Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har ansett Reglementet för ManufacturDiscoiaten vara en sä ovilkorlig lag, att ej det mindsta afsteg deri. från ägde rum, och sagt att, om något undantag gjordes, skulle Revisorerne ålägga BancoFullmägtige, att genast inställa utbetalningen af Creditivsunaman.
Hvad detta senare
Den 09 Maji, 5*5 angår, kan Jag visserligen icke invända, att ju Banken ej har rätt disponera sitt anslag, ehuru jag ingalunda finnér det billigt, att det skall ske på låntagarens bekostnad.
Men derjemte kan jag ej lemna ur sigte, att Reglemeotet äc gifvit af Kongl. Maj:t, hvilken således afven bär rättighet förändra det, och att Fonden är tillkommen utan någon Riksens Ständer* medverkan , eller tillskott af Statsmedel, genom den behållna vinsten af
Om nu Kongl. Majit finner, att en näring för dess grundläggning behöfver större understöd än en annan, så kan jag ej anse det vara hvarken obilligt eller underligt, att Kongl.
Majit då gör ett undantag från en författning, deri Han sjelf föreskrifvit de allmänna grunderne-
Ett dylikt undantag har någon gång beviljats för sådane inrättningar, som varii af särskild vigt och nytt* Såsom upplysning vill jag hafva den äran nämna, att då Öven fick det honom lemnade låne-understöd, skedde sådant af den orsak, att i vidrigt fall, hans inrättning ej burit sig, och att han hade tillbud att mod betydliga fördelar flytta utrikes.
Sverige hade då mist en sällsynt skicklig Gjutare, som med sin konstflit så väsendtligen gagnat Näringarne, och ett annat land hade derigenom fått ökade tillfällen att täfla med oss i en af våra vigtigaste näringsgrenar.
På samma sätt måste Arosenius, som ifrån Nederländerna skulle införskrifva Arbetare, utmärkte för skicklighet att sortera ull, till beredande af finare kläden, 516 Den 29 Maji, uppmuntras med ett ökadt understöd.
Om Regeringen är hindrad af olämpliga vilkor, om inskränkning i dess pröfnings-rätt i dylika frågor skall äga rum, blir skadan det Allmännas, och ett tvång påiagdt Näringarne, som ingalunda är med principen enligt, elier för det hela gagneligt.
Det är derföre älven i detta afseende som jag anhåller örn återremiss af Betänkandet.
Jemte det jag instämmer uti hvad de nyss talande värde
Le* damöterne anfört, och således äfven för min -del yrkar återremiss af Stais Utskottets förevarande Betänkande, torde jag tillika få anmärka, att Utskottets beslut, det de årliga hushyres-medel 700
R;dr Banco, som varit aflidne Biskop Wingård tiilagde, nu mera, efter Biskop Wingårds inträffade död, borde indragas, och till den fond, hvarifrån de utgått, återgå, icke synes mig billigt och lätnpeligt.
Dessa mede! ansiogos redan på 1780-talet, och böra efter mitt omdöme fortfara, äfven efter Biskop Wingårds död, samt af hans efterträdare i Embetet få begagnas, intill dess Biskopen i Götheborg erhåller ordentligt Boställe eller Embetshus.
Att då Biskopen hvarken begagnar något Boställe eller Embetshus, så som nu är förhållandet, likväl vilja fråntaga honom berörde hushyresmedei, anser jag icke vara rättvist.
Den 29 Maji. 517 Hans ExcelUnce Herr Grefven och Landtb Marskalken föreslog, att Stat&Utskottets Betänkande måtte, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Scatsötskottet återremitterasj hvilket bifölls.
Vid förnyad föredragning af Constitutionss Utskottets den 10 sistlidne April aflåtne, samt den 18 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr Hertzenhjelms, Carl, anmärkning mot StatsRådet, samt Föredraganden af Handels- och FinanceÄrenden, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial nu mera borde läggas till Handlingame.
Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne, samt de» 23 dennes på bordet lagde, Betänkanden: Från StatsUtskotfet: 1) Af den 13 dennes, i afseende på Herr Cbr. Zetterbergs
Memorial angående åtskillige anstalters vidtagande till förmon för Manufactursmidet i Eskilstuna. 2) Af den 20 dennes, angående ersättning af kostnaden för Deputerade af RiksStånden, sota komma att afresa till Norrige, för att bivista Kongl, Majds höga Kröning derstädes.
