Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Exped.Utskts härvarande ledamöter sjelfve, genom deras skiljaktighet sins emellan, bragt å bane en fråga, som sannerligen synes innefatta omdömet om deras särskildta arbetens stilistiska värde, så böra de ej misstycka, 0111 detta framkallade omdöme ej blir dem behagligt.
För min del måste jag bekänna, att jag, hela riksdagen igenom, funnit Exped.Utskts betänkta vara temmeligen ömkeliga i stilistiskt afseende.
Jag förenar mig med Frih, Cederström, och begär — efter ingendera meningen är särdeles antaglig — bifall på Utskts betänk., egentligen på den grund, att jag icke kan förena mig med Frih.
Rehbinder derutinnan, att det ej skulle vara R.
St. tillständigt alt hos K. M. anhålla, alt den författning, som är gifven för provinsen, må utsträckas äfven till Slockholm.
Utsk. ej må tillåta sig att framkomma med andra motiver än dem, som synas i ett eller annat of R.
Sits beslut, ty Exped.Kisk. har ingen rättighet att besluta för R.
St., det har blott rättighet att skrifva ned, att i en expedition uppsätta R.
Jag förmodar således, att Utsk. hemtat ur något R.
Stts beslut följande frast ”hvarigenom hos K. M. anhålles, att den författning, som är ang:de theararne utgifven för provinserna, äfven måtte få gälla i Stockholm. ” Jag finner det ej allenast vara tillständigt att begära detta, utan jag förenar mig äfven i denna önskan, emedan jag finner mycket obilligt, alt den K. theatern skall hafva ett monopolium, ty man må kalla det hvad man vill, så blir det till sin natur likväl ett monopolium, när ingen annan får stiga upp, för att vid sidan af denna theater inrätta en dylik.
För mig är detta ganska besynnerligt.
Jag minnes - Den 31 Mars. nes mycket val, när i Stockholm 4 theatrar- funnos på en och samma gång, af hvilka tvänne gåfvo speklakler hvarje dag, och hade likväl alltid fullt hus.
Alt nu föreskrifva, att ej mer än en enda skall finnas, kan jag ej anse billigt, och i alla fall äro R.
St. berättigade att vidhålla sin önskan, K.
M. förbehållet att derå göra det afseende, som
Då Hr Liljenstolpe frångått det åberopande af 6o §:n Reg:F:n, som förelinnes i hans förslag, så förenar jag mig i öfrigt helt och hållet med honom, enär detsamma verkligen i hufvudsaken öfverensslämmer med det af mig afgifna.
Boye har behagat yttra, alt Exped.Utsk:s förmåga i stilistiskt afseende är högst ömkelig, men derjemte, att Exped.Utsk. endast får nedskrifva hvad de andra Utsk:n hafva skrifvit.
Mig synes detta vara en inconseqvens, ty då Exped.
Utsk. måste nedskrifva hvad som är skrifve! förut, så är det gifvet att Ulsk. måste komma att skrifva ömkligt, och detta har ofta varit fallet, just derföre, att många ledamöter, både här och i andra Stånd, yrkat ett sådant arbetssätt.
Jag har aldrig varit för det der nedskrifvandet, ulan jag har velat att Exped.Utsk. skulle äga rättighet att taga ur de andra Utsk:ns betänk:n hvad sorn kunde finnas lämpligt, ty annars behöfdes ej något Exped.Utsk., utan endast en secreterare för beslutens nedskiifvande.
Boye har dessutom misstagit sig, då han yttrat alt jag sagt, att det ej skulle vara R.
St. tillständigt att hos K. M. anhålla, att den författning, sorn är gifven för provinserna, äfven måtte utsträckas till Stockholm, så att enskilda theatrar äfven der skulle få anläggas.
Boye tagit notis om mitt förslag, så hade lian ej yttrat sig så, och till förekommande af ali tvetydighet om min mening i detta afseende, tror jag mig endast behöfva anföra, alt jag ej ansett R.
