Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och detta måtte väl äfven bevisa, att GeneralsEmbeten äro nyttiga och nödvändiga, då de användas till andra ändamål, än blott såsom sinecurer.
Jag anhåller derföre lika med Grefvarne Cronhjelm och Posse, att förra Betänkandet måtte blifva Ja-proposition.
Jag hade hoppats, att ej vidare behöfva yttra mig i detta ämne, då jag förra gången tydligen förklarade, alt jag i denna öfverläggning ansåg mig såsom en främling, eller för att nyttja en annan Talares uttryck, såsom femte hjulet under vagnen.
Men jag har sedermera funnit, att Herr Anckarswärd ej blott missförstått ordalydelsen, utan äfven afsigten hos mig, och detta har gifvit mig anledning, att sjelf söka rätta missförståndet.
Jag har ej afsagt mig förmågan att betrakta behofvet af de högre militaira platser här nu äro i fråga, ulan Den 3o September f. ru - utan blott nyttan i militairiskt afseende.
.lag har betraktat frågan från andra synpunkter, och alldeles icke förtjent beskyllningen om afsigter att kasta en slöja öfver ämnet, och jag har icke bestridt mera i ämnet insigtsfuila Ledamöter, än jag kan vara, alt yttra sig öfver frågan i militairiskt hänseende.
Jag har förut instämt i så väl Herr Anckarswärds, som flere Ledamöters yttrade önskan, att RegementsCheferne måtte återfå de gamla RegementsChefs-lönerne; men då sådant icke kan ske, utan att återgå till IndelningsVerkets primitiva organisation, hvarigenom conlanta löner måste anslås till de nödvändiga Generalspersonerna, har jag trott mig icke böra neka den deraf följande förhöjning i anslag till Tredje Hufvudtiteln.
Man har framställt den fråga, hvari de indragningar bestått, som från Indelningsverket skett till StatsVerket.
Då jag yttrade mig om dessa indragningar, uppgaf jag ej deras belopp, emedan jag trodde, att en hvar af oss kände detta, hvilket så mångå gånger på detta rum varit nämndt.
Jag vill nu upplysa, att endast från Armeen indragna Boställen och räntor gå till mer än 80,000 R:dr B:co om året.
Friherre Anckarswärd har hemställt till de lägre Militairernas val, örn de icke skulle häldre välja, alt RegementsCheferne återfingo de 24 stora Öfverstelndelningarne, än att de inneliafvas af öfverflödiga Generalspersoner.
Så43 H. 16 x Den 3o September f. m. dan är icke frågan nu, utan frågan är, hvilket de unga Mjlitairerna hälst skulle vilja, antingen att dessa Boställen återfås af RegementsCheferna, eller, hvilket är detsamma, antingen Generalerne må blifva RegementsChefer, med bibehållande af de stora Boställena, och således betaga de lägre graderne all möjlighet att genom dessa boställen få sina löner förbättrade; eller att dessa boställen skulle komma de lägre graderna till godo.
Det har visserligen blifvit anmärkt, att dessa boställen ej nu kunde användas till Armeens löneförbättring, men detta är ett misstag, ty om boställena skola återgå till Armeen, och de Generaler, som nu innehafva dem, icke vilja afstå desamma, komma de för Generalerna anslagna contanta löner att ingå till Armeen.
För öfrigt instämmer jag med Friherre Palmstjerna i frågan om lönernas storlek.
Jag är till största delen förekommen af den siste värde Talaren i den upplysning, att det anslag, som nu är i fråga till Generals-löner, till en början kommer alt användas till Indelta Armeens LöneReglering.
För öfrigt vill jag blott besvara de af några värde Talare emot mig gjorde anmärkningar.
En af dem har trott, att, då jag åberopade frami.
Hans Excellence Grefve Toll, det var såsom Chef för eli CavalleriRegemenle jag åberopade honom.
Det var icke i denna egenskap, De» 3o September f. m. 5.43 ulan i egenskap af GeneralBefälhafvare i en Provins, so?n han omkring sig samlade Provincens OfficersCorpser, och det är denna idee jag anser böra ligga till grund vid organiserandet af de nu ifrågavarande Generals-platserne.
Oin jag gjort jemförelse mellan vår Arme'e och andra Armeer, så kommer det deraf, att all ting är relatift och att andra ArmeWs exempel äfven kan tjena till efterdöme för oss.
