Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att åter dit remittera Konungens Skrifvelse, är en oformlighet, då uti samma Skrifvelse icke förekommer något, som af detta Utskott kan behandlas.
Jag tror för min del, att dea endast tillhörer StatsUtskottet, enär frågan rörer RiksgäldsContoirets åtgärder med upplåningen.
De allmännare reflectioner af otillbörlig beskaffenhet, hvilka åtskilliga Talare i anledning af Skrifvelsen tillåtit sig, äro af enahanda syftning med dem, som flere gånger förut, under loppet af denna Riksdag, blifvit förnyade, och då tillrättavisade; de förtjena således ej att å nyo upptagas till besvarande.
En värd Talare, Herr Tham, bar, i anledning af mitt anförande, förklarat, att genom denna åtgärd alldeles icke kunde komma ifråga att skuldsätta Sta-* Den i5 December f, m. 173 ten, utan endast att hjelpa enskilda medborgare genom dess mellankomst.
Den värde Talaren har då ej fästat uppmärksamheten på hvad jag yttrade, och som jag skulle tro vara bevisande, nemligen att hvad Staten nu lånar utrikes i ett mynt, som icke är stadgadt, kan den komma att betala efter ett annat myntvärde.
1 alla fall vet man, alt om skulden blott står i 16 år, så är, genom räntorna efter 6 procent, hela capitalet utgånget till utlänningen.
Den värde Talaren har sjelf grundat hela sin öfvertygelse om nyttan af desse lån på de säkerhetsmått, som kunna vidtagas emot missbruket; men jag lrågar, hvilka säkerhetsmått kunna väl vidtagas i ett land, der sjelfva grunden, hvarpå den financiela byggnaden skall uppföras, ännu är så vacklande, som hos oss.
Med den värde Talaren vili jag icke jemföra mig, hvarken i mångordighet eller mångsidighet.
Det var klart, att då det gälde Ekonomiutskottet, skulle han uppträda för att försvara ett Utskott, hvars befattning det Utskott, han sjelf tillhör, så mycket iklädt sig.
Han har vidare klandrat, att man sj'sselsatt sig med StatsEkonomiska betraktelser så sent inpå Riksdagen.
Det bör likväl icke vara för någon oväntadt, att på samma gång den ena önskar att få låna, den andra tänker på, huru lånet skall kunna betalas.
Min öfvertygelse, den jag kanske något vidlyftigt yttrat, är, att ulan Statsekonomiska grundsallser för 174 Den i5 December f. m. näringarne kan icke någon Slat betala sin skuld, och jag tror detta bäst bevisas genom exempel från de enskilde, hvilka icke kunna betala sin.
En värd Talare, Friherre af Nordin, har, i afseende på mitt yttrande, att i Skrifvelse!! vore fråga om att skuldsätta det allmänna för att hjelpa den enskilda, anmärkt, att fråga vore om någonting belt annat; men utan alt likväl utreda, hvaruti detta helt annat bestod.
Såsom motstycke har han citerat Frankrikes och Englands exempel, livilket likväl brister i jemlikhet, då dessa länder visa, att de kunna betala hvad de låna, hvilket icke är händelsen med Sverige.
Den värde Talaren har belt kort yttrat sig öfver de ekonomiska botemedel mot det onda man vill hjelpa, och allenast framställt till mig ett slags fråga, om jag vore belåten med författningar, som motsvarade ukaser.
Med den jemförelse jag uppdragit emellan oss och ett närbeläget land, sökte jag egentligen att visa, alt äfven i ett land, som styres genom ukaser, kan i detta afseende gälla en bättre och förståndigare hushållning.
Det må vara den Värde Ledamoten förbehållet, att då den enskilte representanten, lifvad af sitt nit, söker framställa det brista och rättaste han vet, möta honom med vapen, hämtade af det samsta som finnes inom det land, som var i fråga, och dermed söka kasta skugga på honom, såsom skulle han önska ukaser, i stället för en fri Statsförfattning.
Det har Den i5 December f. m. förundrat den värde Talaren, att jag, som insett Landtmannens behof af understöd, på samma gång vill bestrida detla understöd, då det erbjudes.
Tvisten beslår egentligen uti, om detta verkligen är något understöd.
Jag har blott sökt vederlägga deras mening, som ej velat tro, att ju mer man lånar, ju mera sätter man sig i skuld.
Det har blifvit sagdt, att det vore den höga räntan och möjligheten att sänka den, som vore egentliga föremålet för Konungens Skrifvelse.