St. böra motivera sin anhållan hos K. M. i detta ämne; ty det är gifvet och klart, att när K.
M. har utfärdat en sådan författning för hela Riket i öfrigt, så be höfves ej någon motivering för denna R.
Sits anhållan om utsträckning äfven lill Stockholm af tillåtelsen att inrätta enskilda theatrar.
Jag anhåller om propos. på bifall till Hr Liljenstolpes förslag, med den förändring han deruti nu gjort, nemi. uteslutande af del införda åberopandet af 6o §:n Reg.Ftn.
Boye hafva begått tvänne misstag i sitt yttrande.
Det ena är, att han inblandat sak i frågan om huruvida Exped U(sk:s skrifvelse är uppsatt i enlighet med R.
Sl:s redan fattade beslut.
Det andra består deruti, att han gjort tillmälen emot Exped. Utsk., hvilka varit oförljenta.
Mig veterligen har man 22 H. 71 562 Den 3i Mars. ej haft anledn. att emot detta Utsk. göra anmärkn:r af annan beskaffenhet, än att Utsk. måhända alltför noga följt de öfriga Utsktns ullåttn och derigenom koinmit att införa åtskilliga bevekelsegrunder och yttranden, hvilka R.
St. med skäl ansett böra uteslutas, emedan det ej anstår dem att till K.
M. framföra vissa betraktelser, som
Utskrn stundom tillåtit sig utom redactionerna af de beslut, som blifvit tillstyrkta och sedermera af R.
St. bifallna.
Det händer ock, alt motioner äro af den beskaffenhet, att de ej böra i den underd. skrifvelsen intagas och såmedelst till K M. framföras.
Meningen är blott, att skrifvelsen skall innehålla en framställning af R.
St:s syftemål, och af det beslut, som blifvit fattadt.
Sådant har Utsk. äfven vid de flesta tillfällen riktigt fullgjort, och då anmärka' blifvit anförda, hafva de merendels åsyftat uteslutning af något, som Utsktn onödigtvis anfört.
Hvad denna särskilda fråga beträffar, så instämmer jag med Gr.
Cronstedt deruti, att det förslag, som Hr Liljenstolpe afgifvit, är det riktigaste, emedan det är kortast och närmast på saken gående; citationen af 60 §:n Reg.Fm är i min tanke äfven riktig.
Jag hemställer således till Frih. Cederström, om, när man har flera förslag att välja på, det år skäl att då just taga det, som Frihrn sjelf förklarat vara det minst antagliga.
Jag anhåller fördenskull, att R. o. Ad. måtte antaga Hr Liljenstolpes förslag.
Till förekommande deraf, att den utomordentliga theatraliska representation, som nu uppföres, såsom jag tror för tredje eller fjerde gången, ej måtte komma att medföra ett alltför stort arbete för boktryckerierna, tager jag mig friheten hemställa, om icke Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. på Utskrs förslag, hvilket synes mig hafva största anledning för sig att kunna förena de olika meningarna.
Hamilton, Hugo, förenade sig med Frih. Sprengtporten.
Boye gjorde sin anmärkning emot den förändring, som af mig blifvit biträdd, nemligen om censur för enskilda theatrar.
Jag trodde, att Frih.
Rehbinder skulle till besvarande upptaga denna anmärkning, men när jag lätt eftersinna!1, finner jag att det är helt naturligt, alt Frihtn ej gjort det, emedan det ej är enligt med hans förslag.
Hvad i afseende på censuren finnes intaget uti så väl Utsk:s, som mitt förslag, liar inkommit på den grund, att Exped.Utskis majoritet äfvensom jag i min reservation helt och hållet har följt det beslut, som legat till grund för återremissen ifrån PresteSt.; ty det är just på den anledning, som återremiss hos PresteSt. blifvit yrkad.
Jag har föröfrigt intet vidare att tillägga, utan anhåller blott om bifall till mitt förslag, med den förän - Den 3i Mais. 563 ti lin", alt orden ”60 §:n Reg.F:n” må ulga, hvarom jag förut i min reservation raisonnementsvis anhållit.
