Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pröfvar man närvar, författnings verkningar, finnér man, att den rätt den åt hvarje behöfvande lenrnar, att öfver allt söka sin bergning, nära uphäfves genom försarolingarnes åtgöranden, hvilka, om de frukta att en inflyttad person torde falla deras fattigvård till last, förhindra honom, att uti dem blifva qvarboende och mantalsskrifven så lång tid, som erfordras för att enl. författningen ega rätt att utaf dem fordra underhåll.
Sålunda jagad ifrån socken lill socken, återkommer han ofta, så vida han icke under denna ostadiga vandring hemfallit till brottet och fängelset, såsom en orklös behöfvande till den församling, derifrån han många år förut med friska arbetskrafter utgått.
Om fattigvården länsvis ordnades, med kommunerna till under-afdelningar och dessa endast egde, att till en gemensam kassa, pro rata parte, tube - Den 14 December.
169 talu sina bidrag, samt alt tillbaka njuta ersättning för de fattigas underhåll, som inom deras område vistades, skulle detta föga ehristliga förfarande säkerligen nphöra, och mången redlig arbetare räddas ifrån liggarstafven, förförelsen och brottet.
Tydligt är äfven, att de arbets-inrätlningar, så väl tvångs som frivilliga, hvilka måste åtfölja en väl och rättvist ordnad fattigvård, vida lättare länsvis organiseras, än hvad, som inom församlingarne kan ske då dessa på många ställen genom bristande arbets-tillfällen icke kunna tillgodogöra sig den rättighet de äga, alt till arbete hålla lättingen.
Med erkännande af allt detta, torde dock mången kanhända invända emot mitt förslag om Läns-nämnders bildande, att desse icke äro behöflige, då, äfven dem förutan, sammansättningar länsvis, i och för vissa bestämda ändamål, kunna ske.
Detta är sanni ; men hvad sådane speciella sammansättningar icke kunna skänka, är det allmänna intresse för, den uppmärksamhet uppå, och den omtanka om förbättringar inom hvarje utaf länets olika förhållanden, som utgående ifrån en Länsnämnd hvars förnämsta, snart sagdt enda, föremål är, att föreslå och befordra dylika, snart lill de cnskilte kommunerna, till individernas skola sprida sig, och lill lif och verksamhet omskapa den tröghet, som för närvar, hvilar öfver nalional-lynnet, en tröghet som mägligt motverkar, både välmågans utveckling och bildningens spridande.
Afven torde man riiöjligen anmärka, att derest
Läns-nämnderne skola kunna åstadkomma dessa verkningar, och af dem framlagde förslag bringas lill verkställighet, den ekonomiska lagstiftningen ofta måste antaga en partiell, i st. f. en allmän, natur, samt alt Statens homogenitet härigenom splittras, till mehn för dess samband och styrka.
Hvad premissen beträffar, anser jag, alt uti ett land sådant som vårt, der serskildta delar, uti klimat, naturförhållanden och kultur, äro hvarandra så väsendtligt olika, nyttan af en partiell ekonomisk lagstiftning, är för mycket uti ögonen fallande för att behöfva bevisas.
Antager under sådane förhållanden denna lagstiftning en allmän natur, mäste narurligtvis ofta inträffa, antingen, att den ingenstädes blifver fullt ändamålsenlig, eller, alt om flen motsvarar ddn ena delens behof, den för andras blifver olämplig.
Afven händer, och exempel häruppå torde lätt kunna framställas, att omöjligheten att kunna förlika dessa stridiga behof lägger hinder i vägen för utfärdande af författningar, hvilkas nytta för åtskilliga trakter dock vore gifven.
Hvad åter beträffar faran för Statens splittring, och den förminskade styrka, som härigenom skulle upstå, fruktar jag den icke.
Statens samband, tryggad genom likhet uti så väl konstitution, som allmänna lagar, genom de många interessen som för del hela äro gemensamma, hotas icke genom en olikhet inom den ekonomiska lagstiftningens område, en olikhet som endast afser, att lätta utvecklingen af ett välstånd, hvilket till alla Statens delar spridt, uti sin förening skänker Staten tillbaka mångdubbel styrka och kraft till mångdubblad verksamhet.
Men det är icke blott ur ekonomisk synpunkt, som jag anser en organisation utaf Läns-nämnder nyttig, denna har äfven sin stora politiska vigt.
