Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i5 December e. m. igenom ökades, mäste hennes efterfrågan minskas och priset falla, jordbrukets afkastning förringas, utgörandet af alla skatter, som ej bestodo i säd, för landtmannen försvåras, spannmålsskatten falla i värde för Kronan och löntagaren, samt ökade behof för Staten uppkomma, under tilltagande oförmåga för jordbrukaren att dem tillfredsställa.
Denna ömsesidiga förlägenhet ville man afhjelpa, dels genom lån, dels genom ett GeneralHandelsContoir för spannmål, eller den så kallade Allmänna MagazinsDirectionen.
Men hon kunde icke handla så, att både Staten och enskildta vunno; emedan lifsprincipen för all handel, lönande återförsäljning af hvad man inköpt, fattades.
Sedan man förgäfves sökt den ända bort i medelhafvet, blef det stora HandelsContoiret, med ansenlig förlust för Staten, satt under utredning år 1823.
Sedan detta företag, hvars fullföljande skulle hafva uttömt det allmännas cassör, utan att kunna förskaffa den enskilde erforderlig afsättning, blifvit öfvergifvet, har Slaten sökt hjelpa den enskilde förnämligast genom ökade låneanslag allena.
Den enskilda näringsomtankan har isynnerhet kastat sig på Bran vinsbränning, och ett svårt missväxtår, sedan sista Riksdag, har dessutom något bidragit att hålla säden i värde.
Men den otroliga hastighet, hvarmed bränningen, genom sin lönande beskaffen - Den lj December c. m. het, utvidgat sig, har lika hastigt nedsatt vinsten deraf.
Bristen på speculation i spannmålshandel, sedan MagazinsDirectionen upphörde, har åter förvållat att de höga spannmålsprisen, sorn 1826 års missväxt föranledde, mindre riktade våra utan upplag varande åkerbrukare, än utländska och några inrikes handlande, anie goda år hafva åter igen fyllt alla behof inom landet; och om icke missväxt i Europas sädesrikaste länder i år bered t oss en oförmodad, och ovanlig afsättning utomlands, så skulle sädesprisen vid denna Riksdags början förmodligen hafva varit ännu ringare, än de befinnas.
Utrikes afsättning är likväl en utomordentlig händelse, hvilken ej under allmänna förhållanden, då Liffland, Polen, Tyskland och Danmark gifva vanliga skördar, kan inträffa.
Att i längden hjelpa sig fram med lån, utan afsättning, är omöjligt, dels emedan inga lånefonder dertill förslå, dels derföre att lån blott är ett medel att uppehålla sig, intill dess afsättning vinnes, hvarförutan lånen snart uppgå till jordens värde, och göra jordbrukaren bankrutt.
Discont-rörelsen visar hurudan jordbrukarens belägenhet i detta hänseende är, oberäknadt de intecknade fastighetslån, för hvilka hans jord i allmänhet är pantsatt hos enskilda, eller bos långifvande cassör.
Af den utredning
Grefve von Schwerin gjort / »68 Den i5 December e. m. af BancoDiscontens rörelse i Stockholm för år 1824, hvilken uti 1825 års Revisionsberättelse finnes intagen, erfares, att ehuru Discontlån visserligen äro för jordbrukare otjenliga, hade dock dessa den största andelen i de 3,736,950 R:dr, som voro u tlånta i 3,262 lån, eller i,i3i,o8o R:dr, fördelade uti 1,112 särskildta lån; och ibland Länen var det sädesrikaste, eller Östergöthlands, just det, som jemförelsevis med de öfriga, hade största andelen, eller 473>pio R:dr, fördelade på /\2i lån.
Ser man till förhållandet vid de andra LåneContoren, så visar det sig enhanda.
Inom Götheborgs
District hade år 1827, så väl sorn de föregående åren jordbrukarne i allmänhet mest, eller 718,000 R:dr af tillgången 2 millioner, och ibland
Länen stod det mest sädesgifvande, eller Skaraborgs, främst både i Lån, med 55o,ooo, och i Lagsökningar, med 33,ooo R:dr.
Länet hade 1826 baft 600,000 R:drs lån, så att skillnaden ungefär motsvaras af lngsökningssumman, hvilket sjnes häntyda på oförmåga hos låntagarne, att göra vidare omsättningar.
