Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan är likväl mindre om sjelfva bytesbristerna för Kronan, än om deras uträknings method, som ännu tyckes vara oafgjord. 86 Den 3 Juni. e. m.
Herr König , Pehr, hade inlemnat följande: Riksens Ständers Statsutskott har i sitt Betänkande, i anledning af ett från BondeStåndet inkommet Memorial om afskrifning af Kronans Bytesfordringar hos enskildta, yttrat sig dermed, i anledning af anförda skäl, icke kunna taga någon befattning.
Jag tycker, att Utskottet gått något fort från saken , och anger, att intet missbruk finnes så gammalt, att det förtjenar urminnes häfd, ingen orättvisa så skyddad af urgamla formler och täckelser, att icke den bör rättas, och hvarje medborgares skyldighet vara att dertill bi» draga»
Ett mer än roo:de-årigt skrik öfver BytesContoirets på’ orättvisa grundade skick och fortgång, otaliga familjers klagan öfver förstörd förmögenhet genom Bytesbrister, långa processer och svåra efterräkningar allt för skulder, dem hvarken de eller deras förfäder gjort, icke känt och icke förr kunnat betala; en härigenom uppkommande osäkerhet om ägande rätten, som, enligt Kongl. Kammar» Collegii Yttrande år i8to, oaktadt Gravationsbevis kan vara utsatt för Bytesbrister allt detta har icke kunnat förmå StatsUtskottet att lägga hand vid målet, sorn det så väl förtjent.
Ifrån början till närvarande tid har i ett sammanhang orättvisa och tilltagsenhet utmärkt BytesContoirets varelse.
Den 3 Juni. e. m. 87 1688 års Bytesmethod , grundvalen för detta olyckliga.
Contoir, gillade Ranrakningar, endast Kronan fått fullt till fullo, m. m.
Genom Reduct:onsCommissions
Kungörelse af den 15 Januari 17-J4 rättades en osed, sorn icke bestod i mindre, än att, då ograveradt Vederlag uppgafs till Byte, Kronan behöll både gods och vederlag.
Författningen af den 4 Juni 1728 stadgar, att om någon häftade för Bytesbiist till K10- n n , fick han ej ersätta den med fordringar hos Kronan för bortmistade rentor eller ersättning^pretentioner
Detta befans likväl Sederine a så vida orättvist, att debitorn fick qvitta sina egna fordringar.
Ingen utbetalning af Kronans skulder fick ske innan så mycket influtit, att alla kunna blifva förnöjda, enligt Kongl. Brefvet af den 24 Januari 1749.
Kronans innestående efterräknings-rentor utsökas numera ej längre tillbaka, än ifrån år 1749, oaktadt Orsaken till dröj målet endast härrörer från BytesContoirets Embetsmän, hvilka,! trots af Riksens Stä' ders Beslut åren 1748 och 1756, att Bytesmåhn borde skyndsamt afgöras, i 60 år sedermera stört allmänna säkerheten.
Vid Bytesmålsgranskning i BytesContoiret tillskapas ofta nya skattläggningar, ej på 88 Den 3 Juni. e. m. stället, der gods eller vederlag äro belägna, ej i Parternes närvaro, utan i samråd med LandtmäteriContoiret, oaktadt, enligt Kongl. Förordningen af den 26 Juni 1731, ny skattläggning ej äger rum, sedan Kronan i 10 år rigtigt uppburit sin renta af det tillbytta hemmanet.
HofStallmästaren Baron Rålamb, ÖfverKammarherren Baron Hamilton och Herr Bäron Jacob Cederström kunna af egen erfarenhet intyga, att BytesContoiret utkraft bytesbrister, hvarför förut antingen decharge varit lem* nåd, eller Gravationsbevis utfärdadt på hemmanet.
Sådana oblyga försök äro alltid svåra att motstå,'då, inom mer än 100 år, familjer bortdött, förmögenheten blifvit skingrad, och handlingar förstörde eller kommit i orätta händer.
