Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sprengtporten har utvecklat, att bolaget, sedan det färdigbyggt canalen, endast skulle erhålla en ränta af 5 proc. på eli capital af 3oo,ooo r:dr: förhållandet är verkligen så, om R. o. Ad. behagar erinra sig, att i 4 punkten af de villkor, som StatsUtsk. föreslagit, föreskrifves att bolaget aldrig skall uppbära mera än i5,ooo r:dr årligen.
Anckarsvärd, har yrkat att bolaget icke borde få tillgodonjuta mer än 3 proc.: jag tager mig friheten att framställa ett medlande förslag i detta fall, och skulle önska att bolaget ville åtnöja sig med 10,000 r:dr i stället för i5,ooo r:dr, utgörande något mer än 3 proc., som vore gnoo r:dr.
Jag tror att detta project knöde antagas och ville önska att Frih.
Tersmeden, som ofelbart bäst känner förhållandet, ville upptaga denna framställning och deröfver lemna sitt utlåtande.
Be - D c ii 24 Mars f. m. 3o3 malde Friherre har yttrat, att denna cana! gar igenom Westmanlands oell
Dalarnes rikaste bergslageri jag skulle tro alt detta är förhållandet, och det är bekant att Konung Gustaf ill lemnade allmänna medel, på det att denna canal ständigt skulle hållas öppen, ett villkor, som man kan säga var personelt för dem, som emottogo dessa medel, och hvilket villkor ej kan binda detta bolag; men ehuru personelt detta villkor var, och hvilket just är orsaken, hvarföre jag ej tycker om systemet att ålägga villkor, som ej kunna eller blifva uppfyllda, just derföre, säger jag, alt ett sådant villkor ålegat de herrar patroner, som hafva stora palatser i dessa trakter och äro de rikaste bruksägare i Sveriges Rike, tror jag det ej vara så alldeles orätt att lemna sin hyllning åt den grundsats, alt allmänna medel böra med moderation medgifvas och bolaget nedsätta sina pretentioner ifrån i5,ooo till 10,000 ridr.
Jag har dessutom en annan önskan, den nemi. att få se en möjlighet för den princips trädande i verksamhet, som tvänne talare sagt sig hylla.
Tersmeden har sagt, att han erkände grundsatsen, men att om den skulle följas, fruktade han att det skulle blifva ingenting utaf med hela canalen : för detta skäl, och hufvudsakligast för detta skäl, har jag icke velat inskränka grundsatsen längre än jag gjort, men då hoppas jag också, att så väl Frih:n som alla andra måste finna, alt ett tillägg till villkoren i denna anda icke är orimligt, nemi. att efter 5 år, sedan canalen blifvit färdig, det skall stå Staten fritt att tillösa sig hela cänalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr, om Staten så vill.
Jag får tillika hänvisa derpå, att det är egentligen derföre, sorn jag yrkar nedsältningeri ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr i den af bolaget beräknade inkomsten afcanalen, på det att bolaget måtte inse fördelen utaf att få ett capital motsvarande 10,000 ridrs ränta, i stället för en ränta, endast uppgående till 10,000 r:dr. Gr. Anckarsvärd har sagt, att då man söker åstadkomma räntenedsättning, motarbetar man detta syftemål genom att tillåta bolag på sina ägande stora Capilaler draga en så dryg ränta, som 5 proc.
D etta är ganska riktigt, och just detta har jag beräknat för den händelse, som visserligen icke kan inträffa förrän om 10 år eller derefter, att då möjligtvis Sländerne och 'Regeringen erkände den grundsats jag yttrat, och som Frih.
Tersmeden sjelf ansett vara den rätta, om den kunde verkställas.
Godkännes den ej då, så är den helt visst felaktig, och då behåller bolaget sin canal och inkomsterna af densamma, men det vore ett sätt att få denna princip tagen i begrundande, om Ständerne förbehålla sig ett sådant villkor.
