Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ehrenborgh, Casperi Jag h r förut Vid ett tillfälle yttrat, att Vid lagen om borgen ej blott afseende bör göras på försträckning» gifvarens säkerhet, utan ock på Söifesmånnens rått att återkalla sirs borgen.
D< t sednare sker, om löftesmannen har rättighet ett uppsåga sin borgen, likväl så, att ej förstråckningsgilvaren lider.
Jag skulle tro, att om ej hela yuie Capitlet i nya HahdelsBanken kunde antagas, gjorde det tillfyllest, om man antoge 16 §. deraf.
Den lyder sålunda; 5 Finnes ej viss betalnings-tid i skuldebref eller borgesskrift uts >tt, och vill borgesman blifva sin borgen fri; såga derom till borgenären, att han må kunna annan borgen af gäldenär tsga, Söker ej borgenär, inom ett år elter tillsägelsen sin fordran bos borgesmannen, örn denne borgat som för egen vkuld, eiler lagsöker han ej inom sagde tid gåldenåren, om borgen ej år så ingången; håfve sedan ej någon rått emot borgesmannen.
Har gäldenär förbehållit sig viss Den 27 Augusti /, m. . jgj Uppsägnings-tid; njöte borgenär yttermera denna tid att borgesman eller gäldenär söka.”
Jag kan ej inse, att detta stadgande, som är alldeles^nytt och ej finnes i vår nu. varande Lag, har något sa oskiljaktigt sammanhang med hvad i öfrigt i 7:de Capitlet af nya HandelsBalken förekommer, att det ju icke kan särskilt antagas, hvadan jag derå utbeder mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Herr Hjerta, GujiafJag kan ej annat ån instämma med den sista Talaren om vigten deraf, att någon åtgärd vidtages, hvarigenom man tryggar löftesmånnens rått, att uppsåga borgen, når den år gifven på viss tid.
Således anhåller jag om proposition, i enlighet med Herr Ehrenborgs förslag, och, i Lil Ridderskapet och Adeln dertill skulle samtycka, ber jag, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Herr Grefven och Landt Mar/ka Ilen gjorde proposition till bifall å LagUtskotlets förevarande Utlåtande.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJkallen hemställde, om Ridderskapet och Adelil behagade, med förkastande af berardo Utlåtande, antaga 16 §.
i 7 C pillet af Lag- Comiléens förslag till den nya HandelsILlken. jgå fyen 27 Augusti f. ni.
Oell fann Ridderskapet oell Adeln, uppå gjord proposition, äfven för godt förordna, det de öfrige RiksStåndeh skulle inbjudas, att i detta beslut tued Ridderskapet och Adeln Sig föreda; Å nyo föredrogs Herr Thams$ Wollratbj den i4 dennes eftermiddagen på bordet lagdé Memorial, angående utvidgade handelsförhållari» den emellan Sverige och Norrige; Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm; Herr Tham har i sin motion begärt, att vederbörande Utskott malte anmodas^ att hos Stånderhe göra framställning, rörande nödvändigheten att hos Kongl. Majit anhålla, det vederbörande Embets-Verk måtte skyhdesämt till Kongl. Majit inkomma med förslag, angående inodilicatiöner och Controller vid den af Kongl; Majit genom Dess nådiga Skrifvelse till CömtnerceCollegiUm den 5 Junii 1821 beslutade större frihet i handeln mellan Sverige och Norrige; Och Herr Tham tyckes ej otydligt tillkännagifva sin mening, att i annat fall frågan kunde begrafvas i glömska eller blifva ett föremål för flerårige fruktlösa speculationer hös EtnbetsVerkert; jag hade önskat, att Herr Tham, innan hail gjort denna motion, behagat efterfråga, otn ickö för - Den 37 Augusti /. tn. förslaget till Kongl. Maj:t inkommit, i hvilket fall Herr Tham icke behöft göra någon motion i åmnet.
