Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 Ridr 24 sk. 1 Tö rsi' En Portion kostar således 10 sk. -turist.
RGS< Då efter 1814 års Spannmålspris 1 tunna, Råg kostade ro Rtdr Banco, och 1 tunni Kora 6 R:dr 32 sk.
Banco, utgjorde en portion al sk. 3 rist.
Banco, hvaraf synes att densammas.
Värde rättar sig efter.
Spannmålsprisen.
N:o 4, Friherre.
Rehbinder, Johan Fredric
Må jag ett ögonblick få fästa Högloflig^.
Ridderskapets och Adelns uppmärsamhet vid en af våra pålagor, jag menar vår saltpetters gärd, hvilken blifvit mera tryckande än raan Zkn 28 Februarii-, i början} vid contractets afslutande örn densammas utgörande in natura, kunde förmoda.
Då gälde i Lisp. Saltpetter 3?
å 4 R;dr B:co och Kongl. Maj:t och Kronan sorn hade en ostridig rätt till all Saltpettersjord i Riket, men sjelf förut hade bestridt sjudningen, utiäste då, en arbetslön af i R:dr 24 sk.
B.co för hvart Lisp, således.
5%:delar eller minst f .'delar af Saltpetterns värde, då cO.ntractet ingecks.
Genast efter det ingångna contractet , började Saltpetterspriset att höja sig och steg snart till närvarande pris af 7^ R:dr samma mynts men arbetskostDaden förblef dock oförändrad, hvilken med dertill utgående ved var hvad sorn mäst stigit i värde, och billigt vis bordt förhålla sig i proportion till Saltpetterns förhöjda pris, och således med 595:delar eller minst i -.delar af detta sednare värde bordt utgå.
För att ej allenast uppmuntra utan ock befordra anläggningen af Saltpetterslsdor och, artificiella samlingar af Saltpetterjord, lät Kongl. Majit anskaffa Österbottningar, hvilka mera vana vid denna handtering, skulle mot contant betalning biträda dem som ville vid dylika anläggningar begagna deras erfarenhet.
Tvenne sådana kornato till Östergöthland och voro där, gom jag tror, öfver en sommar.
Genast der efter tillkännagafs, efter hvad jag vill påminna mig, från Konungens Befallningshafvande, att, för att hålla Kongl. Majit och Kronan skadeslös för den kostnad desse Finnars anskaffande förorsakat, 16 sk. Btco per Lisp. af den obetydliga arbetskostnaden skulle årligen af - 97® Den 38 Februarii. dragas.
Detta har fortfarit allt sedan och säkert i 7 år, och måtte således lå»gt föi detta hafva renbours^rat kostnaden, då af öfver gooo hemman med städernes Saltpeter inberäknade nära iooo R:dr Banco årligen ur provincen utgått, utom den vanliga gärden.
För-' modligen har samma förhållande i flera Län ägt rum, hälst jag med visshet vet, att flera än arne sådana Finnar voro anskaffade.
Huru tryckande emedlertid denna gärd blifvit, som förvandlat sig till en nästan stående grundskatt på hvarje hemman af 3 R:dr 2 sk, och i synnerhet för dem, som i brist af Saltpetters jord och friskt vatten, rätt ofta äfven af ved, således aldrig kunna tillverka en mark af denna vara, lärer Höglofl.
Att detta skall falla sådana hemmansägare så mycket svå«i rare, som de vid contractets ingående ej hade annat ögonmärke för deras frivilliga bifall dertill, ån billigheten att dela de bördor och olägenheter, som förut ensamt trye U deras medbroder, hvilka innehafvare af Ssltpetter jord ofta hvart s:dje är, blifvit hems"*te afKongl.
Maj ts och Kronans sjudare, är ganska gifvit.