Ad. behagade godkänna TJtsk:s förslag till underd. skrifvelse N:o 278.
Ilr Landtm, förklarade det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej.
Jag begärde ordet, när Hr Frill. o. Landtm, genom klubbslag befästade R. o. Ad:s beslut i denna fråga.
Det var egentligen för att göra mig förvissad, huruvida Hr Frih. o.
Landtm, ansåg R. o. Ad. hafva bifallit Utskts förslag eller icke.
Landtm, yttrade, att, såsom lian redan haft äran förklara, hade han funnit den sista proposm vara af R. o. Ad. bifallen.
Hr Liljenstolpe begärde votering.
Jag tilltror visserligen icke mig alt kunna öfvertala någon att afstå ifrån en fattad föresats, men då tiden är så dyrbar, och vi hafva ganska vigtiga mål på listan, så tager jag mig vördsamt friheten hemställa till den värda ledamoten, som bär begärt votering, om han icke behagade, af misskund för R. o. Ad. och för landets så dyrbara tid, förskona oss ifrån denna votering i en sak af så föga vigt.
Jag får vördsamt anhålla om elt svar på denna min hemställan.
Jag anhåller att få förena mig med Frih. HamiIton.
Ehuru jag ej i allo gillat den skrifvelse, som Exped.Utsk., rör:de detta mål, till R.
St. framställt, så tror jag likväl icke saken vara af så stor vigt, alt det vore skäl upptaga liden med en votering derom, helst som Utsk. gjort afseende på min önskan, alt i stället för 60 §:n Reg.Frn endast nyttja en allmän fras om grundlagens stadganden, hvilket jag anser vara den viglisaste och nödvändigaste förändringen uti förra förslaget.
Således får äfven jag uppmana Hr Liljenstolpe att afstå ifrån sin begäran om votering.
Oändligen gerna skulle jag vilja ingå på hvad Frilune Hamilton och Rehbinder begärt; men som jag tyckt mig finna att knappast någon förordat TJtsk:s förslag, förefaller det mig högst besynnerligt, om R. o. Ad. skulle, till följe af denna discussion, antaga Utsk:s förslag.
Jag kan således icke afstå ifrån den votering, som jag begärt, under tillkännagifvande af min stora förundran öfver det svar, som af Slåndet meddelats uppå den propos., Hr Frill, o. Landtm, behagat framställa.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition: - 564 Der. 3i Mars.
Den som godkänner Exped.Utsk:s förslag lill underd, skrifvelse N:0 278, voterar ia> den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anlager R. o. Ad. det förslag lill underd. skrifvelse, sora Hr Liljenstolpe i sin reservation framställt, med uteslutande derutur af orden: med åberopande af sista mora. uti Reg.F:ns 60 §.
Ja — 3l. Nej — 20, Hr Liljenstolpe:
Ehuru jag anser denna fråga i sig sjelf ej vara af särdeles mycken vigt, kan jag likväl icke underlåta att begära att få i prot. nedlägga min reservation mot det nu fattade beslutet, samt derjemte uttrycka min förundran deröfver, att R. o. Ad. kunnat stanna i ett beslut, så litet motsvarande den discussion, som föregått voteringen.
Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 3 och t5 dennes på bordet lagda utlåt.
N;o 435 litt. D., i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
N:o 354 litt. D. R. o. Ad. fann detta utlåt, böra punktvis pröfvas och att, då första punkten innehölle flera morn., hvarje af dessa mom. äfven särskildt föredragas. 1 punkten, mom. a).
Delta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. 1 punkten, mom. b).
Jag vidhåller allt hvad jag förut haft äran anföra, ang:de behofvet af den summa, StatsUtsk. här afstyrkt.