Då jag nämnde, huru många Generaler Preussen har, och att vi efter samma förhållande borde hafva 4ö Generaler, skedde sådant under den beräkning, alt Svenska Armeen med Extra Rotering och tvänne BeväringsClasser var io3,ooo man, och icke, såsom man här anfört, 26,000 man.
Jag var dock långt ifrån att vilja föreslå, att vi borde äga 4o Generaler, tj annat är att föreslå, och annat att säga, hvad som borde vara i jemförelse med ett annat land.
Då jag hört flera Talare yrka IndelningsVerkets återförande, har jag hört det med så mycket mera nöje, sorn jag alltid varit dess riddare.
Den Löne-reglerings-plan jag uppgjorde, utgick från samma grund; dess bas var att återgifva Arme'en sina Boställen, och dermed kunna verkställa en generel Lönereglering, oberäknadt lönerna för det ökade Befäl, som fordrades för Beväringen.
Det är genom detta för Försvars-Verket så nyttiga beslut om Beväringens uppsättande [\ 3 H, 16^ 344 Den 3o September f. m. sorn IndelningsYerkets grunder blifvit rubbade, emedan, då CompagnieCheferne derigenom blefvo 12 i stället för 8, fyra af dem mäste tjena med Lieutenants-löner; och då Subalternernes antal ökades ifrån 16 till 24, blef deraf en följd att 8 Lieutenanter fingo tjena med Fändriks-löner, och alla Fändrikar med UnderOfficers-löner.
Derigenom, och icke genom något annat, hafva IndelningsVerkets grunder blifvit rubbade.
Detta IndelningsVerk vill man nu återföra, men sådant kan icke ske utan tillskott från Ständernas sida.
Äfven jag delar med Friherre Anckarswärd den öfvertygelse, att det vore bättre, om de 24 Öfverste-lönerna kuride återgå till sin primitiva bestämmelse.
För öfrigt kan man icke anse organisationen under Adolf Fredrik och Gustaf III såsom ett efterdöme, ehuru man visserligen kan anse organisationerna under Carl XI och Carl XII vara det; men återgången till dessa organisationer kan icke ske, utan anslag från Ständernas sida.
Hans Excellence Herr Grefve Löwe?1- hjelnij Carl Axel:
Efter en så långvarig, och så skickligt förd discussion, återstår visserligen ganska litet att i detta ämne tillägga.
Också är det blott några hufvudsakliga inkast jag skall söka möta.
Ingen bestrider, att icke Indelta Armeens löner äro i behof af förhöjning, och hvar och en erkänner gerna, att tillståndet inom Ar - Den 3o September f. m. 245 meen i detta afseende förtjenar behjertande; men nu är endast fråga om Generals-lönerna.
Man har sökt tvänne utvägar, att hindra beviljandet äf hvad Kongl. Maj:t uti Dess Proposition i denna del begärt.
Den ena, som vill återföra en organisation, hvil, ken fanns i Carl XI:s tid inom vår Arme, så väl som inom andra Armeer, och denna kan icke vara ny.
Den andra utvägen var, att väcka RegementsChefernes ambition, och framställa dem, som de MililairEmbeten, hvilka voro af högsta värde.
Jag gör dock den rättvisa åt Öfverstarne, att de säkerligen icke sjelfva dela denna öfvertygelse, ehvad agrement det också kail vara få direct correspondera med SlalsSecrelerare, Collegier och äfven Kongl. Majrt.
Man behöfver blott jemföra Armeens tillstånd nu, och den tid, då GeneralMönstringaine förrättades af RegementsCheferna tourvis, för att finna, hvad inflytande väl eller illa utförde Mönstringar hafva på Armeens tjenstbarhet.
Dessutom är det alldeles icke ensamt för Mönstringarne Generalspersonerna behöfvas.
Den, som under ett fälttåg skall föra en troupp, måste lika så väl som sjelfva truppen bafva ett ganska stort behof, och ganska stor nylla, af att känna hvarandra.
Äfven måste det vara gifvet, att en Öfverste, som skickas att mönstra ett Regemente, hvilket han kanske aldrig mera kommer att se, skall vara mera likgiltig, och mindre moa vid denna förrättning, än •46
Den 3o September f. m. den person, hvars lif och hvars ära möjligen kommer att bero af delta Regementes mer eller mindre tjenstbarhet.