Af den till Malmö Låne-district anslagne millionen hade 1827 Landtmanna- näringen mest, eller 553,000
R:dr, oberäknadt hvad den kunde hafva inom tjenstemännens 197,000 R:dr.
Af Länen hade det sädesrikaste, Malmöhus, 694,000 R:dr allena, då Christianstads blott hade 151,000, och Blekinge i5o,ooo R:dr.
Den bedröfligaste slutsatsen, Den 15 December e. m. i afseende på den ringare jordbrukarens belägenhet visar sig ock i Malmö district; ty då jordbrukande Ståndspersoners lån aftagit från 318,000
R:dr, sorn de utgjorde i8a4, idl 249,000
R:dr, sorn de utgjorde 1827, hafva allmogens lån stigit från 3g st. å samrnanlagde 27,000 R:dr år 1824, till j,44° & sammanlagda 3o4,ooo R:dr år 1827.
Ett sådant tillstånd, under det att 8 millioners
DiscontCapital är lika otillräckligt för behofvet år 1828, som 6 millioner voro år 1823, och under det att en Riksdagsman från Skåne begär
DiscontCapitalets ökande med ännu a millioner, ocb räntans nedsättning flera procent, samt BondeStåndets ledamöter från flera landsändar yrka på större lånetillgångar, synes mig bevisa, att jordbrukarens belägenhet redan kommit derhän, att inga lån förslå, utan att afsättning måste åt honom beredas, så framt ej långifvarne, Banken och de allmänna cassorna, skola, genom låntagarnes allmänna obestånd, förlora både capital och ränta, Kronan och tiondetagare mista sina inkomster och hemmanen blifva skattevrak.
Vill man således icke gå tillbaka utan framåt, så får man icke längre uppehålla sig med låne-palliativer, utan vidtaga det enda grundliga botemedlet för den allmänna förlägenheten, att förskaffa afsättTiing.
Men huru skall afsättning kunna beredas åt landlmanuen, då rikets innebyggare 170 Den i5 December e. m. icke fortära så mycket säd och bränvin, som erfordras till denna afsättning, och då förmånlig utförsel af någondera delen ej heller kan, under vanliga förhållanden påräknas?
Mig synas inga andra medel finnas, än de gamla väl bekanta, fastän i sednare tider försmådda, att nemi.:
1:0 uppmuntra framalstringen inom landet af sådane la ridt manna- v a r o r, hvilka utifrån köpas j men till hvilka vårt landtbruks afkastning kati användas _, eller förvandlas ; och 2:0 uppmuntra sådane näringar_, hvilkas idkare förtära landtmanna-varor, utan att sjelf ve arbeta på deras framalstring; ty att utvidga jordbruksnäringen lättar icke, utan snarare försvårar landtmanna-varors afsättning, emedan hvarje jordbrukare, för att berga sig och betala skatt, tjenstefolks löner, kläder, husgeråd m. m., måste frambringa mera landtmanna-varor än han sjelf förtär och förbrukar; hvarföre också tillgången å landtmanna-varor, att försälja eller utbyta mot förenämnde behof, måste ökas i samma mon, antalet af jordbrukare tilltager.
Vi skole öfvergå till att betrakta hvartdera af dessa medel för sig. 1:0
De officiella sammandragen öfver Rikets införsel och utförsel visa hvilken betydlig mängd af landtmanna-varor årligen hemtas utifrån, jemnförelsevis med dem, som åter utgå.
Till vidlyftighets undvikande
Den 15 December e. m. 171 skall jag taga dessa förhållanden endast för det sisla af de år, hvarom jag ägt fullständiga uppgifter från Tullverket, eller år 1826.
Införsel.
Utförsel.
Tullv.
Tully.
Asla, Pott- . L:pd. 3i,333. 57,617. 58a. 242.
Bark T:r 6,398. 6,377. 1,861. 4,649.
Blod, Ox- ... K:r 1,074. 71- Blår,Hamp o. Lin L:p. 14,566. a.,799- Bränvin, Cognac K:r 33,518. 65,236.
