Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om detta arbete verkligen varit så maktpåliggande, det första kostnadsförslaget så otillräckligt, eller så oöfverstigliga hinder mött för arbetets fullbordande, att det icke utan stats-bidrag kunde låta sig göra, så bade kontrahenterna bort ingå till K.
M. med en dylik ansökan och K.
M. hade säkert icke underlåtit att i sådan händelse, sedan ärendet blifvit pröfvadl, till Ständerna afgifva Nåd.
Om jag granskar de summor Utsk. i detta Betänk, tillstyrkt, finner jag att detta anslag, mod undantag af de till vägförbättringar och sjöaftappningar, är det allra största.
Jag tror icke, att man, särdeles under närvide förhållanden, bör bevilja denna summa, i synnerhet som de i saken interesserade troligen skola anskaffa erforderliga medel, då de, såsom jag har nämnt, kunna vinna 4 ä 5,000 t:l:d odlingsbar mark.
Frih. Cederström, Rud. :
Afven jag skulle dela Gr.
Sparres åsigt, så vida de förutsättningar, från hvilka han utgått, vore riktiga.
Det må vara, att de så kunna synas vid första påseendet; Den 5 D e c e m b er f. m. 99 men enär jag vid sistl.
Riksdag hade äran vara ledamot af StatsUtsk.
, just på den tid då denna fråga der först företogs, så kan jag tillfälligtvis uplysa, hvilka af Hr Gr:ns förutsättningar, som icke äro fullt tillförlitliga.
Hr Gr:n sade, att det vore ett vådligt prejudikat, om man tilläte (eller genom sitt bifall upmuntrade och gillade) samma person eller bolag, som på sin begäran erhållit ett anslag, under vilkor af ett visst arbeles fullbordande, att vid påföljande Riksdag ingå med begäran om ett större anslag.
Förhållandet är likväl sådant, att just samma person, som upträdt i egenskap af motionär vid denna Riksdag, äfven var det vid den sisth, och begärde då, till en början, en vida större summa, på vida förmånligare vilkor, än Ständerna sedermera beviljade, men som han, under de inträffande och då existerande förhållanden, ansåg sig böra med tacksamhet emottaga, i förhoppning, att det möjligen skulle räcka till.
Nu har Cbefen för Väg- och VattenbyggnadsCorpsen officiel t intygat, att första kostnadsförslaget, på grund af den prisstegring, som inträffat, måste förhöjas med 60 proc.
Detta är en omständighet, som väl bör förtjena något afstde.
Vidare har Hr Grin sagt, att man icke borde bifalla StatsUtslcs tillstyrkande, emedan det ifrågavtde arbetet skulle utföras inom det rika och bördiga Östergöthland.
Man bör likväl besinna att, om också vissa delar af Östergöthland äro rika och bördiga, så äro deremot andra trakter icke så väl lottade, och dit hör just den ifrågavtde socknen, som är belägen i en skogstrakt, der egendomarna i allmänhet äro delade i smärre lotter, af icke betydligt värde hvardera lotten; till följd deraf skulle det för många af dessa hemmansdelägare blifva betungande, att i någon högre grad medverka till arbetets utförande.
Här är dessutom icke blott fråga om ett sjösänkningsföretag, utan äfven om en nära 10 mil lång valtenkommunikation mellan Linköping och Wimmerby.
Vid sådant förhållande, och i betraktande jemväl af de temligen ringa förmåner orten af lånc-understödet skulle erhålla, upgående endast till 2 proc., hvarmed räntan är nedsatt under den lagligen vanliga, kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Ulsk:s förslag.
Jag tror icke, att något vådligt prejudikat derigenom skall kunna upkomma, enär förhållanderna svårligen på annat håll lära förete sig af enahanda beskaffenhet, som här.
