Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. yttrad mening af en enskild representant angtde nyttan af alt utsträcka den uti sjelfva motionen omnämnde jernvägen ännu något längre, kunnat och bordt gifva SlalsUlsk. giltig anledn. alt med framställning derom till Sländerne inkomma, och om jag får tro hvad beråtlelserne omförmäla, hade Utsk. endast med 4 rösters pluralitet beslutat i fråga va t :de hemställan.
Vidare måste jag anmärka, att i denna fråga helt och hållet saknas de alltid vanliga föregående undersökningar och utredningar af ämnet, hvilka böra af vederbörtde auktoriteter eller Embetsverk verkställas och afgifvas, och något kostnadsförslag är icke ens i behörig ordning uprättadt.
Jag begagnar delia tillfälle för all i R. o. Athos minne återkalla den omständigheten, alt äfven vid förra riksdagen, då frågan om jernvägssträckningen emellan örebro och Hull förevar, icke någon föregtde undersökning egt rum eller kostnadsförslag blifvit uprättadt, och deröfver hafva vi Hr Gripenstedt uttryckliga förklaring, när han tili ett af de yttranden, han i denna fråga då afgaf, säger, att Regeringen endast till R.
St. öfverlemnat åtskilliga handlingar, ritningar och förslag i ämnet men icke funnit nödigt att deröfver infordra vederbörtdes yttrande, enär någon formlig propos. icke blifvit af Konungen i frågan afbiten.
Äfvenledes anhåller jag att i Hermes minne få återföra Gr.
Roséns vid samma tillfälle afgifna öpna förklaring, då fråga u pst od om orsaken hvarföre icke
Styrelsen öfver vägocli vatlubyggnader i riket blifvit i ämnet hörd, att detta hade varit mindre rättvist, då Chefen för denna Styrelse uti ett i Vetenskaps-Akademiens handlingar intaget anförande förklarat, alt lian ansåg hela planen vara omöjlig att verkställa.
Ett sådant yttrande kan dock väl icke anses utgöra ett hinder för ett embetsvetks officiella hörande uti en fråga så vigtig som denna.
Palmstjernas reservation har jag äfven blifvit uplyst derom, alt man i StatsUtsk. sett myckel vackra ritningar öfver nu ifrågasatta arbete, men hvem som uprättat kostnadsförslaget får man ingenstädes vela.
Besynnerligt är äfven, att just samme motionär, hvilken utan laglig rättighet föreslagit jernbanors utsträckning lill Köping och derför fått StatsUtsk:s pluralitet, vid öfverläggningen om en af nämnde Utsk. föreslagen förhöjning i Arffurstarnes och den Kongl. Prinsessans apanage, såsom skäl för afslag å detta tillstyrkande anfört, att någon propos. derom icke blifvit af K. M. adalen.
Äfven kan jag icke med tystnad förbigå den omständighet, att samma Utsk., hvilket nu förordat en statsutgift på 10 mill., vid flere föregtde tillfällen, då frågor om smärre statsanslags beviljande förevarit, ofta såsom skäl lill afstyrkande deraf åberopat bristande uplysningar från vederbörtde auktorileter.
Nu deremot anses sådana uplysningars inhämtande alls icke behöfvas, man beviljar handlöst och utan undersökningar dessa 10 mill., troendes att allt är afhjelpl genom den sista punk - 432 Den 27 Augusti f. ni. ten i den nnderd. skrifvelsen, deruti Ständerna skulle anhålla det K.
M. täcktes meddela de ytterligare föreskrifter, som K.
M. kan finna nödiga, ej mindre för befrämjandet af företaget, än ock för betryggande af Statens rätt och beredande af allmänhetens fördel!
Om man än afser derifrån, att i denna del af skrifvelsen endast omtalas de ytterligare föreskrifter, som K.
M. skulle ega att meddela, och ingalunda sjelfva saken, så vill jag fästa upmärksamheten på det olämpliga deruti, att R.
St. sålunda kasta hela den lunga bördan att afhjelpa alla de underlåten heter, som de sjelfva vid denna frågas behandling hafva begått, på Regeringen, hvilken sålunda får upbära alla förebråelser, om densamma vid frågans ytterligare handläggning låter något misstag eller förbiseende falla sig till last.
