Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva, efter min och fleres tanke, oriktigt förklarat, att två Stånds beslut förfallit.
Detta erkänna vi ej, ocb lika litet kunna vi då erkänna följden, som ej är en hemställan alt vi må förena oss om iSlö års författning, utan blott en af Utsktn gjord anmälan, att på grund af deras premiss, nemi. att två Stånds Den 17 Mars f. m. 21 beslut slota hafva förfallit, måste i §:n af i835 års författning blifva gällande.
Ont nu premissen faller, sä faller ovillkorligen conelusionen.
För min del kan jag, såsom jag förklarat, ej arne mig öfvertygad om annat, än att premissen är oriktig, och vidhåller således min mening, alt det bör blifva votering i förstärkt UlHs. om denna fråga, hvilken jag ingalunda anser vara mindre betydlig, såsomen värd ledamot bär liar sagt, utan troi den nu föreslagna principen vora ledande lill mycket större hushållning an den gamla.
Jag anser derföre, att denna fråga fullt ut lönar mödan all man gör sig litet besvär derför, och att densamma behandlas med lika omsorg, som andra stora ekonomiska frågor.
Jag vet visserligen, att mången anser dessa vara af mindre vigt än de politiska, men jag anser dem lika vigliga, emedan de utöfva ett stort inflytande pä landels innevånare.
Jag beklagar lifligt, att formen så länge upptagit R. o. Ad:s lid.
Jag tror sannerligen det vara ganska lätt att komma ifrån den, på samma gång som man kommer ifrån bufvudsaken, om Hr Frih. o.
Landtm, behagar framställa propos. på bifall till hvad Ulsk:n föreslagit, ty då blifva begge frågorna på en gång afgjorda.
De, sorn då votera ja, bifalla BondeSUs inbjudning, och dermed är pluralileten också gifven.
Jag anhåller vördsamt att få propos. på Utsktns betänk., en propos., sorn i aila fall lärer blifva den första.
Jag är belt och hållet förekommen af Frill.
Hamilton, och ber att med honom få förena mig.
Jag vill endast tillägga, att örn en inbjudning ifrån BondeSt., eller ifrån något annat Stånd, kunde leda till ett resultat, så skulle jag måhända beqväma mig till att öfvergå på en sådan, men vi skulle då stå precist i samma förhållande som nu, inbjudningen må komma ifrån hvilket Stånd som helst.
Jag har af Hr von Hartmansdorff* yttrande blifvit tvungen att ännu en gäng begära ordet.
Den tolkning, lian behagat göra af grundlagen, och det åberopande lian gjort af 2 mom. i 34 §:n Riksd.Ordn., hvarigenom han kommit lill sin slutledning, får jag endast, med hänvisning till ordalydelsen i samma morn., vederlägga.
Den lyder sålunda: ’’ViIja R.
St., hellre än att tillsätta flera Utsk., remittera sådana mål, sorn till visst Utsk. icke höra, antingen till Besvärs- och Ekon.Utsk., eller till något annat af de öfriga förut tillsatta Ut'k;n, vare samma Utsk. pligtig! att med dess utlåtande, i enlighet med erhållen remiss, inkomma" &c. N11 är hör ingen sådan fråga för handen, och således kan dcductionen ej heller göras gällande.
I afseende åter på oa Den 17 Mars f. m. den värde ledamotens yttrade öfvertygelse, att, om två Stånd förklarat sig för reslrictionerna, men de öfriga två Stånden ogillat dem, deraf skulle följa att de tvänne Stånd skulle hafva rätt, hvilka förklarat att restrictioner i tiden borde äga rum, derföre att den gamla författningen är restrictiv i afseende på tiden för bränvinsbränningens utöfning; så kan jag ej derutinnan med honom instämma.
Om 1111 t. ex. alla fyra Stånden hade beslutat, att tiden för bränn vinsbi änningsrältighelens utöfvande skulle vara inskränkt, men ett Stånd hade bestämt den till en, ett annat till två, ett tredje till tre och det fjerde till fyra månaders tid, så skulle någon af dessa olika meningar, eller alla, enligt den värde talarens bevisningssätt, hafva förfallit, utan att någon omröstning derom ägt rum för alt utröna R.
St:s tanke.
Är det på detta sätt man skall leda sig till, alt af de särskildta Ståndens beslut bilda R.
Sits?
Jag skulle förmoda, alt hela denna bevisning måste förfalla.
Om vi skulle bifalla Utsktns förslag, så inträffade det alldeles ieke, såsom Frih.
Boye sagt, att vi derigenom skulle instämma i hvad BondeSl. beslutat.
Det blir ej följelen, ty Utsktn hafva icke tillstyrkt R. o. Ad. att instämma med något Stånd.
Ålskiilige ledamöter bär hafva tillstyrkt oss alt instämma med BondeSl., men detta tillstyrkande är grundlagsvidrigt, emedan de ej äga rättighet att föreslå Ståndet att upprifva redan fattade beslut.
Vi hafva således här PresteStts inbjudning, på hvilken R. o. Ad. kan besluta bifall eller afslag, och hvarå jag för min del tillstyrker afslag; men ehvad R. o. Ad. beslutar bifall eller afslag dertill, så blir det nödvändigt att bestämma, huru det förstärkta Utsk. skall votera, för den händelse, alt det Vallöf). BorgareSt. och IJederv. BondeSt., eller någotdera af dem ej skulle vilja med PresteSt. eller R. o.
Ad. i sådant fall sig förena, utan qvarstå vid det beslut, som de förut fattat.
Då kommer i alla fall votering i förstärkt Utsk. att äga rum, och jag hemställer således, om det ej vore bättre, att R. o.
Ad. vidblefve sitt redan fattade beslut, och öfverlem. nade åt Utsk. alt votera emellan de tre alternativ, som nit finnas i denna fråga.
Det synes mig vara afgjordt, att R. o. Ad. först bör bestämma, huruvida frågan om den oinskränkta brännvinsbränningst iden är förfallen eller ej, genom RiksStrns skiljaktiga beslut.
T denna fråga är det mig fullkomligen klart, att den är förfallen.
Dernäst förekommer naturligtvis frågan om huru ett beslut skulle kunna komma att fattas rörtde tiden för brännvinsbränningen.
I denna fråga har jag hört flera ledamöter af R. o. Ad. vara af den tanke, att BondeStcs mening ej kan göras gällande, derföre att ingen inbjudning ifrån detta Stånd ankommit; men då sjelfva betänk, är ett mern. i anledri. af Ståndens skiljaktiga beslut, och således till sin natur är ett jemkuings-betänk., Den ij Mars f. m. 23 så synes mig, att R. o. Ad. äger att anlaga, vare sig BondeSl:s eller PresteStrs beslut.
Derigenom har frågan kommit derhän, att, efter ali sannolikhet, ej någon votering i förstärkt Utsk. kommer att behöfvas, då jag förutsätter, att R. o. Ad. skulle förena sig i BondeStts beslut; men, i formelt hänseende, är det lika mycket, hvilketdera R. o. Ad. beslutar, antingen att förena sig med PresleSt. eller med BondeSl., ty derigenom mäste i alla fall frågan oro den oinskränkta bränniugstiden anses förfallen, och om R. o. Ad. förenar sig med BondeSt. om 6 månader, så blir detta R.
Sits beslut, äfven om BorgareSt. skulle besluta ir månader, ty den gamla författningen mäste, vid ett sådant förhållande, i alla fall blifva gällande, emedan 6 månader af året der äro antagna för brännvinsbränningens utöfning.
Om således R. o. Ad. förenar sig med BondeSt., så inser jag ingen möjlighet alt någon förändring i brännvinsbränningsliden kan komma att äga rum, hvad beslut de andra Stånden än kunna komma att fatta.
Således synes mig delta medföra den verkan, alt frågan är afgjord.
Skulle likväl de öfriga Stånden yrka en sammanjemkning genom votering i förstärkt Utsk., så kommer sådant ovillkorligen att ske, dock utan att kunna verka någon ändring i hvad som är bestämdt gifvet, nemi. att 6 månaders brännvinsbrännihgstid kommer alt äga rum.
Jag föreslår således, att R. o. Ad. mätte förena ' sig med BondeSt., hvarigenom frågan är afgjord, huru helst de öfriga Stånden sedan fatta sina beslut.
Hr von Hohenhausen: Af Frih.
Hamilton har blifvit ytlradt och sedan af Frih. Cederström tydligen bevisadt, alt hvad Ulsk:n hafva föreslagit innefattar, hvarken i form elier sak, någon grund för R. o. Ad. att derpå stödja sitt beslut. ] form anse Utsk:n saken vara förfallen, och att det således bör förblifva vid stadgandet i i835 års förorda., som bestämmer en bränningstid af 6 månader.
Detta sednare är således i sak.
Vi hafva ju öppet här att kunna ogilla Utslcns framställda förslag, deras yttrande öfver formen, och likväl antaga hvad de i sjelfva saken föreslagit, nemi. att bränningstiden skall hädanefter, såsom enl. nu gällande författning, räcka 6 månader om året; och att den så förhlifver anser jag af en stor fördel för hela landet, så att icke ånyo alla förhållanden må rubbas, samt oreda och villervalla åstadkommas, då i alla fall ingen större förändring tillvägabringas.
Jag får således till R. o. Ad. hemställa, att R. o. Ad. må antaga hvad Utsk:n här i sak hafva föreslagit, nemi. att, i afseende på bränningstiden, det må förblifva vid hvad i835 års förordn. här föreskrifver, och a fl) åller mig således ifrån allt yttrande om förstärkningen af det ena eller andra Utskottet.
Cederström torde ej misstycka, att jag ej kan godkänna den dementi, som han gifvit mig.
Jag D c n 17 Mars I. ni. liar beviset för mig i min hand, och ber att få upplösa det.
Utsktn yttra i slutet af sin hemställan följande: ”Utsk:n få anmäla, att I §:n af Utsk:ns förslag i utlåt.
IV;o 5, som till alla delar öfverensstämma!' med 1 §:n af i8i5 års författning, mäste anses vara af Ii.
St. anlagen ” Anses den eller anses den icke antagen, så står del likväl evinnerligen last, att 0111 R. o. Ad. bifaller denna mening, så äro lmfvudsaken oell formen på en gång afgjorda, ty 1 §:n af 18 >5 års förordn., som bestämmer 6 månaders brämringstid, blir derigenom antagen; men j 1 g har aldrig funnit Frill.
Gederström ladd för tidsutdrägt och omgång.
Denna gång synes det mig ej vara mycket skäl, att hvad vi i detta ögonblick kunna afgöra, längre uppskjutes; men på det att Frill.
Cederström ej ina tro, alt jag vill på minsta sätt förnärma hans öfvertygelse, utan lemna densamma all rätt att gälla hvad den kan, föreslår jag, alt Hr Frill, och Landtm, läcktes gifva oss propos. på bifall till detta betänk., då jag tager för afgjordt, att votering kommer att begäras, ty Frill.
Cederström plägar sällan släppa oss med mindre, och då kan Frih.
Cederström få in sin mening i conlra-pruposrn.
Jag anmälte mig endast för att besvara ett yttrande af Hr von Hartmansdorff.
Han bar sagt, att vi här kunde besluta bränningstidens bestämmande lill 3, 4, 5 eller 6 månader af året.
Detta är likväl i min tanke icke möjligt, emedan ifrågavar. betänk, är elt jemkningsförslag, som är inkommet, sedan vi (vänne gånger förut behandlat frågan, och således kunna vi i mili lanke ej stanna i något beslut, som icke förut blifvit af något ibland Riks.St;n fatladt.