När nu Kongl. Maj:t behagat nedsätta antalet af Generaler till g, tror jag icke, alt man bör anse detta antal för öfverdrifvit, eller att de förblifva några sinecur-beställningar.
Det måste, såsom StatsSecreteraren för Krigsärenderna ganska riktigt anmärkt, blifva Kongl. Maj:ts högsta omsorg, att för dessa Generalspersoner bestämma en verkningskrets, så att deras platser icke blifva alt anse såsom sinecurer.
Allt, hvad som kan sägas, har redan blifvit i denna sak så fullständigt anfördt af Grefve Cronhjelm, Grefve Posse och Herr Tham, att jag icke har någon ting vidare att tillägga, utan instämmer hufvudsakligen deruti, samt anhåller om proposition lill bifall å Kongl.
Majrts proposition; men skulle Ridderskapet och Adeln anse Statens tillgångar icke medgifva ett så högt anslag, inskränker jag mig till det alternatif Grefve Posse föreslagit.
Lika angelägen jag är, alt man mot mig icke skall oriktigt citera, och begagna, hvad jag sjelf anfört, lika angelägen är jag sjelf, om jag begått ett misstag, att rätta detsamma.
Jag har begått ett misstag, då jag vid beräkni ngen af Svenska Armeen, i afseende på dess behof af Generaler, ej upptog 60,000 man Beväring; men delta var föranledt derutaf, Den 3o September f. m. 247 att Grefve Björnstjerna, vid jemförelsen mellan antalet af Generaler i förhållande mot Armeens styrka inom Preussen, upplyste att Preussens Beväringsmanskap äfven var inberäknadt i den numerair, Herr Grefven angaf för Preussiska Armeen.
Det torde äfven i förbigående tillåtas mig nämna, att, enligt de ganska tillförlitliga underrättelser jag helt nyligen förskaffat mig om Preussiska Arméen, är denna, inberäknad dess Beväring, större än Grefve Björnstjerna uppgifvit.
Herr Anckarswärd har misstagit sig, då han sagt, att jag ansett Genéralerne nyttige vid stora läger.
Detta är destomera orätt, som jag just instämde i det af Herr Hjerta vid den Kongl, propositionens remiss afgifne yttrande, hvari Herr Hjerta, lika med mig, ansåg ständige Inspecteurer för Arméen vara nödvändige, men äfven lika med mig ogillade de kostsamma och, enligt min tanka, för Arméens öfningar föga nyttiga stora lägren.
Jag har icke eller sagt, alt
Generalerne voro nödvändiga för att mönstra de förråder vi framdeles kunna få.
Jag framställde blott den fromma önskan, att om Generalerne skola få till sitt åliggande, att mönstra förråderne, de äfven måtte få några förråder att mönstra.
Icke eller har jag yttrat, att, om icke de af Kongl. Maj:t nu begärde 9 Generals-löner skulle beviljas, Regeringen par caprice skulle qvarblifva vid den nu varande organisationen.
Jag tror det vara ganska natur - 248 Den 3o September f. tn. ligt och en gifven följd, att Regeringen måste qvarblifva vid den närvarande organisationen, om den icke får medel, hvarmed den kan anställa en annan organisation; ty, efter den plan, jag fattat, såsom grunden för Kongl. Majus proposition, kan ingen Löne-reglering ske för Indelta Arméen, om icke dessa 9 Generals - löner beviljas, emedan denna summa är oundgängligen nödvändig för Indelta Arméen, intilldess,. i mån af Generalernas afgång, Indelta Arméen återfår sina gamla Öfverste-Indelningar.
Jag fortfar i anhållan om proposition till bifall å Utskottets första Betänkande.
Jag vill blott närmare bestämma mitt förra yttrande således, att jag förklarar min mening vara att erhålla bifall till Utskottets första Betänkande, emedan det närmare öfverensstämmer med Kongl. Majus proposition.
Jag är ganska lycklig, att kunna åt Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm göra en concession, och jag önskar, att det kunde bringa hans mening i denna sak till mera öfverensstämmelse med min.
Han har anfört, att hvad jag yrkat i afseende på Armeens organisation, icke vore någonting nytt.
Jag medgifver gerna detta, och tror, att denna organisation fortfarit sedan 1696, men på papperet och lagd till handlingarne.