Jag tvifiar icke, att detla ändamål blifvit så framsläldt; men en gång, om delta förslag vinner framgång, få vi se, huruvida denna sänkning af räntan på intecknade lånecapitaler verkligen kan komma alt äga rum, i synnerhet då icke blifvit vederlagdt, att äfven i Frankrike räntan på ouppSägbara fastighetslån är lika stor som bär.
Herr Munck af Rosenschöld slutligen har förmodat, alt författningar alldeles icke kunnat hjelpa det onda, som man syftat att undanrödja.
Talaren har likväl slraxt derefter såsom botemedel uppgifvit en ökad afsättning af producterne, som endast kan åstadkommas genom de ekonomiska författningarnes förbättring.
Herr Rosenbladj, Bernhard:
Den erfarenhet jag äger derom , huru långsamt långa discussioner hinna utskrifvas till Utskotten, bar hös mig väckt en ytterligare fruktan, äfven för denna dagen; men jag måste till - 176
Den i5 December f. m. stå, att denna fruktan funnit sig mer än uppfyld, då man här ordat med den vidlyftighet, att, ifrån smörtullen och till skeppshandeln jag icke kan erinra mig något, hvilket under Riksdagens lopp utgjort föremål för våra ideer, som ej i denna öfverläggning varit omnämndt.
Jag vill således icke öka antalet, och i saken ej yttra mig annorlunda, än med begäran, att hvad jag arifÖr icke må remitteras.
Jag hemställer, oin icke till tidens vinnande Herr Ribbings yttrande må anses såsom en egen motion, omfattande hela Sveriges Statshushållning, m. m., samt i sådan egenskap öfverlemnas till Ekonomiutskottet, dit alla öfriga anföranden må få göra sällskap, på det att det Utskott, som får den Kongl. Skrifvelsen sig tillsänd, snart må kunna företaga den, samt remissen icke så länge uppehållas.
Med Herr Tham instämmer jag deruti, att remissen bör ske tili Stats- och BancoUtskotten.
Jag har dertill två anledningar.
O O Först och främst, emedan, fastän den Kongl. Skrifveisen antyder, det upplåningen helst må verkställas genom RiksgäldsContoiret, detta likväl icke är bestämdt sagdt.
Den andra orsaken är, att alla de medel RiksgäldsContoiret utan Bankens mellankomst kan till den föreslagna amortissementsfonden använda, redan äro till hvarje skilling disponerade, hvarföre det torde vara nödvändigt, att BancoUtskottet blifver hördt.
Dess - Den i5 December f. ny» 177 Dessutom skulle i alla fall en collision uppkomma.
BancoUtskottet, som insett nödvändigheten, att med det allmännas credit komma enskilte lånebehöfvande till hjelp, bär redan i en månad, eller nära 6 veckor, baft ett Betänkande färdigt i samma ämne.
Jag anhåller på dessa skäl, att den Kongl.
Skrifvelsen må remitteras till Stats- och BancoUtskotten.
Jag kan icke med Friherre Cederström instämma deruti, att all discussion öfver den Kongl.
Skrifvelsen varit öfverflödig, särdeles i det nakna tillstånd den framkommit till Ständerna.
Tvärtom bar det varit högst nödigt, att före remissen något granska den.
Jag anser Herr Hjerta hafva temmeligen fullständigt utvecklat, huru illa det passar sig till det närvarande financiela skicket, att inrätta étt fondsystem; och som den Kongl. Skrifvelsen förmodligen blir remitterad till Stats- och BancoUtskotten, hoppas jag att den, i sammanhang med de öfriga motionerna i samma ämne, blifver på en gång afslyrkt, och att frågan i sådant skick återkommer.
Jag är Friherre af Nordin förbunden, för det han icke fästar för mycket afseende på mina ord, då jag villigt erkänner, att det ofta kan vara svårt att finna de mest passande för tankan.
Jag får likväl yttra, det jag icke påminner mig hafva gifvit någon an 53 H. i2 178 Deri i5 December f. m. n;in tydning åt den Kongl.
Skrifvelsen, än den, som verkligen deri finnes; tnen då den tankan der är uttryckt, att jordbruket icke kan afbörda sig sina skulder, kan jag icke fatta meningen annorlunda, än att, med. bibehållande af det hushållssystem, som söker alt framgent gora sig gällande, jordbruket är ohjelpligt undertryckt.
Man bar påstått, att det icke är rätt att göra någon skillnad emellan de särskilda jordnaturerna.
