Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag finnér riktigt, att diskussionen må löretagas öfver den 4:de och 5:te punkten gemensamt, men anser derjemte att beslut bör fattas först öfver den 4:de och sedan öfver den 5:te punkten.
De svårigheter häremot, som den talare, hvilken först upträdt i ämnet, omförmalt, anser jag icke böra till någon ändring uti föredragnings-sättet föranleda.
Sedan man fattat beslut öfver 4:de punkten, anser jag 3:«
Den 25 April f m. tietnl. intet hinder förekomma att anslå medel till färdigbyggande af jernvägen emellan Falköping oell Jönköping, om tillgång dertill förefinnes.
Genom att på nu ifrågasatta sätt omkasta punkterna, skulle man enl. min upfattning endast mer intrassla frågans behandling än reda densamma.
Jag anhåller fördenskull att, hvad besluten beträffar, punkterna måtte föredragas i den ordning, uti hvilken de finnas i StatsUtskrts Utlåt, uptagna.
Hr Hjärne, Harald:
Hr i denna fråga af samma åsigt, som Frill.
Tersmeden, som först yttrat sig i ämnet.
Det har flera gånger vid fö reg: de tillfallen på detta rum handt, att vid före* dragning af tvenne punkter af ett UtskisBetänk., ]{. o. Ad. bifallit, att Ståndet skulle först öfver den sednare punkten besluta.
Hvad särskildt dessa begge punkter i Utlåtit beträffar, känner man på förhand säkert, att det finnes personer på detta runi, som ämna yrka fullt anslag till färdigbyggande af jernvägen mellan Falköping oell Jönköping samt lemna hvad som blir öfver på anslaget till södra ändan af denna stambana.
Skulle man först besluta öfver 4:de punkten, kunde man icke veta huru-stort anslag komme att ges åt banan mellan Falköping och Jönköping.
Detta synes mig vara ett ganska gifvet skäl för R. o. Ad. att först besluta huru stort anslag, som skall gifvas ät banan emellan Falköping och Jönköpins, innan anslag beviljas åt, södra delen af denna stambana.
Det kan för öfrigt vara likgiltigt hvilken punkt först afgöres, enär alla de ledamöter, som påyrka färdigbyggande af södra ändan af banan, äro i tillfälle att subtrahera hvad som fordras för denna del af banan; men detta är likväl en räkningsprocess, hvilken kan medföra ett skiiligt klander af det sätt, hvarpå man afgjort frågan.
På sätt jag förut yttrat, instämmer jag i Frih. Tersmedens yrkande.
Gr. Sparre, Erik:
Afven jag, för min del, instämmer uti Frih.
Tersmedens yrkande.
Jag kan icke inse i hvad mån frågan skulle invecklas derigenom, att den 5:te punkten föredrages framför den 4:de.
Det förefaller mig tvertom redigare att bestämt veta, huru mycket, efter afdrag af de 15 ini11 :r, sorn anslås till vestra stambanan.
Orebro-Hallsbergs-vägen oräknad, återstå.
Detta belopp skall naturligtvis efter allas mening användas på den södra banan.
Då upstår frågan: skall man först fullborda den påbörjade banan från Falköping till Jönköping?
Uti sådant fall måste tagas i beräkning, huru mycket af dessa medel åtgå till denna bana; och hvad sedermera återstår, får användas på den södra ändan.
Det är så klart, att meningarna derom icke böra vara delade.
Jag föreställer mig äfven, att pluraliteten af R. o. Ad. skall finna för den vestra stambanan nödigt att vägen från Jönköping till Falköping nu färdigbygges.
Trafiken på den vestra banan skulle nemi. i icke obetydlig mån härigenom ökas.
Om nu R. o. Ad. på detta skäl anser att banan emellan Falköping och Jönköping bör fullbordas, anhåller jag om bifall till Frih. Tersmedens förslag; och när Den 2ä April f. m. •1SS viii beslut först ronde nämnda bana blifvit fattadt, finner B. o.
Ad., huru mycket som återstår för färdigbyggande af vägen från Skåne.
Tillvägagår man icke på det af Frih.
Tersmeden nu föreslagna sätt, skall man på förhand göra en subtraktion och division af summan; och då deremot föredragningen sannolikt blir enklare och lättfattligare, om det af Frih.
Tersmeden framställda förslag antages, röstar jag fortfarande för bifall dertill.
Mörner, Carl Göran
Detlof:
För min del skulle jag vilja instämma med dem, som yrka att 4:de och 5:te punkterna må på en gång företagas till öfverläggning.
