Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är för frista fullkomligen arbetsföra mennistor, hwilka föredraga att genom etr skadligt prejeri nägreweckor af äret förskaffa siget makligt uppehälle den öfriga riden, som jag yrkar denna ökade afgift som jag tror den wara lika rättwis, som den blefwe gagnande för jordbruket.
Grefwe kocks, Larl Llaö», förenade sig med Grefwe Andra Del - Den io Augusti. Grefwe Os la. 6ar6ie, med den tilläggning, alt i Westergöthland u!i Taxerings - Commilöerne derstädes den princip alud warit följd, art hwarje backstuguhjon stulle erlägga 2 R:dr, och tillstyrkte han således, akt deras afgift mätte höjas.
Herr Landt Marskalken proponerade, att afgiften marle höjas för arbetare, som ej arv lagstadde och i årstjenst.
Repades
Ja och Nej Widare gjorde Herr Landt-Marstalken proposition till bifall ä hwad Uistocket föreslagit.
Nej och Ja Herr Landt Marskalken frägade, om Grefwe ve la Oiirclie e> stulle behaga afstä frän den af Honom yrkade förhöjning.
Grefwe ve la 6ar6ie:
Det blir mig altid. okärt, da jag ej med Ja kan beswara en af Herr Landt.
Marskalken framjtäld önskan, men min öfwertygelfe är denna gäng helt och hällit deremot; jag ber Herr Landt - Marskalken om förlåtelse, men jag kan ej afstä.
Herr vrukva, Hiure, yttrade stg tycka, att meningarne wore delade, han föreslog altja, såsom jemkning, 50 procents förhöjning pä afgiften efter andra artikeln. Grefwe De la 6ar6ie:
Jag fär deremot förestå 50 procent pä hela bewillningen, det will saga, att da de efter den förre betalte 2, de nu stulle erlägga g R:dr, capitationsstakten inberäknav.
Herr vrutva yrkade ytterligare, att förhöjningen af Zo procen mätte blifva endast pä aft giften efter andra artikeln.
Ropa - Den lo Augusti. 6it Ropades om proposition pä Utskottets försiag.
Herr LandtMarsikalken gjorde härefter denna proportion, hwilken med Ja och Nej beswarades.
Widare gjorde Herr Landt Marskalken Proposition till förhöjning med 50 procent af den afgift, som efter andra artikel» äläggeö arberare sorn ej aro uti lagstadd tjenst.
Grefwe Oe la Larstie:
Ja, om det ar enligt hwad jag först haft aran namna 50 procent pä der hela, men Nej, i fall det blott angar förhöjning efter aldra artikeln. äerr LandtNarffalken erindrade, att i-sta artikeln redan wore bifallen, och att således frägan endast stulle kunna blifwa om förhöjning efter 2-dra artikeln.
Lckönström:
Jag tror för min del att man ej kan mera bemnga den fattigare clasien.
Jag tror alt detta ämne för wära öfwerläggningar och beslut ar ett ibland dcm hwarpä upmärksamheken synnerligen fästes i Ncuionen, och anser obilligt, att en sä dryg bestallning älägges de ringare bland de arbetande.
Grefwe Oe iL^arclie: Herr Ofwerste, mängdens bifall eller tadel, werkar ej pä mitt yttrande; det är min öftvenygelle jag föijer, dä jag jfrän detta rum talar, der ar den som säger mig hwad som ar rätt eller obilligt Jag tror likwistr, att i detta fall allmänheten, uplyst om sikt fanna interesie, äfwen stall finna att milt yrkande är rättwist och det gilla.
Herr Lckönström ansäg det lämpeligaste och snabbasts 6t2 Den >o Augusti. snabbaste sätt till landets odling wara genom uprättande af nybyggen. §riherre Legerström, Det ar gansta besynneurgt, alt ma-, kan yk ra j-.g wilja twinga cn class af medborgare att öswergifwa dek yrke de walt för ett annat genom att al agg i dem en sa hög bewillning, att de den icke pä annat satt förmå utgöra.