Men som det är mig bekant, att både Preste- och BorgareSt:n gillat Utsk:s betänk, i denna punkt, samt jag befarar, att det går lika illa i BondeSt, , och då, om sådant ej skulle inträffa, det likväl är fruktansvärdt, att, när saken kommer till förstärkt StatsUtsk., det oförstärkta Utsk:s mening varder gällande; så har jag nu blott velat erinra om denna min åsigt, utan att äska det R. o. Ad. skulle i detta fall skilja sig från de öfriga Stånden, emedan sådant, af de skäl jag nu anfört, ej skulle medföra någon påföljd.
Det må således bero på en kommande riksdag att erkänna det förevar, behofvet af embetsrum.
Om hushållsrum för landshöfdingen har jag deremot alldeles icke yttrat mig.
Mom. b) i 1 punkten blef af R. 0. Ad. bifgllet.
D c n 31 M a r s. 565 i punkten, morn. c).
Hr Printzensköld, Carl: Af Utsk:s ifrågavarande betänk, vill det synas, som Utsk. ej skulle hafva med den noggrannhet, som vederbort, tagit kännedom af de förhållanden, som med denna fråga äga gemenskap.
Utsk. hav nemi. antagit, all i den qvarvarande residensbyggnaden, skulle finnas tillräckliga localer för inrymmande af de särskildta departementer, hvaraf residenset består.
Hvar och en, som tagit närmare kännedom af förhållandet, måste likväl medgifva, att Utsk-.s förslag alldeles icke låter sig verkställa.
Jag har visserligen icke varit på stället, och kan sålunda ej, med den localkännedom jag derigenom kunde hafva förskaffat mig, upplysa förhållandet, men jag har samtalat med ledamöter ifrån den orten, och under discussionen i BorgareSt. bort en dess ledamot ifrån Venersborg lemna upplysningar derom.
Jag har deraf inhemtat, alt det är alldeles omöjligt att verkställa hvad Utsk. föreslagit.
Det är visserligen sann t, alt den qvarstående landshöfdingeresidensbyggnaden innehåller ett större antal rum, men det bör dervid märkas, att dessa rum äro så små, att de alldeles icke kunna vara lämpliga för det ändamål, hvartill nybyggnaden nu skulle komma i fråga.
Det är således en klar följd, att örn landshöfdingen äfven har en mängd rum, så äro de likväl ej till sin beskaffenhet sådana, att han der kan vara någorlunda logerad och dessutom hafva utrymme för de till länsstyrelsen hörande departementet-.
En promemoria, som jag erhållit ifrån Venersborg, ådagalägger närmare detta förhållande.
Den upplyser, att i den qvarvarande residensbyggnaden finnas 20 rum; och nu fingar jag eder, mine herrar, huru detta antal rum skall kunna gifva utrymme för embetsrummens behof.
Jag skulle tro, alt för att kunna få tillräckligt antal rum för länsstyrelsens departementet-, skulle landshöfdingen blifva nödsakad att flytta ur huset och skaffa sig andra rum.
Nu är likväl landshöfdingen ovillkorligen berättigad, på grund af både sitt embete och den värdighet, han derigenom bekläder, att bibehålla de boningsrum, som honom derigenom tillhöra, och då måste det naturligtvis vara Statens pligt, att sedan, genom en olycklig händelse, en länsstyrelse gått förlustig de rum och lägenheter, somför densamma och dess departementer varit afsedda, anslå nödiga medel lill behöfliga embetsrnms anskaffande.
Måhända torde det finnas någon, sora anser det antal af embetsrum, som här blifvit i frågas t äl d t, vara alltför stort, men om man närmare granskar förhållandet, oin man besinnar att Elfsborgs län ar ett af de folkrikaste som finnas i Riket, om man derjemte besinnar, att just till följe af dess folkl ikhet mängden af ärenden måste vara större der, än måhända på något annat ställe, om man derjemte besinnar, att detta län betalar betydliga skatter till Slaten; så tror jag visst icke, att det 566 Den 31 Mars. lian finnas någon, som ej inser nödvändigheten raf den tillbyggnad, hvilken här blifvit föreslagen.
