Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsordningen möjligen kunde gifva någon slags anled-' ning dertill, att en motion som en gång blifvit lagd på bordet, tilläfventyrs skulle kunna uppå flere ledamöters derom framställde begäran, ytterligare derstädes förblifva livilande, likväl och som detta stadgande efter Herr Landtb Marskalkens omdöme egenteiigen hade afseende på de ifrån Utskotten inkommande Bptänkanden, hvaremot motioner, enär de en gång blifvit lagde på bordet, syntes böra i nästa Plenum derefter ovillkorligen till vederbörligt Utskott remitteras; alltså och då' discussionen i förevarande fråga varit serdeles långvarig och ämnet äfven blifvit till alla delar fullständigt utveckladt, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke de Herrar Ledamöter, hvilka begärt frågan på bordet, behagade derifrån afstå, samt medgifva att Herr Landt Marskalken finge nu genast framställa proposition i ämnet.
Herr Nordenankar, Gustaf och Grefve Posse, Claes Fredric, förklarade i anledning deraf, att de icke vidare yrkade frågans ytterligare bordläggning.
Herr Grefven och LanätMarskalken hens* 4o4 Den 10 Februarii. ställde derefter, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt att ett Särskildt Utskott horda af Riksens Ständer förordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerne samt uppgifva botemedlen, för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen öfver!:] agade förlägenhet.
Ja blandade med
Nej, liva*, jemte ordet votering hördes.
Herr Grefven och LandtMar t k alken förklarade, att sorn han icke med säkerhet kunnat utröna, huruvida propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen eller icke, och votering dessutom blifvit begärd, torde voteringen icke eller kunna undvikas; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma.
I anledning häraf justerades, godkändes och anslogs följande Voteringsproposition:
Den som bifaller att ett Särskildt Utskott må af Riksens Ständer förordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerne, samt uppgifva botemedlen för den nu i flera delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen, öfyerklagade förlägenhet, skrifver Ja.
Den det ej vill skrifver
Den 10 Februärii, 4o 5 Vinner Nej kommer frågan om ett Särskildt Utskott ätt förfalla.
Sedan 45, 44 , 45 och 46 § § i Riddar. husOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 3 qvart till 8 om aftonen och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterna hafva utfallit som föijer; Ja. 190.
Nej. 101.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen förde särskildte Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och LandtMarskalkeh förklarade, det Ridderskapet och Adeln, således beslutat, att ett Särskildt Utskott borde af Riksens
Ständer för ordnas* för att fullständigt undersöka och utreda orsakerne samt uppgifva botemedlen för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen öfverklagade förlägenhet» Justerades följande; Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 10 Februarii iSsö. t S. D. Vid* förnyad föredragning af Expeditions Utskottets den 6 dennes på bordet lag» Den iq Februarii, de förslag till Riksens Ständers underdåniga Adersser till Hans Majt Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen nied lyckönskning öfver Hans Kongl. Höghets förestående förmälning med Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag i arn. ledning af de dervid af åtskilige Ledamöter gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera, hvarvid Ridderskapet och Adeln likväl trodde sig böra förklara, att de af Friherre Lagerbjelke, »Bustaf, författade barbos bilagde förslag till underdåniga lyokönskningsadresser, fullkomligen uttryckte de känslor och tänkesätt, hvilka Ridderskapet och Adeln för dess del enhälligt ansåg och önskade böra vid ifrågavarande tillfälle i underdånighet tolkas.
Ut supra, S D.
Vid förnyad föredragning af Stats— Utskottets den 5 dennes afgifne och den & der på följde på bordet lagde Utlåtande angående tryckning af Rorgare och RondeStåndens ProtöcolR jemte Bihanget till sarntelige RiksStåndens Protocoll vid innevarande, samt utdelningen af nämnde Stånds Protocoll och Bihanget för sistförflutne Riksdag; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande till alla delar gilla.
S. D, Uppå derom väckt motion fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta , det bor de ett Särskildt Utskott af Riksens Ständer för ordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerne samt uppgifva botemedlen för Den 10 Februmrii. io 7 den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen öfverklagade förlägenhet; om hvilket beslut de öfrige Respective Riks. Stånden skulle vänligen underrättas.
Onsdagen den 12 Februarii.
Justerades PleniProtocollet för dea 3 dennes förmiddagen.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric'.
Med några få ord anhåller jag att få yttra mig i anledning af det sednast upplästa anförande.
