Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nyo och Bifölls Stats- samt A,M" manna Besvärs och Oeconomie-Uiskotteris den 6, dennes under hJfo 528 afgiine, samt deri 15 derpå följde eftermiddagen på-bordet lagde, Utlåtande öfver åtskilliga motioner, dels örn ali Jords lika beskattning dels om förändring i sättet för Skatternas utgörande.
3Den 20 October e. m. 13S Företogs till pröfning UagUtskottets den a9 sistledne September under N.'o 194 afgifne, samt den 15 dennes eftermiddagen på bordet (agde, Utlåtande, i anledniug af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om upphäfvande af de Författningar, som hindra Sakägares fria val af Rättegångs Ombud.
LagUtskottets nu upplästa Betänkande åsyftar, att en Förklaring skulle utfärdas af innehåll, att Författningen den 27 Marti» 1807 »eko upphäfver Ungens Stadgande i RättegångsBalken angående Ombud.
Denna omväg synes mig vara mindre lämplig; ty det rätta vore val, att upphäfva Författningen och derigenom återställa Allmänna Fägen i sin fulla kraft.
Men då en förändring af denna Lag i allmänhet är under utarbetning, och förmodligen varder Riksens Ständer vid nästkommande Riksdag till pröfning förelagd; vågar jag tillstyrka, att det stadgande, som för närvarande gäller rörande ombud, må fortfara intill dess nya Uagen Varder antagen , emedan detta ej medlör någon olägenhet, men väl Ieranar vederbörande
Domare öppet, att hindra mindre (jeni i ga personer från att vara sakdrifvare. lag tillstyrker derföre, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ej måtte bifalla Betänkandet, utan låta saken förblifva sådan den för närvarande är..
Herr Grefven och LandtMarJkalken gjorde Proposition till bifall af LagUtskoUets före - varande Utlåtande.
Ropades .Nej.
S)*n 2* Oittbcr e, m. Hvarefter Herr Grejven och Landt Mar* »hålken hemställde om Ridderskapet och Adela behagade afstå berörde Utlåtande; hvilken Preposition med Ja besvarades.
Föredrogs å nyo och gillades Lagutskottet* den 6 dennes under N.o 195 afgifne, samt den 15 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande rörande utmätning och försäljning af fast egendom.
Företogs tilt pröfning
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 6 dennes under Nio 195 afgifne, samt den 15 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande om allmänna Författningars utgifvande från trycket på ett för Allmänheten mera tillgängligt sätt.
Herr von Hartrnansdorjf, Augujt: Ingen Embetsman kan utan intresse läsa det Betänkande tom nu utgör föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning.
Det är blott i afseende på verkställigheten af det deri innefattade förslag, som jag anhåller få göra några anmärkningar.
Om den utväg vidtages, att utgifva en Statstidning, sorn blott innehölle utkommande Författningar, så skulle, i brist af ämne, denna Tidning ej kunna bestämdt utgifvas en gång i veckan eller måhända ej en gång hvar fjortonde dag, emedan man bör hoppas, atc nya Författningar sällan skola 1ten So Otloher *. nu utfärda» och emedan utfärdandet i alla fall ick« kan bindas vid någon lika och jemn fördelning på hela året.
I sådan händelse skulle en Embetsman, som ej kan umbära de legala annonserna, hvilka nu införas i Post- och Inrikes Tidningen, och hvilka mäste införas i något Dagblad, som oafbrutet utgifves, antingen blifva i saknad af dessa underrättelser, eller ock nödgas hålla både denna och Siats-Tidningen, samt följ— agteligen vidkännas en dubbel kostnad, hvariges nom företaget skulle motverka sig sjelft.
Om jag ej bedrar mig, så är orsaken, hvarföre den StattTidning icke utkom, hvarom förslag vid en föregående Riksdag gjordes, att Post- och InrikeiTidningen tillhör Svenska Aeademien, som skulle gå i mistning af en påräknad vinst, om de Officiella Artiklarne infördes i någon annan Tidning.
Academiens fördel i detta afseende skulle kunna förenas med allmänhetens önskan och behof, att tidigt fa kännedom om utkommande Författningar, samt att detta ändamål skulle så mycket lättare vinnas, om dessa sednare infördes i Post-och Intikes-Tidningen, hvilken, i anseende till de rnånga ämnen den omfattar, kunde fylla luckorna mellan Författningarne med utländska nyheter och annat.