Jag hade trott att aila medborgare riga lika rätt att idka alla enligt lagarne tillärna näringsfäng, och att det icke ar Riksens Stander tillständig, att med en vbi ligt hög afgift belägga någon class framför en annan, utan om Riksens Ständer stulle sinna stadeligt för samhälle , att arbetsfolk funnes, som ej more i lagstadd tjenst, sä borde de förandra lagen i del fallet, ry i annan händelse kan det anses som ett wäldförande emot denna klassens medborgerliga rättigheter.
Grefwe I)e la Llarstie:
I sädant fall mäste förhä.tander i olika landstaper afwen wara högst olika.
I Skane finnas inhyseshjon som hafwa 2 a z kappeland jord, men de fleste aldeles i,kret; hu« ruwida desse kunna sagas bidraga til jordens odling. kan jag åtminstone ej första, men det wet jag, att de i märkelig män bidraga lil! sturskhet och öfwerdrifne legor i arbetande classen, sami alt mänga inhyseshjon der gifwas, hwilka genom nägra dagars öfwermälkan dyri betalt arbete om wären, samt wid störde vP saniugsiiden förwirfwa större förmögenhet, än Len lagstadde arbcwren i sin årstjenst.
Dä man har kännedom haraf, lärer det ej mera wara sa besynnerligt, om man genom en ökad ffalt wille twinga personer att blifva gagnands'
Den ro Augusti. t,? för sig sielfws, gagnande för det allmänna; jag' ej kalla det ett twäng pä deras per jonliga flit dä det endast ar en ledning till deras egen och dras förmän.
Herr klack ansäg, att man först bör tän"a pä ait »val odla den jord man har, förr an nmn tänker pä att uptaga någon ny.
Friherre ak lllällanlon:
Om man jemlör ei nytta som fan tillstyndas landet genom de jä kallade backstuguhjon, med den stada som mäste upkomma af arbetstwäng, sä rror >ag at frr an i allmänhet tagen, ar gansta lätt afgjord.
Det är tillgängen pä arbetande armar, som främst af allt befordrar eli tands cultur.
Om wi rädfrage erfarenheten i andrÄ länder, sä stall den öfwerallt bestyrka denna sanning.
Englands odling och wälmåga, sow. wisterligen erkannes wara högst updrifwen, är till det mästa tillwägabragt genom backstuguhjon.
Jag kan säledes ej annat än tillstyr a att intet twäng pä arbetaren mätte läggas.
Men deremot medgijwer jag gerna, att han ej bör sä lägt bestauas, att han derigenom frestas att blikwa lätting.
I allmänhet tror jag, at existencen af backstuguhjon ej kan inses och wörderås pä de ställen der man har ert talrikt fralse all commendera: der mäste omständighekerne naturligtwiS wara olika; men desta ställen utgöra wisterliaen ej största delen af landet, och jag kan säledes ej frångå min, r detta ämne, nu yktrade tanka.
Herr Lckönllröm förmalte sig till alla delar instämma med Friherre ak bkäkankon. (strcfwe De !a 6aräie:
Med den stora akt» ning 6i4 Den Äugusti nina jag bär för Herr Friherre kstäkanlon, betz widsträckta kunskaper och den djupa statistiska kännedom han äger om detta land, torde han likwäl förläta, att jag nödgas motsäga honom i hwad han nyst behagat yttra.
Aldrig förr har jag hört att Englands wälmåga och odling härrörde och underhölls af dest backstuguhjon; jag har trott att förträff igheten af dest landtcultur war en srugt af den mängd mera wattnäende arrendatorer ester farmer, ät hwilka nästan alla egendomar i större och mindre delar more kemnade.
Hwad sednare delen af denne warde ledamots yttrande angär, rörande ett mindre behof af inhyses eller backstuguhjon, för dem hwilka hafwa ett större srälsegods att kommendera (som ledamotens ord fösto)/ sä bör jag ej tro det unnat wara rigtadt emot mig, som för flere är seoan utarrenderade asta mina bondhemman ät äboerne emot spannemälsränka, och med fullkomligt uphäfwande af alla de dagswerken de hittills utgjorde; jag har således intet frälse att commendcra.