Må Herr Grefven i denna D c n 3o September f. m. 249 del nu vara nöjd.
Herr Grefven har gjort Littra förebråelser emot den sednare tidens RegementsChefer.
Jag tror, att man bordt göra rättvisa åt sådana personer, somGeneralerne Wrede och Mejerfeldt.
Om Regementerne äro grannare nu, tror jag, att det härledt sig från Rolehållarnes frikostighet och beredvillighet, samt orsakat deras betungande.
Jag är skyldig detta svar, då jag med tacksamhet minnes dessa Generaler, hvilka med synnerlig godhet omfattat mig i min ungdom.
Ehuru i detta ämne redan är så mycket taladt, önskar jag dock, att ännu få anföra ett skäl mot mina motståndare.
Man har sagt, att RegementsCheferne skulle erhålla, genom den Lönejernkning man arnar företaga, 34oo R:dr B:co.
Jag hemställer till hvar och en, om icke detta är för litet?
Och huru skola dessa Chefer uppbära denna lön?
Man har icke tydligt uttryckt detta, men meningen mätte väl vara, att de skola gifva ifrån sig en viss summa, och då är deras inkomst ganska osäker, emedan afkastningen af boställena beror på årstidernes beskaffenhet.
Skulle Öfversten betala något ifrån sig, blir han blott en Arrendator åt Generalen.
Jag har velat fästa uppmärksamheten derå, men skall för öfrigt icke vidare uppehålla discussionen.
Jag hade föreställt mig, att discussionen blott skulle hålla sig till bifall eller afslag å Utskottets Betänkande.
Det kan nu icke blifva fråga om att borttaga en Stat, sorn redan finnes.
Generalerne äro förut uppförde på Stat, och det lärer icke bero på Rikets Ständers afgörande, om Generaler skola finnas eller icke; det kan således icke nu blifva fråga om deras indragning, men väl om beloppet af deras löner, ocb jag tänker sålunda icke ingå i besvarande af hvad här blifvit anfördt, men som icke hör till denna öfverläggning.
För öfrigt hafva, lika litet som jag lyckats att öfvertyga mina motståndare, de lyckats att öfvertyga mig, och jag måste blott beklaga, att ju mera vi aflägsna oss ifrån Kongl. Maj:ts Proposition, ju mera aflägsna vi oss från det gemensamma mål, hvartill vi alla tyckas sträfva, nemligen återförandet af Indelningsverket.
Ingen kan nied mera glädje än jag höra, och göra rättvisa åt det yttrande att 3/joo R:dr B:co är för litet i lön åt en Regementschef.
Men, såsom jag redan haft äran yttra, ser jag ingen möjlighet, att återkomma till Indelningsverket, utan att bifalla Kongl.
Majrts proposition, ty Generalerna hafva nu ÖfversteIndelningarne, och man kan icke borttaga boställena ifrån deras nuvarande Innehafvare.
Man har till de lägre Officersgraderne framställt den fråga, om de icke skulle heldre önska, att,de 24 Öfverstelndelningarne återlemnades till deras primitiva ändamål.
Hvad detta skulle verka på de lägre graderne i pecuniärt afseende, kan jag icke Den 3o Sept e m ber f. in. 251 inse, men deremot skulle det afskära den utsigt lill avancement, som nu är möjlig.
Maj:ts afsigt har visserligen varit, att återföra lönerna, och derföre har Kongl. Majrt icke eller tillsatt de lediga BrigadChefsplatserne, hvilka Kongl. Maj:t icke vill tillsätta förr än man vet, hvad till följd af Rikets Ständers beslut kan blifva, att vid den nya löneregleringen påräkna.
Man har sagt, alt Generalsplatserna skulle blifva Sinecur-beställningar.
I det förslag, som är utarbetadt för dessa Generalers verkningskrets, är visserligen äfven ämnadt, alt de skola hafva en speciel tillsyn öfver de inom deras district varande fästningar och förråder; men då dessa för närvarande beklagligen äro i ett så dåligt skick, medger jag, att denna Generalernas, som jag förmodar, blifvande sysselsättning icke mycket bör tagas i beräkning; hvaremot deras egentliga sysselsättning blir, att inom deras district hafva en speciel tillsyn öfver allt, som angår de under deras Befäl stående Corpser, och synnerligen förhållandet mellan Rotehållarne och Soldaten.
