Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— — Enior detta nu granskade nya momenr har jag slutligen den anmärkningen att göra, akt dä hwar och en enskildt medborgare äger rättigheten art sjelf eller genom egen anmälan medelst publik actor äklaga de förolämpningar, som i tryckta skrificr honom tillfogas, bör HofiEanljtern utan den förolämpades begäran dermed alldrig befatta sig Den 26 Juni». 8oz sig, hälst det kunde hända, att den förre emot den sednareS ivilja, och redan dä förlikning kunde wara kräffad, ätalade brottet.
Emot en jurys inrättande får jag endast äberopa mina i mitt memorial af d^ 1 Junii yttrade tankar, och för öfrigt förena mig med det hufwudsakliga af hwad i Constitutions-UtskottetS memorial deremot blifwit anfördt.
Jag skulle hjertligen önska, ätt jag sä uttryckt Mig, att Högloft.
Ridderskapel och Adeln rätt för» stätt mig.
— Skulle det wara sista gängen jag i detta ämne talat frän delta rum, sä stall det al» tid tillfredsställa mig, att ha gjort det i goda af« sigter och för an skydda en frihet, Under hwarS klokt lagbundna Utöfning allt kan winnås, men under hwars arbitrara eller ock strängt inskränkta utöfning allt kan förloras.
Grefwe Lckvverin, kreäric LoFwiartSj yttrade sig skriftligen, sam föijer: När Eonstilukiono Utskottets betänkande, om införande af en jury i tryckfrihetSMäl, första gängen war under öfwerwägande, yttrade jag den tankan, att icke blott br,listigheten af striftenS innehall, utan ock graden as den skyldig befunvne författarens straff' borde af en jury bestämmas; och detta wlsierligen icke af misitroende till wanliga domstolens owäldughet, eller i dek förutsättande att juryn skulle bli mindre sträng t sina domar.
Jag will ingen skonsamhet betinga ät sjclfSwaldet.
Jag harar tryckfrihetens misibruk lika ifrigt, som jag högt wärderar tryckfriheten, den jag anser, i Europas och Swerigös nu tvarande ställning, wara enda
Den s6 Juni!. enda pöräkneliga medlet till.beredande af Smerr» gcS sjelfständighet, och i hwarS sall, oin dek skulle inträffa, jag ser Statens fall förebädadt.
Jag för» modade akt en jury skulle bli mycket strängare i sina bestraffningar än wanliga domstolen, dä den icke är bunden tvid lagens bokstaf, ej behöfwer widkgunas annan ledning än billighets-känstan.
Snarare more ytterlig stränghet att befara; men den torde ännu behöfwas.
Enligt idöcn af wara grundlagar, skall wä! domare-magten' wara hägnad, mot allt inflytande af styrelse - mogren.
Jag lemnar derhän om dcn är det i fjclfrva weckel; om den kan wara d-tt sä länge iikkvmst-mcdlen ära sä fä, akt alla kränga sig om kronkakorne; sä länge, i följe deraf, befordringar och Utmärkningar, emottagne af styrande magkens hand, blifrva hufwud-föremål för de ficstes önskningar ^ medborgelig aktning bisak.
En rättegång, anstäld af ctt Statens ombud emot någon som misibrnkat tryckfriheten, skall altid anses såsom en proccst, förd emellan styrande magten och folker.
Sädant ar förhastandet annni England, ehuru England snart i i ^ sekel haft tryckfrihet; sädant har förhållandet warit i Swerige under de torra perioder, som Swerige haft tryckfrihet.
I dcn mast rältivisa dom, afkuimad af wänlig domstol, torde mängden länge ännu se ett förbund emellan domare-magten och styrande magien mor allmänna friheten; och tron hos domaren, att sädan är mängdens kro, manne ej den stundom skall tillwägabringa honom en större skonsam - Den 26 Juni!. samhet än han borde äga och wisa?