Jag har redan nämnt, all jag uti kommunen ser en 170 Den 14 Dcember. nations politiska upfostrings-skola, och clå, såsom jag äfven förut anmärkt, kommunens verksamhet genom dess ringa omfång synes inskränkas, är det uti Läns-nämnderue jag söker denna upfostrans utgångspunkt.
Jag tror nemi., att vanan att behandla frågor, som röra interessen, med hvilka, äfven om de icke åro ens egna, man likväl dagligen är uti beröring, och hvilkas mera eller mindre gynsamma ståndpunkt på nyssnämnde egna, utöfva sin gifna stats-ekonomiska vexelverkan, snart skall, genom den enskildte fördelen, att icke säga egoismens kraf, lära ej allenast rättvisan, utan äfven nyttan utaf att med billighet vårda andras interessen och rätt, en insigt sorn behofvet af medverkan till egna önskningars framgång ännu mera måste inprägla.
Jag tror att aktning för lag naturligt skall införlifva sig med en församling, som uti lagar och öfverenskommelse!' söker en borgen för skapade förhållanden, ett skydd för egen ekonomisk ställning, och att erfarenheten äfven snart skall lära vien vådan af hastiga förändringar, hvilka, utom den osäkerhet de medföra, en osäkerhet som förlamande inverkar på all industri, alltid vålla förluster och derigenom föranleda missnöjen och söndringar.
Skulle jag uti dessa mina förutsättningar hafva räll torde ingen neka den stora fosterländska nytta, som nyssnämnde begrepps och känslors spridande, ifrån Läns-nämnderna tili kommunerna och de enskildta skulle medföra.
Men ännu en annan fördel, af största vigt för fäderneslandets framtid, hoppas jag att den af mig föreslagna Läns-nämnden skall bereda.
Alltifrån 1809 har, mer eller mindre högljudt och ifrigt, en genomgripande reform uti vårt rcprepresentalions-sätt blifvit påyrkad, utan att ännu uti nuvar, stund denna frågas lösning med säkerhet kan emotses.
Anledn. härtill ligger lill största del uti det misstroende som söndrar olika samhälls-klasser, ett misstroende, som genom fordna stridigheter alstradt, utaf ståndstvister underhålles.
En försoning dessa klasser emellan är nödvändig, om på laglig väg en af Statens utvecklings-behof högt påkallad reform skall kunna tillvägabringas, en reform, som på bredare demokratisk basis upförande representations-byggnaden, dock tillförsäkrar Staten, att kunskaper, insigt och bildning skola åtnjuta förtroende, och äga inflytande.
Denna försonande makt skall Läns-nämnden, enl. min öfvertygelse innan korrt, utöfva.
Gemensam behandling utaf frågor, af för alla inom länet gemensamt interesse, måste sammanknyta de genom samhällsställning, börds-förhållanden och förmögenhet, ifrån hvarandra skiljda individerna, och den klara insigten af denna gemensamhet uti interessen, skall, genom en naturlig instinkt, lära menigheterna inom kommunerna, att till sina sakförare vid Länsnämndens öfverläggningar utse dem, hvilka de, genom bildning, redbarhet och duglighet, anse bäst kunna föra deras talan, och ordna i deras angelägenheter.
Vigten utaf och det välgörande och betryggande inflytande, som detta bildningens målsmanskap, då det till vana uti folkets seder hunnit inpräglas, på framtida samhällsförhållanden måste utöfva, torde klart för hvar och en framstå.
Dessa äro de hufvudsakliga skäl, jag för nyttan af den utaf
171 vnig föreslagna organisation liar alt anföra.
Mycket vore väl att tillägga, mycket att närmare utveckla.
Men dels torde jag redan hafva tröttat 11. o. Aals upmärksamhet, dels torde en sådan utveckling, under möjligen öfver denna rnolion förefallande diskussion, komma alt äga rum.
Jag slutar sålunda med alt varmt anhålla hos dem, som om våra inre förhållanden äga djupare kännedom och klarare insigt än jag, att allvarligt och utan fördom betrakta ett förslag, som, felaktigt möjligen uti form, dock pä djupet sluter en sanning af, såsom jag tror, en stor och ingripande vigt för fäderneslandets framtida utveckling.
Förslag till Reglemente för Länsnämnden har jag försökt upsätta, och får jag nu äran detsamma för R o. Ad. upläsa: F (') RSLAG till Reglemente för Länsnämnder. 1 §.
