Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika lätt som en handlande kan kasta ett fat Svenskt bränvin i sjön, lika lätt kan han taga det från Danmark och genom kastning uti sjön smuggla in det.
Således anser jag icke detta skål för giltigt.
Rehbinder började sitt sista anfö rande med att fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på de motsägelser, hvilka, enl. hans tanke, skulle förefinnas i Hr Hjärnes yttrande.
Jag har icke kunnat finna några motsägelser hos Hr Hjärne, men deremot synes mig Frih.
Rehbinder hafva begått sådana, i fråga om skattens restituerande.
Då det för en stund sedan var fråga om förbudets bibehållande för bränvins införande, yttrade Trih. Rehbinder, att del var omöjligt för Sverige, att i afseende på bränvinets tillverkning kunna täfla med utlänningen.
Nu deremot säger den värde ledamoten:
Gud bevars, låt oss bara vara i fred, skola vi snart bränna bränvin, som icke kommer att kosta mer än 24 sk. per
Den 3 November e. m. 305 per kanna.
Till följe hvaraf vi jn äfven skulle bli i stånd att med fördel exportera detsamma.
Men huru rimmar sig detta med den andra låten, som för eli par timmar sedan hördes, eller att man omöjligen kunde medgifva införsel af utländskt bränvin emot en så låg tull, som 30 sk. per kanna' Således synes Frih.
Rehbinder hafva enl. min tanka begått en vida kolossalare motsägelse än den han påbördat
Hr Hjärne.
Ehuru man i allmänhet sagt, hvad som äfven i dag blifvit npiepadt, att bränvinslagstiftningen hade till mål alt förminska tillverkningen af bränvin, har man likväl nu föreslagit en åtgärd, söm leder lill dess upmuulrande.
Lagerbjelkes yttrande lärer väl ingen kunna neka, att om en person vet, att om det icke lyckas honom, att inom landet försälja sitt bränvin, han kan återfå skatten i fall han detsamma exporterar, sådant betydligt upmunlrar lill bränneriers anläggande, ty vinner han icke på det ena hållet, kan han göra en vinst på det an dra.
Jag tror således att, i fall man vill fortgå på den en gång beträdda banan, det icke går an att medgifva någon skalte-restitution, aldra minst vid denna Riksdag.
Skulle man medgifva skalterestilulion för allt del bränvin, som i Sverige blifver tillverkadt, så blir ju skatten ingen.
Hur skall man dessutom kunna bevisa, att det bränvin, som om ett år kommer att utföras, är af det partiet, som erlagt den nya skatten eller som icke dragit någon annan skatt än den nu gällande, d. v. s. en half sk. per kanna.
Hvad kontrollerna beträffar, så fruktar jag för, att mycket vatten skall rinna ut på samma gång, som det förmodas vara bränvin.
Jag afstyrker således Frih.
Rehhinders förslag, men då R. o. Ad. förut i afton vidtagit åtgärder, rakt stridande emot Utsk:s tillstyrkanden, anhåller jag vördsamt alt Ståndet, med undvikande af återremiss, hvarigenom Ulsk. icke behöfde förnöta sin tid på läsandet af de anföranden, som, här korsande hvarandra, ingenting bevisa, behagade antaga Frih.
Rehbinders förslag, eller heldre bifalla den af Utsk. i ifrågavande hänseende framställda hemställan.
Jag får förklara, alt jag med min röst kommer att understödja det af Frih.
Rehbinder fraraslälldta förslag, hvilket jag tor min del gillar.
Gyldenstolpe har sagt, att jag gjort mig skyldig till kolossala motsägelser.
Skulle så vara händdisen, så förhåller det sig på samma sätt med den ädle G r:n, som vill gynna de utländska, men icke de inhemska varorna.
Jag, som hyser en alldeles motsatt åsigt, hemställer till R. o. Ad., som derom må dömma, hvilket som år mest patriotiskt.
