Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svärdsorden Fredric Gyllensvan år 1785 hos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt stadfästelse på en af honom tilltänkt FideiCommisslnrättning af Westanå Säteri med underliggande hemman och lägenheter, och såsom vilkor dervid, bland annat uppgifvit, att FideiCommisslnnehafvaren, hvartill han förbehållit sig att få utnämna någon af Adeliga Ätten under N:o i56 Rosenqvist af Åkershult, och som derefter enligt gifne föreskrifter borde vara af denna eller annan introducerad Adelig Ätt, alltid genast vid tillträdet af Fideicommisset, såsom conditio sine qva non borde antaga namnet Gyllensvan, och derefter uti alla afhandlingar och hela lefnaden icke mera bruka dess förut hafde namn: att Öfverste Gyllensvan väl derjemte uti underdåniga ansökningsskriften till Kongl. Maj:t väckt håga, huruvida den introducerade Adelsman, hvilken vid FideiCommissets tillträdande för ali 302 Den 27 Maji. framtid antoge och Brukade hans namn, skulle under allmänna Riksmöten nyttja sin egen. eller hans familles Nummer, samt RiddarhusDirectionen, uti dess öfver samma ansökning infordrade Underdåniga Utlåtande, under tillstyrkande af bifall till det föreslagne FideiCommissvilkoret, att FideiCommissInnehafvaren genast skulle antaga Gyllensvanska namnet och Sköldemärket med afläggandc af sitt eget, ansett det uttryckliga förbehåll höra dervid, till förekommande af Ätternas sammanblandning, Capitis-tvister och frågor om bättre rätt, fästas, att icke någon annan än verkliga Innehafvare!! af Fideicommisset skulle äga att föra och bruka Gyllensvanska namnet och vapnet, men alla dess barn och efterkommande bibehålla den Ätts namn och Sköldemärke, utaf hvilken de voro födde, och på hvilken Gyllensvanska FideiCommissets
Innehafvare förut vore introducerad, intill dess någon af dem, enligt Testamentets lydelse Godset tillträdde, då denne för sin person, på samma sätt som företrädaren, ombytte sitt eget förut förde namn och Sköldemärke till det Gyllensvanska, såsom Fideicommisset oskiljaktigt åtföljande; hörandes om hvarje ombyte af FideiCommissarius RiddarhusDirectionen underrättas, för att sådant i sina genealogiska Tabeller låta anmärka; hvilket slag af FideiComxnissinrättning och namnets åtföljande af egendomen RiddarhusDirectionen väl funnit vara i Sverige nytt och ovanligt, samt skilja sig från bruket och beskaffenheten af Adelsskapets natur härstädes, men deremot så mycket
Den 27 Maji. 303 mera öfverensstämma med hvad som i denna del vore öfligt i de mäst policerade och häst inrättade Europeiska Länder, der sådane Författningar hufvudsakligäst bidragit till Adelns flor och conservation, äfvensom ett exempel derpå inom Fäderneslandet skulle finnas uti den af Kongl. Maj:t den i5 October 1771 gillade Författning, angående Friherrliga Carpelaniska Fideicommisset, hvilket tillika med Friherrskapet, efter Friherregrenens utgång tillfaller äldsta adeliga branchen af denna slägt: men att Kongl. Maj:t, som genom Utslag den 16 Junii 1786 i Nåder stadfäst denna FideiCommiss-inrättning, af Westanå Säteri med uppräknade tillhörigheter, så vidt den med lag och utkomne Författningar vore öfverensstämmande, för öfrigt uti berörde
Utslag endast förklarat sig vilja nådigst tillåta, att de af Adeliga Ätten Rosenqvist af Åkershult, hvilka då eller framdeles kunde varda Innehafvare af Westanå FideiCommissEgendom, måge kalla sig Gyllensvan, utan att derjemte meddela bestämd föreskrift, huruvida Adeliga Ätten Gyllensvan härigenom skulle anses fortsatt på samma sätt, som genom de adoptioner å andra Ätters Numror, hvilka då gällaiide Regeringslagar medgåfvo.
Med afseende å saknaden af en sådan tydligen bestämd föreskrift, och då rättigheten att på Riddarhuset intaga Säte och Stämma såsom Representant i Rikets första Stånd, endast kan skänkas af Konungen, men Kongl. g04 Den 37 Maji.
