Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner yttrat, .lag anhåller att i det afseendet få upläsa den nu under öfverläggning varande punkten, oeh Ståndet torde då finna att ett bifall lill densamma i sjelfva verket innebär rakt ingenting.
Punkten innehåller natt Direkt:n handlat välbetänkt, då den icke gått i lörfattn. om verkställighet af Riddarhussalens inredning enl.
Scholanders förslag.»
Delta kan naturligtvis bifallas, derom är ingen fråga, men nu följer: »hvaremot Utsk. föreställer sig, att en sådan bcqvämare inredning möjligen kan åvägabringas i sammanhang med en snart nog oundviklig reparation af Riddarhussalen.»
Jag vågar vördsammast hemställa hvartill ett bifall skulle leda eller hvad det skulle betyda att bifalla något sorn Utsk. har förmodat.
Om Utsk. föreslagit någonting, då kunde man bifalla detsamma, men att bifalla hvad Utsk. förmodat, det skulle vara utan innehåll.
Jag förnyar således min anhållan om ålerremiss, på det Utsk. mätte kunna blifva i tillfälle att föreslå något som kan bifallas.
Jag vill icke tvista roed Ur Printzensköld om platsernas beqvämlighet ty derom är nu alldeles icke fråga; ulan frågan är om man skall gifva Riddarh.- Rirektm en slags »menlion honourable för det den icke verkställt det beslut som R. o. Ad. fattade vid förra Riksdagen.
Detta har visserligen llr Printzensköld gjort; han har sagt att han ansett del vara ganska välbetänkt af I)irekt:n att upskjuta beslutets verkställande och att han trodde det skett med afsigt, då den funnit att R. o. Ad:s beslut icke var särdeles moget öfverlagt.
Jag för min del tror icke att Direkt:n haft rätt att så förfara: 11. o. Ad. är dess principaler och den är deras delegerade.
Det är visserligen icke något bestämdt gillande i sin helhet af Direkt:ns förfaringssätt, som Utsk. föreslagit; då Utsk. blott yttrat sig om det mindre välbetänkta i Prof. Scholanders förslag; men dä ingenting ytterligare säges, så ser det ut som man ansåge att Direkt, i allmänhet handlat välbetänkt.
Uti ett sådant beslut torde likväl icke R. o. Ad. kunna instämma.
Jag skulle således anse att punkten holde återremitteras och Utsk. förständigas att inkomma med förslag lill
Salens inredning så väl med afseende på det ena som det andra, värmeapparaler, tak, sittplatser o. s. v., och jag skulle önska alt det komme in under denna Riksdag, så alt R. o. Ad. finge öfverlägga och bestämma huru med Salens inredning må förhållas.
Åt - 394 Den 11 Febrnari. minstone anser jag att man icke kan bifalla en punkt hvari Direkt, får upbära bifall, derföre att den icke verkställdt R. o. Ad:s beslat.
Jag är af alldeles motsatt tanke med den siste värde talaren rörande omdömet om Riddarh.-Directm» handlingssätt.
Man har nemligen klandrat Direkt:n, derföre att dea icke boredt verkställighet åt R. o.
Om nu detta hade skett och Riddarh.salen derigenom fått utseende mera af en kyrka än af ett värdigt samlingsrum för R. o. Ad: vid dess öfverläggningar, samt Riddarh.-Direkt, sedan å verkställigheten af denna ändamålsvidriga förändring framlagt en kostnadsräkning pä några tusen R:dr b:ko; sä undrar jag just hur pass belåtenhet Jliddarh.-Dirckt., genom ett slikt förfarande, skulle hafva framkallat hos det Högi.