Qin af de enskilta åsigter . som jag i mitt anförande den 3 dennes i allmänna termer fram - 4o8 Den 10 Februarii. ställt, rörande talarekonsten och utöfningen deraf inora Representationens alla fördelningar, hvilken framställning, utgjorde svaret på de ailmärkningar som i detta ämne emöt min föregående motion voro gjorde; om af dem säger jag, den slutsattsen möjligen skulle dragas, att jag dermed velat ogilla någon talare som här uppträdt, eller som kommer att här uppträda, så får jag förklara att en sådan tydning är rakt stridande emot min afsigt och mening i dessa mina yttranden.
Grefve Hard, Carl Gustaf, hade inlemnat ett Memorial hvilket upplästes, så lydande:
(Se Bilagan N:o i ) Grefve Cronhjelm, Polycarpus■ Herr Friherre Åkerhjelm har i dag gifvit en annan tydning åt sitt yttrande al den 5 dennes, än den jag då fattade, och det är hvars och ens obestridliga ratt att förklara sina ord.
Det utgör för mig en ganska stor tillfredsställelse att finna , att det ifrågavarande yttrandet, under den tydning det nu erhållit, på intet satt står i opposition mot de loi jilia tänkesätt för hvilka Herr jFriherrn är så allmänt känd, och jag lyckönskar mig öfver detta tillfälle att få ägna Herr Friherren den gäld af agtning, sora hvar och en mekel,gen är skyldig de motiver, hvilka förm:edt Herr Friherrns öfvertygelse i hufvudsfaken, hvilken, jag är fullkomligt öfvertygad derom, ehuru, olika med min egen, likväl härflutit från samma rena källor: varmt nit för Fä - Deli 12 Felruarii. derneslandets väl oell för upp rätta ål landet af dess grundförfattningar.
Det torde för öfrigt vara olämpligt, att vidare uppehålla Högloflige Ridderskapet oell Adeln vid detta ämne ; ty om meningen af det ifrågavarande yttrandet fattas så, som den i dag blifvit uttydd, så försvinner af sig sjelf all vederläggning, och skulle'åter meningen tagas så, söm jag den 5 dennes fattade den, så torde öfver ty gelsen derom vara tillräckeligen fast och grundad hos hvarje äldre ledan ot, som äger känsla för billighet och hos hvarje yngre, som äger det för helgden af de rättigheter, honom i Grund! agarne finnas bevarade.
Börjades justering af PleniProtocollet för den 5 dennes eftermiddagen.
Efter uppläsning af Friherre Rudbecks, Alexander, deruti upptagne skriftelige anförande, yttrade sig Friherre Rudbeck:
Vid justeringen af PleniProtocollet: för den 5 dennes eftermiddagen, får jag nu, i afseende på min deruti förekommande motion, repetera hvad jag sistlidne Plenidag anförde rörande ett misstag vid renskrif. ningen af mitt memorial.
Der står nemligen allmänna nöden , ineii bör vara allmänna penningenöden, Detta anhåller jag ruåtte blifva rättadt, Den 12 Februarii.
Hejr Cederschjöld, Pehr Gusta/:
Den anmälan som Friherre Rudbeck gjort om ändring uti dess skrifteliga anförande, får jag begära måtte blott blifva antecknad uti denna dagens Protocoll; men deremot hans första skrifteliga yttrande alldeles oförändradt.
Då den af Friherre
Rudbeck begärdta rättelse uti dess den 5 dennes uppläste Memorial, ej medför annan följd än att dess begäran blifver uti denna dagens Protocoll intagen, har jag visserligen ingenting att deremot crinclra; men annars äm^ nade jag förklara, det jag icke kunde medgifva den begärdta ändringen i Herr Friherrens memorial.
Herr Grefven och Län dt Marsk cilken y tU rade, att då Friherre Rudbecks ofvanberörde anmälan komme att i dagens Protocoll intagas, syntes någon annan åtgärd, i anledning deraf icke erfordras.
Fortsattes justeringen af PleniProtocollet för den 5 dennas eftermiddagen intill slut, Friherre Boije, Ludvig:
Samma dag som Utskotten voro formerade, hade jag äran göra en motion, angående inställande af utmätningsåtgärderne för FilialDisconternas räkning; och Ridderskapet och Adeln behagade derå med - \
Den 12 Februarii, dela remiss till Stats- och BancoUtskotten#
Jag har likväl i dag hört af en värd Ledamot i StatsUtskottet, att motionen der ännu icke in Pleno förevarit, och af en vård Ledamot i RiksgåldsContoiret. att motionen icke ännu dit— kommit.