Jag anhåller alltså hos Hr Frih. o.
Landtm., attnär vi en gång komma till propos., vi måtte erhålla den i följande ordning: 1:0 bifall till anslag i likhet med PresteStts beslut i af - 3o4 D e n it\
Mars f. m. seende på summan 600,000 r:drs afsättning för Strömsholms canalbolags räkning; 2:0 antagande af de i StatsUtsk:s betänk, å pag. 25 — 27 stipulerade villkor, med den ändring, att det högsta belopp bolaget, eill.
4-de punkten, skulle åtnjuta efter canalens färdigblifvande, nedsättes ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr årligen; 3:o att, i likhet med PresteSt:s beslut, en 9 punkt tillägges i afseende på controll af någon Riksg.cont-.s fullmäktig eller utsedt ombud; 4:o att ett ytterligare villkor i en 10 punkt föreskrifves, hvarigenom förbehåll göres'*för Staten, att, inom 5 år efter det canalen blifvit färdig, få till sig lösa hela canalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr b:co; och 5:o inbjudning till Preste- och BorgareStm att förena sig med R. o. Ad. i förestående tillägg.
Cederström har onekligen rätt i den observation han framställt, att öfverallt, hvarest lättade communicationsmedel, genom canaler, jernvägar, ångbåtar och dylikt, blifvit tillvägabragte, missbelåtenhet uppstått hos de samhällsclasser, som haft fördel af varutransporter på axel.
Detta är en erfarenhet, som säkerligen mången, likaväl som den värde Frih:n, haft tillfälle att inhemta; men deremot föreställer jag mig äfven, alt Frihtn, under sin mångskiftande och verksamma bana, funnit att fördelarne af lätta communicationsmedel i statsekonomiskt afseende äro så fullständigt utredda för många decennier sedan, jag vill ej säga ett sekel, alt Utsk. tvifvelsutan skulle hafva ådragit sig förebråelser, om Utsk. velat bevisa någonting så axiomaliskt sannt och allmänt erkändt, att del är civilisationens vanliga gång, att så beskaffade anspråk, sorn det hvarå Frih.m behagat fästa uppmärksamheten, icke kunna tagas i beräkning, när fråga är ali grunda sådana förelag som det ifrågavarande.
Troligen skulle Frih.
Cederström, likaväl som jag, ifall han närmare ville betänka saken, kunna ana, att den transportersättning och den fördel, som tillskyndas
Dalallmogen genom forsling af jern, möjligtvis ifrån Smedjebacken till Westerås, i händelse Strömsholms canal icke blefve farbar, komme att fullt ut motsvaras, ifall nämnda canal göres färdig, af den lifligare transport emellan bruken af malm och kol , samt från bruken till lastageplatserna vid canalen af dessa bruks tillverkningar, alldeles på samma sätt som i England , der diligencerne blifvit förflyttade från de orter, der jernvägar blifvit anlagde, till bivägar, och der samma diligencer finna så mycken mera förtjenst.
Den anmärkt!., som Hr Ribbing emot detta förslag framställt, eller att man borde vänta med anslags meddelande till allmänna företag, intill dess man kunde fördela den summa, som Staten kan använda, på alla skatt - Den 24 Mars f. ra. 3o5 skatlskyIdige, har redan af flera föregående talare blifvit bestridd;) och får jag för min del endast dervid göra den observation, att om denna grundsats skall göras gällande i afseende på ifrågavär. statsbidrag, så gör den sig äfven sedan gällandé i fråga om skattejemkning och skatlenedsättning, hvarmed likaledes borde anstå till dess man blefve i tillfälle att kunna verkställa en sådan jemkning och nedsättning så jemnt, att hvarje skattskyldig finge deraf fördel.
Detta är dock overkställbar!, och jag måste således äfven bestrida den sats Hr Ribbing framställt.