— Spanskt d:o 708. 1,4.6. — Sprit d:o 1,61 g. 2,101. dist. 13 8. io3.
Fjäder L:p. 73‘2. 5,654- Fläsk d:o l6,659. 38,922. i5i. 4°4- Foglar, slagtade 267. matnyttigc 2,013.
Frö, Hamp- . . T:r 122. 1,244.
— Hö- ... .
L:p. 3-979- 6,565. 474- 2ÖI.
— Lin- ....
T:r 5,098. 46,o32. 3,852. 31,656.
— Rof- .... d:o 3o4- 2,741. Fargor,Weyde Skalp. 33,176. 2,986.
Hampa Sk:p. 8,639. 5i4,5i5. 12. 754.
Horn, oarbetadt . . • 3,44g. 47- Hudar och Skinn, obe- redd a 653,194- 364- Humla L:p. .3,4.4- 68,719.
Hår, Borst . . Skålp. 2,589. 2,499- i — Häst eller Tagel d:o 18,966. 7,087. > diverse 1,095.
— Nöt- L:p. 848. 7°7- j Hö d:o K alic «?tpn . 68,699. 3o,363. 1,075. 6,43o. 1,607.
IOO.
Kardborrar ... st. i ,689,200. 8,86S.
Kreatur, lefvande •
Hästar st. 249- 10,746. 34- 2,i5o.
Hornboskap d:o 1,882. 43,985. 43. 860. andra slag d:o 3,961. 11,020. 244. 2,000.
Kummin T:r 522. 5,3i2. 247. 3,703.
Kött, saltadt . . . d:o 3,865. 56,028.
7- i5o. torkadt eller rökt,.... L:p. 2,461. 4,196.
Lin, obäckladt . d:o 31,135. 120,527.
C-n VI CO 2,181. Metwurst . . Skålp. 2,o33.
Näfver 266.
Ost, Parmesan och Rochefort . d:o 366. 366.
Surmjölks . . d'.o 818,669. 69,004. 1,5ig. 412.
Sötmjölks . . d:o .4,684. 3,651.
Transport 1,882,260. 52,995. 172 Den 15 December e. m. Varor.
Transport Oxtungor T:r 29 Senap, omalen Skålp. 2,821.
Smör L:p. 102.646* Talg, oskird . . . d:o 770. skird . . . d:o 59,674* Ull, okammad gröfre .
Skalp. 1,124,547* finare . . . d:o 17,432.
Ved, Björk, Famnar 18,706. annan.
. d:o 18,562.
Väfnader,Vadmal aln.
42>5o4* Blaggarn d:o 4XI>528.
Ägg Tjog 17,054. örset.
Tullv. 1,882,260. 52,995. 583. 352. 374,894. 2,320. —— 204,3 l6. —— 453,683. 1,225. 531. 11,677. 112,233. 8o,3o3. 2o5. 880. 21,123. 84. 61. 5i,44i. 7,064. 2,898. 5,691. 45. i5.
Summa 3,200,866. 57,380.
Så att efter utförselns afdrag med...... —— 57,380.
Återstår införsel . . . 3,i43,486
R:dr i Tull värden, hvilka såsom lätteligen synas, äro lägre än de verkliga.
Nettobeloppet af Jern- och Jemra al msutförseln för år 1826 uppgiek till 7,088,278 R:dr.
Införseln af landtmanna-varor, utom säd, medtog således nära hälften af den betydligaste bland våra utförsels-varor.
Förhållandet tyckes icke hafva varit bättre för år 1827.
Jernutförseln var väl då mycket betydligare, men 1826 års missväxt gjorde ock spannmåls-införseln så mycket större’; och då, enligt GeneralTullstyrelsens underdåniga berättelser, värdet af införseln från Finland, hvarifrån en myckenhet landtinanna-varor kommer, öfversteg värdet af utförseln år 1826 med blott ()33,582 R:df; så uppgick samma öfverskott för år 1827 till 1,429,142.