Af den 15 dennes; 1) Angående Kongl. Maj:ts nådiga pro» position till Riksens Ständer, i anledning af förekommen fråga om BåtsmansRoterings in» förande i Färentuna Härad af Stockholms Län. 2) Öfver Herr GyllenrahmSj C. A., Me« moria], om Pensioners anslående till understöd för Embets- och Tjenstemän, som hafva många barn.
Af den 6 dennes, uti väckt fråga om hvad af Riksens Ständers Bank, till fullgörande af föreskriften uti 20 §. 1.
Mom af ConcursStadgan den a8 Juni 1798, bör tillgöras, i afa seende å Skuldebref, för hvilka, till erhållan-i de af lån i Banken, Inteckning blifvit i fast Egendom sökt.
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottens den 15 den. nes afgifne, samt den 23 derpå följde på bofa det lagde, Utlåtande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintlige Sten-, kolsVerks öfvertagande af Staten.
Den 29 Maji. 5'9 Herr Munch af liorcnskiild, Eberhard'.
För att afgöra, till hvad grad Stenkolsverket i S iåne förtjenar Statens understöd, ärdctoundgängeligt, att först bestämma huruvida Stenkol är en nödvändighetsvara, eller icke.
Lika kändt det är, att de för flere Verk äro erfor-, derlige; lika kändt är det ock, att för Skåne, som äger den fruktbaraste jorden i Sverige, och den lämpligaste att användas till production af spannmål, men har brist på skog, det skall vara af en väsendtlig nytta, att till bränsle hafva andra tillgångar att påräkna; och it bland dessa utgör stenkohl den förnämligaste.
För att kunna med desto mera skäl använda den goda jorden mest till Åkerbruk, och mindre, än sorn nyligen påbudit blifvit, till plantering, är det ej blott för denna del af vårt Rike, utan för hela Riket af vigt, att befordra tillgången på Stenkol inom Skåne, hvarigenom således äfven införseln af Spannmål utifrån skall minskas.
Det är sant, att man i tredsbd kan få Stenkol från England, men om vi önska att bereda oss ett oberoende af utländningen. måste vi inom landet söka fylla vårt behof af nödvändighetsvaror.
I händelse af krig med EngJ land, skulle man, i vidrigt fall sakna tillgång på ifrågavarande vara.
Jag anser hög tull i allmänhet mindre nyttig, men då det är nödvändigt, att bereda en ökad produetion af en inhemsk vara, genom försvårandet af den utländskes införsel, tror jag, att den allmänna principen tål inskränskning, och föreslår således, att Ridder kapet och Adeln hos KonglMajit i underdånighet anhåller, att Kongl» 5 ao Den 29 Maji.
Majrt, efter förekommande omständigheter, täcktas något höja tullen på inkommande utländska Stenkol 3 en utväg, som torde vara den naturligaste, för att underhjelpa ett företag, hvilket i annat fall ej kan bära sig, helst vi veta, att
Engelsmännen endast såsom barlast utföra sina stenkol, hvilket vi ej kunna göra, då vi blott äga en enda Grufva, och man ej kan begära, att SkeppsRedarne i hela Riket vid Höganäs skola inlasta deras barlast.
Friherre Cederström , Jacob-.
Jag kan ej instämma med den värde Talaren Hére Munck af Rosensköld, i afseende på den förmenta nyt tan af hög tull å Stenkol.
Om således stenkol belägges med ökade tull-umgälder, måste följden blifva, att en mängd Fabrikater antingen skola stiga i pris eller rent af ej kunna åstadkommas.
Frågan är således endast, om det kan vara för Staten nyttigt, och om det ens är billigt, att Höganäs Stenkolsverk skall lägga ett monopolium på alla Fabrikanter i Riket, hvilka till deras rörelse måste begagna 6tenkol.
Jag kan för min del ej anse en sådan åtgärd annorlunda, än såsom högst skadelig.
Vi kunna ej känna alla inrättningar, sorn komma att drifva^ med Stenkol, men vi må vara visse på, att de, hvartill denna vara är erforderlig, aldrig skola, så vida tullen förhöjes, blifva anlagde.
För öfrigt och om Stenkols - Den 29 Maji.
5* 1 verket, oaktadt dess fördelaktiga läge i en seminant provins, ej bär sig, måste det natur.
