Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen är det, i min tanke, ännu uppenbart, att förbemälde herror velat blifva qvitt alla villkor vid anslagen; men som det tillika förefaller mig nu, som de varit mera angelägne om att undanrödja hvarje den minsta skymt till Ständernas inverkan i statsregler:s-frågor utöfver den, att anslå och bestämma summorna, än att ens vara betänkte på att bibehålla sjelfva anslagen; och när jag vidare besinnat, att det otvifvelaktigt bort varseblifvas af representanter, så hemmastadde som de namngifne herrarne i våra former, det Statscassan, genom den nu valda operationsplanen möjligen kunde gå miste om de anslag, som RiksStm genom sina förutgångna beslut visat sig villiga att under vissa villkor medgifva — helst resultatet kunde blifva, i bästa fall, att man kom att votera om sjelfva anslaget med ja eller nej, i stället för att, enl.
StatsUtskrs förslag, voteringen skulle angå endast villkoret; men, i ett annat fall, än värre; att man icke alls torde komma till någon votering, då det är problematiskt, huruvida de 2:ne
Stånd som godkänt alla de propositioner, hvilka de icke återremitterat, vilja medgifva ett sådant uteslutande af vissa punkter för voteringen; — så kan jag ej annat än högeligen beklaga den förvillelse, som, för alt inrymma åt konungamakten en mera obegränsad dispositionsrätt öfver statsmedlen, än som med rätta kan härledas från våra grundlagar, tror sig böra drifva jalousien mot
Ständerna till det yttersta och i utöfningen af de sednares obestridliga rätt, enligt 65 §:n Reg.F:n, att nemi. fastställa såväl ändamålet, hvartill medlen skola användas, som sjelfva medelsbeloppet, vill finna endast ”ett obehörigt begär att inkräkta på konungamakten” och ”att sjelfve vilja regera.”
Visserligen är det sannt, att i den mån förtroendet för Regerts klokhet och hushällsaktighet vid dispositionen af statsmedel beklagligen sjunkit ganska lågt, behofvet visat sig för Ständerna af ett sorgfälligare utstakande af gränsor och villkor; men att förbemälda herrar, biträdde af detta Husets majoritet — ja äfven om de tro sig kunna anse majoriteten i det Högv.
Ståndet såsom förbundsbröder — skulle föreställa sig möjligheten af att genom en kupp, sådan som denna, med ens få makt att qväsa misstroendets naturliga, men hittills fogliga och lagliga yttring, det gränsar i sanning till det otroliga — och må de alltså skylla sig sjelfva, om raan på de - D c n 19 S e p t c 111 ber f. ni. ras skuldror — på sätt jag redan i förra plenum yttrade — lägger ansvaret för de oberäkneliga följderna af en sådan dristighet.
Jag sade mig hafva bort söka närmare utreda det formvidriga och skall nu söka fylla bristen.
Föremålet för meni.
N:o 3oi, var icke att föranleda till några Ståndens nya beslut, hvarken i hufvudsak eller redaction af de äldre, utan endast alt bringa antingen till grundlagsenlig e n li e t — d. v. s. minst 3:ne
Stånds beslut — eller oek till bestumda motsatser af två mot två dessa Ståndens förra beslut uti statsreglensfrågor, hvilka ej få förfalla.
StatsUtskts skyldighet bestod: dels uti satnmanjemkningsförslag — der icke blott 2:ne
Stånds motsatta meningar utan flere funnos; — dels uti en purt verbal uppställning af så beskaffade bestämda beslut under allernativerna af ja och nej.