Hvad angår utförseln af det bränvin, som icke dragit den skatt, som numera är beslutad, så får jag nämna, att jag uti milt första anförande tillkännagaf, att restitutionen skulle börja år 1856.
Skulle jag icke hafva gjort det, så får jag tacka Gr, Gyldenstolpe, som derom erinrat mig, men äfven om denna omständighet alldeles icke blifvit omnämnd, tror jag att risken blifvit af ingen betydenhet, ty det är klart, att då bränvinet nu kostar 1 R:dr 28 sk. å 1 R:dr 36 14 H. 20 306 Den 3 November e. m. sk., afyltrar man det heldre inom landet, än att skicka det utrikes för att erhålla 44 sk. eller 1 R:dr.
Beträffande åter den mängd valten, som Gr.
Gyldenstolpe fruktar skall blifva utfördt, i händelse skatten restitneras, så vill jag endast erinra, alt vi hafva termometrar, hvarmed vi kunna pröfva den fluida varans styrka.
Det förundrar mig att man påstår, det jag vill gynna utländsk tillverkning af bränvin, då jag för befordrandet af den inhemska, tillstyrker ett skydd af 12 sk. kannaD.
Kallar man detta för att gynna den utländska tillverkningen, så förstår jag icke Svenska.
Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, och efter först till bifall å Utsk:s yttrande, och sedan till återremiss, framställda propos:r, som besvarades med blandade
Ja och Nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, det han ansåg den sednast å återremiss framställde propos:n besvarad med öfvervägande Ja.
Gyldenstolpe och Hr Hjärne begärde votering.
Den sorn bifaller den punkt af Bevilln:sUtsk:s Mern.
JYH 30, som innehåller yttrande om Hr Henschens förslag rörde pram ier vid utförsel af bränvin, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Vid voteringens slut och sedan jemväl den först undantagne och förseglade voteringssedeln blifvit öpnad, befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja — 12.
Rehbinders, Fredr.
Wilh., den 30 och 31 sisth Okt. på bordet lagda hemställan om en inbjudning till de öfriga RiksSt:n att deltaga i R. o. Ad:s beslut, ang:de 4:de §:n 3:dje mom:tet af det uti Lagötsk:s Utlåt.
JM 48 frarnstäldta förslag till förordn. ang:de stöld och rån.
Då LagUlsk:s Betänk.
M 48 hos de 3:ne öfriga Stånden lärer vara föredraget och afgjordt, hemställer jag om det icke vore lämpligt att, innan förevar:de inbjudning företages, afvakta prot.-uldr. öfver Ståndens beslut.
Det af R. o. Ad. beslutade tillägg, som min inbjudning innefattar, .ansåg flertalet af Ståndets ledamöter vara
Den 3 November e. m. nyttigt och behö/Iigt.
Då jag, tinder samtal med flera ledamöter inom de öfriga RiksStm erfarit, att de vilja instämma uti inbjudningen, så får jag, då densamma blifvit 2:ne gånger bordlagd, och då det lider emot slutet af Riksdagen, anhålla, att inbjudningen måtte få afgå.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Frih.
Rehbinders förevar:de förslag varit 2:ne gånger bordlagdt, det nu borde af R. o. Ad. afgöras.
Rehbinder föreslagna inbjudning omfattar endast en af de punkter, hvilka R. o. Ad., i likhet med Ulsk:s förslag, förändrat, så, och då jag icke anser lämpligt, att inbjudningen uti ett så ofullständigt skick afgår, får jag vördsamt afstyrka densammas afsändande.
Rehbin ders förslag, och önskar att inbjudningen mätte få lill de öfriga Stånden afgå.
Men om inbjudning skulle saknas för någon af de öfriga punkter, öfver hvilka R. o. Ad. fallal sådana beslut, som ej öfverensstämma med Utsk:s förslag, så föreslår jag, alt R. o. Ad. behagade inbjuda MedStm alt förena sig med alla de af R. o. Ad. i detta hänseende fattade beslut.
Enär jag instämt med pluraliteten, har jag ingenting emot, att inbjudning göres i afseende på de öfiige af R. o. Ad. vid detta tillfälle fattade beslut; men i afseende på Gr.