En jury deremot. säkerligen sä lange inrättningen ar ny, .och sedan sä länge aktning och förtroende fins för styrelsen samt sä ofra Staten är i wada, kommer arr wisa sig mohn om all tillbakahalla och tuekta stelss »väldet, liksom den i tider af swag styrelse och styrelsen har, enligt alla landers historia, liksom allt annar menskligt, sina skiften af styrka och swagher , blir ett folkets »värn mot »lellanpcrsoners tilltagsenhet.
Endast i den afsigt föresiog jag art In, ryn, och icke wanliga domstolen, skulle domina den brottslige författaren, att ej mitznöjen öfwer strängheten i bestraffandet af tryckfrihetens mistbrnk, mätte stadna pä domaremagten, och med detsamma pä Regeringen.
Om mängden hos ost annu ej sä noga kan skönja gränslinie!, emellan frihet och fjelfswäld; om man här ännu stundom kallar hardt, hwad som blott ar räktwist, bör sädant ej billigt skrifwas pä räkning af folkets okynne allena, uran något jemwal pä räkning af deras misiwärdnad frän fordna tider.
Sa ser jag saken.
Det är möjeligt art jag irrar mig.
Också nekar jag icke mitt bifall ar den rattegängs-ordning, som Constirnlions-Utjkottct fö. restar, men jag har welar i Högloft.
Rivderskapcr och Adelns protokoller nedlägga Vesta rankar, i sall, tvid en annan Riksdag, man skulle finna att den rattegängs-ordning, som un antages, skulle bchöfwa förändras.^ 4 § 8 mom. anförtror ät HofEantzlers embetck magkcn art läka inställa urgifwandet af dagblad pch periodiska skrifter, när Hof-Egmzleren anser dag - 8o6 Den 26 Junit ^ dagbladet eller periodiska skriften wadelig för allmän säkerhet, utan skäl och bcwis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädelig e« genskap.
Deremot har jag intet alt erindra, akt Regeringen fär all den magt, som erfordras för att kunna afwända wäder frän samhället och wisierli gen kan samhället, lika lätt genom uproriska skrif, ter blottställas för wador, som genom uproriska tal.
— När Regeringen tror sig i tryckpresiens produclec se eldbränder» som hota att itända samhälls-byggnaden, ma den äga wagt att rycka undan och alt stacka dem; — skulle än någon gäng en hungrig auctor derigenom gä miste om en wäntad middag, skulle än Regeringen någon gang sträckt försigtigheten längre, än att dömma ester utgången, — det hade warit nödigt, Men jag bekänner, att jag alldeles icke inser hwarföre Regeringens ombud, Hos-Cantzlern, stall wara beskyddare af hwarje enskilt man, som möjligen skulle kunna förnärmas i sin personliga rätt; ulan art den förnärmade behöfwer synas och klaga, skulle HosCanrzlercn sä lata inställa ukgifwandek af den färnärmandes skrift; uran att höra den förnärmande skulle Konungen fä dämma den förnärmade obetagit att widare utföra sin talan.
Ridderskapet och Adeln täckes påminna sig den Hof-Cantzlers embcters inspektion öfwer bokpresten, som infördes elter 1800 are Riksdag, och som hade till följd alla de ädlare wäxkers aftynande och död, hwilka ifrän 1792 lill 17YL blifrvik wande wid märt climak.
Ie.g nämner ibland dem endast läsningen - Den 26 Jun». ningen i blandade ämnen.
Med all den aktning, som tillkommer en hög Konungens Embetsman, tror jag det dock icke more Riksens Ständer »värdigt, att ställa nationen, hwad dest ranke-odling beträffar, under en enskilt mans förinynderffap; och oaktadt den synnerliga aktning jag hyser för den mans personliga karakter, som i delta ögonblick bekläder Hof-Camzlers embeker, bekänner jag för min del, att sä willig som skyldig jqg more, att inför domare smara för mina yttranden, i sall jag, i cn Utgifwen skrift, rakat förnärma en medborgare, och sä beredwillig jag »vore, att bekänna och försona mitt fel, om domaren funnit att jag selat, sä vlideligt more det mig, att, »vid sullmyndige är, weta wig stäld under en informators inseende, den der, såsom stundom i förnäma hus brukas, ej fär aga den som felar, blott skall walla unga herrarne och »vackert be'dem:
Lägga borrt den knif som särar, Ej söka sadan ro, der nöjet kostar tärar.