Jigtvis vara mindre nyttigt, och jag tror detsamma då ej förtjena annat understöd, än högst det, 60m nu af Utskottet blifvit föreslagit.
Näringar, som ej gjelfve förmå underhålla sig, måste snart försvinna, eller komma Staten til! last.
Hvad slutligen Herr Munck af Rosenskölds proposition beträffar, kan densamma nu, då Betänkandet första gången är före, icke komma i fråga, utan lärer pä sin höjd en återremiss af Betänkandet kunna äga rum.
Då jag all. deles icke kan instämma med hvad Friherre Cederström nu anfört, får jsg i stället förena mig med Herr Munck af Rosensköld, samt tillika underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om, då Staten årligen behöfver omkring 20,000 tunnor Stenkol, samt Fyrbåkarne hvilka å Rikets kuster underhållas, nära 3000 tunnor, utom det vida större quantum som till enskilte Verk och Fabrikslnrättringar erfordras, det vore för Statett gagneligt, att till dessa behof införskrifva Stenkol från England, i stället för att använda de. som inom Riket produceras- Jag har med förundran hört, att namnet af monopolium gifvits åt den åtgärden, att genom högre tu 11—afgift å utländska Stenkol gynna afsättningen af de inhemska.
Då de Engelska Stenkolen, ehuru endast såsom barlast införde, likväl äro till priset dyrare, 522 jDen 29 Maji. än de Svenska, så frågar jag, om man icke bör gora allt för att uppmuntra <Je inhemska näringame, och sådane foretag, hvilka bereda en allmän nytta, och sålunda förekomma, att icke penningar må utgå ur landet för sådant som der inom kan produceras.
Af dessa skäl får jag ödmjukeligen hemställa, om icke Betänkandet må bifallas, tillika med det af Herr Munck af Rosensköld föreslagne tillägg, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig anhållan, det Kongl. Majit i nåder täcktes höja tullen å utländska Stenkols införande, i den nion som Kongl.
Majit pröfvar omständigheterne kunna fordra.
Herr Munck nj Rosensköld:
Jag förmodade, att Utskottets Betänkande för andra gången här förevar, ty då Riksdagen är så nära sitt slut, hade jag ej kunnat tro, att Utskottet sä länge dröjt med dess Utlåtande.
Jag utbeder mig att få besvara hvad Friherre Cederström emot mitt förslag behagat anföra.
Jag frågar då, om det ej är rigtigt och angeläget, att upprätthålla vårt Stenkolsverk i helst, i fall af krig med Eng-, land, våra Fabriker, utan tillgång på inhemska
Den 29 Maji. 523 stenkol, nödvändigt mäste gå under.
Cedertröm har vidare invändt, attdet vore så godt köp på Spannemål i Skåne, att, om Sten. kolsverket det oaktadt ej bär sig, detsamma icke förtjenade, att af Staten understödjas.
Men jag får anmärka, att i Skåne ofta är gan-s ska olika Spannemåls-pris, och att det är vanligen ganska högt, i trakten af Höganäs, ett par mil norr om Helsingborg.
Jag kanner äfven de nyare Financierers satser, i afseende på försvårad import.
Friherre Cederström: jag får endast till Protocollet anmärka, i anledning af hvad Herr Munck af Rosensköld anfort, att, då man vill citera personers yttranden, för att deraf draga slutsatser, måste man citera dem till punkt, och ej falskt.
För att ej uppehålla tiden, vill jag blott hafva äran nämna, att jag till alla delar instämmer med Herr Grefve De la Gardie och Herr Munck af Ro. sensköld, uti hvad de i sjelfva hufvudsaken, eller om medel till StenkolsVerkets upprätthållande anfört, och vågar jag i öfrigt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den stora ekonomiska nyttan, att, så länge 524 Den 29 Maji, Stenkolsverket bibehåIles vid magt, eldoingsämnen i Skåne nedsättas minst 25 procent, emot hvad de förut kostat, sorn ock derpå, att, i händelse af Inrättningens förfall, minst 4 å 500 personer komma att blifva utan bergning, hvilka nu derstädes äga dtras uppehälle.
Herr Munch af Rosensköld:
I anledning af hvad Friherre Cederström nyas yttrade, önskar jag, att han vill uppgifva, i hvad delar jag citerat halfva meningar.