Jag skall icke tillåta mig något yttrande angående dröjsmålet; men då motionens ändamål ligger i sjelfva skyiidsamheten, så tror jag mig, till dess befrämjande, böra föreslå, det HÖglofl, Ridderskapet och Adeln ville tillåta, att, genom Protocolls-Utdrag, som nu genast kunde justeras och afgå, Stats- och BancoUtskotten må erinras att, inom 8 eller 12 dagar härefter, med Betänkande i ämnet inkomma.
Friherre Åkerhjelm, Gvftaf FredricI anledning af Friherre Boijes yttrande, anser jag det vara min skyldighet att upplysa, huru detta mål blifvit af Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret handlagt, och i hvad skick detsamma der för närvarande befinner sig.
Den 6 dennes erhöllo Fullmågtige ifrån StatsUtskottets afdelning för RiksgåtdsÅre‘nderne remiss af tvånne ProtocoIlsUtdrag från Borgare- och Bondt-Stånden i detta ämne, åtföljde af dervid bifogade Anföranden.
Oaktadt ej flere då hade ankommit, och ännu saknas de inom Ridderskapet och Adeln i detta ämne väckte motioner; företogo Fullmågtige likväl frågan genast, och infordrade till följande session, alla de upplysningar, som till besvarande å de ankomne remisserne voro nödige.
Saken förekommer åter i morgon, som är första, för göromål möjliga sessions-dagen efter remissen, då det Betänkande genast der - 4l2 Dan 12 Februarii, efter uppsåttes, som ofördröjligen kommer att till StatsUtskottet ingå.
Herr Grefven, och LandtMarskalken förklarade, att då, enligt 44 Riksdagsordningen, endast Riksens Ständer, genom Stånden» pluralitet, kunna, når så nödigt pröfvas, förelägga Utskotten tid till deras Betånkandens afgifvande, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken Friherre Boijes ifrågavarande framställning böra nie l de Öfrige RiksStånden communiceras,-innan Ridderskapet och Adela deröfver fattade sitt beslut.
Friherre Hjerta, Fredric'.
Då jag år Ord4 förande uti den atif hung af Högloflig?
StatsUtskottet, till h i'ken detta ämnes behandlande liörer, kan jag intyg’, ett förhållandet år sådant sorn Friherie Åkeihjelm yttrat.
Genast då Ufsikottet fick tili sig öfver k m nåd remissen af Herr Sante,,sons Memorial och ett i samma ämne Tran Bonde-Ståndet, hvilket förstnämnde, ehuru rtiyck t vidlyftigare, var till hufvudsaken öfverensstämmande med Friherre Boijes motion, underrättade sig Afdelningen att Herrar Fullmågtige i RiksgåldsContoiret dagen derpå skulle sammanträda.
Afdelningen afbidade då icke de remisser sorn afdelningen viste vara till väntandes från de öfrige RiksStånden , utan h^nsköt genast saken till Fulimågtiges utlåtande.
Då saknades ännu remissen af Friherre Boijes memorial.
Den ankom likväl sedan, men var ännu ej åtföljd af alla de Memorial, som uti samma ämne blifvit afgifne, hvilken tidsutdrägt uti Canzlieriie förmodligen deraf uppstår, Den 12 Februarii, 4i5 att få Ledamöter åtlyda föreskriften uti 52 §.
Riksdagsordningen, att af aila memorial inlemna 4 exen plar.
Jig tror att afdelningen bär gjort hvad .sorn bär kunnat göras, och att det lårer blifva något svått alt föreskrifva oss viss tid, inom hvilken betänkandet i ämnet bör till RilssStånden vara ingifvit. '■ V Friherre Adelsvärd, Reinhold:
Som Le damot af BancoUtskottet, får jag upplysa, att ifrågavarande ämne ankom, sorn jag tror, i dag åtta dagar sedan till nämnde Utskott.
Att något längre uppehåll der torde komma att äga rum ån uti StatsUtskottet, kommer sig derutaf, att med remissen till BancoUtskottet inga af., skrifter af motionerne voro föl jäktige.
Hos alla Ståndens Secreterare har jag gjort anmälan derom, och begärt, att," då hädanefter motioner inom RiksStånden blifva till flere Utskotts gemensamma handläggning remitterade, ett fxetnplar af de samma måtte till hvarje af^lesse Utskott öfversåndas.