Skrifter af fortfarande smädelig art skulle ock Hof-Cantzlern fa inhibera och till förbud hos Kon. ungen anmäla, Bchöfwcr jag föra Ridderskaper och Adeln till minnes, huru mangen ffrift, som ä den tid dä den först kom i ljuset, hette smädelse och tillskyndade sin författare förföljelse, i andra rider kallades sanning och tillmann sin författare ad. la menniffors aktning.
Jag hehöfwer endast nä»,' na k^olitzres lartuste och sijollZreni saga om ljusets fiender.
Om en journalist satiriserar, dels för det att satir tar bättre äg predikan, dels derföre att folket, som skall »varnas, icke förmär igenkänna fn la - 8 o 8, Den 26 Iimii. / !a likheter, med mindre dek ser dem tecknade i ricatur, dels ock derföre akt männen physionomie alldeles icke kail tecknas, em den icke fär rccknas i caricakur, hwarföre kalla deria försmädelse, dä r sjelfwa werket der är sanning, ehuru en ful och 0- behaglig sanning.
Ofelbar! skulle innan korrr bemödandet att förlöjliga en literär despot heta smädelse.
Likwäl, som canoner och bajonetter icke sä emot litterära despoter nyttfas, ar förlöjligandet enda lofgisna wapner.
Man kan läka dem wara i fred, sages det.
Dek är sannt.
Man kan lära alla despotisera i fred, som ärv nog smäakkigr sinnade för att wA )a despotisera.
De neka jn ingen alt ära, dricka» sofwa.
De stundom jemwäl älska och befordra cultur, om ej juli alltid derföre alt sadan äc Skaparens wilja och sadan me musk ans rätt, dock för siri eget namns äras skull.
Men har en gäng en nation bestulit att ej läka sin förstånds.odling beroas individers nycker, får ingen, icke en gäng en literar despot rätas.
Den ena despoten räcker den andra handen, och innan man ryet ord deraf, ärman längt ifrän malek.
Jag bestrider antagandet af desie twennc senare willor, nemligen Hof-Cantzlerns rätt art läka inställa utgifwandet af dagblad och periodisk skrift, jvm han sinner wara förnärmande personlig rätt eller af fortfarande smädelig egenskap.
Jag si:ner en sadan inspektion aldeles oförenlig med i> sen af trysil ihel.
Men skulle Regeringen äga ' elier Regeringen fä anledning att befara, del främ» wande agcnier skulle wilja försöka att nyttja den, swen - Den 26 Juni!- 829 swensta folket tillhöriga frihet, akt ytkra sina rankar. till upwäckandc af inbördes jolit, alt för gerna ställe jag för min del se akt Riksens Stander i Regeringens hand kemnade rättigheten, att till näsia Riksdag suspendera ben del af tryckfriheten, jom
Regeringen befarar möjligen stulle kunna mistbrukas till wada för allmän säkerhet.
Hwad jag sagt har jag tagit ur miect hjerta, och, jag wägar tro der, ur nario« uens.
Jag tror del tillhör karacrcrn af en swensk, att, om han lant pastionen misileda sig till felsteg, som en man lida der straff lagen tillerkänner honom, andra till en worning.
Men jag tror der icke wara swensta mannens lynne, Mc se sig stäld under inspektion och ledd wid ledband, att han ej »nä stada sig sjelf och andra.
Jag tror att lika förpligtad swenstcn finner sig, att salom lag afstä hwad en inre känsla sager honom bör afstäS, lika böjd finner han sig, akt med fullt förlitande pä Regeringens ädelhet anförtro allt i Regeringens hand.
