Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Missbruken vid bysättningarna har jag med några exempel visat uti den motion, jag vid förra Riksdagen afgaf, och skulle nu än ytterligare kunna öka denna uppsats; men hvartill tjenar det?
Jag får endast hänvisa till min förra motion, som finnes tryckt uti R. o. Ad:s protocoil.
Jag hade önskat att denna gång kunna uppgifva nugot bättre förslag till förekommande af dessa missbruk och tili lindrande af de bysattes öde; men svårligen låter detta sig göra annorlunda än 1:0 att ingen bysättning må få äga rum för mindre stimma än 100 R:dr B:co, och 2:0 att 16 sk.
B:co om dagen aftjenas på skulden, samt att underhållet måtte förhöjas till 8 sk.
B:co otti dagen.
Pörhållandet med bysättningar är lika med brännvinssupandet.
Gör bysättningen dyr och få personer skola då blifva derigenom olyckliga och uturståndsatta att med arbete sö *) Intaget under Nfo g5 i i:sta Sami. 3 Band. af Bihangct till RiksSt.
Protocoil vid sista Riksdag.
Den i Mars e. m. »9 söka afbetala sin skuld, då deremot nu den ringa kostnaden och lättheten att få en person på gäldstugan fyller alla rummen, sorn knappast äro tillräckliga, fastän förlidne år en egendom, belägen invid det förra gäldstuguhäktet här i staden, inköptes och inreddes till bysättningshäkte.
Då detta ämne nu tredje Riksdagen kommer under öfverläggning, och bär alldeles icke är fråga om bysättningars upphörande, af de skäl som jag i slutet af motionen skall angifva, utan endast oin missbruks förekommande och att fordringsägares anspråk ej måtte alldeles förkrossa den förut nog olyckliga gäldenären, får jag vördsammast anhålla: att om LagTJtsk. (till hvilket jag anhåller, att denna min motion måtte blifva remitterad), icke skulle finna mitt förslag vara lämpligt, något annat måtte af Utsk. föreslås, på det något måtte göras för de olyckliga, nästan för lifstid inspärrade personerna, äfvensom att något stadgande måtte vidtagas, att de minst en gång i veckan må få några timmars utgång, på det ej skörbjugg slutligen drager dem i grafven.
Jag får tillägga, att som jag i 18 år varit läkare vid gäldstuguhäktet här i staden, har jag äfven baft tillfälle se det barbariska och omoraliska af denna anstalt.
De liesta ynglingar, med någon physisk och moralisk styrka ditkomna, komma förderfvade till själ och kropp derifrån, och andra, mera vana vid olyckor, förslösa sin tid endast i lättja och oordentligt lefverne.
De ynglingar, sorn en gång blifvit bysätta, anse sitt medborgerliga värde så förspildt, att de ej mera tänka på detsamma; den gifna följden af delta raisonnement blir slutligen den yttersta moraliska förslappning och i sista instantien ett fall i sedeförderfvets afgrund, hvarifrån ingen mensklig magt förmår uppdraga dem; de blifva för samhället alltid förlorade menniskor.
Och nu till slut ett ord om de skäl, som förmå mig att, i stället för en radicalcur, blott föreslå palliativer.
Min bestämda öfvertygelse är, att bysättningstvånget är ovärdigt ett frisinnadt, upphöjdt och civiliseradt folk, med ett ord, att det är ovärdigt Sverige.
Det är barbariskt till sitt ursprung, det är grymt och obilligt i sin utöfning.
Den ena menniskan kan icke köpa eller sälja den andra; vi äro ailä födda fria.
Den gäldbunden, som med creditorns goda minne och samtycke fått göra sin skuld, straffas hårdare än den brottsling, som emot min vilja beröfvar mig min egendom.
Den sednare straffar
Staten, och jag har icke en röst vid hans dom; den förre straffar creditorn sjelf, och Staten kan icke hindra honom att göra hans straff evigt!
— Men om detta ämne är så mycket sagdt, att hvar och eri, som vill höra, också längesedan hört det; och just i denna bristande vilja att höra ligger orsaken till den rnodification, min motion innehåller.