Det i IlandelsJournalen för Den i5 December e. m. i73 den ra dennes införda sammandrag öfver införseln och utförseln 1837 visar, att sistnämnde år infördes andra landtmanna-varor än säd lill icke mindre belopp än tillförene, såsom Fläsk för 44>7^7 R;dr, Hö för 14,715 R:dr, Hornboskap för 93,477 R:dr, saltadt Kött för 68,984 lhdr, Lin för t 10,997 R:dr, Smör för 5i8,827 Rrdr, Talg för 266,080 Rrdr, Ved för 194,628 Rrdr o. s. v. Af dessa uppgifter inhemtas, hvilken mängd af varor, sorn våra landtman höra kunna anskaffa, likväl utifrån införas.
Jag yrkar följaktligen: att dessa varor må beläggas med så höga tullafgifterj att inhemska jordbrukare må uppmuntras till att frambringa dem , och derigenom föranledas att derefter förändra deras hushållning.
Hvarefter Hermon Hartmansdorff rauntéligen tilläde:
Jag har ännu icke hunnit samla och ordna alla de till sednare delen af detta mitt anförande hörande uppgifter, och anhåller således att få dröja med uppläsningen deraf, till närmare tiden för målets remitterande.
Lades på bordet. i74 Den i5 December e. m.
Herr von Hartmansdorff, August, anförde skriftligen:
Under de tider, då Sverige mest ökade gamla ärorika häfder med nja, var Styrelsen äfven mest mån om vården af Rikets historiska urkunder.
Gustaf Wasa lät från DomCapitlen, Kyrkorna och Klostren samla de handlingar, som ej under Unionsstriderna blifvit uppbrända eller bortförda till Danmark.
De ställdes under RiksCanzlerens uppsigt, och vissa Secreterares närmare vård.
IX fortsatte dessa åtgärder, och genom 1626 års CanzliOrdning gjorde Gustaf Adolph det så kallade gamla Canzliet, eller RiksArchivet, till den förnämsta af Cansliets afdelningar, samt utsände 1629 flera så kallade Häfdasökare i landet, att uppsöka gamla handlingar och monumenter.
Enligt 1634 ^rs RegeringsForm, skulle de 5 RiksEmbetena, vid elen årliga redogörelsen inför Konungen, förete sina protocoll, handlingar och registratur, samt visa huru allt rigtigt vore.
RiksCanzleren Grefve M. G. De la Gardie föranledde stiftandet 1667 af ett Antic/uitetsCollegium i Upsala, hvilket erhöll Archivets äldre handlingar; men de återflyttades i685 till Stockholm, hvarest ett AntiqvitetsArchivum upprättades 1692.
Efter Carl XII:s regering, har tidens visare gått utföre i detta hänseende, och svårligen torde något samhälle, med en så lärorik historia, som det Svenska, hafva varit så likgiltigt för Den 15 December e. ni. >75 vården af urkunderna dertill, som vårt under sistlidne århundrade, i 780 förorduade Kongl. Maj:t, att AntiqvitetsArchivet skulle förenas med Kongl. Bibliotheket; hvilket dock icke kom till någon verkställighet, emedan Ständerna, vid påföljande Riksdag, funno Staten deraf betungas och ij65 förordnade att båda verken skulle förblifva åtskilda.
Men 1780 blefvo, till Bibliotheket aflemnade alla medeltidens handlingar och den samling af tryckta böcker, som, till deras kännedom och förklaring, tillförene i AnliqvitetsArchivet förvarades.
RiksArchivet återfick de öfriga Riket i allmänhet rörande handlingar, som voro yngre än år i5a3, samt Genealogica och Heraldica, så att AntiffvitetsArchi vet afsina fordna tillhörigheter blott hade de egentliga fornlemningarne af fynd och mynt m. m. qvar, hvilka, jemte afskrifter af handlingarne före i5a3, öfverlemnades till den 1786 upplifvade YitterhetsAcademien.
Under dessa förflyttningar och söndringar af Rikets handlingar, hafva de äldsta måhända varit minst aktade.
Påfveliga Bullor, Konungars bref och Testamenten, Mötens Beslut, m. fl. mer och mindre vigtiga urkunder hafva, hopahemtade och någon gång inpackade i säckar, såsom annat styckegods, blifvit släpade från det ena till det andra ringa förvaringsrummet i det Kongl. Slottet.