Jag tror akt en Regering som rymer den tillfredsställelse att regera öfwer ett folk, som pä ett ädelt sätt wet akt förena mohnheren om individuella rättigheters helgd med känslan för Konung och fosterland, som med fullkomligaste hängifrvande, sä snart det är frana om Konungens och fosterlandets wal, gar sin Konung till mötcS Jag tror, ait en sa lyckligt lättad Regering aldrig kan finna sig frestad att missbruka folkets förtroende, frestad att, längre än nödigt är, wilja undanhålla folket en i Regeringens hand anförtrodd statt, om hwarS besittning folket är rädd, kill äswenlyrs mera rädd än der behöfde eller ber - 8io Derr 26 Juni!. de wara
Men alla högsinnade bruka ju till godo hälla hwaran sina sina swagheter.
Jag har sagt hwad jag hade atl säga öfwer egenteliga ämnet, men täcktes Högloft.
Ridverffaper och Adeln tillåta mig att fä meddela ert par reflexioner, wäckka hos mig under ähörandet af de tal, hwilka här i vag, i anledning af kryckfrihetsfrägan bljswik hallna, till en dek syftande uppå akt lifwa Ridderffapel och Adeln till owiljq mot tryckfriheten. den Vesta Herrar förklara onyttig, vådlig och skulle wilja dömma biltog, samt till owilja mot de författare, hwilka i de sist förflutna arén af desorganisera!) smak utgifwir skcifter.
Jag ber alt fä anföra hwad en man, med ett hpgt wördnadswärdt namn, hwad Nonte8Hmeu säger
Uti sin 1'Llprit öeg l-oix om satiren, om detta wapen, som wal kan smasära, men dock aldrig förlamar och dödar.
"Satiren, säger han, är "icke känd i despotiska Stater, der ä ena sidan "modfälldheten, ä den andra dumheren, tillbakahäl"ler wiljan och sörmägan dertill.
Demokratien lis, Mjäker den af enahanda skäl, hwarföre den i mo° "narkilka Stater förbjudes.
Aristokratien hav all» "rid strängast behandlat satiren.
De magragande "wilja gerna wördaS som små souveräner, ehuru "icke högstaka nog för att förakta smädelsen.
Om i "en monarkist Stat, någon satirens pil syftar pä "sjetfwa monarken, star dock denne för högt för "an kunna as pilen näs; Aristocraten känner sig "ocraf genomsäcad, Decemvirerne soln wörö ari"slscrarer i ordets sanna bemärkelse, straffade satir"stiifwaren till lifwek." Swerige, mine Herrar! har wal altid burit namn Den 26 Juni!. 8rl of Monarki; men hwem wet ej, att de käla revolutioner, som Swerige uthärdat, som ä ena sidan wäl, lat förlusten af en del af desi provincer, ä den andra hindrat desi inre utbildning, moro ide! följdee af striden emellan aristoerarien och monarkien.
Man säger: de äro förbi desia tider, om hwilkas olyckliga beskaffenhet äldre historiska urkunder, Riks, dags och Rads-protocollen nplysa, till worning för kommande tider.
De äro förbi:
Ja! men de kun» na återkomma.
Ingen lara sa länge en man star wid styret; men om, efter tryckfrihetens fall, en Förmyndare-Regering skulle inträffa, huru skulle wäl dä Swerige kunna möjeligen undgä Polens öde.
Ehuru betydande den makt är, som grundlagarna tillägga Konungen, är denna makt likwäl ä en annan sida äter paralytiserad dels genom 0- lyckliga financiella förhållande,,, hwgraf accorderna blifwit en följd; dels genom privilegier, som samma grundlagar förwarat ät wisia corporationer.
Jag får kill bewis för delta senare, såsom exempel anföra Rikets allmänna undermisningg-instituk, de der alla bilda isolerade aristocrarier.
Fruktlöst har hittills
Regeringens bemödande warit an bringa allmänna underwisnings anstalterna i harmoni Med ndehwarfwets och med nationens sa ofra högt yttrade rättmätiga fordran; och fruktlösa blifwa de, om Regeringen stulle förlora del biträde den äger > Uti tryckfriheten, begagnad af män med insigt och män med mod, till undanrödjande af de hinder för en bättre tingens ordning, som lättjan, egoismen sch stundom äfwen okunnigheten lägga i wägen.