Lades på bordet. 3 H. 12 9° Den i Mars e. m.
Den motion, som jag nu går att väcka, kan anses för tidig, då frågan om Landtm:s-soire'ernas bekostande af allmänna medel ännu icke är slutligen afgjord; men som motionstiden i dag tilländalöper, ser jag mig nödsakad att nu väcka den.
Hvarefter Hr af Grubbens uppläste följande:
Då R. o. Ad. förlidne Riksdag afsade sig den klubb, som då för dess räkning var anordnad, men deremot ansåg de s. k.
Landtm:ssoire'erna böra bibehållas, såsom del enda Ståndet värdiga sammankomstrum, och då Rikets första Stånd åtminstone på något vis bör representera samt Landtm:sklubben numera blifver det enda ställe, hvarest Ståndets ledamöter kunna få tillfälle råkas och samtala med dess älskade Landtmarskalk (för att icke behöfva besvära honom hemma med uppvaktningar); får jag ödmjukast föreslå, att, i händelse StatsUtsk:s återremitterade betänkande, i hvad som rörer klubbarna, skulle uti samma skick återkomma och af Högh Ståndet bifallas, Högh Ståndet sjelft måtte bestå kostnaden för dessa soiréer, på det de under Riksdagens lopp må på samma sätt som hittills fortfara.
Jag har förskaffat mig bifogade uppgift på kostnaden för en månad, och utgör den 1028 R:dr 3i sk. 10 r:st.
B:co; men då tillsammans 1029 personer dessa 3o dagar souperat utom dem, som endast druckit the, torde t R:dr B:co för hvarje person ej kunna anses vara för mycket.
På det ej någon brist måtte uppstå, i händelse flera af R. o. Ad:s ledamöter qvarstadnade vid soupeerna, hemställer jag: att hvar och en af Ståndets ledamöter, som uttagit poliet, må, så länge lian densamma innehar, månadtligen erlägga 3 R:dr B:co, hvilka medel jag hoppas Ridd.- Kamereraren benäget torde uppbära, för att efter behof och anordning utgifva för soireTrna.
Skulle Högh Ståndet icke vilja ingå på delta project, får jag ödmjukast föreslå: att hvarje ledamot månadtligen erlägger 1 R:dr B;co, och att de, som vilja soupera, .erlägga 1 R:dr Riksgts. vid soupe'en, då i alla fall soire'erna kunna bibehållas såsom hittills.
Skulle detta oaktadt någon blist uppstå, torde de hyresmedel, sorn R. o. Ad. äro berättigade att, i likhet med de andra Stånden, månadtligen erhålla, och om hvilka medels utbekommande jag äfven, för detta ändamåls fortgångs skuld, får ödmjukast anhålla, kunna blifva tillräckliga till denna brists betäckande.
Om remiss till Ridd.Utsk. af denna min motion får jag ödmjukast anhålla. » Förteckning på kostnader vid Landtm;S-soiréenför en månad eller 3o dygn.
Till soupeerna: D. 1. 3o couverter, å 29 sk. turist. 18: 16. — i3 boul. vin, å 32 sk. . . . 8: 32.
— Transport 27: — —- Den i Mars e. m.
Transport 27: — — 12 d:o dricka, å 2 sk. 8 r;st. — 32. — 2 d:o fransk cognac, å 2 R:dr 2: — •— 4 lod tlie, å 8 sk — 32. — 3 & socker, ä 18 sk. 8 i-:st. 1: 8.