RiksArchivet har ifrån den första Afdelningen i Konungens Canzli blifvit i anseende till ordningen ned - i76
Den 15 December e. m. flyttadt närmast den sista, och i anseende till sina rum nedsatt till den aldra lägsta.
I nedersta våningen af Kongl. Slottets norra sida har RiksArcliivet arne trånga och låga arbetsrum, jemte ett litet rum utan kakelugn för sitt bokförråd och en del öfriga samlingar.
Endast få handlingar kunna rymmas der.
Archivets hufvudsakliga förvaringsrum utgöras af 5 st. källare, eller så kallade hvalf under sjelfva Slottet, till hvilka nedgången är från CanzliStyrelsens, Cabinettets och Archivets gemensamma förmak.
Men dessa rum, i hvilka, såsom närmast tillgängliga, en del nyare handlingar och de angelägnaste hufvudskrifter förvaras, förtjena icke namn af hvalf, emedan de blott genom trossbottnar äro skiljda från de öfver dem belägna Embelsoch boningsrum i Slottet, och dessutom icke äro förvarade med andra dörrar, än af träd.
I händelse af eldsvåda äfventyrar man följaktligen, att dessa angelägna och dj^rbara samlingar i grund förstöras.
Af säkrare beskaffenhet äro anie eldfria större hvalf, som RiksArchivet äger under Slottets nordvestra flygel, försedda med tjocka jerndörrar, och det ena med 2:ne stora Kakelugnar.
Men eldning deri har måst inställas, sedan en flerårig erfarenhet visat, att värman dragit fuktigheten ur de tjocka murarne, så att mögel och fukt ej mindre på - Den 15 December e. m. 177 påskyndat handlingarnes förmultning, än skadat tjensteraännens hälsa.
Dessutom gör dessa fullproppade hvalfs aflägsenhet från arbetsrummen deras begagnande alltför tidspillande.
RiksArchivets öfriga rum äro emedlertid icke blott otjenliga för sitt ändamål och osunda för tjenstemännen, utan äfven otillräckliga för en ordentlig uppställning af de handlingar, som redan finnas där, än mera för dem, sorn borde finnas, och ytterligare årligen skulle tillkomma.
Enligt CanzliOrdningen, borde ingen StatsExpedition få behålla sina handlingar längre än 3 år.
Förmodeligen är det för bristande utrymme, i RiksArchivet, som man till den grad underlåter handhafvandet af denna stadga, att somliga Expeditioner, t. ex. Krigs- och Kammar, hafva oaflemnade dels Registraturer, och dels Protocoll för hela 4° åren tillbaka.
Hvilken oreda och hvilka brister, som derigenom äfven tyras i Rikets allmänna handlingar, kan man lätt föreställa sig, och har jag äfven sjelf erfarit.
Under de sednare åren har väl åt RiksArchivet blifvit upplåtit ett vid Logården beläget mörkt Källar-hvalf, hvilket förut varit af Kongl. KammarCollegium begagnadt; men som de handlingar, det därstädes förvarat, tagit skada, har RiksArchivet ej vågat ditlägga några af sina, af farhåga att se dem äfvenledes förmultna.
5 H. ta *7® Den i5 December e. m.
Åt denna del af allmänna angelägenheter liar likväl en bättre omvårdnad slutligen blifvit egnad.
Början gjordes af den ■verksamme KammarPresidenlen och ÖfverStåthållaren Grefve af Ugglas, som, efter eldsvådan på Riddarholmen 1802, genomdref uppförandet af KammarArchi vets byggnad, Under den nuvarande Presidenten har KammarArchi vet blifvit uppställdt och förtecknadt.
Med en del af KrigsCollegii Archi v, med Bankens, RiksgäldsContoirets och Riddarhusets hafva dylika åtgärder blifvit vidtagna.
La g Corn ilens arbeten hafva föranledt tryckningen och utgifvandet på allmän bekostnad af våra gamla Landskapslagar, Enskilda personers nitälskan och penningebidrag af en Skotsk-Svensk Adelsman, som döden nyligen bortryckt, hafva föranledt en bättre vård och början till utgifvandet p>å trycket af de medeltidshandlingar, hvilkas förra missöden jag nyligen omtalat.
