Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A utrikes orter är det dess utom vanligt och nödvändigt, att man gifver de med denna rörelse sysselsatte vexlare någon ersättning för deras besvär; men här i Sverige deremot har det varit vanan, att man icke behöft erlägga någon sådan.
Således befinnes det, att förhållandet här i landet är för vexlings-sökanden fördelaktigare i detta hänseende.
Den 15 Slars e. ra. 257 Frih. Tersmeden liar nyss, till stöd för Utsk:s åsigt, åberopat erfarenheten i den ort han bebor, eller Westmanland: men då denna ort ligger närmare Stockholm än Frih.
Raabs hemort, och man af denna anledn. kunde vilja påstå, det förstnämnde erfarenhet endast gällde för Stockholms närmast omgifvande landskap, anhåller jag att jemväl få åberopa förhållandet i min hembygd, Wermland, som torde vara lika fjerrbelägen som Småland är från hufvodstaden; och kan jag i fråga om nämnde min hembygd sanningsenligt intyga, att man ingalunda behöfver göra sig det omaket att derifrån resa till Stockholm, för att vexla sina penningar, utan att sådant går ganska ledigt för sig uti länets residensstad och öfrige städer.
Det måste troligtvis vara en blott partiell och föga utsträckt förlägenhet, som i någon viss ort kunnat i det omnämnda hänseendet inträffa.
Jag finner emellertid skäl icke vara för handen, att betunga Banken med föreskrift om dylika anordnanden, som otvifvelaktigt skulle medföra ökadt besvär och kostnad för det allmänna, och hvilka enl. min åsigt icke påkallas af orternes allmänna behof.
Jag anhåller för min del om bifall till Betänk.
Då nu propos. å bifall till BankoUtk:s förevande Utlåt, framställdes ropades
Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 11 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt, och Mern.
JVs 26, i anledn. af f. d. Handlanden J. N.
Peterssons ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-Diskont-lån; och JVå 27, med hemställan om afskrifning af 11 från Banken utgifna odlings-lån.
Lagerbjelke, Gustaf m. fl. ledamöter, nedannämnde d. 11 dennes f. m. på bordet lagde Betänk:n. LagUtsk;s Betänk.
J\s 13, i anledn. af väckte motioner, ang:de npbörande af bördsrätten i stad; och Allm.
JYs 66, i fråga om uphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet:
JV2 64, ang:de beräkningen af Stats-Verkets inkomster; JV2 64, Litt. A. i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti Salpeter-hjelpens beräkning inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län. 5 H. 17 258 Den 15 Mars e. ra.
JV2 64, Litt. B. i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. (N:o 9) till R.
St:r, ang:de nedsättning i Koppar-räntan å tillverknin garne vid Stora Kopparberget, samt i anledn. af ånyo väckta frågor dels om uphörande af Allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura lefverera Hemmans-ränte- och Mantals- eller
Qvarntulls-kolen, dels ock om uphäfvande af öfrige åt Stora Kopparbergs bergslag och Hytteegare tillerkände privilegier och serskilda förmåner; JM 64, Litt.
C. i anledn. af väckta frågor om förändring uti beskattningen å Tackjerns-tillverkningen och Stångjern smidet; JM 64, Litt.
D. i anledn. af motion om Alun-tiondes up hörande ; JM 64, Litt.
E. i anledn. af motioner om Mantals-pennin garnes uphörande; JM 64, Litt.
F. i anledn. af motioner om uphörande af den s. k. Mötes-afgiften; JM 64, Litt.
G. i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring uti den utaf Utsockne Frälse-hemmanen i Halland utgående rotevacance-afgift.
JVs 63, i anledn. af väckta motioner, dels om indragning af åtskilliga Biskops-emheten och dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning; jyé 64, i anledn. af väckt motion om meddelande af föreskrift att K. M:s Nåd.
Kungörelse d. 28
Maj 1830, ang:de-ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kapellans- och klockare-bohl samt preste- stomhemman, må tillämpas äfven å sådane skollärare-boställen, som af innehafvarne skola byggas och underhållas ; JV2 65, i anledn. af återremiss af Betänk.
JM 39.
TJplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från de öfrige Riks-St:n af d. 23 och 25 sisth Februari samt d. 1, 4, 8, 11 och 15 dennes; hvarefter H. R. o.
Den 16 Mars. 259 Thorsdagen den 16 Mars 1854.
Plennm kl. 6 e. m.
Anmäldes och emottogs Hr Stats-Rådet m. m.
M:s höga vägnar aflemnade en Dess Nåd, Skrifvelse till R.
St:r af d. 15 dennes, ang:de den å de Förenade Rikenas vägnar afgifna Nentralitets-förklaring, samt de med anledn. deraf från'-främmande Makter ingångna svar.
