Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagarne städse skola tolkas efter ordalydelsen, kunde det föreslagna stadgandet i RiddarhusOrdningen komma i strid med RiksdagsOrdningens föreskrift, att en Ledamot af hvarje Stånd åtminstone skall vara tillstädes vid Utskottets sammanträden.
Jag vill ej bestrida, att ordalydelsen i 79 §.
Riksdagsordningen kan lemna rum för olika tolkning, men jag är olycklig nog, att ej vara till fullo öfvertygad af Herr Lefrén» och Herr von Hartmansdorffs yttranden.
I 79 §.
Riksdagsordningen förekomma de ord, som Herr Lefrén redan uppläst, att nytt val till UtskottsLedamot genast skall förrättas.
Jag tycker mig i denna ordalydelse se en förutsättning, att den Ledamot, efter hvilken valet skall ske, bör vara för alltid gången från sin plats.
Så länge valen skedde Ståndsvis, kom denna sak icke i fråga.
GrundLagen skrefs, då all votering var Ståndsvis, och det torde vara orsaken, hvarföre man ej sä noga afvägde orden.
Herr Printzenschöld:
Det är visserligen för mig likgiltigt, om det af Utskottet föreslagne stadgande, att Ordföranden skall äga rätt att bevilja högst 3:ne Ledamöter permission, hlifver antagit, eller ej.
Jag vill blott anföra, att det fall, som Herrar Cederschjöld och von Hartmansdorff befarat, att med denna permitteriugsrätt Den Q April e. ni. 95 möjeligen alla Ståndets Ledamöter i ett Utskott skulle blifva frånvarande, svårligen kan inträffa, emedan i intet Utskott, mera än i ExpeditionsUtskottet, finnes blott 3 Ledamöter.
Nu stadgar GrundLagen , att en af Ridderskapets och Adelns Ledamöter skall vara Ordförande.
Skulle då alla tre vara borta, så hade Ordföranden permitterat sig sjelf.
Jag kan ej förutsätta möjligheten deraf, att ett Utskott, på sådant sätt, skulle komma att sakna den Ledamot, som derstädes, enligt Grundlagen, bör föra ordet.
Herr Ribbing s Arvid:
Ora än så förhåller sig, som Herr Printzenschjöld yttrat, tror jag dock, att det vore bra, om tvetydighet kunde undvikas. Då 79 §.
Riksdagsordningen stadgar, att nytt val skall förrättas, anhåller jag, på de grunder Herr Lefren anfört, att RiddarhusUtskottet måtte sätta RiddarhusOrdningen i öfverensstämmelse dermed, efter föreskrifvet är, att så skall vara.
Jag vill hafva äran erinra, att, om också en Ordförande i ExpeditionsUtskottet icke skulle vilja permittera sig sjelf, kunde det hända, att en sjukdom permitterade honom emot hans vilja, och då vore saken ändock densamma.
Jag får tillika erinra, att åtskilliga Utskott arbeta på afdelningar af tre, eller ännu färre, Ledamöter af hvarje Stånd. 94 Den 9 April e. tn.
Det lunde hända, om tre permitterades, att en afdelning alldeles blef utan ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilket nu så mycket mindre går an, som omröstningarne ske per capita. §. 27.
Jag har i plenum den 26 sisth Februarii e. m. gjort en motion, i afseende på verkställigheten af den föreskrift, som finnes stadgad i denna §., eller alt Utskottens Ordförande måtte genom Secreterarne i Utskotten till RiddarhusFiscalen aflemna förteckning på de Ledamöter inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva.