Man bar anmärkt, att bolaget beräknat sig 5 proc. ränta på det tillskjutna capitalet; jag ber då få fästa uppmärksamheten derpå, att bolagets tillskott är caleuleradt till 600,000 r:dr, och att, då bolaget ej beräknat sig inkomsten af canalen till högre belopp än i5,ooo r:dr, och denna summa utgör endast ränta till 2^ proc. å förenämnde belopp, det klarligen skönjes att man blott räknat 2^ och icke 5 proc. ränta; vid hvilket förhållande jag icke kan biträda Gr.
Frölichs mening örn en ytterligare nedsättning i bolagets beräknade fördel, helst jag tror att följden deraf blefve att bolaget ej kunde träda i verksamhet.
Jag instämmer deremot med Frih.
Tersmeden i haus anhållan om propos. till bifall å PresteShs beslut.
Nyttan och nödvändigheten af den eom munication, som finnes öppen genom .Strömsholms canal, synes mig vara så fullständigt utredd, att nästan ingenting dervid kan tilläggas.
Isynnerhet har jag och troligen många af R. o. Ad:s ledamöter fästat uppmärksamheten vid de omständigheter, som Hr Lagerhjelm anfört angående den inkomst, som Staten kan draga tillbaka på andra vägar för de uppoffringar den för ifrågavar. ändamål får vidkännas.
Jag kan således icke hysa någon betänklighet, hvad sjelfva företagets ändamålsenlighet angår, att instämma i det som derom blifvit y t träd t, ens derföre att någon af de talare, som yttrat sig öfver saken, deraf skulle hafva sin enskilda fördel.
Vidare måste jag finna, att de villkor för verkställigheten af arbetet, som det nya bolaget erbjudit åt Staten, äro i det hela, och med få modificationer, så billiga, att deremot icke kan finnas något betydligt att anmärka.
Under sådana förhållanden mäste det vara med ett dubbelt obehag, sorn jag uppslår, att det oaktadt nödgas utbedja mig att få framställa några tvifvelsmål, om det kan vara så rätt alt bifalla företaget så, som StatsUtsk. detsamma framställt, eller ens så sorn PresteSt. beslutat.
Della tvifvel består deruti, att jag icke linner i detta SlalsUtskts belänk. något enda ord, som omnämner i hvad mån ej denna canal kunde med en vida mindre kostnad fullbordas i eller invid den gamla farleden i stället för alt bilda elt nytt verk.
Jag 22 H. 39 3o6 Den 24 Bl n rs f. m. gissar, ali mången afR.o.
Ad. skall runka på liufvudet härvid och tänka, att jag ej lagit tillräcklig kännedom om förhållandet, men jag anhåller att ej blifva för tidigt bedömd.
Det står visserligen i de handlingar, sorn blifvit lemnade till R.
St:s kännedom, att den gamla canalen svårligen, eller alls icke, kari underhållas, men dermed menas ett sådant underhåll, som vanligen kommer i fråga med en canal under det den befares, hvaremot icke finnes utsatt livad denna canal skulle kosta i ombyggnad i den led, der den nu befinner sig.
Något syses mig dock hafva varit erforderligt i detta fall.
Man invänder visserligen, att den gamla canalen är mycket orätt anlagd, emedan den till en del anbragtes i strömfårorna.
Det är ostridigt att bolaget förutsett, alt det skulle nödgas, för ombyggnaden af en del af den gamla canalleden, vidkännas 2 å Boo,000 r:dr och derföre bellie! ville draga en något ökad kostnad för en annan eller ny canalled, icke besvärad af strömsättningar eller andra binder.
När dertill kommer alt canalholaget i sednare händelsen, eller för en ny canalanläggning skulle erhålla en skänk af circa 700,000 r:dr, så måste äfven denna omständighet i sin mån verka på saken.
Jag tror att denna summa skulle vara mer än tillräcklig för ombyggandet af den gamla canalen på de ställen der sådant erfordras, ty icke beböfves ett slikt arbete utefter bela canalvägen.