Jag anhåller således, att Hr von Hartmansdorff ville upplysa mig, luiru detta skulle tillgå.
Landtm, yttrade, att första frågan, som innehölles i Utsk:ns nu föredragna yttrande, vore, huruvida R. o. Ad:s samt BorgareStjs beslut förfallit.
Då, enl.
Hr Landtnäs öfvertygelse, detta, jemlikt y5 §: 11 Riksd.- Ordn., vore förhållandet, lick Hr Landtm, nu hemställa, om R. o. Ad. behagade anse sitt förut i detta afseende fattade beslut vara förfallet.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröslat nej, begärde Frih.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Frih.
Cederström hvilken mening han begärde till contra-proposition.
Den conlra-propos., som jag velat föreslå, skulle lyda sålunda:
Vinner nej, beslu tar R. o. Ad., att, med ogillande af Utsk:ns framställning, att, jemlikt y5 §:n Riksd.Ordn., den af R. o. Ad. samt Bor - Dan ij Biar f. m. gnreSt. väckta fråga örn oinskränkt bränningstid förfallit, frågan må blifva föremål för votering i förstärkt Ekon.Utsk., så att det må blifva afgjordt hvilket alternativ, som bör antagas, antingen R. o. Ad:s samt EorgareSl:s, eller PresteSt:s, eller BondeSt:s beslut.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han icke ansåg sig kunna framställa den mening, Frih.
Cederström uppgifvit, till contra-propos., emedan Hr Landtm, ansåg den stridande emot y5 §:ti Piiksd.Ordn., som bestämmer, att då 2 Stånd stannat emot 2, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit.
Nu hade 2 Ständ, sora yrkat oinskränkt bränningstid, stannat emot 2 andra, som vrkat att bränningsliden, såsom hittills, skall vara inskränkt lill viss tid; Hr Landtm, ansåg således att, enl. y5 §:n Riksd.Ordn., frågan om oinskränkt bränningstid förfallit, och ansåg sig således icke kunna till R. o. Ad:s pröfning och antagande framställa den contra-propos.
Den af Hr Frih.o. Landtm, gjorda framställning skulle vara fullkomligt riktig, i händelse 2 Stånd stannat i öfverensstämmande beslut emot 2, d. v. s. om Preste- och BondeSlm förenat sig om samma tid.
I sådan händelse hade 2 Stånd stannat emot 2, men då sådant ej är förhållandet och Hr Frih. o. Landtm, vägrar att framställa den contra-propos, som jag begärt, anser jag mig tvungen, i och för grundlagens efterlefnad, att yrka framställandet af denna propos., och att Hr Frih. o. Landtm, ville tillfråga Ståndet, huruvida Ståndet fordrar densammas framställande.
Det förundrar mig alt Frih.
Cederström, vid detta tillfälle, ej skiljer emellan de olika förhållanden, som så många andra ledamöter, jemte Hr Frih. o. Landtm., riktigt åtskiljt, nemi. att yttra sig blott öfver den allmänna frågan, om skilnaden emellan inskränkt och oinskränkt bränningstid, och icke om frågan huru lång bränningsliden skall blifva, sedan inskränkningen är bestämd.
Först då, när R. o. Ad. afgjort att bränningsliden skall vara inskränkt, är del i sin ordning att besluta om den skall bestämmas till 3 månader, såsom PresteSt. velat, eller till 6 månader, såsom BondeSt. antagit.
Då först kommer det att visa sig , om någon votering i förstärkt Utsk. behöfves eller ej.
Skulle R. o. Ad. stanna i ett tredje beslut, och t. ex. antaga 4, 5 eller 11 månaders bränningstid, så blir del fråga om votering, men icke förr.
Cederströms yrkande alldeles för tidigt.
Jag bör hoppas, alt han sjelf inser delta och i sådan händelse afstår ifrån det yrkande han gjort.
Jag är förekommen afHr von Hartmansdorff, och förenar mig med hopom i den anhållan, att 22 H. 4 26 Den ij Mars f. m.
Cederström täcktes afstå ifrån sitt yrkande om inhem— tande af Ståndets tanke i detta hänseende, ty mig synes saken vara fullkomligt klar och obestridlig.
Jag kan ej linna annat, lin att två Stånd beslutat, alt bränningsliden skall vara 12 månader, ett Stånd 6, och det fjerde 3 månader.
Således kan jag, lika med Frih.
Cederström, för min del alldeles icke afstå ifrån den votering, som Frih.
När nian icke fäster sig vid ett visst antal af månader, så är det klart, att det icke är ett utan två Stånd, som beslutat inskränkning i bränningsliden, ehuru dessa
Stånd äro sig emellan af olika tankar om månadernas antal.
Är det nu så, att två Stånd säga, att tiden skall vara inskränkt, och deremot två andra Stånd, att den ej skall vara det; så är det ju också klart, att, då tiden hittills varit inskränkt, deras mening, som nu önska inskränkningen, har företräde framför de tvänne Stånds, som säga att tiden skall vara oinskränkt.
Detta är skälet hvarföre de tvänne Stånds mening måste gälla, hvilka i det hela vidhållit det gamla, om också med någon föl ändring i specialiteterna.
Om någonting härvid med skäl kan förundra, så är det väl, att, sedan man kommit så långt att propos. är framställd, och vägran å en propos. är gjord, äfvensom begäran det Hr Frih. o. Landtm, måtte tillfråga Ståndet, huruvida Ståndet yrkar densamma, Hr von Hartmansdorff uppträder, för alt i saken ånyo yttra sig.
Jag vill icke följa hans exempel, emedan jag anser mig af grundlagarna dertill oberättigad, och anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos., huruvida R. o. Ad. yrkar den af mig begärda proposition.
Hr Ribbing, Bengt: Om PresteSt. hade fattat tvänne beslut i denna fråga, det första huruvida bränningsliden skall inskränkas eller ej, utan att utsätta något visst antal månader för inskränkningen, och sedermera i ett annat beslut. bestämt att tiden skall inskränkas lill tre månader, så skulle jag biträda den meningen, att inskränkningen är genom två Stånds beslut antagen; men då jag ej funnit att PresteSt. fattat något ovillkorligt beslut om att inskränkning skall äga ruin, så kan jag icke heller anse, att här är en sådan fråga, som 75 §:n Riksd Ordn. förutsätter, då två Stånd stannat emot tvä, och då frågan lill följe deraf skall förfalla.
Jag kan således ej annat än biträda det yrkande af propos., som Frih.
Cederström gjort, på det att vi ej må löpa fara att stadfästa ett sådant praejudieat, som detta.
Sedan Hr Landtm, förklarat, att han ej kan gifva en sådan propos., som Frih. Cederström fordrar, D e ii i j Murs f. m. oell då Frill, Hamiltons och Hr Ribbing* yllranJen ej lämna liafva för ändamål alt öfverbevisa Hr Landtm., alt han har orätt, eller rubba honom i sitt beslut, så behöfves intet vidare yttrande derom.
Cederström har begärt att propos. må framställas till R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. fordrar propos. eller ej.
Pa denna punkt stå vi ännu, och ju förr vi få denna propos., desto bä11 re är det.
Harn il ton:
Jag får tacka den sista värda ledamoten, för det han hyst den aktning för oss, alt han ej trott oss vilja rubba Hr Frih. o. Landtm, i sitt beslut, hvilket skulle hafva varit en ganska underlig ide'e af oss.
Det var likväl nu egentligen för alt svara Hr von Hartmansdorff, som jag yttrade mig, emedan jag ansåg det vara en rättighet å vår sida att besvara de framställningar, som å andra sidan gjordes.
Det var endast detta jag önskade få. nämna.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. yrkade propos. derå, att lill conlra-propos. må antagas, att Ståndet ogillar Bevilln.- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Ulskms yttrande, det frågan om oinskränkt bränningstid förfallit, med förklarande, att voter:s-propos:r böra föreslås lill votering i förstärkt Besvärs- och Ekon.Utsk., rörtde tiden för brännvinsbränningens utöfning.
Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna alt nej öfverrösta! ja, begärde Frih.
Upplästes till justering och godkändes följande volerisproposition:
Den som yrkar propos. derå, att till contra-propos. må antagas, att Ståndet ogillar Bevilln - samt Allm.
Besvärs och Ekon.Utskms yttrande, det frågan om oinskränkt brän ningstid förfallit, med förklarande att voter:s-propos:r böra föreslås, till votering i förstärkt Besvärs- och Ekon.Utsk., rörtde tiden för brännvinsbränningens utöfning, voterar ia; den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke ofvanstående proposition.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 43.
Emot detta beslut, som jag anser grundlagsvidrigt, anhåller jag, alt min reservation mål - a8 Den 17 Mars f. «n. te blifva antecknad.
Jag får trösta mig nu, såsom vid åtskilliga föregående tillfällen under riksdagen, dermed, att jag hoppas det utgången skall befordra en reform i representationen, och det är denna fördel, som jag väntar mig äfven af denna saks utgång.
Hr Dalman, Will). Fredr.:
Då jag ej deltagit i discussionen, så anhåller jag att få till prot. förklara, att jag voterat ja och att jag på det Ifögsla reserverar mig emot den princip, sorn blifvit stadgad genom den ifrågavar. voteringen.
För detta enskildla fall kunde det visserligen vara af mindre vigt, men är så mycket vigtigare för framtiden.
Då icke heller jag deltagit i discussionen och ej kan vara af Utsklns tanke i detta fall, så får jag äfven reservera mig emot det beslut, som nu blifvit fultadt.
Jag ber att få förena mig med dem, som reserverat sig, emot den, i min tanke, högst farliga princip, hvilken nu gjort sig gällande genom Hr Frih. o. Landlm:s nu vägrade proposition.
Äfven jag får reservera mig emot det nu fattade beslutet, såsom varande, enl. min öfvertygelse, ett högst farligt prsejudicat.
Hr af Sillen, Wilh. Gideon, samt Frih.
Hamilton reserverade sig emot det nu fattade beslutet.
Anckarsvärd, Carl Henr., Hr Löwenström, Joli. Jac., och Frih.
Fleming, Herman Reinh., förenade sig i Hr Ribbings reservation.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, då den af Frih.
Cederström begärda propos. icke af R. o. Ad. blifvit yrkad, men Hr Frih:n begärt votering, hvad contra-propos. han nu ansåg sig böra begära.
Den af mig begärda contra-propos. har blifvit af Hr Frih. o.
Landtm, vägrad, och Ståndet har ej fordrat denna propos:s framställande.
Jag har således naim liglvis ingen annan contra-propos. att begära.
Hr Landtm, hemställde lill R. o. Ad., om Ståndet behagade finna, alt den begärda voteringen således icke mera kunde komma i fråga.
Hr Landtm, yttrade, att derigenom vore godkändt Utsktus yttrande, det Pi. o. Ad:s samt BorgareStls beslut om en oinskränkt bränningstid förfallit; nu Aterstode alt bestämma den tid, som för brännvinsbränningens utöfning bor - Den i j Mars f. ra. 29 de i författningen bestämmas; PreslekSl. bade inbjudit R. o. Ad. till lidens bestämmande till 3 mannder, och under discussionen hade blifvit yttradt, ntt, då R. o. Ad:s förra beslut förfallit, R. o.
Ad. nu borde fatta beslut i frågan samt bestämma liden Lill G månader, i öfverensstämmelse med livad BondeSt. beslutat.
Att det beror på R. o. Ad. att instämma i PresteSt.vs inbjudning att bestämma liden till 3 månader, derom kan intet tvifvel uppsta, men alt R. o. Ad., på grund af enskilde ledamöters inom Ståndet framställning, skulle kunna falla beslut lill upprifvande af sitt eget förut fattade beslut oell instämmande med BondeSt., hvarom hvarken BondeSt. eller Utsk:n gjort någon framställning, det bestrider jag, och anhåller om propos. till instämmande i PresteSl:s beslut, och då får man se, om R. o. Ad. bifaller eller afslår denna propos.
Afslås den, så kommer Utskms förklaring att galla såsom ett riksdagsbeslut, hvilket måste gå i verkställighet.
Den tydning af grundlagarnes stadgande i detta hänseende, sora Idr Frih. o. Landtm, gjort, och hvilken blifvit af R. o. Ad:s majoritet biträdd, måste, efter mitt förmenande, nu ålägga R. o. Ad. att qvarblifva vid hvad som förut varit stadgadt, så framt icke R. o. Ad:s beslut skall blifva alltför oformligt.
Jag yrkar således, på grund deraf, att R. o. Ad, måtte förena sig med BondeSt. om antagande af 6 månaders bränningstid.
Jag förnyar det förslag, som jag förut gjort, att R. o. Ad. måtte antaga hvad som utaf Utsktn i sak blifvit framstäldt, nemi. att det må förblifva vid hvad som hittills varit, enl. 1835 års förordn., så att bränningstiden blifver bestämd till 6 månader, såsom BondeSt. beslutat.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga PresteSt:s inbjudning om bränningslidens bestämmande till 3 månader.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Hr von Hohenhausens och Gr.
Horns förslag, att bränningstiden matte bestämmas till 6 månader.
Till prof. får jag anmäla min reservation deremot, ntt propos. blifvit framställd till instämmande med BondeSt., derom hvarken detta Stånd eller Utsk:n gjort någon framställning, och hvarigenom R. o. Ad. säle - 3o Den ij Mars f. m. des, på enskild ledamots förslag, upprifvit ett af Ståndet förut fattadt beslut.
Mörner, Gr.
Frölich, David, och Hr Ribbing, Bengt, förenade sig i Frih.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af reservationerna, uppmärksamheten deruppå, alt propos:n icke varit framställd till instämmande i BondeSlts beslut, utan på bränningslidens bestämmande till 6 månader, och alt således den af Frill.
Cederström anmärkta oformlighet icke vore af Hr Landtm, begången.
Det har undfallit mig, att framställningen ej innehöll instämmande i BondeSus beslut, men då Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att R. o.
Ad. beslutat 6 månaders bränningstid, hvilket innefattar precist detsamma, eller upprifvandet af R. o. Ad:s förra beslut, som innehöll 12 månader; så måste jag deremot reservera mig, ej derföre att R. o.
Ad. utan inbjudning instämt i BondeSt:s beslut, men på den grund, att R. o. Ad., på enskild ledamots framställning, upprifvit ett redan fattadt beslut.
Hr von Hartmansdorff; Då Ståndet förut förklarat, alt dess beslut i detta mål är förfallet, så måste det väl vara R. o. Ad. förbehållet alt besluta hvilken annan tid för brännvinsbränningens utöfning, änden förfallna, Ståndet tinner lämplig att bestämma.
Detta är hvad Ståndet har gjort; jag tinner således Frih.
Cederströms nu gjorda framställning sakna all anledning.
Efter min uppfattning har R. o.
Ad:s beslut ej förfallit på annan grund, än att det ansågs afgjordt, att det skulle förblifva vid det gamla.
Således behöfdes ej något beslut för att förklara hvad Utsktn redan förklarat vara afgjordt, och Ståndet, genom sitt bifall till Utsktns förslag, godkänt.