Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oaktadt den fördom man i allmänhet hyser för komiléers bildande, torde det vara olvifvelakligt, alt ett ärende, af så vidlyftig omfattning som det förevar , icke kan ledas lill sin utveckling, sä fullständigt att ändamålet af finansverkets organisation och vissheten om myntvärdets uppehållande, samt rörelse-kapitalets jemna fördelning kan vinnas genom några få personers, om än ansträngda, arbetsförmåga, skarpsinniga omdöme och sakkännedom; det fordras äfven nogsam insigt af de förvaltande verkens närvar, former, reglementering och arbetsordningar, äfvensom, om Privalbanks-intresset fortfarande bör inrymmas uti lånerörelsen, dess behöriga anspråk bör bevakas.
Jag har derföre ansett ali, genom ledamöter, valde inom Hrr Fullmäktige i Banken och Riksg:s-kont., den säkraste sakkännedom vore att vinna, äfvensom genom de af BankoUtsk. och Privat bankernes aktie-egare utsedde ledamöter man hade i allmänhet att förvänta den erforderliga ledningen för omdömet af så väl handelns och näringarnes, som landtbruket behof af understöd för deras utveckling och förkofran.
Af alla dessa förenade skäl, har jag herntat anledn. till förslaget, om en komilés bildande, så mycket heldre sora man icke kan rättvisligen neka, att de komiléer, som, under sednare tider blifvit nedsalta, med synnerlig redighet, ospard möda, skarpsinnig urskiljning och sann upfaltning af det förtroende, som blifvit dem lemnadt, väl upfyllt sin bestämmelse, då de, genom mångsidig skärskådning och grannlaga pröfning af skäl och motskäl satt Regering och R.
St. uti tillfälle att öfverskåda och bedöma, hvad till förändring vore möjligt, behörigt, utförbart, nyttigt eller skadligt.
Hvarföre skulle man dä numera misströsta om ett godt resultat?
Att Hrr Bankofnllmäktige icke afsell, genom dess reorganisations-plan, annat, än en organisation af Banken, sådan den nu är, och sålunda blott verksam, i hänseende till Bankens inre förvaltning, vet jag ganska väl; men då äfven för detta inskränktare mål en sä genomgripande reform tarfvas, att den, delvis verkställd, icke kan åstadkomma full belåtenhet, så frågar jag om det nu vore med Den 30 April.
211 god hushållning förenadt, att förspilla kostnader för en sådan organisation inom Bankoverket, efter den plan det nu har, när ingen lärer kunna neka, att en ny skapelse af hela penninge-väsendet, sä väl i afseende å fondering, som utlånings-prine.iper i allmänhet är af nöden påkallad, desto heldre, som fråga redan varit om
Privat-bankernes uphörande och sättet för denna lånerörelses ersättande, äfvensom det icke lärer undfallit R.
Sl:s upmärksamhet den förändring, som Hypotheksföreningarnes bildande redan haft, och än allvarligare kommer att utöfva på våra financiella förhållanden.
Allt delta har stadgat min öfvertygelse, om nödvändigheten alt den komité, sorn jag föreslagit borde nedsättas, och då jag såsom mål för dess synnerliga upmärksamhet åberopat vissa förhållanden, såsom nödvändiga efter min åsigt att iakttaga, har jag dermed icke velat eller ansell, alt desse skulle lända till annan efterrättelse för komilén än, i den mån detsamma kunde förenas med ulförbarhet, säkerhet och rörelsens allmänna behof, fullt öfverlygad, att ändamålet bäst vunnes, genom kommiterades frihet, att föreslå sådana medel, hvilka dess ledamöter, såsom nyttigast för fäderneslandet funne lämpligast alt framställa; dock under bestämmelsen, att endast riksmynt blefve gällande, myntvärdet underhållet, utvexling af silfver mot riksmynt alltid roedgifvet, samt Riksbanken och Länebanken uti dess verksamhet åtskiljde och om möjligt Länebankens och Privatbanks-aklie-egarnes intresse förenadt; att disponibel valuta af metaller eller lätt realiserbara säkerheter alltid till motsvarande belopp af sedelstocken skulle uti Riksbankens hvalf vara alt tillgå och Bankens grundfond förstärkas, genom vissa procent från bankovinsten; att enhet uti styrelsen är af nöden och att, utan den, något hestämdt system ej kan följas eller vissheten om effekten af vidtagna anordningar beräknas, torde ej tarfva någon serskild bevisning; hvaremot de olägenheter, som nu upstå och ega rum derigenom, att nu exesterande penningeverk bedrifva sin rörelse, utan bestämdt sammanband eller i saknad af reglementarisk förening, torde böra närmare åskådliggöras, så mycket helldre som verkningarne häraf hafva eller kunna hafva högst menligt inflytande, ej blott på möjligheten af desse penningeverks upfyllande af sina förbindelser, utan äfven störande tillfoga rubbningar uti allmänna rörelsen och kredit-förhållanderne.