Inom hvarje län skall en Nämnd utses, hvilken utaf en, ifrån hvarje inom länet befintlig stads- eller lands församling, — med det undantag som här nedan stadgas, — ä allmän sockenstämma vahl deputerad skall hesta. 2 §•
Stad, som räknar fem tusende innnevånare eller derutöfver, skall såsom serskildt, af länsnämnden oberoende och ifrån delaktighet uti densamma skiljd, kommun anses såvida icke genom emellan staden och nämnden träffad öfverenskommelse, annorlunda blifver beslutadt: två tredjedelar af länsnämndens samtliga röster erfordras, till Sådan öfverenskommelses giltighet. 3 §•
Socknar som tillhöra samma pastorat må, då de det åstunda, om en deputerad till nämnden förena sig. 4 §•
De deputerade skola för trenne år väljas, samt en tredjedel utaf dem hvarje är afgå.
Genom lottning, som vid länsnämndens första sammanträde skall ega rum, bestämmes, hvilken det första, och hvilken det andra året böra utgå.
Och skola de församlingar, hvilka lill följd härutaf måste förrätta nya val genom Landsh.Emb. härom underrättas.
Skulle innan de trenne årens utgång, någon deputerad genom dödsfall, sjuklighet eller annat laga förfall, afgå, hör nytt val ofördröjligen ske, och den ny-invalde ingå uti sin företrädares ordning. 5 §•
Blifver någon till ledamot uti länsnämnden utsedd deputerad till riksdagsman vald, eller äger han vid riksdagen sjelfskrifven säte och stämma, skall Suppleant utses, för att under hans frånvaro uti nämnden inträda. 172 Den 14 December. 6 §•
Valen skola inom församlingarne förrättas, minst en månad före den dag, då Länsnämnden första gången på året skall sammanträda och åligge församl ingarnes pastorer, alt. opåminte, minst åtta dagar förr än valet skall ske, detsamma, antingen från predikstolen, eller sexmännen kungöra.
Valförrättare är pastor, vare han ock skyldig, att derest valet öfverklagas, hvilket klagomål sednast inom tvenne dagar efter valförrättningen bör ske, åt den klagande inom tjugufyra timmar, af honom undertecknadt prot. öfver valet, aflemna.
Den missnöjde äger sedan, att inom åtta dagar prot., jemte sina besvär, till K.
Bef:de insända, hvilken, inom kortaste möjliga tiri, infordrar vederböndes förklaring, och inom tvenne dagar efter inhäudigande derutaf sitt utslag afknnnar. (ifver K.
Befules utslag äge klagan ej rum. 8 §.
Afskrift utaf viii valet fördt prot., af pastor jemte tvenne af sockennämndens ledamöter undertecknadt, skall den till deputerad valde tillställas, hvilken äger, att, vid sitt inträde uti Länsnämnden, detta prot. till nämndens ordf. aflemna. 9 §•
Valbar till deputerad är hvarje välfrejdad man af evangelisk trosbekännelse, som fyllt tjugufem år, och inom socknen boende och mantalsskrifven år. 1° §.
Ingen som till deputerad blifvit vald må sig detta förtroende afsäga, så vida han icke är i ordning att utur Länsnämnden afgå, eller fyllt sextio år, eller kan styrka sjuklighet eller annat laga hinder hvars giltighet sockenstämman eger pröfva. 11 §; De deputerade ega icke, att något traktamente fordra eller upbära, men skjuls efter en häst, till och ifrån Länsnämndens samlingsort, skall dem utaf församlingarne godtgöras. 12 §.
Länsnämndens säte vare länets residents-stad, så vida icke denna belägenhet föranleder nämnden, att annan tjenligarc, och mera uti midten af länet belägen ort, dertill utse. 13 §.
Länsnämnden sammanträde tvenne gånger om året den 1 Mars och den 1 October, dock må nämnden vid sin första årliga sammankomst besluta huruvida dess andra sammanträde skall äga rum eller ej.
Längre tid än fjorton dagar, må intet sammanträde räcka. 14 §.
Länsnämndens ordf. vare Landsh:n, och för alt under hans möjliga frånvaro föra ordet, välja nämnden vid början af hvarje dess sammanträde en vice ordf. [3 Den 14 December. 173 15 §.
Dessa ordf:ders skyldighet vare, att till behandling föredraga hvarje fråga, som utaf någon af nämndens ledamöter väckes, så vida denna är af den natur, att nämnden äger att sig med den befatta; att derest fråga af annor art upslår, öfverläggning om en sådan ej tillåta, samt att, om nämnden derifrån ej vill afstå, uplösa nämndens sammanträde. 16 §.
