Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades 17 prot.utdr. för den 25 dennes f. och e. m, Frih. Roye, Ludv.:
Då jag af enskilda angelägen heter föranlåtes att för någon tid lemna riksdagen, begag\- nar jag min riksdagsmannarätt, i det jag anhåller att på förhand få ingifva det yttrande, jag har att afgifva i anledn. af BancoUtskrs betänk. ang:de realisationsfrågan, på det detta yttrande må uppläsas och ingå i prot. för den dag, då öfverläggningen för sig går.
Ånyo föredrogs LagUtskrs d. i5 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 26 öfver Frih.
Jac Cederslröms motion om upphäfvande af förbudet att föra foder från bole.
Ulsk. har vid behandlingen af denna fråga ansett förbudet i Byggn.balken mot försäljning af foder från bole egentligen angå boställsinnehafvare och arrendatorer, samt på sådan grund tillstyrkt, att berörde förbud må qvarstå.
Om jag antager Utsk:s åsigt, i afseende å hvad förbudet omfattar, såsom riktig, hvilket dock ej är fallet, ty jemnförelse emellan Byggn.- och Jordabalkarnas stadgande i dessa hänseenden visar tydligen, att förbudet gäller all skattskyldig jord; men om jag antager, att förbudet
Den 28 April f. m. 335 endast afser boställsinnehafvare och arrendatorer, föijer dock häraf, att det ifrågavar. stadgandet bör utur allmänna lagen försvinna och i stället, oin det vore nyttigt, införas uti BoställsOrdn. och författningarna för boställsinnehafvare eller uti contracten för arrendatorerna.
Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derå, att förbudet icke innefattar blott foder, utan jemväl alla skogseffecter, näfver, torf, m. m.
Vill raan, för att bevisa lagstadgandets oskadlighet, säga, att detsamma icke efterlefves, så torde detta icke utgöra skäl, att det skall i lagen qvarstå.
Jag har väckt frågan, icke för dess egen vigt, inen för principens skull, att nemi. såväl detta som de flesta öfriga stadganden i Byggn.balken böra utur allmänna lagen utgå, emedan de icke tillhöra den allmänna civillagstiftningen, utan särskilda administrativa författningar.
För öfrigt öfverlemna!' jag till R. o. Ad. att bestämma, huruvida återremiss skall äga rum; men för min del föiklarar jag, det jag anser Utsk. icke hafva inträngt i idéen af min motion, utan, med förbiseende deraf, ensidigt uppfattat frågan.
LagUtskts betänk. Wto 26 blef af R. o. Ad. bifallet.
Företogs till pröfning Oecon.Ulskts d. 21 dennes på bordet lagda betänk.
Wto 34, i anledn. af väckt motion derom, att de 124 ttr spannmål, som under benämning af domkyrkotunnor nu ärligen gå från Hernösands stift till Upsala domkyrka, hädanefter må tillfalla Hernösands kyrka.
Ehrenborgh, Gasp. Wi 1 h.t Ehuru jag, i saknad af nödiga handlingar, icke är i tillfälle att ingå i närmare gransknifig af förhållandena i denna fråga, har jag dock utaf den upplästa reservationen funnit min uppmärksamhet fästad å ämnets behof af en grundligare undersökning, än den Utsk. företagit; och då Frih.
YVredes reservation icke åsyftar annat än tillvägabringande af en sådan undersökning, hemställer jag , huruvida det icke är anledning till återremiss , på det Utsk. må tillstyrka vidtagande af den säkraste utväg för att få ärendet behörigen utredt.
För min del kan jag icke instämma uti hvarken Utskls förslag eller Frih. Wredes reservation.
Jag linner nemi. uti reservationen sådana skäl utvecklade, som upplysa, att de s. k. domkyrkotunnorna äro statsanslag.
Rätta behandlingen af denna fråga hade derföre varit, att Utsk., inom 8 dagar sedan det erhållit remissen, återskickat frågan, såsom icke tillhörande Utsk:s handläggning.
Jag yrkar således afslag å betänkandet.
