Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har hört och erfarit, huru man t. ex. i Hanover och Sachsen prisat sig lycklig derföre att man i lid afböjt de stormar, som kunnat upväxa ur i samhällsskicket befintliga missförhållanden, under det man i andra Stater, t. ex. Preussen, Den 6 Augusti. 155 djupt beklagat alt man, trotsigt förlitande sig på håfdvunna rättigheter och insöfvande sig i en olycklig säkerhet, motsatt sig de billiga reformer som äskats, hvarföre man ock en dag funnit sig utan ersättning beröfvad de rättigheter, på hvilkas okränkbarhet man litat.
Mörners yttrande om del föreslagna våldförandet af eganderätten.
Samma värde talare har äfven påstått att en fullkomligt med rättvisan öfverensstämmande grund för en dylik skaltejemknings genomförande icke kan upletas.
Jag har tagit kännedom om och jag kan visa den välde ledamoten de hufvudgrunder hvilka man i andra länder vid en sådan reform följt.
Dessa grunder äro enkla och förträffligt utarbetade samt i flera Stater fullständigt införda.
Jag har äfven tagit kännedom om den lag, som vid 1849 års revolution beröfvade Preussiska monarkiens
Adel den säterifrihet som åtföljde deras gods.
Jag har förvånat mig öfver orättvisan i denna lag och jag har frågat flera godsegare: ”hur är det möjligt att en sådan lag kunnat stiftas?”
De hafva svarat: ”ve oss, att icke den förändring i jordens beskattning, som för några år sedan blef genomförd i Sachsen, äfven här blifvit vidtagen”.
Jag har frågat några ledamöter af den församling, som stiftade denna lag: ”huru håfven J kunnat deltaga i en sådan orättvisa?”
De hafva svarat: ”Revolutionen tvingade oss dertill”.
Jag frågar Eder, Mine Hrr, bör man stämpla de personer såsom socialister och anarkister, hvilka förorda vidtagandet af sådana anstalter, hvilka i tid skulle förekomma utbrytandet af den storm, som eljest tilläfventyrs skulle komma att drabba oss och på hvars verkningar vi hafva så nära och så afskräckande exempel.
Vidare har man å motsatta sidan dragit i tvifvelsmål sanningsenligheten af min upgift, att heraman finnas, hvilka äro så tungt skalllagde, att de blifva till brukning utan arrende uplåtne.
Jag hade sannerligen icke väntat mig, alt man här skulle upträda och påstå att jag talade emot sanningen, och om den värde talaren ville besöka Westmanland, så skulle jag kunna för honom upvisa ett sådant hemman, belägen i den trakt der jag besitter någon jord.
Mörner har medgifvit, alt ett och annat sådant exempel finnes men påstått alt sådant ingenting bevisar, ty andra orsaker, t. ex. vanskötsel och oordentlighet hos egaren, föranledde hufvudsakligen eli sådant förhållande.
Nyssnämnde hemman är icke vanskött, jag känner dess egare, som är en ordentlig och i landthushållningen kunnig man, och likväl är detta hemman uplåtet till brukning utan afgift, emedan det var så hårdl beskattadt, alt det icke förmådde bära något vidare afdrag i dess afkastning.
Jag hade icke citerat delta exempel om jag icke specielt kännt förhållandet.
I afseende å det nu ifrågavar:de förslaget har jag sagt att jag funnit detsamma till sina hufvudgrunder så obestämdt och lill sina detaljer så litet utarbeladt, att jag för min del icke kunnat gilla detsamma, men jag har äfven, med stöd af den erfarenhet jag har om dylika reformers verkställbarhet och verkliga genomförande i andra länder, öppet tillkännagifvit, att jag gillar och 156 Den 6 Augusti. vill befrämja hufvudsyftningen af delta förslag samt att jag beklagar att icke ett antagligt förslag i denna riktning blifvit vid innevarande riksmöte afgifvet, och vid dessa mina ord förblifver jag samt tror mig icke hafva förtjent de härda och oblida förebråelser jag för denna min öppet uttalade öfvertygelse af åtskilliga talare upburit.
Jag får tillkännagifva att jag blifvit till större delen förekommen af den siste värde talaren.
Jag hade begärt ordet för ali gendrifva de inkast, hvilka blifvit gjorda emot förslaget och ber nu endast att få lill besvarande uplaga ett af dessa inkast, bestående deruti, ali man påstått den föreslagna jemkningen i grundskatternes fördelning innefatta ett våld emot eganderätten.
