt K.
M. icke skulle finna vigliga omständigheter innebära hinder derför, medgifva bränvinstillverkningen under högst tvä månader af den tid år 1855, under hvilken dylik tillverkning eljest ej blefve tillåten, och under de vilkor, den nya författningen i öfrigt föreskrifver.
Gr. von Plåtens förslag skulle deremot Ständerna i deras skrifvelse till K.
M. icke yttra någon annan bestämd åsigt, än den, att det icke från R.
Stirs sida läge något hinder i vägen, att inställa bränvinsbränningen under höstmånaderna.
Stil- hafva sökt, så vidt de kunnat genom tre Stånds beslut, gå K.
Mis afsigter till mötes och söka åstadkomma minskning så väl i tillverkningen, som i konsumtionen af bränvin.
De hafva trott sig lättast upnå detta mål genom en lagstiftning, som efter all anledn. skall komma att göra bränvinet dyrare än hittills.
Detta anser jag vara det vigtigaste i denna fråga; allt annat sätter jag långt derinunder.
Jag torde icke behöfva erinra R. o. Ad. derom, att i denna omständighet ligger den moraliska sidan af frågan, och denna bör i främsta rummet afses.
Man har sett att i Norrige brändes ofanlligt mycket mera, straxt innan den förhöjda skatten infördes.
Om nu bränvinstillverkningen skulle tillåtas under instundande höst, så komma icke allenast fabrikerna att så mycket som möjligt forcera sin tillverkning, (och detta är väl icke så skadligt) utan en mängd sraåbrännerier komma sannolikt att å nyo uptagas.
Ty det är väl icke tänkbart, att om de tro sig kunna vinna 12 sk. pr kanna, de skola afhålla sig från att bränna; och dessa småbrännerier, som sålunda komma att upstå, skola sedermera icke så hastigt försvinna.
Detta skulle verka ofördelaktigt icke blott derföre, att bränvin skulle komma att i större myckenhet konsumeras under denna blomningstid, än under den föregide, utan äfven derigenom att det blefve småbrännerierna, som komme att florera; och det är ju motsatsen härtill, som man just nu önskar tillvägabringa.
Derigenom, att dessa småbrännerier i mängd upstå, blir det äfven mycket svårare att förekomma lönnbränning, emedan ju flere små brännerier som upstå, desto större blefve antalet af dem, som skulle inlösas, och desto svårare blefve det att hålla reda på alla dessa småningom upkommande brännerier.
Visserligen äro många olägenheter förknippade med Utskis förslag i förevaride Betänk.
Men jag tror att dessa olägenheter 28 Den 1 Maj. upvägas af fördelarne, att ett annat år slippa en undan lags-lagstiftning, sorn alltid i mer eller mindre mån är menlig för näringarna; och af två onda ting väljer man naturligtvis det minst enda.
Jag, för min del, tycker åtminstone att i Utsk:s förslag ligger ojemförligt mycket mindre oudt, än det, som skulle upkomma genom bränvinsbränningens fortfarande bedrifvande nästa höst.
Raabs förslag kan jag icke understödja, emedan det blir svårt att erhålla kontrollörer, ifall skatten höjes.
Slutligen anhåller jag, att R. o. Ad. behagade antingen bifalla eller också afslå detta Betänk.
För min del önskar jag naturligtvis helst bifall; men en återremiss tror jag deremot vara minst lämplig, emedan den fråga, som här är under öfverläggning, icke är af den beskaffenhet, att den behöfver utredas.
Jag tror således att det Höglofl.
Ståndet genast kan fatta sitt beslut, och, såsom jag förut haft äran nämna, yrkar jag bifall.
Den, som med upmärksamhet genomläser de skäl Utsk. anfört för det förslag, som i det nu föredragna Betänk, är framställdt, skall utan svårighet finna huruledes dessa skäl innefatta en fortgående bevisning derom, att det sätt, hvarpå Utsk. föreslår öfvergången från ett system för bränvinsbränningen till ett annat, kommer att på det hela hafva ett högst menligt inflytande, och att således Utsk. måhända handlat klokast, om det i nära öfverensstämmelse med K. M:s Nåd.
Propos. föreslagit en öfvergång, hvilken så litet som möjligt ingripit i de närvande förhållanderne, men likväl åstadkommit minskning i bränvins-tillverkningén.
Jag är öfvertygad, att Utsk. då icke hehöft framkomma med det Betänk., som nu är under öfverläggning; men när man hastigt velat förekomma en olägenhet, har man råkat in uti en annan, derigenom att man för den tid, som nu gällande lagstiftning omfattar, söker ingripa i de enskildes rätt och sålunda rubba förhållanden, de der lika länge med denna lagstiftning böra få ega bestånd; ty så vill och så befaller den allmänna rättsgrunden.
Man har sagt, att om bränvinsbränningen får under nu gällande lag fortfara under de två månader af detta år, hvarunder densamma är tillåten, så skulle en alldeles oerhörd bränvinstillverkning komma att ega rum.