Majit vid innehafvaren af Westanå FideiCommiss meddeldt Nådig tillåtelse, att bruka Gyllensvanska namnet, icke derjemte tillagdt samma FideiCommiss-innehafvare någon serskilt representation för sagde Ätt, har RiddarhusUtskottet vid 1815 års Riksdag, i anledning af inom Utskottet väckt fråga om nu varande FideiCommissInnehafvarens Major Hindric Adolph Rosenqvists rättighet, att för Gyllensvanska Alten, hvars namn han är förpligtad bära, å Riddarhuset intaga Säte och Stämma, genom beslut, som af Högloft.
Ridderskapet och Adeln blifvit gilladt, ansett Ådeliga Ätten N:o 1969 Gyllensvan, med ofta omförmälte Öfverste Gyllensvan, sorn sjelf i Adeligt Stånd upphöjd, ogift aflidit, utslocknad , och förklarat Majoren Rosenqvist, hvars rättighet till representation, för Adeliga Ätten Rosenqvist icke kunde sättas i fråga, ingalunda berättigad, att ehuru genom misstag vid Riksdagen 1809 och 1810, då varande Innehafvaren af Westanå FideiGommiss, fått för Gyllensvanska Familjen intaga rum å Riddarhuset, sistnämnde utgångne
Ätt representera, och har till följe af detta Ridderskapets och Adelns beslut Ätten Gyllensvan blifvit, såväl uti den, genom RiddarhusDirectionens försorg utgifne
Handmatrickel anteknad såsom utdöd, som ock af Directionen upptagen bland de Ätter, hvilkas utgång sedan sista Riksdag anmälts uti den vid denna till Ridderskapet och Adelil afgifne Riksdagsberättelser, samt utur uppropslistorne utesluten.
Då Den 27 Maji. 305
Då nu sjelfva frågan angående Westanå FideiCommisInnehafvares ratt till Representation å Riddarhuset för Attén Gyllensvan redan blifvit i dess nuvarande skick, och på grund af de enda handlingar, sorn kunna åberopas, pröfvad och afgjord, skulle visserligen Utskottet, derest Majoren Gyllensvans hos Kongl. Majit nu ingifua underdåniga ansökning kunde anses åsyfta direct rubbning af detta Högloflige Ridderskapets och Adelns beslut, icke kunnat på annat sätt fullgöra Kongl. Maj:ts Utskottet, såsom under Riksdagarne ulöfvande RiddarhusDirectionens befattningar, gifna nådiga befallning, alt
Utlåtande öfver samma ansökning afgifva, än att i underdånighet anmärka, det detta ärende såsom egentligen varande ett introductions-mål, redan blifvit af Ridderskapet och Adeln, med den Ridderskapet och Adeln i sådane mål tillkommande egna beslutande rätt, afgjordt.
— Men då Utskottet i det stället funnit Majoren Gyllensvans underdåniga ansökning egentligen ej åsyfta annat, än vinnandet af en så beskaffad förklaring öfver Kongl.
Resolutionen af den 16 Junii 1786, hvarigenom den ofullständighet uti samma Resolution, som varit en åberopad grund för Ridderskapets och Adelns beslut i8i5 skulle blifva genom ett tydligare stadgande undanröjd, och alla de rättigheter 110- gare bestämde, hvilka den åt Innehafvaren af Westanå FideiCommiss upplåtne rätt till Gyllensvanske namnet borde anses medföra; och Ridd. 0. Ad.
VI B. II.
Afd. 39, 4O. 306
Den 27 Maji. således derest Kongl.
Maj:t skulle i nåder finna för godt alt
Sökandens underdåniga begäran i så måtto villfara, saken möjligen skulle kunna komma, att i fornyadt skick å nyo underkastas Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning, dervid icke, såsom förut, ordalagen uti 1786 års Kongl. Resolution, utan den förklaring, de af Kongl. Maj:t erhållit, komma alt tjena till ledning för heslutet; har Utskottet trott sig höra, uti det till Kongl. Maj:t afgifvande underdåniga Utlåtande, liufvudsakligast anföra, att, ehuru Ridderskapets och Adelns beslut af år 1815, det någon representationsrätt för Ätten Gyllensvan, såsom utgången, icke kunde äga rum, måtte i sakens oförändrade skick tjena så väl nu varande RiddarhusUtskottet, som de autoriteter, hvilka framdeles med Riddarhus-polletters utgifvande komma att äga befattning till ofelbar efterrättelse, detta beslut likväl ej hör kunna anses gällande längre, än de skäl och anledningar, hvarpå samma beslut sig grundar, likaledes förblifva orubbade beståndande, utan en på lagligt sätt meddeld förklaring, det oftabemälte 1786 års Kongl. Resolution verkligen innefattar en så beskaffad adoption af innehafvare!! till Westanå FideiCommiss, på Adeliga Ätten Gyllensvan, som medför fullkomligt åtnjutande af alla samma
Ätt tillhörande förmåner, och till hvilken Konungen efter då gällande
Regeringslagar var ostridigt berättigad att lemna bifall, tvärtom kunna och böra föranleda till ett fullkomligt förändradt behandlingssätt af detta ärende, samt till återupptagande af den nummer bland Den 27 Majil 307 Riddarhusets röstägande Atter, till hvars uteslutande från de lefvandes antal och hänförande till de utdödas, endast tillämpningen af en då ofullständig och otydlig, men sedermera till alldeles motsatt betydelse förklarad författning gifvit anledning.