Den 28 Febrit/trii, 971
Da enligt min fullkomliga öfvertygelse denna sista afkortning på arbetslönen otvifvelagtigt ägt rum, utan Kongl. Majlis vettskap, hvilhen helt säker ej tillåtit en så obillig Statsverkets viost pä undersåtares bekostnad; så vågarjag vördsamt hemställa, och hämtar styrka för denna min hemstäilnine af Herr Grefve Gyllenborgs meddeldte upplysning om Saltpetterfondens så betydliga tillväxt, om det ej är billigt att föreslå , först en efter saltpetterns ökade värde proportionerad arbetslön af minst ^ delar af hvad Saltpettern nu går och gäller, eller möjligtvis framdeles kan komma att gälla; och för det andra, att sedan en rigtig beräkning blifvit uppgjord af Kongl.
Maj:ts och Kronons kostnad för dessa Finnars anskaffande, öfverskottet af hvad alla dessa åren blifvit utbetalt, må vid framtida lefverering blifva bonificerade, hälst dettas ingående till Statsverket ej varit förenad hvarken med rättvisa eller billighet.
Jag får således anhålla att detta mitt vördsamma memorial må blifva de öfrige respective medstånden communiceradt och till StatsUtskottet remitteradt.
Ständer sista Riksdag vidtagne ändring med tjenstefolketg 97® _0<m 29 FehruariiH flyttningstid, torde mig tillåtas .göra några ats3 märkningar, hvilka ej allenast jag, utan män-' ga med mig skulle önska föranleda till upphäfvande af detta kanske nog förhastade beslut.
Att härvid som vid många andra tillfällen landtmannens fördel ej kom i consicleration , kunde hvar och en då genast inse, och har genom erfarenheten af de denna flyttningstid åtföljande olägenheter än mera besannats.
Utom den olägenhet en under den sena årstiden skeende flyttning med tjenstehjonet, då dagarne äro korrta och väglaget oitasl elakt, en oJägenhet som Stadsboen knappast vet af, torde i synnerhet få komma i beträdande den mera. vigtiga skada denna sena flyttning medför för hvarje Landthushållare- Så nära slutet af October månad äro på de flesta stäLlen kreaturen längesedan redan upptagne af betet, för att inom hus fodras.
Hvad omtanka kan man väl i våra tider, då ty värr ej sällan, dåliga tjenstehjon, i synnerhet för ladugårdsskötsel^, träffas, vänta af sådana, hvilka redan vid inbergningen af fodret, det de sjelfva ej tänka uppfodra, varit likgiltiga vid dess mer eller mindre bättre behandlande?
Dessa få nu utfodringen om hand för 14 dsgar, ofta 3 veckor; och kan man då ej med skäl vänta att dessa nu behandla detta för landtmannen så vigtiga ämne med en vårdslöshet som nödvändigt skall hafva ett det mäst skadliga inflytande på uh fordringen för hela vintern.
Huru svårt skall det icke äfven vara för $n matmor att få emottaga den nya pigan, hvars Den 28 Februarii' duglighet hon ej det minsta känner och sorrt genom en ofta origtig orlofssedel ej eller kan Utrönas, just vid en tid då ds mästa göromål
Uti ett hushåll förekomma.
Jag vågar således föreslå att flyttningstiden må förändras till början aF Junii månad, hvilken tid jag tror mig funnit temmeligen skola accomodera Stadsboen, sorn då fick flyttningstiden för det senare halfva året i början af December.
Vid denna tid har landtmannen jnga förefallande göromål sorn icke äro af deri beskaffenhet, att aila händer dervid äro vane, och då i synnerhet ladugårdspigan, soln för vintren skall besörja utfordingen, äfven kart få deltaga i bergningsarbetet och befordra, så vidt det i hennes magt står, att ingen ting blir försummadt.
