Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begär, att den K. propos:n ordagrannt antages till contrapropos:n. Gr. Posse: Jag begär, att PresteSCs beslut ordagrannt antages till contraproposm.
Vid sådant förhållande begär jag votering om contraproposm.
Det är åtminstone icke vanligt, att motståudarne dictera oontrapropos:n; och då jag jemte flera kunna intyga, att Hr Crusenstolpe ropat ja till den redan framställda propos:n på bifall till Utsk:s betänk., hvarom votering blifvit begärd och hvilken således kommer alt utgöra ja-pro[)os:n, förefaller det besynnerligt, att Hr Crusenstolpe äfven vill dictera contraproposm.
Hr Crusenstolpe: Från Hr Rosenblads öron vädjar jag till grundlagen, der min obestridliga rätt är förvarad att få den proposm, jag begärt, framställd, eller votering derom, Ståndet i öfrigt obetaget att gilla eller ogilla min begäran. Gr. von Fersen:
Grundlagen säger, att proposraa skola rättas efter discussionen.
Då nu de flesta ledamöter yttrat sig för antagande af PresteSt:s beslut till contraproposm, anser jag framställning derom först böra göras, Hr Crusenstolpe obetaget att sedan yrka på sin contraproposm.
Det har alltid varit vanligt, att, Den 3 Februari e. m. i33 då flera förslag till contrapropos:n förekommit, man först bestiimt hvilket skall dertill antagas, innan man skridit till afgörande af hufvudsaken.
Yi äro just nu i detta moment af öfverläggningen, och jag får således nu begära Hr Gr. o. Landtnäs propos. derå, att mitt förslag till förtydligande af PresteSt:s beslut må antagas till contrapropos:n. .
Mig synes, att man icke kan bestrida Hr Crusenstolpe att få den propos., lian begärt, framställd; men deremot inser jag icke, huru Hr Cederschjöld kan hafva någon rättighet att intränga i vår contraproposln, med förslag till ändring deruti.
Öfver den siste talarens försök att betaga mig all delaktighet i uppgörandet af contrapropos:n tröstar jag mig med det hopp, att Ilr Gr. o. Landtm, ej delar hans åsigt, utan benäget tillerkänner mig rättigheten att söka få contrapropos:n så litet afvikande från min mening, som möjligt.
Med vitsordande af Ilr Cederschjölds grundlagsenliga rätt alt deltaga i hegge voter:spropos:nas uppgörande, synes mig, att man icke bör upptaga tiden med vidare fråga härom; och anhåller jag altså, att vi utan ytterligare uppehåll få skrida till de förestående voteringarna.
Posse: Ehuru hvad Hr Cederschjöld nu begärt synes mig mindre enligt med den form, som hittills varit iakttagen, att icke samma person fått dictera begge voter:sproposrna, medger jag dock, att intet hinder derför finnes i grundlagen.
Jag bestrider således hvarken Hr Cederschjöld eller Hr Crusenstolpe rättigheten att få votering om sina contrapropos:r; jag anhåller blott, att vi ju förr ju hellre måtte komma till hufvudsaken, och att för sådant ändamål den första voter:spropos:n må blifva af det innehåll, att om ja vinner, antages PresteSt:s beslut till contrapropos:n, men om nej vinner, vill R. o. Ad. sedermera afgöra, om Hr Cederschjölds eller Hr Crusenstolpes förslag till coutrapropos. skall antagas.
Det är ett misstag, om man tior, att grundlagen icke bestämmer något rör:de ordningen för contrapropos:ns uppgörande vid en votering. 53 § Riksd.- Ordn. säger, att de, som öfverröstade blifvit, icke de, som vunnit sin afsigt, äga att begära votering, och häraf är tydligt, att det är de öfverröstade, som äga att uppgöra contraproposm i öfverensstämmelse med sin åsigt.