Då det Kongl. Brefvet^ bilagt i afskrift Herr Thams motion, visar, att det varit CommerceCollegiumj som Kongl. Maj.t affordrat ett utlåtande i frågan, anser jag mig, såsom Embetsman vid samina Verk, skyldig att hår upplysa förhållandet.
CommerceColjegiUm har ingalunda låtit frå* gan begrafvas i glömska.
Collegiäm har, sedan flere vederbörande och TullDirectionen blifvit hörde samt Upplysningar från Norrska Regeringen kunnat erhållasj noga ÖFvervågt förhållandet och afgifvit till Kongl. Maj;t den sd Januarii detta år det Utlåtande som Kongl. Maj:t täckts i lfordra.
Cöllegium har således verkställt allt hvad på Cöllegium berodde, och frågans sluteliga pröfning beror nU på Kongl. Maj:t.
För att styrka detta förhållande, torde mig fillåtas få Upplåsa
Och sedan öfverlemna följande officiella betyg hårom:
På begårart af vice AdvocatFisealen i Kongl. Commerce-Cöllegium , Herr Kammar- Junkaren A. W. Pereswetoff Morath, ihtygas, att Kongl.
CoinmerceCollegium den 25 sistlidne Januarii till Handels- och FinanceExpedilion af Kongl. Maj.ts Canzlie låtit insända Kongl. Collegii under den 7 Ridd. o. Ad.
B s:dra Afd. t3. *94 Den 27 J ugust i /. m, i förenårande månad afgifne underdåniga utlåtande, om de niodificationer och controller, sora kunde anses n«5diga i afseende på de handelsförhållanden mellan Konungarikena Sverige och Norrige, hvarom Kongl. Brefvet till Kongl. Collegiurn af den 5 Junii 1821 förmåler.
CommerceCollegii Canzli den a5 Aug. 1820.
Gosselman.
Sedan jag sålunda ådagalagt, att Herr Tharas motion år öfverflödig, anhåller jag, att någon remiss derå ej må beviljas, utan att densamma lågges till handlingarne.
Herr von Hartmansdorff, Augufi", Om det förhåller sig så, som Herr Morath upplyst, att nemligen de underordnade Verken icke sedan den 5 Junii 1821 oflemnat deras utlåtanden förr ån innevarande år i Januarii, så ligger deruti en tillräcklig förklaring, hvarföre saken ännu ej kommit till veikstållighet.
Det år ej underligt, om Regeringen icke medhunnit denna sak under Riksdagen, då så många andra göromål åro för handen; men jag ser ej skål, hvar. före motionen skulle förfalla, emedan underauctoriteterne utlåtit sig, samt tror, att ingen önsV n kan vara för Konungen angenämare, eller för brödrafolket kårkomnare ån den, som så öfverensståmmer med allas önskningar.
Det år just icke, såsom Herr Morath förmodat, fråga om att påskynda Konungens beslut, utan egenteligen att yttra Nationens önskan, det saken må, når det sig göra låter, gå i fullbordan. tym 27 Augusti f, m\ *95 Herr Pereswetoff Morath:
Herr von Hart-' tnansdorff har just genom sin sednare framställning visat, att Herr Thams motion icke kan komma i fråga, ty Herr von Hartmansdorff har föreslagit förändring i motionen, som helt och hållit förändrar den, nemligen att hos Kongh Majit kunde göras underdånig anhållan , det denna vigtiga fråga blefve, så fort ske kan, pröfvad.
Skulle Herr von Hartmansdorff;* motion remitteras, medför sådant ej någon följd, att Herr Thams derföre skall medfölja: men upplysa bör jag, att det biskål Herr von Hartmansdorff begagnat vid sin framställning nemligen, att Colleginm ej förr ån detta år sitt utlåtande meddelat, ej synes vara af beskaffenhet att kunna af Utskottet gillas, emedan det berndt af Norrska Regeringen, når den behagat meddela Collegium de upplysningar som erfordrats, så att Collegium icke kunnat förr ån detta år sig yttra i ämnet.