Om ock ^fäderne skulle finna sig bättre belåtna med den af mig öfverklagade än medi den föreslagne flyttningstideft, bör det så mycket mindre lägga hinder i vägert för den önskade ändringen, om hvilken, Sorn jag vågar tro, hvarje landtman thed mig förenar sig, som den förmon de deraf kunna hafva, aldrig kan uppväga eller på något sätt jemföras med de olägenheter den nu nyttjade flyttningstid för landtmän i allmänhet nödvändigt skall medföra, till och med öfverstigande i betydlig mohn, den förra i slutet af September inträffande flyltningstidens olägenheter.
Detta mitt vördsamma memorial, tror jag S74 ften 28 Februarii. böra de öfrige medstånden communiceräs Och till OeconomieUtskottet remitteras.
N.o 6, Friherre Rehbinder, Johan Fredric:
Den för landsvägarnas grusning, från ali* manna lagens föreskrift, sedan sista Riksdag förändrade tid, till midt i sommaren istället för om hösten, torde i anseende till den mindre nytta den medför äfven förtjena någon uppmärksamhet och önskansvärd! få återgå till samma årstid, förr varit vanligt att detta ar-* bete förrätta, det vill säga i October månad.
Att en grusning om sommaren, då landsvägar, ne i allmänhet äro torra ej medför någon förmon, men deremot mycken olägenhet af förökadt dam , som i synnerhet inträffat der ej tillgång finnes på jordfritt grus, är af erfarenheten besannadt, och t i 11 räck t li ge n bevist derigenom . att kanske på de fläste trackter i Ostergöthlanf, allmänheten redan frångått denna nya tid, hvartill Konungens Befallningshafvande gifvit sitt samtycke, med det vilkor att alla i ett district boende, derom skulle vara öfverens för att undvika Kronobetjeningens ökade besvär med på olika tider anställande vägsyner.
Men sorn på andra trakter, hvaribland äfven den jag bebor, en sådan öfverenskommelse ej kunnat träffasemedan en eller annan af de i d>str:etet boende harlocala förmooer af denna förändrade grusningstid, Den ag Ftbruartt', 975 och förändringen således bestridt, med åberopande af Riksens Höglofl Ständers derom vidtagne beslut; så har ingen ting dervid kunnat göras, utan pluralitetens önskan fått gifva vi: ka för desse enskilta förhållanden.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den skada denna grusning skall med öra förde hemmansägare, hvilkas ängar och gärden genomstrykas af allmänna vägar.
Säd och gräs stå då i sitt bästa flor, och torde föga vårdas af främmande, som der hafva sina vägstycken, utom, att vid afräfsningen af ali stna sten, en stor del af orenlighet och ofta af okynne nedkastas på ängen, der den vid infallande slotter ej tnedför någon obetydlig olägenhet.
Jag vågar således vördsamt hemställa om ej allmänna lagens förerkrilter i detta afseende, hvilka äro så väl beräknade, om de noga efterlefyas, må åter upplifvas, och grusningen få hädanefter som förr ske om hosten, då om ej vanlig höstväta inträffar, längre och fugtigare nätter gifva anledning till det påförda grusets sammanpackning på vägen och dess afsigtsenliga fyllning, i stället att förvandlas till dam först och smutts sedan då höstvätan infunnit sig, och ej sällan föranledt till förnyadt besvär, då ofta en kittslig Länsman deraf tagit sig anledning att sådant anbefalla, och i händelse af bristande åtlydnad, instämma
Den 28 Februarii. vägelotfsägare, ej så mycket för att befordra dem till ansvar sorn att af dem utprässa en förlikning för att undvika rättegång, hvarå flere prmjudicater äga rum, ehuru jag för egen del, nu ej har något sådant att öfverklaga.
Detta mitt vördsamma memorial anhåller jag måtte de öfrige respective Medstånden eommuniceras, och till behörigt Utskott remitteras.