Förslag må äfven utaf Landsh:n framställas, och åge han, att uti hvarje öfverläggning, men ej att uti besluten deltaga. 17 §.
Enkel röstpluralitet gifve utslag, utom i den fråga 2 § omförmäler. ' 18 §.
Votering skall, då sådan af Irenne ledamöter begäres, ovägerligen äga rum.
Votering sker med slutna sedlar, och aflägges vid volerius början en sedel för att, om rösterna befinnas lika delade, öpnas och gifva utslaget. 19 §.
Votering må ej ske, på ordf:s propos. förrän diskussionen förklarats slutad, och får ingen fråga öfver hvilken nämnden genom votering, eller pä annat sätt, fattat belsut, af samma namn åter till öfverläggning uptagas. 20 §.
Länsnämnden äger: l:o) Att uptaga och behandla hvarje fråga af ekonomisk natur, som pä länets förhållanden utöfvar inflytande, samt att röride dem fatta beslut.
Att stadfästa, uphäfva och förändra de reglementariska stadganden och bestämmanden, som i ock för länets gemensamma inrättningar och företag anses erforderliga. 3:o)
Att, öfver de uti föregide mom. omförmälde inrättningar och företag tillsyn och kontroll utöfva.
4:o)
Att bestämma de bidrag som i ock för dessa af länets innevånare erfordras, samt grunderna hvarefter de uti arbete eller penningar skola utgå, och skall fördelningen utaf dessa bidrag, antingen efter förmedladt hemmantal, efter matlag, eller efter Bevilln:s-förordn:s lista eller 2:dra Art. bestämmas.
Att då parterne derom åsamkas, såsom skiljodomstol uptaga och afdöma de tvistigheter, som emellan tvenne eller flera församlingar, eller emellan enskild person och församling, uti kommunalfrågor och rörande rätter upfatlning af ekonomiskt stadgande kunna upstå; stånde dock parterne fritt att målet vid vederbörlig domstol fullfölja.! 21 §.
Ingen fråga som icke under någon af föreg:de mom. kan hänföras, får utaf nämnden till öfverläggning uptagas. 174 Den 14 December. 22 §.
Hvarje förslag, som åsyftar införande af nya ekonomiska stadgande», eller förändring uti redan varande, så ock hvarje sådant, som afser tillvägabringandet utaf för fänet gemensamt företag eller inrättning, eller medförer rubbning uti rörande sådane, förut fattade beslut, fä icke lill afgörande företagas vid samma sammanträde under hvilket de blifvit väckta, utan skola de, sedan öfverläggning om den ägt runi, lill nämndens kommande sammanträde förklaras hvilande.
Beslut ronde 20 § 2, 3 och 4 momme må utaf nämnden utan upskof fattas. 23 §.
Belsut rörde för länets allmänna ekonomiska stadgande)), äfvensom reglomentariska bestämmanden, som med sådane hafva gemenskap, så ock de som åsyfta förändring uti af K.
M. nådigst faststäldt reglemente, skola af ordf. samt tvänne utaf nämndens ledamöter underskri Ine, genom K.
Bef:de till vederbör, statsexpedition insändas, för alt Konungens pröfning och nådiga vilja underställas. 24 §.
Hinner af nämnden fattadt beslut ej under dess sammanvaro att justeras, updrage nämnden åt ordf. samt åt tvänne af dess ledamöter, att justeringen verkställa, och att beslutet underskrifva. 25 g. Nu häfver Konungen Sitt beslut fattat och kungjort, meddele då ordf. nämnden detsamma vid (less första deruppå följande sammanträde. 26 §.
Öfver efterlefvande och verkställighet utaf, af nämnden fattade, och laga kraft vunne beslut, äga K.
Bef:de tillsyn; infordre han ock, för att nämnden vid dess första årliga sammanträde tillställas, berättelse och redovisning ifrån hvarje förvaltning eller styrelse utaf de allmänna arbetsföretag och inrättningar, som 20 § 3:die momrtet omförmäler. 27 §.
De bidrag, som nämnden, på grund af 20 § 4 mom. fas tétäldt, upbäres och redovisas af kronobetjeningen. 28 §.
Fullständigt prot. skall hållas öfver länsnämndens förhandlingar och beslut, o elitskola dessa prot., efter nämndens slutade sammanträde, till tryck befordras.
Ett exemplar utaf dem insändas till hvardera Inrikes- och Finance-cxpedition och utdelas för öfrigt ett exemplar åt hvar och en af uti riket befindtliga Länsnämnder, samt åt hvarje inom länet varande socken. 29 §.
