Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad gjordt är, kan ej ändras; och den enda utväg till någon ersättning, som jag tror kan vinnas, finnes föreslagen i StatsUtskottets
Den 14 Maji. 111 Utlåtande; det är af dessa skäl jag vördnadsfullt får anhålla om Herr Greivens och LandtMarskalkens
Proposition till antagande af ifrågavarande Utlåtande.
Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, anförde skriftligen:
Den uppmärksamhet ifrågavarande Skeppshandel ådragit sig inom hela vårt Land, gör det till en ökad pligt, att med möjligaste noggrannhet följa detta ämne, hvadan det äfven torde tillåtas mig, att derom yttra mina tankar, oansedt så mycket redan blifvit taladt öfver denna sak.
Den historiska uppställningen af Skeppshandelns uppkomst, fortgång och ändalyckt, som Utskottets Utlåtande innefattar, värderas äfven af mig, oaktat de brister i anseende lill fullständighet, som jag finner mig befogad alt anmärka; men i samma mohn Utskottets uppgifter innebära högst märkvärdiga Styrelsens förhandlingar, förundras man öfver de inskränkta resultater, hvartill Utskottet kommit, i anseende till den vägledning för Rikets Ständers slutålgärder, uti en så maktpåliggande sak, för hvars Grundlagsenliga behandling man må bända ej saknat rätt, att af Utskottet fordra en annan hänvisning, än den som blifvit lem nåd.
Aldrig har Rikets Ständers, och i följd deraf Svenska Folkets beroende under Riks - 113 Den 14 Maji. dagsUtskotten varit så åskådlig, som vid detta Riksmöte.
Då Utskotten, i anseende till sammansättning och personal-styrka, hvar för sig bilda små Representationer, är det tydligt och klart, att deras Belänkanden innebära en opinionsyttring, åt hvilken den enskilde, isolerade, Representanten sällan lyckas, att gifva den förändrade riktning, som af den yttre allmänna opinionen understundom med spänd uppmärksamhet påkallas.
Det måste alltid för Representanten blifva oändligt svårt, att, i anseende lill Styrelsens åtgärder, utkräfva sträng undersökning, och lagens slutliga tillämpning för misstagens befordrande till den behandling samhällsskickets upprätthållande och utveckling kräfver; men svårigheterne mångdubblas vid dessa tillfällen, genom de beredande Utskottens alltför synbara böjelse för undseende med maktens kränkningar af det allmännas rätt.
Men i samma mohn Svårigheterne Ökas, måste äfven krafterne till deras Öfvervinna nde ansträngas, och jag anser det för en oeftergiflig pligt, att vid detta tillfälle söka ådagalägga, att den behandling
Utskottet lemnat åt ifrågavarande sak, varit både ofullständig, och särdeles uti sine föreslagne slutsatser oriktig, samt på långt när icke hvar - Den 14 Maji. hvarken enlig med det allmännas väntan, eller öfverensstämmande med dess hilliga och rättmätiga fordran.
Flere talare hafva redan, före mig, utur Utskottets Utlåtande upptagit, huru första anledningen till Skeppsförsäljning utur Svenska Flottan grundades på den möjligheten, att kunna afyttra Krigsskepp, sorn voro öfver 25 år gamla, samt huru denna princip genast blifvit frånträdd, då ej allenast de sednast reparerade, och i fullgodt stånd varande Skepp, utan till och med ett alldeles nytt, ingått ibland de försåldes antal.
Det är för mig oförklarligt, att denna omständighet icke i ringaste mohn fästat StatsUtskottets uppmärksamhet, såsom ämne för någon undersökning, huruvida det kan vara öfverensstämmande med verkställande maktens ändamål, att vid alla möjliga tillfällen, genom handelsspeculationer, söka tillvinna Staten fördelar, som ännu aldrig slutats utan att medföra resultater, alldeles motsatta dem man trott sig bereda.