Det är visserligen sannt, att ifrågavar. kyrkotiondetunna icke är annat än statsanslag; men den har dock sedan äldsta tider varit uppförd bland kyrkotionden, och dermed sammanhang ägande frågor hafva säle - 336 Den a8 April 111. des vid flera tillfallen blifvit af Ständerna behandlade i önskningsväg.
Skulle 11. o. Ad. emedlertid finna för godt att afslå betänk., har jag ingenting deremot att anmärka, enär mitt ändamål då vinnes, det nemi , att
Upsala domkyrka får bibehålla de inkomster, den har, till dess utrönt blifvit, att de kunna umbäras.
Jag anser mig skyldig upplysa, att den ifrågavar. tionden är uppförd på Riksstatens io:de hufvudtitel tillsammans med den öfriga kyrkotionden.
Ehuru jag yrkat återremiss af det skäl, att jag icke anser ämnet behörigen utredt, likväl och då Hr v.
Troils begäran om afslag utgår på samma ändamål, nemi. att inga corporationer böra beröfvas åtnjutande rättigheter utan föregångna behöriga undersökningar, har jag ingenting emot, att betänk, afslås.
Jag är bland dem, som yrka återremiss af betänk., på det Oecon.Utsk. hvars skyldighet det är att granska våra hushållsanstalter, må, uti communication med StatsUtsk., tillse, om skäl verkligen förefinnes att fråntaga Upsala domkyrka en rättighet, sorn densamma för närvar, ostridigt äger.
Jag tycker för min del, att de skäl, Utsk. anfört, äro så talande, att jag skulle önska bifall å betänk.; men åtminstone emotsätter jag mig bestämdt afslag derå.
Emot återremissen har jag icke något alt, anmärka, emedan en ytterligare undersökning af frågan icke kan skada.
Jag anhåller i öfrigt att få veta, om officiel underrättelse ankommit, huru PresteSt., som bäst lärer vara i tillfälle att i frågan döma, afgjort densamma.
Ridd Secret.:
Från PresteSt. har icke någon underrättelse, huru denna fråga derstädes blifvit afgjord, ankommit.
Det enda tillkännagifvande, som ingått, ur, att BondeSt. bifallit Utsk:s betänkande.
Troil:
Jag har icke, lika med Hr Cederschjöld, kunnat finna Utsk:s skäl talande för bifall till det tillstyrkande, hvari Utsk. stadnat.
Om ett nytt stift inrättas, finner jag derföre icke behof af eller skäl till anslående af stora utgifter för någon ny kyrkobyggnad uti stiftsstaden; församlingen måste, såsom alla andra, sjelf underhålla sin kyrka.
Så förhåller det sig likväl icke i Hernösand, som redan fått sig 70 t:r anslagna.
Jag vet icke, hvartill dessa anslag blifvit använda, ty kyrkan är ännu en bland de fulaste i Norrland.
Det är en helt annan sak att göra kostnader för bibehållandet af en kyrka, sådan, att den utgör ett vördnadsvardt monument, an att uppföra nya.
Jag tror, alt vi nu - Den 28 April f. m. numera kommit ifrån den der slags andliga statslyxen.
Jag kan således icke instämma i Utsk:s förslag.
N:o 34 återremitterades.
N:o 54, angående beräkningen af statsverkets inkomster.
Landtm, föreslog, att, för mera redigbets skull, discussionen skulle afhandla hvarje punkt särskildt, ehuru ingen proposition nu rörande hufvudutlåt. kunde göras, utan i dess helhet.
Jag anhåller vördsamt, att bilagorna till betänk, må företagas i den ordning, de inuti detsamma blifvit åberopade, och icke efter hela hufvudbetänkts pröfning, såsom föredragningslistan upptager.
Hr Skogman, Carl Dav.:
Ehuru beslut blifvit fattadt derom, att betänk, punktvis kommer att föredragas, ber jag dock att emot detsamma få i ett sammanhang framställa några anmärkningar, som jag tror böra föranleda till betänkrs återremitterande.