Dessa och andra uttryck i Skaldekonst och Vitterhet af en återvaknande kärlek för fordna häfder inom det sig åter lyftande fosterlandet ingifva mig förhoppning, att anslag af tjenliga och erforderliga rum till det egentliga RiksArchivet icke skall förgäfves påkallas.
Kunde jag anvisa några dylika i granskapet af Kongl. Slottet, eller på Riddarholmen inom kretsen af embetsverken, der Archi vet naturligtvis borde befinnas j så tor - Den i5 December e. m. 179 de mili framställning röna föga svårighet?
men om jag icke kan det, så är det åtminstone icke mitt fel.
Vid förliden Riksdag liemställde jag, ”att StatsUtskottet måtte ”genom vederbörande infordra upplysning ”från alla Styrelsens grenar hvilka och hu”ru många byggnader Kronan eller Staten ”äger?
huru och af hvem de begagnas?
med ”hvad rätt de till ett eller annat ändamål ”användas? och om de dertill äro oumbärliga?” Rikets Ständer behagade väl, med anledning deraf, förnya de framställningar, som af dem tillförene blifvit dels gjorda, dels beslutade, fastän icke expedierade, och anhöllo att ifrågavarande uppgifter måtte varda förstkommande Revisorer i nåder meddelade, för att tillika med deras berättelse angående Statsverkets tillstånd och förvaltning tillställas Rikets Ständer vid denna Riksdag. 1825 års Revisorer förnummo blott, att nådig skrifvelse i detta hänseende afgått till vederbörande den 9 September 1823, och 1827 års Revisorer erhöllo inga vidare upplysningar eller handlingar härom.
Huruvida de varda nuvarande Statsutskott tillställda, skall liden visa.
För ögonblicket kan jag blott erinra, att Allmänna MagazinsDirectionen blifvit indragen och CommerceCollegii JustitiaeDivision upplöst.
Deras förra embetsrum måtte således vara lediga alt begagnas antin - *) Febr.
Bil. *.
Den i5 December e. m. gen omedelbart af RiksArchivet, eller ock kunna de utbytas af andra embetsverk, så att Archivet kunde få sitt eget lius.
Skulle AssistanceVerket upplösas, hvilket jag dock icke tillstyrker af skäl, som skola anföras, när detta ämne till öfverläggning förekommer; så lemnade dess nuvarande byggnader på Riddarholmen ett välbeläget och förträffligt utrymme ej mindre till förvaring af Arcliivets handlingar, än äfven till boningsrum för dess föreståndare, eller någon annan af dess tjenstemän.
Ehvar än rum för detta ändamål utses, så böra de vara belägna ofvan jord, och försedda med ventilalorer och jerndörrår, samt, om möjligt vore, med eldfria hvalf, till förekommande af all fara för handlingarnes förbränning.
Min vördsamma framställning är således i korthet: att tjenliga och tillräckliga runi för RiksArchivets behof mätte i Kronans hus anvisas j eller j i brist derafj nödiga medel till inköp eller uppbyggande af ett hus för Riks Archivet af Rikets Ständer anslås.
I sednare händelsen torde det böra tilltagas så, att äfven de äldre handlingarne kunde, år efter annat, få ditflyttas från alla Kronans i hufvudstaden befintliga Collegier och Verk, hvarest dylika handlingar sällan aktas med den omsorg, som veder - Den i5 December e. m.
Lör, utan snarare oblidt vrakas undan, hvart som häldst, för att gifva rum och beqvämlighet åt dagens förrättningar samt dithörande papper.
Till StalsUtskottet torde denna min vördsamma framställning få remitteras.
Herr von Hartmansdorff, August, uppläste följande :
Af allmänna Tidningarne hafva vi sett, att vissa smärre Klenodier, hörande till Rikets Regalier, blifvit öfvcrlålna, såsom ålderdoms märkvärdigheter, till Kongl.
Vitterhets- Historia- och Antiqvitets-Academien.
Detta var, då de numera troligen hefunnos obrukliga till sitt egentliga ändamål, förmodligen det enda värdiga sätt att dem begagna.