N:o 7. Friherre Rekbinder, Johan Fredric:
Uti ett af Herr Tham, som jag vill mick nåsj den u Februaiii ingifvit memorial, har blifvit yrkadt rättighet för Konungens Befallningshafvande att med en mått dig och efter beskaffenheten lämpad aga, hålla Oregerlig^ och fräcka fingar inom deras skyldiga gräns.
Härmed får jag i allo förena mig, med tillagd önskan, att en sådan rättighet äfven blef utsträckt till
Domare, hvilka af gröfre brottslingar under ransakningarne få uppbära det mäst oförskämda ovett.
Prasjudicat härå har förleden sommar ägt rum, dä en undersökning föregick med tjufvar, hvilka förut sittande på Carlscrona Fästning, sjelfve angifvit sig för att hafva gjordt inbrottstölld 1821 uti Mogatha kyrka, efter eget sluteligt yttrande för att un - Den 28 Februarii, 971 iler dea vackra årstiden få resa, och hvilka under hela ransakningen ej allenast på det oförskämdaste sätt mot Domaten utför, utan äfven inblandade andra' välfräjdade personer i en slags delagtighet af stölden, hvilket de äfven sluteligen återtogo med ett slags löje.
Under forslandetjVar Länsmannen ej fri för näsvisheter.
Sedan nu mera spöslitning saknar den physiska Verkan på en sådan bof och blott det hånliga af ett sådan* straff är i behåll, hvilket på en så grof brottsling ej har något afskrämmaride4, så skulle jag föreslå att hagon viss portion prygel kunde dem tilldelas för att hålla dem inom sina behörigt skrankor.
Hvarföre skulle ock brottslingen få obehindrad på sådant sätt framfara, då hvar och en annan som i rättegångsväg i och för Imbetet öfverfaller Domaren, 6tår derföre till ansvar efter lag.
Att detta mitt vördsamma yttrande må till Lag-Utskottet remitteras, derom anhåller jag ödmjukast, för att der få läggas till Herr Thams i ämnet förr inlemnade memorial.
Grefve Lewenhaupt, Claes; Idéen till den motion jag nu går att vacMil, till Ridd. o. Ad, Pr. 1 Band. 6» 878 Dfn 28 Fclruarii, ka, har jag hämtat i ett förslag om inrättning af privat
Banker i Stockholm och landsorten ne, hvilket för någon tid sedan åtföljde tidningarna.
Projectet har synts mig innefatta ganska goda, solide uttänkta och tor Samhället välmenande afsigter, genom befrämjandet af en mera liflig rörelse, producenter och afnämare emellan.
Jag har förgäfves väntat att en skickligare penna än min, skulle upptaga och till öfverläggning framställa detta ämne; men då motionstiden lider till 6lut, anser jag mig nu ej längre böra dröja med, alt genom en så enkel framställning af ämnet som dess beskaffenhet medgifver, fästa Höglofl.
Under en period då allmän förlägenhet öfverklagas, så af den mera bemedlade possessionaten, näringsidkaren och vår allmoge, förmodar jag att hvarje för sitt Fädernesland och sin enskildta trefnad nitisk medborgare, gerna understödjer de företag, hvilka åsyfta befordrandet af idoghet och välstånd i alla Classer, samt ej visa det minsta tecken till enskildt förmån på det allmännas bekostnad.
Orsaken till den närvarande penningebristen, är mera uppkommen genom brist på afsättnings tillfälle för våra producter, än af öfverproductinn eller en extenderad tillgång på varor, myntvärdeis obestämdhet, förenadt i enskildt afseende med sådane stadganden, hvilkas obestridligt välgörande afsigter, för den 6kuldsatte, likväl kan hända för ofta gif - Den 28 Fehr tiar ii t vit anledning att missbruka ett letnfladt förtroende, hafva onekeligen varit hufvudskälet till stagnationen i all rörelselse, och åstadkommit det omvända förhållande i merkantilt afseende inom landet^ att producenten ofta förgå fy e söker consumenten, förgäfves till lågt pris ccl. längre betalningstid utbjuder de courantastr aritklar, födoämnet.