Såsom framstående missförhållanden för det närvar., är olikheten af de sedlar, Privatbankerna utgifva, som snart sagdt utträngt riksmyntet och ojemnheten af den penningetillgång, som vid Privatbankernes kontor är att beräkna, så t. ex. hafva Wermlands och Orebro Privatbanker, under sednare år alltid indragit lånerörelsen under Januari, Februari och Mars månader och på sista åren alldeles inställt densamma, under förenämnde tid, då likväl ej blott skatternes utbetalande, utan äfven de stora förlagen för jernhandteringen, kol- och trädvaruhandeln fordrat ökade kapitaler, sä mycket större som äfven vid denna tid den norra Bergslagens spannmåls-behof för sommaren måste liqvideras och de höga forlönerne för alla effekter betalas; hvarförutom alla enskildta liqvider äro utställde alt upgöras vid denna lid å dessa orters kända affärsmarknader i Carlstad, Christinehamn och 14* 212 De n 30 April.
Örebro, Ej sällan hafva anmaningar utgått med beredelser om inskränkning af kreditiven.
Jag klandrar ej Bank-direkt:ne för denna åtgärd, de hafva handlat väl och försigtigt för sig, men rörelsen har deraf lidit betydligt.
Utan samband med Riksbanken och utan kännedom om de yttre förhållanden, som vållat tryckningar på verldsmarknaden, har motivet för deras åtgärd varit antingen tvång, föranledt af en sträng utvexling af riksmynt, eller panisk fruktan för en sådan påkänning, utan möjlighet af säkert förutseende och utan medel alt, i det öfverraskande ögonblicket kunna motverka den missgynnande konjunkturen.
Genom förening af all utlåning genom en styrelse, genom all sedelutgifning från Riksbanken, samt en gemensam finansslyrelses öfversigt af penningeväsendets alla delar, under stöd af häda Statsmakternas garanti af de utgifne sedlarnes motsvarighet af metallisk valuta, har jag trott, alt alla nuvar. brister skulle helas, då derigenom finansstyrelsen, med upmärksam blick på yttre och inre förhållanden och med förutseende af de vådor, som hotade, kunde vidtaga de mått och steg, som tarfvades, vare sig genom minskning af sedelstocken eller Bankens konsolidering genom metallisk valuta.
Dä vi haft erfarenhet af hvilken trefnad våra sedlar haft uti Finland, jag tror omkring fyra mill., hvars återgående till Banken, endast, genom en kejserlig befallning skett; .när vi nu seatt, uti Danmark Privatbanksedlar lill stort belopp äro gångbare, ehuru utländningen verkligen fruktar, och ej utan skäl, att, genom falska sådana, blifva bedragen, så skulle man väl med visshet kunna antaga, att en betydlig fördel tillskyndades Staten genom det ökade förtroende, som det enda inom landel erkända och garanterade riksmyntet skulle å utrikes ort tillvinna sig, oberäknadt den säkerhet, som för oss sjelfva blefve en följd häraf, ej blott i afseende å den ökade tryggheten mot förfalskningar, utan fastmera derigenom att misstroende för en enda Privatbank eller, en sådan Banks oförmåga att genast inlösa sina förbindelser skulle på en gång förstöra krediten för alla och bringa landet uti yttersta våda.
Då jag föreslagit att Lånebanken utom sitt hufvudkontor i Stockholm, skulle hafva afdelningskonlor uti alla residensstäder har jag derigenom trott:
Att, med afseende å vårt lands vidsträckta läge, dess olika behof af rörelse-kapital på olika tider den fördel skulle vinnas alt, då under vintertiden det inre af landet fordrade betydliga summor till förlag och förberedande af de artiklar, som vid sjöfartens öpnande skulle exporteras, så kunde penningar dragas från de, vid kusten belägna provinsers kontor till det inre af landet, hvaremot, vid sjöfartens öpnande, då exportörerne blifva i tillfälle alt realisera och producenten af dem, genom varans afyttrande, får penningetillgång, det ökade rörelsekapitalet för det inre af landet blifver öfverflödigt och borde återföras till de vid kusten belägna kontoren, till underlättande af handel och sjöfart.