Likväl kan denna händelse icke annat än väcka eftersinnande, om, och till hvad grad, något afhändande af sådana kostbarheter, genom Styrelsens åtgärd allena, kan vara tillåtlig!; huruvida det varit en bristande uppmärksam}] et af Rikets Ständers Statsutskott och Revisorer, att, under Revisionerna i StatsCon toiret, icke efterse mängden och beskaffenheten a f Rikets Regalier, och Juveler, som böra i den dervarande, så kallade Kongl.
SkattKammaren förvaras, att icke förteckna dem, om inventarierna brustit, eller, i alla fal\, Den i5 December e. m. alt icke afgifva berättelse derom, till Rikets Ständer.
För min del tror jag, att sådant borde vara ett åliggande för dessa Rikets Ständers Ombud, och hemställer derföre: att Rikets Högloft.
Ständers Statsutskott och Revisorer hädanefter må inventera Rikets Regalierj och efterse huru de af vederbörande vårdas.
Till StatsUtskottet torde denna min vördsamma framställning få hänvisas.
Herr von Hartmansdorff^ August> anförde skriftligen:
Vid 1S27 års Revision yppades, att Rikets Höglofl.
Ständers beslut år 1823, angående öfverlemnandet till RiksgäldsContoiret af Åbo Academi-Fond , 5,780 R:dr, blifvit expedieradt blott till Kongl. Maj:t, men ej till RiksgäldsContoiret.
Enligt hvad jag nu skall upplysa, lärer ett dylikt Rikets Ständers beslut angående Kongl.
CanzliStyrelsens HandCassa, den tiden utgörande 8,880 R:dr, icke hafva blifvit expedieradt, hvarken till Kongl. Majit, eller till RiksgäldsContoiret.
Stats- och Särskildta Utskotten afgåfvo under den 22 November 1823 ett *) N:o 628, Bill. 4:<le Sami. 5:te Band. s. 3i3, Den i5 Decemfc er e. m. i83 gemensamt Betänkande öfver Herr Hammarskölds Motion, angående CanzliStyrelsens upplösning, hvarest slutligen förekommer : ”Stats-Ulskottet instämmer äfven för ”dess del uti detta yttrande” (att nemligen CanzliStyrelsen malte, då den nya organisationen komme att vidtaga, upplösas) ”och får blott tillägga, det Rikets Högloft.
”Ständer lära linna nödigt förordna, att ”den i 2 §. g mom. af CanzliOrdningen om”nämnda HandCassa, som nu står under ”oftanämnde Styrelses vård, skall efter dess ”upplösning, till Riks gäldsContoiret öfver”lemnäs, för att der framgent förvaltas,”
Detta betänkande bifölls den 29 November af BorgareStåndet, den 6 December af BondeStåndet och den i5 December af Ridderskapet och Adeln — Presteståndet lät den 1 December delta, såsom öfriga beslut, angående Styrelseverken, hvila lill denna Riksdag.
Såsom medlem af Fullmägtige i RiksgäldsContoiret vet jag, att detta beslut icke blifvit dem af StatsTJtskottet lill efterrättelse meddeladt; och bland Rikets Ständers underdåniga skrifvelser har jag ej kunnat finna någon, sorn framfört del till Kongl. Maj:t,s kännedom.
Emedlertid öfverlemnade Rikets Ständer den *) Bihang, g Sami. 3 Band. s. 23g, 3n, 3g5 och a65. »84 Den i5 December e. m. 23 December 1823 till Kongl. Maj:t Särskildta Utskottets betänkande angående Styrelseverken, och anhöllo, ”med åberopande af deri anförda hufvudgrunder, att "Kongl. Maj:t mätte täckas till verkstäl” läghet befordra de delar af samma förslag, ”Kongl.
Majit funne leda till Styrelsens förenkling, och till inskränkning i embets”männens antal.” Ibland dessa delar befanns äfven indragning af CanzliStyrelsen, såsom öfverflödig ’■■*).
Hade nu Kongl. Majit funnit denna indragning lika mycket ledande till Styrelsens förenkling och till inskränkning i ernbetsmännens antal, som upplösningen af CommerceCollegii JustitiaeDivision, så vore CanzliStyrelsen redan uppliäfven, utan att hvarken Kongl. Majit eller RiksgäldsContoiret haft någon officiel kunskap om Rikets Ständers beslut, angående förflyttningen af denna Gassa.