Grefve Mörner, Carl Stellan: jag förenar mig äfven med Grefve
De la Gardie och Herr Rosensköld, i synnerhet som jag tror, att det för Fäderneslandet medförde stor skada, 0111 Stenkolsverket finge förfalla; men då jag känner. att 3 S(ånd bifallit Betänkandet, och en åtérremiss således skulle vara utan ändamål,samt Grefve Piper, som väckte motion i detta ämne, ej yrkat någon ändring uti Utskottets beslut, utan tvärtom tyckes med detsamma vara nöjd, så skulle jag för min del vilja tillstyrka Ridderskapet och Adeln, att vid förevarande Betänkande låta bero.
Herr Munck af Rosensköld: 1 händelse 3 Stånd redan bifallit Betänkandet, som Herr Grefve Mörner yttrat, har jag ingenting vidare att tillägga; mew anhåller, att detsamma då endast må läggas till Handlingarne, samtder-ä vid icke beledsagas af Ridderskapets och Adelns bifall.
Den 59 Maji. 525 Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf'.
I anledning af hvad Harr Professor Munck af Rosensköld yttrat, får jag för min del förklara, att jag ej anser någon näringsgren, som åtmindstone ej vore för Samhällets bestånd absolut o. umbärlig, böra medelst skänker af Staten understödjas och uppmuntras.
En Näringsgren, som ej bär sig för enskilta, skulle ej kunna drifvas af Staten, utan ännu betydligare förlust ; och en sådan näring bör nedläggas Hvad det beträffar, ”att göra sig oberoende af utländning en," sker det ej genom ett med förlust förknippadt sträfvande, att inom sitt eget land producera alla sina behof
Detta bör nemligen inskränkas blott til! sådane företag som löna sig.
Eljest borde man af ännu mera skäl äfven söka producera Salt, helst erfarenheten bestyrker, att man äfven af Östersjöns vatten kan erhålla denna nödvändighetsvara.
Men då erfarenheten tillika lärer oss, att det vatten, hvarmed våra bafsstränder sköljas, är så föga salthaltigt, att det salt, som deraf kunde erhållas, skulle komma att kosta mångdubbelt mera, än det som hämtas utifrån, skulle man således för en obetydlig del af de ofantliga summor, som salt-production skulle kosta oss, kunna upplägga ett så stort saltförråd, att det skulle räcka längre än vår för. måga, att underhålla något sådant krig, sorn betoge oss all handel; och följaktligen ej behöfva producera salt, för att göra oss oberoende.
Samma förhållande anser jag det vara med Stenkol; och om kolbrottet ej lönar sig, 5 26
Den 2 9 Maji. bör cist i min tanka alldeles icke drifvas, åt« minstone ej på Statens bekostnad.
Friherre Bojie, Ludvig; Van att af den sista värda Talaren ofta få höra vackra och på skäl grundade tal, må jag ej misstänkas att vilja förminska värdet af hans nu gjorda framställning, dä jag går att dervid göra några erifidringar.
Han synes vilja drifva den sats, att de biträden Staten af sina directa tillgångar lemnar, endast böra användas på sådana företag, hvilka äro för Statens bestånd oumbärligen men en sådan sats förer snart till dea princip, att endast jordbruket och handtverkerierne äro de näringar, hvilka böra understödjas af allmänna medel, emedan desamma äro för ett samhälle oumbärlige, och fylla dess första behof.
Frimodigt vill jag evara på den varda Ledamotens fråga, att om det vöre möjligt att vi kunde tillverka salt, och om vi sjeJfve voro i stånd att i öfrigt åstadkomma flere vällefnads-artielar, som nu mäste hämtas utifrån ; vore sådant öfvermåttan nyttigt och bra, men då detta icke kan ske, bör det dork ej afhålla oss ifrån att tillstyrka bidrag af Staten till sådane, ehuru ej lika oödvändige likväl för Staten gagneliga, företag, som Höganäs Stenkolsverk.
Jag anhåller derföre att lå i Protocollet antecknadt det jag fullkomligen instämmer uti hvad Herr Grefve Mörner och Herr Friherre Klinteberg nyss anfort.
Ehuru jsg, efter den upplysning Grefve Mörner Den 29 Maji.
5*7 meddelat, tror all vidare discussion vara öfverflödig öfver detta ämne, kan jag ändå ej underlåta, att, såsom nära granne till Höganäs, och såsom den der nära känner förhållandet med detta verk, förena mig med Herr Munk af Rosensköld.