Jag hemställer, om berörde motion, såsom anmärkning vid denna , nu får upptagas, eller om särskild remiss deraf sedermera, efter slutad öfverläggning rörande RiddarhusOrdningen, får ske. 1 Vid 28 §. gjordes icke någon anmärkning. §• 39‘ Friherre BoijeFredrik:
I anledning af hvad jag haft äran en gång förut anföra, angående ett fortsatt plenum, och huruvida ett ämne om förmiddagen kan afbrytas och fortsättas på eftermiddagen, hvilket mig vetterligen endast ägt rum, då i förra veckan Canalfrågan förevar, hemstäl - Den 9 April e. m, 95 ler jag, om ej en föreskrift derom i RiddarhusOrdningen borde inflyta, och om det ej i 29 §:n, der det talas om fortsättning af plenum, vore passande, att något bestämdt stadgande intoges, hvarigenom Ridderskapet och Adeln hade sig den rätt förbehållen att afbryta ett ämne om förmiddagen, och fortsätta det på eftermiddagen.
I anledning af hvad den siste talaren anfört, får jag blott erinra, att nästan vid hvarje
Riksdag dylika händelser inträffat, nemligen att en discussion icke kunnat fulländas på förmiddagen, utan blifvit fortsatt på eftermiddagen.
Om mitt minne ej sviker mig, hände det förra Riksdagen åtminstone i frågan om StyrelseVerken.
Herr Lefre'n: Riksdagsordningen bjuder, att intet mål må afbrytas, och annat mål komma emellan, men den bjuder icke, att då intet mål mellankommer, plenum skall oafbrutet fortfara, tills målet är slut.
När det nu står, att plenum fortsattes på eftermiddagen, ser jag ej, huru man skulle kunna annorlunda handla.
Jag tycker, att ingen föreskrift behöfves.
Sådane lagar, hvilka icke behöfvas, göra endast oreda uti det tydliga, som nu är stadgadt.
Friherre Boije:
Jag vet ganska val att ett ämne afbrytes, och att, när en sak punktvis behandlas, såsom denna, vissa 96 Den 9 April e. hl. punkter företagas pä förmiddagen och de öfrige sedan på eftermiddagen*
Men att ett och samma discussionsämne afbrytes och fortsattes på eftermiddagen, vet jag ej haf» va egt rum, mera än i canalfrågan, och då har det berott af LandtMarskalken.
Mitt yttrande går derpå ut, att det skulle vara Ridderskapet och Adeln förbehållit, att, nied LandtMarskalkens begifvande, afbryta plenum, och fortsätta en och samma dis» cussion på eftermidddagen.
Undertecknad Riddarhus Secreterare Då en värd Ledamot, Friherre Boije, tyckes tro och vara ofvertygad, att icke något annat ämne blifvit på förmidddagen börjadt och discuteradt, samt sedan på ef» termiddagen fortsatt, än Canalfrågan, får jag vördsamt upplysa, att, efter hvad mitt minne kan säga mig, åtminstone 20 frågor tillförene blifvit på enahanda sätt behandlade. jag anhåller, att för ögonblicket från sista Riksdagen få nämna följande:
Bevill» ningsUtskottets Betänkande om Stora Sjötullen.
Granskningen af detta Betänkande börjades klockan 10 förmiddagen, afbrots vid midddagen, och fortsattes pä eftermiddagen till klockan 12 om natten, Consti» tutionsUtskottets Utlåtande rörande decharge för StatsRådets Ledamöter; samt Stats» och BancoUtskottens Utlåtande angående FinanceRegleringen.
Då FinanceReglerin gen - Den 9 April e. m, 97 gen sednare gången förevar, räckte öfverläggningcn derom 3 dagar.
Granskningen af Tulltariffen upptog äfven 3 dagar; med flere dylika frågor.
Jag är så fullständigt förekommen af Herr RiddarhusSecreteraren, att jag ej bör trötta Ridderskapet och Adeln med någon ytterligare utredning af ämnet.
Jag vill blott erinra, att det alltid är ett mål, som opåtaldt kan och bör komma emellan öfverläggningarne i ett sålunda afbrutet och fortsatt plenum, nemligen middagsmålet.
Om något ytterligare bevis behöfdes för den satts, att ett mål kan fullföljas på eftermiddagen, ville jag blott påminna om andra momentet af §.
Riksdagsordningen, enligt hvilket en discussion kan afbrytas, på flere Ledamöters begäran, och fortsättas i ett annat plenum.