Men då jag icke kan anse det ifrågavarande systemet annorlunda, än som en undsättningsanstalt, hörman ock tillse, om det icke finnes en viss slags jord, mera tryckt, än den öfriga, och sålunda främst berättigad till Statens understöd; jag tror likväl icke att ett sådant rättast åstadkommes på den väg man föreslagit, utan måste på belt annat sätt till vägabringas, nemligen genom grundskattens nedsättning; men som man häruti velat finna till och med något revolutionärt, lärer till så beskaffade åtgärder
Styrelsens sanction icke vara att vänta, hvilken sanction man vid denna Riksdag funnit nödig.
Således, om man vill i något fall använda Statens credit till understöd för den privilegierade jorden, skulle tyngden häraf, äfven i första rummet, komma att drabba Kronoskatte-jorden, som i sjelfva sin beskattning redan bär öfver 6 procents ränta på verkliga värdet, en ränta, den Friherre af Nordin sjelf erkänt, att jorden här icke kan bära, hvarföre jag bor - Den iJ December f. m. 17g » de tro, alt Friherren, sorn, i egenskap af Konungens Rådgifvare, tillstyrkt den Nådiga Skrifvelsen, haft för afsigt att man just bör understödja med lårr sådan jordegendom, som för beskattningens skult omöjligen kan bära sina blotta onera.
Friherre Cederströms påstående, alt discussion öfver en Kongl. Proposition vid dess remitterande till Utskott icke bör äga rum, ogillar jag så mycket heldre, sorn deraf decidement skulle följa, att det Utskott, dit en Kongl. Proposition remitteras, ej vill veta Ståndens tanka öfver ämnet; hvaraf åter den bestämda slutsatts måste göras, att Utskottet på förband är underrättadt om så väl den Kongl. Propositionen, som om det svar Utskottet derå bör lemna.
Betraktande Rikets Ständers Utskott, såsom underordnade afdelningar af RiksStånden, och att hvarje sådan subordinerande afdelning är skyldig att lyssna till den allmänna rösten inom Stånden, samt att taga ledning af de yttranden och anmärkningar, som i Ståndens Plena göras, anser jag lika med Herr Grefve Horn, att discussion öfver en Kongl.
Proposition är af högsta vigt.
En värd Ledamot har yttrat, "att våra "efterkommande icke skola blifva skuldsatte 63 II. i8o Den i5 December f. ra. ”genom elen nu föreslagne låneanstalten jag frågar den värde Ledamoten: hvem skall betala de lån, som nu äro på vägen att göras?
Och månne desse räntelöpare skola hastigare försvinna, än Riksgäldssedlarne?
Herr Munck af Rosenschöld: Herr Ribhings yttrande har jag till största delen icke kunnat höra; men af det han anfört mot mig, har jag likväl uppfaltat så mycket, att han anser afsättningen af jordbrukets produeter förnämligast befordras genom tjenliga ekonomiska författningar.
I vårt land hindras en förmånlig afsättning i synnerhet derigenom, att jordägaren är tvungen sälja sina produeter i otid och för vanpris, derföre, att han är skuldsatt på ett, i andra länder oerhördt, tryckande sätt, och de ringa penningecapitalerne i landet nied större fördel användas på ocker och på utmätningsauetioner, än på uppköp af spannemål i bördiga år.
Jag tror derföre icke, att jordägaren nu endast kan hjelpas genom ekonomiska författningar, utan för närvarande mera genom utbyte af en onereusare skuldsättning mot en mindre tryckande och småningom aftagande, samt genom en fördelaktig afsättning, hvilken äfven beredes genom ökad penningetillgång håde hos producenten, som ej tvingas att i förtid eller mot vanpris sälja, och hos handlanden, som får nog förlag, att i ett ymnigt år köpa och upplägga säden samt Dea i5 December f. m, i8r andra jordbrukets producler.
Financerne böra visst grundas på Statsekonomi, men både production och afsättning aftaga genom brist på penningar.
Efterkommande slägter förlora äfven derigenom, att deras fäder utarmas, samt att handel, jordbruk och näringar aftyna af brist både på penningecapital och på ett behörigt användande af allmänna crediten.
Och i ett land med Sveriges vidsträckta, ännu ouppodlade, men till sin natur frugtbara fält, och ofantliga massor af rå-ämnen, tjenliga till förädling, . är ett riktigt organiseradt creditsystem nyttigare, än i de flesta andra länder.