På det likväl intet uppehåll skulle äga rum, har jag låtit taga afskriften af de till Stat:
Utskottet öfverletunade Memorialer, och desse hafva till Herrar BancoFullmågtige blifvit öfverlemnade.
Jag tror mig veta, att desse uti ämnet redan fattat sitt beslut, och jag vågar försäkra Ridderskapet or h Adeln, att vid detta måls behandling ali möjlig skyndsamhet skall blifva iakttagen.
Då min erinran i detta ämne visserligen kunde anses för en anmärkning, tror jag, nu mera, min pligt vara, att förklara, D'n 12 Februarii, det jag 3r af de Herrar Ledamöter, som sig nu yttrat, fullkomligen tillfredsställd; och då jag af deras yttranden slutar till deras egen beredvillighet att åt frågor lemna så skyndsam handläggning, sorn möjligt år, så beger jag mig gerna till den hemställan, att min erinran må förfalla. / Herr af Uhr, Carl David, upplåste följande : (Se Bilagan N:o 2-) Herr af Uhr anhöll , att dess Memorial måtte till BancoUtskottet remitteras.
Herr af Lundblad, Johan Fredric, anförde skriftligen:
Herr Itfontgommerie.
Gufiaf Adolph, upplåste följande:
(Se Bilagan N:o 4 ) Herr Montgommery© anhöll, att dess Mea Den 12 Februarii.
4i5 morial måtte till vederbörligt Utskott förvisas.
Herr Ehrenborg* Casper, anförde skriftligen:
I anledning af hvad Herr Ehrenborg nu uppläst, anhåller jag att få anföra följande :
Jag delar den af Herr Ehrenborg yttrade åsigt, att kostnaden för underhållet af Curhus, Correetionshus, Läkarevård m. m. af samma natur, tillhör den dass af utgifter, hvilken, då dess föremål blott afser det inskränktare di., stricts-samhället eller Länet, också endast bör falla detta till last.
Då de erforderlige summorne af dessa utgifter, inom olika Lån, genom dessas så högst olika behof, icke stå i något förhållande till hvarandra; så anser jag råttaste sättet för deras bestämmande vara, att Riksén* Ständer tillerkänna hvarje Låns Pröfningskomité rättighet att fastställa den för det ingående året nödige summan, att till dess utgörande pålägga hvarje mantalsskrifven person inom Länet en afgift af högst 2 å 5 skillingar Banco, och att, om något vidare tillskott skulle erfordras, fördela detta i förhållande till den Be_ 4i6 Den 12 Fel mari i, viUning, som efter 2 Artikeln af vår nu gällande Bevillijings- Stadga erlägges.
1 afseende på hvad Herr Ehrenborg yttrat och föreslagit, om Rikets Hospitaler, anser jag mig böra nämna, att jag tror mig känna, att nu varande öfverstyrelse af hospitalerne låtit anställa en undersökning rörande rätta tillkomsten och naturen af albi hospitalerne tillhörande fastigheter, fonder och inkomster, och deraf med tillfredsställelse funnit det ogrundade i den föreställningen, att inom vissa oster ett Öfverskott af på enskilfa donationer grundade inkomster skulle uppkommit och blifvit änvåndt till Seraphimer-Gillets allmänna utgifter.
Jag tror mig äfven kånna, att Gillet fogat anstallt om vidtagande af sådane åtgärder vid HospitaJerne, hvarigemnm deras råtta ändamål uppfylles, de der intagne olyckliges omvårdnad med all den ömhet, menskligheten fordrar, och deras återställande, så vidt detta låter sig göra.
Som en motsatts kan anföras hvad Hospitalerne i forntiden voro, endast förvaringsrum för dårar, hvarest ofia åsynen af d t elände, som omgaf desse olycklige, hos åskådaren väckte mera rysning, ån åsynen af deras intellectuella beklagliga ställning.
Jig anhåller, att detia mitt yttrande måtte få åtfölja Herr Ehrenborgs memorial till ve. derbörligt Utskott.
Herr Ehrenborg: I anledning af hvad Herr Rosenblad ben 12 Fcbruariu Rosenblad yttrat, får jag endast anmärka, att jag ej ingått uti hågot bedömande, ån mindre något klander af förvaltningen öfver Hospitalerne.
Det år endast för den framtida förvaltningen och fördelningen af anslagen, som jag velat föreslå grunder.