— The'skorpor — 12. — Grädda — 16. — d. 2. 23 couverter, n bout. vin, 10 d:o dric ka, 1 d:o cognac, 5 Jod the’, 4 12 socker, skorpor och grädda d. 3. 36 couverter, 12 bout. vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 I°d tlie', 4i U socker, skorpor och grädda d. 4- 4° couverter, 12 bout. vin, 12 d:o dric ka, 1 d:o cognac, 5 Jod tlie', 5 U socker, skorpor och grädda d. 5. 25 couverter, 10 bout. vin, 12 d:o dric ka, 1 d:o cognac, 4 l°d the', 41 12 socker, skorpor och grädda d. 6. 5o couverter, 16 bout. vin, 16 d:o dricka, ii d:o cognac, 8 lod the', 5 U socker, skorpor och grädda d.7. 45 couverter, io bout. vin, 12 d:o dricka, I d:o cognac, 5 lod tlie', 4J 12 socker, skorpor och grädda d. 8. 4t couverter,. 15 bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod tlie', 4 §12 socker, skorpor och grädda d. 9. 3i couverter, 11 bout. vin, 10 d:o dricka, | d:o cognac, 4 lod the', 3f U socker, skorpor och grädda d.
xo. 52 couverter, 17 bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 6 lod the', 5 S socker, skorpor och grädda d. ti. 43 couverter, i4 bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4 12 socker, skorpor och grädda • d. 12. 37 couverter, i4 bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4® socker, skorpor och grädda * d. i3. 20 couverter, 5j bout. vin, 8 d:o dricka, 5 d:o cognac, 3 lod the', 2 U socker, skorpor och grädda • d. 14.
32 couverter, 10 bout. vin, 8 d:o dricka, i d:o cognac, 4 l°d the', 412 socker, skorpor och grädda • d. i5.
4° couverter, i4bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4§ U socker, skorpor och grädda *.
Transport 3i 3i: 4. — 26i 44. — 35: 26. 8 38: 22. 8. 27: 29. — 49: 8. — 43: 12. — 4o: 42. 4 3o: 37. 4 49: 14. 8 4i: 12. — 37: 32. — 18: 45* 2. 3i: 22. 8 3g: 29. 4 542: 45. 10 92 Den i Mari e. m.
Transport 542: 42. 10. d. 16. 29 couverter, 11 boul. vin, 8 d:o dricka, |d:o cognac, 4 lod the, 3| & socker, skorpor och grädda 29: 21. 4. d. 17. 4° couverter, i5 bout. vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4| U socker, skorpor och grädda 4o: 8. — d. 18. 36 couverter, i4 bout. vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 lod the', 4 U socker, skorpor och grädda 36: 33. 4. d. 19. 87 couverter, 13 bout. vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 lod the', 4$ socker, skorpor och grädda 36: 3o. —• d. 20. 57 couverter, 18 bout. vin, 12 d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 lod the', 4| g socker, skorpor och grädda 52: 18. — d.2I. 28 couverter, i2bout.vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 lod the', 4 U socker, skorpor och grädda 3o: 22. 8. d. 22. 20 couverter, 2 bout. vin, 4 d:o dricka, 2 lod the', 1 U socker, skorpor och grädda i4: 35.10. d. 23. 24 couverter, 10 bout. vin, 1 o d:o dricka, 1 d:o cognac, 4 lod the', 3 U socker, skorpor och grädda 26: l4- 8. d. 24. 5o couverter, 16 bout. vin, 16 d:o dricka, i|d:o cognac, 8 lod the', 5& socker, skorpor och grädda 49* 8. — d. 25. 3i couverter, 11 bout. vin, 10 d:o dricka, |d:o cognac, 4 lod the', 3J® socker, skorpor och grädda 3o: 37. 4- d. 26. 20 couverter, 5i bout. vin, 8 d:o dricka, § d:o cognac, 3 lod the', 2 U socker, skorpor och grädda . . 18: 45. 2. d. 27. 24 couverter, 10 bout. vin, iod:o dricka, 1 d:o cognac, 4 Jod thef, 3 u socker, skorpor och grädda 25: i4- 8. d. 28. 25 couverter, 10 bout. vin, 12 d:o dricka,
1 d:o cognac, 4 lod the', 4f U socker, skorpor och grädda 27: 29. — d. 29. 23 couverter, ribout, vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4 U socker, skorpor och grädda 26: 44* d. 3o. 40 couverter, i5 bout. vin, 10 d:o dricka, 1 d:o cognac, 5 lod the', 4§ & socker, skorpor och grädda 4o; 8. —■ Summa B:co R:dr 1028: 3i. 10.