Jag upprepar, att det är mig alldeles oförklarligt, att det Utskott, som har sig uppdragit, att reglera Staten, och att föreslå Skattebördan, icke häpnat vid den omständighet, att de synbart rådande Styrel 24 H. 8 Den 14 Maji. segrundsatserne hota, att ohjelpligt undergräfva det allmänna välståndet, genom den böjelse för handel och köpenskap, hvilken, i förening med lindrigast sagt en oförklarlig kallsinnighet för stadga och ordning i Myntväsendet, så bestämt synes utgöra hufvuddragen uti vår Styrelses caractére.
Behöfver jag härvid i minnet återföra Medelhafsexpeditionen med Spanmål, jemte de genom Allmänna Magazinsinrättningen Staten åsamkade hiskeliga förluster.
Behöfver jag härvid återkalla uppmärksamheten å Krutförsäljningen på Vestindien, mot Socker och Vin; Krutförsäljningen på Medelhafvet; annan Krutförsäljning på credit, till vida lägre pris än det vi sjelfva ärlägga; — andra förhandlingar af mera och mindre vigt, alt förtiga.
Har jag väl orätt, om jag med tillägg af den olyckliga Skeppshandeln påslår, att Styrelsen för handelsrörelse visat en större benägenhet än för ali annan väg, att tillvinna samhället förkofran och trefnad; och har jag under sådana omständigheter saknat anledning, att af Utskottet fordra något förslag till hämmande af allt återfall till sådane, nog ofta förnyade, Ministeriella handelsspeculationer.
Det har af en Talare blifvit yttradt, huru, under en så handlande Styrelse, det för en tilltänkt fiende, skulle kunna blif - Den 14 Maji. va en möjlighet, att, genom en tillvägabragt afhandling emellan någon GeneralAmiral och ett Handelshus, minska Flottans materiel till den grad, att den uti behofvets ögonblick ej i ringaste mohn kunde uppfylla sitt ändamål uti försvaret.
För mig visar sig denna tankeyttring klart, och oemotsägeligt, bevisa nödvändigheten af att hämma möjligheten af sådan art.
Är det väl i någon mohn förenligt med sanna och väl grundade begrepp om Statsförhållanden i allmänhet, att Styrelsen gör sig lill Speculant i handelsväg; och hvar finnes väl någon gräns för Statsförluster, om
Försvarsverkets betydliga materiel handlöst lemnäs), som ett medel för Styrelsen, att tillfredsställa ett för henne hitintills aldrig lyckadt speculationsbegär.
Är det väl i någon mohn förenligt med det begrepp om oeftergiflig nödvändighet, som vid Skattebeloppet bör vara fästadt, att föremålen för dessa Skattebördor kunna efter Styrelsens krämare-åsigter förändra egenskap, af för tillfället mera eller mindre nödvän dige.
Står det i minsta öfverensstämmelse med Folkets sjelfbeskattnings-rätt, att Styrelsen äger obegränsad makt, att, äfven 8* Den i4 Maji. under uppsåt att gagna, ansvarslöst förstöra dessa med så mycken svett och möda samlade skattebidrag.
Hvilka blifva väl följderne, om den dyrbara Försvars-materieln fortfarande förskingras?
Huru skall detta fattiga samhälle sluteligen kunna utgöra de oupphörligt fordrade och städse ökade bidrag för denna Materiel, hvilken äfven i de delar, der den icke synes vara någon slitning, eller tidsåverkan underkastad, aldrig synes kunna nå ett mål af tillräcklighet, åtminstone för de behof, som kunna beräknas?
Jag hemställer, om dessa förhållanden icke bordt föranleda åtminstone till någon enda anmärkning ifrån StatsUtskottets sida.