Lika med Herr Rosen, blad tror jag att bestämmandet af afgifterne inom hvarje
Lån visserligen kunde ske genom PröfningsComittén, men jag tror dock att en sådan Auctoritet icke bör få af PröfningsCo^ mittén utöfvas, innan Lånens innevånare genom Sockne vis utsedde
Deputerade yttrat sig, huruvida de vilja uppdraga den åt Comitén, eller hällre sjelfve, eller genom någon annan af dem utsedd Corporation, den samma årligen Utöfva.
Jag igenfanh ingalunda i Herr Ehrenborgs Memorial något klander af Hospitalernes härvarande styrelse.
Det klan* dervårda jag omnämnde, tillhör en vida mer aflägsen tid ån närvarande styrelses, och jag frainstålldfe den endast såsohi ett historiskt factum.
Lades pä bordeh tlerr Grefvert och Landt Mttfskatten till— fcånnagaf, att Plenum komme klockan 5 på eftermiddagen att fortsättas.
Ridd. o, Ad, Pret, I. B; *1• 4i8 Det: 12 Februarii - Föredrogos å nyo Friherre Skjöldebrand* Pehr Eric och Herr Gripenstedts, Johan, den 6 dennes på bordet lagde Memorial, det förra angående deportation af till lifstidsfångelse döm; de missdådare, samt det sedhare rörande skårpande af straffen för vissa brott, såsom tjufnad* rån m. m.
Herr Tham, TVolrath * anförde skrifteligen:
Herr Pereswetoff Morath, Anders Vilhelm'.
Vid det Plenum då Herrar Gripenstedt och Friherre Skjöldebrand väckte motion, den förre om skärpande af våra strafflagar* och den sednare om deportation af sådana personer, som till fängelse för lifstiden blifvit döriidfe, var jag ej närvarande.
Jag skulle i annat fall genast hafva yttrat mina tankar i dessa ämnen.
Nu sedan jag haft tillfälle, att genomse motionerne, anhåller jag, att dervid få göra några anmärkningar.
Jag börjar då med Herr Gripenstedts.
Kanske har jag i frågan om våra strafflagar någon rätt att meddela mina åsigter, emedan jag flerd år såsom underdomare mäst tillämpa dem.
Jag har dervid vunnit den Öfvertygelse, att straff* hvilka ej stå i naturligt förhållande till brott* medföra en skadlig verkan.
Herr Gripenstedt synes med sin motion Den 12 Februarii. hafva åsyftat, att äfven tjufnadsbrott skulle beläggas med dödsstraff.
Med förvåning har jag hört Englands lagar såsom exempel åberopas.
Det landets lagar, hvilkas (»fullständighet och stora fel hela Europa källner och hvarje upplyst Engelsman sjelf beklagar.
Minst skulle jag i frågan om straff för tjufnadsbrott önska se dem gällande i vårt Fädernesland.
Det , är lått att finna* att då ett brott medför lifvets förlust, och den, sorn det begär, å bar gerning af någon påträffas, den brottslige skall genom mord söka befria sig från ett sådant vittne.
VåldsTerkaren har éj mera ån ett lif att förlora, och om häri förlorar det för stölden, eller för mordet, mäste vara honom i det närmaste likgiltigt.
Att förhållandet år och nödvändigt måste vara så, kan mari genast finna orri man kastar en blick på de i England utkommande förteckningar å tjufverier, deraf matt finnér, att dylika brott oftast åtföljas af niord.
Flere agtningsvårde och kunnige män af Englands Domarecörps, hafva beklagat den skada . för folkets moralitet, Parlamentsacten eller, förordnandet orri dödsstraff för tjufnadsbrott förordsakar, Och de ård således af en alldeles motsatt tanka, med den Herr Gripenstedts Memorial förråder.
Men England år en Handlande Stat; för handelsinteresset måste allt annat der vika, och man har ansett förenämnde lagbud utgöra ett palladium för ägande rätten till så kalladt rörligt gods.
Så är det icke med Sverige.
Det här flere interessen att skydda, och handelns Den 12 Februariit kan således hos oss ej bjuda de öfrige att subordinera sig.
Derföre åro ock våra lagar ojemförligt båttre än de Engelska, och våra lagstiftare hafva ej haft att kämpa mot något öfvervågande interesses obilliga fordringar.