Hr Skogman uppläste derefter följande:
Vid jemnförelse af den beräkning öfver statsverkets ordinarie och extraordinarie inkomster, som StatsTJtsk. föreslagit , och den uti K. M:s nåd. proposition oin statsverkets tillstånd och behof framställda finnas inkomsterna vara af Utsk. beräknade till 218,614 r:dr 2 sk. 6 r. mindre, än den nåd. propos. innehåller.
Denna minskning härrör egentligen deraf, alt StatsTJtsk. föreslagit
Nummerlotteriets upphörande och upptagit brännvinsafgiften till u5,ooo r:dr mindre, än den K. propositionen.
I anledn. häraf, och af hvad StatsTJtsk. i betänk.
N:o 54 vidare anfört, får jag framställa följande anmärkningar: 1:0
Den tillökta beräkningen af ordinarie räntan och af ra dss pa n n m å 1 e n med tillsammans 20,000 r:dr kan anses såsom ersättning för den till samma belopp föreslagna minskning af mantalspenningarna, hvilken, såsom ledande till någon lindring för mängden af folket, torde blifva bifallen. 2:0
Den beräknade tillökningen å restantier, 19,8g! r:dr 47 sk. 6 r., synes icke böra äga rum, enär, på sätt StatsConUs lind. berättelse innehåller, denna först vid sista riksdag uppförda inkomsttitel för år i83o utgjort endast 105,727 r:dr 33 sk. 10 r., och dess betydligen tillökta belopp för i83i varit tillfälligt, härrörande från flera skattskyldigas oförmåga, i följd af i83o års missväxt, att inom räkenskapsåret erlägga skatterna.
5 H, 43 338 Ben a8 April f. ra. 3:o
Utan att nu ingå i frågan om olämpligheten att genom Nummerlotteriet bereda inkomst för staten, anmärkes, att upphörandet af en sedan längre tid utgående ordinarie inkomst icke bort föreslås, utan att tillstyrka någon ersättning för densamma, helst StatsUtsk. har sig nogsamt bekant, att K
M. äskat flera angelägna utgifter, grundade på den af K.
M. antagna inkomstberäkning.
M. vid sista riksdag föreslog Nummerlotteriets upphörande, hvilket ej af R.
St. bifölls, ansåg K.
M. beslutet derom ej böra förrän efter en viss tids förlopp sättas i verkställighet.
På dessa skäl yrkar jag, att Nummerlotteri-inkomsten ej må för det närvarande ifrån statsverkets ordinarie tillgångar uteslutas, med mindre en motsvarande summa såsom ersättning anvisas.
Upplysningsvis och såsom tillägg till de af Utsk. ineddelade uppgifter får jag nämna, att för sisth år inkomsten af Nummerlotteriet utgjort: för statsverket, behålln 98,612: 47• 6. „ postporto 7,199: 47. — „ bevillning af vinster 9,814- 25. 6. 115,627: 24- — 4:0
Den i K. M:s nåd. propos. föreslagna tillökning i beräkningen af båk- och lotsmedlen, 3,066 r:dr 32 sk., är erforderlig för angelägna utgifter vid lotsverket och bör således bibehållas. 5:o
Det är visserligen sannt, att brä n n vinsafgi fte n vid förra statsregleringen af StatsUtsk. beräknades till 460,000 rtdr, samt alt den, i följd af brännvinsbränningens inställande och andra orsaker, under de sednare åren ej uppgått till detta belopp; men härvid bör märkas, att R.
St. vid sista riksdag, på grund af deras efter statsregleringen fattade beslut om skillingsafgiften, höjde beräkningen af denna inkomsttitel med 85,000 r:dr och derå anvisade utgifter för försvarsverket, hvilka nu äro af K.
M. föreslagna att i statsregleringen inbegripas.
K. M:s nåd. propos. innehåller ock en bestämd framställning tili R.
St., att åtgärder mätte vidtagas för att bringa inkomsten af brännvinsbränningen till det af dem sjelfva vid sista riksdag påräknade belopp.
StatsUtsk. synes således hafva saknat grundad anledning att afvika från den af K.