Jag täger mig friheten härvid begära uppmärksamhet å det ringa samband, som äger rum emellan Utskottets handlingssätt, och Lagstiftarens i Grundlagen uttryckta försigtighetsmått, emot förskingrandet af den minsta Kronans fasta lägenhet, som oftast uppgår till ett så oändligt litet värde, emot den Materiel-förskingring, sorn Styrelsen synes hafva gjort sig till system. . \ ' ■ ■ p 'V• , '■ '•
V ■■■'"• U; > ■■•t- 'U .. 4'-'i Om Folket äger några anspråk å sina Ombud, så måtte det vara vid tillfällen som detta.
Lagstiftarekallet eljest innebär någon betydelse, så mätte det påkalla uppmärksamhet å nödvändigheten, att Den 14 Maji. tt7 förebygga fortfarande af ett ondt, som öfverseende, fördragsamhet, och en långvarig efterlåtenhet icke kunnat hämma.
Men våra former begära Utskottets ledning, till vinnande af dessa större samhällsangelägenheters förande till något resultat, och det är denna vägledning, som jag med bekymmer saknar uti Utskottets Utlåtande.
Min första och allmänna fordran, i följd af de Statsförluster, som uppkommit genom Skeppshandeln, är sålunda, att StatsUtskottet måtte föreslå Rikets Ständer någon utväg, att en gång för alla från Styrelsen skilja all möjlighet, alt vidare fortgå på en, i mitt tycke, redan alltför långt drifven böjelse för köpmannayrket.
Hela denna handel med Skepp utur Svenska Flottan företer sådane märkvärdigheter, alt de sakna sin like uti alla möjliga annaler, rörande missräknade och felaktige Styrelseåtgärder.
Uti underdånig rapport af den 4 Mars iBaö, sidan 62, är af Hans Excellence General Amiralen Grefve Cederström i underdånighet anmäldt: ”att vid del af Handelshuset Michaelson &
Benedicks, så”sorn Commissionair för huset Goldschmitt ”& Comp. i London gjorde anbud å Skep”pet Tapperheten eller Manligheten äfven ”ingått i beräkning vanliga 5 procent för - ii8 Den 14 Maji. ”säljningsprovision; att detta af Herr Grefven och GeneralÅmiralen afslagits, emedan 180,000 Pesosduros vore det pris, som ”oafkortad! antogs höra för ettdera af Skeppen inflyta; att derefter Handelshuset npp”gjort Köpeförslaget i lika många Riksdaler Hamburger B:co som Pesosduros, hvarigenom en skillnad tillkommit, svarande ”emot 5 procent; men att som denna skillnad uppkom af hvad R:dr Hamb.
E:co ”elfective vore större jin Pesosduros, kom”me Kongl. Maj:t och Riket derigenom icke ”att förlora, emedan 171,000 R:dr Hamb. ”B:co, utgörande återstoden, då 5 procent ”afgått, voro lika med 180,000 Pesosduros.”
Huru skall det förklaras, att GeneralAmiralen, som sjelf angifver Michaelson &
Benedicks, såsom Commissionair för Goldschmidt & Comp. i London, sedan han afslagit Commissionairens fordran, å den så kallade vanliga 5-procents-försäljningsprovisionen, likväl sedermera synes ingå å den Contract-förändring, att köpeskillingen, i stället för att vara bestämd i Pesosduros, blifver förändrad till lika många Riksdaler Hamburger B:co, för att såmedelst förskaffa Commissionairen en Provision af fem procent, hvilken Herr GeneralÅmiralen icke ansett säljaren böra betala; men som Herr GeneralÅmiralen icke funnit under sin och Kronans värdighet, att genom en falsk och blott föregifven köpeskilling förskaffa Commissionairen.
Den i4 Maji. 1 *9 Jag tar mig frihet fråga, huru man i allmänna lifvet anser förhandlingar af denna natur?