Man har vidare sagt, att det skulle anses såsom en caprice af Regeringen, om den ej antog den organisation, som under förflutna tider varit rådande inom Arméen.
Jag tror verkligen, alt Regeringen skulle hafva svårt att vidtaga en sådan organisation, då den för en längre tid skulle stänga alla avancementer inom Arméen, ty de personer, som a5a Den 3o September f. m. nu innehafva amira Indelningar, än de enligt sin grad borde äga, kunna enligt Grundlagen icke beröfvas sina platser; och det är således ingen nyck, utan en olycklig nödvändighet, att söka på något annat sätt afhjelpa det onda.
Då Regeringen gjort ett steg att efterkomma den allmänna önskan om återgåendet Lill Indelningsverket, vore det verkligen icke rätt af Representationen, om den icke antog hvad Regeringen föreslagit.
Jag skall icke vidare uppehålla discussionen.
Uti några personligheter vill jag visserligen icke ingå, och icke eller upptaga Ridderskapets och Adelns tid med besvarandet af de mer eller mindre sarcasliska qvickheter, hvarmed jag blifvit bemött.
Jag har icke af Herr Anckarswärd begärt några concessioner, och ser icke eller, hvad det verkar på denna discussion.
Herr Anckarswärd har ansett, att jag sårat minnet af de Generaler, hvilka ägt deras samtids beundran.
Vare långt ifrån mig, att vilja fördunkla dessa personers ära.
Jag har icke, såsom den värde talaren, varit nog lycklig att hafva dem att tacka för min uppfostran; men jag bar deremot fått min militäriska bildning i de krig jag bevistat under FältMarskalkeu
Meijerfeldts befäl, och jag skall aldrig upphöra alt vörda hans minne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då StalsUt - Den 3o September f. m. a53 skottet föresl.igit dels uppförande på Rikets Stat af ett visst antal Generalslöner, dels ock dessa löners belopp; samt åtskilige Ledamöter begärt, att berörde tvenne frågor borde från hvarannan åtskiljas, ansåg Hans Excellence sig böra å desamma framställa särskilte propositioner.
Jag tager mig friheten vördsamt påminna, att ingen, efter hvad jag tror, önskat bifall till Utskottets senare Utlåtande, och att proposition derå således kan helt och hållet utgå.
För öfrigt hafva de, som talat för ett Generalitets uppförande på Stat, yrkat, i afseende på lönebeloppet, bifall antingen till Kongl. Maj:ts proposition eller till Utskottets första Betänkande; och då de, hvilka äro emot sjelfva inrättningen af ett Generalitet, naturligtvis rösta emot hvilken lön som helst, vågar jag hemställa, om icke så väl Generalitetets uppförande på särskild Stat, som lönebeloppet, kunde sammanslås i en proposition, hvarigenom man undslapp med en votering.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att då flere
Ledamöter begärt dessa båda frågors åtskiljande, ansåg Hans Excellence sig vara skyldig, att å hvardera af dem framställa särskild proposition; i följd hvaraf Hans Excellence nu hemställde, om Ridderskapet och 254 Den 3o September f. m.
Adelli behagade bifalla, att en GeneralitetsSlat till det antal af Generaler StatsUt.skottet föreslagit, finge å Rikets Stat uppföras.
Ja och Nej. Herr Anckarswärd begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller, alt en GeneralitetsStat må, till det antal af Generaler StatsUtskottet föreslagit, å Rikets Stat uppföras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets hemställan, om uppförande å Rikets Stat af en GeneralitetsStat, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Då alla de föreslagne nio Generalerne blifvit intagne i Ja-propositionen, hemställer jag till de värde Ledamöter, som ämna rösta för afslag, om meningen är, att Generalerne för Artilleriet och IngeniörCorpsen äfven skola borttagas.
Till besvarande af Herr Rosenblads yttrande, får jag blott erinra, att här endast är fråga om uppförande af ett Generalitet på särskild stat, Den 3o September f. m. a55 och alt så väl GeneralFälttygmäslaren som Chefen för IngeniÖrCorpsen redan förut äro på behöriga ställen å Stat uppförde, så att i händelse den särskilda GeneralitetsStaten blifver afslagen, man kommer att öfverlägga om de tvenne sistnämnda Generalerna vid de punkter, dit de, enligt förra RiksStaten, böra.
