Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 7 Maji e. m. juJS Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm:
De anmärkningar, som blifvit gjorde mot detta Betänkande, synas mig framställa endast den ena sidans skäl, men alldeles förglömma och utesluta den andra sidans.
Det är nemligen ett ganska obehagligt förhållande, då en lill myndige år kommen person skall sättas under förmyndare; mendet behöfves, ty värr ofta; och ej sällan beror en hel familjs väl derpå.
Utskottet har trott, att om man ökade den med en sådan åtgärd förenade nesa, skulle man motverka det nyttiga ändamålet att förmå en person, som icke kan vårda sig och sitt gods, att sjelfvilligt underkasta sig en annan persons förmynderskap.
Att genom Lagbud tvinga dertill, är svårt och ofta fruktlöst.
Derföre har Utskottet ej velat aggravera obehaget för en sådan person, att inför allmänheten tillkännagifva, att han är oskicklig att sköta sin egendom och sig sjelf.
I synnerhet voro BondeStåndets Ledamöter i Utskottet emot ifrågavarande förslag, emedan bland allmogen det framför allt är svårt, och behöfligt, att förmå personer att antaga förmyndare öfver sig.
Jag tror, att man bör behjerta den familles våda, som har en fader, hvilken hellre ruinerar sig och sin famille, än lian kan förmå sig att blottställa sig för nesan att hvarje år i församlingen kungöras såsom oförmögen att vårda sine egne alfairer.
För öf 16* - *44 Den 7 Maji e. öl. rigt är det, äfven utan en sådan åtgärd, temmeligen bekant, när någon äldre person är satt under förmyndare, så att den, sotn inlåter sig med en dylik, må skylla sig sjelf, om han derigenom lider någon förlust.
Hvad de utaf Grefve Snoilsky och Herr Roos citerade exempel angår, beklagar jag, att sådane händelser inträffat, och att man ej riktigt sökt göra Lagarne gällande i desse fall.
Jag tror att åtminstone den person, Grefve Snoilsky omtalat, kunnat lagligen åläggas att betala den i frågako m n e ersättningen; ty derifrån var han ej befriad genom sitt omyndighets-tillstånd.
I följd af hvad jag nu haft äran yttra, anhåller jag om bifall å Betänkandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets ifrågavarande Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Betänkande.
Ja och Nej. Herr Roos: I händelse återremiss af detta Betänkande icke skulle beviljas; anhåller jag om votering.
Den 7 Maji e. m. 245 Herr Ribbing, Arviel; Tilläfventyrs lian denna fråga, i fall den återremitteras till Lagutskottet, der behandlas i sammanhang med de andre dit återremitterade frågorne om förmyndarevården, utan att förorsaka Utskottet något betydligt besvär; hvaremot vi härstädes, genom den yrkade återremissens beviljande, kunde undvika det af en votering.
Ehuru jag är öfvertygad, att de emot LagUtskoltets ifrågavarande
Betänkande gjorde anmärkningar, hvilka blott äro repetitioner af hvad Motionen i ämnet innehåller, icke kunna föranleda till någon ny tillstyrkan af Utskottet, vill jag likväl, endast för att undvika votering, instämma i anhållan om proposition till återremiss af Betänkandet, som säkerligen derefter återkommer i samma skick från Utskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde ånyo proposition till återremiss å LagUtskottets Betänkande.
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han icke kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet.
Jag skulle visserligen icke sätta i fråga återremiss af Betänkandet, 346 Den 7 Maji e. m. om jag ensam vöre af den mening, att en sådan bör ega rum; men så väl jag som flere af dera, hvilka här omgifva mig, hafva tyckt sig finna, att Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition om återremiss 2:ne gångor blifvit af pluraliteten med Ja besvarad; och jag får derföre hemställa, om det icke må anses redan vara afgjordt, att Betänkandet skall återgå till Utskottet?
Om jag ej kan vinna mitt ändamål att undvika votering; så anhåller jag, att Voterings-propositionen måtte blifva ställd på bifall eller afslag å Betänkandet.