Jag tror ej, att Herr Cederschjöld# sats vid närvarande fall är användbar; ty hvar och en, sorn kommer till Höganäs, skall finna stora högar af Stenkol der ligga upplagde obegagnade, och iå den upplysning, att de ej kunna löryttras, emedan de undersälja# af de Engelska.
Ehuru, då 3 Stånd bifallit betänkandet, resultatet är gifvit, tror jag dock, att det vore Ridderskapet och Adeln värdigt, att i de-s beslut intaga en underdånig hemställan till Kongl. Majit, att Kongl. Majt i Nåder behagade förhöja Tullafgiften på utländska Sten-- kol, hvarigenom Stenkolsverket induecte blek ve understöda samt att i allmänhet vidtaga för detta verk sådane författningar, som Kgl.
Maj.t anser lämplige till befrämjande af verkets bestånd och Rikets dermed förenade fördel.
Herr Cederschjöld 1 Såsom vidareutveckling af hvad jag nyss hade äran anföra, torde jag få förklara, att jag an-er näringar, sorn medföra förlust, ingalunda böra drifvas af enskifta, och ännu mindre af Staten.
Jag vet knapt, om ens spannemål borde producera*, i händelse ett lands luftstreck vore så oblidt, oeh jless jordmon så ofruktbar, att denna närings; 528 Den 29 Maji. gren ej lönade sig, och så framt nian vora säker att alltid kunna erhålla sitt behof utifrån Bättre vore det kanhända då, att endast producera hvad som lönar sig , och för öfverskottet af denna produetion tillbyta sig hvad man behöfver, Föröfrigt torde frihet, och på sin höjd lån-biträden, vara de enda sätt, hvarpå Staten bor understödja närihgar.
Herr von Hauswolf, Carl Gustaf Reinhold:
Jemte det jag får härmedelst äran förklara, det jag i frågan om Skånska Stenkolsverket instämmer uti enahanda tanka med den Harr Grefve Mörner samt t iiherrarne af Klinteberg och Ehrenborgh, redan yttrat, får jag för denna mening tillägga d#t vigtiga skäl, att i händelse nämnde verk icke kraftigt understödjes, och det derstädes nedi agde patriotiske arbete icke vidar* uppmuntras, utan i brist af nödig framgång dermed, samma verk måste nedläggas j s.ä finnes ock ingen controll eller motvägande kraft, sorn derefter hindrar Engelsmännen, att omättligt och efter godtycke stegra prisen på den ej mindre för Fabriker och åtskilliga andra Näringar, utan jemväl i oeconomiskt afseende i synnerhet tor de skog* lösa trackter i Skåne, oumbärliga varan Stenkol.
Och följden skal! otvifvelaktigt blifva den, att de speculativa Engelsmännen , hvilka nu handtera deras Stenkol, såsom en obetydlighet, så, att desse nyttjas och i Riket införas blott såsom barlast, tilläfventyrs i afsigt, att derigenom underminera Skånska Stenkolsver - Den 29 Maji.
529 Ket, om denna deras afsigt lyckas dem, skola snart upphöja deras Stenkol till en b tydlig handelsvaraj och dymedelst undergräfva våra Fabriker och Näringar, eller åtm nstone pålägga dem en betungande afgift tili utlänning gen.
Jag anser derföre d.t vars lämpligast» att såsom Herr Grefve Mörner ti lie» y kr, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln bifaller, art be^ tänkandet för närvarande lägges till handlingarne, samt ait framdeles, enär Skånska tillverkningen af Stenkol finnes någorlunda svarande emot Landets, jenre Fabrikers och Näringars behof, underdånig hemställan om tullens förhöjande å utländska Stenkol till Kgl. Maj:t öfverlämnäs, så att en tillbörlig gräns ej mindre för utlänningens , än ock för våre inhemska Stenkol Grufve-Jntressenters öfverg drifna vinningslystnad på sådant sätt efter omständightterne må varda stadgad.
Herr Munch af Rosensköld'.
Jag vill blott anmärka, i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, att, af de 2:ne sätt att uppmuntra inhemsk production, nemligen antingen genom prternier eller hög tull, det sednare i min tanka är för närvarande fall det rättastej i synnerhet som ingen Nation i Europa möjligen kan i afseende på Stenkols afsättning concurrera med Engelsmännen, och således äfven våra Stenkol, om ock deras utförsel vore med premier förknippad, ändå icke kunde till andra lauder säljas lör samma pris som de Engelska.