Ad:s hepröfvande, om det innebär ett våld emot eganderätten, att man skänker en del jordegare eli kapital, som alldrig hehöfver återbetalas, blott med villkor att derför erlägges årlig ränta.
Man skall under sådana vilkor få skänka mig huru många kapitaler som helst och jag skulle finna ett sådant förfarande vara ett ganska ljuft våld.
Dessutom, otn detta förslag antoges, skulle den orättvisa förekoromas, som man kan anse ligga deruti, att vid våra riksdagar cn och annan af de skatter, som f. n. utgå från den oprivilegierade jorden, derifrån borttages.
Den, som köper privilegierad jord och för densamma utgifver högre köpeskilling, derföre alt den är fri från en mängd af de onera sorn åligga annan jord, denne köpare blir på sätt och vis lidande deruppå, att en del af dessa onera borttages från den oprivilegierade jorden, hvarigenom denna sednare stiger i värde.
Om nu all fäderneslandets jord blefve efter bestämda och pä noggranna undersökningar byggda grunder lika beskattad, borde ett sådant förhållande icke inträffa, ulan vore denna angelägenhet en gång för alla reglerad.
Från hvilken sida man än må betrakta saken, finner jag fördelarne af detta förslag vara vida öfvervägande de befarade olägenheterne, hvarföre jag för min del vill befrämja detta förslags framgång och anhåller vördsamt ora propus, ä bifall till Utsk:s betänk.
Då det påstås vara en så stor fördel alt få emottaga ett kapital och behålla detsamma emot utgörande af en årlig ränta derför, så äro ju ionehafvarne af kronoskattejorden f. n. i ostördt åtnjutande utaf denna af den siste värde talaren så högt värderade förmån.
Men nu är det fråga om att just dessa jordägare skulle utbetala sjelfva kapitalel på det alt andra jordägare skulle åtaga sig att betala en del af de förres årliga räntor.
Detta vore ju all beröfva den ena och tillägga den andra en sä högt upskattad fördel, och då de, som skulle erhålla kapitalet synas mest benägue att undanbedja sig den erbjudne förmånen, kan jag ej finna anledning alt biträda förslaget i denna del.
Lika litet kan jag instämma i samme talares åsigt, att, det innebure en orättvisa cpiot den privilegierade jordens egare, ifall Den 6 A ugusti. 157 skallejorden lindrades frän en åtagen börda dä Statens finadciella ställning sådant medgåfve.
Jag kan icke inse, att den privilegierade jorden liar något alt göra med den andras skatter, men den kan deremot fordra att fortfarande få undslippa att åtaga sig de skatter, som följa med den oprivilegierade jorden.
Då jag således äfven i delta hänseende skiljer mig helt och hållet från den siste värde talaren, får jag fortfarande yrka på afslag å betänk.
Hr Björnstjerna: Gr.
Mörner liar sagt sig icke konna inse, att någon orättvisa mot den privilegierade jordens egare begås derigenom alt den oprivilegierade jordens skattebördor förminskas.
Jag för min del kan icke finna annat än att derigenom en slags orättvisa upslår, ty hvarföre köper man privilegierad jord och betalar den högre än skattejorden, om icke derföre, att den förra, genom att vara befriad från en mängd den sednare åliggande skatter, har ett högre värde?
Om nu skaltejordens onera förminskas, stiger naturligtvis denna jords värde och då hade man ju vunnit mera derpå, om man köpt denna jord för én lägre köpeskilling än privilegierad jord för en högre.
Jag vill t. ex. antaga att tvenne bröder ärft en lika summa penningar.
Den ena köper ett skattehemman och får för samma summa penningar 3 gånger så myckel jord som den andre, hvilken köpt ett säteri.
Nu lager man bort skatlerna från det förstnämnda hemmanet, och då har den andra brodern blott J så mycket jord som den första, hvilken köpt skattehemmanet.
Detta anser jag nästan innefatta ett myckel större våld emot eganderälten än den här föreslagna skattejemkningen, hvarigenom det stora ändamål skulle vinnas, alt de skattebördor, som f. n. så hårdt trycka ert del jord, blefve genom en billig fördelning minskade, ulan att derigenom någon förlust för Staten upkomme.