Om nu K
M. låter höra vederbör. -de och dessa, äfvensom sedermera Konungens rådgifvare, komma till ett helt och hållet motsatt resultat med StatsUtsk., är det då lämpligt, är det billigt alt Regeringen får underkasta sig obehaget att stöta så många mäktiga opinioner för hufvudet, hvilka naturligtvis skulle tillräkna Regeringen felet af ali saken icke komme i gång.
Jag minnes ganska väl, att man vid 1840—41 årens riksdag yrkat riksrätt emot några Konungens rådgifvare, hvilka tillstyrkt K.
M. alt uti en önskningsfråga använda
Sin grundlagsenliga rätt att afslå Ständernas anhållan.
Med huru mycket mera skäl skulle icke nu skrän höjas emot de rådgifvare, hvilka våga afstyrka ett företag, lill hvilkets utförande Ständerne åtagit att anskaffa medel.
Derföre anser jag att det vore klokast och försigtigast, alt R.
St. endast afläte en underd. skrifvelse lill K.
M. med anhållan, alt K.
M. täcktes förordna noggranna undersökningars verkställande rör:de ifrågavaride plan lill jernvägsanläggning emellan Hult och Köping, och i fall K.
M. funne nyttan deraf vara motsvarande de upoffrinzar statsverket derför måste vidkännas, nådig propos. i ämnet till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva.
Då hade man åtminstone i någon mån följt hvad förståndet bjuder, äfven om detta förstånd låtit sanguiniska förhoppningar å sig inverka, och icke helt och hållet qväft dess varnande röst.
Jag vill gerna erkänna, att uti StatsUlskrs nuvaride förslag, jemfördt med det vid förra riksdagen afgifna, flera icke obetydliga förbättringar blifvit införda, deribland jag serskildt får omnämna den omständigheten, att cn bestämd lid blifvit utsatt, inom hvilken arbetet skall vara börjadt och afslutadt, och att således icke den en gång åtagna garantien kommer att i evärdeliga tider såsom ett Damocles svärd hänga öfver Svenska statsverket.
Slutligen måste jag vidröra obilligheten af hvad Ulsk. föreslagit uti 8:de punkten, eller att jernvågsbolaget icke skulle vara förpligtadt att erlägga någon skatt eller bevillning för jernvägen, inkomsten deraf eller utdelning å aktierne.
Ar sådant väl billigt och rättvist?
Dessa aktieegare hvilka troligtvis blifva utlänningar, tillförsäkrar man 5 proc. å deras penningar under en tid af 40 år, under det alt Götha kanalbolaget i 30 år voro utan all utdelning - D e n 27 A u g u s t i f. m.
433 ning å aklierne och först på sednare lider fält 1 och £ proc. utdelning, hvarföre de i bevillning få betala sina 5 proc.
Det är icke längre än för några dagar sedan då förstärkta SlatsUtsk. afslog ett förslag att befria de aktieegare, sora icke hade 5 proc. å sina pen ningar, från bevillning, och nu vill raan derifrån alldeles befria dessa Engelska penningeraän och bevilja dera sä generösa vilkor, att aldrig
Staten tillbjndit sina egna medlemmar något dermed jemförligt.
Ehuru mycket vidare vore att i denna fråga belysa, vill jag likväl icke längre uppehålla R. o. Adis lid, utan får sluta med anhållan om återremiss af utlåt.
Iden nu föredragna punkten af StalsUtskis utlät, förekommer det förslag, att R.
St. skulle ä Svenska Statens vägnar garantera det blifvande jernvägsbolaget en summa af 250,000 ridt- årligen, eller 5 proc. å den beräknade anläggningskostnaden, 5 mill:r, såvida icke nettoinkomsten af banan upginge till förstnämnde belopp.
1 detta stadgande förefinnes, enl. mitt förmenande, en obestämdhet, hvilken tarfvar rättelse.
Det är nemi. vid alla sådana förelag vanligt, att då man frän bruttoinkomsten vill leda sig till nettoinkomsten, så subtraherar man från den förstnämnda inkomsten räntan på anläggnings-kapilalet och återstoden blir nettobehällningen.
När nu bolagets böcker och räkenskaper framdeles komma att af Statsrevisorer granskas, åberopar man sig kanhända på kontraktets ordalydelse och fordrar, ifall bokslutet vore npgjordt på nämnde sätt, att 5 proc. å anläggningskostnaden först skall afräknas från den årliga inkomsten och sedermera nettoinkomsten uträknas och om denna då icke steg lill 5 proc. af kapitalet, skulle Staten betala skillnaden.
I detta fall skulle Staten komma alt garantera bolaget 10 procis ränta å det nedlagda kapitalet, i st. f. 5.