Jag förenar mig med den siste värde Talaren, öfvertygad, att en återremiss ej tjenar till någonting, om icke dertill, att vi få votera ännu en gång om samma Betänkande.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde följande Voterings-proposition:
Den, sora bifaller LagUtskottets
Betänkande öfver gjorde förslag till stadgande, hvarigenom må förekommas, att personer, som uppnått myndighets-ålder, men ändock blifvit under förmyndare ställde, under detta omyndighets-tillstånd ådraga sig gäld, voterar Ja; Dea 7 Maji e. m. 247
Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Då flere Ledamöter yrkat återremiss af Betänkandet, men blott en afslag derå; kan Voteringspropositionen icke ställas på annat än bifall å Betänkandet, eller återremiss deraf.
Jag kan för min del icke gå in på en sådan Voterings-proposition, utan yrkar, att den måtte innehålla bifall eller afslag å Betänkandet.
Jag har tyckt mig hos pluralitelen finna benägenhet att bifalla åLerremiss af Betänkandet, förmodligen för att undvika votering; och äfven jag skulle af samma skäl gå in derpå, ehuru jag är öfvertygad, att ej någonting kan vinnas genom en sådan återremiss.
Men skall votering ske, så godkänner jag ej någon annan proposition, än på Betänkandets antagande elier förkastande.
Herr Roos: Jag afstår naturligtvis från min begäran om votering, i fall återremiss af Betänkandet beviljas, hvarigenom det med voteringen åsyftade ändamål vinnes.
Jag hemställer, hvad följden väl skulle blifva, om ett Be - 2^8 Den 7 Maji e. m. tänkande, innefattande afstyrkan åen väckt Motion, afslogs, när det hos ett
RiksStånd första gången förekommer till afgörande.
Ett afslag på afstyrkan är ju ett bifall till den afstyrkta Motionen.
För att förekomma en sådan oformlighet och orimlighet, anhåller jag, att
Contra-propositionen måtte blifva återremiss af Betänkandet, så alt, när svar derå inkommer, och i händelse fråga åter blifver om votering, Contra-propositionen då må kunna innefatta bifall till Motionärens förslag.
Grefve Frölich; David:
En fortsatt strid om hvad som här bör blifva Contra-proposition, kan leda oss till en votering äfven derom, så framt de, som yrka, att Contrapropositionen skall innefatta afslag på Betänkandet, icke afstå derifrån.
Jag är ense med Friherre Cederström deri, att Contrapropositionen, som måste innehålla någon ledning till det af Motionären åsyftade ändamåls vinnande, bör ställas på återremiss, så framt vi ej kunna undvika den begärda voteringen.
Men jag hoppas frågan derom förfaller, i synnerhet som jag, lika med Herr Ribbing, tyckt mig finna, att Ståndets pluralitet redan medgifvit återremissen.
Hans Excel!elice Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande Voteringsproposition:
Den, som bifaller LagUtskoltets
Betänkande öfver gjorde förslag till stadgande, Den 7 Maji e. m.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetter stedtj Gustaf: Jag hemställer, om, enär resultatet af voteringen skall blifva bifall eller återremiss, man icke, till tidens vinnande och med afseende å flere Ledamöters derom framställde önskningar, skulle kunna utan votering förena sig om återremiss.
Åtskillige hördes häruti instämma.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, blef LagUtskottets ifrågavarande Betänkande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 8 sistlidne April under N:o 5o afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på hordet Den 7 Maji e. m. lagde, Betänkande, öf'er väckt Motion, om stadgande, att ConsistoriiNotarie skall för den uppbörd, som till dess tjenst hörer, stå i lika ansvar, som Kronans Uppbördsman för Krono-uppbörd; samt DomCapitlet ega förmånsrätt framför enskilda fordringsägare, till ersättning af Consistorii-Notaries tillgångar för uppbördsmedel, som af honom förskingras, derest DomCapitlet icke åsidosatt den tillsyn, som detsamma åligger.
För min del anser jag betänkligt tillstyrka, att den förmånsrätt, Lagutskottet föreslagit, beviljas DomCapillen i Consistorii-Notariernes egendom, till betäckande af den uppbördsbrist de sednare kunnat sig åsamka.