Enskildta personers associalioner i enli bet med det förslag jag här åberopat, tycka mig innefatta ett säkert hjdpemeciel för de t; Onda} och i öfverensstämmelse med den si ; riesstämning som allmänt är rådande, röran penningeförlägenhet, samt brist pä afsättnin vågar jag hoppas att alla på solida grane byggda förslager hvilka åsyfta hjelp för momentela bristerne, skola vara välkomne C" än de gagnelige åsigterne af företaget, ej ! allas ögon synas förr, än den välgörande t j fecten blifvit påtaglig.
Brist på ett tillräckligt existerande rön seCapital i landet, kan jag för min del ej t känna vara egenteliga orsaken till den ir handelns, fabrikernes och vara allmänna r ringars aftynande; i cred i t-brist och ett de: uppkommande misstroende personer emella ligger det egenteliga felet.
Förrän detta g nom kloka författningar åter stadgas, bemödar man sig förgäfves att genom något annat m del återföra välstånd och Industrie, hvars lis endast och allenast kan underhållas geno.: förtroendet, och sådane antagne principer §j8® Den 28 Februari i.
I ■ • allmänna hushållningen, som bevara hvarje persons ägande rätt och billiga anspråk lör missbruk.
Med agtning för hvar och ens tankar och förut afgifna yttranden i ett ämne af så stort omfång som financiella åtgärder i allmänhet, samt af så fnagtpåliggande interesse för alla, sorti den allmänna förlägenhetens afhjelpande, går jag nu att närmare utveckla den nytta, jordbruket; bergverken, handel och slöjder skulle komma i åtnjutande utaf, om Sveriges nu församlade Ständer med egenskap af Fäderneslandets lagstiftare, 6kapade och antogo sådane Författningar, hvars anda och syftning befrämjade den allmänna och enskilda creditens återställande.
Med ordet credit förstås förtroende, den kari och bör ej existera der grunden för dess tillvarelse saknas säkerheten; Ihvad under, då i en tidepunkt af generelt misstroende och midt under ropet af en nästan allmän svårighet att utgöra utskylder och reda enskildta äffairer, det capitalisten häldre skrinlägger sina capitaler, än genom deras utspridande sjelf förkofrar 9ig och andra mindre bemedlade.
När lagarne af de flera händelser man skulle kunna citera, mera synas gyn. na missbruken på förtroendets bekostnad, äri ålägga eri ovilkorlig ordning och precision i ingångne förbindelser noggranna uppfyllande; gå fruktar periningeägaren naturligtvis att blottställa sig för möjliga förluster eller tidsutdrägt , och afbidar häldre tåligt ett tjenligt tillfälle att g5r» sitt gods fruktbart, i sådane företag; sorn idj Den 25 Februarii, gen ?3s<que äro underkastade och der han säkerhet kan påräkna ersättning.
Det (i efter mitt begrepp ingen möjlighet att reisen dessa på längre eller kortare tid capitaler, äo att i vissa afseenden skärp gen så, att debitorer utan en öfver hö utsträckt tiderymd för en blifvande liqvid läggas vara ordentliga betalare.
Jag är öfvertygad att capitalisten, om han me< kerhet kan påräkna att de förbindelser bekommer, måste på dagen honoreras, oc kunna eludera* af någre förevändningar, nöje skall till lägre ränta än den närvara hos enskildta nedsätta sitt mynt häldre, äi låta det ligga ofruktbart.
Idéen med pri Banker åsyftar detta ändamål och. är en skildt association, isolerad från Banken, olika de i färskt minne varande nu upph Filial-Disconterne.