"Vidkommande åter sjelfva den af Majoren Gyllensvan i underdånighet sökte förklaring öfver Kongl. Resolutionen den 16 Junii 1786, så har väl Utskottet, enär Ridderskapet och Adeln, genom merberörde dess år 1815 fattade beslut, redan bestämt den enda tydning, Ridderskapet och Adeln funnit kunna åt ordalagen i samma Resolution gifvas, icke ansett sig tillständigt, att till Kongl.
Majit i denna del framställa tillstyrkande om något förklaringssätt af dessa ordalag, som med den af Ridderskapet och Adeln antagna tydning deraf, icke Öfverensstämde, men likväl, då saken nu ytterst kommer att hero på Kongl. Maj:ts nådiga profning, icke trott sig böra underlåta, att för sin egen del i underdånighet anmärka, det Utskottet så väl af framlidne Öfverste Gyllensvan Testamente och Ansöknings-skrift om Kongl.Majits fastställelse å det samma, tyckt sig finna dermed hafva varit afsedt en till evärdeliga tider utsträckt, och med besittningen af "Westanå Egendom städse förenad fortsättning af alla de rättigheter Testator sjelf, i grund af den honom förundta adeliga värdighet tillkommit, som ock af då varande RiddarhusDirectionens öfver nämnde ansökning infordrade och afgifne underdåniga Utlåtande, att 308 D en 27 Maji.
Directiorien dertill, hufvudsakligast af det skäl, tillstyrkt nådigt bifall, att den föreslagne FideiCommissInrättningen innebure ett närmande till det uti andra Europeiska länder öfliga bruk, hvilket, genom föreningen af Representationsrätten för vissa Ätter, med besittningsrätten af vissa Gods , betydligen bidragit till AdelsStåndets sjelfbestånd och Adelskapets anseende, af hvilket allt Utskottet anser anledning kunna hämtas till den förmodan, att det uti 1786 års Kongl. Resolution nyttjade ordasätt, genom någon tillfällig omständighet torde hafva fått en inskränktare betydelse, än som med vederbörandes då för tiden byste afsigt och mening öfverensstämt; hälst af då gällande författningar icke kan finnas något binder hafva varit för ett fullkomligt bifall till Testators yttrade önskningar, och har Utskottet slutligen ansett sig böra i underdånighet erinra, det, genom nådigt bifall till den sökta förklaringen, Westanå FideiCommissEgendom endast kommer, att på samma sätt alltid blifva tillhörig Representanten för Adeliga Ätten Gyllensvan, som, enligt de särskilt utfärdade Kongl.
Diplomerne, Säterierne Fiholm och Börringe Kloster, under namn af Grefskap, beständigt komma att besittas af en Grefve Beckfries samt Åtvidabergs Kopparverk med Adelsnäs Säteri alltid af en Baron Adelsvärd; äfvensom bemälte
Ätt i öfrigt kommer att blifva i alla hänseenden jemförlig med de nya Grefliga, Friherrliga och Adeliga Ätter, hvilka genom upphöjelser, i enlighet med nu gällande RegeringsForm, uppkommit och uppkomma, blott med den åt - Deri 27 Maji. 309 skillnad att de, efter hvarandra i Ätten inträdande Ättemännen, icke ovilkorligen bör vara från hvarandra i rätt nedstigande led härstammande, men att deremot de alltid komma att vara innehafvare af samma fasta Egendom, och deras egna interesse och förmoner derigenom med Fosterlandets välgång och sannskyldiga förkofran alltid lika förbundne.