Och om det enskildta emellan anses för ett svekfullt handlingssätt, att Commissionairer, genom sig emellan öfverenskomna, blott skenbara, köpeskillingar, söka tillvägabringa fördelar åt en af Commissionairerne, eller åt dem båda, på någon Principals bekostnad, måtte det äfven, lindrigast sagt, vara kränkande för Statens värdighet, att en så högt uppsatt Comraissionair som en General Amiral, låter öfvertala sig till uppförande af en falsk summa i ett Köpeconlract, för att lemna den andra Commissionairen tillfälle, att för sig sjelf bestämma en försäljnings-provision, som, efter alla begrepp om rätt och redlighet i handel, endast kan blifva en följd af ordentligt aftal, mellan Commissionairen och den Principal, hvilken han bétjenar.
Det skall ju för hvarje granskande omdöme visa sig klart, att GcaeralAmiralen vid delta tillfälle velat gynna Michaelson &
Benedicks, på Goldschmidtska Husets bekostnad, hälst Herr GeneralAmiralen hade afslagit Michaelsons &
Benedicks pretention å försäljningsprovision ifrån säljarens sida, utan att för mig visar sig någon GeneralAmiralens rättighet, att i denna del ingå på köparens område.
Jag känner hela obehaget, att vidröra denna slutsats, men Representantkallet får ej beräkna det mera eller mindre angenäma utaf pligtutÖfningen, och under den sätter jag i första rummet åliggandet, att oförtäckt framföra Nationens omdöme, och att göra den allmänna rösten gällande, särdeles när det är fråga om att ransaka den Rådgifvande personalens handlingssätt.
Om ett sådant förfarande enskilda Commissionairer emellan är klandervärdt, så blir det så mycket mera anmärkningsvärdt, i anseende till en hög Commissionair för Staten, som äger anspråk, att uti sitt ombud äga den samvetsgrannaste vårdare af rätts- och redlighetsprincipers helgd, och hvilkas förbiseende, äfven för Stater, aldrig utan de svåraste olägenheter kan äga rum.
Contracterne om Skeppshandeln afslötos 14 dagar sednare än GeneralAmiralens Rapport, som omnämner Michaelsons &
Benedicks påstående om försäljningsprovision, och man skulle väl förmoda, att den uti Contractet för Skeppet Tapperheten upptagna köpeskilling af 180,000 R:dr Hamb.
B;co derefter borde till fullo hafva Staten tillgodokommit; man finnér väl uti en sednare Kongl. Maj:ts Skrifvelse till StatsContoret, att Kongl.
Maj:t funnit godt antaga de af GeneralAmiralen i underdånighet anmälte anbud å Linieskeppet Tap - Den i4 Maji. 121 pcrheten af 171,000 R:dr B:co samt å Fregatten af Chapman 19,000 Pund Sterling, utan att man i anseende till den sednare summan finnér någon sådan föregående anledning till minskning af 1000 Pund Sterling, åden verkliga Köpeskillingen mot den i Contractet synbara, sorn i anseende till köpeskillingen för Tapperheten funnits vidrörd.
Från detta förhållande får eller kan icke någon annan slutsats dragas, än att Konungens uppmärksamhet icke blifvit fästad vid det oförklarliga uti GeneralAmiralens Rapport af den 4 Mars 1825, att genom en falsk köpeskilling gynna Michaelson &
Benedicks på Goldschmidtska husets bekostnad, eller åtminstone att, på bekostnad af allt begrepp om Statens verkliga värdighet, tillerkänna Michaelson &
Benedicks dolda, eller undangömda, fördelar; — ty jag älskar att tro det varit en ren omöjlighet, att Konungens Rådgifvare kunnat förbise det såsom Statshandling mer än ovärdiga uti ett falskt Contract, om förhållandet blifvit af dem uppfattadt sådant, såsom det för mig visar sig hafva varit.
Herrar Michaelson &
Benedicks ega utom dess en alltför utmärt lycka vid procentberäkningar af Staten, och en försäljningsprovision af fem procent, som uti GeneralAmiralens Rapport kallas vanlig, är i min tanka så oerhörd, att jag 122 Den i4 Maji. för min del tror det en gång blifva tid att fästa uppmärksamheten å den frikostighet vid slika provisioners bestämmande, sorn äfven synes blifvit en Styrelsegrundsats.