Gr, von Fersen:
Ehuru jag icke kan godkänna den siste talarens åsigt, vill jag icke nu inlåta mig i hans grundlagstolkning, utan får blott förena mig i begäran om dea votei'ingspropos,, som Gr.
Posse föreslagit.
Upplästes till justering följande voter:spropos;n: 134 Den 3 Februari c. m.
Den, som anser, att contraproposln bör innehålla instämmande i PresteSt:s i anledn. af StalsUtsk:s utlåt. iN:o 4o5 fattade beslut, voterar ia; den det ej vill, voterar "ei; Vinner nej, anställes ny votering om huruvida K.
M:s nåd. propos. ang:de låns upptagande till hypotheksföreningars befrämjande, eller Hr Cederschjölds förslag, att PresteSt:s fattade beslut skall antagas med den förändring, att i stället för orden: gemensam ansvarighet införes: ansvarighet en för alla och alla för en, må blifva coutrapropostn. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. lill godkännande af denna voter:spropos:n.
Ropades starka ja, blandade med ett och annat nej; hvarjemte Frih. Boye, Fredr., anmälde sig och yttrade:
Som jag begärt voteringen, anser jag det vara min rätt, att den mening, jag hyllar, icke blir alldeles undertryckt, och jag anhåller således, att jå-propos:n må innefatta bifall till Utsk:s betänk.
II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid voteringen i liufvudsaken komme ja-propos:n att innehålla bifall lill betänk.
Det är gifvet, att bifall till betänk. ej kan komma i fråga förrän vid voteringen i hufvudsaken; men deremot kan jag ej finna annat, an att, på det sätt den första voter:spropos:n nu blifvit uppställd, Hr Cederschjöld ej blir i tillfälle att göra sin mening gällande, då fråga blir om liufvudsaken, i händelse ja här vinner.
Hans förslag blir då verkligen undertryckt.
Sedan den upplästa voter:spropos:n redan blifvit antagen, lärer det vara öfverflödigt att besvara den siste talarens anmärkn.; jag hemställer likväl till honom sjelf, om det ar möjligt, då flera särskilda meningar vilja göra sig gällande, att alla kunna intagas i voter:spropos:n, och om den enskilde ledamotens rätt ej måste inskränkas dertill att få votering, huruvida bans förslag skall antagas till eontrapropos., eller icke.
Min öfvertygelse är, att voter:spropos:n både kan och bör uppställas på del sätt, att ja-propos:n innefattar PresteSt:s beslut och nej-propos:n antingen den K. proposm eller Hr Cederschjölds förslag, men att detta borde först afgöras i enlighet med hvad som vanligen skett, då fråga uppstått om flera contrapropos:r, på det icke ja mätte vinna och Hr Cederschjölds förslag blifva undertryckt endast derföre, alt man undviker en votering till, eller är Den 3 Februari e. m. osäker, huru contrapropos:n koramer att lyda, i händelse nej vinner.
Det skulle icke blifva svårt, men tilläfventyrs fordra tid alt upplysa den siste talaren om sitt misstag.
Jag anhåller derföre, att vi utan vidare uppehåll må skrida till voteringen, sedan voter:spropos:n redan blifvit bifallen.
Jag instämmer desto hellre med den siste talaren, som, i händelse ja tappar, det är tids nog att då afgöra, huru contraproposm för sådant fall bör uppgöras.
Den nyss upplästa voter:spropos:n blef af It. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 129, Nej — 55.
I följd häraf upplästes till justering följande voter:spropos:n, hvilken af R. o.
Ad. godkändes:
N:o 4°5 öfver anmärkn:r vid betänk:na N:ris 366 och 367 öfver K.
M:s propos. om Iåns upptagande till hypotheksinrättningars befrämjande, samt Riksdagsm.
Danielssons i anledn. deraf gjorda särskilda förslag, voterar j‘a; den det ej vill, voterar. nej; Vinner nej, afslår R, o. Ad. ofvannämnde utlåt.