Den åsigt af detta ämne RiddarhusUtskottet sålunda fattat, har Utskottet ansett sig, innan dess underdåniga Utlåtande till Kgl. Maj:t afgifves, böra Höglqflige Ridderskapets och Adelns pröfning och godkännande underställa.
På RiddarhusUtskottets vägnar, Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i ExpeditionsUtskottet efter N;o 329 Friherre Adlerbeth, Gudmund Göran, StatsRåd; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 3io Friherre Carpelan, Wilhelm, StatsSecreterare. C. F. Posse. C. W. Riben.
Uppbröts Herrar Electorers Lista till val af trenne Ledamöter, hvilka borde afresa till Trondhjem i Norrige för att deltaga i Norr - 310 Den 27 Maji. ska Folkets allmänna glädje vid Hans Maj:t Konungens höga Kröning derstädes; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 3.
Grefve De la Gardiej Jacobf GeneralLieutenant; N:o 319.
Friherre af Nordin, Carl Johanj ÖfversteLieutenant.
N:o 2118.
B, Herr Lagerheimj Fullmäktig, Herr Rappej Carlj ÖfversteLieutenant, Företogs till pröfning Särskilta Utskottets den 6 dennes afgifne, samt den 21 i samma månad förmiddagen, på bordet lagde, Betänkande angående grunderne för en allmän reglering af Statens Embeten och Tjenster.
Grefve De la GardieJacob, hemställde om icke, enär Utskottets Betänkande redan vore tryckt, detsamma kunde, utan att förut behöfva uppläsas, nu genast till pröfning företagas. Friherre Boijej Ludvig:
Jag förenar mig så mycket hellre med den siste värde Talalaren, som jag förmodar att Betänkandet torde böra remitteras till ConstitutionsUtskottet, att höras öfver de delar deraf, som gå ut på ändringar i vår Constitution.
De skäl, hvarpå jag grundar min tanka, alt Betänkandet icke Den 27 Maji. 311 nu kan bifallas, skall jag rällnu hafva äran framställa.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, ansåg Ridderskapet och Adeln ej nödigt, att Betänkandet, som var vidlyftigt, och dessutom redan tryckt, behöfde uppläsas.
, Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande:
Då Högloflige Särskilta Utskottet erhöllt det uppdrag, att föreslå grunder för indragningar i Rikets Embets- och TjenstemannaStater, samt en förbättrad arbetsinethod, och föremålet egentligen var att bereda inskränkning i Statens utgifter, förmodade jag så mycket mindre, att
Utskottet skulle utsträcka dess åtgärd till föreslående af hufvudsakliga förändringar i vår Statsförfattning, som Utskottet sjelf synes medgifva, att dess åtgärd varit, genomföreskrift, till förstnämnde afseende allena inskränkt; men om under en flyktig genomläsning af Utskottets Betänkande, jag icke mig misstagit, skulle icke allenast ali CollegialForm, all ansvarighet genom Collegial-beslut, upphöra, utan äfven alla mål mindre beredde, och blott efter föregången handläggning i mindre
Departements eller Contoir, till pröfning och afgörande hos Konungen förekomma, i närvaro endast af Föredraganden och den StatsMinister, till hvilkens
Departement ärendet hörde; och ehuru det medgifves, att ärender - 312 Den 27 Maji. na afgöres långsammare vid nu varande Collegial-inrättning, är likväl deras utveckling och behöriga pröfning otvifvelaktigt säkrare, då flere Collegii Ledamöter, under ansvarspligt, deras yttrande deröfver meddela, och då den stundom icke utan anledning öfverklagade långsamheten icke är en följd af Collegiala inrättningen, utan fel i tillsyn, att författningar till befordran af skyndsamhet icke efterlefvas, så bör derifrån icke hämtas skäl till upphäfvande af hvad som i en längre tidsrymd beredt en allmän nytta.
Säkerheten för ärenders behöriga utveckling och behandling, då de omsider förekomma till Konungens pröfning, skulle genom Utskottets förslag betydligen försvagas, då de blott i närvaro af den Minister, under hvilkens tillsyn ärenderne förut blifvit beredde, skulle afgöras, i jemförelse till hvad man bör förvänta af ärendernas föredragande och afgörande i ett talrikare StatsRåd, jemlikt Grundlagens föreskrift i 8:de och flere §§. af RegeringsFormen; den i öfverensstämmelse med denna tanka hos Riksens Ständer rådande mening manifesterade sig äfven sista Riksdag, då alla Riksdagen förut föreslagne grundlagsförändringar, i samma ändamål som det nu framställdte, blefvo i RiksStånden afslagne och har vid sådant förhållande det varit oväntadt, att ifrån ett Utskott, inrättadt hufvudsakligen i ändamål att föreslå grunder för minskning i Statens Embets- och Tjenstemän, och Statens löne-utgifter, emottaga de förslag förnyade, i afseende på ärenders behandling inför Konungen i StatsRådet, som så nyligen Den 27 Maji. 313 blifvit af Rikets Representanter afslagne.