De som haft några bytesfordringar hafva näppligen kunnat utbekomma dem, efter lång väntan, på annat sätt, än att, för en stickstyfver, sälja dem till vederbörande.
Kan ett sådant förfarande anses rättvist, så är det den mesfscandalösa rättvisa, som fins i Europa.
Sedan Kongl. Maj:t,af ömhet för fordringsägares egendomsrätt, afslagit den gjorda hemställan om BytesContoirets upphäfvande, åter? står för Riksens Stander att, af lika ömhet för de oskyldige, som häfta för urgamla bytesbri - r
Den 3 Juni. e, m. ster, eftergifva Kronofordringar hos dem, hvilket är Riksens Ständeis ensak.
Billighet och en olver 130 års våld skrianda rättvisa påkalla detta offer, som ej kan bli betydligt, enligt Kongl.
KammarCollegii Yttrande år 1810.
Jag styrkes häruti så mycket mer, som j<g icke uti någon af de på R.ikets inkomster tryckta utkomna förteckningar blifvit varse några medel för Kronans räkning insatta af BytesContoiret.
I alla fall böra väl icke
Rikets inkomster grundas på våld, undersåtares förtryck och osäkerhet.
Af dessa skäl, samt med åberopande af hvad i Memorialet anfördt är, anhåller jag, att StatsUtskottets Betänkande återremitteras till ytterligare handläggning.
Ägande rätten hos de familjer, sorn hafva fordringar hos Staten , kan icke vara tillintetgjord, derföre att KammarCollegium icke haft tid att ännu utreda och afgöra Bytesmålen; och ehuru fordringar, hvilka icke ännu hunnit blifva utredda, naturligtvis ej heller kunnat ingå i beräkning, hvarken vid Bouppteckningar, Arfskiften, Förmögenhetsafgift, eller Bevillning; så kan väl sådant icke anses förändra äganderättens egenskap och kraft. 9 o Den 3 Juni, e. m.
Uppå af Herr Grefven och LandtMar» skalken gjord proposition blef Utskottets Betänkande härefter återremitteradt.
Herr Munck af Rosenschild, Eberhard:
Ridderskapet och Adeln har redan ovillkorligen bifallit BancoUtskottefs Betänkande om e i c ökadt creditiv af Bankan för Götha Canal Discont.
Jag har äfv.n sjelf särskild1- y 111 a * mig härom och instämt i samma iiiisiyrkande.
Då motionen om detta creditiv gjordes, biföll jag det, likväl m d vissa vikor Men lör att ej, genom anmärkning mot Utskottets Betänkande, åstadkomma återremiss och derigenom tidsutdrägt, yrkade jag icke, då detta Betänkande i dag förehades, på dessa villkor, utan förbehöll mig få oin dessa framkomma med en särskildt motion i sammanhang med Betänkandet.
Likaså nödigt, som det, enligt min tanka, är, att Götha CanalDiscont erhåller det ökade creditivet, lika så nödigt anser jag det vara, att en åtgärd vidtages, som försäkrar oss om uppfyllande af hufvudändamålet med creditivets beviljande.
Hufvudändamålet med detta måste onekligen vara, att så mycket möjligt rädda låntagarne uti denna Discont ifrån ruine eller en alltför kännbar förlust, som de fleste af dem ej kunna undgå, om de nu helt och hållet, eller för en betydlig del, skola inbetala sina lån.
BancoUtskottets af Ridderskapet och Adeln bifallna Betänkande satter väl
Directionen i stand att hjelpa låntagarne, men jörpligtar den icke der - Den 3 Juni. e. m> 91 till.
Det är af den orsak jag föreslår, att Riksens Ständer förständiga Direction: i:o
Att använda det nu beviljade creditivet så, att de redan för lån häftande personer få göra så liten afbetalning som möjligt, t. ex. högst TV af lånsumman, undantagande då frågan är om con» cours eller tillkommen osäkerhet å både låntagarens och caventernes sida; samt 2:0 att, i händelse nya lån kunna utlemnas, de beviljas i synnerhet till verkliga jordbrukare och äfven till andra näringsidkare, framför till Handlande.
