Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dessutom bekant, att på den kust, der Warberg är belägen, med undantag af Götheborgs redd, icke finnes någon enda ankarplats, som är pålitlig vid de på denna kust ofta inträffande stormar.
Månne icke vid sådant förhållande del är Statens skyldighet att, när en obetydlig stad är belägen på denna kust, och denna stad vill anlägga en hamn, hvaraf den icke ensamt utan hela landels handelsflot ta och jemväl främmande länders fartyg draga fördel, samt till förelagets underlättande söker län af allmänna medel, gå stadens önskningar lill mötes i della fall?
Mig synes det åtminstone i högsta måtto billigt.
Lagerbjelke har omnämnt det farliga prejudikat, som ett bifall till Utsk:s betänk, skulle framkalla.
Jag kan icke inse, alt några vådliga prejudikater uppkomma deraf, att man lånar en menighet penningar mot fullgod säkerhet sä för kapitalet som räntan.
Sådana prejudikat kunna framstå når 16 * Den 15 Augusti. som helst.
Icke eller blir Staten, såsom Gen uppgifvit, narrad genom ofullständiga kostnadsförslag, ty om äfven ett så beskaffad! förslag blifvit i förevande fall uppgjordt, är det staden Warberg, som blifvit narrad, men ingalunda Staten, emedan denne stad måst ytterligare skuldsätta sig för det påbörjade byggnadsföretaget, som icke kan lemnäs ofullbordadt derföre att koslnadsförslaget varit mindre tillförlitligt.
Icke eller kan jag gilla Grins anställda jemförelse emellan den våda, som skulle uppkomma genom ett bifall till förevartde betänk., och den, hvilken skolat uppstå, om 11.
St. bifallit väckt förslag om afskrifning af lentnade undsätiningslän; ty, alt skänka bort medel är något helt annat än alt utlåna dem och således anser jag, alt R. o. Ad. bör bifalla betänk., hvarom jag också anhåller.
Den jemförelse, Hr von Hohenhausen uppdragit i fråga om kostnaderne emellan Wisby och Warbergs hamnanläggningar, skulle visserligen här kunna vara på sitt ställe, såvida det vore visadt eller ens uppgifvet, ali hamnanläggningen vid Warberg undergått olyckor, eller att vid kostnadsförslagets uppgörande missräkningar förelupit eller att staden i öfrigt genom hvarjehanda olycksfall lidit förluster; men sä är likväl icke förhållandet.
Vid Warberg har intet inträffat, som förändrat förhällanderne mot hvad de voro, då första länet beviljades staden, hvaremot hamnanläggningen vid Wisby har af stormar blifvit förstörd, så att arbetet derstädes icke kunnat fullbordas för den derföre beräknade summan, men vid Warbergs hamn har sådan olycka icke inträffat.
Det är uppgifvet, att 9000 r:dr erfordras för åtskilliga arbeten vid den inre hamnanläggningen, och denna summa är ganska billig i förhållande till kostnaderne i och för hamnanläggningen vid Wisby.
Den är äfven billig i jemförelse med hvad staden nu begär eller 15 000 r:dr, men såsom jag redan nämnt, jag finner icke sä förändrade förhållanden hafva inträffat, att det begärda anslaget bör af R.
Om nu staden likväl undfår desse 15.000 r:dr, skulle, ulan att någon olycka nfvergålt staden eller dess hamnbyggnad, sedan det första länet 20,000 r:dr beviljades och då staden förhand! sig att, ulan vidare bidrag frän Statens sida, arbetet fullborda, Staten sålunda utan egentligt behof eftergifva bestämda vilkor uti ett i laga ordning upprättadt kontrakt.
Den jemförelse Hr von Hohenhausen gjort emellan hamnbyggnaden vid Warberg och ett af fullmäktige i riksg:s-kont., efter uppdrag af R.
St., uppbygdt hus, skulle här kunna äga sin tillämpning, om R.