Det kan måhända vara riktigt anmärkt, att byggnadskostnaden är något för högt upptagen, i ändamål alt ^åstadkomma en prydligare byggnad, särdeles som byggnaden skulle komma att uppföras vid torget och der utgöra en facade, men vid sådant förhållande tror jag att några tusen r:dr ej böra tagas i betraktande.
På dessa grunder vågar jag vördsamt tillstyrka, alt den K. proposm om anslag til landshöfdingeresidenshuset i Venersborg måtte bifallas.
Skulle likväl ett sådant bifall ej äga rum, så anhåller jag, att R. o. Ad. måtte antaga hvad PresteSt. för detta ändamål föreslagit, hvilket, såsom jag tror, utgör i5,ooo r:dr b:co.
Jag anhåller vördsamt om R. o. Ad:s uppmärksamhet uti förevarande ämne, såsom en angelägenhet, hvilken rör den folkrikaste delen af Sverige.
År i834 öfvergick en svår eldsvåda Venersborgs stad, vid hvilket tillfälle de 2:ne flyglarne till residenshuset, hvarest landshöfdingen embetsrum voro förlagde, uppbrunno.
Vid detta tillfälle var det den tvingande nödvändigheten, sorn föranledde landshöfdingen alt inrymma Landshöfdingeembete! i sitt hus, och att dertill lemna de nödvändiga rummen, emedan inga andra funnos i staden att tillgå.
Sedan den tiden har Landshöfdingeembete! haft embetsrummen i öfre våningen af nu varande landshöfdingens boställe, men localen är ganska trång, och dess obeqvämlighet försvårar mycket bestridandet af ärendenas gång.
Jag vill citera, att dessa rum, hvilka för det närvarande begagnas till länsstyrelsens embetsrum, ej äro mer än aln. höga, och fönsterna hafva endast i rutors höjd.
Dessa rum äro äfven så små för denna styrelse öfver det folkrikaste län i Sverige, att, då ärenden förehafvas, en stor del af rättsökande parter måste stanna i förstugan.
Jag hemställer, huruvida ärendena under sådana förhållanden kunna skötas med behörig drift.
Utrymmet är så litet, att embetsmännen måste hemta en mängd handlingar hem till sina qvarter i staden, emedan de ej på embelsrummet äga tillräckligt utrymme att handlägga dem, hvilket ej kan vara förmånligt utan tvertom ganska äfventyrligt.
Förlidet år utgjorde målen ej mindre än nära ig,ooo.
Embetsmännen vid länsstyrelsen hafva hittills fått nöja sig med denna trånga local, emedan man ej lyckats samla medel till uppförande af byggnaden; men jag hemställer til! eder, mine herrar! om ett embetsverk, hvilket är så nödvändigt för en hel landsort, skall fortfara att vara hopträngt inom en så trång local, då så betydliga summor blifvit fördelade på de öfriga länen.
Jag önskar derföre att K. M:s nåd. propos. må vinna R. o. Ad:s bifall.
Jag anser visserligen, att det kostnadsförslag, som blifvit uppgjordt, är något för drygt beräknadt, hvilket kommer deraf, Den 3i Mars. 667 att lietta kostnadsförslag uppgjordes året efter hranden, då alla varupriser, således äfven priserna på kalk och bräder, och jemväl sjelfva arbetet var mycket dyrare, och skulle derföre tro, att sjelfva kostnaden, efter ett nyl t förslag, sk olle blifva betydligt nedsatt; men jag kan likväl ej afstå ifrån att yrka bifall till K.
I händelse R. o. Ad. likväl ej skulle vilja bifalla detta anslag, så nödgas jag inskränka min anhållan derhän, att R. o. Ad. måtte biträda PresleSt:s beslut, på det att .åtminstone någon utväg till en början måtte vinnas, för att bereda de nödvändiga rummen för embetsmännens beqvämlighet och nytta.