Ståndet, helst när man besinnar, att, änskönt verkställigheten uteblifva och kostnaderne således äro besparade, Riddarh.-Utsk., icke destomindro ansett Riddarhusets egna fonder i deras nu befintliga skick vara så knappa, att de icke ens medgifva, det Wadstena Adliga Jungfru-Stiftskassa från dem erhåller ersättning med den föga betydl ga summan af något öfver 2000 R:dr b:ko för sin förlust genom den inträffade stölden
När man klandrar, skall man se till, att det sker med fog
Men det linnes ingen gnista af befogenhet till klander derföre, alt Riddarh.-Direkt, icke bortkastat ganska betydande summor på verkställighet af ett beslut, som, säga hvad inan vill, uppenbarligen bär stämpel af förhastande.
— Att R. o. Ad. kunnat begå detta fel, är ingenting annat än hvad som icke så sällan inträffar inom mensklighelen.
Det tillhör då äfven Ståndet att råtta sitt misstag samt att hålla sin Direkt, räkning för det att den satt Ståndet i tillfälle till ett sådant steg.
Jag förnyar således min tillstyrkan af bifall till den föredragne punkten.
Derigenom uppkommer intet hinder, alt, efter en noggrann och fullständig utredning af alla hithörande omständigheter, laga frågan om sittplatser— nes förändring ånyo under pröfning, om man så nödvändigt vill, enär ingen prsescriptionstid i den vägen är bestämd; skolandes jag härvid icke underlåta att, efter yttersta förmåga, motverka hvarje sådant beslut, som afser tillvägabringande af en sådan förändrad inredning, att rummets värdiga utseende derigenom kan i någon mån förminskas.
Herr Bildt Didrik Gillis:
Jag för min del anhåller att få nedlägga min reservation mot det sätt på hvilket Hr Printzensköld söker att vindicera Riddarh.-Direktms rätt, ty enligt hans åsigt, hvilken skulle af R. o. Ad. godkännas, i händelse R. o. Ad. lemnade sitt bifall till ifrågavande punkten, borde Riddarh.-Direkt, ega rätt att ingå i pröfning af de beslut som R. o.
Ad. fattar; det skulle således tillkomma Direkt, att icke lyda Ståndets beslut, att handla såsom den för godt finnér, utan afseende på hvad R. o. Ad. beslutar.
Den skulle med ett ord ingå i pröfning af omständigheter, hvilka lagen icke medgifver den alt taga befattning med.
Kan väl en sådan åsigt försvaras?
Jag för min del tror icke att Den 11 Februari. 395 ftiddarh.-Direkt. befinner sig i något annat förhållande till R. o. Åd. än hvarje annan delegerad till sin principal.
Detta lärer väl också icke kunna bestridas.
Men det vill synas som hr Printzensköld, trots sin långa embetstid, icke ännu rigtigt upfattat konscqvensen af sitt påstående.
För öfrigt skulle nian tro alt hr Printzensköld icke läst R. o. Adis beslut vid sista Riksdagen och att han kanske skulle blifva surprenerad om jag uppläste det; ty der står icke talat om några beqvämlighetsanstalter.
Del är tvertom uttryckligen föreskrifva att det skulle vara en förändring som på eli nändamålsenligt» sätt åstadkomme en inredning af Riddar!).salen.
Jag påminner mig ganska väl den discussion, som förevar, när denna fråga afgjordes; då var det icke blott fråga om heqvämliglieten utan en tiel mängd nyttiga förändringar såsom inrättandet af klalTar, på hvilka man kunde placera sina papper och sålunda slippa att, såsom min värde granne nu, hafva upstaplade bredvid sig på bänken stora stackar af handlingar, ofta nödvändiga, för att kunna deltaga i discussionen.
Som förhållandet nu är, är man ofta underkastad det obehaget att, när man väl ordnat sina papper kommer en eller annan ledamot och i förbifarten drager dem ned från bänken.
Och mången gång har jag hjelpt min granne alt upplocka hans spridda kunskapsark.
Jag kan icke finna hvad denna sak har för sammanhang med R. o.
Adis värdighet; den heror alldeles icke på sådana omständigheter.