Sålunda har jag trott, att en jemnare och rättvisare fördelning af rörelse-kapitalet borde ske och att de Norrländska provinserne, som, enl.
Landh.-embemas sednare berättelser, alla inom sig ega så rika källor (ill välmåga och förkofran, skulle beredas en fördel, hvaraf de aldrig hittills varit i åtnjutande och en möjlighet till uphjelpande af de näringsgrenar, Den 30 April.
213 sorn nu ligga döde, då, utom allt tvifvel, landtbruket i de norra orterna genom hästafvel oall ladugårdsskötsel skulle kunna blifva af mycken vigt.
Jag hade äfven trott, alt genom Lånebankens sålunda öfver liela landet spridda verksamhet, i förening med up- och afskrifniögsräknings förande, de mångfalldiga kapitaler, som nu ligga ofruktsamma skulle kunna komma rörelsen tillgodo, då för insältaren en ränta vore beviljad, förhöjd i samma män, som Lånebanken, en längre tid skulle kunna disponera kapitalet, och den förhoppning har äfven hos mig till visshet utbildat sig, att genom detta tillfälle till säker beräntning, förmyndaremedel skulle blifva insatte och derigenom en möjlighet beredas till aflägsnande, i en framlid, af de tysta förmånsrätterna, hvilka nu åro de band, som fjettra all verklig kredit och störa förtroendet man och man emellan, samt göra behofvet af säkerheternas förstärkande genom det olyckliga borgesförbindelsesystemet, hvars olyckliga följder jag icke här behöfver upräkna.
Alt diskonträntan blifvit höjd till 6 proc. har sitt skäl, i min öfvertygelse att dessa lån äro de minst ändamålsenliga af alla och att folkets vana att begagna dem bör i möjligaste mällo aflägnas.
Då allmänna upbördsmedcl, Rust- och Rolhälls-Beklädnadsmedel, Jagt- kassor, Hästevakansmedel, mångfalldiga andra af allmän och enskildt natur att förtiga, kunde insättas, skulle härigenom betydliga besparingar upkomma och upbörden af kronans medel kännas mindre tryckande, serdeles om den fördelades pä olika tider och således ej pä en gång undanrycktes rörelsen.
Då faslighetslånen öfverflyltades på afdts-kontoren inom de provinser der säkerhelerne vore belägna, skulle det af Presidenten Akerman gjorda förslag till låntagares beqvämlighet för ränlans gäldande å redan hekomne lån, blifva lätt utförbart och alla de anmärkmr, som deremot nu skett, förfalla; äfven som nya låns utbekommande i alla afseendcn underlätta?.
När jag föreslagit framdeles utgående fastighetslåns förminskning lill 2,000 r:dr h:co att lemnäs å egendom, taxerad till högst 6,000 i-.dr b:co har jag ansett detta böra och kunna ske, enär de större jordegarne hafva tillfälle att, uti redan bildade, och sannolikt (lere upkommande Hypoteksinråltningar, erhålla nödige förlagskapitaler, men den mindre jordegaren dertill skalmar tillfälle, dä Hypoleksinrättningarne cj utlemna mindre lån än, såsom jag vill minnas, 1,000 r:dr b:co.
Man bör icke förglömma, att den mästa jord ligger uti allmogens händer uti mindre besittningar af 1 hemman och stora bråk derunder.
Genom den allmänna förbättring, som jordbruket vinner genom förlagskapilal till desse mindre hemmansegare, tillskyndas landet en vida större fördel än genom stora kapitals utiemnande å ett högre jordvärde, ej blott derigenom att jordbrukets framsteg kunna jemnare beräknas, utan äfven och hufvudsakligast derigenom, att en arbetsförtjenst lemnäs öfver hela landet, hvarigenom den allmänna klagan, öfver bristande sysselsättning för mången arbetsför dagdrifvare skulle försvinna och de s. k. proletärernas tillstånd både i fysiskt och moraliskt hänseende förbättras, då man vet alt allmogen på landet delar sitt bröd med arbetaren och närmare ingår uti hans enskildta 2H Den 30 A pr il. förhållanden, då deremot Possessionaten svårligen kan hafva eller har andra beröringspunkter med honom än arbetet och kontanta dagspenningen, som oftast thvvärr blifver ktögarens skörd, lill mehn för arbetarens helsa samt kropps- och själskrafter.