St. någonsin uppdragit åt staden Warberg att bygga en hamn, men händelsen är likväl icke sådan.
Staden Warberg har proprio molu påbörjat en hamnbyggnad och tilt följd deraf låtit uppgöra ett kostnadsförslsg, med hvilket staden ingick till R.
St. under anhållan om ett lån af 20,000 r:dr, emot hvilket lånebidrag staden aQemnade icke endast förbindelse utan äfven borgen att denna förbindelse skulle uppfyllas eller att staden utan vidare tillskott af Staten »kulle arbetet fullborda.
På grund af dessa förbindelser erhöll
De ii 15 Augusti. 215 Sfven staden de 20,000 r:dr och derutöfver såsom skänk 4000 r:dr.
Icke destomindre påslår man nu, att det vore i högsta måtto obilligt, alt vägra staden det ytterligare understöd, som erfordras för hamnarbetets fullbordande, men man har likväl glömt, att uppgifva, i hvilket afseende denna vägran är obillig.
Ty om en stad beslutar att ett arbete skall företagas och för sådant ändamål erhåller af Staten ett visst belopp såsom låneunderstöd med förklarande ä stadens sida att emot det erhållna understödet fullborda arbetet utan vidare tillskott af Staten, hvari ligger väl då någon obillighet i händelse, uppå samma stads eller menighets förnyade begäran om ytterligare lån, II.
St. svara:
J fån åtnöja eder med hvad J håfven fått, ty J håfven åtagit eder att med den redan undfångna summan fullborda arbetet.
Icke eller kan någon jemförelse göras emellan hamnbyggnaden i Westerås och Warberg; ty Westerås stad bar endast erhållit ett visst belopp emot skyldighet att fullborda dess hamnbyggnad, men om Westerås i framtiden skulle ylletligare begära länebidrag och sådant beviljas, då, men icke förr, skulle staden Warberg äga skäl lill klagan.
Hr Printzensköld har sagt, alt Slaten .kan vara säker att återfå sina utlagda penningar.
Men enl. min åsigt kan Staten äfven vara säker derom, alt, i händelse detta prejudikat lemnäs, sä komma andra och säga:
Vi hafva visserligen åtagit oss att göra arbetet färdigt mot de förmåner vi redan åtnjutit, men staden Warberg bar undfått vidare länebidrag och vi åro lika behöfvande som Warberg.
Huru skall man då svara dessa menigheter?
Icke kan man då afskeda dem dermed, J håfven icke fullgjort hvad J håfven åtagit eder.
Utsk. har i sitt betänk, icke anfört någon enda omständighet, som kan föranleda dertill, att man bör frångå en i delta afseende fattad princip.
Dä jag nu har ordet, kan jag icke undgå att fästa uppmärksamheten på de skäl Utsk. anfört, nemi. ”att statsverkets till förevande ändamål disponibla tillgångar vunnit en betydlig lill vext, sedan vid anställda voteringar i förstärkt StatsUls., åtskilliga af de utaf StatsUtsk. tillstyrkta anslag blifvit afslagne eller till beloppet nedsatte.”
Detta resonnement förefaller mig något besynnerligt för att icke säga oväntadt, sedan man så väl på detta rum som annorstädes hört yrkas, att beräkningen af statsverkets inkomster bör göras så hög som möjligt, på det att. man må undgå alt öka bevillningen.
Utsk. har sålunda erkänt, att en brist då redan förefanns i inkomsterne och det måste följaktligen förefalla besynnerligt att under sådana omständigheter tala om öfverlopps disponibla tillgångar.
Jag skall försöka att icke särdeles förlänga diskussionen.
Den har fortfarit länge nog och H. o. Ad. torde af densamma erfarit tillräckligt för fattandet af sitt beslut; men jag vill fästa Gr.
Lagerbjelkes uppmärksamhet påen omständighet, som han förbisett vid jemförelsen emellan hamnarbetet i Wisby och Warberg.