Aiherre 8tael von kronstein:
Att det pä en del orter kan för sädane jordägare, som ej hafwa tillräckligt arbetare, wara af nägot gagn, att päräkna biträde af inhyseshjon och backstuguhjon, kan wäl ej ne as, men deremot lärer förhällandet pä de flesta ställen wara annorlunda, de äro sä afiägsne art de ej dagcligen kunna fä tillsatte till arbete, det är blolt wista tider pä äret, och dä mäste de pä längre tid gä borrt frän sina hemwist, desteMkllan äro de utan arbete som wid statistisk beräkning allid är en stada för det allmänna; författ ningarns - Den iv
Augusti - 6lZ ningarne borde derföre rättas efter lccalen, och inga dylika hus och backstugor tillä:as, utan tillräckeligt åkerbruk pä de ställen, der lägenhet finnes. Grefwe von Zcftrverin, lbreclric LcrZislaua:
Om de för sig fielfwe boende bliftva något högre beskattade, sä ar detta aldeles intet obilligt.
Om de wilja arbeta, sä blir deras ärsförtjenst större än deras som stä i lagstadd tjenst.
Men den sto» ra förtjenst de äga under bergningstiderne gör dem kata för den öfriga delen af äret.
Sedan nu genom ArinLens ökande en mängd armar dragas frän jordbruket, ar frestelsen för arbetaren annu större, atc heldre lefwa för sig sjelf än taga årstjenst.
Hwab winsten för populationen beträffar, som genom "Lesia backstugu hushall erhälles, aro mina observationer icke tillfredsställande.
Wäl har jag observerat, att bland inhyseshjons clasien födas ^:del siere barn än bland jordbrukare-clasien; men deremot är mortaliteten bland de förras barn dubbelt större mot de sednares. Zerr Lcftönström yttrade fig tro, att om ofranämnde personer betungades för härr, sä skulle inga barn födas.
Friherre ak kkäkanton förmälte fina sednast ytrrade oro wisierligen icke hafwa warit mot nägon person eller clasi enstildt rigkade, utan alt de warit sagde i allmänhet.
Oe la 6aräie:
Det skulle wara miz af hjerrat okärt, om en person, för hwilken jag bär sä mycken aktning, och hwilken sedan en längre tid tillbaka vafbrutit hedrat mig med sin manskap, skulle anse mitt yttrande som en förebräelse; jag sär i Let in 6 Deni o Augusti. det fallet försäkra honom, att det ej war min tan. ka, men da Herr Friherren talte om dek mindre behof af inhyseshjon de ägde, hwilka hafwa betydeliga frälfe-egendomar, och man i allmänhet tror detta wara förhållandet i Skäne, har jag endast welat lemna en uplysning, att egna interesiet wisserligen ej eller i detta faller styrde mitt yttrande. friherre
Legerström:
Såsom af denna öfiverläggning intet resultat, utan genom votering fynes kunna winnås, sä begär jag den, och tror att tid kanske derigenom skulle winnås.
Grefwe körner förmälte sig hafwa funnit, att arberare som ej äro uti lagstadd tjenst borde böra beskattas något högre än Bewillnings-Utjkotlet föreslagit; han hemstälde altsä om Ridderskapet och Adeln ej skulle wilja med 50 procent förhöja den dem efter den 2 artikeln älagde afgift.
Herr Lckönström yttrade sig icke kunna deruti inga.
Friherre ak k^äkanlon instämde i hwad Grefwe körner yttrat, och förmälte sig tro, att sädane personer som de ofwannämnde skulle lätteli. gen äga ukwägar att förwärfwa sig en sädan sum. ma som den de borde betsla. Zerr Landt - Marskalken proponerade, an den i denna artikel föreslagna bewillning pä arbetsfolk, borde förhöjas till 52 procent, emot den afgift, som i Utskottets första förslag är utsatt.
Ja, blandadt med nägra Ncj. Grefwe
Oe la 6ar6i'e:
För att ej walla Utdrägt as Ridderskapet och Adelns dyrbara tid yrkar - Den io Augusti- 617 kar jag ej votering, men sär till protocoller begära min reservation mot det nu ragna besiutet.