M. föreslagna beräkning af brännvinsafgiften.
1 följd af hvad jag nu haft äran yttra anhåller jag ora återremiss å StatsUtsk. utlåt.
N:o 54- Vid följande punkter uppstod discussion: 1:0 Ordinarie räntan.
Då jag nu fått ordet i afseende å lista punkten af betänk., skall jag likväl bedja alt först få yttra några generella erinringar, sorn gälla hela betänk.
Vid sista riksdag yrkades från båda, eljest i åsigter skiljaktiga, sidorna uppdrifvunde af beräkningarna utaf statsverkets in - Deli a8 April f. m. 33g komster, och jag förmodar, att de, sorn da ville bifalla den K. statspropos., yrkade detta uppdrifvande derföre, att man på papperet skulle få se sa stora tillgångar som möjligt till nya utgifter; hvaremot de, som icke ville lemna ökade anslag, vid deras åsigt i afseende å inkomstberäkningen troligen afsågo, att vi icke skulle få några öfverskott, hvilka de af erfarenheten trodde sig veta sällan komma nationen till godo.
Oppositionen, om man så får kalla den, och den motsatta sidan yrkade således, fast från olika grunder, samma sak.
Jag delade icke någonderas tanka.
Jag trodde nemi., att man bör akta sig för att beräkna inkomsterna alltför högt.
Man kan då komma att bevilja höga anslag under förutsättning af större tillgångar, än som verkligen finnas; och då anordningarna skola ske, nödgas Riksg.Cont. slutligen skuldsätta sig för att betäcka dem.
Jag tror, att Utsk. icke baft anledning att beräkna statsinkomsterna till högre belopp, än K. StatsCont. uppgifvit dem.
StatsCont. säger i sitt utlåtande till K. M., ang:de den ordinarie räntan, ”att den delen deraf, som är statsverket behållen och inflyter i penningar efter markegång, beräknades vid sednaste statsreglering till 497,000 r:dr och har utgjort:
År 1827 45i,348: 14. 11. 1828 433,769: 47- 6. „ 1829 5i8,63i: 4- 6. „ i83o 507,272: 4- 6. „ 1831 526,54.9: — 4- Medium häraf utgör väl 4^7,5^4 r:dr 10 sk.; men då de sista årens markegångar i anledn. af missväxt varit högt uppstegrade, synes beräkningen böra nedsättas till 460,000 r:dr”.
StatsCont. har således föreslagit denna sistnämnda summa.
K. M:s propos. föreslår 462,000 r:dr; men StatsUtsk. har höjt beräkningen till 5oo,ooo r:dr.
Jag vill påminna mig, att det just är denna princip att beräkna statsinkomsterna för högt, som förorsakat Riksg.Cont:s behof att skuldsätta sig, och hvarigenom det, sammanlagdt med följderna af anvisningar på öfverskotten, har händt, att, i fall icke betydliga öfverskott uppkommit från 1823 års statsreglering, Itiksg.Cont. för närvar, hade haft 8 millioners skuld i stället för den i alla fall betydliga summan af nära 5 millioner.
Jag yrkar, att StatsUtsk. må följa StatsCont:s beräkning och att betänk, således må återremitteras.
Hr von Troil, Emil: Jag vill blott anmärka, det jag tror, att den brist, som för statsutgifterna sedan sista riksdag visat sig, icke uppkommit af för hög inkomstberäkning, utan deraf, att Ständerna vidtagit den oformligheten att anvisa på öfverskotten.
Om, såsom jag hoppas, detta icke nu kommer att ske, tror jag icke, att inkomsterna af StatsUtsk. äro för högt beräknade.
Jag anhåller alt få be - Den a8 April f. ni. svara den allmänna anmärkning, Gr.
Cronhjelm framställt deremot, att StatsUtsk. skall hafva beräknat inkomsterna för högt.
Sådant har åtminstone icke varit Utsk:s mening.
Utsk. har i sin beräkning sökt komma det verkliga förhållandet så nära som möjligt, utan afseende på, om beloppet blifvit högre eller lägre, än hvartill det förr varit beräknadt.