Friherre Mannerheim, Lars Angnst: När Höglofl.
Ridderskapet och Adeln denna förmiddag fattade sitt beslut öfver detta ämne, skedde det i full enlighet med Constitutionen; BancoUtskottets
Memorial blef ovilkorligen bifallet.
Jag ingår ej nu i pröfning, huruvida man vid samtycket till
Disconträttens förhöjning hade kunnat fästa vilkor; saken är nu mera constitutionelt afgjord; hade frågan om vilkor uppkommit, i form af anmärkningar emot Memorialet, hvilka blifvit af Ridderskapet och Adeln ansedde hindra dess antagande, så hade återremiss deraf blifvit en följd; efter bifallet kan en sådan slags anmärkning icke äga rum.
Grefve Lilliencrantz, yohan Wilhelm: BancoUtskottets Betänkande var ej första gången uppläst, utan hade legat på bordet.
Det blef bifallet, och ett fattadt beslut lärer ej kunna förändras.
Anmärkningar dervid lara ej hel - 92 Den 3 Juni. c. m. ler äga rum; och hvad nya motioner angar, så lärer tiden dertill redan vara tilländalupen.
Au en gång beder jag få erinra att Disconträtten icke användes till utlåning, utan endast till inlösen af insatta summor emot 3 procents renta.
Huru skulle då den för en kort tid beviljade förökningen i Disconträtten på stt direct sätt kunna anslås till förmån för låntagare i Götha CanalDiscont?
Föröfrigt behöfva de åt enskildta Eolag upplåtna
Discontverk icke anmanasatt utvidga Discontrörelsen; de göra det nog opåmint, ty en större vinst är dertill ett bevekande skäl.
Tvärtom torde erinran om förs:gtig indragning vara af nöden; och den är också gjord, så väl af CanalDiscontens Revisorer, sorn Bankens Ombud.
Men om indragning är ytterst nödvändig, bör den derföre icke ske våldsamt; och derföre arden ökade tillfälliga
Disconträtten tillstyrkt.
Hvad reglering för framtiden angår af Discontrörelsen i allmänhet, så lärer Höglofl.
BancoUtskottet icke underlåta att med Betänkande deröfver till Riksens Ständer inkomma. v Herr Munck af Rosenschöld: Hvarken det Justitieombudsmannen, Herr Baron Mannerheim, eller det Her-r Grefve Lilliencrantz nu anfört, sorn mig tyckes, i afsigt att vederlägga mitt yttrande, contradicerar detta i sjelfva verket.
Jag har hvarken gjort någon anmärkning emot BaneoUiskottets redan bifallna Betänkande, icke heller begärt någon återremiss af det.
Den 3 Juni. e. in. 93 samma; men jag bar i sammanhang med detta Betänkande gjort en ny motion, för att få Götha CanalDirection ålagd att använda det beviljade creditivet på eit med det åsyftade ändamålet öfverensstämmande sätt.
Ei farenheten har ju redan lärt oss, huru mycket en DiscontDirection kunnat våga utöfver de tydligaste föreskrifter ?
Hvad bör man icke kunna vänta, då sådane föreskriiter saknas?
Herr Landt Mar skalken gjorde proposition å Remiss till BancoUtskottet af Herr Munck af Rosenschöld/ anförande.
Ja och några få Nej. Grefve Lilliencrantz:
Jag försäkrar, att BancoUtskottet visserligen skall vidtaga alla nödiga försigtighetsmått i afseende på Disconterna i allmänhet.
Götfla CanalDisconts privilegium räcker till år 1835; men Utskottet skall dock icke underlåta att äfven i afseende på den föreslå det som kan tjenligt synas.
Jag tror derföre det vara säkrast, om saken öfverlemnas hel och hållen till BancoUtskottet.
Jag anhåller, att det må förblifva vid Ridderskapets och Adelns redan en gång bifallna beslut, att min motion till BancoUtskottet remitteras.