— RiksStms skyldighet, åter och enda rättighet vid granskningen af detta memor. bestod dels i första calhegorien: alt alternativt godkänna inbjudning till jemkning, eller att vidblifva förut falladt beslut; dels i den sednare: alt antingen godkänna StatsU t s k : s förslag till voter:s-propos:r eller ock alt återremittera dem; men R. o. Ad. liar i stället tagit sig före, ronde den sednare cathegorien isynnerhet, icke allenast att afslå uti, som jag tror, minst i5 särskilda punkter allt hvad de icke ville, men i de flesta fall troligen bort godkänna, ulan ock, att, med uteslutande af StatsUlsk:s propos:r och efter egna calculationsprinciper, såsom i fråga örn anslag till Krigs-coll:m, sätta en annan, i RiksStms förra beslut svårligen igenfinnelig mening i stället för den afslagna.
Detta förfarande är, som jag tror, exempellöst till och med under de ”menlösa dagarna” af vårt 3o-åriga statsskick.
Jag har åtminstone, under ospard möda att efterleta praejudicat, icke kunnat få rätt på något, och jag uppmanar alltså dem, som vanligen älska praejudicater — äfven högre än lag — att härutinnan ådagalägga deras lärdom.
Finnas 1111 hvarken lag eiler praejudicater, efter hvilket slikt låter sig construera, så är det klart, att vi äfven här på Riddarhuset fått allenastyrandet incarneradt med dess gamla kännemärke: stat pro ra tio ne voluntasl!
Det var detta mot formen nog våldsamma steg, som jag egentligen önskat förekomma.
Alt man i åtskilliga detaljer med fog kunnat önska rättelse i StatsUtsk:s uppställning af voterts-proposma vill jag icke bestrida, äfvensom att man icke ulan skäl kunnat anmärka i hufvudsak, att då, t. ex. rör:de det föremål, som innefattas i 3:dje punkten, 2tne Stånd fortfarit i att godkänna hvad StatsUtsk., på grund af ett misstag, första gången tillstyrkt, oaktadt Utsk. sedermera sÖkt rätta misstaget; så hade dessa båda RiksSt. bort finnas villiga till rättelse.
Detta synes väl hafva all billighet för Den 19 September f. m. 465 sif;; men jag frågar, om R. o. Ad. annorlunda än såsom Utsk. sjelft föreslagit, nemi. genom inbjudning till det ena RiksSlåndet, burt tilltro sig att åstadkomma rättelsen, endast genom att afslå vnterts-propostn?
Återremiss blef i detina punkt förgäfves begärd.
Genom att afslå en voterts-propos., som är riktigt eller oriktigt uppfattad till ja oell nej, vinner man intet annat — ifall andra RiksSt. gillat eller återremitterat den — än att ingen votering derom i förstärkt StatsUtsk. kan äga rum, ifall icke en synnerlig medgörlighet hädanefter hos det ena eller andra Ståndet kan beredas.
Grundlagen föreskrifver väl, att meningarne skola samtnanjemkas, och att ett ärende, som icke får nedläggas, genom voteringar slutligen måste afgöras; men huruvida nu, efter en sällan förryckning af den i sig sjelf konstiga apparaten, detta kommer att ske, tillhörer framtiden ensam att upplysa. — Att R. o. Ad. pä rent allvar velat försöka alt tvinga något af de andra RiksSl:n till eftergift i deras mening, skulle jag knappt kunna tro; ty det vore ett alltför löjligt försök; men blotta skenet af en sådan löjlighet hade också bort undvikas och den gifna formen, återremiss, heldre vidtagas.
För öfrigt är ett beslut i en statsreglerts-fråga, likt en dom af Högsta Domstolen i en rättsfråga, oåterkalleligt — det må för resten vara rätt eller orätt dömdt eller beslutadt.
St:s beslut kan icke ens någon resning på nya skäl tillvägabringas.
Följaktligen, huru det än måtte utfalla, måste det lända till efterrättelse intill nästa riksdag; så bjuder grundlag, så bjuder ock del sunda lagtolkningsvettet och helgden af folkets, hos Representationen nedlagda rätt att sig sjelft beskatta.