Att nu på förhand af, H.
Exc. Hr Gr:u o. Landtm, äska propos. på den ordning, uti hvilken proposma sedermera, efter fulländad diskussion, böra framställas, anser jag vara mindre lämpligt, utan att det bör åt IL.
Exc. Hr Gr:u o.
Landtm, öfverlemnas att framdeles göra de framställningar, hvartill diskussionen kan föranleda.
Under diskussionens lopp kunna nemi. mångahanda frågor af olika art upstå, hvilka kunna gifva ani. till framställande af propos:r, hvilka nu ej kunna förutses.
Det finnes ingenstädes stadgadt, att Utskms förslag skola på en gång i sin helhet framställas till antagande eller förkastande, utan kunna delade propos:r enl. ILO. framställas.
Det är vid sådant förhållande eid. mitt förmenande oriktigt, att på förhand binda sig genom förklarande, att den ena eller andra punkten bör vid beslutet först föredragas.
På dessa skäl anhåller jag, att Ståndet f. n. endast mätte bestämma att 4:de och 5:te punkterna skola på en gång till öfverläggning förekomma.
Hr von Ehrenheim, Per Jakob: Jag kan icke före ställa mig annat än att.
Hr Gr:n o. Landtm., för den händelse han finner sådant behöfligt, gör framställning om fördelning af de propos:r, som komma att framställas; men att på förhand besluta förändring i föredraguingssättet, anser jag alldeles onödigt.
Mörner, Carl:
Det skäl, som Gr.
Sparre anfört så som ledande till bättre reda i denna fråga, att nemligen 5:te punkten skulle föredragas först, anser jag, dä jag tager fasta på ordet »reda,» just vara ett skäl att börja med den 4:de punkten.
Gr:n säger nemi. att, om det för fullbordande af banan mellan Falköping och Jönköping erforderliga anslag gifves, skulle derige* nom den södra stambanan komma i mistning af hvad StatsUtsk:t föreslagit.
Just detta skäl anser jag vara tillräckligt lör mig att yrka, det 4:de punkten måtte först föredragas, samt att den 5:te punkten först derefter handlngges.
Det är naturligt, att sedan 4:de punkten är afgjord och 11. o.
Ad. beslutat om det belopp, som skall till södra stambanan beviljas, så blir en särskild fråga, om E. St:r bifalla hvad StatsUtsk:t föreslagit för banan emellan Falköping oell Jönköping, eller möjligen öka beloppet med de två (nillina, som felas.
Jag kan icke inse, att några svårigheter egentligen kunna upstå deraf, att punkterna föredragas i den ordning t)«n 2.1 April f. ro. dr äro npstalde, och förenar mig således uti den anhållan, att först den 4:de och sedan den 5:te punkten matte särskildt föredrages.
.lag finner ganska naturligt, att Gr.
Sparre, som önskar att man först skall färdigbygga vägen mellan Falköping och Jönköping, yrkar, att frågan må föredragas uti den ordning, hvarom man gjort framställning; men sorn jag är af en annan mening och, i likhet med StatsUtsk:t, anser att de 6 milhna böra utgå tili södra banan, måste jag bestrida Gr.
Sparres sätt att här gå tillväga.
Jag fortfar således att yrka att 4:de och 5:te punkterna måtte behandlas på sätt och i ordning de af StatsUtk:t blifvit framställda.
Hamilton, Henning: T vänne frågor hafva här blif vit väckta.
Den ena, att, diskussionen skulle omfatta både 4:de och 5:te punkterna på en gång: och har emot denna mening ingen anmärkning blifvit framstäld.
Den andra, att 11. o. Ad. skulle besluta öfver den örte punkten före den 4:de.
Ffter min upfattning är det alldeles likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad uti berörde hänseenden lättar, ty man hav dock för jernvägar ännu att disponera ett belopp af 7,-440,032 rdr rrut.
De 2:ne åsigter, som nu kunna uppstå, äro huruvida till den södra banan vid Finjasjön bör gifvas 6 millri- och till den nordligare delen af södra stambanan 1,440,632 rdr rmt eller till den södra ändan omkring 7,000,000 rdr.
Nu är klart, att om föredragningssiittet på ifrågasatt sätt lörändras, kommer, i fäll den 4:de punkten föredrages först, de som önska gifva 3,400,000 rdr åt banan mellan Falköping och Jönköping, endast att votera 4,000,000 rdr åt den andra banan.