Man har under diskussionen i denna fråga å motsatta sidan framdragit de svårigheter, hvilka skulle tipstå vid den föreslagna jemkningens genomförande samt ansett dessa svårigheter nästan oörvervinnerliga.
Det är gifvet att svårigheter möta ett så genomgripande förslags sättande i verket men jag tror att dessa svång* beter skulle kunna besegras.
Mörner har anfört, alt om den föreslagna jemkningen skulle blifva rättvis, borde all jord undersökas och upskatlas af samma personer efter en och samma värderingsgrund.
För min del anser jag icke frågan vara, alt en allmän skalterifning skulle öfvergå fäderneslandets jord, utan den, att genom en billig fördelning af de skatter, som utgå från jordnäringen, ändra det missförhållande, alt en del hemman nedtryckas af skattebördor, under det en annan del är derifrån nästan alldeles befriad.
Om det ena hemmanet vid bestämmandet af skattebeloppet blir litet högre eller lägre värderad! än det andra, det år en bisak, och det står icke i mensklig förmåga att hinna en fullkomlig rättvisa, men hvad som står i menniskomakt är alt söka på billighetens väg ändra allt för skårande missförhållanden i samhället, och det är denna väg som jag önskade alt R.
St. måtte beträda genom antagande af ifrågavar:de förslag. 158 Den 6 Augusti. Gr.
Mörner måtte icke med tilli äcklig upmärksamhet hafva genomläst ifrågavar:de betänk, då han påstått, all den deri förordade skatlefördelningen vore detsamma som alt hvälfva skatterna från den ena jorden på den andra.
Jag för min del kan icke inse att man sålunda förfar, då man stadgar, att den ena jordegaren, som får sin skatt minskad, skall ål den andre, som får sig skatt eller högre sådan ålagd, inbetala eli efter skattebeloppen lämpadt kapital, som fullkomligt ersätter den sednare för den åtagna skatten.
Sparre har framhållit fördelen af all i lid söka undanrödja alla anledningar till en möjligen i framliden utbrytande revolution, hvilken sannolikt skulle utan ersättning för de deruppå lidande införa en lika beskattning på all jordegendom.
Jag tror alt det icke en gäng dertill behöfdes en revolution, en förändrad representatation skulle kunua föra ett sådant förhållande med sig.
Det är just derföre att jag vill beröfva de s. k. liberale en af de häfstänger, hvarmed de vilja åstadkomma en representationsförändring i radikal syftning, som jag förordar detta förslag, hvarigenom en stor del af del skri, man nu uphäfver emot den närvarande representationens obenägenhet för alla billiga reformer skulle nedtystas.
Jag har redan yttrat, alt jag icke gillar alla de bestämmelser detta förslag innehåller.
Ett så vidt omfattande förslag kan man icke gerna fordra att hvarken ett Utsk. eller Ständerne skulle kunna till alla dess detaljbestämmelser fullständigt utarbetad! framlägga.
Detta är en sak, som tillhör Regeringen, och derföre föreslår Utsk., att R.
M. anmäla dess önskan att ett sådant förslag utarbetades, hvilket förslag dock borde hufvudsakligen öfverensstämma med de af R.
St. gillade grunder.
Jag anhåller fortfarande om bifall till den föreslagna underd. skrifvelsen.
Jag måste vidhålla den åsigt jag förut i deuna fråga framställt.
Björnstjerna anse, ali denna fråga icke åsyfiar eli öfverflyltande af skatter från den ena jordegaren till den andra, då del synes mig obestridligt att, i fall skattejemkningen verkställdes, de skatter, sora nu betalas af Per, skulle i framtiden komma att betalas af Pål.
Men, säger man, en sådan öfverflyttning innebär icke något våld, Pål får ju ersättning i penningar för de skatter honom blifvit påförda.
Dessa penningar tillfalla den som vid den lid, då öfverflyltningen komme att ske, vore af den förut skattefria jorden och beloppet skulle inom en viss tid amorteras.
Dessa medel komma således icke att för evårdeliga lider åtfölja den jord som blifvit skatt påförd eller att blifva från densamma oskiljaktig.
Vore delta sednare meningen, så skulle förslaget endast göra jordegaren emot sia vilja lill förvaltare af en summa penningar, hvilka jag tycker ali i sådant fall Staten kunde lika gerna behålla sjelf och på bästa sätt förkofra till lindring i ulskylderna för den skatt påförda jordegaren.