Lagerbjelkes yttrande, får jag endast nämna, alt den af mig föreslagna inbjudning omfattar den vigtigaste af de utaf R. o.
Ad. beslutade förändringar.
Sedan nu frågan ytterligare blifvit väckt ora en ny inbjudning, anhåller jag att densamma måtte få hvila på bordet.
Dea nyss väckta fråga derom, alt en inbjudning i afseende på de öfriga punkter, öfver hvilka R. o. Ad. fattat olika beslut med Utsk., äfven måtte de andra Stånden meddelas, har visserligen hvarje ledamot rättighet att begära på bordet; men sådant hvarken bör eller kan förhindra afsändandet af den utaf Frih.
Rehbinder framställda inbjudning, som varit 2:ne gånger behörigen bordlagd.
Och då nu Hr von Hartmansdorff väckt förslag derom, att äfven de öfriga punkterna måtte reservationsvis till de öfriga Stånden hänskjutas, synes mig, alt den af Gr.
Lagerbjelke upkallade betänklighet torde böra anses fullkomligen häfd.
Emellertid, då saken blifvit bragt å bane, och man* åtminstone presumtionsvis kan antaga, att den majoritet, som förut visat en bestämd öfvervigt i afseende på sjelfva innehållet af inbjudningen, äfven framgent skall vidhålla denna åsigt, hemställer jag, alt R. o. Ad. ville bifalla Frih.
Rehbinders förslag, förbehållande Ståndet sig naturligtvis sin rättighet att, då den väckta frågan om inbjudning uti de öfriga punkterna sedermera förekommer, derom i sin ordning 20* 308 Den 3 November e. m. besluta.
Att nu hos Ståndet vilja qvarhålla Fiili.
Rehbinders förslag, innefattade i sjelfva verket ingenting annat än alt vilja förqväfva och tillintetgöra verkan af den åsigt i saken, som R. o. Ad. redan uttalat.
Ett sådant förfarande kan jag, såsom tillhörande majoriteten i denna fråga, icke medgifva, och hoppas jag Ståndet icke dertill vill på något sätt medverka.
Den siste värde talaren har sagt, alt det skulle gå an att först afgöra Frih. Rehbinders förslag, och sedermera vid ett annat tillfälle besluta öfver Hr von Hartmansdorff.
Emot ett sådant sätt alt gå tillväga måste jag nedlägga min protestation, hemställande till Ståndet, huru del skulle se ut, om Ståndet uti delta plenum beslöt, att till de öfriga Stånden aflåta en inbjudning ronde en §, men sedermera, i ett annat plenum, fann för godt aflåta en inbjudning i afseende på en annan §, hvarvid Ståndet möjligen kunde komma alt besluta en inbjudning, sorn icke öfverensstämde med en föreg:de.
Det är klart att ett sådant förfaringssätt icke är lämpligt, utan att båda frågorna böra på en gång afgöras.
Jag hemställer till Hr Carleson, om han icke ville afstå från den begärda bordläggningen, Om man antager, att ett Ulsk:s Betänk, blifvit i 10 å 12 punkter af Ståndet förändradt, samt att en ledamot af R. o.
Ad. föreslår, liksom jag, alt en inbjudning, i afseende på den vigtigaste punkten, mätte till de öfriga Stånden afsändas, så, i händelse en ledamot, som med densamma icke är nöjd, begär denna inbjudning 2:ne gånger på bordet, och när den till slutligt afgörande ' förekommer, ytterligare föreslår en ny inbjudning i afseende på någon af de öfriga punkterna, hvilken åter en annan ledamot anhåller måtte få 2:ne gånger hvila på bordet o. s. v., skulle på sådant sätt den vid slutet af Riksdagen väckta första inbjudningen aldrig komma att afgå.