Hr af Grubbens tilläde muntligen:
I anledning af den fsednare punkten af denna motion, nemi. klubbhyresmedlens månadtliga utbekommande i likhet med hvad uti Den i Mars e. m. 93 hyra för PresteSt:s klubb utgår, anhåller jag att, i händelse StatsUtskrs nu återremitterade betänkande i samina skick återkommer och bifalles, en anmälan härom må till StatsUtsk. afgifvas.
Denna Hr af Grubbens motion lades på bordet.
Cederström, And., uppläste följande:
Då hufvudändamålet med en strafflag måste vara att afskräcka från brotts begående, skulle det synas, som den 1813 utfärdade författning emot dryckenskap ej vore alldeles ändamålsenlig i hvad den rörer penningeböter och stockstraff.
De förra innebära ett lika så orättvist som olämpligt bestraffningssätt.
Det sednare, eller stockstraffet, tillhör en forntid, som var insvept i Catholicismens mörker; och jag förmodar det vara stridande såväl emot den upplystare tidsandan sorn ett sannt rättsbegrepp att detsamma längre bibehålla.
Penningeböter i allmänhet äro en alltför olämplig bestraffningsgrund, och i förevarande fall äro de det isynnerhet.
Den rike drinkaren slipper, i proportion till sina tillgångar för intet; då deremot den fattige får, till kanske eget och de sinas förderf, lemna från sig sista skarfven.
Stockstraffet är måhända ändå otjenligare; ty hos den, som undergår detsamma, blir verkan oftast skamlöshet och liknöjdhet för bättre intryck; hos åskådaren verkar det blott medlidande.
Jag tror derföre, att andra straffbestämmelser äro af behofvet påkallade; och, ehuru jag ej tilltror mig att kunna föreslå de ändamålsenligaste, vill jag dock bjuda till att framställa ett i min tanka mera verksamt och tjenligt bestraffningssätt, och föreslår altså: att den, som första gången bevisligen beträdes vara drucken, bör slippa med åtvarning af Kyrkorådet; den som andra resan beträdes med dryckenskap, åtyarnas af Pastor vid allmän utlyst sockenstämma och i församlingens närvaro; den der tredje resan kommer åter, skall å helgedag, sedan Gudstjensten blifvit slutad och innan församlingen gått ur kyrkan, af Pastor strängligen förmanas, och följden af ett itereradt begående varda den brottslige föreställd; och bör det i alla dessa fall åligga Kyrkorådet att dylika mål upptaga, ransaka och afdöma; den som fjerde resan varder förvunnen att hafva varit drucken, tilltalas vid allmän domstol, och varde förklarad ovärdig att bekläda någon syssla och befattning, som innefattar allmänt förtroende; den som ej rättar sig häraf, utan flera resor varder tilltalad och öfverbevist om dryckenskap, anses incorrigibel, och varde insatt å tukthus eller arbetsinrättning på längre eller kortare tid, efter domstolens bepröfvande.
Är den sakfällde adelsman, varde han sitt. adelskap förlustig.
Varder någon förvunnen att i kyrka, inför domstol o. s. v., under dryckenskap hafva föröfvat oljud, eller annars 94 Den i Mars e. m. förorsakat allmän förargelse, straffes enligt för dessa fall nu gällande Jagar oell författningar.
Om remiss af denna motion till LagUtsk. anhålles ödmjukast.
Frih. Sparre, Sixten, anförde skriftligen:
St. vid sista Riksdag beviljade ett anslag af 60,000 R:dr årligen till Undervisningsverken, gjordes af Ständerna det förbehåll, att 18,000 R:dr deraf skulle fördelas på Universiteten och Tilläropningsskolorna, utan afseende derå, till hvilken hufvudtitel dessa sednare hörde.
Att genom detta förbehåll
Ständerna velat ihågkomma Krigsacademien vid Carlberg, inhemtas tydligen af SlatsUtskrs betänkande öfver denna fråga och af de discussioner, som slutligen föranledde frågans afgörande uti förstärkta StatsUtsk.
Emedlertid har dock vid fördelningen af dessa i3,ooo R:dr, förmodligen i anseende till anslagets otillräcklighet, Krigsacademien blifvit förbigången.
Lectorssyslorna vid detta läroverk äro dock vida trägnare, än samma beställningar vid Gymnasierna.
Organisationen af Krigsacademien, såsom undervisningsverk, gör hvarje inkomst för läraren genom enskild undervisning ej allenast otillåten, utan nästan omöjlig.
Lefnadsomkostnaderna utmed hufvudstaden äro drygare än uti densamma, och ännu drygare, än i någon annan stad uti Riket.
Från Lectorerna vid Carlberg hafva goda läroböcker blifvit till de öfriga läroverken kringspridda, undervisningsmethoden förbättrad och ett allmännare och liflligare interesse för den offentliga undervisningens förbättrande väckt och underhållet.
Tillåter dem deras aflöning att, alldeles ostörda af alla andra befattningar, egna hela deras verksamhet åt ett enda båll, så vore visserligen ännu mera att af dem vänta; mea 600
R:dr årligen är för litet arfvode för sådana mÖdor och uppoffringar, som här äro i fråga.
UppfostringsCommitte'en har föreslagit en förhöjning i lön af 400 ,R:dr årligen för hvarje af de fern Lectorerna vid Krigsacademien; och jag yrkar nu, att deras löner må på stat uppföras och till Lectorerna utgå med 1000 R:dr årligen, hvarigenom hela tillökningen på de fem Lectorslönerna uppgår till 2000 R:dr.
Om remiss till StatsUtsk. anhålles.
Foc k , B, Wi 1 h,, uppläste följande 2:ne anföranden: j;o En lagbestämmelse, som icke uppfyller sitt syftemål, har öfverlefvat sig sjelf och är mogen till förändring; så förhåller det sig med lagens stadgande om ansvar för skogsåverkan.
Det är en allmän klagan, ätt skogsägare lida Den i Mars e. m. 95 länbara förluster genom tillgrepp af dessa effecter.
Lagen gifver derempt intet värn, emedan de obetydliga böterna, i de få fall åverkan kan öfverbevisas, äro ett intet, jemnförda med hans fördel af gerningen.
Skogarnas ökade värde, snart utgörande en bland jordbrukaren^ peli isynnerhet bruksägarens förnämsta fördelar, gör det ännu mera nödvändigt för lagstiftningen att taga den i hägn emot en våldsverkan, som i djerfhet öfverträlFar allt hvad man kan föreställa sig.
Den fordna föreställningen om skogseffecternas obetydliga värde har nu mäst vika för erfarenhetens vitsord, således böra tillgrepp af skogseffecter utöfver 10 d:r Stmls värde, anses och strafFas såsom stöld, ej mindre än alla andra så beskaffade tillgrepp.
Vill man då ändtligen låta det fordna ansvaret för skogsåverkan, till mindre värde än io d:r, förblifva såsom det är, så må detta så vara.
Här kommer då i fråga den considerntion, som någon gång må vara en mildringsgrund, att en fattig,backstugesittare, hvilken med åverkadt vindfälle uppvärmer sin koja under sträng köld, väl icke bör vidkännas för hård bestraffning,; och af sådan anledning må en jemnkning af det i nya lagförslaget intagna strängare ansvar af fyrdubbla böter för mindre åverkan skäligen kunna ske.
Vid en tidpunkt, då man med så mycket skäl ifrar för en förbättrad skogshushållning, anser jag således den lagförändring vara högeligen nyttig och nödig; att all skogsåverkan, som öfverstiger 10 d:r stmls värde, hillver i allo såsom stöld bestraffad, hvarmedelst ock det allmänt vigtiga syftemålet att i opinionen erhålla någon motvigt mot den stegrade retelsen för skogsåverkan säkrast beredes; och utan att blifva vidlyftig med nppgifvande af de många både eéconomiska och juridiska skäl, Sorn likstämmigt tala för detta förslag, får jag vördnadsfullt öfverlemna detsamma till IL Sirs ompröfvande, samt anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. 2:0
Då det icke kan vara öfverensstämmande med R.
St:s åsjgter, att tjenstemän inom Landsstaterna skola vara så vanlottade genom inskränkta löner, att de icke förmå, så-‘ som sig bör, fullgöra deras åligganden, utan oftast nödgas genom biförtjenst sig lifnära, hvarigenom det allmännas rätt lider; anser jag mig böra i anseende till dem, hvilkas ställning är mig isynnerhet nära bekant, väcka den motion: alt JL St. hos K.
M. måtte i und. anhålla att vid denna Riksdag undfå del af de förslag till lönereglering, som för Landsstaterna blifvit uppgjorda, för att åtminstone söka afhjelpa, hvad som af behofvet för närvarande är mest påkalladt, emedan löneregleringsfrågan i sin helhet för alla Rikets civila tjenstemän icke lärer hinna uppgöras förrän till nästa Riksdag.
Jag anhåller vördsamt, att denna min väckta motion måtte få communiceras med de Öfriga resp. RiksStånden.
Den i Mars e. m.
Under förutsättning, alt R. St., vid detta Riksmöte bifalla K. M:s Nåd.
Propos. 0111 realisationen, anser jag mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på de följder, som möjligen derigenom kunna uppkomma.
Det är möjligt, att farhågor uppstå, att sedelmyntet således strömmar tiil Banken och att silfret några månader innehålles af dem, sorn invexla! det.
Deraf kan den följd uppkomma, att åtskilliga skattskyldiga icke vid uppbörden kunna erlägga sina utskylder med mynt, äfvensom att enskilda, hvilkas skulder blifvit uppsagda, icke kunna betala dem med mynt.
Det är således angeläget att uttänka en lagstiftning, som kan undanrödja de vådor, hvilka deraf blefve en följd.
De skattskyldiga må derföre i sådant fall få afbörda sina kronoutskylder i natura-persedlar efter föregående årets markegång.
Samma förmån bör beviljas de medborgare, hvilkas skulder till enskilda blifva uppsagda.
De böra få betala dessa skulder i natura-persedlar efter föregående årets markegång, med iakttagande af de vilkor för uppsägning och forsling, som enligt författningarna äro gällande för Kronans indelta räntor, så att uppsägning till sådan lefverering sker på lika lång uppsägningstid.
Det är ^tvifvelaktigt, att sedan utvexlingen någon tid fortgått, myntet skall återkomma i rörelsen; men, innan sådant inträffar, bör man vara betänkt på att förekomma de vådor, som äro möjliga.
Farhågan på ena sidan och vinningslystnaden pä den andra kunna eljest åstadkomma följder, som hvarken Konung eller Ständer kunnat ana.
Jag anhåller, att det nu af mig gjorda förslag till lag remitteras till LagUtsk., och att det hos Ständerna må få förekomma i sammanhang med realisationsfrågan.
Lades pia bordet.
Alströmer, Jonas, hade inlemnat följande:
Nyligen hunnen den ålder, som lemnar mig rätt att inom dessa murar höja en röst, begagnar jag denna rätt för att vördsamt framställa en reclaination pä R.
St:s rättvisa, som jag hoppas icke skall mig förtänkas.
Sjelf afkomling af framlidne CommerceRådet Jonas Alströmer, tillkommer icke mig att här påminna om de ansenliga uppoffringar och de i deconomiskt afseende stora förfjenster, som hans samtid hos honom erkände.
Såsom, snart sagd t, upphofsman af Sveriges fabriksväsende, lefver hans minne och hans förtjenst ännu i fäderneslandets ceconomiska häfder, och med en djup tacksamhet påminna sig ännu hans ättlingar de stora vedermälen af hans samtids aktning, som han skördade.
Såsom dertill hörande får jag vördsamt åberopa R.
St:s vid 1727 års
Biksdag gjorda donation till honom och hans efterkommande af Höjentorps Kungsgård under qrrende, hvarom contractet, utfardadt d. 6 Maj 1735, uti Dea i Mars c. m. 97 uti ii §. stadgade, att lian och hans efterkommande skulle i evärdeliga tider arrendet roligen och odrefne bibehålla. 8$. samma contract har följande lydelse: ”Allt hvad Consnlen, dess arfvingar eller rättsinnehafvare med deras egen flit och kostnad denna Kungsgården med dess tillhörigheter uti bättre eultur uppbringa kunna, samt till stö'rre profit och fördel än härtills, sådant allt komme honom eller dem sjelf tillgodo, utan att någonsin derföre uti arrendesumman förhöjning skall fordras.”
Denna donation Lief, uppå R.
St:s derom gjorda anhållan, af K. M. genom Res. af d. 27 Oct. 1756 ytterligare bekräftad, då han, Jonas Alströmer, och hans efterkommande befrias från alla husesyner, på den grund, att de, som orden lyda, i deras besittning ägde samma säkerhet sorn en skatterätts innehafvare.
I den allmänna indragning af Kungsgårdar, som år 1765 ägde rum, blef väl Höjentorp, genom misstag, likaledes till Kronan indraget; men detta misstag rättades snart, dä, äfvenledes i anledning af R.
St:s nnd. skrifvelse, K. M. genom Res. af d. 6 Febr. 1770 förklarade Alströmcrska familjen berättigad att tillgodonjuta sitt contract, sorn borde bestå sådant det varit före 1765.
Derefter har under d. 21 Jan. 1782 K. Gustaf III genom allmän författning förklarat, att perpetuella arrenden å Kungsgårdar icke kunde medgifvas, såsom stridande emot Sveriges lag, Kronans urgamla rätt och naturen af en inabalienabel egendom; och på grund af denna författning har f. d. K. Gustaf Adolph under d. 17 Mars 1807 afhändt
Alströmerska familjen dess evärdliga besittningsrätt, och inskränkt arrendet till en tid af 25 år, vid hvars, förlopp, om våren j832, egendomen familjen också fråntogs och den belöning således upphörde, som R.
St. hade till evärdliga tider utsträckt.
Då man nu besinnar, att R.
St. otvifvelaktigt voro berättigade att belöningen förunna, hvilket äfven blifvit af dem högtidligen kungjordt genom 77 §. af 1809 års Reg:sform, samt att någon rätt för K.
Gustaf lil och hans
Son aldrig funnits att uti berörde Ständers disposition göra ändring aunorlunda, än i missbruket af en sjelftagen Konungamagt; så torde den reclamation icke vara ur sin ordning, som jag nu har den äran att inför R.
St. nedlägga, då jag vördsamt föreslår, att Höjentorps
Kungsgård må till familjen återställas, eller ock, derest sådant skulle anses mera lämpligt, att hvad i arrende derför nu erlägges, utöfver hvad af familjen skulle till Kronan betalas, må familjen hädanefter årligen tillkomma.
För denna min motion, som jag med bevisande handlingar beledsagar, anhåller jag om remiss till SlatsUtskottet. 3 II. i3 9® Den i Mars e. m. Bil. JV:0 1.
(Afskrift.) ADOLPH FREDRICH, med Guds näde Sveriges, Göthes oell Wendes Konung &c. &c. Arfvinge till Norrige, samt Hertig till Schleswig Holstein &c. äcc. Wår ynnest och Nåd. benägenhet, med Gud Allstnägtig, Troman, Hr Gr. och President samt Ridd. o. C. af vare Orden, så ock KammarRåd!
St. gifva
Oss i und. skrifvelse af d. 9 i denna månad vid banden, det CommerceRådet och R. af Vår Nordstjerne Ord.
Alströmer hos dem för åtskillige andragne skäl anhållit att blifva befriad ifrån den, medelst Nådig skrifvelse till Eder af d. 28 Aug. 1753, honom ålagde stenhusbyggnad på den gamle afbrände Kungsgårdstomten vid Höjentorp, sedan han uppsatt en tjenlig caraetersbyggnnd af trä: hvarförutan CommerceRådet i afseende på den perpetuelle besittningen, som honom, dess arfvingar och deras rätts innehafvare af Böjentorps Kungsgård förunnad är, anhållit, att med någon vidare syn derå hädanefter icke besväras.
Denna ansökning, tillika med hvad J härvid andragit, berätta R.