Jag föreställer mig att Statsötskis mening icke varit, att räntan ä förlaget skulle afräknas, utan att såsom nettoinkomst skulle beräknas allt hvad som återstår sedan alla årliga utgifter i och för förvaltningen och underhållet af banan blifvit afdragna, men detta bör i min tanka ordagrant uttryckas i en så vigtig fråga som denna, hvadan och dä någon ändring uti ett sådant StatsUtskis förslag icke får af ett Riksstånd genast beslutas, jag måste anhålla att utlåt., för vinnande af omförmälde tydlighet i uttrycket, blifver till Utsk. återremilteradt.
Jag har visserligen hört yttras, att denna fråga är af ekonomisk natur och att således ändringar uti Utskis förslag kunna utan återremiss vidtagas, men denna åsigt strider helt och hållet emot 69 § R.
F. och 30 § Riksd.Ordn.
Denna fråga kan nemi. inverka på en kommande Statsreglering, ehuruväl den icke nu får något rom uti det reglemente, som för Riksg:s-kont. utfärdas, ty om detta förslag nu bifalles, åliger det StatsUtsk. vid en kommande riksdag att utan vidare hemställan till R.
St. inlaga delta beslut i det då utfärdade reglementet för nämnde verk, och frågan hörer således ovedersägligen lill regleringen af Statsverkets inkomster och utgifter, hvarom nyss åberopade §§ handla.
Förslaget måste således af Stånden oförändradt antagas eller också återremitteras, 9 H. 28 Den ?7 Augusti f. m. oell får jag, på förut andraget skäl, anhålla att R. o. Ad. ville vidtaga den sistnämnda åtgärden.
Slutligen mäste jag tillkännagifva, att jag hade önskat en större klarhet och mera bestämdhet i del yttrande, som för en stund sedan afgafs frän första Grefve-bäuken, ifrån hvilket håll Ståndet är vandt att erhålla sakrika uplysningar och bestämda yrkanden.
Jag för min del fann den uti nämnde yttrande tipslällda analogien emellan Sveriges och andra länders transportmedel något dunkel och obestämd och skulle hafva velat finna det uttryckligen bestämdt, huruvida andra länders varumängd förhåller sig till Sveriges varumängd, som andra länders transportmedel förhåller sig till Sveriges transportmedel, eller också huruvida persontransporten i andra länder förhåller sig till befolkningen derstädes, som persontransporten i Sverige förhåller sig till dess folkmängd och slutligen en sammansättning af dessa båda analogier.
Jag vill icke vidare uplaga Ståndets tid utan slutar med att fortfarande yrka återremiss af utlåt. ^ Frih.
Den nu pågående öfverläggningen i denna fråga har hittills hufvudsakligen sökt åstadkomma bevis och motbevis rör:de jernvägars nytta i allmänhet och deras ändamålsenlighet serskilt för vårt fädernesland.
Mycket vore att i dessa hänseenden säga, men jag tror alt dylika meddelanden ligga på sidan om sjelfva föremålet för vår öfverläggning, enär nu blott är föredragen lista punkten af de uti StatsUtskis utlåt.
N:o 340 föreslagna vilkor och bestämmelser för Statens garanti i afseende å ifrågaställde jernvägsanläggning.
Således får jag 1111 endast förklara, att jag hufvudsakligen instämmer i Frih. Palmstjernas vid utlåt, fogade reservation.
Men skulle under den fortgående öfverläggningen frågor åter ledas till betraktelser öfver ämnet i dess allmänhet, skall jag icke undandraga mig att meddela de uplysningar jag i sådant hänseende kunnat förskaffa mig.
Dessa uplysningar äro dessutom så vidlyftiga alt det skulle fordras veckor för att anföra desamma och deraf draga behöriga slutsatser, och när dertill kommer, att Konung och Ständer redan vid förra riksdagen beslutat, att jernvägar skola anläggas i Sverige och frågan nu endast hvälfver sig kring den garanti som Staten för sådant ändamål bör ikläda sig, finnér jag ytterligare skäl att icke taga Ståndets lid alltför mycket uti anspråk.
Det år blott en enda hufvudsaklig anmärkning jag nu ville göra röride den ofta hörda satsen: ”när andra länder hafva jernvägar, hvarföre skulle icke äfven Sverige kunna hafva dem, och när fremmande länder kunna finna uträkning deruti alt deras varor transporteras på sådana vägar, hvarföre skulle icke förhållandet blifva detsamma uti värt land?”