Ett sådant förfaringssätt synes tnig på det högsta oriktigt, och jag får förklara, att jag aldrig har begagnat mig af dylika bordläggningsåtgärder för att undertrycka ett för mig misshagligt förslag, ulan jag har lyst och tåligt låtit inbjudningen afgå.
Cederström och anhåller, att min inbjudning måtte till de öfriga Stånden varda afsänd.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då meningarne om den begärda bordläggningen syntes vara delade, ansåg sig böra framställa sin mening, att då förslag framställes, som innefattar ändring i ett förut framlagdt förslag, sådant icke får betraktas såsom en ny motion, som måste bordläggas, då någon ledamot det begär, utan att det beror på Ståndet, enl. 49:de §:n Riksd.-Ordn., att derom upskjuta sitt beslut till ett följande plenum, och att således äfven Frih.
Rehbinders förslag kunde blifva hvilande, i fall Hr von Hartroansdorffs nu framställde förändrade förslag ansåges böra hvila till ett följande plenum; hvartill dock fordrades
Ståndets beslut och icke blott en ledamots begäran om bordläggning.
Den 3 November e. m. 309 Hr von Hartmansdorff:
Väl liar jag, lika med Frih. Rehbinder, vid åtskilliga föreg:de tillfällen funnit, äfvensom nn, att, då fråga varit om de öfriga Ståndens inbjudning, att med R. o. Ad. instämma, hafva vissa ledamöter sökt tillintetgöra vårt beslut derigenom, att de begärt inbjudningen på bordet, samt sålunda motverkat hennes framgång.
Jag har ej gjort mig skyldig till ett sådant förfaringssätt, äfven om det fattade beslutet varit mig vidrigt; ty det synes mig vara otillbörligt att hindra flertalet meddela de öfriga Stånden sin mening och inbjuda dem att deri instämma.
Om R. o. Ad. vore sammansatt, såsom de öfriga Stunden, sä ijenade det till intet att göra en sådan bordläggning.
Men då man här, såsom förhållandet var i förra plenum, ena dagen ser 150 personer och den andra, såsom nu, kanske blott 15 tillstädes, kan ett beslut, som i del ena plenum fattas, genom bordläggning, tillintetgöras i ett annat sammanträde.
Jag önskar derföre alt Frih.
Cederström ville afstå från sin begäran samt tillåta, att den inbjudning, jag föreslagit, mätte kunna genast företagas.
Sedan jag hoppats, att den af Gr.
Lagerbjelke gjorda invändning blifvit genom mitt förslag undanröjd, samt att följaktligen Frih.
Rehbinders förslag icke skulle röna något vidare motstånd, begagnar Hr Carleson sig af tillfället att lägga ytterligare hinder i vägen.
Kan det vara rätt att så förfara?
Jag tror icke att jag begagnat mig af någon annan rätt än den grundlagen tillägger mig.
Den tillvitelsen eller anmärkn., som Hr von Hartmansdorff framkastat, att någon eller några af R. o. Ad:s ledamöter skulle genom bordläggning af en inbjudning lagt hinder i vägen för Ståndets beslut, drabbar icke mig.
Det mäste jag dock erkänna, att det varit min mening att förhindra inbjudningens afgående, och det af det skäl, att jag tror mig veta, all de fleste af de punkter, öfver hvilka R. o. Ad. fattat ett ifrån Utsk:s förslag afvikande beslut, äro af 3me
Stånd bifallna, samt alt vid sådant förhållande en inbjudning vore ändamålslös.
Emellertid beror det på R. o. Ad. sjelf jlt afgöra om inbjudningen skall afgå eller icke.
Skulle det förhålla sig så, som Hr Car leson anat, att nemi. 3:ne Stånd beslutit i olikhet med R. o. Ad., betyder det ingenting, alt inbjudningen afgår, ty den kan ju då icke hafva någon verksam påföljd.
Då det således förefaller mig, som om det i dylikt fall borde vara Hr Carleson likgiltigt om inbjudningen afginge eller icke, men jag af densamma ännu hoppas en lycklig verkan, vågar jag hemställa så väl lill den värde ledamoten, som till R. o. Ad:s öfrige ledamöter, samt anhålla om Hr Gr, o. Landtm:s propos. derå, alt de af Frih. Rehbinder och af Hr von Hartmansdorff föreslagna inbjudningar måtte på en gång få afgå; hvilket Gr.