Att föra dessa prot. och ombesörja deras tryckning, så ock att upsåtta ifrån nämnden utgående beslut och expeditioner, må nämnden äga utse en sekreterare, jemte för honom nödigt biträde.
Den 14 December. 175 30 §.
Traktamente och arfvode för sekreteraren och hans biträde, hvilkas belopp utaf nämnden bestämmas, sä ock kostnaden för proteus tryckning, utbetalas af K.
Bef:h:de utaf under hand varande medel. 31 §.
Arbetsordning och ordningsstadgar äga Länsnämderna hvar för sig att upgöra.
Efter upläsningen häraf anhöll Gr. af Ugglas, att denna motion mätte blifva remitterad till Allm. llesv.- o. Ekon.Utsk. Frih, Raab, Adam Christian:
Jag har med största nöje afhört den motion Gr. af Ugglas här upläst, desto heldre som jag i samma ämne vid föreg:de riksdag afgifvit motion.
Således erkännande vigten af ämnet och derjemte den stora förtjensten, som tillhör Gr. af Ugglas, att hafva lemnat ett detaljeradt förslag, anhåller jag att motionen måtte få hvila på bordet, på det jag må komma i tillfälle att derom taga kännedom.
Jag vill nu endast fästa upmärksamheten derpå att de af Gr:n föreslagna Länsnämnderna svårligen kunna sammansättas ändamålsenligare, än de i hvilande representationsförslaget tillämnade valnämnderne för utseende af ledamöter i Öfre Kammaren, och jag ber derföre Gr. af Ugglas närmare öfverväga om ej det Kongl, förslaget äfven för denna orsak bör kunna påräkna Hr Gr:ns understöd.
Då den af Gr. af Ugglas väckta motion blifvit begärd på bordet, så torde jag kanske icke nu böra mig deröfver yttra, men sorn jag måhända icke är närvar, när densamma nästa gång förekommer, så anhåller jag, att deröfver nu få Tälla ett omdöme.
Jag gillar på det högsta den vackra syftningen af motionen och anser den vara med mycken förtjenst författad samt tror att i de vackra fraserna finnas en kärna som icke är utan värde.
Emot den reglementariska upställningen skulle jag deremot vilja göra en och annan anmärkn.
Jag fäster mig hufvudsakligen dervid, att denna Länsnämnd skulle ega beskattningsrätt.
Den kunde blifva af en vådlig beskaffenhet.
En annan omständighet, hvarpå jag velat fästa motionärens eller Utsk:s upmärksamhet, är den, att till all kommunal styrelse, som skall kunna verksamt upstå, alldrahelst i vårt fattiga land, fordras bestämdt en penningfond, och vill man tillstyrka inrättandet af nämnder med en så vidsträckt omfattning som elen ifrågavar., så anser jag högst nödvändigt att Staten dertill lemnar en fond alt anlita för kommande behof.
Dessa behof anser jag synnerligast vara: utgifter för fattigvården inom länet och ordnandet af arbetsinrättningar.
Jag tror det vara förgäfves att af en Länsnämnd vänta en tillfredsställande organisation af denna beskaffenhet med de små tillgångar, som för denna nämnd vore möjliga att ifrån socknarne uttaxera Frih. Cederström, Jakob:
Som jag troligen icke mera är qvar vid riksdagen, då ifrågavande motion af Gr. af Ugglas kom - Den li December. mer ali remitteras, sa kan jag ieke då hafva tillfälle att med något yttrande beledsaga motionen.
Hvad jag har att dervid anmärka afser hufvudsakligen följande:
Motionären vill inrätta en Länsnämnd, i hvilken lian tillsätter Lundsli, till ordf:de och hvilken han tillägger beslutande rätt. i en hel massa af ämnen, i hvilka denna nämnd skulle kunna förändra hvad gällande författningar stadga.
Landsli. skulle genom sitt deltagande i denna nämnd blifva jäfvig att pröfva dessa förslag, då han sedan, i sin egenskap af Landsli., skulle dem uptaga.
En sådan ordning lärer icke kunna antagas.
Vår Landsh.-institution är af en så allmän och stor nytta och vigt för landet, alt hvarje försök att paralvtisera deras allvarliga handhafvande af sina embeten är skadligt.
Det vore således i törsta rummet af vigt att Landsli. uteslöts ifrån ordförandeskap i nämnden, pä det alt Landsli. må vara i tillfälle att pröfva och förkasta sådana förslag ifrån nämnden, hvilka han tinner vara skadliga för länet och stridande emot de författningar, som allmänneligen gälla i landet.
