Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har såsom bevis på svårigheten att antaga den utaf mig föreslagna bevillningsgrunden anfört Taxerts-comileens beslyi med afgiflens bestämmande och de dermed förenade olägenheter.
Det är just från detta bestyr, som den af mig föreslagna utvägen alldeles skiljer Taxer:s-comiteerna.
De skola icke bestämma en enda sk i I— lings afgift.
De skola blott pröfva den skattskyldiges inkomst, men icke den afgift han derför bör vidkännas.
Deruti - Denä October f. in,. -47 'Hit-- ’:*'S uti ligger fröet, som medförde möjlighet att rubba den grund, som 180g fastställdes för bevillningens fördelning ; ty Taxer:scomite'erna voro då berättigade att sjelfva bestämma bevill— niogsbeloppet efter den antagna grunden.
Hade bevilln.- förordn. icke bestämt tillämpning utaf afgiftsprocenten efter inkomsten, utan i detta hänseende hänvisat till Rikets samtlige innevånares sammanräknade inkomst, dividerad med statsbrislsumman, så hade hvarje Svensk man funnit sin fördel deruti, att summan utaf hela Rikets inkomst blifvit så hög som möjligt, och följaktligen hade äfven uppgifterna kommit sanningen så nära som möjligt.
I afseende på den svårighet, som Hr von Hartmansdorff funnit deruti , att jag icke uppgifvit något skriftligt förslag för min åsigt, får jag erinra, att förslaget är så enkelt, att det innefattas uti några få rader, och består blott deruti, alt, med ogillande af de för bevillningens utgörande af Utsk. föreslagna grunder, densamma skall utgöras efter hvars och ens behållna inkomst, som af Taxer:s-comite'erna pröfvas och bestämmas och derefter meddelas fullmäktige i Banken och Riksg.cont., hvilka, efter hopsummering af samtlige Rikets innevånares sålunda bestämda inkomst, bestämma den procent, som skall erläggas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, :■ 11 om han rätt fattat discussionens gång, hade 2:ne meningar egentligen sökt att göra sig gällande; den ena, Frih.
Cederströms, understödd af Frih. Boye, hade varit den, att bevillningen borde för alla classer utgöras genom viss proc. af behållen inkomst, och att således den af Bevilln.Utsk. för bevilln. af borgerlig rörelse, handel m. m. föreslagna grund borde tillämpas för alla classer af medborgare, som skulle utgöra bevillning.
Likväl får jag erinra, att de af Utsk. uppgjorda tariffer, efter hvilka bevilln.afgiflen skulle beräknas, komma att försvinna, emedan afgiften kommer att lämpas efter slatsbristsummans förhållande till inkomstbeloppet öfver hela Riket.
Jag befarar, alt om man till contra-propos. mot Frih.
Cederströms förslag antager någon annan än den:
Vinner nej, kommer Frih.
Cederströms förslag att förfalla; så äfventyra vi att i första propos:n få ett bestämmande af bevillningsgrund , som vi icke vilja hafva; fy, såsom jag förmodar, är det Ståndets mening att hafva sig öppet lemnadt att pröfva hvar och en särskildt af de flera grunder, som bevilln.förordnm innefattar.
Jag anhåller derföre att ja-propos:n måtte innehålla bifall till Frih.
Cederström* förslag och nej-propos:n afslag derå, med
Ståndet förbehållen rättighet att särskildt pröfva och afgöra hval' och en af de uti förslaget innehållna grunder för bevillningens utgörande. i4 11. 3 i8 Den 3 Octobcr f. ra.
Cederström» förslag vore, att bevillningen i allmänhet borde utgöras genom en viss proc. af behållen inkomst; det andra förslaget vore att bevillningen borde utgöras i hufvudsaklig enlighet med hittills gällande grunder.
Då Hevilla.Utsk:s förslag icke vore uppfattadt så, att det kunde framställas i sin helhet till bifall, ansåg Hr Landtm, sig böra framställa propos. å Frih.