Att Privatbankernes aklie-egares intresse blifvit till viss del förenadt med Lånebankens har jag trott böra ske för att dels bibehålla desse, vid den rörelse de öpnat, dels äfven, för att bereda möjlighet af styrelser uti de serskildte Provinserna, med kännedom om personliga säkerheten och till kontroll vid förvaltningen, som man i allmänhet ansett skulle blifva svagare och mera likgiltig om den vore skild från all egennytta, äfven som Statens säkerhet derigenom vore än ytterligare försäkrad.
Att en Revisor jemnt skulle följa räkenskaperna torde icke tarfva något serskildt bevis, helst nu, sedan man haft exempel att balans af 15,000 r:dr kunnat upkomma vid eu Privatbank och nptäckas först 6 år sednare än decharge, såsom man säger, lärer blifvit lemnad Bankens Kamererare.
Beträffande slutligen båda Statsmakternas garanti af och lagstiftningsrätt för penninge-väsendet i sin helhet, sä uttalar jag helt öppet min öfvertygelse, att denna är oundgänglig; såvida man vill myntvärdets uppehållande och vill medlen för stadga, lugnt och jemnt bedrifvande af de serskildte penningeverkens funktioner.
Vill man hafva kredit, är det ej värdt att bära fruktan, för att lemna förstör säkerhet, och en Slats-kredit kan bos oss icke kallas fullständig, utan båda Stalsmakternes gemensamhet; en skiljsmessa i detta fall innebär redan misstroende de vigtiga kontrahenterna emellan och ökar skälig, om än oriktig, farhåga hos utländningen genom vådan af ett vacklande uti lagarna för penningeverkens förvaltning och soliditet.
Af nu nämnde skäl och med föranledande af de åsigter hvilka jag här ofvan tagit mig friheten utveckla, har jag vågat besvära R. o. Ad. med den framställning, som nu utgör föremålet för Ståndets behandling.
Jag bör förmoda att den allmänna farhåga, som inom alla
Stånd under riksmötet försports för följderna af den stora skuldsättning, som skelt och sker genom de från utlandet indragna stora summor, skulle understödja mitt bemödande för erhållande af en genom sakkunnige män verkställd undersökning och utredning af bristerne i vårt lands allmänna (mandela förhållanden, samt för beredande af möjligheten alt nu, under den lugna tiden sätta sig till värn mot den storm som, efter min tro, icke längre lärer undgå att utbryta, än under den tid som nya penninge-indragningar dölja de verkliga olägenheterna af den öfverretning i svindlande spekulationer, hvartill en tids öfverflödig penningetillgång, under lyckliga konjunkturer, lockat.
Redan höres från alla håll klagan öfver penningebrist och allmän förlägenhet, kommer härtill en missvext eller bristande afsättning på träd- och jernvaror, så torde svårare betänklighet upstå, än man nu, under sangviniska förhoppningar, vill föreställa sig.
Det vore då godt att vara beredd, att hafva betänkt sig uppå möjligheten att aflägsna det onda, att veta huru man skulle lösa de döda kapitalen inom landet och ändamålsenligast kunna lifva Den 30 April.
215 den domnande rörelsen samt bereda tillfälle för nödlidandes sysselsättning och förtjenst genom rörelsekapitalets spridande till de olika delar af riket.
Man afhjelper icke del onda af sådan art genom löften om framtida arrangemang, och man bjuder förgäfves till alt lugna sinnena, då man icke kan ådagalägga all, i lid något blifvit gjordt för mildrande af ett ondt, som man borde kunna ana eller åtminstone befara.
Jag begärde ordet i afsigt att med eli yttrande fä beledsaga Hr Nordenfeldts motion och det anförande han i dag upläst; men som jag befarar att någon längre stund dertill skulle komma att åtgå, och det klockslag snart är inne, då jag är skyldig att göra en afl. anförvandt den sista tjernsten, utbeder jag mig vördsammast tillåtelse att i nästa plenum fä anföra, hvad jag rörande samma motion eljest nu velat yttra.
Jag har framlefvat en lång tid under det vidriga öden och händelser drabbat mitt fädernesland.
Nästan vid hvarje riksdag har jag sett ändringar i reglemente för Bankostyrelse-förvallningen vidtagas till mer eller mindre skada, åtminstone till föga gagn, för det allmänna.