Börjar man åter med örte punkten, är lika tydligt att de, som vilja gifva fullt åt den uti denria punkt omhandlade bana, votera 3 400,000 rdr, och segrar deras åsigt, så finnes icke mer för den andra delen af banan qvar än nyssnämnde 4 milhr.
Efter min föreställning är således alldeles likgiltigt hvilkendera punkten som törst föredrages.
Hr von Troil:
Jag kan icke för mig göra klart, hvarföre de Hrr, som yttrat sig för att ö:te punkten skulle föredragas framför den 4:de, anse att en sådan ordning skulle vara redigare.
Mig synes ovilkorligen redigaste föredragningssättet vara, att börja i den ordning, StatslJtsk:t uppställt frågan.
Mörner har redan, enligt min tanke, ganska riktigt anmärkt, att om man önskar sönderdelning af en propos., kan sådant icke förvägras, då man kommer till punkternas afgörande.
Här finnas de, som önska ett större anslag åt banan mellan Falköping och Jönköping, samt ett mindre åt södra delen af södra banan.
Om nu dessa begära särskilda voteringar öfver anslagsfrågan, så kommer naturligtvis den 4:de punktens afgörande att bero på den åsigt, man då bestämmer sig för.
Då detta är den vigtigaste punkten, och i öfrigt främst i ordningen ft«n 2S April f. m. ÄST i ordningen af dessa båda ifrågav:de punkter, kan jag icke medgifva någon annan ordning, utan fortfar att yrka, det Hr Grin o. Landtirnn behagade framställa propos. i enlighet med det af mig förut gjorda förslag.
Gr, Sparre:
Jag är verkligen, i det närmaste, uti denna fråga af samina mening som Gr. Hamilton.
Pä sjelfva saken anser jag föredragningssättet icke ega synnerligt inflytande, enär jag förmodar att den, som voterar, vet hvad han voterar.; men det är likväl obestridligt, att^man undviker flera propos:r, om man börjar i den ordning, Frih. Tersmeden föreslagit, ty, M. Hrr! det kan inträffa, att om man börjar votera öfver den Skånska linien, meningar finnas, dels att vägen skall gå åt Nässjö, dels åt Lagadalen, samt åter andra, hvilka icke vilja gifva så mycket sorn 4 milhr.
Då kunde det hända, att åtskilliga af dem, sorn vilja gifva mindre än det belopp, som återstår, förenade sig derom; och att, då man sedermera alprutat på den södra linien, mati icke heller anser sig böra gifva anslag till fullbordande af banan mellan Falköping och Jönköping, Har åter den frågan först blifvit afgjord, och man således kommit till kännedom, huruvida hela beloppet, 3 millri-, kommer att dertill användas, så vet man, hvad som återstår till Nässjö- eller Laga-linieu.
Jag har börjat mitt yttrande med alt säga min mening rent ut, att jag nemi. anser klokast att fullborda banan mellan Falköping och Jönköping, för att såluuda iå en matare åt vestra stambanan.
På sätt jag förut nämnt, anser jag denna fråga ang;de föredragningssättet icke vara af så särdeles stor vigt, och jag tror derföre att man icke bör så mycket tvista derom.
Skulle likväl B. o. Ad. icke anse lämpligt att företaga diskussionen öfver begge punkterna gemensamt, hemställer jag, om R. o. Ad. medgifver att ä:te punkten får först föredragas, samt frågan oru beslutet sedan afhandlas.
Pir Printzensköld, Carl:
Jag anhåller, att man icke, genom att göra diskussionen öfver dessa begge punkter gemensam, sammanblandar frågorna.
Otvifvelaktigt blir saken derigenom mera invecklad.
Skulle likväl R. o. Ad. anse, att den 5:te punkten bör först föredragas, bör särskild diskussion blifva rörande denna punkt och särskild öfver den fule punkten.
Måhända man kommer att iner tvista om, huru linierim skola sträckas än om sjelfva anslagsbeloppen.
Jag anser mig böra upplysa att vid frågans pre liminära behandling ansågs nödigt att upställa proposma först med afseende å banornas sträckning och sedan med anslagsbeloppen till utgångspunkt.
Då man derefter fattat beslut rörande den summa, som skulle gifvas åt sodia stambanan, kom ordningen att besluta hvad som skulle gifvas åt den nordligare eller sydligare delen af samma bana, och raan voterade deröfver.
Detta är väl den naturligaste vägen för frågans lösning.
Den ordning, som StatsUtsk:t H. V. -n 338 Den 25 April f. m. nu följt, finnes åter uti K. Mits Nåd.