Lagerbjelke redan benäget yttrat sig kunna forsin del medgifva.
Jag glömde nämna uti milt sista_yttrande, att det för mig är likgiltigt huru i denna sak förfares-
Ar det ingen 310 Den 3 November e. m. af R. o.
Ad:s ledamöter, som anser min åsigt riktig, later jag den förfalla, samt återtager min anhållan.
Enl. hvad jag enskildt af Riddarh.-Se kret:n fått veta, lärer prot.-uldr. från de öfriga Stånden hafva inkommit, och får jag derföre anhålla, att Riddarh.-Sekretm mätte dem upläsa.
Lindert.
Riddarh.-Sekret, uplyste, att enl. ankomne prot.-utdr. BorgareSt., vid pröfningen af LagUtsk:s Utlåt.
JVs 48, lagt Utsk:s pag. 2 afgifna yttrande till handlingarne, antagit §:n 15 mom. 2 med uteslutande af nionns sista punkt: ”sammanträffa — — stadgadt är”, godkänt öfriga §§, eul. U(låt:t JV° 48, med rättelse af de tryckfel, som Utsk. serskildt anmält, samt godkänt Utsk:s jiag. 29 och 30 gjorda förslag och hemställan, och BondeSt. godkänt Utsk:s Utlåt.
JVs 48; men alt PresteSt:s fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeiadt.
Af det, som nu blifvit upläst, tror jag icke Ståndet erhållit någon serdeles uplysning; ty då prot.- utdr. saknas från ett Stånd, så kan man icke få fullständig reda på de fattade besluten.
Men då Hr Carleson afstått från bordläggningen, får jag vördsamt hemställa, om icke Ståndet ville bifalla så väl den inbjudning Frih.
Rehbinder föreslagit, som den jag begärt.
Efter hvad jag har mig bekant, lärer PresteSt. äfven hafva fattat sitt beslut.
Åtminstone finnes det i allmänna tidningarne tillkännagifvet.
Då, enl. mitt förmenande, de allmänna tidningarne, sådane de hittills visat sig, icke äga någon tillfredsställande auktoritet, hvarken i afseende på de i Stånden förda diskussioner eller på de af dem fattade beslut, och besagde vitsord således ej lärer kunna tillerkännas gällande kraft, synes mig ingenting förhindra en sådan sakeus utgång, sorn Hr vod Hartmansdorff föreslagit, och hvarom jag äfven vördsamt anhåller.
Dä nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, sedan Hr Carleson afstått från sitt yrkande, och Frih. Rehbinder instämt i Hr von Hartraansdorffs förslag, finge hemställa om R. o. Ad. behagade inbjuda de öfriga RiksSt:n till instämmande i de af R. o. Äd. vid pröfningen af LagUtsk:s Utlåt.
JYs 48 beslutade förändringar i förslaget till förordn. ang:de stöld och rån.
Vid föredragning af StatsUlsk:s den 31 sisth Okt. på bordet lagde Mern.
M 335, med förslag lill sammanjemkning och voler:s-propos;r, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i fråga om understöd af allmänna medel till Tull-Statens enskilda pensionsinrättning, godkände R. ö. Ad. de af Utsk. föreslagne voter:s-propos;r och lades förevar:de Meni. i öfrigt till handlingarne.
Den 7 November. 311
Vid föredragning af StatsUtsk:s den 31 sistl.
Obt. pä bordet lagda Mern.
JU 336, med förslag till voter:s-propos., i anledn. af RiksSl:ns skiljaktiga beslut, rör:de ifrågastäldl anslag till bildande af en teknisk skola i Borås, blef ifrågavar:de votens-propos. af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogos och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 31 sistl.