Jag hemställer, huruvida man icke derigenom frånträder den princip, att afskaffa de så kallade tysta förmånsrätterne, hvilken man nu synes vara beredd antaga.
Derföre anhåller jag om återremiss, så att enahanda princip i detta, liksom i öfriga fall, må blifva gällande.
Jag tror äfven, att den Kronan tillerkända förmånsrätt hos Uppbördsman icke är så rättsenlig, alt den bör ligga till grund för beviljandet af förmånsrätt i allmänhet.
Då cautioner alfordras Uppbördsman, anser jag för min del allt vara iakttaget, som till tryggande af 3:dje mans rätt erfordras.
Jag fruktar äfven, att en otydlighet finnes uti Betänkandet, då Utskottet föreslagit, att DomCapitel skulle Den 7 Maji e. m. i Consistorii-Notaries egendom hafva enahanda förmånsrätt, som den, hvilken efter Lag tillkommer Uppbördsmans skuld till Kronan.
Jag förstår ej, huru en skuld kan hafva förmånsrätt.
Sådant måste endast tillkomma fordringar; och om Betänkandet ändtligen skall antagas, är en rättelse häri af nöden.
Jag förnyar derföre min anhållan om återreraiss.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm; Jag tror ej, att det Betänkande, hvarvid.
Friherre Anckarswärd nu gjort anmärkningar, står uti någon strid med upphäfvande af den tysta förmånsrätt, hvarom discuterades i förmiddagens Plenum.
Utskottet har icke tillstyrkt upphäfvande af den tysta förmånsrätten, som barna-arf hittills egt, utan blott densammas nedfljttning under inteckning, likasom den nu ifrågaställa förmånsrätt för uppbördsbrist blifvit nedsatt under barnaarf.
Jag finner det vara så mycket billigare, att DomCapitlet tillerkännes samma förmånrätt hos ConsistoriiNotarien, som Kronan eger hos sina Uppbördsmän, som Kongl, Maj:t nyligen begärt en dylik förmånsrätt för Upsala Academie hos hennes Uppbördsmän, hvilket torde föranleda till ett Betänkande af Utskottet, deruti den föreslagne förmånsrätten tillstyrkes lika för alla Academier i Riket.
Jag anser derföre, att om Friherren icke har någon gällande anmärkning emot redaclionen af Betänkandet, hvilket jag erkän - a5a Den f Maji e. m. ner, att jag icke rätt fattade af Herr Friherrens sista yttrande; torde Friherren, vid närmare öfvervägande, icke neka bifall till Betänkandet.
Utan serskild tillämpning å, eller ogillande af, ifrågavarande förslag, får jag blott i allmänhet yttra, att då man vill borttaga de så kallade tysta förmånsrätterne, synes det icke princip-enligt, att öka deras antal, hvilket likväl blir en följd, om man bifaller detta Betänkande, då deri står: ”För medel, som ”ConsistoriiNotarie, i eller för sin tjenst, ”till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, ege vederbörande DomCa”pitel i denna Tjenstemans egendom enahanda förmånsrätt, som den, hvilken ef”ter Lag tillkommer Uppbördsmans skuld ”till Kronan, samt Kyrkors och Fattigln"rättningars fordringar hos deras Föreståndare.
” Egentligen ville jag emot sjelfva redactionen anmärka, att det ej bör heta: ”att förmånsrätt tillkommer Uppbördsmans skuld,” utan i stället: tillkommer Kronan m. fl. hos deras Uppbördsman för uppbörd &c. &c.
På den goda grund, att rättigheter i egentlig mening endast tillkomma personer, eller hvad som dem representerar, brukar man icke så, som Lagutskottet nu gjort, uttrycka sig, minst om en skuld eller skyldighet, som ingalunda är eller har en rättighet.
I anledning af Den 7 Maji e. ro. o53 hvad Herr Ribbing nyss yttrat, angående inconsequensen, att vid samma tid tillstyrka den så kallade tysta förmånsrättens upphörande för barnarf, och föreslå ny förmånsrätt för annan borgenär, får jag endast erinra, att Lagutskottet icke föreslagit, att den tysta förmånsrätt, som hittills varit tillerkänd barnarf, skulle helt och hållet försvinna, utan endast, att den skulle ned.- flyttas under inteckningar; ty någon säkerhet måste myndlingar hafva.