Propos. iakttagen.
Detta iir den enda orsak, hvarföre denna fråga blifvit på lörev:de sätt upstäld.
I praktiskt hänseende måsle nian alltså skilja på sjelfva sträckningen samt anslagets fördelning på södra banan.
Det är oundgängligen nödigt, att livar och en, som voterar, får voteringen klar för sig, så att man icke i något fall tvingas att votera mot sin öfvertygelse, hvilket, ofta händer genom mängden af kontiaproposir.
Denna olägenhet förekom mes likväl derigenom, att man först afgör ett i och för sig odisputabelt förhållande, nemi. det belopp, som skall användas till södra banan.
Detta är föreslaget till 7,440.032 rdr rint, hvilket man nu åter fördelar så, att för södra stambanans fortsättning anvisas en summa af 6 milhr rdr rint, samt till samma banas nordligare del 1,440,63 2 rdr rmt.
5;te punkten afgör fördelningen af anslagsbeloppen.
Deri talas icke om sträckningen; men Utskit har dock uti 4:de punkten varit tvunget att förena sträckningen med ett anslagsbelopp, och detta af det enkla skäl, att det tillkommer R.
St:r att bestämma medel till de särskilda sträckningarna, hvaremot sjelfva sträckningen beror på K.
Mits Nåd. pröfning.
Önskar man nu högre anslag åt banan mellan Falköping och Jönköping, voterar man i enlighet dermed.
Vill man det icke, bifaller man hvad StatsUtskit föreslagit i 5:te punkten.
Jag är af samma tanke, som en föregide talare, Frih. Tersmeden, yttrat, eller att man bör söka så mycket som möjligt utreda frågan.
Antingen man nu antager Frihis förslag till föredragningssätt eller öfvergår till det af Gr.
Sparre i ämnet gjorda förslag, tror jag icke att någon sammanblandning af frågorna är att befara.
Frågan är helt enkel.
Vill man komma långt upp i Småland, skall man nemligen, utan afseende uppå om arbetet på den nordligare delen af banan försinkas, votera för den sydliga sträckningen o. s. v. Hr v. Kraemer, Anders Robert; Jag har begärt ordet för att fästa uptnärksamheten å en omständighet, hvilken jag icke förut hört någon talare påyrka, eller den olägenhet, som skulle blifva en följd deraf att R. o. Ad. företager 5:te punktens behandling före den 4:de, att nemligen föredragningssättet möjligen skulle kunna komma att uti förev.de fall afvika från föredragningssättet i MedStånden.
Med temlig säkerhet tror jag mig känna, att alla de öfriga Stånden för närvide diskutera den 4:de punkten, utan att hafva gjort någon omkastning, och derigenom bestämt att den 5:te punkten skall i vanlig ordning företagas.
I öfrigt synes mig, att just denna långvariga diskussion om föredragningssättet bäst visar, att det icke är så alldeles likgiltigt i hvad ordning föredragningen eger rum.
För mig framställer sig saken så, att om de talare, som yrkat ett högre anslag för banan mellan Falköping och Jönköping, lyckas göra sin mening gällande, så och vid det förhållande att, till följd deraf, den södra banan icke kan under denna statsregleringsperiod så långt framföras, kommer ock striden emellau Lagaliniens och Nässjösidans intressen att nu blifva oafgjord, en fråga, hvars slutliga afgörande i uärvide stund Den 25 April f. m. 339 dock vore ganska önsklig.
Det nr derföre sorn det Kr vigtigt alt punkten ang:de Nässjölinien eller 4:de punkten föredrages först.
Utan att nemi. vilja nu ingå pä frågan örn hvilkendera af dessa linier är att föredraga, kan jag dock ej underlåta uttala min bestämda öfvertygelse derom, att det vore särdeles fördelaktigt om frågan vid denna Riksdag blir afgjord.
Jag förenar mig med dem, sorn begära att punkterna må föredragas i den ordning, StatsUtsktrt föreslagit.
Tersmeden:
Den siste värde talaren har anfört sina skäl mot mitt förslag att ställa den 5:te punkten framför dea 4:de.
Han har sagt. att detta föredragningssätt icke vore antaget inom de andra Stånden.
Dea ordning, som följes vid punkternas behandling i de andra Stånden, eger likväl icke det ringaste sammanhang med den ordning, efter hvilken punkterna här föredragas.
Detta beror på smak och R. o. Ad. kan, likasom de öfriga.
