Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad det angår , att, om han af Opinionsnämnden utvoteras ur Högste Domstolen, Konungen mot sin vilja måste förlora honom i Stats-Rådet, så finnes intet hinder för Konungen att från Justitiae-Stats-Minister göra honom till Stats-Råd.
Den enda anmärkning jag funnit grundad är den , att Justitiae-Minisiern och icke JustitisCancelleren borde vara Chef för Nedre Justitire-Revisionen.
För öfrigt, hvad angår det uttryck af Constitutions-Utskottet , att Revisions-Secreterarne icke äro under Ansvarighets - Lagen, så har detta förnämligast afseende på 107 §. emedan de icke äro bland de Embetsman , som kunna utan Ransakning och Dom entledigas.
Ehuru vigtigt detta mål visserligen är, kan det behandlas som en blott terminologi-fråga, och denna står så här: skall den, som heter Justiriae-Minister, äfven vara det? skall den, som är det, äfven heta det?
Att för närvarande den, sorn heter Justitiae-Minister, icke är det, synes mig i förväg bevist af det blotta factum , att han är Domare , hvilket redan skulle innebära en ifrån begreppet om en Justitiae-Minister starkt afstickande anomalie.
Då således den t som hos Den i December f. tn. oss heter Justitis-Minister, har de atlributioner, som i mina ögon och enligt de flesta länders praxis äro oförenliga med detta Embete, återstår den sällsamheten , att de atti ibution-r, som utgöra väsendet af detta Embete, har han icke.
Med dessa lörstor jag i) controllcn öfver Lagskipning»; 2) Åklagare-embefet (dessa båda befattningar har Justiris.Cancelleren); 3) Föredragningen af
Domare - embetens besättande ^denna befattning är tilldeldt Stats - Secrereraren för Inrikes Ärenderne, och dervid är JustitimMinistern de jure icke tillstädes;; 4) Föredragning af Lagförslag (denna är honom likaledes frånskiljd).
Om man nu vid ordet Minister fäster det allmänt vedertagna begreppet , och dermed menar den, som är ansvarig för förvaltningen af det Departement han förestår, så frågas, om den , som saknar dessa 4 attributioner, är Justitiae-Mjnister ?
Menas åter med ordet Minister något annat , så Önskar jag för mitt upplysning veta , hvad detta annat menta är.
Huru kan den vara för Lagskipningen ansvarig , som ej får låta anställa Action , fej controllera Domare-tjensfgöring, ej föreslå Domares tillsättande, ej göra Lagförslag ?
Huru kan den behörigen föreslå Domare-Embetens tillsättande, som icke är i tillfälle, att controlJerå Domares tjenstgöring , och beöömma förtjenster hos dem han föreslår?
Hvad är Justitiae-Cancellerrn ?
Är han Justitia?-Ministerns Controlleur ? som Domare ? ja.
Är han då dess förman ? nej.
Dess like ? nej.
Dess underhafvande ? nej.
Hvem förtydligar för mig detta invecklade förhållande?
eller skall ej hvart De - Den 1 December f. m. 79 partement af Rikets Styrelse vara en bestämd Hierarchie?
Kunna Embetsman inom ett och samma Departement vandra i bredd , utan respectförhållanden till hvarandra af förman och underhafvande?
Jag har hört anföras, att befattning med Åklagare-Einbetet vore för Justitis-Ministern en nedsättning.
Detta torde komma från den mindre välviljande och mindre öfveilagda känsla vi i Sverige i allmänhet hysa för allt hvad sammanhang äger med den så nyttiga och nödvändiga åklagare-befattningen.
Jag, som ej delar denna vedervilja , ser häri blott , att det är från Konungen all lagskipning utgår, och att åklagarebefattningen är en vigtig derivation af Lagskipande Magten.
Det är ju icke sagdt , att Justitia;-Ministern skall agera Stads-Fiscal.
När låter han åklaga ?
När hans underhafvande försumma det.