Jag tror, att det ej är mera gagneligt att bereda öfverskott, än att förorsaka brist, emedan det allmänna, lika som den enskilde, vanligen icke gerna lemnar ifrån sig, hvad det en gång fått.
Hvad den ordinarie räntan särskildt beträffar, har medium deraf på 10 år uppgått till nära 513,ooo r:dr årligen; och det lärer då icke synas för högt beraknadt att upptaga summan till 5oo,ooo r:dr.
Visserligen utgjorde den de första åren något mindre; men i mån af besparingarna från indragna militie-, lönings- och bostälIsräntor har summan stigit, så att den de sednare åren utgjort mera, än hvartill den af Utsk. blifvit beräknad.
Riksg.- cont:s skuldsättning, så är det en särskild fråga, och jag hoppas, att Utsk. icke kommer att föreslå sådana åtgärder, att någonting för framtiden i detta afseende bör kunna befaras.
Jag yrkar bifall till Utsk:s ifrågavar. beräkning.
Troil har ganska rätt deruti, att Riksg.cont:s skuldsättning icke härleder sig ensamt från för hög beräkning af statsinkomsterna, och jag tilläde derföre, att skuldsättningen var en följd jemväl af anvisningarna på öfverskotten.
Jag vill medgifva, att största skulden uppkommit af sistnämnde orsak.
Men då vi först granska inkomstbetänk., utan att veta hvad som kan hända vid pröfningen af utgiftsbetänk., önskade jag att äfven i denna position kunna försvara de skattdragande och att vi icke må beräkna statscassan för högt; ty nu säger man:
Vi skola beräkna så högt sorn möjligt, men deremot icke anvisa på öfverskotten.
Men om vi nu göra denna höga beräkning och sedan blifva öfverröstade i afseende å anvisningarna på öfverskotten, hafva vi båda de stora vägarna öppna till statsbrist och ökandet af Riksg.cont:s skuld, hvilken borde i stället afbetalas med blifvande öfverskott.
Hvad beträffar den uppgifna medelsumman af ifrågavar. inkomst, tror jag för det första, att det är lämpligare att, såsom Statscont. gjort, taga denna medelsumma från de 5 sednaste åren, än ifrån de io.
Det är denna af Statscont. följda beräkningsgrund, som kommit Cont. att rätteligen beräkna den ordinarie räntan till 480,000 r:dr.
Jag vill icke vidare uppehålla, utan förnyar mitt påstående om återremiss.
Jag fruktar, att Gr.
Cronhjelm misstagit sig, då han påstått, att medeltalet af den ifrågavar. inkomsten under de 5 sista åren icke utgjort 5oo,ooo r:dr.
Det finnes dock tydligen af den tabell, som Den 28 April f. m. 3^1 är vidfogad StatsUtskrs betänk., att berörde inkomst utgjort år i83i 526,000 r:dr. „ i83o 507,000 „ „ 1829 518,000 „ ,, 1828 5i 1,000 „ „ 1827 536,ooo ,, Medeltalet af dessa 5 år utgör således betydligt mera, än Utsk. beräknat, och det är således klart, att Utsk., långt ifrån att beräkna inkomsterna till det högsta möjliga, har hållit sig under medeltalet för de 5 sednaste åren, och äfven för de 10, ehuru de första af dessa hade ytterst låga spannmålspris.
För öfrigt tror jag, att Gr.
Cronhjelm för tidigt satt sig i den position, han angifvit, enär den statsbrist, han åberopat och sagt sig vilja uti den tagna positionen till någon del förekomma, till alldeles ingen del härrör från för hög inkomstberäkning, ulan ensamt från anvisningarna på öfverskotten.
Dessa uppgingo nemi. för åren i83o och 1831 till betydligt mera än statsbristen för nämnde år.
Hvad beträffar principen för beräkningen af statens inkomster, förenar jag mig med Frih.
Silfverskjöld deruti, att denna beräkning bör rätta sig efter hvad man med visshet vet böra kunna antagas såsom det verkligen för handen varande förhållandet.