Jag intresserar mig högt för Hr Nordenfeldts förslag, på den grund att det på det närmaste öfverensstämmer med det system, som redan för hundra är tillbaka förde Skottland till högt välstånd och förvandlade det lill ett bland Europas bördigaste länder från ett med Sverige i närvar, stund likartadt tillstånd af nöd och financielll betryck.
Jag vågar sålunda förklara att ett bättre förslag nu icke torde kunna antagas, och anhåller alt delta mitt yttrande må få åtfölja remissen till Utsk.
Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, hade inlcmnat ett sålydande anförande:
Det gifves optimister, som anse Bankens bestånd fullkomligen betrvggadt så länge man icke öfverskrida- den nu fastställda proportionen emellan metallisk valuta och sedelstocken, samt strängt tillämpar den 121 § i Banko-reghtet.
Jag tror nemi., att alla de finance-projecter, som i form af motioner, reservationer, flygskrifter m. m. förekomma, icke endast härleda sig ifrån dagens reform ■— eller omstörtningsbegär, utan från beliofvet af något bättre, — isynnerhet något säkrare.
Vi kunna icke dölja för oss, att realisationens bestånd berodde 1844 hufvudsakligen på en tillfällighet, som icke inträffat i mannaminne, måhända icke på sekler, den nemi. att Sverige förskonades för missväxt, då större delen af vestra Europa hemsöktes deraf.
Vi kunna ej heller neka, att utsiglerna helt nyligen ej vore så lysande.
Ett Europeiskt krig eller missväxt hos oss hade troligen satt realisationen i största våda.
Ilypothcksföreningarnes upkomsl och jemna tillvext, Privatbank-lagstiftningen och den kris, söm deraf redan upstått, den allmänt öfverklagade kredit- och peuniugebrislen, borgessystemet och kreditlagstiftningen, hvaraf blifvit följd att räntan, äfven på goda papper, stigit t. o. m. öfver 8 proc. — allt delta, som i sin mån inverkar pä Bankens bestånd, gifva anledn. lill oro.
— Och nu tillkommer 216
Den 30 April. det vigtigaste, den pä sednare tiden ökade importen, som ej kunnat salderas af exporten, utan hufvudsakligen blifvit det genom de utrikes lånen och nu sednast, när sådana ej gjorts, genom Bankens silfver.
Såsom medel häremot föreslå några indragning af sedlar, t. ex.
Bankovinstens skrinläggande.
Men dermed skulle man endast förvärra det onda, ly så länge Banko-luckan är öppen, uttages silfret för att betala utländningen, och sedelstockens minskning skulle inom landel hafva de menligaste följder.
Man vill genom strypning tvinga till hushållsaktighet, som, om man åtdrager snöret, väl är en radikal kur — hvilken jag dock tviflar alt nationen vill underkasta sig.
Efter min förmening gifves endast ett botemedel, det nemi., att inom landel skapa både penningar och produkter, de förra för att frambringa de sednare, hvarmed både den utländska skulden och den stigande importen skulla betalas.
Numera är det sednare lika nödvändigt som del förra, ty kaffet låter icke mera banlysa sig — ej emedan det är en smaklig lyx-artikel, utan emedan det är den fattiges billigaste föda; bomullen kan icke mera fördrifvas, —ej emedan den är en behaglig öfverflödsvara, utan emedan den är billigare än ull och lin; tobaken kan man icke undvara, — ej emedan cigarren följer pä den luculliska middagen, utan emedan den döfvar hungern och utgör Europeens opium.
Sammalunda med många andra importartiklar.
Om min åsigt är riktig och det skulle befinnas, att det icke är genom strypning, som det onda kan botas, — huruledes komma till målet genom en annan financiel lagstiftning?
det är hvad en komité af 16 personer skulle besvara.
Jag förbigår de grunder, hvarpå komiléen skulle bygga, och som kanske äro mycket riktiga, och hvilkas utarbetande bevisar författarens förtjenstfulla nit om fäderneslandets väl.
Men det är med komitéer nu för tiden ungefär som en värd ladamot af detta Stånd yttrat sig om tioskillingarne: de äro ej populära.
En Sir Robert Peel; en Gr.
Bogislaus Schwerin, äro efter min tanka att föredraga, och jag tror att inom Bankens Öfverstyrelse finnas krafter, som om de tagas i anspråk, skulle kunna skapa ett helgjutet verk, hvaraf samtid och efterkommande kunde komma att skörda rika frukter.
Då jag härigenom antydt hvad som ändå är bekant för alla dem, som något gjort sig förtroliga med Svenska Bankens angelägenheter, vore det förmätet att vilja påpeka några serskildta förhållanden.