Okt. på bordet lagde Mern.:
JU 337, i frågan om pension för t. f. Chefen för Skögs-Inslitutet, Hof-Jägmästaren m. m. af Ström; och JU 338, i auledn. af återremiss å Utlåt:t JM 323.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUlsk:s den 31 sistl.
Okt. bordlagda Mern.
JU 339, i anledn. af väckt motion om medels anvisande för bestridande af erforderliga kostnader vid kontrollen af bränvinstillverkningen, samt samma Utsk:s den 1 dennes e. m. bordlagda Mern.
JU 340, i anledn. af återremisser å Betänk.
JM 272, ang:de medels uplåning genom fonderade Stats-obligaiioner. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § till 12 på natten.
/ Tisdagen den 7 November 1854.
Justerades 6 prot.-utdr. för den 3 dennes e. m., samt pleniprot:t för den 21 sistl.
Föredrogs ånyo Serskildta Utskts den 27 och 31 sistl.
Okt. på bordet lagda Betänk.
JM 24, om användande af en del utaf den för brånvins tillverkning inflytande skatt till kostnaders bestridande för kontroll och tillsyn å efteriefnaden af författnme, ang:de bränvins tillverkning och försäljning m. m., hvarjemte i samman - 312 Dan 7 November. hang dermed, enl. R. o.
Ad:s den 3 dennes f. in. fatlade beslut, nu jemväl ånyo föredrogs StatsUtskis den 31 sistl.
Okt. oell 3 dennes bordlagde Ullål.
M 339, i anledii. af väckt niotinn om medels anvisande lill bestridande af erforderliga kostnader vid kontrollen af bi än vinstillverkningen.
Palmstjerna, Carl Otto: Serskildta Utsk. har afgifvit det förslag, alt 8 proc. af den för bränvins tillverkning inflytande skatt måtte ställas lill K.
M:s disposition, för alt användas dels till vedergällning åt de Kronans embets- och tjenstemän, hvilka skola debitera och redovisa afgilterna för bränvins tillverkning och försäljning, dels till aflöning åt bränneri-kontrollörer och-arfvoden åt vittnen etc.
Dessa 8 proc. af den inflytande skatten utgöra, enl. min tanke, en summa, om hvilken man icke kan göra sig något fullständigt begrepp, huruvida den må vara mera än tillräcklig eller måhända alldeles otillräcklig.
Det är blott erfarenheten, hvilken i fall, sådane som detig, kan vid handen gifva beräkningar af någon tillförlitlighet.
Med hvad omsorg man än på förhand upgör sin kalkyl om hvad som skall inträffa, så slår den dock gerna fell, och man utsätter sig alltid för äfventyr af misstag, då man gör förslagsanslag, hvilkas tillräcklighet först af framtiden kommer att utvisas, men hvilken vid detta tillfälle är af ganska stor vigt.
St., såsom StatsUtsk. föreslagit, ”medgifva ali de för kontrollen af bränvins-tillverkningen erforderliga kostnader må, inom hvarje län, utanordnas af den inflytande afgiflen för bränvinstillverkningen, på sålt K. M. i öfrigt derom täckes förordna”, så komma de medel, som afsättas i och för kostnaderne af så väl kontrollörerne, sorn villneus aflönande, att helt och hållet rälta sig efter antalet bräunerier och tillverkningen i desamma, hvarigenom de komma i proportion lill hvarandra, så att medel lill behofvels fyllande förefinnas, men större summa dock icke afsältes än som är nödvändig.
Jag anser, på grund häraf, StatsUtskis förslag vara i alla afseenden bättre och lämpligare; hvarföre jag tillstyrker bifall lill detsamma, och att derjemte Serskildta Ulskis förslag, i hvad det angår ofvannämude kostnader, måtte läggas lill handlingarne.
Något som SlatsUtsk.-s förslag likväl icke kunnat eller bordt uptaga, är den vedergällning åt de Kronans embets- och tjenstemän, som skola debitera och redovisa afgifterne för bränvins tillverkning oell försäljning, hvilken det Serskildta Utsk. ansett böra ega rum.