Derföre gör man en sådan beräkning, att man må se, hvad man från detta håll verkligen kail hafva att påräkna, och på det man, efter afdrag deraf, må kunna bestämma hvilka behof, som på annat sätt böra fyllas, samt att en sådan fyllnad må komma att hvila på säkra grunder, lika så väl som beliofvet för betalandet af Riksg.contts skulder bör hvila på säker fot och icke blott på eventuella och ovissa öfverskott.
Om några öfverskott inträffa, så att de till afbetalning å nämnde skuld kunna användas, är sådant ganska väl, men man bör ej derpå göra någon beräkning; ty uti en så angelägen sak, hvarpå Riksg.contts credit hvilan, lärer hvar och en finna behofvet af att med säkerhet gå tillväga, så vida icke Banken åter skall nödgas träda emellan, och sådant måtte väl numera icke skola ifrågakomma.
Som jag vid sista riksdagen hade äran vara ledamot af StatsUtsk., tror jag mig böra i anledn. af anmärkningarna mot dåvar.
Utskotts inkomstberäkning framställa några erinringar.
Först torde jag få frista uppmärksamheten dervid, att om nämnde beräkningar jemnföras med de summor, som enligt StatsUtskts tabell finnas hafva influtit under de sednaste åren, eller med medeltalet af hvad som under de sista 10 åren influtit, så skall man finna, att omförmälde beräkning icke varit öfverdrifven.
Det är skada, att Utsk. icke utfört slutsumman af medeltalet för de 5 sista åren ; då hade påståendena om den för höga beräkningen genast varit vederlagda med en slutsumma.
Men vederläggningen är i alla fall lätt gjord vid jemnförelsen af
Den 28 April f. m hvarje förekommande post.
Brist kan å några det ena året inträffa, men den betäckes deremot af öfverskott å andra, och det ar således bäst att fästa sig vid medeltalet.
Riksg.- contrs skuld härleder sig således icke från för hög beräkning af inkomsterna, ej heller från anvisningar på öfverskotten, ty dessa voro ej bland de ordinarie påräknade tillgångarna upptagna; utan derifrån, att det å Riksg.coot. anvis. ide creditiv för spannmålsundsättningar måst anlitas, och att cholerafarsotens utestängande vållat oföresedda utgifter, som måst betäckas genom lån.
Dessutom har Riksg.- cont. bort lemna beviljade lån till åtskilliga städer och corporationcr, för hvilka försträckningar Cont. ej ägt annan tillgång än upplåning, men hvaremot det i stället erhållit motsvarande fordringar.
Hvad nu särskildt beträffar den ifrågavar. första punkten eller indelta räntan, är det visserligen likgiltigt, antingen den beräknas högt eller lågt, emedan StatsUtsk. anmärkt, att vid regleringen af statsverkets utgifter alldeles motsvarande summor skola upptagas både bland inkomster och utgifter.
Då sådant sker, kan någon för hög beräkning aldrig komma i fråga.
Den enda anmärkning, jag skulle vilja göra, är högst obetydlig, nemi. den, att det är ett onödigt besvär att upptaga beräkningarna i skiliingar och runstycken, utan kunde de gerna hafva utförts i runda summor.
Hvad den andra summan angår, eller den Kronan behållna delen af ordinarie räntan, hafva andra ledamöter anmärkt, hvad jemväl den betänk, åtföljande tabell utvisar, att nemi. medeltalet af nämnde inkomst uppgått till öfver 5i2,ooo r:dr årligen; och då kan beräkningen 000,000 r:dr icke sägas vara för hög.
Af discussionen skulle man kunna draga den slutsats, att StatsUtsk:n vid föregående riksdagar följt den princip att anvisa på öfverskotten.
Tvärtom tror jag, att den allmänna principen varit att alldeles icke göra sådana anvisningar.
Då öfverskott varit att tillgå, hafva de befunnits ganska nyttiga.