Orsaken hvarföre ej något sådant förslag blifvit ifrågasatt känner jag icke; men man matte kunna antaga som en möjlighet, att om bolaget haft förhoppning att af Ständerna erhålla ett betydligt anslag för en ny och beqväm canalled, så skulle det ligga i bolagets intresse att noga akta sig för att till Ständerna uppgifva huru mycket en genomförd reparation af den gamla canalen skulle kosta, ifall denna kostnad uppginge till mindre belopp än en ny canals byggande skulle erfordra, alldenstund bolaget väl känner, att det är Ständernes åliggande att fara varsamt fram vid disponerandet af folkets penningar, och del således möjligen haft att förvänta afslag på en större summa, ifall den gamla canalen kunde göras brukbar för en betydligt mindre.
Nu vet jag väl, och har af många personer hört omtalas samt äfven sjelf åsett de svårigheter, som uppkomma vårtiden för fartygen, då de skola halas uppföre canalen, och jag medgifver t. o. m. att de under svårt vårflöde måste ligga stilla; men det är ej derföre sagdt, att icke äfven en sådan farled är af stor och väsendtlig nytta, emedan den dock medför den förmånen, att de kringliggande bergslagernas produeter kunna transporteras med jemförelsevis ringa kostnad emot om de fördes på axel.
Det finnes många orter i Riket, der man ej kan undvika strömdrag, men der det likväl skulle anses som en stor fördel att äga en sådan comniunicalion, som denna.
Det torde således icke vara så oäfvet att tillse, om ej det ändamål, som man söker, skulle kunna D e n 24 Mai s f. m. med mindre kostnad vinnas, och får jag tillägga, alt jag ieke stödjer denna förmodan på ett tillfälligt hugskott, utan derpå, att jag hört personer, sorn bo helt nära intill Strömsholms canal, försäkra, att en ombyggnad deraf, som följde den gamla canalleden, skulle kunna ske för ett betydligt buttre pris än om en ny canal skall byggas.
Jag erkänner visserligen, att den nya canalen möjligen skulle gifva anledn. till transporter i något större fartyg än den gamla, men vattnets djup i den nya blifver ej större än i den gamla, nemi. 5 fot, och då är det gifvet att omlastning ändå mäste ske vid Strömsholm.
Fartyg, som endast äro 5 fot djupgående, kunna ej göra resor, hvarken till Stockholm än mindre till utrikes orter, med jernlaster; och således blir hela den nya canalen i alla fall ej att betrakta annorlunda än som en båtled.
En sådan båtled kan likväl vara af mycken nytta, derom vittna canaler i Amerika, sorn ej äro mera än 4 f°l djupa, t. ex. den stora Eriecanalen, — och ändock, hvilka ofantliga massor af varor föras ej på dessa canaler!
På grund af allt detta skulle jag tro, att innan Sländerne bifalla medel till en ny canals anläggande, borde de till Konungen ingå med und. anhållan, att, förrän bolaget kan erhålla några medel till företagande af Strömsholms canals nybyggnad, undersökning borde vidtagas till utrönande af den blifvande kostnaden för en genomförd reparation af den gamla canalen, och att, i händelse detta skulle visa sig leda till betydlig besparing i jemförelse med alt bygga en ny canal, Ständerne då uppdroge åt
Konungen alt afhandla med bolaget om sådana villkor i afseende å Statens biträde, som relativt till summan motsvara det anbud, som bolaget nu gjort i och för den nya canalbyggnaden.
Hr Lefre'n: Jag har blott begärt ordet, för att få afstå derifrån, önskandes alt andre gjorde på samma sätt.