Men, invänder man — ”StatsUtsk. hade i flera fall icke till votering framställt sjelfva anslagen, utan blott, villkoren dervid, hvilka ofta voro uttryckta endast i underdåniga hemställanden, och hvilka alltså, till deras natur egentligen önskningsmål, enl. 89 §:n Reg.Ftn, vid berörde tillfälle saklöst kunde oell borde genom afslag afsöndras, likasom ett ogräs, under det man lemnade den öfriga skörden att mogna för K.
Stats-contorets räkning?”
Ja visst hade StatsUtsk. kunnat uppställa proposma i vissa fall annorlunda och med upprepande af de bifallna anslagssummorna vid hvarje punkt; men om villkoren för vighetens skull blifvit på papperet skiljda från summorna, så följer icke deraf, att villkoret, hvarmed en sak är gifven, kan ulan gifvarnes samtycke godtyckligt skiljus ifrån gåfvan, utan denna sednare måste dermed stå eller falla öfverallt der den utgjort en integrerande del af beslutet att gifva; eller med andra ord: de framställda propositionerna, ehuru rör:de endast det egentligen stridiga, att jag så må säga : corpus delicti (hvilket stundom befanns endast i vill ko - j 3 H. 59 D e ti 19 September f. m. ren eller tilläggen), berättigade icke derföre ett eller två
Stånd att absolut lösslita villkor fiån anslag, hvilket endast genom votering, i stadgad ordning, lagligen kunde ske.
Den logik alltså kan icke vara sund, sol» icke vill fatta nödvändigheten af sammanhang deni emellan, och att det var detta sammanhang, som utgjorde knuten alt lösas, men icke att med svärdsäng afhuggas, hvilket måste anses lika barockt nu som för 2000 år sedan.
Men — så framt intet annat ändamål än reservation vore för handen — livi skulle jag så långt hafva fortsatt min contra-argumentation?
Ett annat, utom det att söka reda frågan, gifves också, nemi. att åter söka, så godt man förmår, hjelpa saken till 1 ät ta, på det villervallan icke mätte blifva till sina verkningar skadlig, derest StatsUtsk. funne sig genom R. o. Ad:s beslut och blotta prot.utdr. derom , utan något tillägg, satt ur stånd, eiler saknande all impuls, alt antingen jemka ytterligare, eller intaga de ifrågavar. punkterna under den förestående voteringen.
Jag hemställer alltså vördsamt, om icke Pi. o. Ad. ville besluta såsom eli nödigt tillägg till de rörtde meni.
N:o3oi i öfrigt gifna utlåt:», att nemi.
StatsUtsk., vid öfvervägande af desammas möjliga hinderlighet. för bestämda votertspropos:s uppställande på sätt grundlagen föreskrifver till ovi 11 kori ig t antagande eller förkastande med ja och nej, mätte i alla de fall, der de öfriga RiksSttns stridiga beslut icke kunnat genom redan gjord inbjudning och sådan inbjudnings antagande till erforderlig propositionsmässighet modifieras — utan hinder af den eller de af R. o. Ad:s yttrade meningar, derutinnan de för sin del helst önskat borttagande af särskildta vid anslagen fästade villkor eller anmälanden, ånyo till sammanjemkning och Inga förslag till voterts-propostn ärendet uti så beskaffade läll åter upplaga, och återremiss alltså äfven i dessa delar af R. o. Ad beslutas.
Frölich tilläde, att lian öfveilemnade åt Ståndet sjelft, om det ville att denna reservation finge åtfölja till Utsk. och de öfriga Stånden.
Jag anhåller att min reservation matte blifva tdl prot. antecknad mot det af R. o. Ad., vid justering af StalsUsskts förslag till voler:s-propos:r för omröstning i förstärkta StatsUtsk. rörtde slatsreglerm fattade beslut, hvarigenom R. o. Ad. underkänt de uti åtskilliga punkter af StatsUtsk. fästade villkor vid anslagssummornas beviljande, sedan dessa villkor blifvit af andra Stånd pröfvade och godkända, emedan jag icke anser något Stand äga rättighet att pröfva laglighelen af de beslut, som inom de öfriga Stånden blifvit fattade eller i någon mån Lägga hinder i vägen för dessa besluts slutliga sammanjemkning genom votering i förstärkt Utsk., då de, genom sin skiljaktighet, föranleda en sådan åtgärd.