N:o 4°3, samt instämmer för dess del i PresteSt:s i detta ämne fattade beslut, så lydande: 1:0
Att åt Fullmägtige, i Riksg.cont. uppdrages att, i R.
St:s namn och å deras vägnar, garantera fullgörandet af skuldförbindelser, som utgifvas af hypotheksföreningar, hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder; dock att sammanräknade beloppet af lånet, som Riksg.cont. får garantera för alla hypotheksföreningar, tillsammans ej må öfverstiga 2,000,000 r:dr silfverspecie, eller 5,333,3334 r:dr b:co. 2:0 att, innan denna garanti meddelas, hypotheksföreningens styrelse bör lill Riksg.cont. aflemna en dess förbindelse, hvaruti samma styrelse, å egna och samtliga delägares uti föreningen vägnar, förklarar sig skyldig att gemensamt ansvara Riksg.cont. för all den förlust, som möjligen kan uppkomma genom uraktlåtenhet att fullgöra den garanterade skuldförbindelsens innehåll.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 69.
Jfej — 126. 136 Den 3 Februari e- m.
Frih. Boye, Fredr., reserverade sig till prot. emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Då jag ej under discussionen öfver det nu afgjorda ämnet yttrat mig, men det beslut, sorn nu kr fattndt, strider emot den öfvertygelse jag i frågan äger, emedan jag anser, att man ej såsom princip bör antaga det beslut, som är fattadt af R. o Ad., får jag till prot. afgifva min reservation emot nämnde beslut.
Jag har fästat föga vigt vid frågan, emedan jag är öfvertygad derom, att innan något resultat kan uppkomma af detta beslut, äfven om det skulle blifva R.
St:s, komma andra Ständer att sammanträda, hvilka måhända efter en längre erfarenhet skola fatta ett beslut, grundadt på mera kännedom af ämnet och mera afseende på framtiden.
Ehuru jag förut yttrat mig i ämnet, kan jag ej underlåta att reservera mig emot R. o. Ad:s beslut. H. R. o, Ad. åtskiljdes kl.
I- till i på morgonen den 4 Febr.
Måndagen den 9 Februari 1835- Plenum kl. io f. m.
Justerades i prot.utdr. för d. 3 dennes.
Sedan nu 3:ne RiksSt., i frågan huruvida jordbruket bör understödjas genom lån, bifallit principen, men stridiga beslut i afseende på sättet förefinnas, så vågar jag, på det att en kortare utväg måhända må beredas och riksdagen ej för mycket uttänjas, föreslå R. o. Ad., att II.
Ståndet måtte genom prot.utdr. inbjuda BondeSt. att förena sig i det beslut, R. o.
Ad. i sista plenum fattade, hvarpå jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos:n. R. o.
Ad. beslöt att inbjuda Hederv.
BondeSt. att instämma i R. o. Ad:s i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4°5 fattade beslut.
Hr Crusenstolpe, Magn. Jac., uppläste följande:
Genom nåd. kungör, d. i4 Jan. 1824, ang:de förhöjd årlig capitationsafgift af hvarje adelig mansperson, som erlägger bevillning af lön eller förmögenhet m. m., hade K. M. De n 9 Februari f. m.
M. väl, som orden lyda, ”för godt funnit att, enligt R. o. ”Ad:s und. anhållan, dess sålunda fattade beslut om den förökade capitationsafgiften allman ligen kungöra och derjemte ”tillåta, att densamma må, såsom den förra afgiften af enahanda beskaffenhet, tillika med kronoutskyIdema, af Kro”nans vederbörande tjenstemän, uppbäras; men” •— heter det vidare, och det är just detta, som utgör ett nytt drag af vishet, förutseende och constitutionel varsamhet, hvarpå jag utber mig att särskildt få fästa H. R. o. Ad:s synnerliga uppmärksamhet — ”enär Wi, i kraft af57 § uti Reg.F., "icke kunna anse detta tillskott annorlunda än som ett frivilligt bidrag, förbindande endast för de ledamöter ”affi. o. Ad., som i beslutet derom deltagit eller ”underkastat sig detsamma altså linne Wi någon ”executiv åtgärd till den tillökla afgiftens indrifvande icke ”böra användas emot de ledamöter af R. o. Ad., som ej, ”efter skedd behörig debitering, den frivilligt erlägga.”