Jag får härvid anmärka alt, utan afseende på Sveriges för detta land egendomliga lokala förhållanden, en väsendtlig skiljaktighet förefinnes emellan Sveriges och de flesta Europas öfriga länders kommunikalions-anstalter, bestående deruti, att landsvägarne här i landet af vägfarande begagnas gratis, under det man i andra länder betalar en ganska dryg afgift för begagnandet af chausseerna.
Derföre finner man i andra länder det’ vara utråk - Dell 27 Augusti f. m. 435 ning atl [oisla varorna på jernväg, men här i Sverige, der ingen afgift för landsvägens begagnande erlägges, inen deremot jernvägen troligtvis icke kommer alt uplälas utan emot en hög afgift, blir förhållandet säkert belt annorlunda.
Detta tror jag vara elt ganska vigligt inkast emot elen yttrade förmodan, att större delen af Sveriges varutrafik skulle dragas till de anlagda jernbanorna, om man än skulle antaga denna trafik blifva något så när jemförlig emot andra länders.
Man har vidare talat om den stora nytta ett landet genomgående jernvägsnät skulle i militäriskt hänseende medföra.
Jag skall icke trötta R. o. Ad. med någon läng deduktion i detta ämne, som äfven ligger på sidan om sjelfva hufvudfrågan; men ber endast alt med några ord dels få rälta några begångna misstag vid denna frågas bedömande och dels fä angifva de modifikationer, denna omtalade stora mililäriska nytta är underkastad.
1 detta afseende är det tillräckligt att nämna den omständigheten, all ehuru jernvägars begagnande för ett hastigt transporterande af trupper från en ort lill en annan måste medgifvas vara ändamålsenligt, dessa vägar likväl för sjelfva de mililäriska operationerne pä krigslhealern äro alldeles otjenliga och icke eller blifvit vid krig uti ifrågavaride hänseende lill någon betydligare grad uti andra länder begagnade.
Dessa länder hafva nemi. haft erfarenhet deraf, alt den driftmuteriel, som skulle behöfvas för stora truppmassors förflyttande å jernväg på en gång och utan att de söndrades tili smärre delar, är så betydlig, atl anskaffandet deraf skulle öfverstiga jernvägsbolagens ressourcer.
Det fordras I.
ex. för att fortskaffa 1,600 man 9 å 10 lokomotiver, samt ett 6-pundigt batteri 3 lokomotiver.
Nu är det föreslagit, alt den ifrågavar:de jernvägen emellan Orebro och Hult endast skulle förses med 9 lokomotiver och således fruktar jag atl den stora mililäriska nyttan af denna anläggning vid verkliga operation i fiendens närhet blefve ganska liten.
Alt det är otjenligt att transportera trupper på jernbanor, som genomstryka sjelfva krigslhealern faller genast i ögonen, om man betraktar det fullkomligt försvarslösa skick hvaruti en trupp under en sådan transport skulle befinna sig i händelse af elt fiendtligt öfverfall.
Lättheten för fiendtliga ströfkorpser eller en uprorisk landtbefolkning, l. o. m. för enskildte individer att genom några rails borttagande, stockars eller stenars kastande öfver banan o. d. m. försvåra och väsendtligen uppehålla en trupptransport, göra dessa slags kommunikalions-mcdel äfven otjenliga alt begagnas vid alla tillfällen der truppers ankomst på en viss lid måste tagas i beräkning.
Dessa hafva äfven skälen varit hvarföre icke Österrike, under detta lands sednaste krig, i stort begagnat jernvägarne för sjelfva manövrerne, utan endast lill förskaffande af trosser, magasinerne, samt förtruptransport på längre afstånd från fienden.
Jag vill nu återgå till den egentliga hufvudfrågan eller 1 punkten af Utsk:s utlåt.
Härvid möter genast den anmärkning, som äfven af föregrde talare blifvit gjord, att StatslJtsk. vid behandlingen af denna fråga helt och hållet förbigått den financiella sidan af saken.
Man har endast ansett sig böra tillstyrka Ständerna alt ikläda sig 29* 436
Den 27 A ugusti r. wi - en ännu högre garanti för företaget än vid förra riksdagen, för alt såmedelst kunna hafva att påräkna Engelska penningar, hvilka påslås i sådaDt fall skulle stå oss till bilds; äfvensom Engelska Ingeniörer skulle åtaga sig arbelels verkställande.