Icke åt Den 19 Scp t e ui be r f. m. 467 .Sländön, men ål Lundlin, och Const.Utsk. sami Talmän har glim dlagen öfverlemnat alt bevara formernas helgd; och kan jag sä mycket mindre föreställa mig, att desamma, af Utsk. eller tvänne af RiksSlm, skulle hafva blifvit nfverirädde, då Ulskts i dessa punkter klandrade betänk., som i öfrigt slödjer sig på 64 och 65 §:na Reg.F.Mi, flerfalldiga gånger vaiit till öfverläggning inom alla fyra Stånden, utan att i afseende på sin behörighet, mig veterligen, mötas af någon enda Talmans anmärkning eller vägrade proposition.
Hr Tersmeden, Carl Reinh-, förenade sig uti de reservationer Gr. Frölich och Frih.
Sprengtporten afgifvit.
Äfven jag anhåller att få för ena mig uti Gr.
Fröliehs och Piili.
Sprengtporten reservationer, och vill blott tillägga, att jag beklagar de herrar, som löranledt dessa reservationer och beklagar, alt jag, sorn troligen blir en af dem, hvilka komma alt deltaga uti voteringarna i förstärkta StatsUtsk., blir nödsakad att votera mot den öfvertygelse jag ägde innan det förfarande skedde, mot hvilket reservationerne äro afgifne.
Hr Lefrén-, Joli.
Jag anhåller att till prot. må blifva antecknadt i anledn. af de beslut, som äro föremål för reservationerna, att jag icke förmärkt att R. o. Ad. ogillat något annat Stånds beslut. R. o. Ad. har ogillat åtskilliga af StatsUtsk. framställda propos:r för votering i förstärkta StatsUtsk.
Det är en himmelsvid skilnad så val i sak som i tendens.
Uti sista plenum misstrodde jag min egen omdömesförmåga i afseende på de beslut, sorn R. o. Ad. då fattade; men sedan jag nogare eftersinnat och begrundat förhållandet, tror jag mig kunna med visshet säga, alt R. o. Ad alldeles formstridig! förhållit sig i afseende på de beslut R. o. Ad. fattat öfver de af StatsUtsk. framställda voler:s-propos:r; hvarföre jag förenar mig uti Frih.
Sprengtporten reservation, hufvudsakligen med afseende på den formslridighet, som jag anser vara inom R. o. Ad. begången.
En värd ledamot har yttrat att R. o. Ad:s förkastande af åtskilliga utaf StatsUtsk. framställda voter:s-propos:r icke innebure något upprifvande af andra Stånds beslut, utan blott uttryckte ett ogillande af StatsUtsk:s förfarande.
I anledn. af detta yttrande nödgas jag begära, att äfven jag måtte blifva antecknad bland reservanterna mot R. o. Ad:s beslut rör:de dessa vo« ler:s-propos:r, emedan jag icke, lika med den varda talaren, kunnat finna alt R. o.
Ad. medelst annullering af voter:spropstna blott uttryckt ett ogillande af det sålt hvarpå StatsUtsk. uppfattat Ståndens beslut; ty ett sådant underkännande af StatsUtsk:s uppfattning af Ståndens beslut hade bort föranleda återremiss, men icke förkastande af votertsproposfna, emedan sådant, efter min öfvertygelse, innebär 468 Den 19 September f. m. elt kränkande af de öfriga Ståndens rutt.
Är det så, att Gr.
Frölichs reservation, såsom jag tyckte mig märka utaf Fril).
Sprengtportens yttrande, skall medfölja prot.utdr. lill de öfrige Stånden, så nödgas jag likväl af aktning för R. o.