Det anföres såsom Ml för nödwändigbeicn art 812 Den 26 Juni!. att inskränka tryckfriheten, icke blott förfaktarneS kitslighet att förolämpa aktningöwärde personerMan ock dälighekcn af bokpreficng produkter i defia seiiare tider, jcmförda med hwad den lcmnat i sädane tider, dä tryckfriheten stod under Hof-CantzlerS embetets rnssection, Ibland de skrifter, som i senare liver urkommit, finnas, onekandes, skrifter af sanni och waracktigt warde.
Lika sannt är, att en
Mängd af däligheter kommit i dagsljuset.
Ma den ädle, redan bildade, med skonsamhet askada den lange misiwärdades sträfvande art upnä en afundad bildningshöjd, Högloft.
Rldderskapet och Adely, of hwilka de fleste, tidigt redan bekante med främmande sprak, hämtar sina instgker genom läsning af franska, tyska eller engelska författares arbeten« skulle ofelbart, om de kände bristcrnc i de sivcnska skrifter, ämnade till källor för insigt och bildning för swenffa studerande ungdomen, beklaga denna ungdom och icke wredgas öfwer ven mifibildnmg som stundom synes.
Mä det wara mig tillåtit, att, till stöd för mitt påstående, anföra nägra exempel, lagua ur allmänna underwisningsskrifler, -utkomna icke under senaste witterhets-anarkien, utan under den tid dä bokprcfieu stod under HostCaittzlcrs embetets inspektion.
Wi äga en Geografi för ungdom, som 2:1,0 gängor blifwit uplagdz underrättelsen om Theatrar» na i Stockholm lyder sä har:
"I Stockholm äro syra Theatrar: stora O» "peron, ett Dramatiskt, ett Komiskt och ett ItreaLrum tumtomicum."
I en Lärobok om djurs oeconomi - Den 26 Juni!. 8lg ronsmiska nytta, berättas, att man af kon får ölost.
Wi äga en Lärobok i allmänna historien för begynnare.
Ben är ställd i frågor och swar, afhandla hela werldens historia pä tre ark.
Om Carolingiska monarkiens delning, om Ryska monarkiens bildande, fäges icke ekk ord, men deremot mer än kanske nödigt wgrit om ministeriella förhållandet r Europa mot flutet af i?lde seclct.
Der fragas Hwem war Drottning Annas Minister?
Hertigen af Marlborough.
Fr. Hwem hade mast att saga i Holland?
Nadspensionaircn Heinsius.
Fr. Hwrlken war Kejsarens hnfwudräd?
Prins Eugen af Savoijen.
Till hwem hade Ludvig sitt förtroende?
Till ekk alderstigit Fruntimmer, Fru Mainltznon.
Huru gingo derföre hans affairer?
Olyckligt.
Exempel uppå hwad detta wittnar om finnas Manga, och icke färre äro exemplen pä rena historiska origrigheter.
Likwäl har delta arbete med alla sina fel fäkt irenne uplagor. Zag lemnar ät Högloft.
Ridderskapet och Adelns billighctskänfla atr bedömma, hwilka intryck dylika skrifter skola göra pä den studerande ynglingens sinne, sedan han, bekannt blifwen med andra nationers skolböcker, kommit i tillfälle att göra jemförelse.
De mindre förmonliga begrepp harr Lä naturligtwis emotrar om en del af de personer, fsm han rillsages att wörda och lyda, kunna lätt 8t4 Den 26 Junii. följa honom ur ffolkrerse» in i embetsmannakretsen.
Jaq befarar akt ber är i ofullkomligheten af wära vffenteliga upfostrings-anstalter, som orsakerne böra sökas till den esxrit mutin, och till de öfriga lyren, hwilka, enligt äldre Mäns påståenden, sä 0- lyckligt karakterisera en del af ben nya generationen.
Herr ^le^kensteölci, i.uäviZ Oetlok, upläste ett sa lydande anförande: Wälbörne Herr Landt-Marffalk!
Ridderjjkap och Adel!