I förevarande
Betänkande har endast samma förmånsrätt blifvit tillerkänd Consistorierne hos deras Uppbördsman, som Kronan redan eger hos sina, och deri synes mig vara största billighet.
Jag får äfven upplysa, att orsaken, hvarföre ordet skuld här blifvit nyttjadt, varit alt uttrycka, det förmånsrätten äfven borde sträcka sig framföre den skuld, sorn Uppbördsmannen kunnat åsamka sig, sedan han upphört att vara Uppbördsman, och då uppbörden redan kan ligga förvarad i Uppbördsmannens Chatull.
Efter denna åsigt torde uttrycket ej vara så illa valdt; men om det ej finnes nog tydligt, torde Betänkandet få återremitteras.
Friherre Anckarsxvcird:
Om min an märkning ej vinner stöd af flere Ledamöters mening, frånträder jag densamma, äfvensom min begäran om återremiss, samt yrkar bifall till Betänkandet.
Herr v. HartmansdorffAugust:
I sjelf - a54 Den 7 Maji e. ro. va saken anser jag Lagutskottet hafva rätt, men tror uttrycken fordra ett förtydligande, och att det vore rättare säga, det Consistorierne hos sina Notarier hade enahanda förmånsrätt, som Kronan hos sina Uppbördsmän, än att, såsom nu blifvit anmärkt, förblanda begreppen skuld och fordran ; och af detta skäl tror jag en återremiss Vara nödig.
Herr Tham y Wolrath:
Grundlagen stadgar visserligen, att man ej, första gången ett
Betänkande är under pröfning, får antaga det med förändringar; men jag hemställer, om det egentligen kan kallas en förändring, att, såsom här nu är i fråga, blott tillsätta ett ord för ett annat, och om vi ej, med Betänkandets antagande på såsätt, kunde undvika att återremittera detsamma.
Går det likväl ej an, hvad jag nu föreslagit, frånträder jag gerna min hemställan.
För min del vore jag visserligen tillfreds med det af den siste värde Talaren föreslagne sätt att antaga Betänkandet; men då vi ej veta, huru de andra Stånden afgjort frågan, skulle för mycken collission kunna uppstå; och jag tror derföre ej, att Herr Grefven och LandtMarskalken kan gå in på den af Herr Tham föreslagne genväg.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enär 56 I Den 7 Maji e m. 255 §.
RegeringsFormen uttryckligen stadgade, att Utskottens Betänkanden, som första gången äro under pröfning, borde framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser, och att, om dervid gjordes sådane anmärkningar, hvilka hindrade antagandet, Utskotten borde erhålla del af dessa anmärkningar, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka; alltså, och ehuru, i afseende å LagUtskottets förevarande Betänkande, fråga endast vore om en mindre betydlig redactions-förändring, ansåg Hans Excellence, för dess del, berörde redactions-förändring nu icke kunna, då Betänkandet första gången vore under pröfning, af Ridderskapet och Adeln antagas; i följd hvaraf Hans Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att, på grund af de vid nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkningar, återförvisa detsamma till Lagutskottet.
Ja, Foredrogos ånyo och bi föllos följande LagUtskottets den 8, II och i5 sisth April afgifne, och den 3i i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkanden.* N:o 5i.
Öfver vackt Motion, att Jordegare må, för fordran hos sin landtbo, erhålla förmånsrätt till landlbos gäldbundna egendom.
256 Den <] Maji e. m. N:o 5a.
Öfver väckt fråga om stadgande, att inteckningar, beviljade till säkerhet för medel, som till fromma Stiftelser äro eller blifva anslagne, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas. N:o 5r>>.
Öfver gjordt förslag till ändring af 24 §. i Kongl.
Ånyo föredrogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiTJtskottens den 8 sisth April under N:o 21 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, dels om afskaffande af all Expeditionslösen, dels om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts förnyade.Nådiga Taxa på Expeditionslösen, den i5 Maji 1821.