Utskottet afgifvit, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes beluta de åtgärder, genom hvilka Staten må kunna af Vederbörande utbekomma de sålunda återstående köpeskiliingsbeloppen, för Skeppet Tapperheten 9000 R:dr Hamb.
B:co, samt för Fregatten af Chapman 1000 Pund Sterling, anser jag icke innebära den bestämdhet, hvilken i min öfvertygelse o vilkorligt bör innefattas uti sådane från Lagstiftningen utgående anmälanden.
Det hade, efter mitt sätt att se, ålegat Utskottet, att utreda, hvilken eller hvilka de Vederbörande äro, mot hvilka Rikets Ständer begära, att lagligt åtal mätte anställas.
Jag ser, i anseende till ersättningsfrågan, ingen annan än GeneralAmiralen, såsom ansvarig för lyftningen, och dermed förknippad redovisningsskyldighet för de summor, hvarå Contracten lyda, och hvilka utgöra enda rättesnöret för Rikets Ständers kraf i denna del, och anhåller, att Utskottet efter ny pröfning af sakförhållandet, täcktes föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla J Den 14 M a j i.
123 om laglig undersökning, hvarföre GeneralAmiralen ej redovisat det belopp, hvarå Contracten lyda, och hvaraf ersättning nödvändigt måste blifva en laglig följd.
Jag saknar uti Utskottets Utlåtande allt yttrande om någon Instruction för GeneralAmiralen i anseende till uppgörandet af en affaire af så betydligt omfång; jag anhåller således, att
Utskottet täcktes förskaffa sig kännedom om innehållet af den för sådant afseende otvifvelaktig! utfärdade Instructionen, som åtminstone borde upplysa, hvilka försigtighetsmått af Styrelsen blifvit tagne, emot ett godlycldigt öfverlemnande af det allmännas rätt, till det enskildta, mera eller mindre för handen varande, nitet, att oegennyttigt befrämja det, I anseende till den del utaf frågan, huru Konungens Rådgifvare- upptagit General Amiralens Rapport af d. \
Mars i8a5, hvaruti köpeskillingsförfalskningcn, till förmån för Michaelson &
Benedicks, föreslås, anser jag att den af Utskottet bordt remitteras till Constitutions-Utskottets handläggning, hvarunder den ensamt hör, och genom hvars åtgärd den bör bedömmas i sammanhang med de nådiga Skrifvelserna af d. 22 Mars, och d. 19 April 1825, hvilka, utan några anförda skäl, bortskänka Statens rättmätiga fordran å de summor, som Contracterlie af äldre dala innehålla. 124 Den i4 Maji.
Det kommer alltid att för mig visa sig obegripligt, hvarföre StatsUtskottet icke öfver de båda transactionerne, i afseende å Skeppshandeln, författat 2:ne Betänkanden, emedan de båda afhandlingarne med hvarandra icke äga den ringaste gemenskap, om icke Utskottet velat begagna den första handeln såsom utväg, att visa förlusterne på den sednare mindre betydlige, än de i sjelfva verket äro.
I anseende till Utskottets calculer öfver de ifrån första handeln influtne medel, kan jag ej lemna oanmärkt, att Utskottet icke ifrån brutto-inkomsten af 677,111 R:dr alfort utrustningskostnaden, som sid. 69 finnes upptagen med 20,750 R:dr, hvarigenom netto-behållningen på handeln endast blifver 656,36'i R:dr, hvilket i min tanka af Utskottet hade bordt observeras.