Öfvertygad, att ingenting är eller bör vara R.
St. mera angenämt, an att gå en faderlig Regerings önskningar till mötes, då sådant later förena sig med rättvisa och billighet; öfvertygad tillika, att för en ädel och upplyst Regering ingen Jjufligare tillfredsställelse finnes, än då hon seide grundsatser, hon uttalat, hyllade och tillämpade af folkets ombud; öfvertygad slutligen, att billighet, rättvisa och sundt förnuft gemensamt och högt påkalla tillämpning på det å bane varande låneförslaget af den grundsats, Regeringen stadgat, då det gällde R. o. Ad:s Capitationsafgift, begagnar jag den rättighet, 56 § Riksd.Ordn. förunnar, att genom en ny motion bereda ny utveckling åt frågan om statens garanti för de lån, blifvande hypothekslöreningar kunde finna sig böjda att upptaga.
Om någonsin berörde grundsats äger användbarhet, är det just vid detta tillfälle; ty hvad menas väl med den garanti, som nu blifvit satt i fråga, annat än caution eller borgen, — en handling, som ganska många bland H. R. o. Ad:s
Hrr ledamöter lära genom en bitter erfarenhet, hvarom detta Stånds i sednare tider mer och mer aftagande välstånd och oberoende lemna ett bedröfligt vittnesbörd, hafva sig både till art och följder temligen bekant?
Och med hvilket sken ens af rimlighet skulle man väl tilltro sig kunna förpligta någon att mot sin vilja träda i borgen för annans skuld, t. o. m. för ett behof, som icke är statens, för ett ändamål, som icke är det allmännas, för ett förment gagn, som icke kommer hela Riket till godo?
Om det ej med hopp om framgång kan bestridas, att det ju varit en ganska stor förödmjukelse för Regeringen, att alla dess i rådslaget om Konungens propostn ang:de lånet deltagande ledamöter varit ställda under tilltal inför riksrätt, och om måttet af denna förödmjukelse blifvit rågadt genom den anmärkningsvärda tilldragelse, att al19 H. 18 t 33 Den g Februari f. m.
Ja fyra RiksStln förkastat den nåd. propostn, och de för en Jåneoperation böjda majoriteterna af tre
Stånd i stället nödgats taga sin tillflykt till enskilda riksdagsmäns förslag; så synes i sanning ingen vackrare rehabilitation för Regeringens anseende kunna ernås, än att bennes egen vid ett föregående tillfälle proclamerade princip nu af R.
St. adopteras och lägges till grund för hela det tilltänkta lönesystemet: en rehabilitation, hvilken blifver så mycket mera lysande, som samme Statssecret.
Skogman contrasignerat begge K.
M:s höga beslut, 1824 rörtde Adelns capitationsafgift, och i834 ang:de låneförslaget.
Då härtill kommer, att detta förslag ar vordet i hela sin vidd af V.
BorgareSt. afslaget, och ledamöterna af detta Stånd både vid och utom riksdagen, ined Regeringens oftanämnda grundsats sannolikt till rättesnöre för sitt handlingssätt, ej torde vilja med sin credit, sin förmögenhet eller sina personer ikläda sig ansvar för återgäldande af ett lån, som enskilda komme att upptaga; så anser jag mig böra yrka och föreslå: att garantien eller cautionen för det eller de lån, hvarom nu fråga uppstått, må anses bindande endast i afseende på de ledamöter af RiksStrn, livilka bifallit låneförslaget, ”frivilligt” till en sådan borgensförbindelses ingående samtycka, eller sig "densamma underkasta;” hvaremot alla öfriga Svenska medborgare måtte från all ansvarighet i nämnde hänseende uttryckligen frisägas, och sådant bland vilkor en för det blifvande lånet bestämdt uppräknas.