Stånden, fatta beslut om, hvilkendera punkt
Ståndet anser bättre att först företaga.
Sålunda kan detta skäl icke vora något hinder för antagandet hos R. o. Ad. af det utaf mig föreslagna föredragningssätt.
Ytterligare har samme talare anmärkt ett förhållande, som egentligen icke hör hit, men som jag dock äfven nu tager mig friheten att besvara, att om nemligen man icke antager den summa, som StatsUtsk:t föreslagit för den sydligare delens sträckning, så kommer man icke vid denna riksdag från striden om de olika sträckningarna deraf.
Med anledning häraf ber jag den värde talaren kasta en blick på kartan, då tydligen skönjes att straxt ofvanför
Finjasjön de för den södra banan föreslagna olika sträck ningar skilja sig.
Jag slutar med att begära den ändring i mitt först afgifna förslag — en ändring, som föranledes af åtskilliga talares yttranden i ämnet — att Ståndet måtte besluta att den 5:te punkten före- ' tages till afgörande före den 4:de.
Sedan öfverläggningen om sättet för föredragningen och afgörandet af de ifrågav:de -tale och 5:te punkterna nu förklarats fulländad, yttrade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afs:de derå, af Frih.
Tersmeden föreslagits, att de båda ofvannämnde punkterna matte i ett sammanhang komma under öfverläggning samt att, efter öfverläggningens slut, först 5:te och sedermera 4:de punkten skulle göras till föremål för R. o. Ad:s beslut, hvaruti flere ledamöter förklarat sig instämma, men hvilket förslag vid slutet af diskussionen af Frih.
Tersmeden förändrats så tillvida, att han yrkat, att föredragningen och afgörandet af 5:te punkten skulle föregå den 4:de punkteus handläggning.
Härvid anmälde sig hvar efter annan Gr.
Sparre, samt Hrr Bildt, Hjärne och von Ehrenheim, samt förklarade att de förenade sig uti Frih.
Tersmedens sednaste yrkande. 34» Ren 23 April e. m. H.
Exc. yttrade vidare, att sedan alla de ledamöter, som in* stämt uti Frih.
Tersmedens första förslag, numera slutit sig till hans sednare yrkande, återstode det endast för R. o. Ad. att afgöra, huruvida den 5:te punkten skall föredragas och afgöras framför den 4;de, eller om, på sätt al andra ledamöter yrkats, dessa punkter skola i deras nummerordning förekomma till öfverläggning och beslut; hvarefter H.
Exc. först framstälde propos. derå, att den 5:te punkten skulle föredragas och afgöras före den 4:de, dervid svarades starka ja och nej i blandning, och sedermera hemstälde, huruvida R. o. Ad. atisåge, att de ilrågav:de punkternas föredragning och afgörande borde ske efter deras nummerordning; och då svaren å denna sednare propos. utföllo med särdeles starka ja, blandade med talrika nej, lörklarades ja nu haft öfvervigten.
Sedan flere ledamöter påyrkat votering, författades och juste rades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Frih.
Tersmedens förslag, att 5:te punkten i StatsUtsk:ts Uthde N:o 86 skall företagas till öfverläggning och beslut före den 4:de punkten i samma Uthde, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. närande förslag, till följd hvaraf ofvanberörde punkter komma att föredragas och afgöras i den ordning, de i Uthdet innehafva.»
Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda:
Ja — 47.
Nej — 73. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. */j * m.
In fidem, O. braktl. Onsdagen den 25 April 1860.
Uplästes ett utaf Frih.
Leijonhufvud, Sten, inlemnadt Mein. af följande innehåll:
Exc. får jag härmedelst äran anmäla, det jag afsäger mig förtroendet att vara ledamot af Riddarb.Utsk:t, och får jag Den 35 April e. m. 841 tillika hos E.
Exc. ödmjukast anhålla om propos. till det Högloft.
Ståndet, det jag i öfrigt fortfarande måtte få bibehålla min Riksdagsmannarätt.
Propos. å bifall till denna anhållan framställdes och besvarades med ja; hvarefter H.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Riddarh.Utsk:t efter Frih. Leijonhufvud.
Anmäldes och bordlädes följande från Utsk:n inkomna Mern. och Betänkm, nemi. från Konstitutionsutskottet:
N:o 13, med förslag till ändring i ll:te och 12:te gg R.F. ang:de StatsRådets hörande öfver förbund med främmande makter; N:o 14, med förslag till ändring i 21 g R.O.; N:o 15, med förslag till den ändring i 28 § R.F., att till vissa' beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena Evangeliska; N:o 16, mea förslag till den ändring uti 18 g R.O., att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdags mannaval; N:o 17, med förslag till den ändring i 5 g 3 mom.