Jag skulle tro, att då Elfsborgs län, det folkrikaste i Sverige, begär denna ringa summa af några och trettio tusen rtdr, eller kanske mindre i mån af huru kostnaden kan minskas, så bör man ej finna någon obillighet deruti, då så stora summor för andra län blifvit anslagna lill ändamål, hvilka ej äro så angelägna som detta.
Jag vågar hoppas, alt R. o. Ad. beviljar denna summa, då ifrågavarande län väl bör anses äga rättighet att komma i åtnjutande af dessa smulor af de stora anslag, hvilka nu så rundligen blifvit fördelade på de öfriga länen.
Jag anhåller till en början om propos. å bifall till K.
M:s nåd. propos. i detta hänseende.
Jag är förekommen af Hr Printzensköld och Hr af Dalström, men jag ber likväl få förklara, att jag för min del anser löga möjligt att af de begärda anslagen nämna något mera angeläget än detta, ty det är nödvändigt att åt Elfsborgs Landshöfdingeembete gifva tillbaka dess rum, hvilka genom eldsvåda blifvit förstörda.
Den 8 Februari. 3oi tillsätta ett särskildt Utsk.,för att i ett sammanhang upptaga comiteens hela betänkande och deröfver afgifva utlåtande, så skulle jag, långt ifrån att tillstyrka, tvertom afstyrka detta Utsk:s tillsättande, emedan vi då skulle blifvit inledde lili långt större svårigheter, än dem Hr von Hartmansdorff behagat förespegla.
Men då jag uppfattade Hr von Rosens afsigt vara, att detta särskildta Utsk. endast skulle sysselsättas med förslag till lagstiftning för fattigvården, och att, sedan det blifvit pröfvadt och gilladt, de förändringar uti nu gällande särskilda författningar eller allmän lag, som kunde finnas nödvändiga för att bringa dessa författningar och lagbud i öfverensstämmelse med den sålunda antagna lagen för fattigvården, derefter komma att af vederb.
Utsk. behandlas; så kan jag icke annat än förena mig med motionären, öfvertygad att ändamålet, på sådant sätt, lättare och säkrare skall ernås, än om en afdelning organiseras at ledamöter från fyra eller fem särskildta Utsk., såsom Hr von Hartmans^ dorff föreslagit.
Jag förenar mig med Ilr Frih.
Cederström, och vidbiifver så mycket hellre min motion, som ett särskildt Utsk. icke behöfver communicera sig med de öfriga Utskm; hvaremot, i fall saken skalI behandlas af de vanliga Utsk:n, sådana sammanträden blifva nödiga, hvilka erfarenheten visat vara både tidsödande och högst besvärliga, särdeles i fråga om att till ett helt resultat sammanföra de olika åsigterna.
Lika med den värde motionären skulle jag instämma deruti, att ett särskildt Utsk. tillsättes, i anseende till denna frågas vidlyftiga beskaffenhet, på det densamma måtte blifva riktigt och noggrannt behandlad; men jag tillstår, att jag denna gången — och jag anhåller, att ingen, särdeles Hr von Hartmansdorff måtte stöta sig derpå — med Hr von Hartmansdorff' instämmer deruti, att det vore olämpligt att öfverlemna frågan till ett sådant Utsk.
Mina skäl härföre äro dock af annan beskaffenhet än Hr von Hartmansdorffs.
Den nu föredragna frågan äger nemi. sammanhang med ämnen, hvarifrån den blifvit skiljd; jag menar allmänna folk-undervisningen, många andra ämnen att förtiga, hvilka af den comité', som kort löre riksdagen slutat sitt arbete, i sammanhang dermed blifvit behandlade.
Då nu K. M., vid öfverlemnande! af denna fråga till R.St:s behandling, icke behagat tillkännagifva , huruvida den vore alt betrakta och följaktligen att behandla såsom ett mål, hvaruti RiksSttn endast äga önskningsrätt, eller såsom ett ämne, hvarmed de äga att i lagstiftningsväg förfara; så torde herrarne deruti finna ett stort skäl, hvarföre ej ett sådant Utsk., soin hvarken kunde kallas Lag- eller Ekon.Utsk., dermed bör lemnäs befattning.