När en person emot sin vilja tvingas alt ingå på ett kontrakt, har, enligt mitt förmenande, ett sådant förfarande stärn - Den 6 Augusti.
150 pein af våld, ty första vilkoret för alla aftal är de båda kontrahenternes ömsesidiga samtycke.
I nu förevarande fall skulle Slaten afgöra saken och genom ett maktspråk bestämma vilkoren contrahenterne emellan.
Delta torde icke kunna förnekas.
En föreg:de talare har, till stöd för sitt påstående, att det vore lika mycket våld emot eganderälten, om den skattlagde jordens onera lättas, som om dessa onera fördelas på förut icke skattlagd jord, hemtat exempel från 2 bröder, hvilka skulle hafva för en lika summa köpt, den ena ett skattehemman, den andre ett säteri, samt förmenat den säteriköpande brodern orättvist lida deraf, alt den andre broderns jord lättas ftån några skatter.
Detta exempel tror jag icke bevisa något, ty man kan icke påstå, att en orättvisa sker en person derföre att en annan persons ställning genom inträffande händelser förbättras, men deremot kan man med full säkerhet påstå, att det vore orättvist, om den ena brodern tillädes rättighet att öfverflytta sina skattebördor på den andre emot denne sednares vilja, om än ersättning i sådant fall skulle erläggas.
De talare som hafva tillstyrkt Utsk:s hemställan om allälaude af eu underd. skrifvelse till K. M. i denna fråga, hafva medgifvit, all R.
St. icke böra upgöra något förslag utan alt detta hör öfverlemnas lill K. M. Nu inträffar likväl, att Utsk:s hemställan innefattar ett förslag; eller grundernc dertill, hvilka grunder äro ganska många och hvilkas overkställbarhet jag förut tagit mig friheten att påpeka.
Således torde, äfven efter dessa talares åsigt ett obelingadt bifall till Utsk:s betänk. icke kunna ega rum.
Något annat förslag till underd. skrifvelse har icke blifvit framställdt, och då det förevar:de icke är antagligt, så ser jag sannerligen icke någon annan utväg än att afslå betänk.
Om man än icke skulle vara emot, alt de hemman som f. n. icke utgöra någon grundskatt, sktdle erhålla en sådan och derigenom minskning i andra hemmans skatter beredas, så måste förslaget derom upgöras på andra grunder, än de här föreslagna, hvilka icke kunna erhålla någon verklighet utan endast utgöra en tom luftbild.
Jag uprepar ännu en gång att jag instämmer med Frih.
Palmstjerna i fråga om bristeine af detta förslag.
Jag anser det laborera med många sådana och beklagar ali riksdagens nära förestående slut förhindrar mig att yrka återreraiss af betänk., på det att dessa brister måtte kunna blifva afhulpna.
Jag vill endast med några få ord söka alt gifva eli ytterligare stöd åt den åsigt jag framlagt, att en jemkning och fördelning af jordbrukets skatter vore för fäderneslandet båtande.
Mörner har med anledning af ett exempel, som blifvit af en annan talare frarastäldt, yttrat, ali den ena brodern icke tillskyndas någon orättvisa derigenom, alt den andre brodern befrias från honom åliggande skatter.
Delta kan visserligen till en del vara sant, men lika obestridligt är, att då Staten för sitt behof måste af samhällets medlemmar upbära skatter till ett visst be - 160 Den 6 Augusti. lopp, samt en tiel jord befrias från åtskilliga förut densamma åliggande skatter, andra medborgare komma att få vidkännas en tillökning i skatt, som blir en naturlig följd af den skedda befrielsen för en del samhällsmedlemmar.
Om deremot all jord en gång för alla ålägges all betala en billig och rättvist fördelad skatt, sä blifver icke någon förminskning deri nödvändig, utan Staten bar att påräkna ett bestämdt belopp af skatt utgående från jordnäringen.
Jag bar yttrat den farhågan, all under en möjligen i framtiden utbrytande revolution den privilegierade jorden skulle utan ersättning åläggas grundskatt.
Biörnstjerna har troll, att lill och med en förändrad representation skulle kunna medföra ett sådant resultat.
Jag vill lill och med påslå, alt sådant möjligen skulle kunna inträffa under vårt närvarande representationsskick.
Vi hafva sådana exempel icke långt ifrån oss, Mine Hrr.