I ett sådant land kan lån af utlänningen mot låg ränta, oin det behörigen på productionen användes, inbringa en denna ränta mycket mer än motsvarande afkastning, således vida öfverstigande det belopp af produeter, som genom utförsel behöfver till räntans betalande användas.
Jag afstyrker derföre remiss af den Nådiga Skrifvelsen till Ekonomiutskottet, samt yrkar den till StatsTJtskottet, eller ock till Stats- och BancoUtskotten gemensamt.
Ehuru intagen af farhåga, att med några ord förlänga en discussion, som redan synes hafva öfverskridit sin gräns, kan jag dock icke afhålla mig från besvarande af en fråga, som blifvit ställd directe till mig.
Man har frågat, hvem som skall betala den skuld härige - Jj e ii 15 December f. m. nom uppkommer; och jag svarar: förmodligen den, som gjort lånet.
Men detta är icke Staten, ty den är endast mellanlänk mellan långifvaren och låntagaren.
Staten kan således aldrig lida något dervid, om försigtighet iakttages.
Jag ber alt få erindra, huruvida det icke är en riktig sanning, att i den mån näringarne få ökadt lif genom ökade förlags-capitaler, ökas äfven prodnctionen, och med den lättheten att betala sin skuld.
När Fredrik II såg Schlesien i armod och elände, kom han provincen till hjelp med lån, hvilka nu längesedan äro betaldta, och dessa gåfvo provincen utväg, att återgå och uppstiga lill verksamhet och rikedom.
Man försöker förgäfves att skjuta från sig detta exempel, eller neka, att ju samma medel här kan nyttjas.
I anledning af frågan, hvart remiss bör ske, hafva somlige Talare föreslagit remiss till Stats- och BancoUtskotten.
Cederström har fästat uppmärksamheten derpå, att, enligt Skrifvelsens innehåll, den synes böra remitteras endast till Statslltskotlet, hvilken åsigt äfven jag delar.
Den tanka Konungen framställt, är, huruvida någon medlande åtgärd å Statens sida anses böra äga rum emellan capitalister och lånbehöfvande.
Konungen har ansett en sådan anstalt icke böra öfverlemnas åt Banken, ulan nppdragas åt Riks - Den i5 December f. m. 183 gäldsContoiret.
Utskottet, som har att bearbeta frågan, bör först göra reda derför i grundsattsen; sedan följer undersökning, huruvida anstalten kan åt RiksgäldsContoiret uppdragas, hvilket måste bero på StatsUtskoltets pröfning.
Således får jag, äfven med afseende derpå, att ett annat förhållande kan förlänga Riksdagen, tillstyrka, det målet måtte remitteras endast till StatsUtskottet, då det i alla fall står delta Utskott fritt, alt, i händelse det deraf ser sig i behof, anmoda BancoUtskottet om biträde.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderderskapet och Adeln biföll, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Skrifvelse måtte, tillika med de af åtskiliige Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Statsoch BancoUtskotten remitteras.
Ja och Nej. Herr Riben s Carl Wilhelm:
Jag vill ej ingå i sjelfva ämnet, enär jag4 har både rättighet, och den i sanning ej afundsvärda pligt, att yttra mig deröfver i StatsUtskottet.
Här har blifvit föreslagit, att Skrifvelsen borda remitteras både till Stats-och BancoUtskotten.
När den motion i samma ämne inom PiiksStånden väcktes, som bär är känd under namn af Herr Lefrens motion, remitterade Ridderskapet och Adeln densamma till BancoUtskottet, emedan Mäk - i84 Den i a December f. in. lare-åtgärden af upplåning och utlåning i denna motion var öfvertemnad åt Banken; Regeringen föreslår åter att öfverlemna denna åtgärd åt Rik,sgäldsContoiret; och motionen har således undergått den nödtorftiga förbättring, att Banken blifvit befriad från alla omsorger i detta afseende.
Vid slikt förhållande kan jag lika litet som Friherre Cederström och Grefve von Schwerin begripa, hvad BaneoUtskottet skulle göra med Skrifvelsen.
Hvad jag emedlertid af egen erfarenhet haft tillfälle inhämta under den korta tid jag varit Ledamot af StatsUtskottet, är, att om dessa 2:ne
Utskott bestående af 72 personer skola handlägga målet, kommer säkerligen denna Skrifvelse att borttaga minst en månad inom Utskotten.
Om deremot StatsUtskottet, som endast består af 36 personer, får målet remitteradt till sig, målte saken gå något fortare, än om den kommer till båda Utskotten.