Herr Hjerta, ffohan Guftaj:
Mig synes, att ändamålet bäst vanns, om motionen remitterades till Utskottet, jemte Herr Morats anmärkning.
Utskottet blefve då i tillfälle att behandla saken, såsom Herr Moralh önskar.
Om motionen finnes överflödig, biifver Riksens Stånders beslut grundadt på utlåtande af ett Utskott, sorn kan taga i betraktande de grundade skål, som kunna förefinnas» Jag anhåller derföre, att remissen trätte besfutas och att de anmärkningar sorn blifvit gjorde, må få åtfölja
Din ij dugntti /, m.
Herr von Hartmansdorff5
Då Herr Tham gjorde denna motion, förenade jag mig med honom.
Han år nu frånvarande; men då jag på visst sått åfven tillegnat mig motionen, må det tillåtas mig, att deruti göra den jemkning jag redan framstållt, och anhålla, att motionen i så* dant skick måtte remitteras till OeconomieUtskottet.
Jag kan icke finna låmpeligt, att man remitterar en motion ■om år vederlagd, innan den remitterasmen då Herr von Hartmansdorff vid motionen nu gjort ett sådant tillägg, som utgör en särskilt motion, vill jag ej bestrida, att Herr von Hartmansdorff* motion må till vederbörande Utskott få afgå, men icke Herr Thams, som måste anses förfallen.
Herr Grefven och LandtMarJkalken för», klarade, det han icke kunde anse Herr von Hartmansdorff» framställning såsom en ny mo» tion, utan endast såsom en ytterligare utveckling af deh motion Herr Tham väckt; och hemställde Herr Landt-Marskalken, om icke Herr Thams berörde motion finge, jemte de af åtskilliga Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Föredrog3 å nyo och gillades Lagutskottet# -den 7 dennes under Nio j4i afgifne, samt den Pen 37 Augusti f, m. 157 11 derpå följde eftermiddagen på bordet legde, Betänkande öfver Kongl. Majrts Nådiga proposition , angående förklaring öfver 5 §. i s5 Cap. RättegångsBalken, samt 4 $. uti 5 Cap. MissgerningsBalken.
LagUtskottets den 7 dennes under N:o 14a afgifne, samt den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Ut* låtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid.
Utskottets förut meddeldte Betänkande ^ an_ gående förrymd Makas rättighet att tråda i nytt Gifte.
Herr van Hartmansdorff, Auguft:
Då detta ämne först förekom, hade Domprosten Lss inér föreslagit strängare straff å den, som eger.. villigt förlöper sin Maka.
Detta ansågs af Utskottets Ledamöter och ibland dem också af Herr Ribbing icke vara lämpligt.
Men till förekommande af förbrytelsen, föreslog Herr Ribbing en annan utväg, nemligen den förlupnes allmänna efterlysning öfver hela Riket, tillika sned de öfriga påföljder, sorn skulle drabba densamme, Nu har Lagutskottet ansett Herr Ribbings förslag ej såsom en ny motion, utan blott såsom en anmärkning vid Domprosten Lamérs.
Ehuru Herr Ribbings motion således i sjelfva verket nu första gången år före bos Ridderskapet och Adeln, har Utskottet framställt den, såsom vore det den andra.
Jag har velat fästa Högloflig® Ridderakspets och Adelns uppmärk - Titti 27 Augusti J. m. aamhet på denna omständighet, emedan jag anser Herr Ribbings förslag böra, såsom vålgrundadt, närmare öfvervågas, Örn det skulle vara Makar tillåtit, att få skilsmässa, sedan endera förlupit den andra, blott man vore utom Häradet, eller utom Länet, så vore ingen ting lättare.
Alla de svårigheter och varningsgrader
Lagarne i öfrigt bestämt för att hindra äktenskapets upplösning, tjenade då till intet, ty man behöfde blott resa ifrån hvarannan.