Hr Lagerhjelm hatredan så fullständigt visat nyttan och vigten af Strömsholms canal lör det allmänna, att jag har dervid litet eller intet att tillägga, hvarföre ock jag mig med honom till alla delar får förena; men för de medlemmar af Huset, som äga ingen eller blott ofullständig localkännedom om denna canal, vill jng försöka att visa i hvad mån denna canal är nyttig för jernhandteringen i de trakter, som angränsa densamma.
Utur
Bei gs-collegii berättelse för år i83g har jag gjort ett utdrag, som visar att i orterna kring Strömsholms canal brötos förenämnda år i Vesterbergslagets och Korbergs grufvefält 3g5,2i5 skepp, malm, sorn utgör nära -J- af hvad som öfver hela Riket för samma år blifvit uppbrutet; alt i Stora Kopparbergs och Westmanlands län tackjern blåstes till ett belopp af 171,830 skepp., likaledes nära \ af tillverkningen öfver hela Riket, och att stångjernssmidet i sis.berörde 3o8 Den jij Mars f. m. län utgjorde 1^7,997 skepp, eller omkring % af liela Rikets tillverkning.
Vill man erkänna att stångjernstillverkningen, såsom vår förnämsta exportartikel, är nyttig för Riket, så måste man väl också medgifva, art den canal, sorn i betydlig mån befordrar denna tillverkning genom varans lätta transponerande, är af stor nytta.
Visserligen kan invändas, att ägarne till alla dessa effecter icke kunna draga fördel af Strömsholms canal: detta medgifves, men jag vågar påslå, att största delen gör det antingen directe eller indirecte, nemi. directe de, som föra sina effecter på canalen, och indirecte de, som till följd af canalens medtäflan få betala lägre forlöner för sina tillverkningar, ehuru de forslas landvågen.
Skulle canalen upphöra, hvilket ovillkorligen inträffar, om ej Ständerne mellankomma, emedan den nu är i ett så förfallet skick att den ej kan stå ett år utan fara att till vissa delar ramla, så skola forsellönerne komma att stegras till den grad, att jag betvifla!- det jernhandter ingen skall kunna med fördel hedrifvas.
Man har satt i fråga, huruvida canalen skulle kunna repareras eller om den hör ombyggas: derpå ber jag endast att få anföra hvad Hr Öfverstelieutenant Edström, såsom fullkomlig sakkunnig i afseende härå, anfört, — — ”men som alla provisionella åtgärder, hvilka äfven af den skickligaste kunde hädanefter vidtagas för att hindra canalen från förfall, dock nu synas blifva otillräckliga på många punkter deraf, torde ock derföre tiden nu vara inne att allvarligen tänka på denna segelleds ombyggnad och att dermed göra skyndsam början på de ställen, som af behofvet äro mest påkallade/’
Det synes således vara obestridligt, att canalen bör ombyggas, och att den ej numera kan repareras.
Man har talat om de allmänna medel, som bolaget i och för canalens byggnad emottagit, samt om alla de villkor, som dervid varit fastade, bland hvilka man förmodat skulle höra bolagets skyldighet att allt framgent underhålla canalen.
Jag får då upplysa, att bolaget, till gräfvande och byggande af Strömsholms canal, af allmänna medel endast fått åtnjuta den obetydliga summan af 40,000 r:dr; samt att alla de villkor, som dervid voro fästade, uppgifvas i directionens berättelse till K. M, , hvaraf inhemtas, att sedan Konung Gustaf lil besökt canalverket år 1787 och dertill anslagit 4°>00° r:dr, deraf i3,ooo r:dr genast ulföllo, gjordes vid utbetalningen af återstoden det förbehåll, att en bro af huggen granit skulle byggas öfver canalen vid Strömsholm, samt på sidan deraf en väg planeras.
Delta förbehåll har bolaget längesedan uppfyllt, hvarigenom frågan om villkoren torde vara tillräckligt besvarad.
Jag slutar med att begära det R. o. Ad. ville instämma i PresteSlrs beslut.