Innan jag gar till granskning af det sätt, pä hwilket Constitntions U.sPoltet, uti dess nu afqif. ne förstag till en förändrad Tryckfrihets Förordning, behandlat sa wäl de frän Riks-Ständen till Utskottet remitterade anmärkningar öfwer de wid fistledne Riksdag förestagne ändringar i 'ryckfnhetslagen, som ock Kongl.
Majus till Ukffottel öfwerkemnade nådiga proposition rörande tryckfriheten, har jag trott mig böra framställa de synpuncker, Utur hwilka jag bedömt Utskottets förfarande.
De fleste lagstiftare hafwa grundat ett samhälles fortfarande bestånd pä en wis och wäl beräknad fördelning af den högsta maqten emellan Regeringen och folket.
Dä de ät Folket tillerkännt Magten alt stifta lagar, ät Regeringen att dem »verkställa, hafwa de genom bestämda gränser för bade folkers och Regeringens magt sökt att bibehålla jemwigten dem emellan.
Detta oaktadt skulle likwä den äsylrade jemwigten »ti Statens krafter rubbas, om icke lagarnc illika föreskrefwe, pa hwad sätt folket eller dest representanter borde Utöfwadenlagstiftande mag cn, och Regeringen den »verkställande.
Snan Den 26 Junit. si§ Snart skulle den lagstiftande magten antingen öfwerstrida gränsen för dest »verksamhet, eller ock sjelf tillin» tet göras, om ej dest utöfning inom wista former more bunden, om ej sättet till alt stifta nya lagar, till att ändra eller afskaffa gamla, genom lagarne uttryckligen wore faststäldt.
Lagarnes felaktighet i detta afseende, eller ock försummelsen af deras iakttagande, har ofta medfört de wädltgaste följder för samhällens »välfärd, för Medborgarens frihet, och af ett folk, som wid fina öfwerläggningar äfidosatt af lagarne utstakade formaliteter, hafwa, genom detta uraktlåtande, beslut ofta blifwit fattade, som, fran ögonblickets ingifwelse härledda, till fin framtida werkön warit stadliga.
Att swensta folkets lagstiftare ansett ett noga iakttagande af de stadgande», som bestämma huru lagfragor i allmänhet af Riksens Ständer böra behandlas och afgöras, af den största wigt för lagarnes helgd, röjer fig tydligen i »var nu gällande Regeringsform; och af denna anledning har jag trott mig med sorgfällighet böra wid ifragawarande ändring i Tryckfriheks-lagen undersöka, huruwida Constitulions-UlstottetS ingifne förslag och betänkande, »ned grundlagens föreskrift är öfwerensst ömmande. 56 Z af NegerinSformen stadgar - att om, wid Utskottens förslag j S>ändens kisrm, sadan» anmärkningar göras, som hindra amagandet erhälle
Utskottet del as desta anmärkningar, för all derefter förslagen ytterligare gransta och jemka; 8 t Z ater: all en af Konungen framstälv proposition om ändring i grundlagarne genast till Eonstiknlions.
Ut - 8i6 Den 26 Jim»- Utskottet hök öfwerlemnas, för alt sitt Utlalandö Derom till Riesens Ständer asgifwm .
Sedan oe hos Riks Ständen gjorde anmärkningar wid AonstilUkrons-UtskoktetS fran sistlednc Riksväg hwilande förslag lill förändringar i tryckfrihetslagen, jemte Konungens nådiga proposition körande tryckfriheten, till Urskottet Klifwit öfwerlemnade, hade således, enligt min tanka, ordningen ivid besia frän bwarannan skiljda sakers behandling fordrat, att Ulskottet, efter 56 Z:s i Regeringsformen föreskrift, till Riksens Ständer särskildt inkommit med ett, i anledning af de i Riks-SlänLen gjorda anmärkningar, ytterligare gronskadt förs slag kill ändring i Tryckfcihöts förordningen, och att Utskottet, til! följd af8r §, uci särskildt afgifwir Utlåtande, med klarr framstälde skal, änling n äfeiler tillstyrkt ofwannämds Kongl. Majus nådiga proposition.