Skrifvelse blef nu, efter Hr Stads-Rådels ulbeledsagande, upläst och lagd till handlingarne, hvarvid ropades ”lefve Konungen”.
Justerades 3 prot.-utdr. för d. 15 dennes e. m.
Då troligen en stor del af R. o. Ad. icke väntat att något plenum skulle hållas i dag på e. m. och således icke varit i tillfälle att taga närmare kännedom om RankoUtsk:s Mern.
JM 2S, hvilket, enl. förut fattadt beslut, står främst på föredragn:s-listan; anhåller jag, att detta Mern., måtte få ytterligare hvila på bordet till näst inträffande plenum.
Jag tror icke, att det är rätt alt förändra föredragn:s-listan under pågående plenum.
För vidtagande af en sådan åtgärd fordras enl. min åsigt att ett beslut derom skall vara fattadt i ett föregrde plenum, hvaraf följer, att när detta mål står främst pä föredragn:s-listan, bör det äfven nu företagas.
Visserligen kan det vara obehagligt för åtskilliga personer att icke hafva tagit kännedom om detta mål, men de få skylla sig sjelfve.
Rifalles
Hr Aminoffs framställning, kan lätteligen inträffa, att å en annan sida personer, hvilka hafva föreställt sig, att BankoUtsk:s Betänk, skulle i detta plenum förekomma, anse att andra mål icke kunna nu förekomma, hvarföre de icke eller infunnit sig nu och genom en sådan förändring af föredragn:slistan blifva narrade.
Dessutom synes det mig icke öfverensstämmande med Riddarh.-Ordmn att under pågående plenum förändra föredragn:s-listan. vFrih. Tersmeden, Wilh.
Endast i afseende på det formella af frågan har jag begärt ordet.
Hr Aminoff, innan detta Betänk, blifvit föredraget, framställt sin anhållan, att BankoUtsk:s Betänk.
JM 28 skulle förekomma i ett annat plenum, finnér jag icke något formelt hinder derför möta.
Gyldenstolpe har likväl varit af en annan åsigt; men jag tror, att praxis stundom varit den, att på en ledamots yrkande derom ett ärende blifvit till annan plenidag npskjutet, nemi. såvida det derförinnan icke varit föredraget, och propos. derå har aldrig blifvit vägrad.
Naturligtvis beror det af Ståndet att bifalla eller afslå Hr Aminoffs hemställan. 17* 260 Den 16 Mars.
Ad. behagade bifalla Hr Aminoffs förslag, att BankoUtsk:s främst å föredragn:s-listan för denna dag upförda Mern.
JVi 28 icke före nästkommande Lördag må företagas till afgörande, ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. afsloge detta förslag, samt efter denna propos:ns besvarande med Ja jemte några
Nej förklarade det han funnit
Mauritz begärde votering.
Om jag icke hört orätt är votering begärd.
Visserligen kan man af våra öfverläggningar draga den slutsats, att vi hafva serdeles godt om tid, men våra arbeten hafva dock icke fortskridit i samma mån som Riksdagen.
Jag vet icke hvem, som begärde votering, men jag anhåller, att han måtte afstå derifrån.
Vi äro temligen talrikt församlade i afton och böra kunna afgöra det mål, som står först på föredragn:s-listan.
Som jag anser frågan vara af den vigt, att hon allför väl tål upskof till Lördagen, kan jag icke efterkomma Frih.
Tersmedens önskan, utan qvarstår vid min begäran om votering.
Hr Aminoff: Sedan flere af R. o. Ad:s ledamöter gifvit sin önskan tillkänna, att BankoUtsk:s Mern.
N:o 28, måtte i afton blifva föredraget, så afstår jag ifrån min anhållan om ytterligare bordläggning, hemställande lill Hr Stjernsvärd att han äfven måtte afstå från den begärda voteringen.
Den, som anser BankoUtsk:s Mern.
N:o 28, med upgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början uplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande, icke före nästkommande Lördag böra företagas till afgörande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer nämnde Mern. att under innevande plenum till afgörande företagas.
Till följd häraf föredrogs nu BankoUtsk:s förenämnde d. 11 och 15 dennes på bordet lagda Mern.
Den af Hr Indebetou vid detta Mern. fogade reservation uplästes, på begäran af Hrj von Hartmansdorff, Aug., som derefter anförde:
Jag erkänner, att Statens behof f, n. äro så många och stora, Den 16 Mars. 261 att BankoUtsk. deraf kunnat hemta skälig anleda, att afgifva ett sådant förslag som det förevar:de; men innan man tänkte på att använda Bankens medel till Statens behof, vare sig för andliga föremål eller försvarsverket, ifall detta förnämligast ingått i beräkning, borde man först hafva tillsett, huruvida Banken kan fullgöra sitt första åliggande, det nemi. att uprätthålla värdet å rikets sedelmynt och de kredit-inrättningar, som med Banken sammanhänga.