I privat-Banken ansv det större eller mindre antal associerade söner, en för alla och alla för en, med sin ekildta förmögenhet och genom, en i vä:
Banken insatt betydlig summa, hvars utås Bering ej kan öfverskndas, då, jag förutsi såsom nödvändighet för dessa privatBankers, lidité, att intet creditiv på Banken får rum, hvarken på hypotheker eller revpr utan blott den nämnde afskrifningsräknhv till så stort belopp, som i växelBanken associationens räkning blifvit eller blifver satt.
Skillnaden emellan dessa privatBan och förra FilialDisconterne är i sitt förhål de till Banken, genast påtaglig; de sedt ägde ett ntöfver sina fonder i Banken vida Den 28 Fcbruafrii. sträckt creditjf och dessutom till sin inre administration berodde på några tillsatte
Directeurers godtyckliga behandling, hvilka väl hade en sä kallad ansvarsskyldighet, mea hvars egénteliga existance ej berodde på Discontens credit.
I privatBanken deremot ligger imressenternes hela timliga välfärd bevarad, eller risquerad, i fall missbrukande af enskildtas förtroende ägde rum.
Disconterne folio och drogo med sig den allmänna qrediten; en privat Banks upphörande att betala, om så möjligen skulle kunna hända drabbar blott den eller de, som der insatt sina fonder, och då den, sorn jag sökt bevisa, är till, utan samband med Banken på annat vis, än genom en alskrifningsräkning, kan den alarig blifva i det allmänna af någon menlig verkan - För privat-Bankens organisering, efter den derom uikomne tryckta afhandling, täger jag mig friheten föreslå , det en lag måtte stadgas, som ålägger alia utgifvare, antagare och öfverlåtare af på viss tid, utstäldte assignationer, att vara underkastade samma ansvar, som trässenter, acceptanter och endosser. ter af växlar, hvarigenom de in solidum skola ansvara för betalningen eller i brist deraf lagsökas på samma sätt som 5748 års växelstadgas XI Art. 4 §. föreskrifver.
I afseende g det reglementariska vid inrättandet af en sådan prlvat-Bank, som ge310m en på lagliga grunder hvilande Författ - Den 28 Februarii. ning bor bestämmas, gillar jag till alla delade i det tryckta förslaget om privat-
Barr t inrättningar uppgifne puncter, hvilka äro; U-o.
Att hvar privat-Banks assosiation 1 - göres till det minsta af fem, för obetvitladf ■ mogenhet och stadgad credit, ansedda pi -- söner. 2;o.
Bank 1 - gynner sina utlåningar, bör hvardera af i steressenterne för privat Bankens räkning ti Riksens Ständers växelbank, såsom fond i - sätta 50,000 R;dr Banco, och således hva e association, sammansatt af minst 5 persei c i växel-banken insätta åtminstone 250,0 > Riksdaler. 3:0.
Att hvar och en 60m vill anfört och aflemna penningar åt en sådan associatic , hvilket alltid bör ske genom insättning på E lagets afskrifningsräkning i Riksens Höglc 'i„ Ständers Bank, må kunna enär som hälst, 1 • assignera det hela eller en del af sin beha sing hos densamma. 4:0.
Att alla sådane assignationer bö genast vid uppvisandet infrias, antingen m contanta penningar, eller med privat-Ba kens anvisning på Riksens Ständers Bank.
Då de flästa produeter från landet, strör ma till hufvudstaden och mången landtm; sett sig nödsakad att ofta af brist på köpa1 gg 4 Dm 28 Februarii, .
Iler antagligt anbud för sin vara, upplägga pch magazinera den, hvilket medför en icke obetydlig utgift öfver produciionskostnaden, å lärer väl ingen kunna bestrida att ju icke å val producenten, som förbrukaren eller speulanten å dess säljbara varor, både skulle beydligt underlättas och äfven vanpris förekomimas vid sådane affairets uppgörande, om associationer funnos, lika de nu projecierade pri - Stat-Banker, hvilka genom contanta tillgångar ör köpare, återförde liflighet i handeln inora åndet^samt en rask och jämn afsättning.