Saken år så vigtig, och står uti ett så nära sammanhang med Kyrkolagens öfriga stadganden, att man ej bör förbigå den, såsom Utskottet gjort, utan taga Herr Ribbings motion i betraktande.
Derföre anhåller jag, att den måtte frånskiljas det Öfriga af Betänkandet, för att särskildt till LagUtskottet återremitteras, Herr van Hauswolf, Carl Gujlaf Rein~ Jiold:
Jag förenar mig med den siste värde Talaren deruti, att den lagförklaring som nu år ifråga, har mycken gemenskap med Kyrkolagen, men jag får upplysa, att Kongl. Ma:t särskilt förordnat om hvad iakttagas bör, för att få spaning på förrymd Maka, att man derom skall forska hos Prcsterskapet och KronoBetjeningen.
Når detta följes, och Domaren dessutom iakttager, att kallelsen på Rättens dörr anslås, så vet jag ej, att något vidare uti formaiiteterne kan erfordras.
Jag tror således, att Utskottets förslag kan antagas. Herr Ehrenborg, Casper:
Herr von Hauswolff har anmärkt,, att Författningarne ålägga
Den 27 Augusti f. m. 199 hvarje Domare att, innan han dömer till skiljs— mässa, utforska af Presterskapet och KronoBetjeningen, oin personen finnes i orten.
Men genom en sådan efterspaning, hvars verkställighet beror af Domarens eller öfrige Tjenstemåns nit, eller önkan att gå Makarne till mötes, år ej den olågenhet förekommen, som Herr Ribbing åsyftat håfva.
Det kan vål vara möjligt, att den förrymde makan icke finnes inom Häradet, men dock inom Lånet eller Riket.
Jag vet ej, hvarföre icke öfver hela Riket lysning derom skulle kunna ske.
Kungörelsernes antal skulle visserligen icke derigenom betydeligen ökas, och då sådane utfärdas för så litet, sorn några Riksdaler uti Kronoutskylder, tyckes det för en så vigtig sak, som denna, vara lika nödvändigt, att allmän efterlysning sker.
Derigenom vore ingen i beroende af Domarens godtycke.
Jag tillstyrker således lika med Herr von Hartmansdorf, att Herr Ribbings motion må anses såsom afskild från Herr Lamcrs, och återremiss derå beviljas’ Herr Grefven och LandtMarjkalken yttrade, att sedan Herr Ribbings anSörande, då Utskottets första Betänkande till pröfning förevar, icke blifvit af Ridderskapet och Adeln ansett såsom en ny motion, ulan endast tillika med andra anmärkningar åtföljt den beslutade återremissen till Utskottet, trodde Herr Grefven och LandtMarskalken för dess del, det icke öf. verensståmmn med det behandlings-sdtt Ridderskapet och Adeln alltid iakttagit, att, sedan Ut•kottet nied svar återkommit, upptaga Harr r *00 Dtn 37 -Augusti J, m.
Ribbings berörde anförande såsom en ny motion, och densamma till Utskottet återförvisa; äfvensom Herr Grefven och Landt-Marskalken icke eller ansåg lämpligt, att stycka Betänkan-? det, samt sluteligen pröfva en del, och återförvisa en annan; men som Betänkandet nu vore för andra gången tinder Ridderskapets och Adelns pröfning, ägde Ridderskapet och Adeln fullkomlig rättighet, att, om Ståndet \så önska?? de, instämma i Herr Ribbings yttrande; hvarå Herr Grefven och Landt lYfarskalken nu äfven gjorde proposition.
I händelse det kunde gå an att vidtaga den utväg, att göra Herr Ribbings förslag till en ny motion, och remittera den, så kunde saken blifva fullständigare behandlad.
D,et vore kanske det lämpeligaste äfven derföre, att 9m Ridderskapet neli Adeln nu instämde i Herr Ribbings tanka, och PresteStåndet förenade sig dermed, men Borgare- och BondeStånden förblefyo vid deras redan fattade beslut, så stannade tvänne Stånd emot två, hvarigenom frågan förfölle.