Dessutom kan, såsom Grefve von Schwerin anmärkt, det ej förmenas StatsUtskottet, att, om det så nödigt finner, begära ett sammanträde med BaneoUtskottet.
Jag får derföre anhålla om remiss endast till StatsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken lillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Om jag med Herr Riben kunde tro, att större
Den i5 December f. m. i85 skyndsamhet skulle vinnas derigenom, att den Kongl.
Skrifvelsen remitterades endast till StatsUtskottet; skulle jag instämma i hans mening.
Men om ett annat Utskott redan har i delta mål undangjort åtskilligt; så måtte både tidsbesparing och upplysning vinnas för StatsUtskottet genom sammanträde med det förra Utskottet, till frågans behandling.
Det är Ridderskapet och Adeln nogsamt bekant, att 2:ne enskilda motioner, hvilka hafva mycket slägttycke med denna Kongl.Skrifvelse, blifvit remitterade till BancoUtskottet, hvaraf den ena är tillstyrkt, och den andra afslagen.
StatsUtskottet skulle således kunna hafva mycken ledning af hvad BancoUtskottet redan gjort, i fall den Kongl. Skrifvelsen remitterades till båda Utskotten gemensamt.
Hänvisas den åter till StatsUtskottet allena, så kan det visserligen sjelfmant besluta ett sådant sammanträde; roen åtminstone torde en förmiddag der förloras med tvisten, huruvida sammanträde skall äga rum eller icke.
Om Ridderskapet och Adeln derföre remitterar målet till båda Utskotten, undvikes denna tidsutdrägt, och StatsUtskottet tillegnar sig genast den kännedom af saken, som BancoUtskottet redan äger.
Jag tillstyrker således remiss till håda Utskotten.
Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste Talaren, och underställer Ridderskapet och Adeln, huru .86
Den i5 December f. m. det skulle se ut, om man remitterade Kongl.
Maj:ts Skrifvelse, hvars rubrik tillkännager anledningen vara de inom RiksStånden i ämnet väckte motioner, till annat Utskott, än dessa motioner blifvit remitterade.
Majit föreslår visserligen obligationer i stället för räntelöpare; men då saken i alla fall är densamma, anhåller jag om remiss till det Utskott, som handlagt sjelfva hufvudfrågan, d. v. s. till Statsoch BancoUtskotten.
Jag tror med den siste Talaren, att i annat fall StatsUtskottet kommer att borttaga en hel förmiddag med öfverläggning rörande sammanträde med BancoUtskottet.
Hvad beträffar den befarade förmiddagstvisten inom StatsUtskottet, så betyder en förlorad förmiddag intet för StatsUtskottet, emedan det slutat sine öfrige göromål.
För BancoUtskottet återstår deremot ännu mycket.
Om StatsUtskottet vore så benägit för att tvista, så blifva retelserna dertill icke förminskade derigenom, att remiss sker till Statsoch BancoUtskotten gemensamt.
Här uppstår en preliminair-fråga, den nemligen om
RiksgäldsContoiret kan åtaga sig en sådan upp- och utlåning, som den Kongl.
Skrifvelsen föreslår; denna fråga tillhör ensamt StatsUtskottet.
Blir denna fråga nekande afgjord, bar StatsUtskottet ej vidare med saken att göra.
Dessutom existera så täta Den i5 December f. in. 187 communicationer mellan Stats- och BancoUtskotten, att, om sammanträde behöfves, det visserligen icke möter någon svårighet.
Jag tillstyrker remiss endast lill StatsUtskottet.
Ropades åter
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse finge, tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden, remitteras till StatsUtskotjtet.
Enär rubriken å den Kongl.
Skrifvelsen innehåller, att den är föranledd af inom RiksStånden väckt fråga om lättad utväg till lånbidrag åt fastighetsägare, bör väl Högstberörde Skrifvelse remitteras till samma Utskott, till hvilka de motioner, som gifvit anledning till den, blifvit öfverlemnade.
Jag har endast begärt ordet i anledning af Herr Hjertås påstående, att rubriken i den Kongl. Skrifvelsen skulle bestämma, hvarthän den borde remitteras.
I sådant fall skulle nämnde Skrifvelse remitteras endast till BancoUtskoltet, hvilket dock icke lärer få utlå - i88 Den i5 December f. m. ta sig ofver hvad RiksgäldsContoiret bör göra, eller icke göra.