Genom ett sädant samwetSgrannt iakttagande af de i lagarne föreskrifva formaliteter, skulle, wid malets afgörande, all twekan och wills rådighet hoS Niks-Ständen hafwa warit undanröjdUtskottets försiag hade dä omedelbart till antagande eller förkastande kunnat framställas, och Konungens nådiga proposition, antingen owillkorligt till nästa Riksdag bliswit hwilande, eller ock hade Riksens Ständer genast kunnat densamma assia.
När nn äler Constituiions-Utskolter till Riksens Ständer afgiswit ekr förslag till en omarbetad tryckfrihekS-förordning, och deruti sammanfattat, sä wäl de wid sistledne Riksdag föresiagne ändringar i tryckfrihetslagen, med derwiv gjorde anmärkningar, svin be ändringar i denna lag Kongl. Majtt witz
Den 26 Juni!- 8-7 inncwarande Riksdal; föreslagit, skulle, esker min öfwcrtygelse, Riksens Ständer öfwcrträda 81 § » Regeringsformen, som bjuder, att Riksens Ständer icke under nägon förewänning, mä förr än ivid nästa Riksdag till bifall uptaga RonungenS propositioner, som röra ändringar i grundlagarne, om ifrägarvarande färsing, pä sädank sän framstäldk, af dem gillades.
Djup »vördnad för Lagen utgör hnfwuddraget hos ett fritt och osörderfwadl solk.
Lagens föreskrifter äro för detsamma heliga; och om än tidens tillfälliga fordringar synas rättfärdiga desi öfwer» trädelse, siola likwäl redlige medborgare finnas, som högt yrka dest owillkorltga efterlefnad.
Pä grund af hwad jag nu anfört, sär jaq till Wälborne Herr Landt-Marsialkens och Höglosi.
Riddersiapet och Adelns pröfning hemställa, om icke Constitutions Utskottets betänkande och förslag malle äkerremilteras och Utskottet derjemte anmodas, att, i enlighet med 8l § Regeringsformen, till Riksens Ständer inkomma med ett bestämdt, och ifrån Utsiottets wid sistledne Riksdag afgifne förslag till förändringar i Tryckfriheks-laqen skillt utlakande öfwer Kongl. Majus wid innewarande
Riksdag aflemnade nådiga proposition rörande tryckfriheten.
Herr kerosvvetosi korall», Larl ^xal, up» läste följande dictamcn: Högwälborne Herr Landt-Marsialki Högloft.
Riddersiapet och Adeln!
Dä Consiitutiono-Utsiottet, wid sistlidne Niks da§ Lörsta Del» sr. 8i8 Den 26 Jun!! dagcrkänntoch wisat nödwändigheten af Tidningars strängare bewakande i allmänhet och äfwen någor i behandling af sältet dertill, dä denna nödwänVighet, under den rid, som förflutit sedan sista Riksdagen härstädes, ännu mera lätit känna sig och nästan med hwar postdag fortfar all göra det, skulle i sanning mycket förundra mig, om de i Kongl. Maj:ls proposition föreflaqne medel, till misibrukets förekommande och bestraffning, skulle mötas af nägra formella hinder för sill antagande, rvid denna nu warande Riksdagen.
Sä snart frägan redan tvid sista Riksdag warit wäckt, principen redan dä blisrvit erkand, medel redan dä blifwit föresiagnc, fyncS mig ett utbyte af detze medel, enar de förra tvid närmare granskning befinnas icke svara enior ändamälek, ingalunda wara en grundlagsfraga af bcffaffenhet, att behöfwa up« skjutas till nästa Riksdag, som fallet warit, om bade det ena och andra wid denna Riksdag först kommit i fräga.
Dä det tillika är en sanning, hwad den nådiga prvposiiion yttrar, att ett jadant bruk af tryckfrihet u'marker cn oordning i samhället, och att cn oordning i samhället fordrar åtgärd till rättelse, sä fragar jag:
Skulle man werkeligm kunna för snart rätta cn erkand ffadelig oordning?