Detta är hvad Executiva Magtens högsta Lagskipningsorganer i alla länder göra.
Hvad äro då Justitiae-Cancelleren och Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman ?
Allmänna åklagare.
Således år det åtminstone ej lägre ned än i bredd med dessa 2:ne , och Justitiae-Ministem skulle genom uppdrag af högsta Åklagaremagten nedsättas , och om detta kan kallas nedsättning , är den åtminstone ej särdeles förnärmande.
Nu ser jag i detta Departement Status in Statu , och äfven detta strider emot mina organisationsbegrepp.
I tjensten kan ej finnas annat, än förmän eller underhafvande.
Må man ej förebrå mig nu åter , att bedömma Civila mål under Militairisk synpunkt.
De sanna hierarchiska grundsatserne äro desamma , antingen fråga är om Civil eller Milita!-; 8o
Den 1 December f m. risk organisation.
Det kan ej falla mig in, att utom dennas grähs tillstyrka dess former , men jag hämtar ftån densamma liknelser, som af dess bestämdaie hierarchje få mera klarhet, Grefve von Platen:
Torde hända att 9 för att rätt besvara hvad här blifvit yttradt rörande Justjti<e-Stats-Ministern , det behöfdes en mera Lagklok man än jag kan vara. jag skall således söka akta mig från att inträda i denna labyrint , och blott yttra några allmänna åsigter af ämnet.
Jag kan icke vara af den tanka, att det ej skalle finnas något Land , der den högste Justitiae-Embetsmannen icke är Domare, men väl åklagare.
Jag vågar påminna derom , att Lord High-Cancelleren i England tillika är Domare, men icke åklagare.
Om jag icke misstager mig, har jsg alltid hört, att Domare- och Åklagaremagterne städse böra åtskiljas.
Jag kan icke begripa, huru åklagaren skall stå tillsammans med en sä hög Embetsman.
Jag tror det vara vigtigt, att då Conseillen eller Konungens
Råd är en Corps, som får handla till och med utan sitt öfverhufvud Konungen, de ibland sig äga en man, som de måste anse för sitt öfverhufvud.
Enda considerationen har varit, hvilken denne man skulle blifva.
Både år 1809 och nu har detta varit i fråga.
Man har varit tvähogse i valet emellan den högsta Militaira person, den högsta Chefen för Utrikes Förvaltningen , och den högsta Organen för Lagskipningen.
Men om man ansett vådligt att lägga en sådan magt på en Militair, har det varit lika - Den 1 December f. ny. 8r ka vådligt, att anförtro den åt de yttre Ärendernas
Chef, och då har man valt, hvad som från alla tider vajit brukligt, att dermed bekläda den högsta Organen för Rättvisan och Lagskipningen.
Så har förhållandet varit både 1809 och nu.
Jag kan icke finna, att, om man drifver en sats till ytterlighet, man derigenom bevisar denna sats.
Jag har väl här hört omtalas, huru farlig en sådan man skulle kunna vara vid en Konungs död , derigenom att han vunnit insteg, och utöfvade detta välde, till den blifvande Konungens missnöje.
Men jag tror likväl icke, att derföre, att vien gång sett en Bigtfader blifva Minister, vi böra säga, att aldrig någon Bigtfader mer bör finnas.
Tvärtom, då Konungen kan entlediga sina Rådgifvare efter behag , torde det likväl vara nyttigt, att, såsom en fastare länk, bibehålla JustitiaeStats-Ministern, som icke kan afsättas.
Och om det funnes en så besynnerlig man, som ville stadna qvar i Rådkammaren då han icke öfverensstämde med Konungens elier de öfrige Rådgifvarnes tänkesätt, skulle han väl snart blifva på annat sätt tillrättavisad, när den dag kom, då opinions-nämnden sammantiädde.
Antingen skulle man då aflägsna en man , som emot Monarkens vilja beklädde en post, den han icke förtjente, eller ock skulle Nationen förlorat all den kraft den äger i sina händer.