Då, efter hvad BancoUtskottets Ordförande, Herr Grefve Lillj ener antz t nu anmält, det ämne, som innefattas 94 Ben o Juni. g. ttt. j Herr Munck af Rosenschölds motion, i alla fall kommer att blifva föremål för Utskottets Be* tänkande; så tror jag, just af sådant skäl, så mycket mindre hinder vara för motionens remitterande till Utskottet.
Herr Munck af Rosenschöld anhöll äfven, att
BancoUtskottet skulle anmodas att med sitt yttrande öfver hans anförande skyndsamt in* komma, samt att hans motion mätte med de öfriga Riksstånden communiceras5 hvilket Bifölls.
Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande om en Pensionslnrättning för Civil-Staten.
Å nyo föredrogs BancoUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande, 1 anledning af Herr Cederschölds Memorial om några medel till stadga i Myntvärdet och mindskartde af Penningbristen.
Herr Cederschöld, Pehr Gustaf, uppläste följande:
Då jag, i mitt Memorial, sökt visa, att Sedelmyntets vanvärde egentligen härrörer af omöjligheten att få det i Banken realiseradt; så hade jag ej väntat, att Höglofl.
BancoUtskot - Den 3 Juni. e. m. 61 let skolat förundra sig öfver att af slika premisser finna realisation föreslagen såsom resultat Jag har trott, att då silfverväxlingens inställande varit en orsak till det o da, så skulle den enda radicala cur blott kunna finnas i växlingens möjliga återställande.
Utskottet tyckes befara, att silfret skulle, genom vår, kanhända genom förstoringsglas sedda, undervigt i handel, utsträckas till betalande af utländsk skuld, utan hopp att återbekomma det; men som köpmannen, hvilken är den enda sorn möjligtvis katt injaga någon sorts fruktan hos Höglofl.
BancoUiskottet, ej kan åtkomma iner penningar, än vi andre i handel vilje lemna honom, och det dessutom är alldeles otänkbart, att massan af Sveriges invånare skulle vara så oförståndiga, att i handelsboden nedlägga mer penningar, än de, för bestridandet af sina öf-' riga utgifter, sågo sig kunna undvara; så synes mig tydligt, att, likasom hvarje enskildt man är angelägen om att rätta sina utgifter efter tillgångarna , för att ej, genom onödig handel, försätta sig i trångmål, skall ej heller Staten, såsom varande blott en samling af enskildta personer, genom handel hafva att frukta någon betydlig och varaktig mindskning i Myntstocken.
Om det dessutom verkligen vore så förmånligt att exportera silfver, och Köpmännen derom så angelägne, som Höglofl.
Utskottet tyckes förmoda, så skulle de sanno, liktvis mer, än som hittills skett, begagnat rättigheten att utskicka omyntadt silfver, helst 9 6
Den 3 Juni. e. m. det kan erhållas ungefär till samma pris, som det Banken, enligt mitt förslag, derpå borde sätta.
Vidare menar Utskottet, att betydligt hinder för myntvärdets oföränderlighet skulle uppkomma, dels af araortissementets försvinnande, och dels af en oundviklig årlig förökning af Sedelstocken Beträffande först arnortissements-systemets ah-kaffande, så kan jag, oaktadt allt mitt bemödande, omöjligen inse, huru Myntet skulle kunna blifva till sitt värde vacklande just derigenom, att det bibehölles till sin mängd oiöi änderligt.
Hvad åter angår Sedelstockens årliga förökning , så vågar jag påstå, att den åtmindstone ej vore en nödvändig följd af den realisationsplan jag uppgifvit.
Då jemnt så mycket penningar, som i Banken årligen inflöte, genast åter saites j omlopp , dels genom aflöning för Verkets tjenstemän och öfriga hushålls utgifter, och dels genom utlåning; så kan jag omöjligen föreställa mig annat, än att
Myntstocken skulle blifva till sin storlek oföränderlig.