Jag befarar, att BankoUtsk. har gått för långt, när det velat till Staten öfverlemna hela Banko-vinsten och icke förbehålla något deraf till Bankens förstärkande.
Ilr Indebetou har, såsom mig synes, ganska riktigt visat, hurusom R.
Stil- kunna innan nästa Bankovinst blifver tillgänglig, eller i samma vefva behöfva en större samma för att ersätta de enskilda banker, som möjligen komma att uphöra.
Riksbanken bör icke betagas dertill erforderliga medel.
Eljest blifva enskilde banker oumbärliga, och man tvingas på förhand att förlänga deras octrojer, en åtgärd, i hvilken Konungen bör vara oberoende af Riksg:s-kont:s och Riksbankens inbördes förhållande.
För de enskilda bankernas ersättande kan enl, min tanke en ringare summa ej afsättas, än den Hr Indebetou föreslagit.
Jag instämmer således väsendtligen i hans mening, men befarar, att Bankovinsten är till större delen afsedd för jernvägarne.
Denna nya anstalt, hvilken jag icke anser kunna i vårt land bära sig, har likväl sä många anhängare, alt man möjligen tager från Staten hvad han för sina oundgängligaste behof tarfvar, för att i stället användas på jernvägarne.
Min motsträfvighet i detta hänseende tjenar nu mera till intet, ty meningarne äro på en annan sida.
Men jag bör dock uttala min önskan, att de, som nitälska för jernvägarne, icke måtte göra det så, alt beståndet af rikets penningeverk och dermed sammanhängande kredit-inrättningar, ej måtte derigenom äfventyras.
Af sådan orsak tager jag mig friheten vördsamt hemställa, att Ii. o. Ad. måtte fatta ett annat beslut än det BankoUtsk. tillstyrkt.
Jag vill icke begära, att Ståndet skall återremittera Betänk.
, emedan derigenom skulle orsakas dröjsmål för StatsUtsk. att kunna beräkna någon viss summa för den extra Statsfegleringen.
Utan jag föreslår, att Ståndet f. n. beviljar endast 600,000 R:dr om året, och förbehåller sig att framdeles besluta, huruledes återstoden af Bankovinsten må användas, vare sig för Statens eller Bankens behof.
Det sednare beslutet synes icke kunna af li. o. Ad. eller de öfriga Stånden lämpligen fattas, förr än man sett, huruledes Bankens lånerörelse kommer att för framtiden bestämmas och följaktligen kredit-anstalterna ordnas.
Mitt vördsamma förslag är alltså: att af Bankens nu tillgängliga vinst ett belopp af 600,000
R:dr må, vid slutet afhvartdera året 1854, 55 och 56 från Banken till Statens behof öfveriemnas, med 11. o. Ad. förbehållen rätt att besluta, huruvida återstoden af vinsten må användas för Bankens eller Statsverkets behof: derå anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos.
Gr. Posse, Gust.
För att riktigt kunna genomgå detta Mern., anhåller jag om ursägt, att jag först yttrar några ord 262 Den 16 Mars. ~ om Bankens organisation.
Enl. mitt omdöme måste Banken hafva tvenne ändamål, det ena att uprätthålla myntvärdet eller realisationen, och det andra att reglera kreditförhållanden.
Härmed menar jag icke att Banken bör styra kursen utan endast, att Banken skall gifva stadga åt kreditväsendet.
Se vi nu tillbaka på den förflutna tiden så kan man säga, att Banken i det förra afseendet upfyllt sitt åliggande, enär lian uprätthållit realisationen.
Se vi åter på den andra delen af dess åliggande, så tror jag att vi icke i detta hänseende kunna lemna honom samma vitsord.
Mycken skarpsinnighet fordras ej för att se, det något fel måste vidlåda vårt Bankväsende.
Jag tror, att hvar och en som varit något med, (min erfarenhet är visserligen icke läng men dock någon) skall finna, att om Banken skall gifva stadga åt kreditväsendet, så måste man undanrödja det vingleri, som i närvande stund förefinnes, och hvars orsak till stor del är att söka i det sätt, hvarpå Banken i detta fall går tillväga, nemi. alt han beständigt användt sin vinst på det sätt Utsk. nu föreslagit.
Enl. min upfattning beror en länesökandes kredit af dess förmåga att upfylla sina förbindelser, och denna förmåga aler i mer eller mindre mån dels af soliditeten af det företag, i och för hvars utförande krediten behöfves, dels på ordentligheten hos honom sjelf.