Jag anhåller äfven att få påminna hvad man yttrat rörande befordringar.
Man har väl sagt, att befordringar ske genom Stats-Secreterarne allena ; men de äga aldrig rum , utan vid JustiRidd. o. Ad- Prat. XI.
Band. 6 82 Ren 1 December f. rn. tias-Stats-Ministerns närvaro i Stats-Rådet.
Man kan dä icke säga , atr han ingen del har deri 5 tvärtom har han så mycken , som en Konungens Rådgifvare kan och bör äga.
Hvad det beträffar, att han icke skulle kunna upplysa sig om huru Lagskipningen verkställes , så sker detta lättast derigenom , att han deltar i Högsta Domstolens åtgärder.
Hvad beträffar hans säte i Högsta Domstolen, så, då vi här afhandlat frågan om Konungens sune Röster derstädes, och ansett såsom ett aF förnämsta skälet för Nationens önskan, att Konungen må bibehålla dem, att ingen koja må finnas, der icke gumman kan säga , att hon skall gå till Kungs för att klaga öfver en liden oförrätt; tror jag, att, då man vet , att Konungen icke deltager i dessa mål, så mycket som Allmänheten kanske förmodat , det är nödvändigt att åtminstone bibehålla apparancerne.
Jag vågar icke vidare inlåta mig i rättsfrågor:
Detta är endast sådane» saker, hvari man kan inse rätta förhållandet, utan någon synnerlig kännedom af Lagen, Jag skulle tro det ganska väl kunna Verkställas, att, när Konungen kan förändra hela sitt Stats-Råd efter behag , derifrån göra undantag med en enda gerson.
Det är likväl en utväg till allägsnande af denna person vid hvarje Riksmöte.
Det kan aldrig blifva farligt för Konunga-magten.
Det kunde väl vara farligt, i fall det vore en sådan man , sorn hade Rikets Försvarskrafter att styra, men aldrig med den, som står i spetsen för Lagskipningen.
Mot honom finnes ett gifvet correctiv , som hvarken lian eller nå - Den 1 December f. in. 83 gon annan af Högste Domstolens Ledamöter kan undgå.
Då Constitutions-Utskottet icke velat,'att Justitias Ministern skulle vara hvad han kallas , har det i stället föreslagit, att Justitiae-Cancelleren skulle få Ministerns rätta befattning.
Hvad mig beträffar, så kan jag ej anse en sådan förändring vara lämplig.
Jag har förut anmärkt, att då Riks-Drotz-Embetet var fullständigast, förenades derunder både åklagare- och föredragningsbefattningen.
Nu deremot har ConstitutionsUtskottet föreslagit, att Justitiae-Cancelleren må blifva både högste åklagare och Föredragande i Justities-ärender , eller att man skulle få 2tne eller en så kallad och en verkelig Chef i spet. sen för denna Förvaltningsgren.
Jag har ansett åklagare-magtsn böra finnas hos Justitiae-Ministem likasom hos öfrige Förvaltnings-Chefer, derföre att hvar och en af dem må kunna bättre hålla efter och utan omväg tilltala sina underordnade, Föredragning af sina mål inför Kongl. Majit bör hvarje Förvaltnings-Chef äga , emedan han , som för sina åtgärder är ansvarig inför Konung och Folk, må kunna neka sitt biträde till sådane steg, hvilka han icke tror sig kunna försvara.
Hvad Nåd-ansökningar beträffar, så torde det hafva varit ett misstag af mig att yrka deras föredragning genom Justitiae-Ministern , då han tillika skulle vara åklagare.
Revisions-Secreterarne, som redan föredragit brottmålen i Högsta Domstolen, äro älven bäst i tillfälle , att framställa dessa saker hos Kegen - 84 Den 1 December f rn. ten , då Förvaltnings-Chefen icke kan göra det.
Men i alla andra Justitiae-mål, vare sig Lagfrågor, befordrings-ärender, lejd och myndighets, ansökningar m m., bör Justitiae-Stats-Ministern sjelf vara Föredragande likasom öfrige Förvaltnings-Chefer för sina mål.
Constitutions-Utskottet har yttrat, att Justitiae-Ministern icke borde vara en vanlig Föredragande.
Men detta biord tyckes hos Utskottet förutsätta ett begrepp om ringhet hos dem , som inför Kongl, Majit föredraga allmänna ärender , hvilket ingalunda öfverensstämmer med vigten af deras embeten, som i sjelfva verket äro de förnämsta.
Utskottet talar om Justitiae-Ministerns directa åklagare-befattning, såsom skulle den innebära en nedsättelse.
Men ser man blott på det yttre , så måtte det uppdrag , som under Sveriges mest lysande tidehvarf ansågs värdigt RiksDrotzet Pehr Brahe , icke vara ovärdigt Justitias-Ministern nu för tiden.
Och ser man till grunden, så finner man, att Konungen, sorn är upphöjd öfver ali rang, sjelf är den högste åklagaren och att Justitiae-Ministern blott skulle utföra Konungens talan , hvilket icke måtte vara en Minister ovärdigt.
Ännu en anmärkning anhåller jag få göra , nemligen , att i vår nuvarande Regerings-Form icke finnes stadgadt, hvem som skall föredraga frågor om förändringar i Grundlagarne.
Bruket sedan 1809 har gjort, att det sker af den embetsman, hvars befattning endast är en inkräktning på flere andra Förvaltnings-Chefers område, eller af HofCancelleren.
Men om det ärvigtigt, attGrundlags-förändringar ske i fullkomligaste öfverens-!
Den i December f. m. 85 stämmelse med Rikets allmänna Lag och Författningar, så synes ingen vara närmare än Justitiae-Ministern till att föredraga de förra så väl som de sednare.
För mig är det icke öfvertygande hvad man yttrat om nyttan att bibehålla en person i Srats-Rådet, som tillika sitter i Högsta Domstolen.
Jag anser icke skenet af Konungens deltagande i Högsta Domstolens beslut bibehållas bättre derigenom , att en embetsman äfven skall sitta på bägge ställen ; hvilket ock blifver mera skenbart än verkligt; och jag tror i alla fall icke, att omständigheter, som synas vara så ringa, kunna motväga de efter mitt omdöme vigtiga anmärkningar, som blifvit gjorda emot Constitutions-Utskottets förslag i denna del.
En Ledamot har efter min tanka riktigt anmärkt, att Justitias-Statsministern icke har de attributioner, som vanligen tillhöra en Minister.
Han är efter Constitutionen endast främste Ledamot i Regeringen, då den tillsättes uti Stats-Rådet och uti Högsta Domstolen.
Lika onekligt strider det emot den grundsatsen, att Rådgifvare böra vara godtyckligt afsättlige, att icke Justitiae-Ministern kan af Konungen afsättas.
Jag skulle likväl tro, att detta förhållande icke kan medfört alla de olägenheter, som man deraf befarat; men jag vill icke vidare ingå i detta ämne , som Grefve von Platen så väl utredt, utan blott anhålla, att härutinnan få förena mig med Constitutions-Utskottet.
Exempel gifvas, på en sådan förening af befattningar äfven uti andra Länder, såsom 86 Den 1 December f. m.
England, der Lord-Cancelleren väl är Justitia;.
Minister, men tillika Högste Domare.
Att JuStitiae-Cancelleren tillika skulle vara Föredragande, tror jag, lika med Herr von Hartmansdorff, kunde åstadkomma en motsägelse , emedan han då på en gång vore åklagare och Föredragande inför Konungen äfven i de mål , som blifvit föranledde af åtal, hvilka han sjelf anbefallt.
Om Constitutionen undergår en sådan förändring, är åtminstone nödvändigt, att ett annat Embete inrättas, motsvarande de i andra länder varande General-Procuratorer.
Jag tror, att JastiticeCancellers-Embetet gerna kan fortfara på samma sätt som hittills, endast det tillägg göres, att Justitiae-Cancelleren bör i Stats-Rådet öfvervara alla befordringar till Civila Embeten, etnedan det är hans pligt att tillse, huru dessa Embeten handhafvas och han således är i tillfälle att känna de personer som dertill böra nämnas.
Om dessa befordrings-ärender föredragas af honom , eller af Revisions-Secreterarne, kan vara likgiltigt, då den förre i alla fall bevistar föredragningen..
Deremot bestrider jag Constitutions-Utskottets förslag , att Juatitioe Cancelleren tillika skall bibehållas såsom Chef för Justitiae-Revisionen , och förenar mig j den punkten med Herr von Hartmansdorff.
Grefve Löwenhjelm :
Med ännu billigare misstroende till mina juridiska insigter, än det Herr Grefve von Platen yttrat till sina , borde jag afhålla mig från denna öfverläggning, om fråga här vöre om juridik.
Men så är det icke, Vi öfverlägga om allmänna organisations.
Den 1 December f m. 87 frågor, deri man kan hafva en stadgad mening, utan att vara jurist.
Men, ehuru jag icke är det, har jag icke kunnat yttra en så origtig mening, som den, att Domare och Actor kunna vara förenade i en person.
Det jag sagt innebär tvertom , att just derföre , att JustitineMinistern nu är Domare , kan han icke utöfva Minister-Embetet, till hvilket Actorskapet I Högsta Instantien , efter min öfvertygelse , hörer.
Så är det i Frankrike , och i alla mig bekanta länder, utom, som jag nu förnimmer, i England.
Att Lord High-Chancellor är Ordförande i Öfverhuset är säkert.
Jag vill ej i ovissheten påstå , att han ingen Domare-befattning utöfvar, men vågar tro, att, om så är, denne ändå icke kan jemföras med en sådan ordinarie och permanent
Domare-tjenstgöring, som den , hvilken vår Justitite Minister i Högsta Domstolen förrättar.
I alla fall har han säkert den befattning med Lag-förslag , som jag Önskar måtte tilläggas vår Justitia-Minister.
Herr von Hartmansdorff)
I händelse man skulle anse JustitiEe-Ministern icke böra vara åklagare sjelf , så finnas underlydande AdvocatFiscaler och andre tjenstemän, åt hvilka han då , likasom Justitiae-Cancelleren nu, kan uppdraga åklagare-befattningens utöfning vid Domstolarne.
Men det är vigtigt att Ministern är den, på hvilken det beror, att handhafva Lagarnes verkställighet- En värd Ledamot har trott Justilia;-Cancellerens Embete ändock böra bi behållas.
Men jag bekä'nner mig icke veta hvartill det skulle tjena, om han ej längre för - '88 Den 1 December f rn. blefve högste åklagare , och om Högste Domstolen sjelf blefve Chef för sin betjening, eller för Justitias-Revisionen.
Jag vet ej heller hvarföre Justitire-Cancelleren skulle öfvervara alla befordrings-ärender ; om man icke fordrar, att han skulle känna alla personer, hvars befordran komme i fråga, samt deras duglighet i sina yrken , och med detsamma förstå yrkena sjelfva , hvilket vore omöjligt för en man.
Om till exempel en Sjö-Officer icke uppfyllde sin skyldighet , eller icke är skicklig såsom Sjöman , huru skall Justitire-Canceileren förstå det?
Endast öfver Lagskipningen bör hans omdöme kunna äga vitsord.
Herr Grejven och Land t-Mur sk al ken yttrade, att vid förevarande punkt anmärkningar blifvit framställde, åsyftande, dels att JustitimStats-Ministern borde upphöra att vara Ledamot i Högsta Domstolen , samt att han borde i Stats-Rådet föredraga alla frågor rörande Grundlagsförändringar , dels att Justitiae-Cancelleren borde i Stats-Rådet vara närvarande vid algörandet af alla Civile befordrings-mål.
Herr von Hartmansdorff ':
Jag önskar blott det tillägg, att Justitiae-Ministern bör föredraga alla Grundlags- och Lagfrågor, äfvensom öfriga Justitieärender, uodantagandes frågor om nåd i brottmål.
Jag hemställer, om icke äfven det tillägg kunde göras, att icke Ju - Den 1 December f. m. 89 stitis-Cancelleren, utan Justitis-Minisfern , borde vara Ordförande i Nedre Revisionen.
Herr Manner stam :
Emot den siste värde
Talarens tillägg har jag icke något att erindra, men det behöfver icke upptagas i Grundlagen» såsom varande en enkel organisationsfråga.
Hvad Lagfrågor angår, är med dem i så måtto samma förhållande som med Nådefrågor, att de förut pröfvas i Högsta Domstoln , och den , som der föredrager dem, torde äfven lämpligast kunna föredraga dem i Stats - Rådet.
Jag har alltid haft den öfvertygelsen , att Revisions-Secreterarne äro underkastade samma ansvarighet , som andra Föredragande, då de contrasignera Konungens beslut.
Herr Grefven och Lanell-Marskalk en förklarade , att vid 6:te Punkten anmärkningar ytterligare blifvit gjorde, innefattande Förslag , dels att alla Justitiae-Ärendér, endast med undantag af Nådfrågor, borde af Justitias - StatsMinistern i Stais-Rådet föredragas, dels att Justitiae-Stats-Ministern och icke Justitix-Cancelferen borde vara Chef för Nedre Justiti® - Revisionen.
Jule Punkt en.
Al terna tift :
Att ett af de icke Föredragande Stats Råden må bibehålla benämningen af Hof-Canceller, och äga särskilt inseende öfver Ril<S'Archivet och Kongl. Tryckeriet. 9°
Den 1 December f. m. 8:cle P u n k t e n. Jtt Hof - C ane eller en icke bör med Utrikes Stats-Ministern dela Utrikes Förvaltningen j och stadgandet derom i Heger ings-Formen således utgå. gäle P u n k i e n. sitt Hof-Canceller en icke borde till RiksStånden öfverlemna Konungens Propositioner utan sådant tillhöra vederbörande Förvaltnings-CheJer. 10 de P u n k t e n.
Htt Hof-Cancellerens inseende öfver skrifters allmängörande samt öfver Bokhandeln skulle öfverlemnas till Ecclesiastique Förvaltnings Chefen Grefve Löwenhjelm:
Jag tillstyrker för min del till fullo Särskildta Utskottets Förslag.
Näppeligen kan något tänkas, som rakare strider emot alla sunda organisations - grundsatser , än närvarande inrättning af Hof-Canceliers Embetet.
Jag bär redan yttrat min tanka om olämpligheten af sammanblandningen i en enda hand af så heterogena befattningar.
Den skicklighet, hvarmed de nu samtligen förestås, bevisar icke det ringaste till sannolikheten äf att hos närvarande Hof-Cancellerens alla efterträdare finna denna sällsynta förmåga , och en sadan sannolikhet borac likväl vara med ibland
Den 1 December f. m. 9t grunderna för hvarje Etnbetes organisation.
HofCancellerens befattning vid Utrikes
Departementet har först elen olägenheten , att vara overkställbar, och derom äro vi ju alla , som otn en obestridlig grundsats , öfverens, att intet siradar mera den allmänna helgden af en Lag, än då overkställbarbeten af någon dess föreskrifter gör dess noggranna efterlefnad omöjlig.
Ja, en physisk omöjlighet kallar jag med skäl Hof-Canceilerens tillkallande att föra Protocoll hvarje gång Konungen med Utrikes Ministero öfverlägger, och likaså omöjligt för Hof-Cancelleren vore, att hinna föra ett sådant Protocoll. Också har det> med några ganska få undantag, uteblifvit, utan annan orsak , än overkställbarheten.
Härjemte är att betrakta den högst besynnerliga ställning , i hvilken Hof-Cancelleren befinner sig i Utrikes Departementet.
Här är åter ett slags status in statu.
Hof-Cancelleren är hvarken Utrikes Ministerns underhafvande, eller dess Collega.
Han har ett litet eget Cancelli , som uppsätter notificationer och etiquettehandlingar : en befattning , som i sin natur tillhör en Bureau i Utrikes Departementet} men i Cabinettet har Hof-Cancelleren ingen ting att befalla.'
Han äger icke att af Konungens Ministrar infordra någon rapport.
Med hvad sakkännedom kan han väl då utöfva det honom ålagde deltagande i öfverläggningarne med Konungen otn Utrikes Arenderne ?
I hvad män än personlig ömsesidig välvilja och förtroende nu kunnat neutralisera olägenheterna af en sådan tammansättning , kan sådant aldrig bli ett argument i organisationsviig.
För att deri ar - 93, Den 1 December f. m. gumentera rätt, böra vi tvertom föreställa oss , huru det skulle gå, om ett motsatt personligt förhållande ägde rum emellan Utrikes Ministern och Hof-Cancelleren.
Att i möjligaste mån göra Statens tjenst oberoende af transitoriska förhållanden , är just ett af organisationens föremål.
Allt hvad Hof-Cancelleren nu gör , är idel sådant, som efter sund organisationsprincip evidenter tillhörer andra Embetsman.
Inseendet öfver Boktryckerierna tillhör EcclesiastiqueDepartementet.
Communicationerne med Riksens Ständer borde tillhöra den FörvaltningsChef, till hvars
Departement communicationen hör, och allmänna meddelanden ske genom högsta Ledamoten i Stats-Rådet.
Huru skulle Hof-Canc:lleren detta förmå, om en gång vi hinna till den önskliga ändring i Grundlagen, att Regeringens Ombud till alla 4 Stånden utsändas , att öfvervara Debatterne öfver Konon, gens Propositioner, och lemna de upplysningar, som vi nu allena få, och till hvilka alla våra Medständer äro, genom sakens natur och nyttiga ändamål, lika berättigade som vi.
Jag tillstyrker Hof-Cancellers-Embetets indragning.
Jag anhåller att få göra några tillägg till hvad Grefve Löwenhjelm yttrat
Man har ansett en Suppleant för Utrikes Stats-Ministern nödvändig.
Om Statsrådens antal skulle förökas till 13, så kan visserligen bland detta antal finnas tillgång på en Suppleant för denna Förvåltnings-Chef sä vä! , sorn för de öfrige.
Detta är i aila fall en biomständighet; roen hufvudsaken är att Utrikes Den 1 December f. ni. 93 Förvaltningen icke styckas.
Orsaken hvarföre redan så skett är den, att Gustaf III ville o~ märkligt befria Utrikes ärenderne från det Collegiala behandlingssätt, som 1720 års Regeringsform hade föreskrifvit.
Ehuru Cancellie-Collegium och Utrikes Expeditionen qvarstodo, inrättade Han ett Cabinett för Utrikes Brefvexlingen , under hvilket ärenderna småningom dro-i gos, så att för Utrikes Expeditionen intet an-< nät sluteligen återstod, än notificationer om dödsfall, giftermål m. m. mellan regerande hus, utfärdandet af Kongl. Pass. Sadan Höf-Cancelleren blifvit Chef för Ut-' rikes Expeditionen , och denna indrogs , öfvergingo dessa ärender till den på samma gång inrättade Hof-Cancellers-Expeditionen.
Vigtiga äro de ingalunda; men det är i alla fall orätt, att taga dem från den embetskrets , dit de rätteligen höra.
Till Suppleant för Utrikes Ministern , under hans frånvaro, hafva oftare användts andra Ledamöter af Stats-Råder, än Hef-Cancelleren.
Constitutions - Utskottet har ansett Hof-Cancelleren böra bibehålla inseendet öfver Skrifters och Tidningars utgifning, emedan denna omsorg är af en viss politisk art.