Att öppet och tydligt framställa detta vilkor måste vara så mycket mera af nöden och R.
St. värdigt, som tystnaden annars ej utan skäl kunde betraktas såsom en snara för den utländska eller inhemska långifvaren, och Svenska namnets credit i främmande land synes vara i behof af all den förbättring, hvilken kan åstadkommas, i anseende till det välbekanta sätt, hvarpå Sveriges riksskuld sednaste gången licjviderades, och hvaraf de ”sportler,” sorn tilläfventyrs kunnat äga rum, åtminstone — för att begagna ett uttryck i R. o. Ad:s sista plenum af Hr
Statsministern för utrikes ärenderna — ej med fog kunna benämnas ”populära.”
Begärdes på bordet af Frih. Boye, Ludv. Underteekn.
Secr et.:
Sedan R. o. Ad. beslutat inbjuda BondeSt. att instämma i R. o. Ad:s beslut i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4°5, vågar jag vördsamt hemställa, hu ruvida icke samma inbjudn. kunde få införas i det prot.- utdr., som nyss till justering upplästes.
Sedan denna hemställan blifvit af R. o. Ad. bifallen, upplästes och godkändes det ang:de inbjudningen uti det nyss upplästa prot.utdr. nu gjorda tillägg.
Den g Februari f. m.
Hr Sölfverberg, Magn.
Didr., hade inlemnat följande :
Till prot. får jag afgifva min reservation emot det beslut, R. o. Ad:s majoritet i förra plenum fattat i frågan om statens garanti å ett lån af 2 millioner silfver, som af blifvande hypotheksforeningar kan komma att upptagas.
Jag anser mig härvid böra redogöra för de grunder, på hvilka jag ansett mig icke med min röst böra biträda detsamma, nemi.: 1:0 att det upprifver ett af RiksStrn under denna riksdag förut fattadt och emot detta rakt stridande beslut; 2:0 att jag anser statens inblandning, under hvad form som helst, uti enskilda associationers låneoperationer olämplig, i synnerhet i sådant fall som detta, då 3:o den andel af ifråga var. lån, som kan belöpa sig på hvarje gäldbunden jordbrukare, blir så ytterst obetydlig, om det skall fördelas pro rata parte på de 70 millioner intecknad skuld, hvarmed jordbruket är graverad t, att den i verklig penningeförlägenhet varande på längre tid ej deraf kan hemta den ringaste fördel, enär hans årliga contanta utgift i nära 4o år i alla fall blir lika stor som nu, 6 proc., ehuru 1 proc. deraf presumeras kunna utgå såsom amortissement; och slutligen 4:0 att som detta lån endast åsyftar en omsättning till lägre ränta af en förut existerande skuld och således ej upptages för något produetivt ändamål, är det temligen osannolikt, att det kan åstadkomma någon ökad production; och så vida det ej sker, blir ostridigt resultatet, att om 37 år circa 2 millioner silfver utgått ur landet till räntor på detta lån, ty afven om man ville medgifva såsom en möjlighet, att dessa räntor jemte capitalafbetalningarna genom en fördelaktig liandelsconjunctur, utan att uppdrifva coursen, skulle med vexlar kunna betäckas, blir dock förhållandet i så måtto enahanda, att eljest för öfverskotten på börsen silfver kunnat inkomma, och på sådant sätt rörelsecapitalet i naturlig väg ökas.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Uxped.Utsk. inkomna förslag till R.
N:o 285. om arfvode åt den person, hvilken såsom adjungerad ledamot biträder Svea Hofrätt i Just.ombudsm. G. L.
Lundins ställe: N:o 286. om utarbetande af förslag till författning, ang:de sockenstämmor och kyrkoråd i städerna och å landet.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 3r sisth Jan. på bordel lagda memor.