Då saken frän Utskott återkommit, bli/ve den efter första uppläsandet liggande på bordet.
Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning ägt rum eller ej, på flere Ledamöters förenade begäran, åter hvila.
Friherre Wrede, Fabian Jacob:
För att fullständigt afgöra, huruvida ett eftermiddagsplenurn bör anses såsom fortsättning, 30 H. 7 98 Den 9 April e. ro. eller ett särskildt plenum, behöfvér man blott fästa uppmäksamhet på ordalydelsen i 46 §•
Den bjuder, att anslag till plenum ej lar göras sednare än klockan 6 altonen förut.
När således anslag till eftermiddagsplenum kan ske ända till klockan
Ett på förmiddagen samma dag, tror jag ej, att någon fråga kan uppstå derom, att eftermiddagsplenum är ett nytt plenum.
Det måste anses såsom en fortsättning af förmiddagens plenum.
Jag måtte ej baft lyckan förklara mig nog tydligt, men deremot är jag ej eller öfvertygad af hvad de Herrar sagt, som yttrat sig emot mig.
Jag vet ganska väl, att då Tullbevillningsfrågan förevar, räckte den ganska länge; men den innehöll flere punkter.
Jag kan ej påminna mig, att en enda fråga, förr än häromdagen, varit uppskjuten till ett annat plenum, med undantag likväl då Betänkanden varit författade i flere hufvudpunkter, sorn, kunnat särskilt behandlas.
Jag har ej fästat mig vid den frågan, huruvida ett eftermiddagsplenum vore en fortsättning af förmiddagens, utan blott dervid, huruvida det kunde vara öfverflödigt, att införa i RiddarhusOrdningen ett stadgande, att man kan afbryta ett förmiddagsplenum och i samma ämne på eftermiddagen fortsätta den började discussionen.
Herr Wirgin, Arvid:
För min del skulle D e n 9 A p r i 1 e. m.
99 jag tycka, att det vore bra, om det bestämdt stadgades, att eftermiddagens plenum alltid är en fortsättning af förmiddagens, ty hvad deremot blifvit anfördt om anslag, kan så mycket mindre vara gällande, som ingenting hindrar, att anslag kunde ske aftonen förut både till för- ocl) eftermiddagsplenum, och således verkligen på samma dag a:ne särskilta plena äga rum.
Det står redan uttryckt i nuvarande Riddarhusordning, äfvensom i nya förslaget, alt ett eftermiddagsplenum är en fortsättning af förmiddagens. 28 §. i nuvarande
Riddarhusordning lyder nemligen sålunda:
Om under varande Plenum fortsättning pröfvas nödig på eftermiddagen j bör anslag dertill innan klockan 1 vara gjordt.
Herr Wirgin:
Jag finner ej den omständighet, att ett förmiddagsplenum kan på eftermiddagen fortsättas, innefatta bestämdt bevis derpå, att ett eftermiddagsplenum alltid är en fortsättning af förmiddagsplenum, emedan, såsom jag förut haft äran nämna, ingenting hindrar, att den föregående dagen anslag till särskilta plena på för- och eftermiddagen kunna äga rum.
För öfrigt torde ett sådant stadgande böra införas i Riksdagsordningen. 7* 100 Den 9 April e, m» §. 3o. Grefve Posse:
I deri föreslagne nya redactionen står, att LandlMarskalken äger varna dera, som kunna sig otillbörligen förhålla; men i Riksdagsordningen finnes denna rättighet ej tillagd LandtMarskalken vid andra tillfälllen, än då någon tillåter sig personligen förolämpande uttryck, och det först, sedan Ståndet sådant bifallit.
LandtMarskalken skall annars blott återföra till ordning.
Denna skiljaktighet tror jag är bättre afhjelpt uti det förslag till Riddarhusordning, som år 1818 nppgjordes af då varande Riddarhusutskott, och jag anhåller derföre, att 39 §. af detsamma må blifva uppläst.
I anledning häraf upplästes 3g §. i RiddarhusUtskotlets vid 1818 års Riksdag uppgjorde förslag till ny Riddarhusordning.
Vid §§.
3i och 3a gjordes icke någon anmärkning. §. 33.
Jag finner det ganska rigtigt, att den, som vid ett Utskotts Betänkande gör anmärkningar, hvilka till Utskott remitteras, bör inom 8 dagar skriftligen aflemna dessa anmärkningar till RiddarhusCancelliet; men då denna skrifteliga uppsättning skall grunda sig på hvad i Me - Den g April e. ra. 101 morialPrototollet, sora bär föres, blifvit uppfattadt, bör äfven en tid utsättas, inom hvilken man skall erhålla detta MemorialProtoeoll utskrifvit och sig tillsändt.
34 gjordes icke någon anmärkning. §. 35.
Då i denna §. endast anhörige till och med Syskonebarn äro nämnde, hemställer jag, om det ej vore mera tydligt, att utsätta eller tillägga, att samma slägtskapsjäf^ som för Domare i allmänhet äro bestämda, här inbegripas.
Befattninningen, som här kommer i fråga, är ock verkligen likartad med Domarens, §. 36.
I afseende å denna §. har jag varit af minoritetens mening inom Utskottet, huruvida båda uppropen skulle qvarstå, eller blott ett göras.
Jag var af den öfvertygelse, att majoritetens tanka inom Ridderskapet och Adeln borde uttryckas genom voteringens resultat, Det vore, med bloLt ett upprop, möjligt, att surpris någon gång kunde inträffa, och mig synes, att ali anledning'dertill bör undvikas.
Man har invändt deremot, att personer, som ej äro närvarande under discussionerna, men uppkomma innan andra uppropet, skulle hafva orig tiga begrepp 0111 saken, och derföre ulan allt skäl in - 103 De n 9 April e. m. finnn sig vid voteringarne.
Jag tror ej, att förhållandet är sådant i allmänhet; ty de, sorn äro frånvarande under discussionen, äga alltid tillfälle att af andra underrätta sig om de förhållanden, som tilläfventyrs kunnat hafva inträifat.
Visserligen skulle det vara gagneligt, om alla Ledamöter voro närvarande vid discussionerna, men då detta troligen icke händer, och knappast är möjligt, anser jag arne upprop böra existera.
Jag får till alla delar förena mig med Herr af Ekenstam deruti, att stadgandet om två upprop bör qvarstå, ty, ehuru det visserligen medför tidsutdrägt, är dock detta bättre än att höra omtalas, att ett ringa antal af Ridderskapets och Adelns Ledamöter afgjort de vigtigaste saker, och att beslutet skulle blifvit belt annorlunda, om icke voteringen egt rum, pluraliteten ovetande.
Ett sådant förhållande skulle ofta gifva anledning till missnöje.
Jag tager mig dessutom friheten ytterligare göra den anmärkning, att RiddarhusUtskottet ej bibehållit föreskriften, att Bänkens Nummer under votering skall uppropas.
Jag finner det vara svårare att passa på, då det föregående Numret uppropas, än att passa på, då en bland de 56 bänkaine uppropas.
Dessutom önskade jag, C en 9 April e. ra. loS att forsta RiddarhusCancellisten verkställde uppropet, på det RiddarhusFisealen kunde efterse ordningen vid voteringen.
Det skäl Grefve Posse anfört för arne upprop, kan jag ej gilla.
Grefven tror, att det för allmänheten skulle blifva anledning att tr» oss äga mindre intresse för allmänna ärenders behandling.
Om det verkligen så är, att inom oss förefinnes mindre intresse för allmänna ärenden, så anser jag ett correctif vara nödvändigt för att, om det vore möjligt, framkalla ett sådant interesse, och jag tror ifrågavarande förslag vara så mycket ändamålsenligare, som det skulle tvinga e«n del af oss alt deltaga uti, och öfvervara, målens behandling.
Det är äfven verkcligen mera rättsenligt, att den, som ej öfvervarit discussionen, icke eller voterar om ämnet.
De skäl, som blifvit anförda, för bibehållandet af arne upprop finner jag i allo ej vara fullt giltiga.
Synnerligen för vinnande af tid, anser jag ett enda upprop vara högst önskansvärd t.
Herr Printzenskjöld, Axel: Det af Grefve Posse anförda skäl för bibehållande af 2:ne upprop, talar, enligt min öfvertygelse, just emot dem.
Man tycker sig böra hafva tid att underrätta en del af Ridderskapels och Adelns Ledamöter om att votering är å färda, emedan i annan händelse Den 9 A p v i l e. m. få skulle komma att deltaga i voteringnrne.
Jag tror, att vi ej böra bibehålla ett stadgande, som tillåter sådane underrättelsers meddelande.
Tjenar andra uppropet blott till detta ändamål, så anser jag det utan all skada böra borttagas , och att de personer, hvilka i detta fall skulle komma att försumma voteringarne, derifrån gerna kunna uteblifva.
I I - Hvad åter angår Herr Grefvens anmärkning, att RiddarhusUtskottet ej bibehållit uppropet nf Ihinkens nummer under voteringen, får jag endast upplysa, att Utskottet ansett detta-stadgande, äfvensom stadgandet, huru bänk-a fdel ni ilga ine skola träda inom, och utgå från, skranket, innefatta sådane småsaker, hvilka ej lämpligen borde införas i en för ett RiksStånd gällande Författning, utan det förra om bänk-uppropet med mera skäl varda infört i RiddarhusFiscalens instruction, och det senare alldeles förbigås.
Jag tillstyrker bibehållandet af a:ne upprop.
Skälen derföre vet livar och en.
Jag tycker att, i betraktande af de mångå olika funetioner, som Ridderskapets och Adelns Ledamöter vanligen bestrida, man ej bör betaga en Ledamot, som för tillfället varit hindrad att öfvervara öfverläggningen, men det oaktadt kanske med större uppmärksamhet och flit än många andra följt målet, att framlemna sitt votum. v
Den 9 April e. m. io5 Ett borttagande af andra uppropet finner jag vara ett halft våld.
Det skulle dessutom ena gången vara lika ofördelaktigt fölen opinion, som det en annan gång skulle vara det för en annan.
Jag tror, att man bör söka förebygga allt, som kan gifva tillfälle till partiers uppkomst inom representationen; och det är af den anledningen jag anser andra uppropet böra afskaffas.
Det var just genom detta andra upprop, som particheferna fordom fingo tillfälle att uppbuda till voteringar de personer, hvilka skulle gifva dem pluralitet.
De, som ej äro intresserade att öfvervara målens discutering, kunna äfven umbäras vid voteringen.
Jag afstyrker på det högsta bibehållandet af andra uppropet.
Äfven jag bekänner, att jag i RiddarhusUtskottet delade Minoritetens mening, att andra uppropet vid voteringar bör bibehållas; och jag är ännu af samma tanka.
Det är hvarje Representants rätt, att rösta, men det kan hända, att han af andre angelägna göromål är hindrad att vid första uppropet tillslädesvara; och då vet jag ej, hvarföre man skall betaga honom rättigheten att vid det andra få afgifva sin röst.
— Det är visserligen sannt, att man genom andra uppropets afskalfande skulle vinna i tid; men man bör tofi Den 9 April e. m. väl också hafva något afseende på hvarje Riksdagsmans rält att yttra sin mening i frågor, som måste slitas genom votering, och som genom endast ett upprop kunna alldeles för knapphändigt blifva afgjorde.
Jag instämmer med Grefve Posse deruti, att man bör bibehålla det närvarande sättet, att vid voteringar uppropa hvarje bänk serskildt; ty det blifver annars svårt att kunna passa på och höra, när ens blotta nummer och namn uppropas.
Men i afseende på andra uppropets afskaffande, är jag af samma mening som Herr Cederschjöld, eller att det bör upphöra.
I hvarje Domstol eller Collegium, eller med ett ord i alla lagskipnings- och verkställighets-åtgärder iakttages såsom bestämd regel, att den, som ej deltagit i öfverläggningen om ett ärende, ej eller må deltaga i beslutet derom.
Hvarföre skall man härifrån afvika, då fråga är om den vigtigaste af alla åtgärder, om sjelfva Lagstiftningen?
Ofta inställa sig nu vid andra uppropet till deltagande i votering sådane Ledamöter, som icke öfvervarit discussionen, eller ens veta hvad man voterar om, utan som skyndat hit i följd af erhållen underrättelse, att votering vore å färde.
I bråskan hafva de stundom icke tid att taga närmare kännedom om saken , utan fråga någon bekant: hvad skall jag votera, Ja eller Nej?
Och så följa de blindvis denan - Den 9 April e. ra. »07 dies tillstyrkan.
Är väl sådant lämpligt, och bör det icke förekommas?
Jag tillstyrker derföre, att andra uppropet må afskaffas.
Friherre Boije, Herr von Hoffsten, Bengt August, Herr Uggla, Göran Gustaf, och Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, förenade sig med Herrarne Cederschjöld och von Hartmansdorff.
Vid §. 37 gjordes icke någon anmärkning. §. 38.
Emot denna §. vill jag endast anmärka, att, efter min tanka, det ej bör vara bestämdt, att Val-listorne skola vara skrifne; de kunna lika gerna få vara tryckta. §§. 3g, 4° och 41 lemnades utan anmärkning. §• 42.
Ordet: äger är här nyttjadt; men jag tror det vara bättre, att i stället sätta bör eller skall, emedan så väl vid denna, som föregående, Riksdag exempel så ofta förekommit på tvetydighet och olika begrepp om förstnämnde ord, att det är angeläget att afskaffa dess bruk, då man åsyftar att uttrycka ett bestämdt åliggande.
43 och 44 gjordes icke någon anmärkning. io8 Den 9 April e. m. §. 45.
I denna §. står, att oni ”Ridderskapet och Adeln besluter ändring ”eller tillägg i RiddarhusOrdningen, öfver”lemnas samma beslut till Konungens Nå"diga stadfästelse, och blifver, derest det ”oförändradt gillas, genast efter slutad Riks"dag gällande; i annat fall fortfare den för”ut antagne RiddarhusOrdningen att tjena ”till efterrättelse.”
Häraf kunde dragas den slutsatts, att om Ridderskapet och Adeln till Kongl. Maj:ts sanction i underdånighet öfverlemnade ett förslag till ändring i RiddarhusOrdningen, men Kongl. Maj:t ansåg sig ej kunna antaga förslaget i dess helhet oförändradt, skulle ovilkorligen den gamla RiddarhusOrdningen förblifva gällande, samt Ridderskapet och Adeln vara betaget, att under samma Riksdag till Kongl. Maj:t inkomma med ett nytt förslag.
Sålunda skulle, om i förslaget funnes blott ett enda ord, som Kongl. Maj:t ej gillade, och hvilket måste inträffa ofta i en så vidlyftig Författning, som RiddarhusOrdningen, Ridderskapet och Adeln icke få vid samma Riksdag rätta förslaget i denna omständighet, och å nyo underställa det Kongl. Maj:ts sanction.
Detta matte väl icke vara Utskottets mening; och jag anhåller, att redactionen måtte blifva så rättad, att en dylik oriktig tydning icke må kunna äga rum.
Den 9 April e. m. 109 Herr Cederschjöld:
Just till vinnande af det ändamål den sista värde Talaren åsyftat, får jag anhålla, att RiddarhusTJtskottet måtte göra afseende på det anförande Herr Bruncrona i dag uppläst om ett stadgande, att, när förslag till ändringar i RiddarhusOrdningen af Ståndet underställes Kongl. Majlis sanction, men icke i sin helhet af Kongl. Maj:t gillas, Kongl. Maj:t då täcktes framställa en ContraProposition, och att på Ståndet må bero alt antaga eller förkasta den, såsom förhålles med andra lagfrågor.
Herr Lefre'11:
Instämmande i den åsigt Grefve Posse framställt, anhåller jag att få uppläsa ett förslag till redaction af denna §.
Efter ingressen, mot hvilken jag ej har något att påminna, skulle jag vilja införa följande stadgande:
Konungen icke för godt finna att förslaget i dess helhet antaga, åge Ridderskapet och Adeln rättighet, att vid samma Riksdag till
Konungen öfverlemna nytt förslag till den eller de Konungen förklarat hindra det helas gillande. öfverlemnar icke Ridderskapet och Adeln sådant nytt förslag, blifve den förra RiddarhusOrdningen oförändrad gällande.
För min del skulle jag tro det nästan vara bättre, om Kongl. Maj:t täcktes göra en ContraProposition, på sätt Herr Bruncrona, om jag ej orätt minnes, föreslagit.
I annat fall elier I IO Den 9 April e. ra. om Herr Lefrens förslag antages, kunde det hända, att om Kongl. Maj:t icke närmare förklarar orsakeme, hvarföre han ej kunnat bifalla de föreslagne ändringarne, så skulle Ridderskapet och Adeln, i tvekan om skälen till afslaget, kanske förfela den framställning, som skolat förskaffa bifall.
Om Kongl. Majrt deremot gör en ContraProposition, så får Ridderskapet och Adeln derigenom veta, i hvilka omständigheter
Konungen åstundar jemkning i förslaget, för alt kunna detsamma gilla.
I anledning af hvad Herr Cederschjöld och Herr von Hartmansdorff yttrat till understödjande af HerrBruncronas förslag om ett stadgande i RiddarhusOrdningen, att Kongl. Majrt måtle, i händelse
Han ansåg sig ej kunna gilla de föreslagne ändringar i RiddarhusOrdningen, som Hans sanction underställas, aflåta en ContraProposition derom lill Ståndet, får jag äran tillkännagifva, alt detta förslag af Herr Bruncrona redan varit under öfverläggning hos RiddarhusUtskottet, men att f>l ura 1 i teten af Utskottet ansåg det icke vara ämpligt,_ att i RiddarhusOrdningen stadga, att Kongl. Majrt borde framställa en sådan ContraProposition, och uppgifva skälen, hvarföre
Han ej ville sanctionera förslaget.
Utskottet trodde en anhållan derom snarare kunna införas i den underdåniga Skrifvelse, hvarmed förslaget öfverdem - Oen 9 April e. ra. nas, helst det icke vore så rigtigt öfverensstämmande med formen att säga, att Kongl. Maj:t åligger, alt till Ridderskapet och Adela aflåta en ContraProposition i ämnet.
Om man vill saken, så finner man nog de ordalag, sorn äro tjenliga att nyttja.
Jag anser det ifrågavarande stadgandet om ContraProposition af Kongl. Maj:t vara nödvändigt, på det man icke mätte gå miste om nödige förbättringar i RiddarhusOrdningen, blott derföre att Ståndet och Konungen ej förstå hvarandra. Yid §.
4^ gjordes icke någon anmärkning.
Dä jag förmodar att åtcrremiss kommer att äga rum, får jag vördsamt anhålla, att RiddarhusUtskottet ville taga i öfvervägande, om det ej vore lämpligt att stadga något angående pollettens inlemnande vid afresa från Riksdag, antingen alldeles eller på längre eller kortare tid.
Jag tror, att ett stadgande derom vore nyttigt, emedan nu, då Hufvudman eller Ättemän, som för en kort tid uttagit pollett för sin ätt, bortreser, måste alten förblifva ledig under hela den öfriga delen af Riksdagen, om den än räckte ett år.
Jag medgifver visserligen, att en lämplig controll torde blifva svår att finna; men om det jag föreslagit anses nyttigt, torde väl något än - I 12 Den g April t. m. damålsenligt correctif för uraktlåtenheten kunna bestämmas.