Då Skrifvelsen föreslår en ny function för RiksgäldsContoiret, och rubriken å Skrifvelsen endast omnämner, hvad som gifvit anledning till densamma, men anledningen ej har med sjelfva saken att skalfa; så bör remiss ske endast till StatsUtskottet.
Detta Utskott äger rätt, att beidst genom Deputerade communicera sig med BancoUtskottet; och om det icke är tillräckligt, kan sammanträde begäras; men remiss till 2:ne Utskott bör icke äga rum.
Då jag jemför Friherre Cederströms yttrande, att all discussion i ämnet är öfverflödig vid remissen, med arne Ledamöters advocatur, för att få den Kongl.
Skrifvelsen remitterad endast till StatsUtskottet, så ger detta anledningar till många reflexioner.
De öfriga motionerna i detta ämne blefvo remitterade till Statsoch BancoUtskotten; jag anser derföre vådligt, att remittera Kongl.
Majrts Skrifvelse ensamt lill StatsUtskottet, och anhåller om proposition å remiss till Stats- och BancoUtskotten.
Jag vill icke lägga mig i den uppkomna tvisten; men kan dock icke underlåta, att fästa uppmärksamhet derå, att frågan om BancoUtskottels befattning med saken beror af preli - Den 15 December f. m. minairfrågans utgång, om nemligen RiksgäldsContoiret skall erhålla uppdraget, eller ej.
Till Protocollet måste jag förklara, att om StatsUtskottet ensamt får Skrifvelsen till sig remitterad, kan svar inom 14 dagar vara att förvänta.
Skola åter förenade Stats- och BancoUtskotten behandla densamma gemensamt, åtgå förmodligen 2 å 3 månader att strida mot de individuella fördomarna, innan frågan kan bringas inför sitt rätta forurrij nemligen Rikets Ständer.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom sist framställde proposition å remiss till Stats- och BancoUtskotten.
Hvarefter Hans Excellence å nyo framställde proposition å remiss till StatsUtskottet.
Ropades åter Ja och Nej.
Då åtskilliga Ledamöter ansett frågan verka på Bankens säkerhet, ehuru RiksgäldsContoiret skulle öfvertaga functionen, och det är bekant, att en fråga af lika art förut blifvit remitterad till BancoUtskottet, anhåller jag om proposition å remiss till båda Utskotten.
Tvänne talare hafva, såsom skäl för remiss till båda Utskotten, uppgifvit, att en föregående motion i detta ämne, hvarmed förmodligen menas den, som hos Den i5 December f. m.
Ridderskapet och Adeln kallas Herr Lefréns motion, blifvit remitterad till båda Utskotten.
Jag vill påminna mig, att den blott remitterades till BancoUtskottet, och deraf lian således icke hämtas skäl, att remittera den ifrågavarande Skrifvelsen till båda Utskotten.
Jag anhåller, att Herr RiddarhusSecreteraren måtte i denna omständighet lemna oss npplysning.
Hvad jag med säkerhet vet, är, att motionen icke ankommit till StatsUtskottet.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare: Herr Lefréns nyss omförmäldte motion remitterades endast till BancoUtskottet.
Jag anhåller, att Herr RiddarhusSecreleraren ville upplysa, hvart de öfrige Stånden remitterat de motioner, hvilka i samma ämne inom dem blifvit väckte.
Undertecknad Riddarhus - Secreterare :
Jag är icke nu i tillfälle, att kunna meddela den af Herr Rosenqvist begärdta upplysning.
Af den anledning, att den i detta ämne hos Ridderskapet och Adeln förut väckte motion endast remitterades till BancoUtskottet, emedan i densamma var fråga om en åtgärd af Banken, lärer den Kongl.
Skrifvelsen icke eller behöfva remitteras till annat Utskott, än StatsUtskottet, enär i densamma blott begäres
Den i5 December f. m. igi 'i *t en åtgärd af RiksgäldsContoiret, med hvilket BancoUtskottet icke har något att skaffa.
Jag måste tillstå, att denna strid äfven hos mig väcker ganska besynnerliga känslor.
Här är icke fråga blott om sättet, utan äfven om saken, eller ett lånbiträde åt Jordbrukare.
Då BancoUtskottet redan öfverlagt i delta ämne, vore det besjmnerligt, att nu remittera den Kongl. Skrifvelsen endast till StalsUtskottet, hvarigenom skulle kunna hända, att BancoUtskottet inkom med ett afstyrkande, och StatsUtskoltet med ett tillstyrkande.