Början med sådane privatBankers inrättning bör ske i hufvudstaden, centralpuncten för alla speculationer , derifrån torde de snart nog utgrena sig till våra öfriga större städer och kanhända äfven Landsorter; för att i de mindre penningerika districterne af riket, sådane associationer skulle kunna med mera lätthet formera sig, vöre jag hågad, att utan afseende på principen för organisation af privat-Bankens formerande i Stockholm, där den största tillgång på capitaler finnes, tillstyrka inrättandet af dylika Banker, genom ett större interessentskaps medverkan, hvars interessenter, sjelfve actieägare, vore man om dess ordentliga behandling.
Genom de grunder här blifvit föreslagne för creditens återställande och tillgång på rökelse-capital, är jag fullkomligt öfyertygad att dessa inrättningar skola äga bestånd, samt befordra det ändamål som i hela framställningen iåsyftas. f Den 23 Felruarii.
Så snart växel-rätt tillägges olla pn vist betalnings-tid utstäldte assignationer och hvilka ela få beskaffenhet af hvad i Kongl. Växeln stadgan menas med sola-vexlar, forekomnaes ock allt lättsinnigt ingifvande och accepterande af sådane, men för alla reverser, och de assignationer , hvilka äro ställde att vid uppvisandet betalas, torde ingen vaxel-rätt böra komma i fråga, utan mätte med deras incassserande och utsökande på hittills brukligt sätt förfaras.
Det här gjorda systemet tor privatBanks - inrättningar, medför ej det ringaste tvång för någon, emedan det ju hädanefter som hittills finge bero på hvars och ens fria vilja att antingen köpa emot contant betalning af landtmannen och andra producenter, utgifva eller acceptera sådane på viss tid ställde assignationer, eller utfärda sina förbindelser i form af vanliga reverser, allt, efter förut skeende frivillig öfverenskommelse, säljare och köpare emellan.
Lyckligt skulle jag anse, för en större utsträckning af detta på enskildt förmögenhet egentligen hvilande creditsysteme, om vår ställning för närvarande vore sådan att Rikets ira församlade Ständer, kunde genom bestämmandet af det nu till ex. existerande rörelsecapital i landet, taga sådaae åtgärder mot •!ess> framtida tillväxt, att detta bestämmande af qvantiteten för den utelöpande sedelstocken,8. vore en borgen hos hvarje innehafvare af Ban-’ cosedlar , att deras nuvarande numeraire i för» hållande till Bankens reela fond, blelve bibe3 Dea 28 Februarii. |i i en.
Om nu på en gång en realisation, mot t;' åsatt silfvervärde, skulle äga rum af den ii 11 löpande sedelmassan, så tror jag för min t- ■ detta cj voTé ett riksgagneligt företag, lk«t jag likväl öfverlemnar till hvars och ens n öfvertygelse att afgöra; nien jag är öfygad att tien liflighet i rörelse, och möjtet för speculanten att med producenten göra ömsesidigt förmoniiga affairer, hvilken om privat-Banks associationer åsyftas, skall be irdras derigenom, att mynt kommer i om* i, om projectet vinner det bifall jag ön.
, och blifva ett befordringsmedel till en framtida möjlig reaiisering, på så sätt, att förndet man och man emellan tillväxer och gas, samt capitalisten öfvertygas det maxi; .-v n af Rancosedlarnes numeraire nu är upp. men, hvars framtida tillökning ej behofdå mynt-representativet ersättes genom aå enskildt förmögenhet hvilande credit;e ; ien.
Fördelen af, att cassör finnas som under; i möjligheten för den inhemska piroducen* , att genom deras förskotter bidraga till äljningtn af det producerade, äfven vid tider, det icke med lätthet kan ske i hem■n, är sä påtaglig, att hvar och en som öucerar något, icke lärer kunna bestrida den :märna nyttan häraf.