Det sednare Contractet, eller förhandlingen om den sista Skeppshandeln, innefattar, besynnerligt nog, icke samma vingleri-förhållande i anseende till falska köpeskillingar; men saknar derföre icke sin stora märkvärdighet först och främst i anseende till olikheten emellan Köparens och Säljarens Contracter, och sedan i anseende till den ovanliga lydelsen af 4 Morn. af Köpeafhandlingen sid. 72, ”att om Kongl. ”Maj:t och Kronan af oförutsedda händel”ser funne sig föranlåten att på något sätt Den 14 Maji. ”lägga hinder i vägen för utförandet af den ”med Fartygen tilltänkte Expedition, an”sägs Contractet hafvet från Herrar Micha”elsons &
Benedicks sida, och forbonde sig ”Kronan, i sådan händelse, att genast till ”fullo godtgöra sådane af Herrar Michaelsson &
Benedicks, i och för Fartygens ”utrustande, bevisligen gjorde utgifter, sorn ”af Contractet varit en följd;” hvilka ord, i och för fartygens utrustande, likväl icke finnas intagne uti det af Köparen innehafde Exemplar af Contractet, Huru skall man förklara denna olikhet i Contracternes ordalydelse, hvarutaf Styrelsen, såsom innehafvare af det Contract, hvilket endast tillförsäkrar Michaelson &
Benedicks ersättning för de till Fartygens utrustande bevisligen gjorde utgifter, troligtvis icke ansett någon annan slutsats kunna uppkomma, än den, hvartill 6 §. i Contractet föranleder, der det heter sid. ^3, ”att om under Fartygens utrustning i Carlskrona Herrar Michaelsons ”& Benedicks
Ombud skulle önska, att å ”dem göra någon lätt reparation eller förändring, (f tom zinkning på Fregatten Ca”milla) eller hafva några artiklar nya tillverkade, som de i och för resans beskaffenhet funno nödige, så borde de anmäla ”det till VarfsAmiralen, som derom ägde ”besluta och det tillåta, så vidt sig göra ”lät; att för alla sådane arbeten och ar - Den 14 Maji. ”tiklar skulle erläggas contant ersättning ”efter Kronoprisen innan Fartygens afseg”Jing från Carlskrona.”
Är det väl möjligt, att ett sådant förhållande kan hafva uppkommit genom försummelse att vederbörligen collationera 2:ne Contracter, som handlade om icke mindre än nära en million.
När man jämför den genom Handelns återgång uppkomna oerhörda ersättningssumma med de enda anledningarne dertill, som från sid. ^3 i Utskottets Utlåtande utur Contractets 6:te §. af mig blifvit upprepade, finnér man ej, huru en sådan ersättning kunnat Köparen tillerkännas.
Man finner ej, hvarföre, vid detta reclamations-lillfälle, det i Säljarens händer varande, af Köparen äfven undertecknade, Contract icke blifvit lagdt till grund för ersättnings-medgifvandet;, och om saken, i anseende till Contracternes olikhet, blifvit tvistig, lärer man få svårt att förstå, hvarifrån Styrelsen hämtat sin rätt, alt bortskänka det allmännas, utan att vid laga Domstol hafva låtit pröfva och bedomina den.
Då Styrelsen, genom sakens utveckling, kommit i erfarenhet af den Contracts olikhet, som härvid ägt rum, är det obegripligt, att åtal kunnat uteblifva emot Sta - Den 14 Maji. 127 tens Commissionair, i anseende till ett förhållande, som, om bevisningen kan lyckas, att det ej varit uppsåtligt, åtminstone bär stämpeln af oskicklighet och bristande nit, samt frånvaro af uppmärksamhet å hvad Rikets rätt och bäsla klafver, och som i alla hänseenden visat sig högst anmärkningsvärdt.
Det synes mig, att denna så högst märkliga omständighet hade bordt påkalla Utskottets uppmärksamhet lill framkallande af det omdöme, och den slutliga åtgärd Rikets Ständer äga att härvid taga.
Jag kan ej förstå, om StatsUtskottet icke äfven härifrån blifvit fördt, att efterfråga den instruction, hvarmed GeneralAmiralen för denna sednare handel, likasåväl som för den förra, bordt vara försedd.