Ad. skulle hamila välbetänkt om de återremitterade denna fråga på sätt liera talare här hafva yrkat lill Riddarh.-Utsk. med förständigande till Utsk. att inkomma med ett förslag, som innehåller något mera än detta, hvilket. innehåller platt ingenting, emedan det godkänner en åtgärd som Direkt, skulle hafva gjort, men icke gjort.
Mörneri Jag har begärt ordet endast i anledn. af Gr.
Lagerbjelkes mot mig gjorda anmärkn.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå att från Riddarh.-Utsk., såsom Ståndets enskilla Utsk., utlåtanden, serdeles hvad Direktins berättelse angår höra innefatta omdömen i allmänhet öfver
Direktins åtgärder och att man i ett sådant utlåtande hör kunna tillkännagifva sin afsigt att i sinom tid framställa något förslag, som då kan bifallas eller förkastas.
Jag skulle således tro att Riddarh.-Utsk. under godkännande af Direktins tillgörande, kunnat och bordt yttra den åsigt som sista mom. innehåller, och att R. o. Ad. dervid kan låta hero, hvadan jag icke ser något hinder att bifalla Utskis Utlåt, i dess helhet.
Sprengtporten, Jak. YVilh.i Utan att ega någon djupare insigt i byggnadskonsten och varande för öfrigt fullkorn' ligt obekant med Riddarhusets byggnadssätt, föreställer jag mig likväl, att, om så stora reparationer såsom t. ex. grundens förbättrande genom pålning, skulle ega rum, så kan detta knappast ske, utan att medföra ett stort inflytande på de nödiga reparationerna äfven invändigt.
Det vore således lämpligast att håde det ena och 3!)6
Den 11
Fe bi nar i. andra skedde i ett sammanhang.
Jag tror icke alt denna byggnads architeclur lider något deraf att matt i sammanhang härmed åvägabragte beqvämlighetcr tillika med så stort utrymme sorn möjligen kunde erhållas.
Jag får således i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut vid förra Riksdagen yrka på, alt Riddarh.-Direkt, måtte få en förnyad föreskrift af R. o. Ad. att, i sammanhang med de yttre reparationer sorn kunna förekomma, företaga sådana förändringar i salen, som hafva till föremål att i förening med nödigt utrymme åstadkomma en inredning, som icke strider mot architekloniska reglor, hvarjemte äfven prydligheten dervid hör afses.
För vinnande af delta ändamål anhåller jag om återremiss. Hr Printzensköld:
Jag ber den värde talaren, som har sin plats på bänken näst efter den. hvilken jag har den äran alt begagna, vara öfvertygad derom att jag, allt ifrån mitt första inträde i det allmänna lifv et, har nogsamt vetat att upfatla värdet af gifna föreskrifter och vigten af att noggrannt efterkomma desamma; men detta utesluter likväl hvarken skyldigheten eller rättigheten, all noga öfverväga de omständigheter som vid verkställandet af föreskrifterne kunna upkomma samt att lämpa sina åtgöranden derefter.
Sådant synes emedlertid icke vara den värde ledamotens sak.
Tvärtom tyckes han vilja hänföra alla slags föreskrifter, utan afseende å deras beskaffenhet, under samma kategori sorn t. ex. en militärisk order, hvilken utan all gensägelse skall ållydas. lian besinnar härvid ej alt, när fråga är, att verkställa förändringar och arbeten af hvad slag som helst, för hvilka del erfordras, att uprätta kostnadsförslag, alt bedöma möjligheten’ och lämpligheten af hvad som skall göras, att fästa afseende på de kostnader som med företaget äro förenade samt att noga öfverväga andra förhållanden som kunna inlöpa för tillfället, så låta de de föreskrifter, som hår blifvit gifna, icke lika lätt sig verkställa, som en militärisk ordre, utan klokheten hos den verkställande krafveltvärtom alt gå varsamt lill väga samt att när den finnér sådana hinder möta för verkställighet, som Utsk. och Direkt, framlagt i detta mål, heldre upskjuta med verkställigheten intilldess den, som har beslutanderätten sig förbehållen, blir i tillfälle att af den, med afseende å de betänkligheter sorn förekommit, sig begagna, än att rusa åstad och vidtaga åtgärder, hvarigenom betydliga penningesummor onödigtvis blifva bortkastade.