Adis verkliga majoritet till prot. anmäla äfven den erinran, att jag icke anser
Riddarhusets fåtalighet vid detta tillfälle kunna i något fall uttrycka R. o. Adis verkliga majoritet.
Alt antaga motsatsen, anser jag vara en verklig orättvisa mot största delen af Husets medlemmar, emedan jag förmodar, alt knappt mer än eller -jldel deraf nu är tillstädes; hvarmed jag likväl ingalunda vill hafva sagt, att icke desse frånvar. ledamöter till en stor del kunnat saknas vid förut fattade vigliga beslut, som angått fäderneslandets större intresse; och den majoritet, som för närvar, verkar inom Riddarhuset, får jag göra den rälttvisa, att densamma, måhända missledd af någon befarad revolutionär tendens utom Riddarhuset, trott sig deremot böra uppställa en kraft, som jag beklagar att man af missförstånd så illa användt.
Jag kan således icke annat än högeligen beklaga, att ett sådant uppträde inom delta Hus kunnat äga rum; och jag kallar föihållandet ett uppträde, emedan jag förnam att ledamöternes skraltmuskler voro mera salta i verksamhet, an någon allvarsam tanke på hvad här förehades.
Jag instämmer desto hellre uti den åsigt, som den siste värde talaren syntes hafva, nemi. att min reservations afgående till StatsUtsk. jemte det justerade prot.utdr. måtte i detta ögonblick beslutas, som jag i samma reservation icke kunnat underlåta att, enl. min öfvertygelse och pligt såsom representant, söka lemna elt förslag till möjlig rättelse af det misstag, som jag ansett vara begånget, och att denna rättelse skulle af R. o. Ad. närmare pröfvas.
Då jag tillika, i anseende till det verkligen svåra problemet att hitta på ett sätt att lösa frågan, sora kunde leda till ändamålet, funnit mig nödsakad alt förändra det först uppsatta skriftliga yttrandet till denna reservation, så alt detsamma, xiii det skick hvari del nu befinnes, icke kan läggas på bordet, så anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. att uti ett renskrifvet exemplar få öfverlemna det, för att till elt annat plenum blifva bordlagdt, hvar emellertid det justerade prot.utdr. jemväl loide få hvila.
Det torde tillåtas mig att säga några ord mot hvad reservantcrne anfört, ingalunda derföre alt någon påföljd deraf kan uppkomma, men på det att deras påståenden icke må anses medgifna derföre att man tiger.
Det har blifvit yttradt, att ansvaret för de oberäkneliga följderna af R. o. Adis beslut skulle komma öfver Ståndet.
Jag skulle tro att om ansvar kommer öfver någon, så är det öfver StatsUtsk., hvilket begått både i sak och form misstag, som föranledt andra inom Stånden.
Stats - Den 19 September f. ra.
Utsk. liar tillåtit sig framställningar, som icke äro lagliga.
Just genom dem är det vi kommit till sådana frågors afgörande, som dem, hvaröfver reservanterne klagat. 11. o. Ad. är, såsom en högre myndighet, naturligtvis förpligtadt, att mera än något Utsk. akta lagen.
Endast derför bar Ståndet icke inlåtit sig i StalsUtsk;s öfver lagen sträckta framställning.
Man liar sagt, att intet praejudicat (innes för ett sådant förhållande.
Lyckligtvis är det så; ty jag tror ej alt något SlalsUtsk. tillförne gjort sådana försök som det närvarande.
Man har påstått, det R. o. Ad. velat tvinga de öfriga Stånden från deras beslut.
Alldeles icke! R. o. Ad. liar endast velat försvara sin egen frihet, d. v. s. af StatsUtsk. icke låta tvinga sig lill åtgärder, dem Ståndet ansett olagliga, och det måtte vara Ståndets rättighet.
Att pröfva de öfriga Ståndens beslut, har R. o. Ad. icke befattat sig med; och följaktligen icke t i 11 vä
I la t oss någon sådan rättighet.
Beskyllning för motsatsen kan hvarken bevisas eller erkännas.