Således anhåller jag, att saken helst måtte behandlas på sätt jag förut föreslagit.
Äfven jag förenar mig deruti, att, såsom Herr von Hartmansdorff nu yrkat , mitt anförande må anses såsom en ny motion.
Gederftrorn:
Jag har svårt för att finna, huru en såsom anmärkning emot Betan-' Den 37 Augusti f. nu tot kandet framställd sak tan, sedan den af Utskottet hljfvit afstyrkt, å ny o väckas och remitteras.
Jag instämmer fullkomligen uti hvad Herr Grefven och LandtMarskalken yttrat, att det ej går pn att dela frågan, och tror ej eller, att det är lämpeligt att väcka såsom ny motion ett redan handlagdt ärende 5 men jag skulle förmoda, att då frågan nu för andra gången förehafves, Herr
Ribbing är i tillfälle föreslå den bestämda förändring som uti LagUtskottets förslag bör äga Turn, och då kan man få saken på en gång afgjord.
Herr von Haetrnansdorjft
Jag befarar, att i händelse Batänkandet ej återremitteras, det nu färer svårligen kunna med modificationer afgöras, emedan det fordras en förändrad redaction af en viss Iag§., som ej här torde kunna göras nog bestämd för att genast antagas.
Men kan saken hjelpas genom någon Kongl, Förklaring, så tror jag', att Ridderskapet och Adeln kunde instämma i Preste-Ståndets beslut i allmänhet, utan att hålla sig vid ordalagen.
Herr Efyrenborgt
Mig synes ändringen kunna inskränkas till en allmän efterlysning öfver hela Riket, och jag får i sådant afseende föreslå, att 4 §• i kapitlet GiftermålsBalken må erhålla följande lydelse: ”Öfvergifver och förlöper
Mannen af ondMsko oell motvilja sin Hustru, och far utrikes i ’*thet uppsåt, att ej mera blifva och bo med ”henne; håfve ingen rätt sin lott i boet, eller 202 Dm 27 Augusti f. m. ”fasta gods sitt att råda.
Viii hustrun från honora skiljas, tage thå Stämning hos Domaren.
”Vet man ej hvar mannen sig uppehåller, före”lägge
Domaren honom natt oell år att sig inställa, och varde detta föreläggande, genom ”Konungens Befallningshafvandes försorg, öfver ”hela Riket kungjordt, medelst allmän lysning, ”sorn jemväl bör innehålla föreskrift till Krono”och Stads-Betjente att uppgifva hvar han fin”nes.
Kommer han ej inom föresattan tid, el”ler får man ej inom samma tid om hans vistande underrättelse, på grund hvaraf handräckning till hans inställande hos den öfvergifna ”kan meddelas; döme thå Domaren till skillnad, 5,och håfve mannen förverket hela sin lott i ’’boet.
Samma lag vare ther hustru förlo”per man.” Pierr Ribbing'•
Jag instämmer fullkomligen uti den af Herr Ehrenborg nu föreslagna redaction af 4 §. i i3 Cap.
GiftermålsEalken.
Herr Grefven och LandtMarJkallceri hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade besluta, att 4 §. i i5 Cap. Giftermåls-Balkem borde erhålla den af Herr Ehrenborg nyss föreslagne lydelse.
Herr von PlartmansdorfF anhöll, att de öfrige RiksStånden mätte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
B fri 2?
203 Och blef denna Herr von Hartmansdorff hemställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 5 eftermiddagen.
Lagerheim, Onsdagen den 27 Angustin Plenum kl. half till 6 eftermiddagen.
Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den g dennes under N:o i5g|afgifne, samt den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets •04 Dera %7 Augusti e» ra». förut meddeldte Betänkande angående anvåndande af den till Städerna donerade jord.
Når i förrgårs afton Stats- och OeconomieUtskottens Betänkande om KrigsAcademien förevar, förbehöll jag mig, oberedd som jag var, sedan jag hörde att återromiss beslöts, att till Utskotten få beledsaga den med några anmärkningar.