Men låt äfven så vara, jag tror likväl icke, om man betraktar förhållandet närmare, att denna öfverdrifua tillverkning är så farlig, som man föreställer sig; ty då hvar och en egare af bränneri känner att med det kommande året bränvins-tillverkningen blifver belagd med en skatt af 16 sk. b:ko pr kanna och att således det bränvin, som under 1855 och följande åren tillverkas, icke kan försäljas med mindre än att en förhöjning i priset af 16 sk. på kannan eger rum, så kan man taga för afgjordt, alt allt det bränvin, som hunnit tillverkas vid innevande års slut eller som då här i riket finnes att tillgå, icke skall liallas i lägre pris äp om den nya beskattningen redan varit införd, så att varan ingalunda blir lät - Den 1
Maj 29 tare åtkomlig derföre att den icke dragit den högre tillverkningsafgiften, hvaraf följer att af den ökade tillgång på bränvin, som kan npstå genom tillverkningen deraf under de 2:ne sista månaderne af delta år, någon tillökning i bränvinssupandet alldeles icke är att befara.
Mig synes alltså som en slags afundsjuka öfver den stora vinst, som komme att tillflyta bränvins-tillverkarne, i fall det tillätes dem att i höst utöfva denna sin näring, egentligen skulle ligga tili grund för den undantagslag, som man nu vill införa.
Jag tror likväl att ett sådant motiv lika litet nu som någonsin bör komma i beräkning.
Bränvinshandeln bar redan, som man vet, i många år utgjort elt slags börsspel.
Den föreslagna åtgärden är ingalunda egnad att förekomma detta spel, utan snarare att, för den närmaste framtiden i högst väsendtlig mån befordra detsamma.
Man har vidare sagt, att bränvins-tillverkningen för detta år skulle blifva så stor, att Statsinkomsten för det kommande året genom den då i stället minskade tillverkningen skulle komma att i betydlig mån förminskas.
Detta är visserligen en möjlighet.
Men man synes härvid ej ihågkomma, det K.
M. eger rätt alt inställa tillverkningen, när vigtiga omständigheter sådant föranleda, hvarigenom man aldrig kan med någon slags visshet beräkna att skatten för denna näringsgren skall inflyta; ty om den äfven i Statsbudgeten uptages till ett visst belopp, så kunna likväl sådana omständigheter inträffa, att hela detta belopp alldeles försvinner.
Följaktligen bör det anförda skälet icke tilläggas någon upmärksamhet, för att derigenom bereda bifall till Betänk.
Man har äfven sagt, att de i våra bränvins-författningar, så väl gamla som nya, omtalade ”vigtiga omständigheter” skulle här kunna anföras sorn skäl för bränvinsbränningens inställande under detta årets 2:ne sista månader.
Men hvar och en, som något reflekterar öfver meningen med dessa ord, hör ovägerligen medgifva, att de endast förutsätta sådana förhållanden, hvarigenom, medelst bränvins-tillverkningen, en så betydlig del af den i landet producerade säd skulle medtagas, att återstoden ej blefve tillräcklig för folkets lefnadsbehof.
Annu vet man likväl icke, efter sorn vi ännu lefva i April månad efter gamla stilen, huruvida årsvexten kan blifva sådan, att deraf möjligen en inställelse af bränvins-tillverkningen är af nödvändigheten påkallad.
Inträffar detta, betviflar jag ingalunda att K.
M. skall begagna
Sin höga rätt -att anbefalla en sådan inställelse, och då ligger ju i denna rättighet hos Konungen den garanti, som bör finnas mot den öfverdrifna tillverkning af bränvin, som Utsk. befarat.
Det är visserligen sant att närvar:de politiska förhållanden gifva anledn. till den förmodan, att icke serdeles mycket spanmål kan under den närmaste framtiden vara att påräkna till införsel från de hamnar, der förut ganska betydliga qvantiteter varit påräknade; men jag hemställer till det Högloft.
Ståndet, huruvida häruti kan .ligga något skäl att bifalla den ifrågavar:de undantagslagen.
Ännu äro icke de ..omständigheter för handen, 30 Den 1 Maj. på hvilka Hr Braunerhjelm fästat upmärksamhelen.
Inträffa de, och deraf blir en oundviklig följd att inställa bränvinsbränningen för att såmedelst för Svenska folket bibehålla de födoämnen, som till dess uppehälle hemtas från jorden, så är jag fullkomligt öfvertygad derom, att K.
M. icke skall underlåta, att om en sådan inställelse i Nåder förordna.
Således, från hvilken sida man än betraktar saken, finnes, enl. min tanke, ingen giltig anledn. att göra något undantag i den nu gällande författningen, blott derföre, att man vill stifta en ny lag för den kommande tiden.
Jag anhåller alltså för min del vördsamt om afslag å ifrågavande Betänk.