N:o 88 med förslag till åtskilliga förändringar uti 1 art. af i8jo års bancoreglemente.
Den g Februari f. ni.
Fril».
Uti det för R. o.
Ad. nu upplästa betänk, förekommer i andra punkten ett stadgande, enligt hvilket R.
St:s revisorer skola äga rättighet att gifva Bancofullmägtige föreskrifter, och ett sådant stadgande lärer icke kunna nu af R. o. Ad. bifallas, sedan, i anledn. af gjorda anmärkn:r, ett föregående betänk, blifvit återremitteradt just med hänsigt till ett sådant deri infördt stadgaude, hvilket af dem bland Ståndets ledamöter, som i ämnet yttrade sig, blef underkändt.
Det nu föredragna betänk. innehåller: ”Jemte det fullinägtige äro skyldiga att åtlyda de befallningar och föreskrifter, dem meddelas af R.
St. eller deras BancoUtsk., i de fall, der R.
St. åt detsamma lemnat afgöranderätt, skola fullmägtige stalla sig till efterrättelse de af R.
St:s revisorer, enligt § 3 i deras instruction, meddelade föreskrifter, såvida R.
St:s beslut derigenom icke motverkas eller upphäfvas.”
Jag får i anledn. deraf begära återremiss af detta betänk., och i allmänhet får jag i afseende på de öfriga punkterna i detsamma begära, att Utsk., innan det besvarar återremissen, måtte jemnföra de stadganden i afseende bancolagarna i allmänhet, som förekomma till Lag- oell BancoUtsk:ns gemensamma handläggning, och först derefter må aflemna sådana partiella förslag, som rör:de Bancoverkets organisation i detta betänk, förekomma, på det att R.
St. må i ett sammanhang kunna upptaga och pröfva allt, som till lagstiftningen för Bancoverket hörer.
Jag har ej varit i stånd att uppfatta, hvad den siste värde talaren yttrat, och ber derföre om ursägt, i fall jag kommer att anföra, hvad redan blifvit framstäldt.
Föremålen för min framställning är, att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänk, på samma grund, som föranledt R. o. Ad. att återremittera ett motsvarande utlåt., innehållande instruetion för revisorerna af Bancoverket, nemi. på grund af Gr. Frölichs, Hr Stuarts och Hr Morens m. fl:s välgrundade reservationer deremot, att revisorerna skulle äga rättighet att gifva föreskrifter åt bancofullmägtige.
Det gamla stadgandet derom härleder sig t. o. in. från längre tid, än Gr.
Frölich i sin reservation antagit, nemi. icke från 1778, utan från år 1698, då detsamma kunde vara lämpligt, emedan R.
St. då samlades på mycket obestämda tider, så att de under Carl XII:s regering aldrig samlades med Konungens bifall.
Vid sådant förhållande var det nödigt, att en aucloritet fanns, som ägde rättighet att å principalernas vägnar gifva bancofullmägtige föreskrifter; men nu vore det deremot högst olämpligt och tillintetgörande ansvarigheten hos fullmägtige, äfven med den inskränkning, som Utsk. medgifvit, att fullmägtige skola äga rätt att lyda eller icke lyda.
Derigenom skulle alltid lemnäs anledning till obehagliga tvister inom fullmägtige sjelf - Den 9 Februari f. m. va, hvarföre jag instämmer med dem, som ansett några föreskrifter af revisorerna ej böra kunna fullmägtige meddelas.
Jag anhåller således om återromiss af detta betänk.
Till en början, och innan jag ingår i vidare yttrande ang:de nu förevar, fråga, får jag anhålla, att Hr Ridd secret. måtte upplysa, huruvida från de öfriga RiksSttn underrättelse ankommit om deras beslut i anledn. af BancoUlsk:s betänk.
N:o 84, ang:de instruction för revisorerna öfver Bancoverket.
Underteckh.
N:o 84, med öfverlemnande af förslag till instruction för R.