Alan säger vidare att kontrakt om jernvägens byggande redan är afslutadt emellan Gr. von Rosen och Jernvägsbyggnads-entreprenören George Burge oell alt man endast afvaktar Ständernas beslut i frågan.
Jag bar förskaffat mig tillfälle alt lusa detta kontrakt, jemte åtskilliga andra till denna fråga hörande handlingar.
Kontraktet innehåller bland annat: att George Burge åtager sig ali bygga jernvägen emellan Orebro och Hult emot en summa af 270,000 P:d Sterb samt att under hälla densamma uti godt och försvarligt skick, lill John Hennies och den Svenska Regeringens belåtenhet emot betalning härför efter en viss fixerad summa per Engelsk mil, hvarom öfverenskommelse mellan kontrahenterna skulle träffas, oell itali de ej skulle komma öfverens, efter det pris, som John Rennie intygar vara billigt.
Till detta kontrakt finnes äfven ett supplement af d. 23 Juli 1851, af hvilket en § lyder sålunda i öfversättning: ”1 händelse R.
St. icke, på derom af Gr. von Rosen gjord hemställan, skulle ändra och modifiera de i berörde privilegium och förordningar stadgade vilkoren i de hänseenden, hvarom öfverenskommet och hernmark blifvit af och emellan besagde Gr. von Rosen och Hr George
Binge, enkannerligen förmedelst höjande af den garanterade räntan eller dividenden pä den fond, som skall anskaffas, eller berörde kapital af 270,000 P:d Sterb, till ett belopp af 5 proc. per annum; så skulle anförde kontrakt till alla delar förfalla och vara af noll och intet värde.”.
StatsUlsk. hade väl bordt, innan det afgaf sitt utlåt, i frågan, bestämdt höra sig för bos Gr. von Rosen, om intet af de mellan honom och Burge öfverenskomna vilkor linge ändras, för att icke kontraktet skulle anses vara förfallet, men sådant har, mig veterligen, icke skett.
Dessutom finnes det ett bref skrifvet af Gr. von Rosen till Hr Waern och af denne sednare bifogadt de flere handlingar, som från BorgareSt. remitterades, jemte Hr Waerns s. k. promemoria med bilagor, till StatsUlsk.
Uti detta bref säger Gr. von Rosen: ” — — och har emedlertid lyckats mig att under förutsättning det ”R.
St. skulle medgifva utsträckning af Statens garanti under 25 år ”för 5 proc. ränta ä den beräknade anläggningskostnaden 3,240,000 ”r:dr b:co med Hr G.
Burge upgöra kontrakt: a) om jernvägens byggande för ofvannämnde summa och b) om aktiers emottagande i ”betalning derför”.
Af allt delta är det tydligt och klart, att om Ständerna icke hell och hållet antaga de emellan Gr. von Rosen och Hr Burge öfverenskomna bestämmelser, är det afslutade kontraktet af intet värde, och vi stå på samma punkt som förut i afseende å verkställigheten af den påtänkta jernvägslinien, isynnerhet sorn vi helt nyligen affärdat__det bolag, som är bildadt för anläggningen af jernvägen emellan Örebro och Hult.
Från alla sidor möta svårigheter och betänkligheter vid denna frågas behandling, och jag tror att frågan blifvit på oriktigt sätt och i oriktig tid till Ständernas afgörande hänskjuten, ty enl. min åsigt hade det varit Ständernas plikt att invänta Regeringens utlåt, uti en så vigtig fråga och afvisa alla andra Den 27 Augusti f. ra. 437 fönsök all fä saken å bane.
Hade Sländerna fält tillförlitliga uplysningar, huruvida den tillcrnade utsträckningen vore verkställbar eller icke, huruvida de föreslagna garantierna vore antagliga med mera sådant, eller, med ett ord, hade ärendet varit fullkomligen utredt, kunde Sländerna hafva fatlal del beslut dem bäst synts; men om man nu bifaller detta utlåt., kan man sägas hafva gjort det med förbundne ögon.
Om man i st. f. alt vända sig lill Sländerna vändt sig till Regeringen, hade denna sednare kunnat lill Sländerna öfverlemna frågan, till alla dess delar skärskådad, och ulredd, granskning öfver ändamålsenligheten af liniens utsträckning [ill Köping hade blifvit af vederbörande verkstäld och kostnadsförslagen lill siffran beriktigade, samt slutligen upgift meddelad, huruvida ett bolag för jernvägsanläggningen emellan Örebro och Hult existerade eller icke.