Det har äfven blifvit sagdt, att R. o. Ad:s fåtalighet, då besluten fattades, borde tagas till grund, för att icke anse dem uttrycka flertalets önskan inom Ståndet.
Så länge grundlagen icke bestämmer huru stort R. o.
Ad:s minsta beslut föra antal skall vara, så är Ståndet berälligadt alt, så länge plenum varar, fatta beslut.
På dem som hafva så litet intresse för fäderneslandets angelägenheter, att de icke komma tillstädes, bör man icke särdeles räkna.
Månne dessutom de, hvilka åberopa Ståndets fåtalighet, då besluten gått deni emot, göra detsamma då de vinna en omröstning, uti hvilken endast få ledamöter deltagit?
En reservant har sagt något, som skulle antyda att R. o. Ad. vid ifrågavar. tillfälle velat ådagalägga en kraftyttring mot andras företag.
Jag vill icke upprepa ordet, sorn talaren dervid begagnade.
Men hvad mig sjelf beträffar, — ty jag kan icke svara för andras afsigter — så har jag blott velat sälta mig emot hvad jag ansett för lagstridigt.
Då motionären sjelf begärt sitt förslag på bordet för alt närmare granska det, så synes det som han också beböfde någon betänketid, innan han försvarar det.
Deremot har jag ingenting att påminna, emedan jag hoppas att betänketiden användes till det bästa; men att R. o. Ad:s prol.utdr. derför äfven skulle hvila, kan jag icke medgifva, emedan sådant vore grundlagsstridig!.
Såvida någon discussion öfver reservationer ar tillåten, för hvilken förmodan jag i grundlagen icke finner någon anledn., så anhåller jag att de afgifna reservationerna må få hvila på bordet.
För öfrigt instämmer jag uti Frih.
Sprengtporten muntliga yttrande.
Frölichs skriftliga anförande fick jag ej afhöra, emedan Hr Grefven redan hade uppläst detsamma då jag uppkom.
Jag anhåller vördsamt att med några få ord få besvara något af hvad Hr von Hartmansdorff sednast 47° D e ii 19 S c j) t c rn ber f. ni. y t ti nt.
Hvad först beträffar det ansvar, som Hr von Hartmansdorff trott alt jag velat vältra på R. o. Ad:s skuldror, så får jag erinra derom, att hvad jag i detta hänseende yttrat, icke innefattade annat än ett upprepande af hvad jag i början af förra plenum tog mig fi iheten att anmärka örn det ansvar, som jag ingalunda velat lägga på R. o. Ad., utan på de herrars skuldror, hvilka föranledt de beslut, emot hvilka jag reserverat mig.
Hvad dernäst angår det prsejudicat, som enl.
Hr von Hartmansdorff! förmodan icke skulle finnas, så får jag äran meddela den upplysning, att jag, fastän så sent alt det icke kunnat upptagas uti milt skriftliga anförande, erhållit kunskap om ett prsejudicat i detta fall från sista riksdagen, då man var så noga med att hafva voter:s-propos:na bifallna af alla fyra Stånden, att då vid ett tillfälle, när förstärkta StatsUtsk. sammanträdt, för ali votera öfver åtskilliga voter:s-propos:r, man fann att uti en fråga blott frenne
Stånd hade godkännt propos:ne, ansåg man sådant innefatta en olaglighet, hvilken rättades på det sätt, att det fjerde
Ståndet sedermera inkom med sitt godkännande af samma voter:s-propos:r.
Nu har man trott del vara nog, alt tvänne
Stånd förklarat sitt ogillande af voter:s-propos:r, och att således deras makt i det fallet skulle motväga de två öfriga Ståndens.
Jag hemställer, om icke det kan kallas ett försök att inverka på de öfriga Ståndens beslut.
Hvad dernäst beträffar hvad Gr.
Horn yttrat om Husets fåtalighet, så troi- jag, att Gr.