Di, och enär de legala Annoncerna redan införas i berörde Tidning, skulle der på ett ställe finnas, allt hvad man i sådant afseende behöfde veta.
I alla fall lärer det blifva nödigt, att utgifva en Lagsamling, eller fortsättning af det så kallade Mudées Verk; hälst det ligger i sakeus natur, att en sam ling af Författningar, hvilken utgifves i form af Tidning, alltid blottställas för att blifva incompjett, säiotuf#r~ i3S Dea 20 Öctober e. nt. hållandet vanligen är med andra Tidningar.
Den 3o December f. rn< 3o3 Ridderskapets och Adelns kanske redanför länge pröfvade tålamod i det ämne jag, fast ofullkomligt, afhandlat, och har derföre i synnerhet hållit mig till facta, sorn. förelupit under mina ögon, begagnande, efter min åsigt, den hänvisning min aktningsvärde motståndare mig gifvit uti sin motion, enär han säger sig gerna emottaga upplj sningar j, då de grunda sig på sanna Stats-Ekonomiska och af erfarenheten bepröfvade grunderj uti hopp att om de vägar, som vi, uti detta ämne, gå uti våra ideer till ernående af vårt gemensamma syftemål, äro olike hvarandra, skola vi i en framtid, genom erfarenheten af resultaterne af endera systemets lyckliga följder, gerna medgifva, att en af oss haft orätt, och det lika säkert, som att vi båda tills dess skola fortfara att ömsesidigt meddela de upplysningar, om än så stridiga till livarandras bedömmande, som vi tro bidragande till våra samfäldta önskningar:
Fäderneslandets sanna väl.
Härefter tilläde Grefve von Rosen mundteligen:
Jag har yttrat, att vår vise Regent har med varsamhet låtit införa det började liberalare handelssystemet, och får, såsom bevis härå, äran för Ridderskapet och Adeln uppläsa någre uppgifter, huru Tull-inkomsterne småningom tilltagit uti Götheborg. 3o4 Den 3o December f. m.
Åren 1817 till 1830 utgjorde Götheborgs Tull-uppbörd, de influtne Vexlarne valverade å 138 sk:s Cours, per medium för hvarje år , , R:dr B:co 537,608: 5. 8.
1831 till 1834 d:o d:o „ 6or),o33:43. 4’ 1835 — d:o d:o „ 610,242: 3. 8. 1826 — d:o d:o „ 637,799: 6. — 1827 —i d:o d:o „ 745,320:47. 5.
Det hastiga stigandet för sistnämnde år får tillskrifvas Tullen å den myckna Spannemål, som införskrefs i anseende lill 1826 års missväxt.
Tullsystemet kan man emedlertid ej anse utveckladt förr, än innevarande år.
Man kom nämligen underfund med den sanning, att många artiklar behöfde nedsättning af tull, för att ej för starkt fresta Tullförsnillaren och Lurendräjaren till lagbrott; och beviset alt det beslut, som i följd häraf togs, ej förfelat sitt ändamål, ådagalägger följande uppgifter å någre artiklars olika import de första 6 månaderne 1827 och 1828.
Förtullning ifrån d. 1 Jan. till d. 1 Julii. 1327. l32g.
Mandlar . . . , fg 10,662. — 15,477- Anis „ 3,877. — 10,387. Arack, . . . K:r 202. — 4>3g8.
Caffe' 332,638. —*409,444* Ilvitt Bomullsgarn . „ 5i,648. ■— 97,703.
Rödt d:o . . „ 788. —- 23,48g.
Ingefära , „ 29. — 3,966.
Peppar . . . . „ 7,676. — 29,591. 0. s. v. Den 3o December f. m. 3o5 Oaktadt denna berättelse just ej egenteligen quadrérar med ämnet, emedan de af tnig nämde artiklar ej äro manufactur-varor, med undantag af Bomullsgarnet, har jag gjort densamma för alt visa, huru stort partie af de nämnde varorne måste hafva blifvit lurendräjadt de föregående åren, eller så mycket som 1828 års införsel öfverskjuter 182^ års; ty uti Götheborg förtullas ej varor, som skola åter exporteras; man begagnar i sådant fall den vidsträckta nederlags-rättigheten; det är således endast för Consumtion, som förtullning sker, och man förtär lika mycket det ena året, som det andra.
Af föregående synes, att endast billiga afgifter förekomma tullförsnillning, och lurendräjeri, och sattsen kan lämpas lika väl på Fabriksvaror, som de af mig nu nämnde.