Hos långifvaren beror krediten på kännedomen om, huruvida dessa förhållanden finnas eller icke.
Jag tror, alt man kan indela krediten i två slag, nemi. personel och kummunal.
Den förra skulle då vara den, som hvarje enskild eger, och med den kommunala förstår jag den kredit, som hvarje kommun kan förskaffa sig.
Med kommun åter förstår jag hvarje samhälle eller bolag, hvars räkenskaper äro publik granskning underkastade.
Om man nu antager långifvarens kännedom om lånesökandens förmåga att fullgöra sina förbindelser, såsom grunden för all kredit, följer deraf, att en Statsbank omöjligen kan hafva ibland sina funktioner att lemna kredit åt den enskildte, ty Banken kan icke känna, huruvida den lemnade krediten anlitas i och för industriella företag eller för lyx o. s. v., och jag tror, att vi hafva en bedröflig erfarenhet deraf.
Enl. min åsigt lemnäs kredit måhända mången gång åt den, som aldrig borde ega den, och orsaken till ett sådant förfarande synes mig ligga deruti, att Banken icke fordrar såsom ett oeftergifligt villkor, att till grund för den kredit man begär, skall ligga en verklig affär.
Jag påstår icke, att Staten skall blanda sig i den enskildta krediten, långt derifrån; men deremot påstår jag, att han hör gifva stadga åt den allmänna krediten, åt företag verkställda af samhällen, hvars räkenskaper äro underkastade publik granskning.
Om man nu antager denna sats, blir icke då den kredit, hvarje företagsam kommun hos Banken erhåller, en pröfvosten på företaget, blir icke den mer eller mindre begärlighet, hvarmed förbindelserna emottagas, en pröfvosten på företagens mer eller mindre duglighet ?
Om det nu är sanni, att Banken i denna del bör gripa in, sä är klart, ätt
Banken för sådant ändamål måste ega medel d. v. s. öka sina fonder.
Jag menar icke, att han skall öka sin metalliska Den 16 Mari.
203 kassa, ty jag har redan sagt, att vi i det afseendet gått en riktig väg, utan jag menar förökande af Bankens fonder.
Derföre kan jag på intet vis instämma i Utskrs förslag.
Egentligen skulle jag önska, att hela Bankovinsten användes för detta ändamål, men lika med reservanten Hr Aminoff anser jag detta höra till de fromma önskningarna, och inskränker mig att begära propos. på att halfva vinsten må reserveras till förstärkande af Bankens fonder.
Nödvändigheten häraf är lätt insedd, om man betraktar våra närvaride förhållanden.
Man säger visserligen, att vi icke hafva någon Statsskuld, men hvar och en vet emellertid vår skuld lill enskilda.
Köpmännen i Hamburg äro numera hvad Banken bordt vara för oss.
Jag anhåller nu att få uptaga några af de skäl, som kunna framställas emot detta system.
De, som frukta för det s. k. strypsystemet, säga, att det vore till skada för allmänna rörelsen, om icke medlen ullemnades.
Jag har aldrig föreslagit, att medlen skola ligga obegagnade i Bankens hvalf, utan jag vill, att de skola utgå, icke i form af skänk utan i form af län.
Det kan tyckas vara detsamma, men det är dock en ganska stor skilnad.
Skola medlen utlemnas såsom lån, så är tydligt, att om Bankens styrelse är duglig, inga andra undfå lån än de, hvilkas soliditet är säker.
Det blir då en upmuntran för hvarje* kommun att icke inlåta sig i andra företag än dem, hvilka vinna ett allmännare förtroende.
Häremot kan visserligen invändas, att en del företag inom vårt land äro af beskaffenhet att de måste verkställas, antingen de bära sig eller ej, men jag får säga, att det alldeles icke är Bankens utan Statens skyldighet att understödja sådana företag.
Jag väntar mig det inkast, alt Bankens~och Statens fördelar äro desamma.
Betraktar man saken närmare, finnes äfven här en skilnad, som består deri, att om raan beträder den väg, att Banken, så att säga, sköter sig sjelf och endast har till åliggande att uprätthålla realisationen samt gifva stadga åt kreditväsendet, men Staten deremot ikläder sig ansvar för de företag han kan finna för landet förmånliga, d. v. s. att
Staten träder emellan med sin kredit, så blir detta en källa, som hittills legat nere.
Då framträdde Staten såsom hjelpande och Banken går sin egen väg, men kan i nödens stund försträcka Staten.
Man talar nu för tiden så mycket om inländskt fondsystem, och jag frågar, är väl icke detta den ginaste vägen att åstadkomma ett sådant system.