Utaf ifrågava rande Betänkande finnes, att flere än jag fästat uppmärksamhet vid Expeditionstaxans ofullkomlighet.
Så har t. ex. Herr Reutersvärd yrkat utsättande af viss lösen för vederhäftighetsbevis, ehvad en eller flere personers vederhäftighet deri intygas; och de sammansatte Lag- och EkonomiUtskotten, hvilka funnit Expeditionstaxan vara tydlig deri, att endast 27 sk. fingo i lösen uppbäras - Den 7 Maji e. m. täras för ett vederhäftighetsbevis, antingen en eller flere personers vederhäftighet deri intygades, hafva således icke ansett någon förklaring öfver detta stadgande vara af bebofvet påkallad.
Om man icke vill i allt fortfarande anse
Domaren för en simpel renskrifvare, som endast bör uppbära betalning för hvarje rad han skrifver, hade man bordt finna, att Domarens besvär och ansvar vid utfärdande af vederhäftighetsbevis ökas i denman personerne, hvilka deri omförmälas, äro flere eller färre, emedan Domaren naturligtvis måste göra sig underrättad om hvars och ens förmögenhet serskildt.
Jag skulle derföre tro, alt lösen för vederhäftighetsbevis borde vara lämpad efter personernes antal, som deri omförmäles, den må i öfrigt bestämmas huru låg som helst.
Så till vida om vederhäftighetsbevis.
Ridderskapet och Adeln torde benäget erinra sig, att jag vid Riksdagens början tog mig friheten fästa uppmärksamheten på skadligbeten af Domares nuvarande aflöningssätt; emedan det gör lill Domarens fördel, att rättegångar uppkomma, att Advocater, som dem tillställa, skyddas, och att rättegångar icke förlikas. Domaren, som skall lefva af Expeditionslösen, befinner således sitt intresse i strid med Lagens bud i 20 Cap. 2 §.
RättegångsBalken, att icke allenast vara Skiljedomare, utan äfven Fredsdomare.
Expeditionslösen gör, att det är fördelaktigt 23 H. 17 Den 7 Maji e. ra. för
Domaren att målen utdragas på tiden, enär han har lika lösen för ett uppskofs, som ett hufvudsakligt utslag.
Jag har förr citerat exempel på mål, hvilka förevarit vid öfver 20 serskilda Ting.
Vidare blir det Domarens förmån, att göra målens uppställning så vidlyftig, som möjligt, emedan det ökar hans inkomst, i samma mån som arktalet i utskrifter flerfaldigas.
Huru detta kan missbrukas, torde inses blott deraf, att t. ex. förmyndare-förordnanden, hvilka endast behöfva innefatta, att den och den förordnas till förmyndare för den och den, hvarvid han har att ställa sig Lagens föreskrift i 22 och 23 Capitlen ÄrfdaBalken till efterrättelse, och hvilken mening visserligen icke kan uttänjas på mera än ett ark, likväl på sina ställen styliseras så vidlyftigt, att de i utskrift gå på andra arket, hvarigenom en vinst af 27 sk.
R:gds för hvarje förmyndare-förordnande uppkommer.
Beräknas då 100 §§. i Förmyndareprotocollet för hvarje Ting, så gör denna utväg att föröka inkomsten i en Domsaga med 3:ne Härader, der trenne Ting om året hållas i livart Härad, en tillökning i Domarens inkomster af omkring 5oo R:dr R:gds.
Om nu till en Domsaga, der denna praxis gäller, kommer en extra Domare, som, med föresats att hålla sig vid Taxan och ej skrifva vidlyftigare än sig bör, likväl uppgjort accord med ordinarie
Domaren, att betala visst för hvarje Ting, efter de inkomster, Den 7 Maji e. m. »59 som det vanligen inbringar, så måste den extra Domaren, som icke kan känna Principalens maximer att erhålla inkomst, antingen förlora på accordet, eller emot bättre öfvertygelse förnedra sig att följa den gamla vanan på stället.