Cederströms förslag, hemställande alltså, om R. o. Ad. ansåg att, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, bevillningen borde i allmänhet utgöras genom en viss proc. af behållen inkomst.
Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja , i anledn. hvaraf Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att förevar, mål torde böra så behandlas, att Bevilln.Utsk:s utlåt:n föredrogos punktvis och på sådant sätt, att sjelfva förslaget till bevillnförordn. för R. o. Ad. artikel- eller ämnesvis föredroges, emedan allt som i det egentliga betänk.
N:o 12 af Utsk. blifvit anfördt, äfvensom i utlåt.
N:o 27, det som kunde tjeva till ledning för föredragningen inom R. o. Ad., innehölle hänvisningar till sjelfva förslaget till förordning, då, om man så önskade, vid hvarje fråga som föredroges, den del af premisserna, som dertill hörde, äfven kunde uppläsas.
Af en tillfällighet var jag icke tillstädes, då Bevilln.Utsk. slutade det arbete, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Jag har således icke haft tillfälle att, såsom jag önskat, i åtskilliga hänseenden anmäla min reservation mot Utsk:s förslag till bevilln. förordn.; men då jag icke vill anses såsom hade jag i allo tillhört majoriteten, anhåller jag få tillkännagifva, att )ag instämmer uti den reservation, sorn Utsk:s ordför. afgifvil, åberopande i öfrigt den jag sjelf afgaf vid Utsk:s betänk.
N;o 12; och förbehåller jag mig att vid de särskilda punkterna i förslaget få framställa de anmärkn:r , till hvilka jag kan finna mig befogad.
Det betänk., hvarom vi nu öfverlägga, saknar i min tanke den form, som är föreskrifven i grundlagen, enl. hvilken detsamma blott bort uppgifva grunderna för bevilln:ns utgörande; ty att bestämma något minimibelopp, innan statsbristsumman är känd, kan så mycket mindre vara riktigt, som man, utan kännedom af det belopp, som genom bevillning bör fyllas, ej kan veta om icke äfven dessa minimibelopp komma att lemna öfverskott.
Sålunda anser jag det nödvändigt, att
Ståndet förbehåller sig, att de siffror, som nu kunna blifva antagna, icke Uro alt anse annorlunda, än såsom förslags-silfror, hvil - Dcu 3 October f. m. KJ la kunna ökas eller minskas i den mån statsbrist9umman så fordrar.
I min tanke borde grunderna för bevillningen uppgöras för hvarje artikel i ett visst förhållande till statsbriStsumman, så att man ställde dessa grunder i en nästan algebraisk form.
Emedlertid förbehåller jag mig att siffrorna icke blifva bestämda annorlunda än provisionelt, på det att, sedan statsbristsumman blir känd, de må kunna ökas eller minskas i förhållande till det belopp densamma kommer att utgöra.
Det blir i alla fall svårt att bestämma i hvad proportion denna ökning eller minskning bör ske de särskilda rubrikerna emellan, t. ex. i hvilken proportion afgiften för tjenstemäns löner skall ökas i förhållande till afgiften för borgerlig rörelse och dylikt; med ett ord, på det sätt som det nu är stäldt, är det svårt att komma till ett billigt och förnuftigt resultat.
För öfrigt vill jag begagna delta tillfälle för att erinra om en sak, som väckt min stora ledsnad, nemi. att personer, som idka samma yrke och deraf draga lika inkomst, skatta ganska olika derför, emedan det väsendtligen beror på deras mer eller mindre ärliga uppgift.
Delta förhållande är isynnerhet beklagansvärdt i landsorterna.
Jag känner handlande i landsorterna, hvilka uppgifva en inkomst af på sin höjd 1,200 r:dr för en rörelse, för hvilken de här i Stockholm ganska säkert skulle blifva uppskattade efter 8 å 10,000 rtdrs inkomst.