Denna del af det Serskildta Utskis Betänk, anser jag böra återremitteras, af det skäl, att Utskis förslag, det denna vedergällning ej må öfverstiga det belopp, som för samma ändamål hittills årligen högst utgått, d. v. s. 1 proc., i min tanka anslår mycket mera, än som egentligen bör tiil sådane tjenstemän för redovisningen anslås, då kontrollörer dessutom skola serskildt bekostas på sätt föreslagit blifvit och nödvändigt är uti en sådan Författn., som den af R.
St. vid innevarrde Riksdag beslutade.
Sjelfva redovisningen lilifver icke svårare hädanefter än hittills, hvaremot en proc., som skulle betalas, kommer att utgöra vida mera hädanefter än "under närvaride förhållanden, hvarföre jag icke anser detta förslag vara serdeles lämpligt.
MA - Den 7 November. 313 hända har meningen med Olsk:s förslag varit den, att denna provision icke skulle utgå till högre belopp i penningar än hittills; men i hvilket fall som helst, anser jag förslaget icke vara riktigt, emedan beloppet, som skall redovisas, troligen kommer att blifva dels större dels mindre hädanefter än det hittills varit inom hvarje län, hvarföre jag icke anser denna norm vara antaglig.
Att här på stående fot upgifva något helt och hållet lämpligt förslag, torde R. o.
Ad. finna, svårligen later sig göra, utan bör sådant ske inom Utsk.
Jag hemställer derföre att R. o. Ad. måtte återremittera denna del af förslaget till Serskildta Utsk., som då torde inkomma till K.
St. med något lämpligt förslag, enl. hvilket den provision eller vedergällning för de redovisande tjenslemännen, som kan vara nödig, måtte af R.
St. kunna bestämmas.
Jag upträder ingalunda för att åt Serskildta Utsk:s förslag, emot hvilket jag mig reserverat, söka bereda någon annan utgång än den Frih.
Palmstjerna i allmänhet yrkat, eller att del skulle läggas lill bandlingarne.
Jag vill blott fästa npmärksamhelen på den skillnad, som förefinnes emellan Serskildta Utsk:s förslag och StalsUtsk:s, då Serskildta Utsk. nemi. äfven bar uplagit kostnader för tillsyu öfver försäljnings-förfaltningens efterlefvande, hvarom icke något finnes uti StatsUtsk:s förslag omnämndt.
För öfrigt erkänner jag, att SlalsUtsk:s förslag innehåller allt hvad som i afseende på efterlefnaden af bränvinstillverknings-författnm kan vara behöfligt, och då StatsUlsk. för Regeringen anvisat tillräckliga medel för den erforderliga kontrollen, så anser jag sådant vara lillfyllestgörande, men jag har egentligen begärt ordet för att förklara hvad Serskildta Utsk. menat med sitt förslag om det belopp, som afses till vedergällning för debitering och redovisning.
Utsk. har nemi. sagt att ”hvad årligen får användas till vedergällning för afgifters debitering och redovisning ej må öfverstiga det belopp, som för sistnämnde ändamål hittills utgått.” När Utsk. begagnat ordet ”belopp”, hvilket måste vara liktydigt med ordet "summa'1'', så måste det aldrig kunna förvexlas med proc., hvilket Utsk. just har velat undvika, inseende att 1 proc. efter den förändrade förfatlnm skulle komma alt utgöra ett alldeles orimligt belopp.
Hittills hafva bränvinsbrännings-medlen upgålt till ett belopp af 500,000 å (500,000 R:dr, och 1 proc. derå således utgjort 5 å 6,000 R:dr, hvilket är det belopp, Utsk. icke anser böra öfverskrida. ». Jag ber dessutom att få uttrycka den öfvertygelsen, att om också inkomsterna blifva betydligt större, så blifva dock de. gjorda debiteringarne och inbetalningarna till antalet betydligt färre, så att något skäl icke förefinnes att öka den summa, sora hittills blifvit erlagd.