TryckfrihetsFörordmn, att hinder icke må vara för Mosaiske trosbekännare att kunna till Jurymän utses; N:o 18, med förslag till ändring i 90 g R.F.; N:o 19, med förslag till den ändring i 53 g R.O., att beslut icke må i något Stånd fattas, derest icke minst 30 ledamöter tillstädes äro.
Sammans.
Stats-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomiutskottet: N:o 7, i atil. af dels K. M:s Nåd.
Propos. ang:de förnyad författn. om utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, dels ock enskilda motioner i samma ämne.
BevillningsUtskottet: N:o 23, ang:de Tullbevillningen.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskits Utlåt.
N:o 86, ang:de fortsatt utförande af jernvägsarbeteu för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. 4:de punkteu.
Ibland alla de punkter, detta Betänk, innehåller, finnes utan tvifvel ingen af större vigt än den nu föredragna — ingen som kommer att medföra ett större inflytande på fäderneslandets framtida utveckling.
— Det är illa öm man af partiåsigter eller (nissförstådd hushållning hopar anslagen 342 Den 23 April e. in - på ett håll, under det man kargt vägrar dem på ett annat, der dir kanske öro mera behöfliga; men detta iir ett fel, som kommande Ständer kunna hjelpa.
Begår man deremot ett misstag vid bestämmandet af en stambanas hufvudriktning, så är ett dy ligt misstag ohjelpligt, man må sedermera ångra det huru mycket man vill.
— Bet är ett sådant misstag jag anser StatsUtskit hafva begått, då detsamma, med förkastande af södra stambanans utaf jeruvägskomitéen föreslagna och af K.
M. gillade riktning förbi sjön Salen öfver Nässjö lill Tenhult, tillstyrkt R.
8t:r att iör sin del besluta banans framdragande genom Lagadalen — och jag har ansett mig sä mycket mera pligtig att här öppet uttala denna min åsigt, sour jag, sjelf vid 1853 — 54 årens riksdag motionär i frågan och då anseende ingen annan jernvägsförbindelse emellan Skåne oeh medlersta Sverige tänkbar, än den igenom Lagadalen, likväl genom noggranna forskningar i ämnet blifvit oåterkalleligen öfvertvgad om' de stora, öfvervägande fördelar, sorn den af jernvägskomitéen sednast föreslagna riktningen öfver Nässjö kommer att medföra, ej blott för de provinser, banan skulle genomlöpa, utan framför allt för landet i sin helhet.
Jag väntar mig att mina motståndare, för att försvaga vigtenaf de skäl, jag för denna nu uttalade åsigt kommer att framlägga, skola försöka att tillvita mig en skenbar ombytlighet i åsigter, då Lagalinien verkligen tillförene blifvit af mig förordad, och det är för atl genast ifrån början förebygga all verkan af ett dylikt argumentationssätt som jag ber att i Edert minne,, Mine Hrr! få återkalla, att då år 1852 behofvet af jernvägsförbindelser inom det rika Skåne började att göra sig lifligt gällande och då jag, sättande mig i spetsen för denna rörelse, lyckades att för undersökningars verkställande sammanbringa en summa af nära 40,000 rdr rmt, samt efter en vidlyftig brefvexling oeh oerhörda ansträngningar lyckades förmå den utmärkte Engelske Civilingenjören Lionel Gisbonne att utförandet af dessa undersökningar verkställa, borde äfven denna ingeniör förses med nödiga instruktioner i afs:de på undersökningarnes ändamål och hufvudriktning.
— Jernvägsfrågam var ännu vid denna tid allt för ny inom vårt land att man derom kunde göra sig en klar föreställning, att man kunde eller vågade för sig upkasta ett sammanhängande jernvägssystem..
Då såsom alltid inskränkte man sig derföre att tvista om banans ändpunkt.
Hvarje stad åberopade i detta afs:de sina anspråk, sina företräden.
Bet var ingen lätt sak att sammanjemka dessa olika åsigter, att göra frågan ifrån rent provinciel, såsom den ursprungligen varit, till en Sveriges angelägenhet, till en lifsfräga för hela vårt land.
För att bringa den till en sådan ståndpunkt måste undersökningarna icke inskränkas inom Skåne allena.
Man måste äfven ådagalägga möjligheten att sammanbinda de tilltänkta Skånska banorna med det öfra Sverige.