När man öfverskådar
Sveriges lagar sådane de fordom varit, så finner man att den tid funnits då man i Sverige äfven gjort försök, att genom dödsstraff minska tjufnadsbrott, men man måste snart förändra en till sin moraliska grund så onaturlig lag, och orsaken till förändringen var, utom hvad jag redan nämnt, den vigtiga omständighet, att genom lagens grymhet, Konungamagtens skönaste prerogatif, det att gifva nåd, oupphörligt måste anlitas, oell det år en erkänd sanning, att då lagen sjelf påkallar benådningsråttens utöfvande, faller lagens bud i vanmagt.
Försöket bar så bedröfliga frukter, att det hos oss säkert icke skall omgöras, och ehuru jag är viss, att de i motionen framställde grunder ej skola af Lagutskottet gillas, har jag dock ansett felagtigt, att med tystnad låta motionen passera remisslistan.
Detta år det egentliga skåj let, hvarföre jag framställt min tanka i ämnet. f .
Hvad angår Herr Friherre Skjöldebrands motion, har jag funnit det sätt sorn han föreslagit, nemligen deportation, så nyttigt, att jag anser mig förbunden iakttaga detta tillfälle att derföre förklara Herr Friherren min djupa högaktning, Må det endast tillåtas mig att frarns
Den 12 Februarii, 421 ställa ett enda bestämmande, jag har trott böra och kunna samma motion tilläggas.
Då jag först genomögnade motionen, fann jag ingen ting att dervid anmärka, men van att för mig sjelf recapitulera hvad jag låst, och genom juridisk behandling af frågor, van att göra mig redo för följderne af hvarje framställning, märkte jag sedan, att om deportation stadgades utan undantag för alla lifstidsfångar, skulle den följd uppstå, att personer som för politiska brott vore till lifvets förlust dömde, men at nåd fått det behålla, och i stället blifvit i lifs— tidsfångelse satte, skulle kunna anses vara bland dem som äfven borde deporteras, och detta lärer visserligen icke varit Herr Friherrens mening.
Politiska förbrytelser åro, eller åro icke egenteliga moraliska brott, allt efter deras särskildta beskaffenhet, och Statens värdighet fordrar, att för sådane brott dömde personer ej ställas under en främmande magts uppsigt eller förblandas med uppenbara missdådare.
Jag tillstyrker således det tillägg i motionen, att deportation ej må sträcka sig till personer, som för politiska eller så kallade Stats-; brott tilläfventyrs i lifstidsfängelse hållas.
Ofta har man tänkt sig möjligheten af deportation af brottslingar till främmande Staters Colonier, men lika ofta har man yttrat, att di-j plomatiska underhandlingar i afseende derpå.
Den 12 Februarii, avårligen skulle kunna förås roed den framgång »nan önskade.
Konungen år af Europas Regepter så aktad, att en framställning af honom i detta fall visserligen ej skulle lemnäs utan uppmärksamhet.
Miga önskan att verka allt för landets vål år lika allmänt känd sorn den kraft och verksamhet, hvarmed Konungen för•tår att låta drifva hvarje underhandling.
Mig vill det således synas, som skulle ögonblicket just nu vara inne att söka öfverenskomma med någon utländsk magt om rättigheten att till dess Colonier få öfverföra de brottslingar hvarom fråga nu varit; och jag är nästan Öfvertygad att försöket skall lyckas.
Jag borde kanske ej vidare återgå till Herr Gripenstedt motion, sedan jag redan anfört de hufvudsakliga skål hvarföre jag trodt, att den deri framställda princip ej kan gillas, men då nu faller mig i minnet något sorn kan tjena till exempel huru Englands åberopade lagar äfven j civila frågor åro beskaffade, anhåffer jag att få sluta med framdragande af ett sådant exempel.
Enligt ett stadgande i dessa lagar, år det tillåtet att inför vederbörlig myndighet efter uppgjord ordentlig räkning, besvärja den fordran man hos annan åger, utan att denna deröfver blifver hörd, och sedan en sådan ed år gången, anses fordringen för executiv.
Om en sådan fordran år origtig, eller rent af uppdiktad, så fordras i allt fall, att innan man får anställa Deri i2 Februarit. rättegång mot en sådan förment fordringsägare, man antingen i contant inåste erjågga till honom beloppet, eller sätta borgen derföre.
Och kan man det ej, så mäste man tråda i häckte, Häraf händer, sorn ock skall håndt, grofva bedrägerier, En person begifver sig i angelägna affairer, till exempel från London till Skottland.