Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvartill skola då llere respitmunader tjena, om ej för att lägga hyende under vårdslösheten?
På denna grund och då, såsom Herr Rosenblad anmärkt, man icke har så lång respitlid för disconllånen, yrkar jag att den icke måtte för guld och silfverlånen utsträckas öfver Utskottets förslag.
Uppå derefter af Hans Excellence TIerr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, blef denna punkt af Utskottets sednare Utlåtande af Ridderskapet och Adelil gillad. e')
Att räntan för de län på guld- och slifver-panter, sorn från någon viss dag ut gifvas, må. blifva beräknad till fyra procent årligen i stället för tre procent, såsom den hittills utgjort.
Herr Munck af Rosenschöld:
Jag får förnya min anmärkning emot osammanhanget af att såsom grund för Financeplanen åberopa räntans nedsättning i allmänhet, och likväl höja den för lån på guld och silfver.
Jag tror icke, att mycket behof - aa Den 33 No vern ber J’. tn, ver ordas, för alt bevisa, det 3 procents ränta å dessa lån är tillräcklig, helst då man besinnar, att guld och silfver icke äro underkastade ett betydligen vacklande värde, Jag föreslår således, att ifrågavarande ränta må bestämmas till 3 procent, och får tillkännagifva på förhand, att, om detta icke bifalles, yrkar jag votering, Herr Rosenblad:
Då de beslut, sorn redan äro tagne angående realisationen, icke lära kunna inverka på låneanstalter, redan i gång, innan realisationen beslutades, försvinner Herr Munck af Roseuschölds skäl för den af honom föregifna inconserjvence.
Dessutom får jag anmärka, att ifrågavarande lån förhålla sig olika till olika folkklasser.
Den fattigare delen, som icke förstod Bankoförfattniugarne, förlorade, såsom Bankostyrelsen upplyst, ofta i5 å 16 procent, utan att Banken haft någon betydligare vinst deraf än 5 å 6ooo R:dr, Hvaremot de rikare, som, då de flytta ut åt landet, i insätta sitt silfver i Banken, blott för att hafva det i säkerhet, kunna när sorn helst åter uttaga det, utan att
Banken deraf kan disponera så mycket som en thesked, Bankens förluster böra derföre ersättas från något håll, och då i vårt
Iand 3 procents ränta ej är vanlig, yrkar jag bifall till Utskottets tillstyrkande i denna del; och sorn Herr Munck af Rosenschöld redan hegart votering, loide Herr Grefven Den a5 November f. m. och LandtMarskalken äfven behaga tillåta, att den genast får försiggå.
Jag har icke yrkat, alt votering genast skall företagas, och förbehåller mig, att först få besvara Herr Rosenblads sista yttrande.
De, hvilkas lån åstadkomma förlust för Banken, böra icke tillika få förorsaka räntans höjande för dem, af hvilka Banken ej kan hafva annat, än vinst.
Ingen förlust för Banken är möjlig genom lån på guld och silfver.
Det förundrar mig äfven, alt Herr Rosenblad ej velat göra den af honom nu yrkade princip gällande i afseende på lån å jern och andra våg-effecter; men förmodligen har han dertill haft sino skäl.
För alt icke vidare draga ut på tiden, anhåller jag, att voteringen måtte nu få företagas.
Ribbing:
Då jag för min del anser, att räntans nedsättande endast skulle komma Stockholmsboerne, och de som bo närmast häromkring, till godo, och jag, utan att vara missunsam emot dfem, likväl ej tror, alt vi för deras fördel böra tillskynda det allmänna någon förlust, hvilket skulle blifva följden, om nedsättning af räntan agde rum, tillstyrker jag, att Utskottets förslag i denna del måtte bifallas.
Det är blott för att besvara Herr Munck af Rosenschölds yttrande, ali jag icke följt samma princip, Deri a5 November f. m. som nu, vid frågan om våg-efFecters belåning, och att jag dertill måste haft mina orsaker, som jag nu begär ordet, och får erindra, att om Herr Munck af Rosenschöld emot sin vana läst förevarande Utlåtande, skulle han i afseende å våg-efFecters belåning funnit, att Utskottet pag. 35 yttrat att Utskottet, pä cle i dess första Betänkande redan anförda grunder, anser sig böra förblifva vid den tillstyrkan, att räntan för lån ä våg-effecter mätte till f procent bestämmas.
Då jag ej finnes vara bland reservanterne i berörde fråga, torde delta vara tillräckligt för att vederlägga Herr Munck af Rosenschöld; och får jag förnya min anhållan, att vi måtte få börja voteringen.
Jag får förklara min tillfredsställelse öfver den af den siste värde talaren meddeldte upplysning.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln biföll denna punkt af Utskottets senare Utlåtande.
Ja, blandade med Nej. Herr Munck af Rosenschöld förnyade sin förut gjorde begäran om votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Voterings-proposition:
Den 25 November 1'. in. 25 Den, som bifaller, att, på sättBankoUlskotlet tillstyrkt, räntan för lån på guldoch silfver-panter hädanefter må beräknas till fyra procent årligen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde ränta hädanefter såsom hittills böra beräknas lill tre procent årligen.
Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Voteringen börjades klockan en qvart till ia förmiddagen; och befnnnos efter voteringens slut, klockan 12 på dagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedjarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 58.
Nej — 36.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit BankoUtskottets förslag, att räntan för lån på guld- och silfver-panter hädanefter må beräknas till fyra procent årligen.
Den 25 W o ve ml) ev f. ui, f) jitt till pant må antagas, såsom hittillsj Guld och Silfver, arbetadt eller oarbetadt, som är försedt med Svensk controllstämpel, Svenska och Holländska Specie-Dukat er, samt Guld- och Silfver-medailler; och att under den tid silfverutvexlingen frän Banken förblifver hämmad, äfven Svenska SilfverRiksdaler, så väl hela som i dels, j-dels och tighet, att de skulle kunna emottagas i Bankens cassör, må belånas, enligt deras förhållande till controllsilfver, sä att hvarje 20 skillingar silfvervärde uti dylikt mynt anses lika med ett lod verksilfver•
Herr von Hartmansdorff ; Jag instämmer hufvudsakligen i Utskottets senare tillstyrkande, men vill blott fästa uppmärksamheten pä uttrycket Svenska SilfverRiksdaler, ty om det skulle qvarstå, kunde tvekan uppkomma, om man mente den gamla Svenska silfverriksdalern med sina underafdelningar, eller den nya silfverriksdalern och de underafdelningar deraf, som hädanefter skola präglas.
Jag hemställer derföre, att i stället för orden: "Svenska "SilfverRiksdaler, så väl hela som fdels, dels och -J-dels, utaf den vigtighet, alt "de skulle kunna emottagas i Bänkens cas"sor, må belånas, enligt deras förhållande "till controllsilfver, så att &rc." må införas; Svenskt silfvermynt må belånas, enligt det förhållande till controllsilfver, att &c. Ben 25 No vein Ler i', m. 27 Herr Cederschjöld:
Efter den sista talarens förslag skulle i och 4*skiHingsstycken icke blifva uteslutna, och det har likväl varit meningen.
Om meningen varit, att undvika underhaltigt mynt, hade man äfven bordt undantaga £dels Riksdalers-stycken; men då man antagit, att allt silfvermynt skulle i förhållande till controlleradt verksilfver upptagas till ett vist värde; så blifver undantaget alldeles öfverflödigt, derest realisationen, sådan den är af Ständerne beslutad, jemväl varder af Kongl. Maj:t gillad.
Herr Cederschjöld: Uti Utskottets sednare Utlåtande pag, i g står:
Hoch anser
Utskottet en tillåtelses meddelande för belåning af Svenskt silfvermynt ej mota något synnerligt hinder, då nemligen de sä kallade fyra- och tvåskillings-stycken undantagas, såsom varande oftast mycket nötta och undervigtiga, Hans Excellence Herr Grefve Mörner, yldolph Göran:
Äfven jag får vördsamt tillstyrka, att orden Svenskt silfvermynt måtte sättas i stället för orden Svenska SilfverBiksdaler, och sådant jemväl af det skäl, att jag anser Banken ovillkorligt pligtig, att emottaga samma mynt, som den utgifver.
Eljest vore det icke stort värdi med den credit, man nu söker återställa, 28 Den 23 November i', m.
Herr Tiianij Wollrath’.
Alt Utskottet undantager 2-och 4*skillingsstycken, synes så mycket underligare som Banken icke lärer underlåta, alt, då realisationen verkställes, utgifva nytt derefter lämpadt så väl silfver- som sedel-mynt.
Jag tillstyrker derföre, att den anmärkte meningen måtte förändras i enlighet med Herr von Hartina nsdorlls förslag.
Herr Lefren, Johan Pehr’.
Äfven jag tillstyrker, att orden Svenskt silfverrnynt måtte sättas i stället för orden Svenska SilfverRiksdaler.
Utom det, att det ej är skickligt att Banken sjelf orsakar agio på sitt eget mynt, tillkommer ett annat skäl, nemligen att alla Stånden, genom antagandet af Finance-Betänkandet, beslutat, alt Svenskt silfverrnynt skulle i Kronans uppbörd tagas, och då synes det icke vara något skäl, att derifrån utesluta 2-och 4-skiIlingsstycken.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken gjorde proposition till bifall af denna punkt i Utskottets senare Utlåtande.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll ifrågavarande punkt, likväl under iakttagande Den 23 November f. tn. 29 af den utaf Herr von Hartmansdorff deruti föreslugne förändring.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMar skalken tillkännagaf, att plenum bomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. g~)
Att utlåning pä guld och silfver tills vidare må besörjas vid Banken i Stockholm allena, och ej tillika vid LåneContoren i Götheborg och Malmö.
Ehuru troligen utan någon påföljd, kan jag dock icke underlåta anmärka, att oaktadt största delen af Rikets rörelsecapital linnes i Stockholm, och der mest användes till consumtion och luxe, vill man icke medgifva det knappa rörelsecapitalets förökande i Landsorterne, medelst lån på guld- och silfverpant.
Jag kati derföre icke annat än yrka, att LåneConloiren i Malmö och Göthe-- borg måtte berättigas låna ut penningar emot pant af guld eller silfver, enligt samma reglemente, som för denna lånerörelse gäller här i hufvudstaden; och får jag derå anhålla om proposition af Herr Grefven och LandtMarskalken, med förkastande af hvad Utskottet i denna punkt föreslagit.
Jag är öfvertygad, det belåning af guld och silfver både är möjlig
Den i') November f. m. och nyttig viri LåneContoiren i Götheborg och Malmö: möjlig derföre, att på båda ställena en dag i veckan finnes fri, hvilken kan bestämmas till denna lånerörelses bedrifvande, hvarigenom betjeningen äger både tid och fördel att sysslosätta sig med dessa lån.
Jag tror saken äfven kunna ställas så, alt icke någon serskilt tjensteman, utan blott en guldsmed, behöfver antagas till värderingsman.
Då myntprägeln ej bestämmer belåningen, är det icke annat, än arbetadt och controlleradt silfver, sorn kommer att belånas; hvaraf följer, alt värderingen ej bör blifva särdeles svår; men det erfordras dock åtskilliga locala anstalter, såsom anskaffandet af större hvalf till för* varingsslällen, med mera, hvilket gör det omöjligt att nu genast införa denna belåning vid Lånecontoiren.
Jag underställer derföre, om vi icke för närvarande böra inskränka oss till det beslut, att det må bero på BankoStyrelsen, alt efter LåneDirectionernes hörande förordna, när utlåning på guld och silfver vid LåneContoiren kan börjas, samt att BankoStyrelsen må tillåtas föreskrifva de vilkor, hvilka, i afseende på särskilda localförhållanden , kunna vara nödige, och hvilka böra gälla intill nästa Biksdag, då Ständerne sjelfve derom vidare kunna förordna.
Häruppå anhåller jag om proposition.
Herr Munck af Rosenschöld; Jag för - Den 25 November f. m. enar mig med Herr Hjerta, och frångår mitt förslag till proposition.
Äfven jag förenar mig med Herr Hjerta, och tror, att denna belåning skall blifva ganska förmånlig i Götheborg, särdeles sedan det ar utrönt, att en dag i veckan kan dertill disponeras.
Herr von 'Hartmansdorff'.
Om man skall företaga nya Lånelnrättningar, bör det väl vara för behofvets och icke för nöjets skull.
Jag inser icke, att någon belåning af guld och silfver är nödvändig hvarken i Malmö eller Götheborg; och minst på sistnämnda ställe, hvarest vederbörande kunna belåna guld och silfver i Sparbanken; hälst flera panter af det slaget, än som der kunna belånas, icke torde på orten finnas.
Jag afstyrker således allt afvikande från Utskottets Utlåtande i denna del, ehuru man verkligen kan råka i tvekan om hvilketdera är det rätta, då man hörer den högsta verldsliga myndigheten der på orten, här i Ståndet ifra för belåningen, och i Utskottets Utlåtande ser högsta andeliga myndigheten på samma ort yttra sig emot hela låneanstalten.
Men som man i kinkiga frågor väl bör gifva de andligas mening företräde, framför de verldsligas; så tillstyrker jag ytterligare, att Utskottets Utlåtande i denna punkt måtte bifallas. 32 Deli 9.5 November f. m.
Tham:
Med den af Herr Hjerta föreslagna modification inser jag ingen fara, att antaga belåningen af guld och silfver äfven vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö; och, med all aktning för den andlige Styresmannen på förstnämnda stället, tror jag dock, att han glömt, det belåningen i Sparbanken ej sker under 6 procents ränta, och således icke medför den fördel för låntagaren, som nu åsyftas.
Jag vågar alltså tillstyrka antagandet af Herr Hjertås förslag.
Jag fortfar ännu, att förblifva vid min tanka, utan att finna mig öfvertygad af Herr von Hartmansdorffs skäl; och hvad Sparbanken beträffar, så är det åtminstone i Götheborg endast stadens innevånare, som der få läna.
Jag är förekommen af den siste värde talaren, hvad sparbanken beträffar, och tror, att man icke bör lägga för mycken vigt på Biskop af Wingårds yttrande, då de öfrige DiskontDirecteurerxie ansett saken verkställbar.
Jag får för öfrigt fästa uppmärksamheten derpå, att jag icke ovillkorligen tillstyrkt den ifrågavarande låneanstalten, utan endast, i händelse inrättningen finnes kunna stå tillsammans med Bankens säkerhet, och jag anser, att man i sådant fall bör göra något för orter nes - Den 25 Wovern ber f. m. 33 nes beqvämlighet; enär Götheborg är vår största handelsplats, och Malmö med de kringliggande städerne icke heller äro så obetydliga.
Jag anhåller, att ytterligare få fästa uppmärksamheten på Utskottets yttrande: att den hittills varande lånerörelsen pä guld- och silfverpant, såsom, en anstalt för mycket i smått, snarare borde efter hand, och så snart möjligt är, af edas från BankoVerket, än att den skulle ännu mera utvidgas och ökas.
Hvarföre
Utskottet icke bättre tillämpat denna mening, vet jag icke; men om man en gång gjort ett afsteg från det rättjj^, bör man icke derföre göra det flera gånger, utan snarare afhålla sig från några ytterligare.
Det är just grundsatsen, som jag här anser vara af vigt, ty annars är frågan af ringa betydenhet.
Den siste talaren har omnämnt en oriktig grundsats, hvarom här skulle vara fråga.
För.min del tror jag det vara en ganska riktig grundsats, att rörelsecapitalet för en ort icke bestämmes lill en viss numerair, utan må bunna ökas med guld och silfver; men så länge realisationen icke gått i verkställighet, ecb sedelstocken måste i det närmaste hållas vid en viss numerair, samt ingen 5i H. 3 Den 25 N o v e m I) e r f. m. myntning sl<er, finnes ingen Liittre utväg för rörelse-capitalets ökande, än genom lån på pant af guld och silfver.
Man har gifvit anvisning på Sparbankerne, men jag kan icke tro, att Götheborgs Sparbank äger så stora'summor, att Länet och kringliggande provinser der skulle kunna få lån, och ännu mindre är detta förhållandet med Sparbanken i Malmö, hvars fond är obetydlig.
En värd talare har icke sett något verkligt behof för provinserne af den ifrågavarande Lånanstalten; men det vore önskligt, alt den värde ledamoten ville se dessa landsorter, då han lätt skulle öfvertyga sig om behofvet, ej blott för lux och consumtion, utanför handelns och näringarnes trefnad, meri isynnerhet för utgörandet af de ökade anslag, hvartill talaren sjelf vid denna Riksdag bidragit.
Jag tillstyrker bifall till Herr Hjertås förslag.
Jag skulle äfven inom Utskottet hafva tillstyrkt den ifrågavarande lånanstalten, om, på sätt jag föreslagit, Proyins-LåneContoiren kunnat organiseras till verkliga afdelningar af LåneBanken.
Men då detta icke nu låtit sig göra, och förflyttningen till LåneContoiren af denna enda gren af lånerörelsen skulle erfordra nya tjenstemän, och anskaffandet af hus, hvarom Utskottet äfven ifrån BondeSlåndet emottagit en motion, samt dessa kostnader minst skulle stiga till 100,000 R:dr i Götheborg, Den 25 November f. m. 35 och 20 ä 3o,ooo R:dr i Malmö, sä hemställer jag, huru det är möjligt, alt sådane kostnader för betjening och hvalfs anskaffande skulle kunna beläckas af en sä obetydlig lånerörelse, som den ifrågavarande.
Så länge derföre LåneContoiren måste förblifva, hvad de nu äro, och icke kunna förvandlas till verkliga afdelningar af LåneBanken, kan jag icke tillstyrka någon vidare partiel utvidgning af lånerörelsen vid dessa Contoir; och jag anhåller således om proposition lill bifall å Utskottets Utlåtande.
Då de, som tänka olika med mig, åberopat Sparbanken, vill jag, såsom tillägg till hvad jag förut yttrat, upplysa, att räntan på lån i Sparbanken är 6 procent, och det skulle således blifva stor objet för de lånbehöfvande att nödgas anlita Sparbanken och få betala några procent mer i ränta, än de, hvilka bär i Stockholm kunna vända sig till Banken.
Hvad dc uppgifne kostnaderne af 100,000 R:dr beträffar, lemnar jag dem uti sitt värde; jag känner likväl intet enda hus i Götheborg, hvars inköp skulle kosta så mycket, och jag tilltror mig kunna anskaffa ganska lämpliga hus för 20 å 3o,ooo R:dr.
Men äfven denna kostnad vore öfverflödig, enär det för hela anstalten icke skulle erfordras mer än att hyra ett eller annat hvalf, hvilket skulle kosta obetydligt; och Si 11. 3* Den 7.5 November f'. ni. då nuvarande tjenstemanna-personal vid LäneContoiren, af hvars sysselsättning den ifrågavarande låneanstalten endast skulle komma att utgöra en bisak, kostar 2000 R:dr, så att en tillökning i betjeningen, om den än erfordrades, åtminstone icke kom att blifva förenad med någon särdeles depence för Banken, tror jag, att omkostnaderne skola blifva så ringa, alt de icke ens förtjena alt tagas i beräkning, i jemförelse med den nytta, sorn skulle åstadkommas, så väl för Götheborg och Malmö, som för landsorterne deromkring.
Jag skulle gerna biträda Herr Rosenblads förslag, alt göra LåneContoiren till fullständiga afdelningar af Banken, svarande mot orternas behof, och att sålunda låta penningarne qvarstadna inom hvarje ort; men då detta icke låter sig göra, bör man åtminstone afse, att uträtta så mycket man kan.
Då icke allt kan göras på en gång, må man åtminstone göra försök med en rörelse, hvarpå ingen förlust äfventyras, hvilket skulle vara förhållandet med en lånerörelse på varor; det är tvärtom det aldra tjenligaste att göra början med lån på guld- och silfver-pant.
Jag ber för öfrigt Herr Rosenblad fästa uppmärksamheten derpå, att jag utgått från den förutsättning, att
Embetsmanna-personalen icke skulle behöfva ökas; och jag har slödt mig på den bestämda förklaring i Den 25 No ve ni ber f. m. 37 af Directeurerne sjelfve, alt de för närvarande hafva en dag i veckan ledig, nemligen i Götheborg Thorsängen och i Malmö
Fredagen, på hvilken den ifrågavarande pantbelåningen skulle kunna besörjas.
Jag medger visserligen, att inrättningen på detta sätt skall blifva inskränkt och medföra obetydlig vinst; men jag afser hufvudsakligast allmänhetens beqvämlighet och nyttan af ett försök, att öfverlåta lånerörelsen till Filial-Banker.
Jag fortfar derföre, att begära proposition å det förslag jag framställt.
Jag är till det mesta förekommen af Herr Hjerta, och har endast velat göra de Herrar, som ogilla Herr Hjertås förslag, uppmärksamme derpå, att förslaget är uppgjordt under vilkor alt låneanstalten icke skall blifva kostsam för Banken.
I sitt första Betänkande har Utskottet sjelf sagt, att om LåueContoiren jemväl i allt öfrigt kunde blifva organiserade till verkliga Filial-Banker, skulle Utskottet ej haft något alt invända emot förslaget, att till dessa Contoir utsträcka lånerörelsen på guld-och silfver-panter; mea någon gång må man väl börja med alt bilda dylika Filial-Banker, och en lånerörelse på pant af guld och silfver är i sådant afseende den mest lämpliga lärospån man kan tänka sig.
Här är för öfrigt icke endast fråga örn så små panter, som i Sparbankarne skulle kunna mottagas, ulan kan 38 Den 25 November f. ra. så väl i Götheborg som
Malmö fråga uppstå om belåning af guld oell silfver såsom nederlags-vara, hvarom fråga icke kan uppstå här i Stockholm, hvilket, i afseende på handeln, är alt betrakta såsom verldens ände, då deremot de tvenne förstnämnde städerne äro mellanpunkter på en större linea.
Herr Rosenblad’, Sedan Ivänne BankoFullmägtige förklarat sig anse den ifrågavarande lånerörelsen kunna bedrifvas utan nya omkostnader för Banken, vill jag för min del icke vidare motsätta mig deri proposition, alt det må tillåtas BankoFullmägtige i samråd med Directeurerne vid LåneContoiren, att föranstalta om inrättning i Götheborg och Malmö afen lånerörelse på guldoch silfver-pant, så vida det kan ske utan kostnad för Banken och under nödiga controller.
Att någon kostnad för Banken skall uppkomma af den nya Lånanstalten, är alldeles oundvikligt, då man till det minsta behöfver hyra ett hvalf till panternes förvarande.
Enligt den siste talarens förslag till proposition skulle således hela anstalten blifva omintetgjord, endast till följd af ioo R:drs omkostnad för ett sådant hvalf; och jag hemställer derföre, om icke den siste talarens förslag till proposition i detta afseende bör undergå någon förändring, Den 25 November f. in. 3n Friherre Boye, Ludvig:
Med understödjande af Herr Hjertås förslag, får jag blott erinra, att faran för kostnaderne torde försvinna, då raan besinnar, att de lån, som här äro i fråga, gifva ränta, oell att räntan ersätter kostnaderne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtJlfarskalken gjorde proposition lill bifall af hvad Utskottet i denna punkt föreslagit.
Hopades
Hvarefter Hans EocceUence hemställde, om Ridderskapet och Adeln med afslag å Utskottets tillstyrkande i denna punkt, behagade besluta, att utlåning på guld och silfver må besörjas, icke allenast vid Banken i Stockholm, utan ock vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, derest BancoSlyrelsen, efter
Direetionernes vid^LåneContoiren hörande, skulle finna, att en slik utlåning må kunna, under iakttagande af Bankens säkerhet, och utan LåneContoireiis tjenstemanna-personals ökande, vid Couloireu verkställas..
Ropades Ja..
Herr Lefren:
Mig synes, att det af Herr Rosenblad föreslagoe vilkor borde inflyta i propositionen; ty en lånerörelse, som medförde kostnader för Ranken, förefaller mig besynnerlig.
Om än liela län - 4o Den a5 November f. m. tan åtgår till kostnadernes betäckande, vill jag ej motsätta mig anstalten, men jag kan icke medgifva, att den får drifvas med förlust för Banken.
Herr von Hartmansdorff''.
Jag bär blott i få ord velat säga detsamma, som Herr Lefrén, eller att i propositionen bör tilläggas: sä vida det kan ske utan förlust för Banken.
I annat fall kunde vi få en inrättning af samma slag, som AssistanceContoret, hvilket går med årlig förlust.
Omorden: utan förlust för Banken tilläggas, är min mening fullständigt uttryckt, och jag hemställer, om icke detta tillägg må i propositionen intagas.
Jag anser visserligen tillägget oskyldigt, och har derföre ingenting emot dess intagande i propositionen; men då der redan står: under iakttagande af Bankens säkerhet, finner jag det vara alldeles tillräckligt, och anser tillägget öfverflödigt.
Herr von Hartmansdorff’.
Jag vill begifva mig till Herr Hjertås förslag, blott Bankens fördel äfven intages i propositionen, så att den må lyda: under iakttagande af Bankens säkerhet och fördel.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde , om Ridder - Den i5 No ve inb er f. rn.
4« skåpet och Adeln biföll, att i det nyss fattade beslutet må efter orden:
Bankens säkerhet tilläggas orden: samt således utan förlust för Banken.