Frågor hafva vid riksdagarne ständigt blifvit väckte, om att säterierne skulle deltaga i de onera
Som åligga jord af annan natur, och vid denna riksdag hafva R.
St. beslutat, all säterierna skola deltaga i bestridandet af fjerdingsmannabefattningen, och detta ulan någon ersättning.
Månne jag dä icke haft något skäl för den farhåga jag yttrat, att sådana öfverflyltningar af jordens skatter och onera möjligen skulle kunna i en framlid uti ännu större skala komma att ega rum?
månne det icke kan vara skäl, att representationen, medan tid är, så reglerade och jemkade dessa förhållanden, all man i framtiden åtminstone från delta häll vore tryggad för en del af de faror, hvilka så botande öfverhänga nutidens samhällen?
Några af Ståndets ledamöter torde åtminstone erinra sig alt jag icke med min röst bidragit till det beslut, hvarigenom deltagande i fjerdingsmannabefattningen blifvit säterierne ålagdt.
Huruvida förhållandet är enahanda med den siste värde talaren, torde han sjelf bäst kunna göra reda för.
Man har under denna disknssion hufvudsakligen framhållit den privilegierade jorden såsom den, hvilken ifrågaslällde skattejemkoing egentligen skulle röra.
Detta är likväl ett misstag, Mine Hrr, denna s. k. jemkning rörer lika mycket all jord i Sverige, ty alla hemmans grundskatter skulle jerakas och fastställas efter det i förslaget omtalade medium, så att de skatter, som öfVerstege medium skulle minskas och tvertom de, som understego detsamma, höjas.
Jag ber äfven att till vidare utveckling härutaf få vidröra en annan omständighet, som hittills icke blifvit omnämnd, eller att uti de s. k. conqnelerade provinserne, Skåne, Halland, Blekinge och Jemtland, grundskatlerne utgå efter en helt annan grund, ån i det öfriga landet, nemi. till större delen i penningar ulan förvandling.
Den nu föreslagna skallefördelniugen skulle väl äfven sträcka sig lill dessa provinser och desamma följaktligen underkastas den genomgripande förändringen i deras närvarande förhållanden, ehuru de borde kunna anse dessa betryggade genom besvurna Den C Augusti. 161 besvurna traktater och lagligen tillkomna författningar.
Jag uprepar deL ännu en gång, denna jemkning kommer att drabba bela landets jord, kommer att rubba och förändra alla bestående förhållanden; somliga hemmansegare komma ali vinna, andra åter att förlora på bytet, och huruvida de, som enl.
Utsk:s åsigt borde blifva de vinnande, i sjelfva veiket kunde komma att göra det, skulle helt och hållet blifva beroende af de komiterades åsigter, hvilka kunde få sig anförtrodt alt verkställa upskatlningen.
I den ena provinsen torde jorden komma alt upskaltas efter en olika grund, än i den andra, och skatierne till följd deraf blefve högre i den ena än i den andra, och i Skåne, der jorden redan ofta försäljes tunnelandsvis, och dervid merändels upgår lill ett ganska högt värde, skulle, om detta värde loges lill norm för beskattningen, densamma blifva alldra högst, sä alt Skånska jorden sannolikt komme all få vidkännas skaltetillökning i vida större mån, ån som skulle drabba den privilegierade jorden i den öfriga delen af landet.
Förslagets verkställande skulle framkalla en skakning, hvars verkningar skulle kännas på alla punkter i Svea land och den talare, som sagt sig hysa farhågor för en utbrytande revolution och förespeglat möjligheten af en sådan, denne talare, säger jag, väcker just en revolution till lif genom sitt förslag, hvilket skulle alstra ett tillstånd af allmän osäkerhet i hela landet, under hvilket ingen visste, huruvida hvad han egde i dag skulle kunna vara hans oförminskade tillhörighet i morgon och under hvilket tillstånd, sedan sekler bestående och häfdvuona rättigheter skulle rubbas och alla fastighetsegare på landet blifva i mer eller mindre mån i afseende på bestämmandet af de möjligen ifrågakommande ersällningaine beroende af det subjektiva tycket hos några värderingsman.