I Wisby äro sladsboerne oför - 246
Den 15 Augusti. mögne, att kunna fullborda arbetet derföre, att, sådant det var gjordt, det icke kunde motstå stormens åverkan, hvaremot Warbergs hamnbyggnad icke allenast kan fullbordas utan är äfven på väg att blifva fullbordad, men staden är i förlägenhet för anskaffandet af dertill erforderliga medel.
När nu staden Warberg icke erhållit mera än 4000 r:dr såsom ren skänk af Staten, men Helsingborg deremot för dess hamnbyggnad blifvit hugnad med minst 150,000 r:dr, om beloppet icke går öfver 200,000 r:dr, hvilket jag tror; och staden Warberg dessutom ulgifvil i och för ifrågavartde hamnbyggnad, hvad den bort, samt derutöfver 9000 r:dr; så synes det mig ganska billigt, hvad staden såsom ytterligare lönebidrag begärt eller 15,000 r:dr för att afhjelpa de nuvar:de hindren för hamnarbetets fullbordande, hvaraf icke allenast den lilla staden utan äfven hela rikets handelsflotta draga fördel.
Endast den, som med dylika saker haft alt göra, vet hvilka svårigheter möta, att kunna förmå ett samhälle att göra uppoffringar för ett företag, hvaraf vinsten endast kan bernias i framtiden, och då Warberg med dess inskränkta tillgångar icke dragit i betänkande att åstadkomma ett så riksgagneligt företag som en hamnbyggnad, inser jag icke något skäl vara för Staten att undandraga staden det begärda understödet.
Man har visserligen anmärkt, att staden, innan den påbörjat arbetet, bort närmare göra sig underrättad om tillförlitligheten i det uppgjorda kostnadsförslag^; men detta förslag har sannolikt undergått vederbörlig granskning innan det till K.
M. inlemnades och således synes mig, att man icke rimligen har något all i detta afseende lägga staden till last, hvarföre jag anhåller om bifall till betänk.
Hr Printzensköld: Gr. Lagerbjelke har upptagit denna fråga såsom en domare, den der skall pröfva, huruvida staden Warberg, i händelse den sökt eftergift för det lån, staden redan undfått, skulle möjligen kunna erhålla en sådan eftergift eller icke.
Man måste likväl ihågkomma, att här icke fråga uppstått om hvilken rätt Warbergs stad har till det begärda lånet, utan derom, huruvida det är ett behof för staden att lånet erhålla.
Utgår man från den grundsats, kan det icke vara tvifvelaktigt, uti hvilket beslut man kommer att stadna.
Gr:n har, såsom ytterligare skäl för sitt yrkade afslag, anfört, alt Slaten icke inledt Warbergs stad uti det hamnbyggnadsarbete, hvarom fråga är.
Detta må vara, men derföre, att staden Warberg varit nog företagsam, att icke endast för sin egen fördel utan för hela rikets betydande handelsflotta, hafva inlåtit sig i ett kostsamt hamnbyggnadsarbete, kan man väl då med något det ringaste fog anföra såsom skäl emot det begärdta lånet, att Staten icke skall hafva anmodat denna samhällighet, att hamnbyggnaden företaga.
Bör ej Staten snarare i handling visa, att den värderade detta samhälle för de uppoffringar, det gjort och gör för ett ändamål som länder Staten till gagn och nytta.
Lagerbjelke frågat, hvaruti det obilliga skulle bestå, Den 15 Augusti. 247 om ifrågavar:de betänk, skulle afslås.
Härtill får jag lemna det svar, att obilligheten består deri, alt staden sannolikt icke är i tillfälle att med egna tillgångar fullborda della riksgagneliga förelag och vid sådant förhållande vore det i högsla målto obilligt å Stålens sida, alt vägra det biträde, staden begärt.