På samma sätt förhåller det sig med samma yrken, af hvilka inkomsten är osynlig , och der det således beror på hvar och en sjelf att ärligt uppgifva inkomstbeloppet; men det kan icke hjelpas annorlunda äti genom taxer:s-männens öfverenskommelse 0111 någon viss princip för taxeringens verkställande.
Efter Hr Frih o. Landtnäs förklarande i början af denna öfverläggning, kunna endast grunderna för bevillningens utgörande , men icke tillämpningen deraf, nu komma under öfverläggning.
Första artikeln angår personliga skyddsafgiften ; skall naturligtvis, efter det beslut R. o.
Ad. fattat och hvarigenom Ståndet ogillat mitt förslag, fortfara; men beloppet kan nu icke bestämmas, då statsbristsumman ännu icke är känd.
Jag vet icke, om jag rätt fattat Hr Frih. och Landtnäs tillkännagifvande , huru detta ämne kommer att föredragas; huruvida nemi. föredragningen skall ske ämnesvis elter §:vis.
Kommer den att ske ämnesvis, torde man få svårtatt reda sig, emedan åtskilliga paragrafer hvar för sig innehålla flera ämnen.
Jag skulle derföre önska, att föredragningen måtte ske §:vis. Hr Frih. o.
Landtm, yttrade-, att om han rätt fattat Hr Cederschjölös anmärkn., så innehölle den, alt om R. o. Ad.
, vid pröfningen af grunderna för den allm. beviltningens utgörande, bestämde vissa siffror , som borde utgå 30 Der.
3 O c t o b er f. ra. för vissa classer eller viss egendom, det skulle ske med förbehåll att Ståndet, när Bevilln.Utsk:s slutliga förslag till bevillningens utgörande inkomrae, ägde att rätta och förändra dessa siffror i förhållande till hela bevilln.summan , sådan sorn den kommer att pröfvas nödigt för Ständerna att den sig åtaga.
Jag anhåller att få yttra mig när vi komma till någon bestämd sak, nemi. första artikeln uti förslaget till bevilln,förordn., och afslår således för det närvarande.
Att nu fastställa siffror under förbehåll att ändra dem, då statsbristsumman blir känd, kan jag för min del icke gå in på; emedan det blir en välsvår sak om Stånden skola inom sig efter beloppet af statsbristsumman bestamma förhöjningen eller förminskningen af de särskilda summorna i bevilln.förordn., och följden kunde blifva lika många voteringar i förstärkta StatsUtsk., som det finnes rubriker i författningen.
Jag skulle derföre tro, att grunden för bevillningens utgörande efter i art. är den, att skyddsafgift skall utgöras af hvarje mantalsskrifven person, så att frågan om det belopp och till hvilken ålder skyddsafgift skall utgöras, måtte för det närvar, förbigås, emedan 70 §:n Reg.Fin föreskrifver, att då statsbristsumman är känd, Utsk. bör uppdragas att efter de fastställda grunderna bestämma densammas fördelning.
Hr Frih. o. Landtm, täcktes derföre, med förbigående af hvad förslaget i öfrigt innehåller uti 1 art. af bevilln.förordn., gifva oss propos. derå, huruvida R, o. Ad. såsom grund för bevillningens utgörande efter denna art. beslutar, alt skyddsafgift skall erläggas af hvarje mantalsskrifven person.
Härefter börjades den egentliga föredragningen punktvis af betänk.
N:o 12 och utlåt.
N:o 2g. j: a artikeln.
Personlig skyddsafgift. 1 §:n.
Ståndet ej må fästa sig vid siffror, eller göra någon tillämpning af grunderna för bevillningens utgörande, hvilken icke hör hit , så hemställer jag om icke beslutet kunde, i det närmaste öfverensstämmande med hvad Frih, Cederström tillstyrkt, blifva sådant, att personlig skyddsafgift skall utgöras af hvarje man och af hvarje qvinna från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 år, samt att en sådan afgift skall utgå, efter fyllda 60 år, af dem som äga en viss årlig inkomst eller '’ fastighet till ett visst värde.
Jag kan icke alldeles instämma uti hvad den siste värde talaren yttrat, emedan derigenom en oriktig jemförelse kominer att uppstå emellan 100 r:drs in» Den 3 October f. m. 31 komst och en egendom af 100 r:drs värde, hvilket är något annat.
Jag kan knappt länka mig en egendom af 100 r:drs välde, som afkastar 100 rldrs inkomst.
Det är synbarligen elt misstag , att Utsk. i denna del icke rättat sig efter de anmärkntr, som vid förra föredragningen af detta amne blifvit gjorda.
Rättelse härutinnan anser jag lättast erhållas, om man slutar den nu föredragna punkten, på sätt jag går att uppläsa den: ”Denna afgift fortfar att årligen utgå, äfven "efter fyllda 60 år, af alla dem, hvilka utan tjenst el ler rö"relse, eller genom undantagsbeting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom, äga en årlig inkomst af 100 r:dr.” O111 man sätter puukt der, så upphör den oriktiga jemförelse n emellan 100 r:drs inkomst och 100 r:drs egendomsvärde.
Jag anhåller derföre om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till antagande af hvad jag nu föreslagit.
Hr v o 11 Har t m a n s d o r f f:
Jag befarar att den siste värde talaren icke tillräckligen gifvit akt på mitt yttrande.
Jag utsatte ingen summa och har således hvarken gillat eller ogillat den Simi Utsk:s betänk, upptager; ty jag föreslog blott att skyddsafgift skulle utgå äfven efter fyllda 60 år af dem, som aga en viss årlig inkomst eller fastighet till elt visst värde.
Denna vissa inkomst eller fastighet kan vara den som talaren uppgifvit, eller någon annan, hvilket blir föremål för R. o. Ad:s beslut, när tillämpning af grunderna skall äga rum.
Jag går gerna in pä att utesluta siffrorna; men i det fallet kan jag icke annat än vidblifva min yttrade åsigt, hvilken uppfylles derigenom, att vi blott begagna ordet "inkomst" och således utesluta behållning af egendom.
Hr von Hartmansdorff bar föreslagit, att man skulle utesluta summan af det värde, den fastighet skulle äga, hvars innehafvare efter 60 års ålder skulle vara förbundne att utgöra skyddsafgift , och alt summan skulle bestämmas i sammanhang med tillämpningen af grunderna för bevillningens utgörande.
Jag kan för min del icke inse något skäl för ett sådant uppskof; emedan villkoren, hvarunder de mantalsskrifne personer, som fyllt 60 år, skola utgöra skyddsafgift, icke äro på något sätt beroende af det belopp , som skyddsafgiften kan komma att utgöra.
Jag tillstyrker derföre bifall till hvad CJtsk. i delta hänseende föreslagit.
Måhända har Hr Cederschjöld rätt i sin anmärkt!., och jag vill derföre icke bestrida, att man äfven bestämmer beloppet; tnen , för att gå en medelväg, anhåller jag att få förena mig uti hvad Frih. Nauckhoff föreslagit.
Jag är egentligen förekommen utaf
Hr Cederschjöld, genom hans aumärkn. att bestämmandet
Den 3 October f. m. utaf too r:drs inkomst och 2qo r:drs fastighetsvärde hörer till grunden för bevillnings utgörande af den som hunnit öfver 60 års ålder.
Hvad åter angår, att det skulle ligga någon obillighet i Utsk:s sednare förslag , eller att TJtsk:s förra betänk, eller Frih.
Nauckhofifs förslag skulle vara mera rättvist, så vågar jag bestrida sådant.
Det är klart, att den som liar 100 r:drs inkomst alldeles icke står i samma cathegori med den, som har fast egendom af öfver 100 r:drs värde.
Måhända skulle man då kunna säga, att den som har 100 rtdrs inkomst icke står i samma cathegori med den, som har egendom af 200 rtdrs värde, emedan räntan af 200 r:dr icke uppgår till belopp af 100 r:dr; men förhållandet jernnäs något deraf, att små lägenheter, t. ex. en liten byggnad, ofta icke kunde uppskattas till mera än omkring 200 r:dr, ehuru de lemna deras ägare eller innehafvare fördelar, som vida öfverstiga räntan på 200 r:dr; och är det på denna grund som Utsk. föreslagit en sådan skilnad i dessa begge summor som betänk, utvisar.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade att vid denna § förekomme, såsom discussionen upplyst, flera frågor; den första vore att personlig skyddsafgift skall erläggas af hvarje mansperson och hvarje qvinna från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 år; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag.
Hr Landtm, yttrade, att den andra frågan vore, huru en sådan afgift skulle utgå äfven efter fyllda 60 år; härvid förekomme åter tvänne frågor: den ena om bestämmandet af en viss årlig inkomst för dem, som med erläggandet af denna afgift skola fortfara efter fyllda 60 år; den andra om bestämmandet af ett minimum utaf fast egendom, som skall agas af den, hvilken skall fortfara med denna bevillnings erläggande; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i afseende på bestämmandet af minimi-inkomsten för dem, som böra fortfara med erläggandet af skyddsafgiften efter fyllda 60 år.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i afseende på minimi-beloppet af ägande fast egendom, som kan föranleda erläggandet af skyddsafgift efter fyllda 60 år.
Jag tager mig friheten fiista Hr Frih. o. Landtm:s uppmärksamhet derpå, alt Bevilln.Utsk. har uti sitt sednare betänk, föreslagit, att skyddsafgiften bör, äfven efter fyllda 60 år, utgöras af dem, hvilka efter 2:dra ail. erlägga bevillning för fast Den 3 October f. m. egendom öfver 200 r:dr, och i det förra blott öfver 100 r:dr; och fur jag hemställa, det Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. å Utsk:s förslag i sednare betänkandet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af honora framställda propos. mäste afse Utsk:s sednare förslag, då ingen annan propos. blifvit begärd, och det förra betänk, icke särskildt blifvit af Landtm, uttryckt.
Den mening, som utom Utsk. i afseende på den fasta egendom, hvilken borde föranleda erläggandet af personlig skyddsafgift efter fyllda 60 år, velat göra sig gällande, hade varit, att intet bestämmande i detta fall skulle äga rum.
Nauckhoff uti dess förslag lill redaction af detta moment, hvarigenom summan af 200 r:dr kommer att försvinna, och grunden för bevillnings utgörande i detta hänseende blir 100 r:drs inkomst, vare sig af egendom eller af hvad annat som helst.
Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om Frill.
Nauckhoffs förslag skulle antagas, så skulle en stor del af Rikets innevånare befrias från bevillning, hvilka efter nu gällande bevilln.förordn. bevillning utgöra, och icke torde skäligen böra derifrån frilagas.
Det var för att undanrödja en verklig orättvisa, sorn jag fiamställde mitt förslag: och det vore beklagligt, om det icke skulle vinna gehör inom detta Hus.
Hvar och en vet, att stugan icke behöfver vara stor för att uppskattas till 200 r:drs värde.
Den som icke har iner äu den stugan, kan icke jemföras med den som har 100 r:drs inkomst.
Orättvisan af en jemförelse dem emellan ar så i ögonen fallande, att det förundrar mig, alt Utsk. kunnat för andra gången framställa det.
Den som blott äger den stugan, har knappt tak öfver hufvudet, ty han har ingenting att underhålla det med.
Jag kan således icke annat än vidblifva den öfvertygelse, att en jemförelse emellan 100 r:drs inkomst saint i eller 200 r:drs fastighetsvärde är högst obillig och orättvis.
I anledn. af den siste värde talarens yttrande, får jag förklara, alt jag visserligen icke liar något emot hans förslag, emedan jag inser orättvisan af det åberopade förhållandet; men såsom Hr Stuart anmärkt, blir en stor del af Rikets innebyggare, hvilka ännu erlägga personlig skyddsafgift, befriade från utgörande deraf, nemi. aila de, som äro öfver 60 år gamla, och som icke hafva 100 r:drs upptaxerad inkomst.
Denna massa utgör en stor nummerär af Sveriges innebyggare, och det skulle således, efter min tanke, icke gå an att bifalla Frih. Nauckhoffs förslag, med mindre det förändras så, att suni - Den3 0ctober f. m. man nedsättes från 100 r:dr t. ex. till 5o r:dr, hvilken summa jag förslagsvis nämner.
Nauckholfs framställning på så sätt modifieras, skall jag icke draga i betänkande att bifalla densamma.
Om, på sätt Frih. Nauckhoff anfört, det skulle hända, att den omtalda stugan icke vore värd mer än 200 r:dr, så skulle jag genast öfvergå på Frihms idee; men då dessa stugor icke lära blifva värderade i högre proportion än fast egendom i allmänhet, d. v. s. till omkring blott hälften eller tredjedelen af verkliga värdet, så att man kan antaga att de stugor, som värderas till 200 r:dr, egentligen äro värda emellan 4 oc^* 600 r:dr, och då äganderätten till en sådan fastighet är förenad med större fördelar eller en bestämd inkomst, emedan densamma uti en klok innehafvares hand kan användas så, att den gifver mera än fem eller sex proc.; så tror jag att Bevilln.
Utsk. något nära funnit rätta måttstocken, då Utsk. i förevar, fall förändrat fastighetsvärdet från 100 till 200 r:dr.
För min del tillstyrker jag derföre antagande af Utskrs förslag.
För att så fort som möjligt komma ur stugan, får jag föreslå R. o. Ad., att dessa capitalvärden icke måtte komma i annan beräkning, än i afseende på taxering efter en viss proc., likasåväl sorn all annan inkomst.
En värd talare har föreslagit nedsättning uti inkoraslbeloppet, och en annan har velat höja egendomsvärdet.
Om någon förkärlek vidlåder Utsk:s förslag, så vill jag gerna omfatta det, för att derjemte få min åsigt gällande.
Jag går således helst in på den sista ideen att höja egendomsvärdet, och får således föreslå, för att komma i jemförelse med inkomsten på ena och andra hållet, alt egendomsvärdet måtte sättas till 1000 r:dr i stället för 200 r:dr; och anhåller jag om Hr Frih. o. Landtm:s propos. derå.
Jag tror att Utsk. följt en riktig princip, då det såsom grund för skyddsafgifts vitgörande efter fylda 60 år bestämt den fasta egendomens värde och icke inkomsten deraf, emedan det är lättare att bestämma egendomens värde än den inkomst, som deraf kari påräknas.
Att detta värde icke bör bestämmas lika högt sorn det capital, hvaraf räntan motsvarar den inkomst, soni Utsk. ställt i jemförlighet med fastighetsvärde uti förevar. fall, anser jag billigt af det skäl, att den, som äger en fastighet, har mera säkerhet för framtiden och befinner sig uti en lyckligare ställning, än den som åtnjuter undantagsbeting eller en mera tillfällig inkomst; dock tror jag, att D c n 3 Octo b e r f. m. a 5 rict fastighetsvärde, som Utsk. föreslagit, är för lågt och således hör höjas, fastän icke i den mån som Frih.
Nauckhoff föreslagit, emedan följden deraf skulle blifva den, att de fleste bönder, som hunnit öfver 6o år, blefvo befriade från utgörande af skyddsafgilt.
Jag föreslår derföre, att fastighetsvärdet i förevar, hänseende måtte höjas till 5oo r:dr.
För min del tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag, derföre att, om jag icke misstager mig, Bevilln.Utsk. redan ökat fastighetsvärdet till 200 r:dr ifrån 100, hvartill det i nu gällande bevilln.förordning är upptaget.
Skilnaden emellan den till ioo r:dr beräknade inkomsten och det beräknade fastighetsvärdet, ligger uti den omständigheten, att bostaden icke blifvit tagen i beräkning vid bestämmandet af fastighetsvärdet.
Om derföre hyresbeloppet fråndrages inkomsten, sä lärer återstoden af inkomsten kunna jemföras med verkliga behållningen af fastigheten.
Höjes fastighetsvärdet till 4°° r:dr, så och då ett helt hemman i Sverige i medeltal är uppskattadt till ungefär 4°°° r:dr, blefve följden den, att de fleste ägare utaf ^:dels eller -jtjtdels hemman, hvilka äro ganska vanliga fractioner af jordbruket i Sverige, skulle vid del i öfrigt förutsatta förhållandet befrias från skyddsafgiften, hvaraf stor rubbning för statsverket forde uppstå i afseende på den inkomst, som är beräknad på skyddsafgiften.
Jag tillstyrker antagande af Bevilln.Utsk:s förslag, hufvudsakligen på den grund, att jag anser Utsk. hafva väl öfverväga! och besinnat detsamma, innan Utsk. framställde det, samt emedan jag finner det bättre än de modificalioner, som på åtskilliga håll förekommit.
Då jag sist hade ordet, yttrade jag mig om förhållandet emellan fast egendoms taxeringsvärde och dess verkliga värde.
I öfverensstämmelse dermed får jag fästa uppmärksamheten derpå, att om man antog ett minimivärde af 5oo r:dr, så inträffar hvad Frih.
Tersmeden befarat, att mångfalldiga ägare af smärre hemmanslolter blefvo befriade från skyddsafgiften, ehuru de ägde fastighet till värde af minst 1000 r:dr, emedan ett tili 5oo r:drs värde uppskattadt hemman i sjelfva verket är värdt minst 1000 r:dr.
Jag anser således rättast vara att bestämma minimivärdet till 200 r:dr, emedan man då kan laga för afgjordt, att ingen kommer att erlägga skyddsafgift, hvars fastighet icke är värd minst 4°°: roen väl 5 å 600 rrdr.
Jag får äran upplysa, alt i Skåne finnes en mängd hemmansdelar, som blott äro uppskattade till 5o å 60 r:dr.
Om man således skulle höja summan öfver den af Utsk. föreslagna, så blefve en stor del hemmansägare från afgiften befriade.
Jag tror icke, att inkomsten utaf en fastighet kan till summan jemföras med annan in >4 H.
4 Den 3 Octobcr f. m komst.
Äfven jag tillstyrker derföre, att ntinimivärdet icke må höjas öfver 200 r:dr.
Jemte det jag förenar mig uti hvad Frih.
Tersmeden till stöd för Utsk:s förslag anfört, får jag hemställa, huruvida R. o.
Ad. skulle finna lämpligt att förhöja minimum af egendomsvärdet lill det höga belopp, som här blifvit föreslaget.
Uti en annan allmän författning, den nemi. ang:de brännvinsbränningen, är minsta egendomsvärdet, hvarför brännvinsbränning får utöfvas, antaget till 3oo r:dr.
Mig synes det åtminstone orimligt, alt man skulle vara befriad från skyddsafgift, ehuru man innehade en så stor egendom, att man derför vore berättigad lill brännvinsbränning.
Skälet för personliga skyddsafgiftens åläggande är, att hvarje medborgare, som dertill äger förmåga, ansetts skyldig alt bidraga till statsutgifterna för det skydd han af Staten åtnjuter.