Jag kan dock icke underlåta att tillkännagifva det min tro är, att innan 72 § i Banko-reglementet får en annan redaktion, lär det vara fåfängt att söka genomdrifva någon verklig reform.
Parti-åsigter hafva hindrat denna §:s förändring, och Banken har beherskats af en dubbel koalition mellan ytterligheterna ; emellan stryparen, — sorn, mindre noggran med säkerheten, vill hafva hög ränta, och slösaren eller den insolvente, — som, med ringa säkerhet, betalar huru hög ränta som fordras; — emellan den ultra konservative, — som vill hafva allting in slatu qtto, och den ultra radikale, som vill begagna Bankovinsten som häfstång att störta ministérer — och kanske än mera.
Hvilket parti, som vinner härpå, är en slump, men säkerligen är det ej landet, — icke nationen i sin Den 30 April. 217 helhet.
Äfven Bankens benämning ger anledning lill missförstånd, ly den tillhörer icke R.
St., utan nationen, och borde upkallas derefter.
Om så skett, skulle förvaltningen måhända äfven kommit att bestämmas i en annan anda, nemi. mera till landets allmänna bästa än Bankens ens kild ta; ty Banken är till för landet, — icke tvertom. llypotheks-föreningar och privat-banker hade dä ej upstått i sitt nuvar. skick, och Bankintressel hade dä icke, som nu, hotat att qväfva de sednare, som dock förtjent ett bättre öde, ty de hafva utan nödiga kontroller upfört sig exempellöst väl, gagnat landet, — och kunna endast anklagas för de fel, man tillåtit.
De förra åter, på hvilka Banken nu lefver, men pä bekostnad af den Svenska jorden, bade bort understödjas i sina läneoperationer inom landet; — och detta hade väl kunnat låta sig göra; ly hvarifrån får utländningen hufvudsakligen sina kapitaler?
han lånar af framtiden, och det kunde äfven vi hafva gjort.
Europas rikedom beslår icke sä mycket uti ädla metaller, som icke mer i fonder ad skuld; det är den som frambringat de jätteverk, hvarom vi knappast göra oss någon föreställning, och det är den, som gör att utländningen ej betalar mer än hälften så hög ränta, som den vi erlägga för våra förlags-kapilaler, hvarför han nästan alltid kan undersälja oss pä verldsmarknaden, hvilket åter i sin mån bidrager dertill, att det lanta silfret endast på kort tid besöker Bankens hvalf.
En värd talare har i ett föreg:de plenum med rätta gisslat Svenska nationen för sin slösaktighet.
Professor Geijer, genialisk i sin upfattning af allt fosterländskt, både det goda och det onda, härledde detta fel från Svenskens inre öfvertygelse om kraft och förmåga att kunna återförvärfva.
Felet har fordom haft sin upkomst och sin näring under vikinga-färderne och fälttågen, och i en sednare underhållits af vana, fåfänga och en felaktig kredit-lagstiftning.
Diskonterna hafva sednast varit, det slagtfält, hvarpå man manövrerat och hvarest hjelptrupperne, — borgesmännen, — icke blifvit de minst lidande.
Det tillhörer lagstiftningen att gifva den nationella kraften en annan riktning, och jag tror, att första steget dertill vore att utdömma borgessyslemet, såsom, demoraliserande lill sin natur, snart sagdt ifrån ynglingaåren afvänja sinnet ifrån den sorts sjelfständighet, som bäst uttryckes med: ”hjelp dig sjelf, — och Gud skall hjelpa dig”; hvilket i alla tider och synnerligen i våra dagar bör läggas till grund för både den politiska och den enskilda moralen.
Om remiss beviljas anhåller jag alt dessa mina yttranden fä åtfölja.
Uppå härefter framställd propos. remitterades till BankoUtsk.
Hr Nordenfeldts ifrågavar. d. 1(5 dennes afgifna och på bordet lagda anförande, jemte dc derom nu afgifne yttranden, hvarjemte Hr Nordenfeldts merberörde anförande kommunicerades de öfrige RiksStånden.
Gr. Taube, Guslaf Erik:
Då jag i anseende till Ijensteåligganden nödgas afresa från hufvudstaden, får jag härmedelst vörd - 218 Den 30 April. sammast afsäga mig den Eleklors-befaltning, hvarmed jag blifvit hedrad; med anhållan derjemte alt vid min riksdagsmanna-rätt varda bibehållen.