Jag anhåller att nu få upplåsa dem.
Det förefaller mig, sorn det resultat till hvilket Utskotten kommit vore riktigt, men uti motiverne kan jag ej instämma, och derföre önskar jag att till Protocollet få anfördt, hvarföre jag begärde bifall å Utskottens Betänkande.
Härefter upplåste Grefve Spens följande; (Se Bilagan N;o i.) Herr Grefven och Landt Marskalken hem,- ställde, om icke Grefve Spens’s ifrågavarande Memorial, sorn innefattade anmärkningar vid Stats- och OeconomieUtskottens den 3.5 dennes eftermiddagen återremitterade Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af KrigsAcademien m. tn., finge till hernålt® Utskott förvisas.
B fölls. tten 27 Jagusii v* m. 3^5 Företogs till pröfning Allmänna Besvårsoeh OecoUomieUtskottets den 18 sistlidne Julii Under N:ö 1Ö2 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde^ Betänkande, om inrättning af Portofranco, samt åtföljande Nederlags-råttighet för Ön Gottland.
Min Öfvertygelse skall vara så last, som den år, om skadligheten af den stora utsträckningen af Portofranco-råttigheten från en hamn till en hel ö eller Provins» som hår blifvit föreslagit, för att jag skall yttra mig emot detta förslag.
Visserligen år det sagdt, att det blott år tvånne hamnar som erhålla denna rättighet» men öens med. borgare skola ändock lefva under andra Lagar j ett helt annat interesse skall uppstå der under loppet af 5o år» mot hår, dess fartyg skola anses såsom främmande nationers.
Én försigtig Statslära bjtider, att man icke skall så inrätta, att en del af Riket skulla vilja skilja sig ifrån det hela.
Det år fråga, om det kan gifvas något som mera kan leda dertil, ån detta förslag* Herr Bruncrona har i sin reservation så fulb* ståndigt utvecklat, hvarföre icke rättigheten bör sträckas längre ån till Slitö hamn» att jag annat kan ån instämma med honom.
Jag vill blott fästa uppmärksamheten på några mindre omständigheter.
Den andra hamnen år Wisby.
Den ligger på vestra sidan af ön 5 år således icke tjenlig, att emottaga Rysktf Jhandeln.
Desö hamn år en konstgjord inrättning; den år en af de mindsia, kan ej stort öfverstiga Riddarhustomten» den är grund» ej mera ån 10 a li fot 20$ Den 27 Augusti c, m. djup, med ett ord större handelsfartyg måste utlasta på en osåker redd, hvarest ankring fordom kostat hela Flottors undergång.
Den kan ej försvaras} den år omgifven af en trådquai, sora den minsta bombkits kan med ett kast bränna upp.
Når dertill kommer, att ett Gymnasium finnes i Wisby, der ungdomen skall utbildas, så får jag fästa uppmärksamheten deruppå, om det år tjenligt, att på en sådan ort tillstädja den licence i seder, sorn år en oundvikelig följd af en raångd olika nationers vistande uti en frihamn.
Följden af en frihamn kunde der ej blifva annan , ån att man skulle påföra Sverige en mångd af förbudne varor.
Slitö hamn år deremot stor och tillräcklig för den största Flotta, och om der saknas byggnader, bör man komma ihåg, att å ingen ort i Riket år så lätt, att få byggnadsmaterialer för godt pris.
Kalksten och timmer finnas, så att man kan bygga antingen af sten eller tråd, och om blott en skymt af liflig handel inträffar, låra således hvarken srmar eller capitaler saknas i Slitö, för materialernes begagnande.
I Herr Bruncronas reservation åro tvånne undantag gjorde för Portofraneo-råttigheten, nemligen säd och salt.