Uppå derefter förnyad framställning, blef den nyss föreslagne voteringspropositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd.
Sedan berörde Voteringsproposition blifvit anslagen, börjades Voteringen klockan tre qvart lill 2 e. m. och befunnos vid voteringens slut, efter det en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — i65.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit, att en GeneralitetsStat må, till det antal af Generaler StatsUtskottet föreslagit, å Rikets Stat uppföras.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart lill 3 eftermiddagen.
In fidem Protocolli, ö. J.
Lagerheim. a56 Den 3o September e. m.
Onsdagen den 3o Sept. 182c).
O Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den j6 sistlidne April under N:o i32 afgifne,’oeh den 7 derpå följde Maji e. in. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterna under BiksStatens Tredje HufvudTitel, än ock under N:o 239, meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagrie, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. 2 Punkten.
GeneralitetsStaten. 2 Momentet.
Generals-lönernes belopp, \ Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att sedan Ridderskapet och Adeln bifallit, att en GeneralitetsStat må, till det antal af Generaler StatsUtskottet föreslagit, å Rikets Stat uppföras, Ridderskapet och Adeln nu måtte företaga bestämmandet af Generals-lönernes belopp.
Vid discussionen på förmiddagen hade 3:ne meningar i detta afseende blifvit framställde, en för antagande af det belopp, som uti Konungens Nådiga proposition blifvit föreslagit, en för bifall å StåtsUtskottets första Betänkande i denna del, med Den 3o September e, m. 257 meri den Förändring, all lönerne för GeneralFälttygmästaren, Generalen för Fortificationen och Cavallerilnspecteuren borde bestämmas till 5ooo R:dr, och den tredje för afslag å Utskottets Betänkande.
Hans Excellence ansåg sig först böra göra proposition till bifall å det lönebelopp, som för Generalitetet i StatsUtskottets första Betänkande blifvit föreslagit, med den förändring, att lönebeloppet för GeneralFälttygmästaren, Generalen för Fortificationen och Cavallerilnspecteuren måtte bestämmas till 5ooo R:dr B:co för hvardera; hvilken proposition nu äfven af Hans Excellence framställdes, samt af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Grefve Cronhjelm, Otto åugust:
Jag anser mig böra till Protocollet förklara, att, då jag talat för det af Ridderskapet och Adeln nu beslutade Generalitetet, har det varit under förutsättning, att denna organisation och de beviljade lönerne aldrig skulle föranleda till några accorder vid tjensternas tillsättande. 3 Momentet.
Adjutanternes
Alf voden.
Hvad jag förut anfört om Generalerna sjelfva, gäller äfven här om deras Adjutanter.
Jag skall likväl nu icke besvära med votering, utan anhåller blott alt få reservera mig emot det beslut, som troligen kommer att tagas; liksom jag reserverar mig emot 43 H. 17 a58 Den 3o September e. ra. det redan tagne beslutet angående Generalitetet.
Friherre Toll, Gustaf Philip, hadeinlemnat följande, som upplästes: StatsUtskottet har, i fråga om arfvodens föreslående för de Adjutanter, hvilka blifva anställde hos FördelningsGeneralerne, ansett sig böra förblifva vid sitt första förslag, såsom enligt den af Kongl. Maj:t i Nåder afgifne Proposition i ämnet.
Jag vill visserligen ej onödigt upptaga tiden, med anförande af min enskilta tanka uti ett ärende, som möjligen äfven anses mindre maktpåliggande, hälst det torde allmännast bedömas rättvist, att TillfällighetsAdjutanter förordnas, för att under fredstiden kunna ganska väl förrätta nödige Registraturer, MönstringsExpeditioner och Förslagers uppgörande m. m.
Vöre meningen, alt uppföra arfvoden å Stat för sådane, och icke för dem, som tillika härvid skulle i Befäls-detailler bildas till högre fullkomlighet, särdeles uti den del af yrket eller det vapen, hvarvid de anställas, så borde jag åtnöjas med det afgifna yttrandet, och låta hela saken bero dervid.
Men då Herr Grefve Brahe med grundliga skäl vid återremissen begärt ändring i hvad angår första Adjutantens arfvode, och, som mig synts, med lönen eller arfvodet å Stat velat utmärka rättvis fördelning deraf i den mån tjenstgöringslid det fordrar, samt jemväl deruti Den 3o September e. rn.