Herr Thantj Wolrath:
Frågan om frihet i handel och näringar å ena sidan, samt ett Prohibitiv-sysétme deremot å den andra, är af den stora vigt för Fäderneslandets välstånd nu och i framtiden, att jag gör mig försäkrad, att Ridderskapet och Adeln med tålamod skall afhöra mig, då jag, med känsla för Fosterlandets väl, går att redovisa mina åsigter i detta ämne, ehuru vigten deraf torde göra min framställning vidlyftig.
Bland de motioner, som till Ridderskapet och Adeln, i frågan härom, blifvit 3o6 Den 3o December f. ra; ingifna, förbigår jag Herr Rosenqvists, hälst dess förslag om förbud emot bruk och nyttjande af Utländska fabrikater och tillverkningar innebär sin egen vederläggning uti omöjligheten af verkställandet.
Hvad Herr Marcks von Wurtenberg anfört till stöd för ProhibitifSystémet, under åberopande af de från GeneralTullStyrelsen erhållna uppgifter, hvilka skulle styrka att Svenska importen öfverstiger exporten, är af Herr Friherre Åkerhjelm tillräckeligen både upplyst och vederlagdt.
Det är endast i afseende på det alltsedan 1727 så ofta åberopade bjernspöket IlamlelsBalancerij, som jag utbeder mig få tillägga, att då Svenska Köpmannen för sig finnér förmenligt, alt införa silfver, och dertill kan använda sina vexlar, så måste det bevisa, att han är utan skuld hos Utländska Köpmannen, hvaraf åter följer, att Handelsvågen är till Landets förmon.
Att sådan Silfverinförskrifning verkställdes i stort år i8a5, är allmänt bekant, och att silfver äfven nu med förmon införes, torde icke heller kunna bestridas.
Detta måste bevisa någon öfvervigt i handeln, hvilket är så mycket märkvärdigare, som den Spannnemåls-införsel, hvilken förorsakades af 1826 års svåra missväxt, borde verka menligt på Sveriges Handelsförhållande.
Den 3o December f. ra. 307 Jag mäste förnya min förut mer än en gång gjorda bekännelse om brist på genom böcker inhämtade Tlieorier i förevarande ämne, och förbigår derföre med stillatigande all den granna lärdom, som pryder Herr Lefrens Memorial.
Denna min erkända brist hindrar mig äfven att begripa de af honom uppdragne fina nuancer emellan inre och yttre handelsfrihet, hvilken frihet jag tror stå uti det närmaste samband, så vida alla medborgare uti ett samhälle skola njuta lika rättigheter, alt för bästa möjeliga pris skaffa sig de bästa möjcliga varor; och att äfven, för hvad de tillverka och hafva alt försälja, erhålla den högsta möjeliga betalning.
Ledd af de begrepp, som en flerårig erfarenhet mig förskaffat, skall jag söka utreda de hufvudsakligaste delar af Motionairens Memorial.
Motionniren har anfört, alt till befordrande af den konstfärdighet, som skall upphjelpa Svenska näringarne, fordras Theoretico Practiska nndervisnings-anstalter.
Jag tror åter, att konstfärdigheten framkallas i den mohn, som folkökningen och penningestockens förökning gå i bredd.
En tilltagande folkmängd ökar behofven; en i proportion dermed tilltagande penningestock gifver förlaget.
Medgifves då all den nä8 H. 20 3o8 Den 3o December f. m. ringsfrihet, som icke förnärmar en laglig äganderätt, så uppkommer täflan.
Behof, förlag, frihet, och täflan framkalla då vettenskapens biträde, att fullkomna sitt verk ; men skickas vettenskapen förut, innan dessa driffjädrar göra densamma användbar, skall han gagna lika litet, som det ljuset, hvilket man sätter under en skeppa.
Såsom bevis för hvad jag sagt, vågar jag åberopa deras vittnesbörd, som med uppmärksamhet besökt det i konstfärdighet och fabrication så mägtiga England.
Jag förmodar mig erhålla det intyg, att stora behof, stora egna, men icke lånta, Capitaler och täflan, alstrad af näringsfrihet, bragt Englands Fabriker och konstproducter till betydelig höjd, och alstrat det forskningsbegär, som i sednare tider gifvit dem vettenskapen till stöd.