Jag hade trott det varit ett åliggande för StatsUtskottet, alt undanrödja alla tvifvelsmål, i anseende till Styrelsens mera eller mindre delaktighet uti GéneralAmiralens Contract-författareskap.
Det är alltid en olycka, när en högre Statens Embetsman, vid utförandet af högre och mera maktpåliggande värf, brister i skicklighet och omtanka för det allmännas väl; men det är ojämförligt olyckligare, om hela Rådgifvarepersonalen heträdes med delaktighet uti försummelsen, eller uti de 128 Den i4 Maji. klandervärda åsigterne, hälst vid ett förhållande sådant som det ifrågavarande.
Det händer ej sällan, att ett för långt drifvit undseende, med de maktägandes felsteg, understundom kan blifva mera skadande, än gagnande, för dem, hvilkas förseelser man vill undandölja, och sådan fruktar jag händelsen här kunna blifva genom Utskottets varsamhet, att ifrån de angifne omständighelerne härvid icke vilja draga sådane slutsatser, hvarigenom GeneralAmiralens förfarande kunnat isoleras ifrån Styrelsens delaktighet deruti.
I alla fall, hade det i min tanka varit Utskottets ovilkorliga åliggande, dels att bestämdare ådagalägga de mångfaldiga förhållanden, som påkallat begäran om åtal emot GeneralAmiralen, till följe af den vägledning 3o §.
Riksdagsordningen i sådant afseende lemnar, dels att till ConstitutionsUtskottets åtgärd öfverlemna alla de föi’- förhållanden, som, i afseende å den Rådgifvande personalens handlingssätt, visat tvetydighet, eller påtagligt förbiseende af hvad
Rikets rätt och bästa fordrat.
I sådant afseende synes mig, att Utskottet ägt tillräcklig anledning af KöpeContractets /\:de mom. efterfråga, hvilka försigtighetsmått af Styrelsen blifvit tagne, till förebyggande af de, genom handelns - Den i4 Maji.
129 delns återgång, hvaraf möjligheten finnes vara förutsedd i berörde §., uppkommande ersättningsanspråk; eller har det må hända varit den olika lydelsen af det Contract Styrelsen innehaft, som tryggat emot det sedermera uppkomna och med så litet motstånd tillfredsställda, ersättningsanspråket, och huru har en sådan omständighet då kunnat aflöpa, utan allt ansvar emot Commissionairen, som ägt Contractens uppgörande sig uppdraget.
Hade ej detta förtjent Utskottets uppmärksamhet, och hade ej Svenska Folket ägt något anspråk, att af de män, som innehafva det smickrande förtroende, att uppgöra förslag till Statsregleringen, förvänta några kraftfullare åtgärder, i afseende å förslaget, att, genom en alfvarsam granskning af allmänna medels förvaltning, befrämja framtida omtanka i anseende till hushållningen med dem.
Utskottet angifver den sednare handelns återgång såsom orsak till den Statsförlust det allmänna härvid fått vidkännas; men Utskottet utreder ingalunda det ännu icke uti officiel väg uppdagade verkliga förhållandet med återgången utaf denna handel.
Utskottet omförmäler icke någon annan återgångsact, än den Nådiga Skrifvel34 H. 9 Den 14 Maji. se af den 29 October, hvarmedelst Kongl, Maj:t tillkännagifver Sitt bifall till Handelshuset Michaelson &
Benedicks underdåniga begäran, att de köpta Krigsskeppen fingo vid Flottan i Carlskrona åter emottagas.
Jag hade föreställt mig, att ett Rikets Ständers Statsutskott icke bordt göra sig medverkande till sanningens och det verkliga förhållandets undanhållande från Folkets Ombud, för att såmedelst bidraga, att i det längsta dara Folket i anseende till begreppen om dess Politiska ställning.
Jag gör mig således till en pligt, att öppet och oförtäckt förklara, det jag ingalunda tror, att handeln återgick derföre, att Michaelson &
Benedicks hegärde återgången.