En värd talare har ställt fattigvård och arbetstillfällen samt arbetsinrättningar för fattigvårdens negativa afhjelpande jemväl under nämndens beslut.
Det häfver sig likväl svårt att kunna föra det i verket annorlunda, än att kunna förvandla alla arbetsbehöfvande och fattiga till ett slags (ing, öfver hvilka man tager sig rättighet att besluta såsom öfver de fordom för en tusen år sedan här i Sverige varande trälar: men vi vilja icke veta af dessa benämningar på Svenska invånare.
Om de också åro fattige oell således behöfva understöd af de förmögnare med arbetsförtjenst, sä är det sådant som, med de kommunala författningar Sverige redan eger genom sockenstämmorne, borde med mera sakkännedom kunna inom socknen beredas, än någon Länsnämnd kan åstadkomma, .lag tror således det vara högst olyckligt att få en Länsnämnd, sorn i dessa detaljbestyr skulle få en vidsträckt beslutande rätt.
Den värde talaren har ansett dessa Länsnämnder jemväl böra blifva politiska upfostringsanstalter.
Detta kunde väl vara bra, örn Sveriges innevånare behöfva en sådan upfostran.
Jag skulle likväl tro, att med de upfostringsanstalter, som Sverige eger, kunna svenska innevånare få de kunskaper, som för hvarje särskildt fack inom samhället behöfvas; hvaremot delta förslag åtyftar att på sidan örn den grundlag, som i Sverige är antagen och gällande, inrätta en Länsnämnd, som skall blifva upfostrare i politiskt afseende.
Detta måste jag för min del högligen afstyrka.
Jag tior alt det skulle förbistra förhållanderne, i st. f. att leda till det vackra resultat, som motionären åsyftat, att uplysa örn hvad som är riktigt och rätt.
Att beslut skulle fattas i Länsnämnden till uphäfvande af gällande författningars giltighet och hvilka skulle ihsändas till K. M., för att af honom sanktioneras, innefattar en ordning att gå tillväga i sådane ekonomiska ärender, som icke är öfverensstämmande med våra grundlagar, hvilka öfverlemna till R.
M. inkomma med förslag lill ändringar uti den ekonomiska lagstiftningen.
Man vill icke veta af, att sådana förslag komma ifrån Länsnämnder , Den 14 December. 177 nämnder, eller andra dylika nämnder, blifvande eller varande.
Lagstiftningen i landet är helig, Mine Hrr.
Om vi gå ifrån de former som finnas, om vi tro oss berättigade ali pä sidan af dem, genom reformmöten eller länsmöten eller hvilka möten som helst, kunna försöka att motionera förändringar i våra lagar, så slä vi på punkten af en revolution och de som deltaga deri äro skyldiga alt stånda straff.
Det är icke meningen och får icke blifva meningen att pä sådant sätt uphäfva vära lagar och sönderbryta vår författning genom det alt man vill sälla till nämnder, högre privilegierade än Landshme enl. instruktion äro; ly Landslune hafva eid. sine instruktioner ingen rätt att komma in med sädane förslager (ill ändringar i författningarne, som motionären har velat updraga åt dessa nämnder.
Dem tillkommer blott att handhafva tillämpningen af sådana författningar som finnas och i enlighet med dessa besluta uti allmänna ekonomiska ärender, såsom t. ex. der en sockenstämma anser för sig nyttigt alt komma öfverens om ali inom socknen skola för alla behöfvande beredas tillfälle till arbete mot ersättning för dagsverket enl. markegångslaxans bestämmelser eller underhäll, der arbetsförmågan skulle blista.
Detta är lätt verkställbar! i samma män som arbetena på landet lätt kunna mätas lill qvantitet, såsom huggning af ved och timmerstockar eller vid dikning, då man vet luiru mycken ved eller huru många stockar och famnar, som motsvara ett fullt .dagsverke.
Om det nu deremot skulle falla Länsnämnderna in, att de arbetsbehöfvande borde arbeta för mycket bättre pris, under det alt de, som vilja hafva arbetet verkställdt och saknar arbetare, vilja gifva mer än efter markegångstaxan, så skulle ett sådant afgörande ifrån nämnden vara skadligt, emedan derigenom undertrycktes den mening som eljest skulle göra sig gällande.
Trälar vilja vi icke hafva och vi hafva, Gud ske lof, ingen scm förtrycker dem.