Äfvenledes blir, enligt detta löningssätt, Domarens fördel beroende af, att låta emot lösen utskrifva mera, än som verkligen behöfves.
I detta fall torde jag ej bora gå efter exempel längre, än till dem, som finnas i Utskottens eget Betänkande.
En Ledamot af Hedervärda BondeStåndet bar fästat uppmärksamhet på obeliöfligheten af, att utskrifva Lagfarts- och Inteckningsprotocoll, då det icke serskildt begäres.
Icke desto mindre hafva Utskotten bibehållit skyldigheten att utskrifva och lösa dessa Protocollsutdrag, hufvudsakligen af det skäl, att, om original-handlingarne fÖrkommo, det vore nyttigt att hafva en afskrift deraf.
Jag hemställer, hvad behof kan göras af t. ex. utdrag af Lagfartsprotocollet, som innehåller köpebrefvet, dådetta Protocoll förvaras så vid UnderRätten, som i HofRätten, hvarest man således alltid kan erhålla afskrift deraf, när man det önskar; då man sjelf innehar köpebrefvet i original, med de påskrifne uppbuden, deraf afskrifter kunna tagas för intet, så många som helst; då contenta af detta köpebref uppläsas från hvarje Predikstol inom Häradet uti de årliga Uppbuds-fÖrteckningar 17* - a6o Ben 7 Maji e. m. ne; dä slutligen köpebrefvets innehåll upptages i fastebrefvet, sorn utskrifves oell äfven förvaras vid Härads- och HofRätt.
Deraf ser man, hvarthän egennyttans vana kan . leda tankarne och omdömet äfven hos dem, som icke hafva ringaste gagn för egen del af frågans afgörande, och i alla fall visserligen icke sådant afsett.
Utan ersättning lill
Domaren kan visserligen icke dessa utskrifter borttagas; men för min del och vid de Domstolar, der jag är Ordförande, utskrifvas inga andra Lagfarts-Protocollsutdrag, ände, sora serskildt begäras, och dermed är både Allmänheten och jag belåten.
Jag bär äfven haft äran ögonskenligen visa missbruken med utdragande af stilen, och jag har företedt ett Protocollsutdrag i fac simile med nära 2-tnms långsträckta bokstäfver.
Deraf inträffar, att rättegångs-handlingar, hvilka af Öfverdomare!! böra genomses, blifva så vidlyftiga, att ögat och tankan bäfvar för deras innehåll och vidd, att deraf läses så litet som möjligt, och att domslutet grundas på andras granskning och föredragning.
Alla dessa olägenheter äro allmänneligen kända.
Rättegångarnes förökande, inrättande, af ny HofRätt, tillökning af Ledamöternes personal, förhöjning i lönerne för de allt besvärligare blifvande tjensterne, äro de närmaste följderne häraf.
Utskotten hafva också förklarat, att nuvarande aflöningssättet för Underdomare är i hög grad olämpligt och förhatligt.
Detta var val icke myc - Den 7 Maji e. m. a6r ket; meli jag Sr dock Utskotten verkligen förbunden för delta förklarande; jag bade likväl trodt , att deraf bordt följa något mera, åtminstone några förberedande åtgärder till det ondas afbjelpande.
Den sjuke är icke belåten med, att Läkaren förklarar honom vara bra sjuk och låter honom ligga; lian fordrar äfven botemedel.
Detta bade Utskotten bordt erinra sig; och då man af Domböckerne kan lätteligen utröna hvarje Domares inkomst af den Expeditionslösen, som inverkar på rältegångarne, coll hvarom bär endast är fråga, blir det icke omöjligt, att uppgöra förslag lill ersättning för denna lösens indragande till Staten.
Men hvad hafva Utskotten i stället gjort; jo, de hafva velat befästa det förhatliga onda genom den föreslagne underdåniga Skrifvelsen till K:gl. Maj:t, om Expeditionslösens partieia förhöjande, och hvarigenom, i mån af förhöjningen, ett större mostånd för dess afskaffande beredes.
Utskotten hafva äfven till skäl mot mitt förslag anfört troligheten af Domares obelåtenhet med ett nytt aflöningssätt.
Jag känner likväl flere