Horn blifvit missförstådd af Hr von Hartmansdorff; ty förmodligen bade Hr Grefven afseende på Husets fåtalighet i denna stund och icke i sista plenum.
Sist och hvad beträffar
Hr von Hartmansdortfs mig benäget lemnade tillstånd att få jemka mitt i dag upplästa anförande, så har det icke varit för att jemka ett enda ord eller strof deruti, som jag begärt att få aflemna ett annat exemplar deraf än det som jag uppläste, utan derför alt detta innehåller åtskilliga ulstrukna sidor, för hvilkas uteslutande jag velat aflemna ett renskrifvet exemplar.
Om någon af R. o.
Ad:s ledamöter belviflar sanningen af denna uppgift, så vill jag till prot. aflemna skriften, sådan den befinnes, för alt derigenom ådagalägga att jag icke haft för afsigt att i något hänseende jemka densamma, emedan jag icke ansett hvad jag yttrat i någon omständighet behöfva jemkas.
För öfrigt och derest jag skulle hafva misstagit mig uti min anhållan att prot.utdr. malte jemte min reservation få hvila på bordet; så går det ju an att låta prot.utdr. genast afgå till StatsUtsk.; men mig torde icke desto mindre tillåtas att lägga min reservation på bordet, på sätt som någon gång tillförne torde hafva skett, och som nu desto mindre lärer böra nekas, som reservationen innefattar ett försök att uppgifva ett förslag till lättelse af de begångna misstagen.
Den ig September f. m.
I anledn. af den talarens anmärkn., hvilken yttrade sig näst före den siste, har jag begärt ordet för alt uppläsa 5o §;n Riksd.Ordn., hvilken lyder sålunda: ”Hvarje
Stånds ledamot äger rätt att i pleno slående och från sin plats till prot. fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt som inom Ståndet sig tilldrager.”
Det är detta lagrum, i följd hvaraf jag förra gången hegärde ordel.
Det lärer ock vara tillfredsställande.
Jag vill blott tillägga, att om den af en värd talare framställda grundsats, enl. hvilken man skulle fä bedomina ett Stånds beslut efter antalet al de ledamöter, som för tillfället varit närvar., vore riktig, så att beslutets kraft berodde på det större eller mindre antal ledamöter, sorn deruti deltagit; så borde väl samma princip, hvilken jag för min del icke gillar, äfven tillämpas på Utsktn.
Mig har blifvit berättadt, alt vid denna riksdag inträffat hvad jag sjelf vid föregtde riksdagar såsom Utsk.-ledamot erfarit, nemi. att ett Stånds i Utsk. närvar, medlemmar med en rösts öfvervigt utgjort pluralitet mot alla de öfriga tre Ståndens vid tillfallet i Utsk. tillslädesvarande ledamöter sammanräknade.
Om vi skola få mottaga sådana beslut från Utsk:n, så hemställer jag om vi på sådan grund ägde rättighet att beklaga oss deröfver, eller att cassera sådana beslut.
De som komma tillstädes i Utsk.'n äga rättighet att handlägga målen och äfven pligt att göra det; och enahanda är förhållandet inom Stånden, så att jag för min del tycker, att den der anmärkntn har sina sidor.
Hos Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. anhåller jag, alt denna discussion, alldeles på sidan om grundlagen, mätte upphöra. 53 §:n Riksd.Ordn. innehåller tydligen, att väl må erinringar vid fattade beslut i tjenliga ordalag göras, men att ingen må försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Frölich är på vägen att komma dit genom sin framställning, hvilken andra ledamöter upptagit uti yttranden, som Hr Grefven åter besvarat.
Reservationer stå för hvars och ens egen räkning och böra icke gifva anledn. till discussion öfver livad den ene eller andre uti sin reservation behagat anföra, såvida ej fråga uppstår om förolämpande eller brottsliga uttryck.
Jag anhåller derför, alt vi måtte få öfvergå till de ämnen, som enl. föredraga.listan utgöra föremål för dagens öfverläggning.