Jag tror, att man i sådana frågor Ridd. o, Åd, Prat, VL B II.
Aftjel. 67, 6g. 5 3© Den 29 Maji. ej bor hålla sig vid det Handels- och Näringsfrihets systéme, som betragtar olika landar så* som provincer af ett och samma Rike, och ur-i agtlåter vigten af ett Rikes oafhängighet af andra Riken för sine nödvändighetsvaror.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar^ skatten dllkännagaf, att underrättelser endast inlupit från arne RiksStånd, att de afgjort förevarande ämne, samt bifallit Utskottens betänkande, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och Ekonomie-Utskottens betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremics deraf.
Friherre af Klinteberg'.
Då det nu mera är beslutit, att betänkandet skall återremitteras, anhåller jag att, såsom ett medverkande skäl, till Uiskottens granskning få öfverlemna, om icke det skulle lända Stenkolsverket till mycken fördel, att vid Kronans verk, Båkar m m., endast Svenska Stenkol kommo att användas.
Jag tror mig böra upplysa att Kongl. Majit redan låtit ett Nådigt bref afgå till alla Kronans Verk, som beJ gagna Stenkol, med befallning, att endast ani vända Svenska; men huruvida denna befallning till alla delar blifvit, och ännu i denna stund blir efterföljd, det vill jag för min del iekr bestämt försäkra.
Den 29 Majk 531 Friherre af Klinteberg:
I sådant fall afstår jag alldeles från min gjorda anmärkning.
Företogs till pröfning Stats samt allmänna Besvärs- och Ekonomie-Utskottens den 15 dennes afgifne, och den 23 derpå följde på bordet lagde, utlåtande i anledning af gjordt förslag oin vidtagande af medel till Finska Handelns inskränkning.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande:
Stats och Ekonomi-Utskotten delar den öfvertygelse, att Finska handeln för
Riket utfaller till betydlig förlust, kan jag icke med Utskotten instämma i nu föreslagen utväg , att försvåra densamma, och minska importen ifrån Finland, genom medde!ande af praemier, af allmänna medel, för till Stockholm ifrån aflägsnare Frovincer transporterad ved och victualievaror, i ändamål att genom lägre pris hindra afsättning på Finska varor.
Bättre hade otvifvelaktig! varit, att hitförande af vissa Finska varor icke varit tillåten, då en derigenom för någon tid möjligen uppkommen dyrhet å sådane Landtproducter skulle hafva åstadkommit i naturlig väg, hvad man nu med bekostnad af allmänna medel vill tillvägabringa, det nemligen, att de dyrare producterne hade ifrån närmare och fjärmare inrikes Landsorter hitkommit; men då hopp om författningar i sådant afseende, nu mera försvunnit, synes mig att en annan 532 Den 29 Maji. utväg ännu är öppen, att försvåra Finska inporten, att nemligen belägga den med så hög tull, att kanske, med undantag af ved, Finnarne ej måge finna deras räkning vid att deras öfrige producter hitföra, som ifrån Svenska Provincer kan lika säkert anskaffas, och dä förordnande derom, såsom Bevillningsmål, lärer ankomma på Riksens Ständers föreskrift, så synes mig att det af Utskotten åsyftade correctiv emot fortgången af Finska handeln i denna väg allena kan med rättvisa sökas i men, då Utskotten nu föreslå, att prsemier skulle af tull-medel utgifvas, för införsel af ved och victualier ifrån aflägsne Provincer, hvilka prtemier, om de ägde rum, borde ifrån Riks-Statens gide hulvudtitei utgå, framställer sig först det olämpliga och obilliga i detta förslag, att partielle fördelar blott för visse provincer skulle likväl af allmänna medel beviljas, så att då victualier eller ved ifrån Upland eller Roslagen infördes till Stockholm, skulle inga praemier meddelas, men som deremot utgåfvos, om endahanda producter kommo ifrån Calmare Län, eller andre aflägsoare Provincer.
Vidare förekommer anmärkningsvärd!, att ehuru Stats-U'skottet upptagit och beräknat
Tull inkomsterne ibland StatsVerkets inkomsttitlar, Utskotten icke dessmindre utan föreskrift till grunder eller summariskt anslag, föreslå en obegränsad utgift af samma Statsintrad . som likväl förut är beräknad, och ehuru jag visserligen medgifver nyttan af prasmier till befordrande af export af inhemska producter, och äfven i vissa fall medgifver