Friherre Loäorstrnm, ^acnb, och Arr Lcbönllröm, kekr, anmälte äfwenledes deras reservation mot det nu fattade beflutet. Grefwe Oe la 6arclie: Jag äswen, men i den mäst olika mening emot hwad ve twenne warde ledamöterne yttrar. Zcrr Landt Narffalken srägade, om Ridderflaper och Adeln allisa ansäge propositionen bifallen.
Ja vpläfles 4:de mom. wid Z:dje §.
Grefwe la Larstie:
Utstotret har häruti wisierligen gansta rätt, men jag sär endast anmärka, att «8io war äfwen en ftrstild bewillning för bränwinsförsäljningen ä krogar.
Jag tror arr om ej bewillmngen uphöjes, den ätminstone ej mätte nedsättas under hwad den förut war.
Dä en sak hwilkc-i ej gagnar, uran snarare stadar, ej kan undwikas, bör man åtminstone söka förswära werkstäliighelen, och ät Skaten förstaffa all möjlig förman af etk för oundwikligt ansedt vndt.
Herr klacli, Larl kreäric, instämde med Grefwe I)e la 6arclie, och tyckte ej, mt när sä mänga andra wore efter stälighelcn ihägkomne, krögare just borde njura någon favcur. Zerr Landt-Marflalken gjorde proposition att krogares bewillnings-afgift mätte fattas i likhet med den, som dem efter förra Bewillnings-för'vrdningen warit älagd.
Ja och Nej. Grefwe 6i8 Den ro Augusti Opeflve körner trodde, att nar krögare redan i den förra författningen more högt beskattade, tjerne det till ingen ting art derutöfver öka asgifren.
Derigenom stulle endast hända, art ändamäler förfelades, och att i stallet för inskränkning af krögerihandteringen, man stuäe minsta inkomsten för Staren, men tit! skapa en mango lönnt rogar.
Herr Lckönliröm deremot yrkade förhöjning.
Herr Landt
Mcrrffalkcu förnyade fm förut gjorda proposition, hwilken Bifölls.
Uplästes §. 4 af Bewillnings-fftskotteks sivar, ^err läleijsienLöIä, ImäviZ Oetlokk, upläsie föliande: Walborne Herr Landt-Marfkalk, Högloft.
Ridderskap och Adell I anledning af gjord anmärkning hos dek Walloch Borgare-Ständet, har Bewillnings-Utstotter till Riksens Ständer hemställt, om icke den för kohmingsfriheken pä Kronans allmänningar eller recognitionsstogar föreftagne bewillning af 4 st. för hwarje stig beräknad kill 24 tunnor, matte förhö» jas till 8 st.
Dä jerntillwerkningen, i anseende kill de swärigheter densamma under de sednare ören fatt widkännas, redan i betydlig män inom Riket astagit.
Lä, genom en hämmad afsättning ä tillwerkade efsecter, de fleste bruksägare snart se sig beröfwade medlen till deras bergning, och endast genom den svarsammaste hushållning förmå till Staten utgöra de ordinarie mstylderne, hade jag trott, att om Lr förökadö Stats,behofwen icke för närwarands med - Den iv Augusti. 619 medgäfwe alt understödja en af Rikets hufwudnäringar, borde åtminstone ej dest undergång päflyndas genom fördubblade pälagor.
Enligt den uplysning
Mflottet meddelt öfwer desi projecr till bewillning af bergwerken, stola ej allenast de hemman och flogar, som tillhöra en bruksegendom, serflildt wärderas och bewillning för dem u göras, utan ock för blotta smidesrättigheten en afgift erläggas a hwarje tillwerkadt fle.pund jern ifrän 24 ff, till 2 fl.
Om härtill lagges den dryga bewillning hwartill arbetare wid bergwerken blifwa taxerade, och hwilken genom förhöjning ä arbetslönerne oundwikeligen träffar sjelfwe bruksaga» ren, sä torde nägon tillökning ä den i pröjeclet föreflagne afgift för rättigheien till kohlning ä
Kro< nans allmänningar eller recognilionsflogar wara mindre lämpelig, halst denna bewilllung isynnerhet drabbar de bruksägare, som genom den krögare exporten af jern ifrän Rikets östra hamnar mäst aro lidande.
Äfwen torde det förtjena upmarksamhet, att enligt 1800 ärs bewillnings-förordning bestämdes afgiften för i fräga warande kohlningsfrihet endast till 4 fl. för hwarje stig, oaktadt dä warande lyckliga period för bruksrörelsen, och wore det således efter min tanka icke öfwerensstämmande med en sund Stats oeconomie att nu fördubbla denna afgift, dä, gensm en förändrad handelsställning. denna handtering blifwit förwandlad till en af de minst lönande.
Jag hämtar desimom ytterligare, flät till en pä billiga grunder upgjord bewillning af bergwer ?sn, 62<s Den lo Ängustl. ken, deraf, akt de bruksägare, sä wäl som öfrige posiestionaler, hwilka icke höra till nägot as de respecnve Riksstånden, wid Riksdagarne ej sjelfwe kunna sin ratt bcwaka, och Riksens Ständer salunda annu arv förbundne, att tillse det de ej öfwer deras förmåga ma betungas.
Pä de stal jag nu anfört, sär jag wördfamMeline, , underställa Höglofl.
R>dderstapet och Adelns ompröfwande, om icke den i bewiltnings-projectel förestagne afgift as 4 st. a hwar,e stig för kohlningsfriheten pa Kronans allmänningar och re cognilions-stogar, - mä sörblifwa oförändrad och anhaller, att Walborne Hckr LandtMarstalken harvin täcktes framställa proposition.
Groffe KaliinZ, kt-lrr, conformerade sig med Herr käoijkenllijölck.
Friherre 8,ael von Istollstein:
Da ej allenast bruk som hafwa egna skogar, uran ock sädane som äro grundade pä köpe-kohl, kunna oagkadt alagd bemillning drifwas, wet jag ej hwarföre de som erhålla kohl frän Kronans skogar, skulle lin» krigare bestatkas; Kronan stanker ju aldeles borrt recognitions-stogarne: och nu gär man anda till den ytterlighet, alt ej wilja stakka för deras nyttjande.
Herr chlacl- instämde med Friherre Stael, och tilläde, att förmänen att begagna Kronans skogar wore för betydlig, för att ej genom en emot förr uphöjd befattning ersattas.
Aerr kkesikenlkMck yttrade sig blokt hafwa yrkat förminskning til! 4 st. för stigen, son, Mffotket först hade sörestagit.
Arr Den ro Augusti- 6-i Zerr Landt Marskalken proponerade bifall till Bewillnings-Uk,tvttcis sörsta förstag, 4 st. för stigen.
Ropadcs
Ja och Nej En af Herr Landt-Marskalken gjord proposition om 8 st- enligt Utskottets nu upläste förslag, beswarades pä samma fart.
Herr Orukva, l^liurc, erindrade, oberäknadt de af friherre Ltaäl anförde stal, hwilka han gillade, akt om det redan wore en förmän att be gagna Kronans skogar i afseende pä kohlning, borde man än widare beräkna de stigna priferne pä wed, timmer med mera, som gjorde denna förmän ännu betydligare.
-Herr lleijkenst^ölst, Oetlolk: Innehafware as rekognitionsskog, war min föresatts att med stillatigande afbida Höglofl.
Ridderstapet och Adelns beslut r sörewarande sräga, men dä någon yttrat den mening, som wore veste skogar utan all Kronans sörman deraf, ät enst>lre öfwerläkne, anser jag mig wara twungen att i ämnet yttra mig.
Den rccognirioriS afgift, som för hwarje stig kohl är innehafware» älagd, kan wäl icke anses som serdeles betydande, men den harwid alla Ri sdagar blifwit ökad genom den bewillning Riksens
Ständer derföre utfart böra erläggas - deste afgifter utgöra likwäl vbekydligt af de inkomster, som böra räknas komma Kronan till godo ifrån deste skogar.
Blott pä ömse sidor om gränsen som skiljer Orebro län ifrän Dalarne, sunnos i första hälften a» sistledne Århundrade, tracter, hwilka daworo i det närma - 622 Deir io Augusti ste ödemarker, meri nu aro bebodde af wänga tusende idoge medborgare, och sa wäl med sine personer som rustylder gifva styrka ät Riker. 2s,Qoc> stepprd tackjerns tillwerkning samt io a 12,000 skepprd största delen förädladt smide, utgöra en icke obetydlig inkomst ät Kronan.
Sammaräknas alla Vesta, genom stogarneö uplätande ät en stilie, härflytande förinäner och inkomster, förmodar jag det skall besinnas, att deste skogar uti obetänkt eller uran päraknad och weckeligen erhällen winst för Staten blifwit borrtlemnave.
Sällan har en ny bruksanläggning asiupit till första anläggarcns fördel, ofra har den ej förr än i tredje mans hand wunnit stadga mc kunga bära sig.
Denne sanning bestyrkes genom samstda exempel; bill giwis borde wäl dä, alla de kostnader som dylika företag fordra, fä anses för uclagd tillräckcligt drya lösen, att emot billige wi.kor fä begagna en lohlnings rättighet, hwarförukan hwarken bruk eller odlingar kunnat företagas.
Endast wid 1789 ärs
Riksdag har bewillningen blifwit satt till 8 st. per stig; den fanns wid Riksdagen igoo wara sä obilligt hög. alt den nedsattes till 4 st., ehuru gynnande conjunckurerne för berqwerksröcelfen dä war.
Jag öfwerlemnac til!
Ridderstaper och Adelns uplysta be« dömmande, huruwida veste nu äter böra upsaktas till det högre belopoek. dä den, sä wäl genom swä« righelen atc filina affätlning äfven till underpris, för dest producier, som igenom de sä owanligt
Updrifne priser pä aila lifsförnödenhet'^, lofwar sä för - Den ro Augusti. 6a Z förfwagad lusigt, att handterinqen kan uppehällas och lemna desi idkare en tarfwelig u komst.
Jag lyckönstar mitt fädernesland, att blort genom framfarne lagstiftares försäkringar om orubbad besittning af de anflagne stogar, och en mältelig älagd afgift för deras begagnande, hafwa wunnit den vd ing och ökade rörelse, som deraf upkommit, men twiflar mycket, det någon hädanefter stall finnas hugad, att wäga fin förmögenhet pä dylika företag, dä man saknar det behandlingssätt som dertill upmuntrat förfäderne.
Jag wägar anhälla och tillstyrka, akt Högloss.
Nidderstapet och Adeln täcktes anse 4 ff. afgift åtminstone för der närwarande wara den högsta bewillning, som bör u sättas för hwaje stig kohl, som efter erhällne privilegier, pä recognilions.stogar fa kohlas töreswe von Lefverin anmärkte, att 8 st. för stigen stNlle göra 16 st. för hwart steppund jern, hwitket syntes honom wara en nog härd be skattning.
Herr Landt Marskalken proponerade bifall pä BewrNm-tgsU stoikelö söt-sta förstag, 4 st.perftig.
Ja, men ett Nej Herr Landt Marskalken frägade widare, om den som ropa, Nei, Icke skutte behaga afstä, enär pluraliketen syntes wara sä gifwen, att man tycktes kunna förutse utslaget af en votering.
Friherre'Ltael anmärkte, art förr än en gang handl, au efter blon ett Nej till propositionen följt 45 wid voteringen.
Herrar Orutva och Oalin begärde votering; hwar» 624 Den io Augusti. hwasser upsaktes och justerades följande voterings propo'^ion:
Den som bifaller att afgiften för kohlningsftibelen ä Kronans allmänningar och recognilionsstogar förblifwer wid Bewillnings - Utstottets försiag, eäer a st. per stig, strifwer
Den det e; will, strifwer Nej. Wranér Nej, kammer denna afgift att till 8 still per stig bestämmas, pä sätt i Utstottets swar pa anmärknrngarne ar föreslagit.
Voteringen företogs derefter kl. L till i, och slutades ^ till 2, dä rösterne befunnos hafwa fölunda Utfallit!