Norra America har gått samma väg; skiljdt från Europeiska Fabriksfördomar, började dess folk att arbeta i de yrken, som lönade sig bäst; näringsfriheten väckte täflan; en liflig Handel skaffade capitaler; nu framkommo Fabriker och Städer i den naturliga ordning, som en tilltagande folkmängd kräfver; och häri tror jag grunden ligga till den stora framgång Fabrikerna nu visa i Norra Amerika, och icke uti de förbud, som National-afundsjuka emellan denna Nation och England framkallat, troligen till båda folkens skada.
Motionairen liar ingått i afhandling om SkråSystémet, i anledning hvaraf jag, med tillämpning på Sverige, beder få yttra följande.
När den odödlige Gustaf Wasa gifvit sitt Fädernesland sjelfständighet mot yttre våld, och ville gifva det lika sjelfständighet i afseende på inre behof; så nödgade honom bristen på skickelige personer i allt hvad konst kallas, att införskrifva sådane från främmande länder; och för att erhålla dem, måste Konungen gifva dem lika förmoner, som de uti deras hemland åtnjöto.
På detta sätt uppkom Svenska SkråSystémet, hvilket i afseende på Handtverkerier och Fabriker medförde nytta, till dess konstfärdigheten härstädes blef hemmastadd; men hågen, att i Sverige uppbygga och befolka Städer, medförde det olyckeliga misstag, att gifva Städernas Borgerskap monopolium på upphandling och försäljning af alla jordbrukarens producter.
Följden blef Svenska jordbrukets förstöring, hvilka gjorde Svenska Nationen under sekler skattskyldig till Utlänningen för lifvets första och nödvändigaste behof.
Det var först under Gustaf III;s tid, som medgifven frihet i Spannemåls-, Boskaps- och Yictualiehandel borttog de fjettrar, som hindrade jordbrukaren, att förkofra sig, utan att medföra det sökta ändamålet:
Stä ao* - 3io Den 3o December f. m. demas uppkomst; hvilket ändamål, enligt mili öfvertygelse, endast kan vinnas i den mohn folkmängden ökas, välmågan tilltager, behof, förlag, frihet och täflan uppkomma.
Nu frågas: om icke tiden är inne, att äfven krossa de fjettrar, hvarmed SkråSystemet ännu hos oss belägger näringarne.
Jag, för min del, tror detta vara ett oeftergifligt vilkor för dem, som önskar deras framgående till fullkomlighet; och det är med särdeles fägnad jag tyckt mig finna, att jag i detta afseende delar lika tänkesätt med Motionairen.
Jag önskar dock, att då frågan förekommer till afgörande, Motionairen, i afseende på medlen för ändamålets vinnande, vill gå mera rakt fram till målet, än jag vid förra Riksdagen tyckte mig finna öfverensstämma med dess då yttrade åsigter; skulle jag misstagit mig i afseende på hvad jag nu om Herr Lefren anfört, så skall jag med tillfredsställelse erkänna det, i fall jag derom upplyses.
Herr Lefrén har påstått, att bristande SkråSystéme varit orsaken dertill, att Polska Nationen icke hunnit den välmåga som andra Nationer.
Jag delar ej denna tanka; ty huru kan en Nation framskrida i välmåga, hvars ena del består af herrskande despoter, och den andra af lifegna slafvar.
— Ett sådant samhällsskick medgifver ingen välmåga, ty naturen är der våldförd.
Motionairen ifrar för Probibitif-Syslémel i afseende på Utrikes handeln, såsom det enda vilkoret för Fabrikernas upphjelpa n de.
Det är vanligt, att till styrka för eli sådant påstående åberopa Englands exempel.
Jag torde dervid först få fråga, örn icke Englands fordna Prohibitif-Systéme hufvudsakligen bade till föremål sådana fabrikater och tillverkningar, hvartill detta Land ägde eller kunde skaffa sig egna rudimaterier, och dernäst få anmärka, att Prohibitif-Systemet visserligen icke ensamt grundlagt Englands välmåga; ty hvad förmån skulle väl England af detta systeme skördat, om det icke sedan Elisabeths lid varit Håfvens beherrskare, om icke största delen af andra Europeiska Nationer, invecklade i ständiga förstörande krig, i sekler försummat konster och Fabriker, och ändteligen, om icke England genom sina i alla verldens delar egande Colonier och besittningar , kunnat vinna en säker afsättning för öfverflödet af deras fabrikationer.
En värd Talare bar äfven påmint örn. den framgång
Franska jernhandteringen tagit genom den höga tull, som i sednare åren derstädes blifvit lagd å främmande jernsorter.
I afseende härpå får jag endast åberopa min egen, rörande på TullFörfattningarne ingifna motion.