Det är från denna synpunkt jag utgått vid bedömandet af Riddarh.-Direkt:ns handlingssätt och det är på sådan grund som jag för min del ogillat de anmärkn:r, som mot densamma blifvit gjorda.
Jag år icke den sorn berömmer cmbelsmyndigheter, hvilka icke verkställa erhållna föreskrifter, men jag berömmer de myndigheter, som veta alt bedöma möjligheterna dervid samt att handla derefter.
Härigenom äro de inga viljelösa machiner, utan visa, det de förstå att på ett gagneligt sätt utöfva det kall, som blifvit dem anförtrodt.
Nu har icke någon prescriptionstid för verkställande af dessa s. k. ändamålsenliga förändringar blifvit faställd.
Hvad borde väl då Direkt.
Dan 11 Februari.
397 göra vid alia de svårigheter som upstodo och företedde sig mot verkställigheten?
Del är lätt att klandra hvad andra gjort, men del är icke lika lätt att sjelf upträda i handling och göra bättre, det är en erfarenhet som jag under min 40-åriga embetsmannabana vid många tillfällen förvärfva!. frih. 1’osse, Johan August:
Såsom ledamot af Riddarh.- öirekl. må det äfven tillåtas mig att slutligen yttra några ord, enär Direktms åtgörande i denna sak blifvit så starkt klandradt.
Då redan förut Hr Björnstjerna i en utförligare framställning redogjort för
Direktms handlingssätt, åtnöjer jag mig med att fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att då vid förra Riksdagen beslut fattades om Riddarhussalens inredning, deras mening som väckte detta förslag var, att de nya platserna skulle inrättas ungefärligen i samma fonn och lika beqväma som i Preste- och BorgareStms sessionsrum.
Då nu den
Direktm gifna föreskrift var särdeles knapphändig och ofullständig, mäste Direktm naturligtvis rälta sig efter de åsigter, som vid förra Riksdagen uttalade sig rör:de hufvudsakliga meningen med salens förändrade inredning.
När då ritning upgjordes med så beqväma platser som önskades, visade det sig att platsernas antal hiet allt för ringa för den numerär af R. o. Ad:s ledamöter som stundom är tillstädes.
Nu har visserligen Gr.
Oxenstjerna framställt ett förslag, hvarigenom platsernas antal möjligen skulle blifva tillräckligt; men han mäste dervid göra hvarje sittplats så inskränkt som möjligt och laga bort de pulpelklaffar, som i Prof. Scholanders ritning äro föreslagna.
Men dessa pulpeter, som Gr.
Oxenstjerna anser öfverflödige, anses deremot oundgängligt nödvändiga af Hr Bildt, som i de strängaste ordalag klandrat
Direktms underlåtenhet att ställa sig R. o. Ad:s beslut till efterrättelse.
Således synes att man alltid kommer i ett dilemma, antingen att platsernas antal blir för ringa eller att de icke blifva nog beqväma och ändamålsenliga.
Om således R. o. Ad. återremitterar Betänk, till Riddarh.-Utsk., med förständigande, att under denna Riksdag inkomma med ett nytt förslag huru bänkarne skola inredas, så är jag fullt öfvertygad derom, att när förslag återkommer, man då antingen blir missnöjd med att platserna icke äro nog beqväma, eller också anses antalet icke vara tillräckligt, så att troligen blir flertalets mening att den gamla inredningen bör bibehållas.
Jag anhåller derföre att, om R. o. Ad. återremitterar Betänk., Utsk. måtte förståndigas att framlägga ett delaljeradt förslag i ämnet, så att R. o. Åd. må blifva i tillfälle att under innevar:de Riksdag fatta ett bestämdt beslut och sedermera meddela Diddarh -Direkt, en tydlig och fullständig föreskrift.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt de under discussionen gjorda yrkanden, framställdes propos först till bifall å Utslcs yttrande, samt ropades dervid starka
Nej jemte åtskilliga Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkn:ne föranleda 398 Den 11 Februari. till åtwremiss, samt efter denna propos:ns besvarande med starka
Ja blandade med Nej, förklarade det iian ansåg
Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera örn R. o. Ad., i sammanhang med den nu beslutade återremissen, behagade, på säll Frill.
Posse yrkat, förelägga Riddarh.-Utsk., att under innevande Riksdag upgöra och inkomma med förslag lill förändrad inredning af Riddarhussalen, och ropades härvid starka
Nej, blandade med Ja: hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig Unna Nej öfvervägande. §§ 13 och 14.
Lades lill handlingarne. § 15.
Slutligen förekom och bifölls L'tsk:s tillstyrkande alt R. o. Ad. mätte förklara Riddarh.-Direkt, sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarhus- och Stifts-ärendcrna blifvit sedan sisla Riksdag förvaltade.
Föredrogs Hr Stjernsvärds, Gust.
Mauritz, d. 7 dennes på bordet lagda motion, angrde upgörande af förslag lill placeringen uti Riddarhussalen vid RiksSl:ns gemensamma sammanträden. lii- Gr. o. Landtm, yttrade ali han, i anledn. af denna motion ansåg sig skyldig tillkännagifva, att då i Grundlagen vore stadgadt, att Talmännen skola öfverenskomma om tid och ställe för RiksSt:ns gemensamma sammanträden, sä hade Talmännen, vid gårdagens sammankomst, ansett sig böra träffa några öfverenskommelse!' i afseende på ordningen vid dessa sammanträden, hvilka ansetts åtminstone till en början kunna hällas i Riddarhussalen.
Talmännen hade då, enär afsigten med dessa sammanträden vöre att lemna RiksSt:ns ledamöter tillfälle att närmare lära känna hvarandras tankar, trott det icke vara skäl att vid sådane sammanträden afdela dem Ståndsvis, utan att det borde vara en hvar öfverlemnadt alt intaga den plats han sjelf behagade välja, men att, då svårighet mötte för de talare, som befunno sig närmast framför skranket och på sidorna af stora gången, att, särdeles då församlingen vore talrik, höras af de bakom dem sittande, de, båda främsta bänkarne på hvardera sidan om Landlmtsbordet, kunde lemnäs öppne för dem, som ville tala, hvarigenom de lättast kunde blifva hörde då de vände sig åt midten af Salen.
Fråga om inrättande af en tribun för
Hrr talare hade väll upstått, men detta hade icke ansetts behöflig!, För öfrigt hade man äfven öfverenskommit, huru Talmannen och RiksSl:ns Sekreterare borde placeras.
.399 Hr Stjernsvärd:
Då jag genom Hr Gr. o.
Landtnäs till kännagifvande erfarit alt de åtgärder blifvit vidtagne som utgöra föremål för min framställning, anser jag mig icke hafva vidare skäl att fullfölja den af mig gjorda motion.
Uppå härefter framställd propos., bifölls alt Hr Stjernsvärd* förevande motion finge förfalla.
Anmäldes och lades på hordet nedannämnde från Ufskrn inkomne Ullåt:n och Betänkm, nemligen frän Sammansatta Stats-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.:
N:o 2, i anledn. af väckt motion, ang:de utfärdande af nytt B«se-reglementc; N:o 3, ang:de löneförmåner för Läns-Notaricrne.
Besvärs- o. Ekon.-Utskottet: N:o 31, i anledn. af vackt fråga om Kronofogdetjensternes indragning: N:o 32, i anledn. af väckt motion till beredande af ersättning åt boställshavare för kostnad, nedlagd i boställenas grunddikandc; N:o 33, i anledn. af väckt motion oin inskränkning i antalet af edg ängar, som ej af domstol åläggas; samt N:o 34, i anledn. af väckte motioner om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. R. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 4 e, m.
In fidem protocolli#
400 l>en 14 Fc brusri. lördagen den 14 Februari 1857.
Justerades 10 prot.-utdr. för d. 11 dennes.
Hrr Elektorers, listor med val af Utsk:s ledamöter; och belunnos dertill utsedde i Uevillnings — Utskottet: efter N:o 55, Gr. Cronhjelm till Flostad, Kullm.
Gyldenstolpe, Anlon Gabriel; N:o 373, Frih.
Skjöldebrand, Knut Erik. Banko-Utskottet: efter N:o 254, Hr Liljecrona, Fullm.
Gr. Posse, Arvid; N:o 2,039, Hr v. Troil, Georg Gabriel Emil.
N:o 137 Gr. Skjöldebrand, Fullm.
Åkerhjelm, Johan Carl; N:o 8 Gr. Oxenstjerna, Fullm.
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl.
Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista med val af en Suppleant i LagUtsk. efter N:o 1,378, Hr Lagerbjelke, Carl Oscar; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 253.
Frih. De Geer till Löfsta, Fullm.
De Geer till Finspong, Louis Gerhard.
IJplästes ett af Frih. Bonde, Carl Jedvard, inlcmnat sålydande Mern.:
Af förekommen enskild anledn. nödgas jag afsäga mig det förtroende hvarmed jag hedrats att vara ledamot af BevillmsUlsk., men anhåller vördsamt att blifva bibehållen vid min Riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af e» ledamot i Bevil!n:sUtsk. efter Frih. Bonde.
Föredrogs ånyo Sammansatta Lag- samt Allm.
Ekon.-Utsk:s d. 7 och 11 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 1, i anleda.
Den 14 Februari. 401 i anledn. af dels K. M:s Nåd.
Propos., ang:de vissa ändringar i nu gällande sladganden om utskrifningssätlet ocl> inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, dels ock en i samma ämne väckt en* skild motion.
Gyldenstolpe, Adoif Fredr.
Mot det nu föredragna Betänk, torde icke saknas skäl alt göra den anmärkn., alt, sedan Utsk. pä ett ställe sagt: alte i den K. Propos:n an»förde omständigheter torde också ådagalägga, alt den 21 ärige »ynglingen i allmänhet i vårt land icke vunnit den härdighet, som »lör krigslifvet, med åtföljande mödor och umbäranden, erfordras, »samt att följaktligen ynglitigarne icke vid denna ålder höra gå i »fält mot fienden»: och Utsk. på ett annat ställe tillägger: att, i den händelse »alla klassernas upkallande blelve af nöden, en icke »obetydlig del af den yngsta klefve mindre härdig» o. s. v., samt sedan Utsk. sålunda i allo instämt uti de åsigter, som ligga till grund för den K.
Proposm. så vill det synas mig som om Utsk. äfven bordt hafva kommit lill samma resultat sorn denna innehåller, eller att det vore nödigt och ändamålsenligt att beväringspligten framflyttades ett år.
Såsom Betänk, nu är upstäldt, förefinnes, enl. mitt förmenande, en icke obetydlig inkonseqvens emellan premiss och konklusion.
L)å emedlertid, ifall Ulsk:s Betänk, bifalles, förhållandet blir vida bättre än det nu är, och man i hufvudsaklig mon, vinner det af K.
M. afsedda ändamålet, nemi. att under krig hafva mera duglige och härdade försvarare än första klassens beväring nu framter, så vill jag för min del icke yrka på återremiss, utan anhaller om bifall till Betänk.
Då det är bekant, att förevaride Betänk, är af två Stånd redan bifallet, lärer väl icke vara mycket alt dervid åtgöra.
Proposm företer emellertid åtskilliga besynnerligheter: och jag kan icke underlåta att fästa upmärksamhelen derpå.
1 fråga om Beväringens rättighet alt söka befrielse från Beväringstjenslens utgörande medelst legokarlars insättande i sitt ställe tog jag mig vid en föregående
Riksdag friheten mot detta system anföra, att ehuru till legokarlar vanligen togs afskedade soldater, så bestå dessa merändels af dåliga ämnen, marodörer, lättingar och försupna menniskor, hvilka en kortare lid tjenal vid de värfvade trupperna, hvarifrån de. utan befälets afsaknad. erhållit afsked, hvarföre
Beväringsbefälet ofta hafva svårt använda dessa legokarlar till annat än kockar, läll,vakter o. d. Såsom mindre dugliga voro det en välgerning alt kunna helt oell hållet skilja dem frän Beväringsmanskapet.
De äro dessutom i disciplin och exercis alltid underlägsna Beväringsynglingarne. 1 den Nåd.
Propus, som föranledt delta Betänk, har K.
M. tillkännagifva
Sig hafva funnit att de. hvilka låta sig legas till Bcväringsskyldighetons fullgörande, beslodo lill en stor del af personer, som, till följd af bristande omtanka eller arbetsdrift, ej lyckats på annat sätt bereda sig utkomst.; att legokarlarne i alill! 11. ' 26 403 Den 14 Februari. mänhet både lill duglighet oell pålitlighet i Ijensten samt upförande i öfrigt, voro betydligt underlägsna de ynglingar, som personligen fullgöra sin beväringspligt; att bland de legokarlar, sorn förut varit i krigstjenst, utgjordes största antalet af f. d. soldater vid värfvade Arméen, hvilka ultjenal sin kapitulationstid och sedermera, dels af bristande håg för krigareyrket icke velat, dels i anseende till oduglighet derför, icke fått förnya kapitulationen; således i båda fallen olämpliga att fullgöra andras beväringspligt; samt att dessutom i afseende pä mänga legokarlar det förhållande inträffade, att, när de tagit lega närmare slutet af den medgifna legoåldern, en allt för lång tid förflutit, sedan de sjelfva blifvit vapenöfvade, så att de hunnit längesedan glömma den färdighet i vapen och militärisk tjenstgöring, hvilken de såsom Beväringsynglingar inhämtat samt dessutom blifva nog gamla, innan deras legotid tilländalöper.
Om man sammanställer dessa båda yttranden, sä mäste man, utan att på något sätt vilja framkasta den åsigt, att någon ledning blifvit för den I(.
Proposm hetntad från hvad som vid förra Riksdagen förekommit, likväl medgifva, att dessa tvenne yttranden hafva ett ganska starkt syskontycke.
Går man deremot till den conclussion som af dessa motiver blifvit en följd uti den Nåd.
Proposrn, sä försvinner all öfverensstämmelse.
Jag tog mig friheten anmärka, då frågan förra gången förevar, att jag just på de skäl, sorn förekomma både i mitt nu uplästa an för: de vid förra Riksdagen och i K. M:s Nåd.
Propus., föreslog att insättandet af benämnde s. k. legokarlar skulle uphöra. livad sjelfva legningen som princip beträffar, så anser jag visserligen det rättaste vara, att ingen legning tillätes, men den är af de slags onda, som man ännu någon tid måste tålas vid; men jag tror icke att man derföre behöfver falla in i något ännu sämre, nemi. att antaga sådana individer, som icke äro dugliga alt försvara fosterlandet.
Jag föreslog att de, som ville vinna befrielse från beväringspliglen, skulle betala en viss summa, hvilken borde insättas i Riksg:s-Kont., och besparas för vissa upgifna ändamål.
Jag ansåg att denna afgift borde vara lika hög som den, hvilken nu erlägges i vakanceafgilt af oroterad jord.