Vid 1818 års riksdag hade man 1 million, som korn ganska väl till pass för bestridandet af utgifterna vid Konungens begrafning.
St. sjelfva, och icke StatsUtsk., som först vid 1818, sedan vid 1823 års och slutligen vid sista riksdag gjort anvisningar på öfverskotten, sedan Utsk. inkommit med sina beräkningar.
1818 anvisade man på sådant sätt 4°,000 r:dr; 182Ö, 70,000 r:dr, och sistnämnde summa jemväl vid nästl. riksdag.
Det är omöjligt för Utsk. att förekomma, hvad inom RiksSt. kan blifva beslutadt.
Men ang:de den ifrågavar. första punkten kan jag icke finna skälet, hvarföre Stats-Cont. beräknat till 480,000 r:dr en inkomst, som StatsUtsk. beräknat till 5oo,000 r:dr.
Jag vet icke, huruvida StatsCont. för dess beräkning möjligen kunnat äga någon tillförlitligare grund, än StatsUtsk. ägt för sin; men sådant synes åtminstone icke, och jag önskade derfö - Pen 28 April f. ra. 343 re, att Utsi;, behagade upplysa, hvad sorn kunnat vara orsaken dertill, att StatsCont. gjort sin beräkning till 20,000 r:dr mindre, än hvad nu synliga skäl tyckts föranleda.
Att StatsUtsk:s beräkning vid sista riksdag ej var för hög, är redan af Hr v. Hartmansdorff upplyst.
Enligt StatsUtsk:s tabell hafva endast trenne poster blifvit för högt beräknade och differencen emellan de beräknade beloppen och dem, hvartill de verkligen uppgått, utgör icke mer än j k 2000 r:dr, då deremot öfverskotten uppgått till 2 a 000,000 r:dr.
Det är således icke från den förmenta höga beräkningen, sorn. bristen uppkommit, ehuru jag tror, att man vid sista riksdag verkligen beräknade något högt, emedan, såsom Gr.
Cronhjelm anmärkt, man från båda sidor sökte uppdrifva beräkningen.
De sista talarne synes icke hafva velat förstå mig.
Det är en sanning, att beräkningarna varit sådana, att de burit sig; men jag afstår likväl ej från det påståendet, att de varit för högt beräknade och sålunda indirect föranledt skuldsättning.
Ty då inkomsterna på papperet visade så stora summor, alt de förmådde Ständerna till så betydliga anslag, att Ständerna slutligen nödgades anvisa på öfverskotten, uppstod brist just derföre, att öfverskotten, till följd af den höga beräkningen, biefvo mindre, och att äfven å dessa redan betydliga anvisningar skett, så att derifrån icke var något att taga till oförutsedda behof.
Hr v. Hartmansdorff har sagt, att Riksg.conl:s skuld tillkommit genom anlitandet af de anvisade creditiven.
Riksg.cont:s skulder uppgå dock till 4;8oo,oOo r:dr, då creditiven endast utgöra 1,24.0,000 r:dr.
Denna omständighet har således icke ensam kunnat förorsaka skulden.
Besynnerligt förefaller det mig ock, om R.
St. skulle anvisa crediiiv under., förutsättning, att de aldrig komme alt begagnas.
Huru skulle staten då se ut, i fall de behof, hvartill anvisningarna skett, verkligen inträdde.
Jag yrkar för min del, att, om creditiv skola anvisas, dessa anvisningar då icke må stå såsom döda silfror och så, alt, om de skola utgå, staten ej må befinna sig i bankrutt-tillstånd.
Palmstjernas uppmärksamhet derpå, att han i sina citationer begagnat ett sätt att läsa, som ej är ovanligt, nemi., att han upptagit endast sådana år, då summorna varit högst, men hoppat förbi de öfriga.
Jag har hållit mig vid Statscontts beräkning, hvilken iag har i händerna, och hvarifrån jag kan upplysa, hvarföre Cont. stadnat vid den summa, det föreslagit.
Orsaken är nemi. ingen annan än den, att 480,000 r:dr utgör ungefärliga medelsumman af de 5 sista årens inkomster.