Jag medgifver gerna, att de i Collegierne förekommande
DomareMål kunde lämpligen upptagas af HofRälten, men om detta å ena sidan beredde en inskränkning i antalet af Collegiernes Embets- och Tjenstemän, torde etttillökadt antal, svarande deremot, i HofRätten tarfvas, och nyttan för det allmänna blifva mindre betydlig.
I anledning af hvad jag nu andragit, tillstyrker jag, att Betänkandet må afslås, eller åtminstone, i händelse af återremiss, Utskottet anmodas, att i ett föränd rädt Betänkande utesluta de nu framställde, och förlidne Riksdag ogillade, förslag, till ändring i ärendernas behandlingssätt i StatsRådet, och rubbning i de föreskrifter, som i detta afseende i 8:de och flere §§. af RegeringsFormen innefattas, och Iivari Utskottet, emot förmodan, tillstyrkt att ConstitutionsUtskottet redan vid denna Riksdag skulle föreslå en i förenämnde afseende förändrad redaction.
Jemte det jag åberopar mig de skäl den siste Talaren framställt, utber jag mig att få erinra, att det förslag, till förändring i våra StyrelseFormer, som Betänkandet nu ger, är alldeles detsamma som det var, hvilket vid 1812 års Riksdag gjordes, och som då behandlades såsom constitutions-fråga, samt vid 1815 års Riksdag af alla fyra Stånden enhälligt afslogs.
Den enda skillnad jag kunnat förmärka, består deri, att detta förslag är mindre blygsamt, och i samma nion mera afskräckande, som det nu 314 Den 27 Maji. förestår att alldeles borttaga äfven den controll, som det förra förslaget ändå lemnade qvar, såsom nödig.
Samma behandlingssätt
Sorn förslaget då fick, torde det böra få nu: och ehuru lifligt jag önskar att det kunde genast afslås, tror jag likväl ej att sådant går an förr, än ConstitutionsUtskottet, som bör böras i alla Constitutionsfrågor, förut blifvit bordt.
Jag begär derföre, att Betänkandet må dit remitteras.
En föregående Riksdags ConstitutionsUtskott har varit nog Svenskt för att afslå detta förslag; och jag väntar detsamma af vårt nuvarande ConstitutionsUtskott.
Af Försynens vakande omvårdnad för mitt Fädernesland hoppas jag, att 1634 ^rs sakernas ordning, och det derpå inträffande allmänna tillstånd, aldrig mera återkommer. i634 års så kallade
Regeringsform var till sin natur blott ett föregifvet Testamente af Konung Gustaf II Adolph, innehållande Instruction för Förmyndarne för Hans omyndiga Dotter.
Den gaf en sådan ofantlig magt åt desse Förmyndare; och så väl de, som sedermera Förmyndarne för Carl XI begagnade sig på ett sådant sätt af denna magt; att hela Adeln derigenom gjordes till föremål för Nationens hat; ett hat, som vållade 1G86 års souverainitet, och som sedermera, förvandladt till Ståndshat, räckte alltför länge.
Jag kom icke nog tidigt upp i Plenum i dag, för att få höra begynnelsen af Grefve Gyllenborgs nu uppläste Memorial; men med anledning af Den 2<j Maji. 315 slutet deruti, och hvad Friherre Boije sedermera i ämnet yttrat, utbeder jag mig få anföra några ord.
Lika med Grefve Gyllenborg anser jag, att om Ministrar antagas, höra de ej enskilt föredraga de lill deras
Departementer hörande mål, undantagande de som angå utrikes ärender och Commandomål; utan all föredragning ske samfält inför Konungen i StatsBådet.
Detta är äfven enligt med särskilta Utskottets Betänkande.
Hvad beträffar den nytta som Collegiala.
Styrelsen skall medföra, tror jag man har mycket skäl att sätta i fråga, om nyttan deraf varit så stor, att man deraf kan hämta tillräckligt skäl för dess bibehållande.