Dessutom är det min enskilda öfvertygelse, — och tili stöd derföre 302 Den 8 Februari. upprepar jag hvad Blr Frih.
Cederström nyss nämnt, nemi. att frågan, allt sedan 180g, hvilat i oförändradt skick— att, förrän vi erhålla en Minister-styrelse , och förr än vi få inom den en nationel minister, som reder frågan och å Konungens höga vägnar inför Ståndet utvecklar Regeringens åsigter deruti, det icke lönar mödan, att Ständerne dermed sig befatta.
Då det icke kan undfalla uppmärksamheten, att denna, så väl som dylika andra frågor, just af brist på en uppfattning af ämnet, sådan den borde vara från det hållet, der nationen kunde och borde vänta det, kommit i det skick den är, nemi. så, alt intet blifvit vidgjordt; så vet jag icke hvarföre R.
St. längre skola låta hänföra sig af illusionen, att de vid denna riksdag mera än vid förflutna riksmöten skulle kunna uträtta något i detta ämne; — och derföre tillstyrker jag, att Hr von Rosens motion, hvars syfte jag dock icke kan annat än gilla, måtte afslås.
Jag vill blott taga mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, alt frågan blifvit begärd på bordet och, i anledn. deraf, till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja medgifva, att discussionen uppskjutes till nästa plenum, hvarförinnan man äger tid att närmare öfverväga saken och stadga sin öfvertygelse derom.
Utan att afvakta den period, då en national-ministere för fattigvårds-ärenden kunde blifva inrättad, tror jag, att R.
St. böra svara på den af K.
M. aflåtna nåd. skrifvelsen.
Dertill fordras pröfning, och denna pröfning förutsätter, att de personer, hvilka dermed skola sig befatta, måste äga så mycken kännedom i ämnet som möjligt.
Om nu vid våra utsk:s sammansättning electorerne icke beräknat specielt sådana ledamöter uti Ekon.Utsk., som noggrannt känna saken; så är det naturligt, att electorerne, vid val af ledamöter till ett särskildt Utsk., kunna taga denna omständighet i öfvervägande och till detta Utsk. utse dertill passande personer, hvarigenom äfven de svårigheter skulle förekommas, som oskiljaktigt vore förenade med ärendets öfverlemnande till flera Utsk.
Hvad det beträffar, att ledamöter i de öfriga Stånden icke skulle vara att tillgå för ett sådant särskildt Utsk., så ser jag ej hinder derföre, att någon eller någre af de ledamöter, som befunno sig i något Utsk., der göromålen äro af mindre omfattning, jemväl kunde inväljas i det särskildta Utsk.
Jag anser derföre bust och naturligast vara, att ett särskildt Utsk. med ärendet sig befattar, och på hvilket det må bero att föreslå de åtgärder, som kunna finnas ändamålsenliga och nödvändiga.
Så väl den K. skrifvelsen som Hr von Rosens, i anledn. deraf, afgifna framställning blefvo hvilande på bordet.
M:s nåd. skrifvelse Den 8 Februari. 3o3 med förslag till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd; gifven Stockholms Slott den i Febr. i84o.
Remitterades till StatsUtsk. R.
St:s till Stats-, Bancooch Riksg:s-verkens öfverseende åren 1835, r8Ö7 och 183g församlade Revisorers berättelser angrde verkställda granskningar: i:o af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:0 af Riksg:ds-verket, samt den åt Riksg:s-contorets styrelse uppdragna utredningen af Götha-canal-bolags samt Malmö f. d. Discont-verk ; och 3:o af de under K.
Commerce-coll:m ställda fonder och medel.
Jag anhåller att få göra en anmärkning, som torde få bifogas remissen till Utsk.