Nu deremot har denna så riksvigtiga fråga blifvit i sista stunden till Ständernas afgörande öfverlåten oell mäste derföre såsom ett hastverk expedieras.
Jag vill förbigå de många omständigheter, som kunnat gifva anledn. till och förklara ett dylikt förfarande, men såsom ett faktum qvarstår, på sätt under diskussionen ådagalagdt blifvit, såväl uti ingressen som ock lill ännu högre grad i de följande punkterna röjes otvetydiga spår af den brådska hvarmed ärendet blifvit i Ulsk. handlagdi, så att det icke kunnat riktigt genomföras och utredas.
Hvad den nu föredragna 1 punkten beträffar, anser jag densamma sönderfalla i två delar.
Den ena rörer förändring tili den garanti, som R.
St. vid sisth riksdag beslöto att Staten skulle åtaga sig för den då ifrågaslällde jernvägsanläggningen emellan Orebro och Hult, samt den andra huruvida en utsträckning af denna jernvägslinie till Köping bör ega rum eller icke.
Jag får, med fästadt afseende på den vigt hvar och en af dessa frågor, för sig sjelf betraktad, eger, vördsamt anhålla, alt H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, behagade framställa serskild propos. å dessa två delar af punkten.
Den anmärkn., som Hr Bråkenhjelm framställt ang:de de olika sätt, hvarpå nettoinkomsten kan beräknas, finnér jag vara ganska riklig och den är så mycket vigtigare, som vi vela alt vid de flesta jernvågsanläggningar, åtminstone i Tyskland, det första anläggningskapitalet icke räckte lill, utan ytterligare lån för arbetets fullbordande måst uptagas.
De första aktieegarne, de hvilka innehafva s. k. stam-aktier, ikläda sig hela risken af företaget; men de, som sedermera försträcka penningar till förelagets fullbordande och till säkerhet erhålla s. k. prioritets-aktier, äro helt och hållet ointresserade af förelagets större eller mindre framgång, ly de erhålla alltid i främsta rummet utdelning å sina innehafvande aktier, och endast efter på förhand öfverenskommen proc.
Under sådana förhållanden måste man noga lägga vigt derpå, huruvida med nettoinkomsten af företaget förstås, all den vinst som upstår sedan från bruttoinkomsten alla kostnader för banans vidmakthållande och alla öfriga dermed förknippade utgifter blifvit afdragne, men icke den liqvid afdragen derifrån, som sedermera kan upstå, ifall s. k. prioritets-aktier måste utgifvas till fullbordande af företaget.
Härom är uti förevande utlåt, intet nämndt.
438 Den 57 Angust i f. m.
Vidkommande åter det af Gr.
Hamilton upgifna förslag, att ingen annan ändpunkt för banan skulle bestämmas än sjön Mälaren, tror jag, lika med Hr Bråkenhjelm, alt della förslag är affaltadt i alltför allmänna ordalag för att kunna antagas.
Om den förändring uti redaktionen vidtages, att i st. f. ordet ”Köping” insättas orden: ”stranden af sjön Mälaren”, hemställer jag om man icke deraf skulle kunna sluta sig till tilt banan må utsträckas ända lill Slockholm; ty bär skulle äfven banan träffa stranden af sjön Mälaren; men detta lärer väl icke vara meningen.
Jag för min del anser derföre att man i intet fall bör lemna slutpunkten obestämd, och ifall Köping är dertill olämplig, sä få vi skylla oss sjelfva, som beslutat i en sak utan att först hafva afvakta! nödiga och tillförlitliga uplysningar.
Della är ett ytterligare bevis för sanningen af min mening alt man bordt öfverlemna liela flögan till K.
M. och afvakta nåd. propos. i ämnet.
Om man hade fästat mera afseende på lämpligheten af ett sådant förfarande i denna fråga, bade man icke be höft till den grad hasla med ärendets behandling, all man t. o. m: måst uti ingressen af utlåt, medgifva, att man saknade kännedom huruvida något bolag för jernvägsanläggningen emellan Orebro och Hult någonsin blifvit bildadt och numera existerade eller icke.
Genom hela den procedur man vid denna frågas behandling iakttagit tror jag fullt och fast alt man mera skadat än gagnat sjelfva jernvägsfrågan; ty K.
M. lärer väl hafva svårt att bifalla ett förslag sådant som det nu framställda.