Då jag förra gången yttrade mig, kände jag icke alt inom StalsUtsk. funnits en ledamot från Den 34 M a r s f. m. 309 Slöra Kopparbergs län, som vindicerat innevånarnes i nämnda provins intresse i förutnämnda afseende.
SlatsUtsk:s
Hr ordförande har behagat lemna denna upplysning, oell sedermera hafva så väl bemälde ordförande som Frih.
Sprengtporten yttrat, att de icke kunnat fästa afseende på detta allmogens intresse.
Det visar sig således, att desse tvänne ledamöter, Gr.
Sprengtporten, icke uppfattat hvilka särskilda egenheter, som förete sig i provinsen Dalarne af Konungariket Sverige emot landskapers i det öfriga Europa.
Innevånarne i denna provins, som är af beskaffenhet att populationen derinom nu ej kan finna sin brödföda, utvandra årligen och få, på sidan oin författningarna, stryka omkring i landet för att skalfä sig arbetsförtjenst.
Nå väl! desse ledamöter af SlatsUtsk., som tro att på grund af civilisationens framsteg alla möjliga communicationsanstalter böra vidtagas, de behaga ej fästa något det ringaste afseende på särskildta förhål landeri eller att sådana anstalter ensamt i öfverensstämmelse med locala förhållanden böra ordnas.
Det hade varit StatsUtskrs pligt, då en dess ledamot fästade uppmärksamheten på Dalprovinsens ställning, att-söka vederlägga samme ledamots framställning; men det hörer till StatsUlsk:s vid denna riksdag sätt alt gå tillväga och behandla förekommande frågor, att allt som möter hvad delta Utsk. har för afsigt att till eller- afstyrka, mäste gifva vika, som vore fråga derom aldrig väckt.
Vare detta icke sagdt för att söka hindra den sak, som är å bane, men jag har ansett min pligt vara, att anmärka det alldeles oriktiga i SlatsUtsk:s förfarande, alt icke noggrannare hafva genomgått ämnet och för Ständerna framlagt så väl broksinlresset som hela Dalallmogens dermed i strid stående fördelar.
Jag lemnar Frih.
Cederströms sats i sill värde, alt man ej bör gräfva canaler äfven om de finnas nyttiga, derföre att arbetsförtjenst skulle möjligen betagas allmogen genom brist på foror.
Härom kunde vara skäl att debattera möjligtvis ifall fråga vore att anlägga en ny canal; men vitala ju nu endast örn ombyggnad på ett bättre sätt af en canal, som redan finnes.
— Hr Hjerta har önskat veta, hvarföre ej för Ständerna blifvit framlagdt ett förslag att bygga om slussarna och för öfrigt bibehålla den gamla canalleden, förmenandes Hr Hjerta , som jag kunde tycka, att under uraktlåtenheten af en sådan framställning lage en hund begvafven, eller att bolaget endast ville inleda Ständerna til! ett vidtomfattande företag.
Orsaken till uleblifvandet af en sådan framställning, som Hr Hjerta önskat, är eljest helt enkelt den, att när undersökningen verkställdes om bästa sättet att ombygga ifrågavar. canal, så kom man till del bestämda resultat, att det vore lili en stor del bortkastade penningar, om roan skulle bygga om alla slussarna 3io Den 24 Mars f. m. — sorn blefve behöfligt inom kort tid — och bibehålla rännan för öfrigt, emedan canalen ligger så till, alt sedan man gått igenom slussarna, kommer man genast in i vattudragen, hvarigenom händer alt om våren canalen ej kan befaras, förrän vårflödet är förbi, ofta icke förr än omkring midsommarstiden, hvarefter det händer, att under Juli och Augusti månader fartygen ej kunna passera canalen med mera än half last i anseende till det grunda vattnet.
Planen är alltså i min tanke ganska riktig, och har ej bort framställas på annat sätt än som skett, och hade bolaget framkommit med förslag att ombygga canalen i den gamla rännan, så hade ett sådant förslag ej bort bifallas, såsom ändamålslöst. — Gr.
Frölich har föreslagit tvänne tillägg lill PresteSt:s beslut, det ena om nedsättning ifrån i5,ooo r:dr, som bolaget förbehållit sig såsom maximum af inkomst för sitt tillskott, till 10,000 r:dr, stödjande sig
Hr Grefven på Gr.
Anckarsvärds yttrande att bolaget ej borde beräkna sig till godo mer än 3 proc. å sitt tillskjutna capital.
Det äskade anslaget är dock icke högre än y5o,ooo r:dr, men kostnadsförslag^ uppgår till 1 million 3oo,000 r:dr; således är 55o,000 r:dr den summa, som bolaget på ett eller annat sätt måste anskaffa, antingen genom nya tillskott eller medelst afsättning af canaiinkomsterna under byggnadstiden.
Nu hemställer jag, om i5,ooo rtdr, som ej fullt motsvarar 3 proc. ränta å 55o,ooo r:dr, kan vara en för hög bolagets inkomst af canalen.
Jag tror det ingalunda, och kan också icke heller tillstyrka nedsättning häri, på sätt Gr.
Samme värde Grefve har, som el t ytterligare skäl för denna nedsättning, åberopat mitt yttrande att denna canal genomskar de rikaste bergslagerna inom Sverige: jag får då närmare förklara delta uttryck och säga, att då jag begagnade ordet rikaste, menade jag dermed de malmrikaste trakterna, likasom man kan säga att Götha canal löper mellan våra sädesrikaste provinser.
— Beträffande Gr.
Frölichs andra tillägg lill PresteSt:s beslut, eller att Staten skulle äga rätt att, efter 5 år sedan canalen blifvit färdig, tillösa sig hela canalverket emot en summa af 3oo,ooo r:dr, så, oaktadt jag visserligen anser att så stora företag som detta böra ske på Statens bekostnad, vill jag dock icke tillstyrka R. o. Ad. att nu fatta ett definitivt beslut i detta fall; ty örn Ständerne 5 år efter det canalen blifvit färdig vilja inlösa densamma mot den här omnämnda summan, ser jag visserligen icke att något hinder å bolagets sida skall uppstå för canalens afträdande, men anser, som sagdt är, det vara onödigt att nu härom fatta ett beslut.
I besvarandet af Gr.
Frölichs framställning är jag förekommen af Frih.
Tersmeden, förenar mig med honom och begär att endast få tillägga några ord.
Efter den uppfattning, jag gjort mig af delta ämne, så Den 34 Mars f. m. utgör föremålet för Ständernes och följaktligen detta Stånds öfverläggning den frågan: har bolaget uppgifvit sådana villkor, att vi möjligen kunna ingå derpå?
Vårt åliggande är således att yttra oss, huruvida Staten bör på dessa villkor biträda med hjelp eller icke.
Att förändra vilkoren och göra dem sådana, som Gr.
Frölich föreslagit, är efter min tanke ett indirect sätt att nfslå frågan; detta torde likväl ej vara den ädle Grefvens afsigt, men nog blir conclusionen sådan.
Jag får alltså förnya min förut gjorda anhållan om propos. till bifall å PresleSt:s beslut, och hoppas, att R. o.
Ad. icke skall, då propos. göres på Gr.
Frölichs framställning, vilja sätta sjelfva ändamålet i äfventyr för ett villkor, som synes mig åtminstone, och måhända de flesta af Husets ledamöter, allt för strängt.
Sedan så mycket blifvit ordadt i detta ämne, vill jag ej upptaga tiden med alt vidare yttra mig i sak, utan anhåller endast att fä tillkännagifva, det jag ej kan ingå på Gr.
Frölichs föreslagna tillägg, under förnyande af min begäran om instämmande i PresteSt:s beslut.
Atski 11ige hördes yrka proposition.
Hr af Uhr, Guslaf: