Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Exp.-sekret. r. von Baumgarten, som den tiden föredrog besvärsmålen.
Original-konceptet, som bestyrker min utsago, har'jag här i min hand och kan således visa, att jag är opartisk.
Betänk, ogillar jag emedan det medelbarligen förordar okunnigheten och oskickligheten, ett handlingssätt, som jag icke tror att något Stånd borde låta komma sig till last.
Förhållandet med klockares tillsättning är, såsom en hvar vet, att bland alla sökande, hvilka anmäla sig, upsättes ett förslag på trenne de kunnigaste och skickligaste mellan hvilka tre valet sker.
Om nu t. ex.
15 sökande anmält sig till en sådan lägenhet, så uteslötes de 12 och de 3 bäste komme på förslaget, bland hvilka i värsta fallet den sämste kunde väljas.
Ifrågavar. betänk, åsyftar deremot att alla 15 i händelse in gen af deni borde aldeles underkännas, utan alla vore antaglige, skola komma under omröstning.
Tillfälle är sålunda åt församlingen öpnadt att taga den sämste bland femton.
Det är detta utrymme för okunnigheten och oskickligheten, eller åtminstone för den underlägsna kunskapen och skickligheten att bli befordrad, som jag, för min del, icke vill bifalla. 314 Den 10 Mars.
För att gifva ett faktiskt bevis pä hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, vill jag anföra ett exempel på hvad som passerade en gång under min ungdom i den ort, hvarom nu är fråga.
Det hände nemi. alt bland de sökande till klockareplatsen inom en viss församling befann sig å ena sidan en gammal prestman, som der tjenal circa 50 år och å andra sidan drängen hos en köpman, hvilken sednare åter var broder lill kyrkoherden i samma församling och hvilken disponerar -j af röste-talet, och drängen blef klockare och prestön gick miste om platsen.
Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter H. E x. Hr Frih. o.
Landtm, framstälde propos. till bifall å ifrägavar. utlåt.
Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarpå H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärknme föranleda lill återremiss af förevar, utlåt.
Härvid ropades åter ja och nej, hvarjemte Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade:
Jag anhåller att R. o. Ad. måtte afslå betänk.
En återremiss deraf är utan ändamål, sedan 3:ne
Stånd bifallit detsamma.
För min del skulle jag visserligen hafva åtskilligt att svara på hvad Hr von Hartmansdorff anfört i fall diskussionsrätt ännu är öppen, hvilket jag ej rätt vet, ty sedan öfverläggningen förklarats slutad, hafva propos:r framställts både till återremiss och bifall, hvilka begge blifvit både med ja och nej besvarade och dessutom har uplysts att 3:ne
Stånd redan fattat beslut i saken.
Jag skulle eljest ej underlåtit att till besvarande uptaga Hr von Hartmansdorffs anmärkn:r.
Jag begärde ordet, under det att Hr Frih. o. Landtm, gjorde propos.
Jag tror att när Hr Frih. o. Landtm, icke hade förklarat huru han upfattat svaret och detsamma icke heller blifvit med klubbslag befästadt, det äfven måtte stå Ståndet fritt och öppet att i ämnet besluta, om något anmärkes mot de fel, som i betänk, finnas.
Jag hemställer huruvida det är tillätet att i denna fråga vidare yttra sig.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att öfverläggningen redan förklarats vara fulländad och således någon ytterligare diskussion i sjelfva saken ej kunde ega rum, samt att då Hr von Hartmansdorff framstält sin begäran om afslag å Utsk:s utlåt, innan H. Ex. tillkännagifva huru han upfattat R. o. Ad:s svar å de gjorda proposme, H.
Ex. nu ånyo finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla ifrägavar. utlåt.
Härvid ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå H.
Den 10 Mars. 315 Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s d. 26 sisll.
Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 37, i anledn. af väckt motion om bestämmande af klockares i Lunds Stift undervisningsskyldighel.
Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 26 sisth Febr. och d. 1 dennes pä bordet lagda utlåt.
N:o 38, i anledn. af väckt motion, i afseende ä de inom Lunds Stift såsom klockare anstälde prestmans
Ijcnstgöringsskyldighel i deras förstnämnde egenskap.
Då denna fråga förevar. på afd:n, stadnade man der i det beslut, att denna motion icke skulle föranleda någon åtgärd från Ständernes sida.
Afd:n trodde nemi. att dessa klockare-presters skyldigheter vore bestämda genom K. Br. d. 23 Mars 1719, der det står att dessa prester böra deltaga i barnaundervisningen.
Nu har sedermera genom K.
Förordn. om folkundervisningen i riket af d. 18 Juli 1842 derom annorlunda blifvit förordnadt, så att de förenämnde klockare-presterne ingenstädes behöfvas för barnaundervisningen, men väl till presterlig tjenst.
Det är bekant att i hela Skåne, med 433 kyrkor, blott finnas 2:ne Comminislrar.
Dessa omförmälde prester äro också behöflige i och för tjenstgöring i kyrkan, som biträden till Paslorerne i allmänhet och aflönas genom den s. k.
Ilelgonaskylden, som väl är otillräcklig för deras utkomst, hvarföre ock de af kyrkoherdarne erhålla tillskott och äro att anse som (lesses adjunkter.
Då de icke behöfvas för barnaundervisningen, men äro oundgängligen nödvändige som prester, så tyckes det vara besynnerligt att församlingarne skola äga rätt att behålla dem hos sig, dä de redan anskaffat sig skickliga substituter som barnalärare.
Afd:n trodde derföre att Consistori:ne skulle ega rätt att missivera dem efter behof, och som jag fått veta att inom Högv.
PresteSt. som afslagit detta betänk., samina åsigt gjort sig gällande, och jag för min del densamma delar, så yrkar jag vördsamt det täcktes R. o. Ad. fatta enahanda beslut, som det förenämnde.
Afven jag anhåller att R. o. Ad. måtte afslå betänk, men på en annan grund.
Här står nemi.: ”att då Utsk. anser, att församlingar, sorn underhåller dessa klockare, hafva full rätt lill den fordran, att de i första rummet fullgöra de pligter som dem i sådan egenskap för församlingarnes räkning åligga, och deribland serdeles den vigtiga skyldigheten att undervisa församlingens ungdom, samt då, enl.
Utsk:s tanka, icke något hinder af missiv eller presterlig tjenstgöring å annor ort derför må ligga i vägen, så får Utsk. hemställa att R.
M. täcktes genom nåd. förordn. närmare bestämma klockarnes inom Lunds stift skyldighet att, i följd af den dem åliggande pligt att undervisa ungdomen, inom församlingen bo och vistas.”
Om man utgår ifrån den synpunkten, som Utsk:s flertal har gjort, att klockare-presterne böra vistas hvar och en inom den församling han tillhör, så är det en stor 316
Den 10 Mars. oförsigtighet att anhålla hos Konungen, att Ilan malte närmare bestämma deras skyldigheter.
Genom denna anhållan hafva Ständerne satt i fråga, huruvida den skyldighet Ständerne vilja utkräfva, verkligen förefinnes.
Delta är ju att i sin välmening förstöra tlen grund på hvilken man skulle bygga.
På det att man ej måtte handla så, önskar jag att Ståndet afslår betänk, oell låter hvarje församling med klockare-prest, hvilken icke finnér sig vara vederbörligen betjenad, söka rättelse hos Consistorium, eller hos Konungen, på det att rätt måtte ske.
Om de grundsatsers läglighet, på hvilka man stödjer sig, dragas i tvifvelsmål, genom anhållan om serskild utredning, så kan det hända att man får motsatsen till hvad man önskar.
Antingen man betraktar saken på sätt Gr.
Björnstjerna gjort, eller så, som Utsk. framställt henne, så anser jag skrifvelen öfverflödig, lill och med skadlig.
Hr R o s e n b 1 a d, Bernh.:
Det var vid den tid dä reformationen skedde, som man vidtog utvägen att i Skåne förvandla klockarelägenheterne till prestebohl och dessas innehafvare till biträde åt kyrkoherdarne, hvartill exemplet togs från Danmark, hvarunder Skåne då lydde.
Allt ifrån denna tid lill den närvande har det varit vanligt att pastorsadjuncterne innnehaft klockare-lägenheter.
Hvad sjelfva saken angår och då förhållandena numera äro så förändrade mot fordom, sä kan det visserligen icke vara aldeles lämpligt att en prest, som missiveras till annan församling behåller inkomsten der han förut vistats som sinecure, titan att göra det minsta för denna församling.
Jag förmodar således att Consistorium i Lund må fästa upmärksamheten vid hvad god ordning fordrar och endast i nödfall göra sådana missiveringar hvarigenom nämnde förhållande upstår.
Jag skulle helst önska återremiss men det är komplett likgiltigt om detta betänk, bifalles eller icke. II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter till bifall ä Utsk:s utlåt, framstälde propos. besvarades med nej, hvarefter propos. till afslag derå blef framstäld och med ja besvarad.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från de öfriga RiksStin, nemi. från PresteSt. af d. 26 sisth Febr. samt d. 1 och 5 dennes, från BorgareSt. af d. 1, 5 och 8 dennes samt från BondeSt. af d. 26 sisth Febr. samt d. 1. 5 och 8 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 e. m.
Den 12 Mars f. m. 317 Onsdagen den 12 Mars 1851.
Plenum kl. £10 f. m.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 8 och 10 dennes.
Mauritz, upläste följande reservation :
Som det å min sida skulle varit förmätet att förmoda, det mina enskildta äsigter, rör:de StatsUtsk:s betänk.
N:o 51 med lliy åtföljande utlät.
Litt A i någon mån skulle hafva åstadkommit en annan behandling än R. o. Ad:s majoritet ägnat sagde ärende, så afhöll jag mig frän allt deltagande i diskussionen deröfver.
Då jag likväl icke, genom min, under öfverläggningen iakttagna tystnad, vill gifva anledn. till den förmodan, att jag gillat innehållet af förenämnde betänk., anhåller jag vördsamt att, i egenskap af reservation, få anföra följande:
I likhet med hvad en af StatsUtsk:s ledamöter, Hr Waern, uti sin i betänk, intagna reservation anfört, har jag nemi. ansett det ”såsom en för Statslltsk. oeftergiflig pligt att antingen, vare sig ”förr eller i sammanhang med den begärda fastställelscn, af inkomstberäkningen, för R.
St. framlägga utreda och till eller afstyrka ”alla de förslag, hvilka åsyfta eller kunna till sina följder föranleda förändringar af inkomsternas belopp, eller också, om det, såbom nu varit fallet, befunnes, att flera af dessa förslag äro sådane, ”att deras fullständiga utredning skulle fordrat en betydlig tidsutdrägt och att de endast afsågo förändringar uti några få inkomst”titlar, då för R.
St. anmäla detta förhållande, och blott tillstyrka ”fastställandet af beloppen utaf de titlar, i afseende på hvilka det ”vöre Utsk. möjligt att fullständigt utreda derpå inverkande förhållanden men deremot i afseende på de öfriga anhålla, att med ”hvarje beslut måtte anstå, tilldess att alla behöfliga uplysningar ”kunde erhållas och Utsk. med ytterligare betänk, inkomma.” StatsUtsk. har likväl icke handlat i öfverensstämmelse med dessa af mig, såsom de enda rätta ansedda grunder, utan har Utsk. i stället för att, som Utsk. säger, icke alli för länge upskjuta med afgifvandet af sitt inkomstbetänkande, inkommit till R.
St. med ett utlåt., hvilket under de omständigheter, hvarunder det afgifvits, måsfe sakna den tillförlitlighet lill siffran och den nöjaktiga utredning af ärendet, som så väl R.
St. som den enskildta riksdagsmannen haft grundade anspråk att förvänta och hvarförutan det icke är möjligt, att med skyldig noggranhet beräkna Statens inkomster, således ej heller den brist i tillgångar, som genom bevillning måste ersättas.
Af denna anledning anser jag för min del, att den enda åtgärd, som af R. o.
Ad. bort vidtagas med hänseende till det ifrågavar. inkomst-betänk., hade varit att återremittera detsamma i 318 Den 12 Mars f. m. sin helhet, med antydan för StatsUtsk. att, så fort sig göra låter, till RiksSt:n inkomma med ett förnyadt inkomst-betänk, och samtidigt dermed, om icke dessförinnan, afgifva utlåt, i alla de väckta frågor, som inverka på hestämmandet af Statens inkomster, samt nogsamt tillse, alt Statsverkets debet och kredit blifva så ordnade, att statsutgifterna komma att synas hvad de verkligen äro, utan afseende på hvarifrån medlen utgå; således uphöra att utvisa det förvillande förhållande, som den närvar, riks-staten företer.
Speciell måste jag reservera mig deremot, alt StatsUtsk. hvarken samtidigt med inkomst-betänk, eller dessförinnan afgifvit något utlåt, öfver de af mig vid innevar. riksdag afgifna förslag till förändrad organisation af Landt-försvaret och hvilka afse en betydlig förändring icke allenast i statsverkets utgifter, utan äfven, på sätt nedan synes, i dess inkomster.
Visserligen har ett af dessa förslag, förslaget N:o 2, (det, hvarå jag här i främsta rummet vill fästa afseende, då mitt yrkande med hänseende till detsamma varit ovilkorligt) inom Riddarhuset blifvit genom en Konungens rådgifvare ex officio fördömd!, på samma gång han förklarat sig deraf icke hafva tagit kännedom, men då jag saknar all anledn. till den förmodan, att StatsUtsk. på ett dylikt klandervärd! sätt vill tillvägagå, synnerligast som jag blifvit förvissad derom, att förenämnde förslag, så väl inom Utsk. som inom RiksStm, eger starka sympatier, så uprepar jag ännu engång, att jag haft billig förväntan att Utsk. samtidigt skulle yttrat sig öfver de punkter af nämnde förslag, som med inkomst-betänk, stå i oskiltaktigt sammanhang och ej, som nu skett, framkommit med sitt i så många afseende outredda utlåt., hvilket, om det af samtliga RiksStm biefve bifallet, möjligen skulle gifva anledn. lill att vid innevar. riksdag undertrycka verkningarne ej allenast af förenämnde högst behöflige förändring i försvars-budgeten, utan äfven af flera andra vigliga, med hänseende till Statsverkets inkomster och utgifter, väckta frågor, såsom skatteförenklingen m. fl.
Skulle nemi. förslaget N:o 2 till förändrad organisation af Landtförsvaret af R.
St. gillas, komme följande förändring i StatsUtsk:s inkomst-betänk., att derigenom upstå:
Förökade Inkomster.
Ordinarie eller Ständige Inkomster. l:o) Ordinarie Räntan.
På den till Statsverket inflytande andelen häraf komme att öfverflyltas
Löningsräntor till ett enl. markegång på förslag upskattadt värde af 534,367 r:dr; men då dessa räntor, utgående enl. verklig markegång, kommo, på sätt StatsUtsk. sjelf i utlåt.
A. pag. 12 antagit, att inbringa i Statskassan 14 proc. utöfver deras påförde värden, så upslode härigenom en förökning i inkomsterna af b:o r:dr 74,811: 18.— Transp. 74,811: 18.— Den 12 Mars f. m. 319 Transp. 74,811. 18.— 5:o) Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter.
Afkastningen af Indelta arméens boställen, beräknad till 50 proc. af deras upskaltningsvärde eller 570,441: — — Afkastningen af lägenheten Humlegården, hvilken nu disponeras af General-fältlygmästaren, utan föregånget R.
Sl:rs beslut; enligt Stockholm Stads Taxerings-komilé 1000: — — 14:o Kavalleri Regementenes Hästvakansspanmul: Enl. Utsk:s betänk, är denna uptagen lill 133,500 r:dr, men i Förslaget N:o 2 till 150,930 r:dr; således komme häruti en tillökning att ega rum af 17,430: — — All ingå till Statsverket under följande nya rubriker:
Rusthållarnes afgifter till beväpning, beklädnad, utredning och tross för manskapet, samt sadelmondering och mötes-fourage för hästarne 263,855: — — Rotehållarnes afgifter till beklädnaden för manskapet 68:332: 44. t. Nya ordinarie
Rotehållarnes afgifter till beklädnaden för manskapet 993: 3. t. Intresse-medel å Invalidhus-fonden jemte de till samma fond ingående boställs-arrenden och hemmansräntor 38,000: — — Intressemedel å de under Krigs-collegii vård ställda fonder och kassor 65,080:
Intresse-medel å den å anslaget till bleserade Officerare och Underofficerare besparade fond 800: Intresse-medel å Wadstena Krigsmanshus-kassa jemte de till samma kassa ingående äldre och nyare medel (inberäknadt AmiralitetsKrigsmanskassans andel) 167,653: -—• -— Städernas Ständige Inqvarteringsbidrag . . . 59,176:
•— — Summa förökade Inkomster b:co r:dr 1,327,572: 17. 2.
Anmärkning: häruti äro inberäknade de belopp, som, enl. utlåt.
Lil. A. punkterna 1, 2, 3 och 7 äro föreslagne att ingå bland Stats-verkels inkomster. 320
Förminskade Inkomster.
Ordinarie eller Ständige Inkomster. 1 vim) Ständige Rotevakans-afgifter.
Som dessa afgifter äro beräknade att nedsättas ifrån 13,860 r:dr till 12,492 r:dr 35 sk. 11 r:st., så kommer härigenom en förminskning i inkomster att upstå af 367: 12. t. 17:o) Rotefrihets-afgift af oroterad men ordinarie rotering underkastad jord.
Genom rekrytering af 295 nummer ny ordinarie rotering komme dessa afgifter alt minskas med 17,371: 10. 2.
Summa förminskade inkomster b:co r:dr 17,738: 22. 3.
Således rest, förökade Stats-inkomster enl.
Förslaget N:o 2 1,309,833 r:dr 42 sk. 11 r:st.
Efter npläsningen häraf anhöll
Hr Stjernsvärd, alt denna hans reservation icke blott mätte blifva intagen i R. o.
Ad:s prot. utan äfven kommunicerad de öfrige RiksSlm, hvarjemte det i sådant afseende nödiga antal exemplar deraf blefvo aflemnade.
Denna reservation lades på bordet, uppå derom af Frih. Cederström, Rud., gjord begäran.
Justerades pleni prot. för d. 22 sisth Februari.
Ulsk:s d. 26 sisth Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 39, i anledn. af väckte motioner dels om uphäfvande eller ändring af K. M:s nåd.
Stadga ang:de Fjerdingsmän af d. 1 Juni 1850, och dels om skyldighet för alla jordegare att i Fjerdingsmans-bestyret deltaga.
Vid pröfningen af detta Ekon.Ulsk:s utlåt, tror jag första frågan bör blifva om Krono-fjerdingsmans-befattningen har egenskap af att vara krono- eller menighets-bestyr.
Den är visserligen genom R.
St:s vid 1840 års riksdag fattade beslut ansedd såsom ett menighets-bestyr, men så väl namnet, som de serdeles i sednare tider dem ålagde göromäls beskaffenhet, samt slutligen intill 1830 aflöningssättet i åtskilliga orter angifva tydligen att fjerdingsmans-befattningen böra anses vara af krono natur.
Om man således måste antaga att denna befattning eger denna egenskap, är ju äfven deraf en föjld, att Staten och icke menigheterna böra aflöna Fjerdingsmännen, men delta skulle för Staten medföra en så betydlig kostnad, att man icke velat belasta Statsverket med denna betydliga direkta utgift, hvarföre rnau heldre velat i sednare tider betrakta befattningen mera såsom ett meniglielsbeslyr, och ansett
Fjerdingsmännens aflöning alltså tillkomma menigheterne.
I afseende åter på frågan, huruvida den jord, som hittills Den 12 Mars f. m. 321 hitintills varit befriad frän deltagandet i fjerdingsmännens aflöning bör derå deltaga företer sig den omständigheten, alt vid 1830 års riksdag blefvo de hitintills från en slik skyldighet befriade frälsehemmans-egarne ålagde, att lika med krono- och kronoskalte-hemmauen deltaga i detta bestyr.
Vid sistl. riksdag afgaf Ekon.Utsk. elt betänk, deruti tillstyrktes, alt all privilegierad jord skulle lika med krono- och kronoskalte-jorden deltaga i fjerdingsmännens aflöning. R. o. Ad. afslog detta betänk, på den grund, att den privilegierade jorden var genom de adliga privilegierne befriad från denna tunga.
Uti det vid denna riksdag afgifna betänk, har Utsk. raedgifvit, alt så är förhållandet, men hemställt till R. o. Adis billighetskänsla och välvilja, huruvida R. o. Ad. icke ville gå in derpå, att äfven den privilegierade jorden deltager i fjerdingsmanna-bestyret.
Under sådana förhållanden synes mig billigheten tala för elt dylikt medgifvande.
Inom flere orter deltaga redan säteri-egare frivilligt i bestyret, och jag tror icke, att det skall möta någon ovilja, om R.
St. besluta, att all jord skall i bestyret deltaga.
Jemte det jag således vördsamt tillstyrker bifall till Utskis betänk, får jag tillika fästa upmärksamheten derpå, att då Utsk. troligen velat, alt all jord skall i bestyret deltaga, Utskis utlåt, likväl är ofullständigt, enär det endast sagt; ”att delta bestyr skulle utsträckas till säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman, äfvensom till boställens, skattlagda eller bebyggda lägenheters, samt fabrikers och andra verks innehafvare”.
Jag anser sä väl billigheten som konseqvensen fordra, att all jord älägges detta besvär, hvadan jag anser detsamma således böra utsträckas icke blott till de af Utsk. upräknade hemman och lägenheter utan äfven till kungsladugårdar, akademihemman, gästgifverier med de flere hemman och lägenheter, som härunder kunna inbegripas.
För att afhjelpa denna ofullständighet, anser jag dock en återremiss icke behöflig, emedan Utskis betänk, kan bifallas blott med följande förändrade ordalydelse, nemi. det åliggandet, att deltaga i fjerdingsmans-beslyret må utsträckas till all hittills derifrån befriad jord, såsom säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman, kungs- och kungsladugårdar, gästgifverier, akademie-hemman, boställen, skattlagde och bebyggde lägenheter m. fl. äfvensom till fabriker och andra verk, hvilkas innehafvare ega rösträtt på socknestämma; dock under vilkor, alt vissa, med bestämd aflöning förseddc, fjerdingsman, skola för socknarne eller distrikten antagas, samt att denna aflöning skall från samtliga ofvannämnda hemman, lägenheter och verk utgå efter samma grunder, som för rättighet alt deltaga uti sockenstämmas öfverläggningar och beslut, enl. K.
Förordn. d. 29 Aug. 1843, äro stadgade; men att om frälsekronoskatte samt kronohemmans innehafvare besluta, alt fjerdingsmans-befattningen bör utöfvas omgängsvis mellan hemmanen, bestyret fortfarande skall dem sjelfve ensamt åligga.
Hr Weidenhjelm, Ernst Aug.
Jag ernar icke inlåta mig i en onyttig tvist, huruvida fjerdingsmansbefattningen är att hänföra uteslutande till krono- eller menighets-bestyr, destomindre som den 4 H. 21 322 Den 12 Mars f. m. efter mitt omdöme innefattar begge delarne.
Den är nemi. cttmenighetsbestyr i så måtto, som den utgöres af menigheterna, hufvudsakligen efter samma grunder, som andra kommunala åligganden, men den är derjemte ett kronobestyr, ty den omfattar mera Statens eller det allmännas än kommunens enskilda fördelar.
Då nu emedlertid denna befattning till sin grund är kommunal samt åtföljer jorden, sä synes äfven rättvisan fordra, att detta besvär utgöres af alla hemman i kommunen utan undantag.
Men enär, enl. ännu gällande privilegier, åtskilliga hemman såsom säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman äro från deltagande häri befriade, så delar jag Ulsk:s åsigt, alt något åläggande i detta hänseende icke kan ifrågakomma, ulan, alt om dessa hemman skola utgöra ett slikt besvär, sådant mäste bero af frivilligt medgifvande af det Stånd, på grund af hvars privilegier desse hemman hitintills derifrån åtnjutit befrielse.
De få hemman, jag äger och besitter, äro just af denna natur.
Enskild fördel skulle alltså kräfva ett afslag å betänk.
; men hur tungt och tryckande det än kan vara, att vidkännas en utskyld, hvarifrån man lagligen är befriad, fordrar likväl billigheten härutinnan en upoffring lill lättnad och förmån för andra hemman i deras ändå mera tyngande skattebetryck.
Det är visserligen en sanning, att, på sätt reservanterne anmärkt, genom antagandet af Utsk:s förslag, en motsägelse upkomme i så måtto, att fjerdingsmansbefattningen, betraktad såsom ett menighetsbestyr, förutsätter ett personligt fullgörande, då Utsk. deremot förvandlat detsamma till en penningeutskyld; men denna motsägelse förfaller om man besinnar, att det på R. o.
Ad. sjelf beror alt, utan afseende på bestyrets primitiva beskaffenhet, stadga hvarje förbehåll som helst såsom vilkor för sin delaktighet deri, och alt det sedermera pä öfrige hemmansägare ankommer att det gjorda anbudet emottaga eller förkasta.
Hvad angår boslällshemmanen, så finnér jag icke någon rättsgrund, hvarföre desse hemman, såsom af pur krononatur skola mera än andra lika beskaffade hemman vara befriade från deltagande i kommunala åligganden, såvida nemi. icke sådant mera eller mindre menligt inverkar på utöfningen af den tjenst i och för hvilken bostället innehafves, men då det af Utsk. afgifna förslag i detta fall undanrödjer hvarje farhåga, samt Utsk. på goda skäl och till vidare underlättande af bestyret utsträckt detsamma till skattlagda eller bebyggda lägenheter samt fabriker och andra verk, återstår endast alt dertill ytterligare foga alla öfriga derifrån hittils befriade hemman, som linnas uptagne i Frih.
Stjernstedts afgifne förslag, deri jag alltså för min del instämmer.
Till Sverige har man icke längesedan införskrifvit en af dessa undergörare, som ofta blifvit inkallade för landets uphjelpande.
Ilan har blifvit benämnd menighetsbestyrare och på flerfaldigt sätt omhuldad; men han har icke vunnit någon tillgifvenhet, intet inflytande; sjelfva namnet har man antydt på hvarjehanda sätt.
En del påstå, att menighetsbestyr innefatta sådana åligganden, hvilka egentligen tillhöra Regeringen, men blifvit på menigheterna öfverflyttade.