Den bevisar, att jag, i likhet med BevillningsUtskottet år 1823, yrkat nödvändigheten der - 3l2 Den 3o December f. m. af, att med lämpelig lull skydda sädana inhemska tillverkningar, hvartill vi äga tillräckeligt egna rudimaterier, och hvilka sålunda stå i ett ganska olika förhållande med dem, hvartill råämnet skall sökas i främmande länder.
Angående fordna Prohibitif-Systémer i Frankrike och Preussen hafva flera andra värda Talare, och deribland Herr Rosenblad i afseende på Preussen, så tillräckeligen utvecklat ämnet, att jag dervid icke vill mera tillägga, än min förundran deröfver, att man omtalar, det Colberts Ministére grundlagt ett i Frankrike fortfarande välstånd.
Jag frågar, om den i Frankrike uppstådda Revolution, hvilken förde dess Konung under Guillottinen, kunnat inträffa, i händelse allmänt välstånd derinom funnits?
Jag frågar, om icke den fattigdom och den uselhet, som tvång och slöseri påfört den stora massan af Nationen, icke framkallade denna Revolution?
Och om icke den äganderätts säkerhet och frihet i näringar, hvilken, såsom en Phenix uppstod ur askan af ett med blod söladtland, lagt grunden till den rikedom, som Franska Nationen nu äger, i trotts af de olyckor, som orsakades af främmande Härars infall, och det beroende af Utländska magter, hvilket för några år deraf blef en följd.
Jag öfvergår nu till Prohibitif-Systémet i vårt eget fädernesland.
Frågan om detta Den 3o December f. m. 313 Systémes införande lärer datera sig från 1727.
Ett utdrag af Kongl.
CommerceCollegii Registratur för 1730 upplyser, att Städernas Borgerskap år 1727 hos Regeringen i underdånighet anfört, att deras Handtverkare och Fabrikörer hunnit så långt i konstfärdighet, att nästan alla fabrikater och liandtverksvaror, som i Sverige behöfdes, kunde, så väl af utländska som inhämska rudimaterier tillverkas, i tillräcklig mängd och till den godhet, att de kunde täfla med de utländska.
För alt bevisa denna, besynnerligt nog, under full handelsfrihet uppväxta fabrications fullkomlighet, bifogades ett Register på inrikes tillverkade varor, hvaribland äfven finnes upptagen ali den grannlåt, som, enligt hvad våra häfder vittna, den tiden varit i mode.
Till försvar för beståndet af denna under handelsfrihet uppkomna fabrication, samt under framkastande af den då redan ifrågasatta handelsbalancen, anhöllo Städerne i underdånighet, att Konungen icke allenast ville införa ett strängt Prohibitif-Systéme, utan äfven taga nödig författning emot stegring af inhemska fabrikater.
Fyra af Rikets Collegier blefvo hörda.
Canzli- och BergsCollegierna ansågo förslaget odugligt, förmodeligen äfven af det skäl, att genom dess införande skulle alla Svenska Fabrikater, som icke mera befarade någon täflan, på en gång stegras i pris och aftaga i godhet; men Kammar- och CommerceGol - 314 Den 3o December f. m. legierna tillstyrkte bifall å Städernas ansökning.
Frågan lärer livi lat oafgjord till 1739, då Rikets Ständer införde det Prohihitif-Systeme, sorn oafbrutet, mer och mindre, gjort Landets plåga till 1823 års Riksdag.
Om Svenska Fabrikernas tillstånd under den närmaste tiden efter 1739, bar jag icke kunnat erhålla tilllorlitelig underrättelse, utom hvad YlleFabrikerne beträffar, vid hvilka, år 1742, 638 väfstolar sysselsatte 8,660 arbetare.
Om denna fabrication, hvilken, i afseende på klädestillverkning, ännu till närvarande tid njuter ordet förbud till godo, derigenom af- eller tilltagit, skall jag snart ytterligare utveckla Prohibitif-Systémets förnämsta följder hafva varit minskade Tullinkomster, hvilka stannat i lurendrejarens Cassa, sedan denne genom en med förbuden bifogad odugelig tullbevakning, kommit i tillfälle, att utveckla ett fullkomligt Lurendrejeri-Systémc, livars^omoralitet så hänfört lill brott, att banditer kunnat samlas, på en del af Rikets kuster, hvilka med väpnad hand dristat sig möta den efter år 1823 införda verksammare tullbevakningen.
Jag frågar: bör ett Systéme fortsättas, hvarigenom äran skall förvisas från Svenska Nationen, och hvarigenom Svenska Fabrikerna icke kunna uppehållas, så framt ej Fabrikören genom orimliga priser skall beskatta medborgaren, och genom deltagande i lurcndreje - Den 3o December f. m. 315 rict söka ersättning för den förlast, sorn förorsakas genom den deraf hindrade fabricationens fortgång.
Man klagar öfver Ständernas beslut 1823.
Jag vädjar till det af BevillningsUtskottet till Ständerna inlemnade Betänkande.
Deraf skall finnas: att man genom ett ordnadt TullSysteme ville med högre tull mot utländskt intrång försvara allt, som var Svensk NaturProduction, eller af Svenska rudimaterier tillverkadt: alt denna Tull, för att tillfredsställa opinionen, föreslogs högre än behofvet kräfde: — och att sådan skyddstull tillämpades å alla på utländska rudimaterier grundade fabricater, hvarmed Fabrikören borde vara belåten, så vida han, genom förvärfvade kunskaper och täflan med utlänningen i sitt yrke, ville göra sig värdig detta skydd, och icke på orimligt uppstegrade priser grunda en yppighet i lefnadssätt, som icke öfverensstämmer med det exempel lian bör hämta af andra länders fabriksidkare.
BevillningsUtskoltets förslag förkastades af BorgareStåndel genom origtigt begrepp om deras eget interesse; det antogs deremot af de öfrige 3 Stånden, och bifölls till en ded af Regeringen.
Det är icke min afsigt alt klandra, att Regeringen till en början så mycket inskränkte den handelsfrihet Ständerna lö - 3i6 Den 3o December f. m. reslagit.
Måhända var denna försigtighet nödvändig; men särdeles tillfredsställande måste det vara för hvar och en, som, med öfvertygelse att befrämja sitt fosterlands väl, sökt medverka till att lossa de fjettrar, som hindrade Svenska handelns nyttiga utveckling, att finna det Regeringen, med vunnen öfvertygelse om nyttan af ett friare HandelsSystéme, genom nya Tullförfattningen af 1826 undanröjt flere af de deremot lagda gamla hindren, samt i afseende på verkställigheten vidtagit nödiga förändringar med Tullstyrelsen och bevakningen, hvarigenom det blifvit bevist hvad BcvillningsUtskottet i8a3 förutsatte, att hvarken vilja eller kraft felades till beredande af det goda ändamålet, som söktes. Undersökom nu, hvad verkan den nya sakernas ordning medfört, och huruvida de högljudda klagomål, som deremot höjas, äga någon grund.
I samma mån, som handelsfriheten blifvit medgifven, och bevaknings-anstalterna ändamålsenligt fortgått, har äfven Tullinkomsten blifvit ökad, så att, efter afdrag af hvad genom införsel af Utländsk Spannemål för åren 1826 och 1827 influtit, de sednare årens Tullinkomst öfverskjutit hvad derå beräknadt Varit med större Summa, än allt hvad Svenska Fabriker, Fabrikörer och deras arbetare i Bevillning erlägga.
För Staten måtte det vara nyttigt, att Lurendrejarens olofliga förtjenst kunde öfverflyttas till Statens Cassa.
— Att så skedt, att inkomsten icke härrört från ökad införsel af utländska, förut förbudne Fabrikater; derom måste hvar och en vara öfvertygad, som med öppna ögon betragtar Svenska Städernas handelsbodar och Stockholms Skräddares verkstäder åren 1823 och 1824.
Att moralitet och redlighet skall återställas i den mån, som Lagbrott förekommas eller utrotas, lärer väl icke kunna nekas; och denna Nationella vinst måste väl vara af ett högre värde, än som med penningar kan betecknas.
Man klagar öfver minskade Fabrikstillverkningar, och har sökt bevisa detta genom officiella uppgifter från vederbörande Embetsverk.
Det har äfven lyckats mig alt erhålla sådana, hvaraf jag går att uppgifva resultaterna, sedan jag förut torde få upplysa, att Finlands skiljande ifrån Sverige, och öppnandet af direct handel emellan Finland och främmande länder, skulle förorsaka en minskad afsättning från Stockholms Fabriker, hvarigenom tillverkningen dock icke synes minskad utom på Sidenvaror.
Utdrag af GeneralSammandragen öfver Bevillningen för åren i8?.3 och 1826 upplyser: att Fabrikernas antal under dessa 3i8 Den 3o