Hvad den förra angår, torde det vara nödvändigt att fästa uppmät ksamheten på vårt jordbruk, ty det blir ej lått, att i Slitö controllera, om Spannernålen år en Gottlåndsk éller Utländsk product, och hvad salt angår skulle det möjligen betaga våra Stapelstäder åtskilige förmoner, och orsaka missämja med ett grannrike, der Saltet är elt Kronans regale, och på hvilket Land smyghandel dermed kunde id - JDrn 57 Augusti e, 207 feas.
Det Riket skulle således ej med röje se, att vi der anlade en inrättning, som befordrade smyghandeln, likasom vi med våra Qeconomiske Lagar icke med nöje skulle se, om man i Norrige fortfore att göra transito upplag uppe uti Landet, mot vår gräns, beräknade på att till oss föra de varor, som hår åro förbudne.
På denna grund anhåller jag om återremiss, och instämmer uti Herr Bruncronas reservation.
Deraf följer äfven en mängd af sårskilte Författningar, i afseende på tull-betjeningen, som, i fall hufvudsaken antages, måste åndras.
Herr IAljeJirdle) Guftaf, anförde skrifte-; ligen: £Se Bilagan N:o 2,) Friherre Cederjirom, Jacob: Af Herr von Hohenhausen har det blifvit anmärkt, först i afseende på utsträckningen af porto-franco-rät-* tigheten till Wisby och Slitö, att grunden derföre skulle förutsätta lagar, stridige emot andra i Riket, och att sådant skulle medföra skadliga verkningar i afseende på esprit’n medborgare emellan.
Jag får dervid fästa uppmärksamheten på det särskilta förhållandet med Gottland, i jemförelse med andra orter, i afseende på belägenheten af denna ö.
Der kan utan olägenhet en sådan frihet lemnäs, emedan den ej behofver hafva gemenskap med det system, som i det öfriga Riket begagnas, intill dess man kart , utröna, om nyttan är påtaglig, och då man tilläfventyrs, som Grefve Lilljencrantz yttrat 1772, Dtn 2J Aupitti e, m. kan få erfara* om ej en allmän frihet i handel kunde i Norden tillvägabringas, och der orsaka välmåga.
Andra anmärknihgen varj att rättigheten ej borde utsträckas längre än till Slitö.
Dervid förekommer den betänklighet, att då Slitö ännu ej äger den personal, att den kan hafva egen Magistrat, mäste den tills vidare lyda under Wisby jurisdiction > att i Wisby redart hus finnas* sorn kumla till Nederlag begagnas* hvilket ej är förhållandet i Slitö, och att af sig sjelf följer, att småningom rörelsen flyttas till Slitö, der hamnen erbjuder de största fördelar.
Hvad sedan beträffar lättheten att från sjösidan förstöra Wisby, så är det lätt, att med ett pär goda batterier afhålla fiendtliga fartyg från försöket att Förstöra Staden.
Éri sådan anläggning ar ej kostsam.
Ytterligare är det anmärkt, att salt och säd borde Undantagas från nederlagsfriheten.
Ett sådant undantag kunde hlott vara skadligt för inrättningen, men ej gagrteligt för några andra, ty den spanbemål som kommet in, ligger i nederlag förvarad
Under flere nycklar, så att ej något kan utsmygas såsom Gottlands produet.
Hvad åter angår, att
Salt skulle väcka jalousie hos de grandar, der Saltet är regale, så hemställer jag, Otti icke all slags han - delsfrihet medförer enahanda verkan i ailä afseenden, oeh med hänsigt till alla andra artiklar»
Det blir lika lätt att controllera handeln från Gottland, som den med utländska fartyg, ty alla behandlas som utländska och stå under samma controll; och om fartyget kommer ifrån St.
\ bes, från Gottland eller en annan hamn, är Den 27 Augusti t. rit. ar likgiltigt för controllen.
För min del tror jag, att undantag af varor för Städer, der portofranco-rättighet finnes, ej bör äga rum, men att säkra och bestämda controller böra gifvas, i afseende på öens förhållanden med Sverige, så att missbruk ej må äga rum, och varor ej påföras, såsom Svenska.