St:s revisorer öfver Bancoverket, är återremitteradt af R. o. Ad. samt PresteSt. och bifallet af BondeSt.; men 0111 BorgareSt:s beslut har jag ännu icke erhållit någon underrättelse.
Ang:de det nu föredragna betänk:s afgörande hafva inga underrättelser ankommit.
Sedan sålunda ett Stånd jemte R. o. Ad. återremitterat BancoUlsk:s betänk., med förslag till instruction för R.
St:s revisorer öfver Bancoverket, så hoppas och förmodar jag, att Utsk. skall, med anledn. af de deremot framställda anmärkningarna, frångå sitt förslag i afseende på revisorernas rättighet att meddela fullmägtige föreskrifter.
Jag instämmer derföre i de föregående talarnes anhållan om återremiss äfven af nu förevar, betänk.
Likaledes anhåller jag att få upplysa om orsaken, hvarföre jag ej reserverat mig emot detsamma.
Jag anser nemi., att, i fall R.
St. skulle fortfarande tillerkänna revisorerna den ifrågavar. rättigheten att meddela bancofullmägtige föreskrifter, det i sådan händelse är alldeles nödvändigt att öfverlemna lill fullmägtige pröfningsrätten, huruvida desssa föreskrifter kunna motverka eller upphäfva R.
St:s beslut, på det att, äfven om föreskrifter af revisorerna blifvit lemnade, full— mägtige i allt fall skola vara ansvariga för sina åtgärder.
Cederströms anmärkn. deremot, att Utsk. icke framlagt förslag till hela den ifrågavar. afdelningen af lagstiftningen för Banken, får jag upplysa, att den för BancoUtsk. vid sista riksdagen utfärdade och nu gällande instruction stadgar, att endast sådana reglementariska föreskrifter, som ej förut blifvit R.
St:s pröfning underställda, skola af Utsk. till R.
St:s fastställande öfverlemnas.
Till följd häraf har äfven Utsk. i slutet af det nu föredragna betänk, tillkännagifvit, att, utom de i detsamma föreslagna stadganden, några andra förändringar än sådana, som blott röra redactionen, icke komma att äga rum uti den egentliga instructionen för Bankens öfverstyrelse.
För öfrigt får jag meddela Frih.
Cederström den upplysning, att något mål, beroende på Banco- och LagUtsk:ns gemensamma handläggning, hvars afgörande kan föranleda Den 9 Februari f. m. något nytt eller förändradt stadgande i bancoreglementet, icke för närvar., mig veterligen, finnes i Utsk:n oafgjordt. BancoUlsk:s memor.
K:o 88 återremitterades.
Inyo föredrogs Constit.Utsk:s d. i dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 77, ang:de beslutna åtgärder vid memor.
Jag anhåller att såväl detta som Constit.Utskrs näst derefter å föredragn:slistan upptagna betänk. må få hvila på bordet till nästa plenum.
D’AlbedyhlI, Carl Gust., förenade sig med Frih. Boye.
Föredrogs ånyo Bevilln.Utskls utlåt.
N:o 5i i anledn. af anmärkn.T emot betänk.
N:o 38 med förslag till förändringar i 3:dje och 4;de artina af bevil In.förordn.
Uppå hemställan af Gr. von Fersen, Hans, beslöts, att detta mål skulle punktvis pröfvas och att betänk.
N:o 38 skulle tillsammans med utlåt.
N:o 5i föredragas.
Discussion uppstod vid följande punkter: 46 J 1 mom.
M:o 38 förevar, gjorde jag vid detta mom. en anmärkn., som omnämnes i betänk.
N:o 5i.
Uti detta mom. har Utsk. vid nu gällande bevilln:sförordn:s stadgande, att ett af pastor undertecknadt utdrag af husförhörsboken bör vid mantalsoch skattskrifningen företes, gjort det tilllägg, att sådant icke behöfver ske, då pastor dervid är närvar.