Nej — 53- I ameoiiing hvaraf Herr Landt-Marstalken förklarade, att 8 still, per stig komme efter Rid» derstapet och Adelns tanke alt i bevillning erläggas.
Wid z:te och ?:de §. §. biföllos Uistottels sivar Förklaringen wid 8 §- uplastes. ^eru von Lcstlleclt, lillias:
Det förekommet anmärtningswärdt, all dä del föreflös i sednare be» tänkandet, det, ä alla Discont- och öfrige Actiewerk, der penningar blifvit insatte, bör bewillning ä 5 procent ä räntan erläggas, oaktadt den samma icke gär öfwer 6 procent, Utstottet likwäl icke anlägger nägon bewillning ä de capualer, som äwpä kortare tid infälle hos puvate personer eller publike bolag, Den lo Augustt eller a fordringar hos Kungli Majit och Kronan, Riksgälds - Contoiret, eller dylika Werk.
Sädane capitaler äro således aldeles befriade frän bewillning: jag bekänner gerna att ber är öfwer min fattniliZsgäfwa, hwarföre sävane eapi/alister ftola pä betta sätt skyddas frän bewillnings erläggande, ehuru erfarenheten kfwertyqät, art der möjligen kunde finnas någon as denna clatz medborgare som more nog lågt tankande att wilja undansnilla Kronan befi rätt, bör sädant ej föranleda till den för capitalister i allmänhet förolämpande slutsalls, att de alia skulle wara af samma tanke; och dä Staten, ä:minstoNe af alla redlige capitalister, er« hölie den afgift de borde erlägga, sä wore sädaNt en ren winst, som borde -omma Staren till godo»
Herr von lLoststestt föreslog alltså, all i denna §» mätte intagas sädana capitaler, som pä kortare tid wore infam i publika sonder eller hos privata personer. Zerr Örukva anmärkte, alt obligationer för penningar som insättas i Disconterna mor Z pro. cents ränta, ansäges såsom sedlar, och kunde således pä deM någon bewillning ej längas» friherre Lesterttröm, facot>, förmätte sig ej lnst huru man skulle träffa sädane ca i kaler t det enda wore om
Disconterne ffelfwe flulle derä göra bewillnings-afdrag. ^erk Rosenstein, i^ilst
Sn wärd ledamot har föreflagil en afgift pä de obligationer
Disconterne utgifwa med z procents ränta: uran att ingä i öfwerwägande af billigheten eller obil lig Audra Del- N-s 6-6 Der» ro Aubust'. ligheten af en sadan taxation, anser jag werkstMgheien omöjlig.
De utqifwas wäl pä en manadS Liv. men inlösas manligen nnd upwisandet enar man behagar.
Mig torde tilläkas att upgifiva ett exempel, svm wisar hastigheten al inlösen: dä en afskrifning war öpnav för Rirsqälcs
Diskonten med tre procents ranta, blef mig af Kammereraken försäkrat, akt en man som inom äret hade insatt Zoö,ooo R:dr, likväl icke upburir 200 R:dr i ränta.
Akt wid obligationens utgifwande afdraga räntan later sig ej heller göra, emedan Discontwerket icke kan weta huru länge den blifwer uletöpande, och emedan med rörelsens fördel icke skulle kunna förenas att neka en kidigare inlösen eller rantas betalande ester förfallodagen.
I alla fall skulle den afdragne taxations-afgiften föranleda kill de mäst besivärliga och nästan omöjliaa li-> qvider innehafwarne emellan, dä detze oblkgativner gä säsom mynt man isrän man.
Jag kan således e, annat an för min del afstyrka R-dderffapei och Aoeln atr bifalla en sadan taxation.
RiksensStänders Riksgälds-wcrks obligationer hafwa frän all be?at'nö>g bliuvil befriade» och har sädanr wid alla Riksdagar blilivir iagtlagi^.
Anledningen är alt icke minsta »i åängen pä län, dä de för Rikets behof kunna behöswas, hälst räntan icke manligen är m ra än procent, och denna anledning tv>ce mara tillräcklig atr äfwen nu bibehålla e elika förhållande.