Icke eller synes mig, såsom Gr:n jemväl omnämnt, någon våda vara för handen af del prejudikat, som skulle uppkomma genom ett bifall till Ulsk:s betänk.; ty del ligger väl i sakens natur, att icke någon skada tillskyndas Slaten, om en hamn uppstår, der ingen sådan tillförene funnits.
Jag skulle tvertom önska, det alla Svenska kust-städer hade i della fall lika företagsamhet som staden Warberg.
Jag skulle blifva den förste att påyrka såsom en Stålens skyldighet, att understödja dem alla.
Jag ser alltså i staden Warbergs exempel elt prejudikat, som, långt ifrån vådligt, tvertom är nyttigt för hela landet, emedan det innebär en uppmuntran lill efterföljd; och jag förnyar derföre min anhållan om bifall till betänk.
Ridderstolpe: Gr.
Lagerbjelke ifrar för konseqvens vid beviljandet af anslag och jag värderar hans bemödanden härut innan.
Men låtom oss bringa frågan lill den högsta möjliga enkelhet.
Jlin jemförelse emellan Westerås och Warberg haral'
Gr:n blifvit klandrad.
Westerås är en stad med förmögna innevånare och belägen vid en insjö och ingen heldre ån jag ser, att mina landsmän undfått bidrag till ett arbete, som befunnits nyttigt.
Warberg deremot är belägen vid öppna hafvet, som gör det sannolikare, alt dess hamn kommer att vida bättre gagna del allmänna än hamnen vid Westerås, sora är belägen vid en insjö, derförutan innevånarne i Warberg äro fattiga och önska att med arbete draga nytta af det begärda anslaget.
Hafva vi dä icke skäl att bevilja detsamma och såmedelst förkorta diskussionen.
Jag har med tillfredsställelse afhört Gr.
Lagerbjelkes yttranden, men jag har icke hort någon vederläggning af hans välgrundade anmärkmr.
Jag ernar icke förlänga diskussionen, utan blott nämna, alt, om staden Warberg, såsom här uppgifvits, är säker låntagare och lånets utlemnande utan all risque, staden sannolikt icke skall molas af svårigheter, att erhålla det begärda lånet annorstädes, i händelse R.
St. i delta som i alla andra fall skulle linna för godt att handla konseqvent, och af sådan anledn. synes mig icke någon särdeles skada inträffa, om länet icke beviljas just för iakttagande af konseqvens, hvilken alltid är nyttig att iakttaga.
1 afseende på anslagen till Westerås och Wisby, torde jag få erinra, hurusom, då fråga förevar om anslag till båda desse städers hamnbyggnader, talade vederbönde
Hrr landsbo- för sine residence-släder, men sedan den frågan blifvit afgjord, hålla Hrr landslnr sig icke längre dervid, ulan hafva de blifvit mera ömhjertade för staden Warberg.
Jag medgifver, att denne stad är i behof af det begärda lånet, men jan kan icke inse, alt staden har någon svårighet, att, om den kan prestera säkerhet, erhålla penningar hvar 248 Ben 15 Augusti. sorn helst.
Då jag från flera håll hört upprepas
Statens ringa penninge-tillgångar, kan jag, på grund af livad jag i öfrigt anfört, icke annat än afstyrka bifall lill betänk.
Jag hade visserligen icke ämnat att förlänga diskussionen, sä vida icke den siste värde talaren yttrat, att, när fråga förevar om beviljande af lån till Wisby och Westerås hamnbyggnader, vederbönde landsfor talade derföre.
I anledn. häraf får jag återkalla i den värde talarens minne, all jag då icke yttrade mig i annan syftning än uti förevartde fråga.
Jag bade icke begärt något län åt Wisby stad, och yttrade endast, att jag trodde, det staden icke skulle upptaga detsamma, emedan staden icke utan stora uppoffringar kan detsamma återgälda.
Denne stad har tillräcklig skuld i de redan emoltagne 40.000 r:dr och hvilka skola utgå af husägarne i staden, sorn af hamnbyggnaden icke hafva eller kunna få någon fördel af hamnen.
Den kommer i framliden att gagna handlande och andra, som drifva någon rörelse och den nytta som sålunda är att af detta förelag hemta, kan icke beräknas.
Dä lån skola af menigheter återgäldas, sker beräkningen af hvarje innevånares deltagande deri genom klassifikation af förmögenheten, såsom ägande rätt lill hus eller på annat sätt, t. ex. frivilliga bidrag, men sådant kan endast ske inom förmögna samhällen.
Jag har således icke talat för beviljandet af något län till Wisby stad, enär jag sagt alt jäg tror, det staden icke kan begagna sig deraf.
Deremot har jag yttrat mig för det lån, K. M. i dess nåd. propos. begärt, men som Utsk afslyrkt derföre, att icke några tillgångar fuunos.
Detta anslag begärdes såsom ett tillskott af Staten i ocb för hamnbyggnaden i Wisby, emedan icke blott staden ulan bela Ostersjö-handeln hade af detta företag en fördel.
Ett dylikt förhållande är det äfven med hamnen vid Warberg, ty af densamma har icke endast Sveriges utan flere länders handel nytta.
Lagerbjelke har alldeles icke betraktat frågan såsom statsman ulan han har behandlat den ur en juridisk synpunkt.
En annan värd talare har åter upptagit frågan i allmänhet och yttrat, att, om staden Warberg vore i behof af penningar och hade säkerhet alt erbjuda derföre, svårigheter icke skulle förefinnas för staden alt erhålla mynt likasom här fråga vore om en enskild person.
Om den enskilde upplånar penningar, gör han det för sin enskilda nytta; men då Staten lemnar menigheter anslag till vattenbyggnader och dylikt, hafva ju dessa menigheter deraf endast en indirekt fördel, i synnerhet om dessa menigheter utgöras af fattiga innevånare, hvilket Hrr:ne nogsamt lära inse.
Jag kan således icke fatta, huru den af Gr.
Lagerbjelke omnämnda princip kan vara lämplig för alla fall, hvarföre jag förnyar, hvad jag redan yttrat, att, när StatsUtsk. skall uppgifva någon norm, hvarefter det beräknar anslag, åberopar det vanligen dessa principer.
Detta kan vara rätt och väl, men uti frågor som denna, tillkommer del R.
St. att bedöma hvarje särskildt fall.
StatsUtsk. har i detta betänk, förfarit som det höfves detta Utsk.
Utsk. har Den 15 Augusti. 249 nemi. sett frågan från alla sidor och derefter tillstyrkt begärda anslaget, hvilket jag tror R.
St. äfven böra göra.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först til! bifall och sedermera lill afslag å StalsUtsk:s ifrägavar:de utlåt.
N:o 304, utföllo svaren med blandade ja och nej, hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o.
Ad. behagade bifalla detta utlåt., samt då härvid ropades starka ja blandade med nej, förklarade det lian trott sig finna att nu ja öfverrösta! nej.
Lagerbjelke hegärde votering.
Upplästes lill justering och godkändes följande voter.s-propos:
Den som bifaller Statsötsk:s utlåt.
N:o 304, röstar ja; den det ej vill röstar nej; vinner nej, varder StatsUlsk:s förenämnde utlåt af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer : Ja — 17.
Föredrogs Slats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 64, i anledn. af ålerremiss å Utskms betänk.
N:o 31, ang:de roteringsverket för den ordinarie bätsmansroteringen.
Jag anhåller att uti betänk.
N:o 31, slutmeningarne mätte blifva uppläste och alt derefter återfå ordet.
Sedan den begärda uppläsningen blifvit verkställd, yttrade Gr.
Uti frågan om rotering å utsoekne-frälsehemmanen inom Halland beslutade R. o. Ad. att, med afslag å Utskms förslag, gilla det uppgjorda roterings-verket för Halland.
Det faller således af sig sjelfl, hvad jag äfven anser vara rigtigast, alt R. o. Ad. gillar Utskms betänk, i öfrigt hvad det angår roteringsverket i allmänhet.
Det undantag, som Utskm här gjort i afseende på utsockne-frålsehemmanen i Halland, bör enl. min åsigt förfalla.
Utskm har gjort detta undantag med afseende derpå, att dessa hemman skulle vara mindre roterings-skyldighet underkastade, men då R. o. Ad. förklarat dem icke böra undantagas, anser jag, såsom jag redan nämnt, det af Utskm gjorda undantag böra förfalla.
Jag anhåller alltså om bifall å l:sla punkten med ändring likväl af orden: ”med undantag af den del utaf roteringsverket för Hallands län, som afser de utsockne frälsehemmanen derstädes”.
Hvad åter angår sista punkten i betänk., så i händelse R. o. Ad. skulle, ronde den l:s!a punkten fatta det beslut 250 Den 15 Augusti. jag har föreslaget, torde R. o.
Ad. finna, att sista punkten icke fordrar annan åtgärd än att läggas lill handlingarne.
På grund af de i min vid Utsk:ns betänk, fogade reservation upptagne skål förenar jag mig med Gr. Lagerbjelke.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. A. på sätt Gr.
Lagerbjelke föreslagit, behagade, i fråga om l:sla punkten af Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt.
N:o 31, bifalla de af K. M. till R.
St. öfverlemnade roteringsverk för den tillök la ordinarie båtsmans-roteringen.
Då Hr Landtm, sedermera yttrade att hvad anginge det af Utsk:n i samma punkt tillstyrkta undanlag för den del utaf roteringsverket för Halland, som afser de utsockne-frälsehemmanen derstädes, R. o.
Ad. torde finna att detsamma, till följd af R. o. Ad:ns i afseende på dessa hemman förut fattade beslut, hade förfallit, hördes R. o. Ad. deri instämma.
Beträffande slutligen 2:dra punkten af berörde utlåt.
N:o 31 fann R. o. Ad. det deri gjorda tillstyrkande jemväl till följd af R. o.
Ad:s ofvan åberopade beslut, hade förfallit.
Föredrogos och lades till handlingarne Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms d. 12 dennes på bordet lagde mern.:
N:o 65, i anledn. af återremiss ä utlät.
N:o 6; och N:o 66, i anledn. af återremiss å utlåt.
Föredrogs Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsktns d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 67, i anledn. af väckte frågor om åtskilliga förändringar vid elementar-läroverken i riket.
Min mening kan ingalunda vara att här genom något anförande åt detta betänk, föranleda annan åtgärd än dess läggande lill handlingarne.
Jag ber blott att reservationsvis få yttra några ord i anledn. af det sätt hvarpå ifråga vande motioner inom Utsk:n blifvit behandlade.
Ämnets beskaffenhet visade tillräckligt alt de hade bordt upptagas samtidigt med såväl K.. M:s nåd. propos. sorn flere enskilda motioner i fråga om Elementar-läroverken.
Framställning lärer ock blifvit gjord i detta afseende från Ekon.Etsk., men StalsUtsk. ansåg sig oförhindradi att serskildt behandla de lill detsamma remitterade frågor.
Motionärerne åter hade haft ganska lätt alt blott genom ett sökt ringa anslag, och sådana voro äfven deruti i den ena begärda, få sina förslag af SlatsUtsk. upptagna, men de ansågo att de sökta reformerna i skolväsendet ej kunde från Ständernas sida, annat än i önskningsväg förordas och att det alltså tillhörde Ekon.
Utsk. att handlägga denna fråga.
Så har dock senare hvarken StatslJtsk. eller R.
St. sett denna sak, och deras förslag är nu upp - Den 15 Augusti. 251 gjordt.
Till följd deraf hafva dessa motioner blifvit i sin helhet alldeles undertryckle, och hvarföre no härtill StatsUtsk:s biträde efteråt skulle vara af nöden, inses ej så lätt.
Hvar står nu denna stora reformfråga?
Ständerna hafva lemna! ett 3-dubbelt större anslag än Konungen begärt men dervid fästat åtskilliga vilkor, hvilka efter mångens mening inskränker K. M:s i 89 § Reg.Ftn stadgade rätt vid ekonomisk lagstiftning.
En Konungens rådgifvare har dock här öppet raedgifvit att Ständernas rätt vore ostridig alt fästa hvad vilkor de vid deras anslag hehagade.
Detta innebure blott ett afslag af Konungens propus, i ämnet, och ett nytt förslag för reformens ti11vägabringande, hvarvid Konungen kunde fästa det afseende K. M. behagade.
M. nu mera fria händer, eller kan Han använda en skilling utan ett noga iagttagande af lemnade föreskrifter i flera detaljer?
På denna punkt hafva R.
St. bragt frågan.
Jag kan ej annat än beklaga alt denna vigtiga sak blifvit så ensidigt behandlad, att man kanske skall befinna sig förhindrad att något uträtta samt genom overkställbarheten af föreskrifne vilkor.
Sannolikt lära också R.
St. vid kommande riksmöte återfinna frågan i nära nog samma skick som de lemnat den, alldeles som vid denna riksdags början funno föga vara vid densamma tillgjordt lill följd af deras vid den föregtde anmälda ätskilga önskningar i organisationsväg, i anseende till svårigheten af deras efterkommande.
På det hela hoppas jag väl, för min del, att ej sä mycket härmed skulle vara förloradt, ty jag tror att vära allmänna uppfoslringsverk skola, i anseende till deras inre naturliga kraft och den uppmärksamhet som vid dem fortfarande är fästad, visa sig mägtiga af en stark utveckling till allmän båtnad.
Hård! vore dock om en större del af lärare-personalen skulle länge se sig i saknad af ökade löneförmåner, blott derför att R.
St. sökt att gå Regeringen i förväg i afseende å sättet att tillvägabringa nödiga förbättringar.
Hr Gr. o. Land t m. hemställde om R. o. Ad. behagade låta vid Otskms förevarrde utlåt. bero.
Föredrogs och bifölls Stats- samt Allm. Besv.-o. Ekon.Ulskms d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlät.
N:o 68, i anledn. af väckt fråga om Umeå lärdoms-skolas utvidgande eller bibehållanlande af de derstädes redan anställde antal lärare.
Föredrogs, men lades, pä begäran af Hr von Hohenhausen, Mich. Silv., och Hr Printzensköld, Carl, ånyo på bordet Bevilln.
Utskts d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 13, och mern.
N:o 23, ang:de tullbevillningen, dels ock rörande några af Stånden derutinnan i öfrigt ännu oafgjorda frågor. 251'
Föredrogs och bifölls Banko- och LagUlsk:ns d. 12 dennes e. ra. på bordel lagda utlåt.
N:o 1, öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för enskilda banker.
Föredrogs Exp.Utskts mera.
N:o 16, i anleda, af återremisser af skrifvelseförslagel N:o 158.
Det jemte detta mern. inkomna, under N:o 179, afgifna förnyade förslag lill R.
St:s und. skrifvelse lill K. M. i anledn. af Dess nåd. propos. ora tillåtelse för bauken och riksg:s-kont. att i utbyte emot nu innehafvande obligationer af arraee'ns accordsamorlerings-fond, emottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid, upplästes till justering och godkändes, hvarefter Ulsk:s ifrågavarnle meni.
N:o 16, icke ansågs erfordra annan åtgärd än all läggas till handlingarue.
N:o 180, om understöd från Statens sida till anläggning af en jernväg emellan Orebro och Hults lastage-plats vid Wenern; och N:o 181, ang:de ändring i handels- samt fabriks- och handtverks-orduingarne.
Vidare anmäldes, men lades, på begäran af Gr.