Jag vill visst icke förneka, att de af Gr:ne Sparre och Hamilton anförda skäl i allmänhet kunna vara giltiga, och att de särskildt med afs:de på denna fråga skulle ega sin fullkomliga riktighet, så vida här vore fråga om ett anslag utan återbetalnings-skyldighet, eller om den bär ifrågav:de kommunen förut erhållit ett sådant anslag.
Men det hvarken är eller har varit fråga om ett sådant anslag, utan det enda man begär är ett lån.
De förhöjda arbetslönerna har gjort att man nödgats med 60 proc. förhöja det samma kostnadsförslag som framlades vid sistl.
Riksdag-.
Dervid bör man taga i betraktande, att om arbetslönerna redan vid förra Riksdagen varit så höga som nu, och om kostnadsförslaget då upgått till icke blott den då erhållna utan 100 Den O December f. m. äfven den nu sökta summan, sä hade sannerligen icke, då det var fråga om ett så stort företag som detta, summans storlek afskräckt
Ständerna från att bevilja det sökta understödet.
Man har således icke något skäl att blott på grund af det höjda beloppet afslå Utslcs tillstyrkande.
Utsk. bar tillstyrkt ett lån af 100,000 Rdr mot 4 proc. ränta, men har aldeles icke satt i fråga någon räntefrihet för detta kapital.
Det är endast ett understöd af 1 proc. om året, om man anser den vanliga räntan vara 5 proc.
Enl. upgift består den kommun som här är i fråga af J91-| mantal, och då der troligen icke finnas många herremän, så är det kanske många hundra jordbrukare som äro interessenter i detta företag.
För att nu erhålla ett lån till företagets fullbordande, skulle de nödgas alla sammanträda til! gemensam bolagsstämma för att öfverenskomma om den säkerhet de kunde erbjuda för lånet.
Redan häri synes mig ligga ett skäl för Staten att mellankomma med sin kredit, isynnerhet som Staten har den lyckan att alltid kunna återtaga dessa medel, hvilket en enskild icke skulle bunna.
Jag har åtskilliga gånger genomrest denna trakt och alltid hört omtalas de stora förhoppningar man fäste vid detta företags utförande.
Om man såsom Gr.
Sparre antydde skulle vänta en Riksdagsperiod för att erhålla en K.
Propos. i frågan, så förlorade man 3 år, under hvilka man icke hade någon nytta af det redan nedlagda arbetet.
Sl:r skulle genom bifall till förslaget endast ådraga sig en kostnad af 1,000 Rdr Bko årligen d. v. s. skillnaden mellan den ränta som af låntagarne skulle erhållas och den som Staten sjelf skulle få betala.
1 allmänhet anser jag, att alla understöd, som lemnäs åt kommuner, böra vara lån och icke anslag utan återbelalnings-skyIdighet, och då här är fråga om ett lån, hvarmed Staten kan utan någon större upoffring befordra ett stort företag, så anser jag att man bör bevilja detsamma.
Hr Björnstjerna, Job. Magnus:
Jag upträder för att tillstyrka R. o. Ad. att antaga StatsUtsk:s förslag, men ämnar icke uprepa de många skäl, som redan af åtskilliga talare här blifvit anförda.
Jag vill endast fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet derpå att om det nu begärda understödet vägras, så kommer arbetet att afstanna och ortens invånare skola icke kunna återbetala det re dan erhållna lånet utan så stora ansträngningar, att hela orten derigenom skall tillbakaaättas.
Det hopp om en förbättrad kommunikation, som hittills lifvat dem att nedlägga en större omsorg på sitt jordbruk, skulle försvinna, och deraf skulle upstå en minskad produktion.
Dessa trakter kunna för närvide icke afyttra sin spanmål på annat sätt än att de föra den landvägen antingen till Linköping eller Westervik, och som det är ganska långt till dessa städer, så äro spanmålsprisen vanligen i dessa orter lägre än på ställen belägna närmare kusten.
Fördelarne af en lättad kommunikation voro så i ögonen fallande att ortens invånare sammanträdde för att öfverlägga om sättet att utföra densamma, hvarvid man lade till grund ett kostnadsförslag upgjordt af en offentlig myndighet och beräknadt efter de priser, som då voro gällande.
Den 5 December f. m. 101
Men sedan den tiden hafva priserna icke blott på arbetslöner, utan Sfven på den jord, som för arbetets utförande måste inköpas, så betydligt stigit att den först beräknade summan befunnits vara alldeles otillräcklig.
De fördelar som detta arbete skulle medföra icke endast för landet utan för orten äro så öfvervägande, att man i sanning ej bör fästa sig vid den omständigheten att det är andra gången som anslag begäres till samma arbete, isynnerhet då betalningsvilkoren för detta lån äro af strängare beskaffenhet än på något annat ställe i detta Betänk.
Jag vågar derföre vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Betänk.
Det är ingalunda bevisadt att arbetet skulle komma att afstanna om detta anslag icke beviljades, utan jag för min del vågar anse det högst osannolikt, att ett arbete, på hvilket man redan nedlagt 160,000 Rdr
Bko och till hvars fullbordande ytterligare endast behöfs 100,000 Rdr skulle lemnäs ofullbordadt, då den jord som genom sjösänkningen skulle vinnas upgår ända till 4,636 t:l:d.
Är det icke mera sannolikt att jordegarne sjelfva skola skaffa sig ett lån till företagets utförande?
Hela saken bevisar för öfrigt ingenting annat än att StatsUtsk. bör afhålla sig från att bevilja anslag på grund af enskilda motioner; ty derigenom inledas lätt menigheter uti företag, som sedan befinnas vida öfverstiga de upgjorda kostnadsförslagen.
De härefter först till bifall och sedan till afslag å förev:de punkt framstälde proposrrne besvarades med blandade Ja och Nej, samt blefvo vid deras förnyande på enahanda sätt besvarade; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:n förklarade det han ansåg den sednast till afslag i denna punkt framstälde propos:n hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja.
Ilr Björnstjerna m. fl. ledamöter begärde votering.
Cplästes till justering och godkändes följande votens-propos.:
Den som bifaller 32:dra punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 158, röstar Ja; -den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde punkt af R. o. Ad. afslagen.
Vid voteringens slut befanns att rösterne hade utfallit sålunda : Ja — 34.
Fortsättningen af förevtde
Utlåtrs pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum, och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { på 3 e. m.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 102 Deri 5 December e. m.
Lördagen den 5 December 1857.
Plenum kl. 6 e. ro. Frih.
Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att i Hr Gr. o. Landtnäs ställe föra ordet.
Justerades ett prot.-utdrag för förmidd:s plenum samt pleniprot. för den 30 sistl.
Fortsattes pröfningen af StatsUtslcs Utlåt.
N:o 158, ang:do föreslagna stats-bidrag för vägars anläggning och förbättring, hamnbyggnader och kanaler samt sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag m. fl. dylika föremål.
Härvid förekommo: 33:dje punkten, angrie stats-bidrag för en Itanal-ledning mellan sjöarne Krön, Jultcrn, Ellingen och Asunden ; 34:de punkten, ang-.de anslag för upmuddringen af Götha elfs norra utlopp; 35:te punkten, ang-.de anslag för jernvägs- och kanal-anläggningar mellan Wenern och sjön Stora Lee; och 36:te punkten, ang:de anslag för kanal- och slussverks-anläggning mellan sjön Fryken och den segelbara delen af Nors-elfven.
Dessa punkter bi föl los. 37:de punkten, angrie stats-bidrag för en hamn-anläggning och en kanal mellan Carlstad och Kanikenäset vid Wenern.
Att bland de många anslag, som blifvit för seglationen på och vid Wenern begärda, StatsUtsk. ej kunnat tillstyrka något, är visserligen mycket nedslående, men så tillvida kan jag ej annat än glädja mig öfver Utsk:s behandling af denna punkt, som detsamma här åtminstone tillstyrkt ett låneunderstöd.
Den nu ifrågavrde anläggningen är verkligen en af de vigtigaste, ej allenast för Wermland, utan äfven för alla dem, som hafva sin seglation på Klarelfven.
För några år sedan fann man, att den hamn, som nu finnes, är genom sitt för de sydvestra stormarna öpna läge högst otjenlig.
Man inrättade då en hamn vid Kanikenäset, hvarifrån en kanal gräfdes till lilarelfvens vestra utlopp, men hvilken dock uptogs alltför grund, för alt kunna befaras af större fartyg.
Då dessutom vägen från Kanikenäset till staden är både lång och backig, torde R. o. Ad. finna, att trafiken är genom dessa omständigheter ganska svår och hindrad.
För alt afhjelpa dessa svårigheter, hafva alternativa förslag blifvit fram - Den 5 December e. m. 103 ställda om att förflytta trafiken till sjelfva staden.
Bland dessa är det nu framdragna ovilkorligen det, som kostar minst, hvadan det också vann understöd af Länsstyrelsen, och inom provinsen omfattades med mycken välvilja, nemi. att uprensa Klarelfven och bygga en ny kaj, så att fartygen kunde upkomma i den vestra flodgrenen för att stadna vid hamnen i sjelfva staden.
Detta förslag har redan varit af K. M. pröfvadt, men dervid uplystes, att sagde gren af elfven var besvärad af många krokar och vindar, hvadan planen b 1 ef öfvergifven.
De 2 öfriga alternativa förslagen voro, dels att draga kanalen från hamnen till stadens södra del, och dels att genombryta Tingvalla ön, hvilken genombrytning dock skulle medföra stora expropriations-kostnader.
Det första af mig omnämnda förslaget var beräknadt att medföra en kostnad af 146,684 Rdr, det andra 224,592, och det tredje 439,518 Rdr, allt Bko. R. o. Ad. behagade jemföra dessa summor.
Oaktadt den första summan så mycket understiger de båda sednare, skulle dock, om äfven Carlstad hugnades med ett låne-understöd af 160,000 Rdr, en ganska betydlig kostnad komma att drabba staden, och det är alldeles icke sagdt, att under sådana förhållanden det nyttiga ändamålet vunnes.
Vill man delta, så föreställer jag mig, alt det förslag till beslut borde antagas, som RiksgrsAfdeln. och åtskilliga reservanter föreslagit, och som lyder sålunda: »att.
St:r, under förbehåll, att de stadganden, sorn i afs:de på stats-bidrag för andra hamn- och kanal-anläggningar under denna Riksdag beslutas, varda vid nedannämnde företag vederbörligen tillämpade, måtte bevilja ett stats-anslag af Ett hundra tusen Rdr
Rmt för anläggningen af en hamn-bassin invid Carlstad samt en kanal med tillräckliga dimensioner derifrån till Kanikenäset vid Wenern.» StatsUtsk. har för öfrigt i sitt Utlåt, på ett så fördelaktigt sätt yttrat sig om sjelfva företaget, att jag ej torde behöfva dertill lägga något.
Det säger nemi.: »Då den under sednare tider i närheten af Carlstad invid Wenern anlagda hamn och uplagsplats numera icke lemnar tillräckligt utrymme för den högst betydligt ökade trafiken derstädes, och då denna hamnplats afstånd från staden visat sig medföra kännbara olägenheter för sjöfarten till och från nämnde stad, anser StatsUtsk. visserligen anläggningen af en större och ändamålsenligare samt närmare staden belägen hamn vara ett företag, hvars utförande med bidrag af allmänna medel bör understödjas.»
Det är således blott i afs:de å sättet att vinna det åsyftade ändamålet, som jag skiljer mig från Utsk., och då jag är fullt öfvertygad, att detta skulle ske genom det beslut, Afdeln:n föreslagit, men deremot den väg, Utsk. beträdt, är högst tvifvelaktig, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:s framställning, antaga det beslut, som Riksg:sAfdeln:n föreslagit, och som jag redan haft äran upläsa.
Det ämne, som nu afhandlas, känner jag lika väl som Frih.
Cederström, med den skillnad dock, att det var mig bekant omkring 30 år förr än honom.
Till en början får jag då opponera mig mot hvad han sagt om Skog - 104 Den 5 December e. n>. hallshamn.
Det är visst sannt, att den kan vara utsatt för sydvestliga stormar, men jag tror få hamnar äro så beskaffade, att de icke af några vindkast kunna oroas.
Deremot eger densamma den stora fördelen, att den fryser 14 dagar sednare och går upp 14 dagar förr än hamnen vid Kanikenäset.
Skogshall tillhör nu ett enskildt bolag, nemi.
Uddeholms, och jag har god anledn. att tro, att första gången som seglationen afstadnade på Klarelfvens vestra gren, detta härflöt mindre af elfvens upgrundande, än af trakasserierna och afunden mellan bolaget och staden.
Då upstod tanken att på södra sidan, som kallas Kanikenäset, få en hamn, men jag hemställer till enhvar, som varit på platsen, om den kan blifva tillräcklig.
Jag vill blott nämna, att vägen derifrån till staden är icke mindre än 2,000 alnar lång, och så beskaffad, att man måste vada i smutsen öfver knäna, för att komma fram.
1 sam manhang med denne tanke stod då också ett löst förslag till en kanal, som skulle kallas Carlstads kanal, men hvarje Wermländning vet, att denna redan för många år sedan är utdömd.
Trafiken för Carlstad och kringliggande orter skulle icke hafva mycken nytta af en sådan hamn.
Man har derföre varit betänkt på att få en annan hamn närmare till staden.
Jag vill icke inlåta mig i be dömande af de 3 projekterna, utan yttrar blott den åsigt, att saken torde tarfva grundligare undersökning.
Jag skulle således tro det vore bäst att vänta, tills man får råd att göra en kanal, som blir verkligen duglig.
Nu åter är meningen alt förmå R.
St:r att bevilja penningar för ett företag, som ej förbättrar det närv:de, utan blott kan medföra fördel för dem, som äro intresserade att bibehålla hamnen vid Kanikenäset.
Jag anhåller således om afslag på Utsk:s framställning.
Jag tror att den ifrågav:de kanalen ej kan blifva af särdeles nytta för orten och provinsen, utan egentligen blott för sjelfva Staten, och anser derföre Utsk. hafva gjort rätt uti att tillstyrka för detta ändamål blott ett lån mot återbetalnings-skyldighet.
Jag anhåller på grund deraf om bifall till Utsk:s förslag.
Jag tillhör i denna fråga reservanternes antal.
Jag mäste dock bekänna att jag, efter att hafva åhört Gr. Löwenhjelms yttrande, hvilken obestridligen bör häruti ega sakkännedom, blifvit något tveksam.
Jag anhåller dock att få redogöra för de skäl, hvarpå Riksg:sAfdeln:n grundade sin åsigt, att denna summa borde utgå som anslag och icke såsom lån.
Det var nemi. för att någon konseqvens skulle finnas i R.
Vid alla de understöd, som af R.
St:r blifvit beviljade för hamnbyggnader, hafva nemi. | af summan gifvits såsom anslag.
Härpå anhåller jag att få anföra några exempel.
Vid Lidköping, der en hamnbyggnad utförts, var kostnads-förslaget 113,000, och R.
St:r beviljade i anslag 84,750.
För ett dylikt arbete vid Hjo, uptaget till 66,400 Rdr, erhöllos i anslag 50,000.
För Mariestad begärdes 46,520 Rdr, och K.
M. lemnade från Den 5 December e. m. 105 Handels- och SjöfartsFonden 34,890.
Man torde deraf finna att, om R.
St:r vilja gå konseqvent tillväga, bör detta understöd utgå med 100,000 Rdr som anslag, hvilket utgör icke fullt § af den behöfliga summan. — Huruvida nu Staten bör_bidraga till denna hamnbyggnad, beror derpå, om den är gagnelig för någon större del af landet, och i detta fall torde tankarne icke vara delade, då man vet, att Carlstad utgör debouchén för en stor del af de vestra provinsernas rörelse.
Att trafiken betydligt tilltagit, har StatsUtsk. äfven ansett sig böra omnämna, hvadan det lemnat en ganska uplysande tablå pag. 53 i sitt Utlåt.
Man finner deraf, att rörelsen i Carlstad är betydlig, och det måste då vara en 1 ifsfråga för en kommersiel stad som Carlstad att få tillräckligt utrymme för alla de varor, som inkomma och utgå.
En annan fråga blir åter, på hvad sätt detta lämpligen bör ske.
Att RiksgrsAfdeln. i detta fall förtrott sig till de lemnade upgifterna, torde vara så mycket mera ursäktligt, som det ifrågavtde förslaget vunnit understöd såväl af Landsh:geEmbetet i Wermland som af Yägoch VattenbyggnadsStyrelsen.
Skulle nu åter så vara, som Gr. Löwenhjelm sagt, att det tjenar till ingenting att utföra arbetet i den föreslagna skalan, så tror jag ändamålet kunde vinnas på en annan väg, nemi. att man beviljade den här föreslagna summan, men med förbehåll, att hamnplatsen bestämdes af K.
M. efter föregången pröfning.
Jag anhåller äfven att få fästa upmärksamheten på en mindre skiljaktighet mellan Utsk:s och reservanternes förslag till beslut.
I det förra är nemi. understödet lemnadt till staden Carlstad, men i det sednare sådant ej uttryckt, hvilket kom sig deraf att, såsom vi veta, Kanikenäset eges af ett enskildt bolag.
Emedlertid bar sedan blifvit uplyst, att staden vore villig och hågad åtaga sig detta arbete, såvida den er holle ett sådant understöd som det föreslagna.
Jag får nu resumera hvad jag i detta ämne yttrat, och anhålla om propos. på följande förslag: »att R.
Sl:r, med anledn. af den i K. M:s Nåd.
Skrifvelse gjorda framställning om stats-bidrag för anläggningen af en till Carlstad ledande hamn, bevilja nämnde stad ett anslag af 100,000 Rdr Rmt, emot skyldighet alt utföra detta företag, på sätt K.
M:t pröfvar för allmänna rörelsen fördel aktigast, och framgent underhålla sagde hamnbyggnad; börande staden derföre ega att upbära de hamnafgifter, sorn, enl. gällande, af K.
M. faststäld, taxa skola erläggas.
I händelse det nu föreslagna anslaget varder bevilja It, böra, i afstde å medlens utbekommande, samma stadganden tillämpas, som för andra' till likartade företag erhållna understöd vid denna Riksdag varda meddelade.
Med anledn. af Hr Bildts anförande får jaa förklara, att jag är fullkomligt villig att instämma i det af honom gjorda förslag.
Jag hoppas också att de invändningar, som af en mycket aktad ledamot blifvit mot mitt förslag framställda, icke måtte förmå R. o.
Ad. att afslå begäran om anslag för detta så vigtiga mål.
Efter den lifliga målning min värde frände, Gr. 106 Den 5 Docernber e. m. Löwenhjelm, nyss gjort af de stora svårigheter, som de trafikerande äro underkastade på den 2,000 alnar långa vägen från Kanikenäset till staden, bör hvar och en finna huru nödigt det är, att staden får, om också efter den minst kostsamma planen, en hamn belägen vid sjelfva staden, om ock ej vid dess mest trafikerade dtl.
Från Näbben har man också raka planerade gator till stadens torg och salubodar, samt alldeles icke sådana gyttjiga och smutsiga vägar som från Kanikenäset.
Gr. Löwenhjelm har anmärkt, som stöd för sin åsigt, att
Skoghalls sjö vore isfri 14 dagar tidigare om våren och 14 dagar längre om vintern; men så är icke förhållandet med Wenern i allmänhet, och hvad har man då för nytta af att ega en hamn som är öppen, då i alla fall hamnarne på andra sidan äro tillfrusna, och således inga fartyg inkomma, samt, de utgående ej finna någon hamn att inlöpa i?
Samme talare har äfven yttrat sig om fördelen af att uprensa Klarelfvens vestra gren.
Jag erkänner villigt den stora fördel af ett sådant arbete, men Klarelfvens ringa sluttning under dess nedre lopp gör, att sanden hopar sig i myckenhet, och högst kostsamma muddningar i stor skala blefve derföre nödvändiga.
Jag anser det på dessa grunder vara af stor vigt, att Hr Bildts förslag af R. o. Ad. b i föl 1 es.
Sedan en ledamot af StalsUtsk. behagat redogöra för motiverna till Riksg:sAfdeln:ns beslut, samt Frih.
Cederström instämt i Ur Bildts förslag, vill jag ingalunda motsätta mig detsamma, då det kan komma att lända Carlstad och en stor del af Wermland till gagn och nytta.
Jag har nemi. blott opponerat mig root ett förslag, som jag ansåg vara fruktlöst.
På det sätt frågan nu synes vara löst, vill jag således gerna lemna min röst derför, blott det förbehåll uttryckligen göres, att en ny undersökning må ega rum.
Ilr Carleson, Edv. Henr.:
Då jag för min del, och som jag tror många med mig, icke äro öfvertygade om nödvändigheten eller ens nyttan af denna utgift, får jag härmed anhålla om afslag på denna punkt af StatsUtsk.
Innan man beviljar ett anslag af denna beskaffenhet, bör man vara öfvertygad, att detsamma motsvarar det dermed afsedda ändamål.
Då man känner Klarelfvens lopp, och vet att den rinner midt igenom Carlstad, är det gifvet att hamnen också borde ligga inne i staden, och icke såsom jag upfattat detta förslag, att man skulle först gå ut i Wenern och sedan åter in i elfven.
Förrän närmare undersökningar blifvit gjorda, som ytterligare visa behofvet af en hamn, och sättet huru den bör anläggas, tror jag icke det är skäl att bevilja detta anslag.
Jag anhåller således i likhet med Hr Carleson om afslag, emedan jag tror, att Hr Bildts förslag, som synes gå ut på en hamnanläggning på sidan om Carlstad, ej år tillfyllestgörande.
Den 5 December e. m. 107 Gr. Löwenhjelm:
Den siste värde talaren torde hafva orätt upfattat Hr Bildts förslag.
Åtminstone har jag fattat det så, att enl. detsamma anläggningen borde föregås af en förnyad undersökning, efter hvilken K.
M. skulle bestämma platsen.
Jag anhåller att Hr Bildt ville ännu en gång upläsa sitt förslag, då jag tror att Frih.
Tersmeden skall komma till samma åsigt som jag.
Tersmedens yttrande har jag begärt ordet, för att få upläsa mitt förlag till beslut, hvilket jag nu skriftligen affattat, och som just afser att få en sådan hamn, som motsvarar trafikens behof, så nära staden som möjligt.
Förslaget lyder sålunda: »att R.
St:r med anledn. af den i K. M:s Nåd.
Skrifvelse gjorda framställning om statsbidrag för anläggningen af en till Carlstad ledande hamn, bevilja nämnde stad ett anslag af 100,000 Rdr Rmt, emot skyldighet att ut föra detta förelag, på sätt K.