Man jemföre Rikets Styrelse på 1600-talet, då den var lika med hvad Utskottet nu föreslagit, roed den på 17- och 18-hundradetalen, och man skall finna, att den förre i allmänhet hade flere fördelar.
Enligt Utskottets förslag är Ministrarnes ansvarighet ganska stor.
Utskottet har tillika visat, att den Collegiala Styrelsen har nu ingen ansvarighet, då deremot StatsRåden och Föredraganden, samt således äfven Ministrar, om de antagas, äro, enligt vår Constitution, vid Riksdagarne underkastade en sträng ansvarighet.
Jag förenar mig äfven med Friherre Boije deri, att det är nödigt anmoda ConstitutionsUtskottet, att, ifall den nya planen för Rikets Styrelse antages, utarbeta förslag till ändringar i de delar af Regeringsformen, hvilka icke stå i sammanhang med den nya Organisationen.
Men jag kan ej dela Friherre Boijes öfvertygelse, 516 T)en 27 Maji. att i634 3rs Regeringsform var skulden till de missbruk, som inträffade under Drottning Christinas minderårighet, och som gjorde Svenska Adeln till föremål för de öfriga Medborgare-Classernes hat Åtminstone hade en stor del af dessa missbruk förekommits, om Ministrarne varit underkastade den ansvarighet, som i vår nuvarande Statsförfattning för StatsRåd och föredragande är stadgad, och enligt serskildta Utskottets Betänkande äfven för Ministrarne och de Föredragande måste fortfara. i634 års Regeringsform hade sina stora brister, men den hade ock i afseende på styrelsens kraftfullhet och drift sina fördelar.
Det skäl, att en MinisterialStyrelse vore oförenlig med Nationens frihet, tror jag bäst vederlägges deraf, att i nästan alla fria Stater finnas icke Collegial- utan Ministerial-Styrelse; och såsom exempel derpå vill jag anföra Norra America, England samt de fleste constitutionella Monarchier.
I Frankrike under sjelfva den republikanska tiden styrdes Riket genom Ministrar utan Collegier.
Det vigtigaste skäl emot den föreslagna Ministeriella styrelsen har jag ej hört anföras, att nemligen vår lagstiftande magt blott hvart 5:te år är ovilkorligen berättigad, att utöfva controllen öfver densamma.
Detta är hvad jag hufvudsakligen baft, att vid de sista värda Talarnes anföranden e lindra.
Den 27 Maji. 317 Grefve Spensj Jacob Melcheranförde skrifteligen:
Det Utskott Rikets Ständer funnit nödigt förordna för utarbetandet af allmänna grunder, icke allenast för indragning och sammanslående af öfverflödiga embeten och tjenster, utan ock för en förändrad Ai betsmethod, har nu fullgjort sitt uppdrag på ett sätt, som, om det tilläfventyrs icke så fullkomligt instämmer med den syftning mången trodt ligga till ensam grund för Rikets Ständers steg i denna del, och hvilken åtminstone med lika om ej större lätthet kan hämtas af de vidsträckta och obestämda ordalag, hvari uppdraget gafs, som någon annan, likväl jag och flera med mig från början ansågo vara det enda, hvarpå Utskottet med framgång och någon sådan båtnad för det allmänna, som kunde rättfärdiga dess sättande, skulle kunna behandla det dem uppdragna vigtiga värf.
De svårigheter, hvilka vid detta arbete måste möta och mött Utskottet, icke mindre än de ti 11 föv rene för samma ändamål tillförordnade och hörde Auctoriteter, och som Utskottet tror icke kunna undfalla den som bemödar sig att af ärendet taga närmare kännedom, hafva äfven, med den obetydliga kännedom deraf, hvilken jag kunnat inhämta, icke heller undfallit mig, och då Utskottet ansett sjelfva sitt uppgifna förslag icke hafva kunnat blifva annat än ofullkomligt, borde väl jag förutse, att hvad jag i denna del skulle kunna hafva att erindra, borde blifva så ofullkomligt, att 313 Den 27 Maji. det alldeles icke förtjente att upptaga en tid, som för Ilögloflige Ridderskapet och Adeln börjar blifva allt mer och mer dyrbar.
Det är också icke något fullständigt Systeme, som jag ernar motsätta Utskottets plan till förändring i Inrikes Administrationssättet; min inskränkta erfarenhet och af flera andra göromål upptagne tid tillåter det ej.