En sådan revolution önskas icke af den Svenska allmogen, och lärer ej eller komma alt af densamma befordras, helst Svenska allmogen nogsamt känner vigten och fördelen af all i ostördt lugn få besitta hvad den en gång ärft eller förvärfvat, samt den vinst, sorn en del af denna allmoge möjligen genom förslagets nllörande skulle kunna erhålla, flerdubbelt raotvägdes af de olägenheter och förluster, hvilka skulle blifva en följd af den oro, den osäkerhet, och den oreda, som genom ett så beskaffad! skattejerakningsförslags verkställande skulle spridas öfver hela landet.
Såväl motionären som Utsk. synes mig icke vara serdeles hemmastadd i kameralvetenskapen och de egna förhållanden, som ega rum i afseende på den Svenska jordens beskattning.
Man har icke ens tänkt på det betydliga antal hemman i landet, eller de s. k. frälseskattehemmanen till hvilka en eger jorden och en annan räntan.
Huru skola dessa hemman ingå i den allmänna skaltejemkningen?
Skatlebonden skall utgifva ersättning för den åtnjutna minskningen i hemmanlalsskatter, men denna ersättning tillfaller andre hemmansegare, och frälseränteegaren får intet i ersättning för den minskade räntan.
Skall man 9 H. 11 162 Den 6 Augusti. väl kunna tvinga frälseränteegare att ingå på dylika vilkor 7
Så* dant lärer väl icke utan det mest skriande ingrepp i eganderätlen låta verkställa sig, och denna, liksom mångfaldiga andra omständigheter, hvilka skulle kunna andragas, ådagalägger nogsamt, att hela detta förslag är, såsom Frih.
Palmstjerna uttryckte sig, en tom luftbild ulan något fotfäste i verklighetens verld.
Jag tager mig friheten erinra Gr.
Mörner, alt det endast är, om jag så får uttrycka mig ett spegelfäkteri, som oss emellan i denna fråga eger rum, enär jag uttryckligen förklarat, att jag yrkar afslag ä ifrågavar:cle helänk.
Det vore således endast alt uttrötta Ståndet, i fall jag ytterligare utvecklade de skäl jag har att önska för vidtagandet af några åtgärder i den föreslagna syflniugen.
Det utbrott, hvarmed Gr.
Mörner slutat sitt sista anförande, är ganska vauligl uti rådplägande församlingar, der de ultra konservativa ofta anfalla de tnotleral konservativa med lika mycken häftighet som de förstnämnde anfalla de radikala.
Jag ber alt få erinra Gr.
Mörner, att jag i allmänhet delar samma politiska tänkesätt som Gnn sjelf, ehuru våra åsigter i denna fråga skiljt sig åt.
Mörner fruktar, all revolution skall inträffa, om man vidtager några reformer i det bestående samhällsskicket.
Jag deremot anser, att en revolution snararare skall blifva följden af ett alltför envist motstånd emot tidsenliga förändringar i della samhällsskick.
Då jag säger att det vore bättre att på en gång emot ersättning afstå från de förmåner, sora nu åtfölja den privilegierade jorden, än alt dessa förmåner bit för bit och utan ersättning frånryckas densamma, och lill exempel derpå anför utgången af fjerdingsmannafrågan vid denna riksdag, då säger Gr.
Mörner att jag upkallar revolutionen, elium jag just yttrat, den önskan, att R.
St. skulle beträda en bana, som från landet aflägsnar möjligheten af en revolution.
Del år ganska sannt hvad Gr.
Mörner yttrat om att den föreslagna jemkningen skulle drabba all Sveriges jord, men jag ser icke heller i denna omständighet något som skulle kunna ingifva farhåga för ett revolutionärt tillstånds inträdande.
Hvad åter angår den siste värde talarens yttrande, att det vore otänkbart ali låta reformen sträcka sig till de hemman, der räntan eges af en person och jorden af en annan, så får jag förklara, att i andra länder, der dylika reformer genomförts, sådant icke varit overkställbar!.
Såväl i Sachsen som Hanover utgingo från vissa hemman räntor i penningar och naturapraestalioner till personer, som utan att ega jorden, hade erhållit rättighet att upbära räntor derifrån, men detta förhållande ändrades vid reformens genomförande sålunda, att ränteegarne erhöllo ersättning för det de afstodo från denna rättighet, hvilken institution i Tyskland benämnes ablözung.
Således förfaller äfven detta inkast emot verkslällbarheten af en likartad reform i vårt fädernesland.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad och H. Ex. Hr Den fl Augusti. ' 163 Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:< förevar:de utlåt., ropades nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter II.