Det skulle, enligt denna plan, ej kunna finnas mer än ett enda sätt att föröka Sedelmassan, och det vore att i Banken nedsätta myntbar metall , med begäran att derföre erhålla papper; men detta är kanhända också det enda rätta sätt, hvarpå Myntstocken bör kunna ökas; och härigenom skulle Myntstockens storlek blifva ett slags Barometer på inhemska produetionens tillstånd.
Slutli - I IV.
Den 3 juni, e, Slutligen erkänner Utskottet, ätt det ej inser några andra utväga?
att återföra BancoVerket till dess sannskyldiga egenskap, än, som orden lyda, ett successift fortfarande af anslagna amortissementer.
Genom ett sådant bemödande att efterhand återställa sedelmyntets tulla betydelse, skulle sedlafne, enligt principen, vinna vissa procent årligen i värde} härigenom borde å ena sidan uppkomma ett fikande att förvandla jorden till papper, för att med längtan afbida den tidpunkt, dä detta papper skulle metamorp.hosera**» till silfver, ingen annan borde da vilja .äga jtord , än dett som vore nog enfaldig för att ej infcm huru mycket förmånligare det vöre att .Va ,contanter.
Å andra sidan skulle myntets årligen Stigande värde dels sätta capifalisten i stånd \ t(; låta sina penningar ligga ofönentade, emeda.n ^e» om jag så får säga, ynglade i hans egert ku* reau, och dels skulle landtegendomarnes falU',n‘ de i pris göra capitalisten mera betänksamt* vid penningars utlånande, i synnerhet rottU den erhåilne panten måste hafva mer än dub* belt värde, för att betaga fruktan att framdeles kunna förlora en del af det utlånta capitalet.
Hvilken stockning i rörelsen eller så kallad penpingbrist, härigenom skulle förorsakas, kan man, ej utan rysning, tänka sig» Af dessa skäl vill jag ödmjukligen underställa Eders Excellence och Höglofl.
Rid* derskapet och Adeln, om ej målet må till Höglofl.
BancoUtskottet återförvisas.
Ridd, o. Ad, Prat, N:o y, 9 S Den 3 Juni. e. m.
Herr Landt Mar skalk en hemställde, om Rid* derskapet och Adeln ansåg hvad nu blifvit anmärkt hindra antagandet af Utskottets Menior i al.
Hvarefter Banco-Utskottets Memorial bifölls.
Efter förnyad föredragning af BancoUtskottets sistlidne Plenidag på bordet lagda Me. morial, angående ManufacturDiscontens Disconträttiglxt i Banken, blef detsamma af Höglofl.
Ridderskapet Och Adeln bifallet.
Företogs till afgörande BancoUtskottets , sistlidne Plenidag på bordet lagda , Memorial , angående RiksDiscontens Discontsumma.
Friherre Mannerheim, Lars Augnst:
Det förefaller oväntadt, att ett Penningverk, så nära sin upplösning, sorn RiksDisconten, anmäler sig att begära penningar, för att än vidare utsträcka sin rörelse.
Med Götha CanalDisconten ar förhållandet helt annorlunda:
Dess rörelse grundar sig ej uppå dess Disconträtt, utan uppå privata insättningar, hvaremot utgifvas 3 procents-sedlarj och sådane sedlar utgifvas den mot ej af RiksDisconten.
Det förefaller mig ofelbart, att, om den i BancoUtskottets
Memorial nu föreslagna förhöjning
Den 3 Juni. e. m. 99 1 RiksDiscontens Discontratt i Banken beviljas, skall denna Discont inom några veckor hafva, utöfver hvad nyttigt är, utsträckt sirt rörelse.
Jag tillstyrker, på denna grund, att Memorialet måtte återremitteras.
Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm'.
Söm jag hört att BancoUtskottets Betänkande icke blifvit rätt fattadt, anhåller jag att få lemna några Upplysningar^
År 1809 fixerades ett maximum för Riks* Discoatens Utlåning , hvarjemte stadgades, att den åt Götha Canal lemnade
Discontratt skulle af detta maximum afgå.
Maximi-summans belopp är mig ej tillåtet att uppgifva; mert ponera att den vore 5,000,000, sä följer deraf, att endast 4,200,000 R;dr finge af RiksDiseonten utlånas, enligt 1809 års föreskrift.
Då BancoUtskÖttet vid i8i2 års Riksdag inhämtade, att lånrättigheten af Götha CanalBolag sällan begagnades, och oftast icke öfver beloppet ät 2öo,ooq R:dr, ansåg Utskottet olämpligt att, titan ändamål, hålla fulla summan af 800,0O0 R:dr i beredskap, under ert tid då lånbehof hös Allmänheten redan började tilltaga.
Utskottet biföll derföre , att RiksDiscontDirectiottett finge disponera‘6oo,ooo R:dr af Götha CanalDirectionens lånrätt, då den icke vöre begagnad; men med vilkor, att indraga utlåningen i samma mån, som Götha Ca« nals begagnade
Discontratt öfversteg 200,000 Riksdaler, to» Den 3 Juni. e. m.
Igenom detta beslut uppkom en ytterst vacklande ställning lör RjksDiscontverket, sorn, efter det dagligen varierande förhållandet med Götha Canals lånrätt, måste hastigt öka eller mindska sin utlåning det sednare någon gång till den grad, att Direction orättvist tadlades för mannamån.
Till undgående af sådan följd, och för att kunna i regelbunden gång styra RiksDiscont-rörelsen, har Oirectionen med ledsnad nödgats inskränka sig derhän, att en alltför ringa del af den år 1812 beviljade villkorliga tillökning blifvit nyttjad, och deremot en ej obetydlig del af maximi-summan blifvit för Götha CanalDirections möjliga behof lemnad oanvänd.
I en tid, då klagan öfver lånbrist är så allmän, har BancoUtskottet trott sig böra tillse, att tillgången icke må vara mindre än den som år 1812 redan ansågs oundgänglig.
Och då Utskottet icke kunnat ogilla RiksDiscontDirectionens betänklighet, att använda en tillgång, som nästa
Discontdag kunde försvinna, har Utskottet, för att bereda en stadgad visshet att påräkna (utan någon betydlig ökning af maximi-summan) medgifvit, att 300,000 R d af den summa, som, enligt 1809 års beslut, skulle hållas i beredskap åt Götha CanalDirection, får af RiksDisconten till utlåning användas, men icke deröfver — om än CanalDirectionens
Disconträtt vore helt och hållet obegagnad.
Om maximi-summan antages till 5,000,00c, så får RiksDisconten nu använda 4,500,000, men aldrig mer} och om någon Den 3 Juni. e. m. j 01 gång, tvärtemot hvad hitintills inträffat, CanalDirectionen disponerade hela sin lånrätt, 800,000 R;dr, vore. under de dagar sådant skedde, maximi-summan 4,200,000.
Enligt 1812 års beslut fick RiksDisconten utlåna ända till 4,800,000} men, som sagdt är, med villkor att indraga, i samma mån som CanalDirectionen ©kade sin lånrätt öfver 200,00® Riksdaler.
Det nu gifna förslag kan således med större skäl kallas en mindskning, än en ökning för RiksDisconten, om man ej vill kalla det, enligt verkliga förhåilandet, en till ordning ledande reglefing.
Verkliga maximi-summan må nu vara störte eller mindre änden jag supponerat, så blifv-e r förhållandet proportionsvis enahanda.
Jag bör ej obemält lemna, att, ehuru detta Betänkande icke förr än nu till Riksens Högloft.
Ständers afgörande förekommit, togs likväl beslutet mycket länge sedan, långt förr än någon fråga om ökad Disconträtt för Götha Canal möjligen kunde föreses; hvilket anmärkes, oaktadt dessa saker icke hafva med hvarandra någon gemenskap.
Hvad angår den af Grefve Lilliencrantz anmärkta olägenhet, att tillgångssumman, i fall saken förblefve i sitt förra skick, kunde med hvar Discontdag varie - 102 Den 3 Juni e, m. ra, är densamma i sin verkan af ingen bety, denhet, enär RiksDisconten är i den belägenhet, att hvar dag göra sig derom underrättad.
Beträffande åter farhågan för det nu existerande Rörelsecapitalets förmindsknjng, tror jag, att då Götha CanalDiscont i dag fått tn förhöjning, hvilken visserligen af låntagare kommer att begagnas, är det cj rådligt att bifalla en ytterligare penningutsläppning från Banken, hvilken, genom ökning af dess Rörelse* capital, skulle fälla värdet af dess sedlar; och tillstyrker jag derföre, för mindel, att Memorialet matte afslås % Friherre Boije , Ludv:g:
De skäl, sorn Hr Grefve Liljencrantz anfort till understöd för Utskottets Betänkande, äro visserligen fullkomligt goda; men jag tror mig dock böra, i anledning af hvad en annan värd Ledamot sig yttrat, nu ödmjukligen erinra, att samma grunder, sorn i förmiddags talade för enahanda motion, till förmån för CanalDisconten, synes nu tala för RiksDisconten Det var tidpunktens allmänna penningställning; det var låntagares erkända svårighet att inbetala sina Discontlån, det var allmänna penningbehofvet, som föranledde till förmiddagens beslut: och jag kan icke inse, hvarför icke låntagare i RiksDisconten skulle förtjena lika afseende, som de i CanalDisconten.
Samma orsaker och samma ändamål böra, som jag tror, i frågor af enahanda beskaffenhet, föra till samma beslut; Och jag tillstyrker alltså bifall af Betänkandet.
Den 3 Juni. e. tn.
103 Herr LandtMankalken frågade, Om Ridderskåpet och Adeln ansåge de gjorda anmärkningarna hindra antagandet af Utskottets Memorial Ropades Nej och några få $a.
Härefter gjorde Herr LandtMarskalken proposition till bifall af samma Memorial, hvilken med efa besvarades.
Efter förnyad föredragning bifölls BancoUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Memorial, angående beviljande af ett Bäncolån till återuppbyggande af Calmare Stads afbrända Gymnasii- och Skolhus.
Eöredrogos å nyo och biföllos följande StatsUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkanden ; 1:0 Angående anslag af ett årligt arfvode åt en Sjukvakterska vid Smedjegårdshäktets Sjukrum. 2:0
Angående begärdt anslag till reparation å Calmare Domkyrka. 3:0
Angående gjord framställning om Gratification åt Kronobetjeningen på gränsen af Elfsborgs och Bohus Län. jo4 Den 3 Juni. 4:0
Angående väckt fråga om inköp af Posthus och boställen för Postmästare. y,o I anledning af gjord motion om en minnesvård , på Statens bekostnad, öfver framlidne Hof-Intendenten Sergel. 6 0 Angående Prosten FShrei Memorial om utfodringen vid Kongl. Maj ts Hofstall, samt om upplåtande af Kungsgårdarna Ultuna och Ryda till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens disposition, i och för utfodringen vid dess Hofstall. 7:0
Om medel till befordrande af större sundhet i Städerna. 8:0 Angående kostnader till tryckning af en Kongl. Majus nådiga Proposition, jemte ett Lag-Comitéens Betänkande.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets, sist 1 idne Plenidag på bordet lagda, Betänkande om yrkad ersättning till förra Mantalsskrifvaren Åkerström y samt förlängning af den i Kongl. Kungörelsen, af d. 9 Dec.
I8t2, utstakade prescriptions tid.
Herr Königs Pehr, hade inlemnat följande: Vid Stats-Utskottets Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Olof Gudmunsson Bagges Memorial om nytt anslag till gäldande al
Den 3 Juni. e. ?». afskedade Mantalsskrifvaren Åkerströms innestående lön och pension för åren 1,809 till och med 1814, med det mera, kan jag ej undgå framlemna följande anmärkningar: