Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade den äran redan i förmiddags uttrycka den tanken, alt jag ej godkänner den åsigten, att den öfre kammaren skall utses af samma valmän, som den nedre; än mindre kan jag ingå på, att den öfre skall utses på ett så minutiöst sätt, att den skall organiseras efter de 125 olika valdistrict, som enligt Hr von HartmansdorfFs förslag skola komma alt bestämmas.
Jag anser det vara af den största vigt, om man nemi. allvarligen vill hafva ett tvåkammar-sysleme, att detta tvåkammar-systeme är så inrättadt, att det verkligen innebär en garanti derföre, alt de dugligaste, de mest edarne och mest upplyste representanter må der insättas, och jag hemställer till eder, mine herrar! huruvida sådant må vara möjligt genom en sönderdelning af landet i I2Ö valdistrikt, och då man skall välja en representant från hvarje af dessa valdistrikt, utan afseende derpå, alt i andra distrikt kunna finnas flere dugligare, mera erfarne och mera upplyste män; jag hemställer, huruvida det på sådant sätt blir möjligt att bilda en öfre kammare, som i någon mån kan motsvara de anspråk nationen har på densamma.
Jag afstyrker således belt och hållet bifall till Hr von HartmansdorfFs förslag; jag kan åtminstone aldrig medgifva, alt förslaget, sådant det nu är, vinner R. o. Adis bifall, utan om det vore möjligt att bifalla det, borde det åtminstone sönderdelas på det sätt, att ingen riksdagsman till den yngre kammaren, eller den som väljes för hvarje riksdag, må utses utom valkretsen.
Äfven till detta sednare svarar jag för min del nej, men möjligen kunna de af R. o. Ad:s ledamöter, som förut voterat emot Frih.
Hamiltons förslag, anse sig af det svaret bundne och derföre svara ja till detta; hvad åter angår den generella frågan, att alla riksdagsmän skola utses inom det dislrict till hvilket de höra, så är den en fullkomligt öppen fråga, och man kan i detta afseende alldeles icke anse sig bunden af någon föregående votering.
Jag tror, för min del, alt man i sanning icke egentligen är bunden i någondera frågan.
Det var nemi. nej, som vann sista gången, och vo!er:s-propostns innehåll: vinner nej, kommer Frih.
Hamiltons förslag att icke vara R. o. Adis gemensamma tanke.
Det är således i den frågan ingenting beslutadt.
Det hindrar icke, att, när jag i förmiddags log mig friheten yttra mig i afseende på Hr von HartmansdorfFs förslag, jag ansåg mig böra icke frångå den af R. o. Adis majoritet yttrade lanke, ehuru den verkligen lika litet var min, som Hr Dalmans.
Jag voterade Csn J» Q « t o b e r e. m. 4i3 remi. äfven ja till Frih. Hamiltons förslag.
I förmiddags föreslog jag, att den §, som nu är i fråga, skulle komma att lyda: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud lill den yngre kammaren utom sina medlemmar”, hvilket, om jag ej fattat orätt, är ungefär detsamma som Hr Dalman föreslog.
Det är en så betydlig skilnad i afseende på yngre och äldre kammaren vid della tillfälle, att den måste ovillkorligen föranleda olika bestämmelse.
Då det är fråga oin att emottaga en befattning, som skall komma att räcka i 5 riksdagsperioder, d. v. s. i5 år, om man räknar dessa perioder treåriga, så är det väl så litet sannolikt, att man i en inskränkt valkrets alltid skall vara säker på att finna en person, som passar till riksdagsman, att det vore den största oförsigtighet i verlden att i grundlagen stadga en sådan inskränkning.
Nödvändigheten att söka skilnad emellan begge hamrarne, är hvad som framförallt visar, alt man bör lemna en större frihet vid valen till den äldre kammaren.
Man erkänner att ingenting är sämre, än om kamrarne sammansättas så, att den ena blir en ny upplaga af den andro.
Det är en ganska betydlig skilnad derutinnan, alt den ena väljes för fem riksdagar och den andra för hvarje riksdag.
Äfen det skulle vara en ännu betydligare skilnad, om, under det alt för den ena kammaren rättigheten att välja vore inskränkt inom Stånd och inom districl, det för den andra kammaren stöde öppet för de ståndsvis bildade valcollegiei na, att välja öfver hela Sveriges Rike; och det vore just fördenskull jag tror alt det vore största skäl att lemna den saken helt och hållet öppen.
Jag anhåller derföre, att här ej må blifva flaga om annat, än den yngre kammaren, uti hvilken del jag skal! ingå på Hr von Hartmansdorffs förslag.
Skulle åter Hr von Hartmansdorff yrka propos. på hela sitt förslag, så måste jag förbehålla mig alt få svara nej dertill, för att vinna afslag i afseende på öfre kammaren.
Sedan jag, genom R. o.
Adis sätt alt behandla denna fråga, ser mig nu invecklad i detaljbestämmelser för ifrågavar. representationsförändring, anser jag mig äfven berättigad att här förklara, det jag ingalunda kan godkänna den nu framställda proposm till gemensam tanke för R. o. Ad.
Äfven för mig har visat sig olämpligheten af att inom dislricten begränsa valrälligheten.
Jag medger visserligen, alt för den yngre eller lägre kammaren, är det principenligt, att man bibehåller valen inom classerna, men jag bestrider högligen, att man tillämpar denna sats på den äldre eller högre kammaren.
Der är, enligt min tanke, redan tillfyllest ådagalagdt, alt denna princip vore fullkomligt olämplig, emedan man i den äldre kammaren vill hafva sådana personligheter, eller önskar en sådan qvalification, som alldeles icke låter förena sig med den stränga begränsning af valrätten, som här är föreslagen.
Jag instäm- „ 4m». 4 «4 Den Si October e. m. iner således i Gr.
Spens’ yrkande, att ifrågavarande begränsning endast må afse den yngre kammaren, oell att således valrättiglieten för denna yngre kammare må begränsas inom Stånd eller inom dass, hvilket man behagar.
I afseende på det beslut, sorn fattades då Frih.
Hamiltons förslug förevar, är jag af samma tunke sorn Gr.
Spens och Hr Dalman, den nemi., alt jag icke anser mig bunden deraf i afseende på denna §.
På förmiddagen i dag gjorde jag mig hopp derom, all Hr von Hartmansdorff skulle vara så god och afstå, samt låta denna § helt oell hållet utgå från sitt förslag; men då jag nu ser att icke sådant kunnat låta sig göra, utber jag mig alt få framställa mina åsigter mot denna §.
Jag hade gjort mig en kär föreställning derom, att en representationsförändring skulle kunna tillvägabi ingas, sorn tillät oss något väsendtligt framskridande ifrån det tillstånd, hvaruti vi nu befinna oss; men jag fruktar, alt om denna punkt antages, så hafva vi icke stoit uträttat för framtiden med hela vår representationsförändring, nemi. såvida denna R. o. Ad:s förmodade gemensumma tanke skulle blifva gemensam tanke för alla RiksSt:n.
Det synes mig verkligen, som med denna §:s antagande man alldeles ville beröfva menniskan sin fria medskapade vilja, som man ville förmena livar menniska ali sträfva till något bättre, det må vara i livad som helst.
Att inskränka mig i mina val till denna grad, då del är fråga om val till folkombud, för att bevaka fäderneslandets bästa, tycker jag är den största motsägelse emot de bemödanden hvar och en bör hafva för att befordra det allmänna bästa.
Jag medger, att måhända den qvarstående delen af slåndspriviJegierna, den brist på allmän hildning, som visserligen ännu förefinnes, och äfven våra ekonomiska författningar för närvar. kanske icke tillåta en större utsträckning af allmänna, samfällda val, sådana som Coust.Utsk. föreslagit att de borde blifva; men då man redan såsom gemensam tanke fattat det beslut, att valen skola anställas af hvarje Stånd särskildt, så synes mig, alt man i afseende på bevarandet af de gamla ståndsföi hållandena, och alt ett tillräckligt antal medlemmar af hvarje Stånd må till riksdagen sammankomma, har gjort alldeles tillräckligt.
Att nu ytterligare inskränka valrätten, icke allenast inom kretsen, utan äfven inom Stånd, anser jag vara likaså oriktigt, som att, om man inser behofvet af att söka befordra den allmännare upplysningen, man sjelf skulle förmena sig att söka denna upplysning der den redan finnes.
Att nemi. tvinga valcollegierna att välja inom krets och inom Stånd, ehuru både utom kretsen och utom Ståndet vida skickligare statsmän och personer kunna finnas, till hvilka jag har större förtroende, all föra min talan vid riksdagsmölen, tiel finner jag förenadt med så mycken skråanda neli så mycken restriction, att, om sådant fortfarande skulle äga runi, Dan Si Octo ber e. ra. jag icke vet huru man någonsin skulle kunna skrida ett tuppfjät framåt.
Det vore besynnerligt om jag ej skulle kunna få välja en skicklig, duglig och bildad menniska till mitt ombud, derföre att lian har det eller det namnet, derföre alt lian sysselsätter sig med den eller den handteringen, dedore att han tillhör en af de classer, som under längre tid haft erkänd representationsrätt, eller derföre att han tillhört rmbetsmannaclassen.
Jag frågar, om detta är några gillliga orsaker att förbjuda val af en sådan person.
Vi hafva här bort, vid ett af de tillfällen då alla Stånden voro församlade, - för att här gemensamt öfverlägga och discutera denna vigtiga sak, en aktningsvärd ledamot af BondeSt. uppi i k t i g t och högtidligen beklaga, alt han funnit sig sjelf och sina medbiöder mindre skicklige att bestrida representantkallet, samt att de voro hindrade alt välja en aktad embetsman eller ståndsperson, som han ansåg vida bättre, både i anseende till sin bildning och allt annat, kunna bevaka så väl Ståndets, sorn det allmännas angelägenheter, blott och bart i följd af den inskränkning, som nu äger runi, att man nödvändigt måste välja inom sitt Stånd.
Jag frågar då, när en ledamot af detta Stånd yttrar något sådant, och jag förmodar a't många liera med honom finna detsamma, om de också icke uttrycka det, — jag frågar då, säger jag, när det ofta måste komma i fråga för ledamöter af detta Stånd, alt icke finna fullt skickliga riksdagsmän inom sig, om det är rättvist, om det är skäligt eller om det ens är klokt att lagga hinder i vägen för sådana ledamöter af denna valclass, att kunna välja en skickligare och den skickligaste person de finna i landet till delta dyrbara kall?
— Det synes mig nästan öfverflödigt alt vidare argumentera i denna sak.
Man liar velat bifalla denna §, så vidt som den rörde yngre kammaren, och blott önskat att få ett stadgande om att valen till öfre kammaren må vara mindre inskränkta.
Visserligen är det godt att få något, och det måste jag bekänna öppet, att om man skall inskränka något, så är det visserligen bättre att inskränka valen till den yngre kammaren, än till den äldre; men jag ser icke hvarföre man skall nu i förskott lägga hinder i vägen, inom ett enda Stånd, för den behandling af frågan, sorn Utsk. kan finna vara den bästa.
Jag känner nemi. icke att något af de öfriga 3 RiksSttn, hvilka alla 3 redan kommit öfverens 0111 sina gemensamma tankar.
, — jag känner icke, alt något af dessa Stånd vidtagit en sådan inskränkning; utan de hafva lemnat fritt för Disk. att behandla saken, såsom för Utsk. kan synas bäst.
Det är således icke något särdeles ändamål med att vi ensammesöka att binda händerna på Utsk., då jag icke anser Utsk. vara förbundet att ensamt löija ett Stånds gemensamma tanke i en så angelägen sak som denna, om Utsk. ej finner det vara fördelaktigt.
Jag önskade derföre och rille gerna, 0111 jag kunde, bedja Ilr von Hartmansdorff, alt lian, såsom jag 4 io Den Si Octobe» e. m. tror mängden nf Ståndets ledamöter önskat, ville låta 4 §;n lielt och hållet försvinna ur silt förslag.
Det star honom ändå alltid öppet alt göra sina påståenden i detta fall, men jag tror det vore nyttigt att icke hinda händerna hvarken på Utsk. eller på 11. o. Ad. i denna sak.
Om icke Hr von Hartmansdorff vill vara så god och gå mina samt, såsom jag tror, de flestes af Ståndet önskningar i denna del lill inötes, så måste jag nödvändigt votera nej lill antagande af denna §.
Det är visserligen Hr von Hartmansdorffs förslag, som nu är för R. o. Ad. föredraget, men en hvar torde erinra sig, att denna dagens discussion började med ett längre anförande af Gr.
Spens, hvilket innehöll förändrad redaction till, såsom jag tror, alla Hr von Hartmansdorlfs §§, hvarefter Hr von Hartmansdorff yttrade, att lian för sin del fullkomligen medgaf [alla de förändringar Gr.
Således lärer det val nu icke så egentligen vara Hr von Hartmansdorffs, utan snarare Gr.
Spens’ förslag, som är föredragningsämnet.
Det sednare förslaget, ehuru det visserligen icke helt och hållet instämmer med mina åsigter, utan tvertom i betydlig mån skiljer sig derifrån, har likväl undanröjt manga af de betänkligheter, som Hr von Ilai tmansdorffs förslag hos mig uppväckte, och då Hr von Hartmansdorffs medgifvande i denna del omisskänneligen tillkännager en benägenhet från hans och de med honom lika länkandes sida till en samman jemkning, samt då ett sådant förenande af meningarna är hvad sora framförallt bör sökas i representationsfrågan; så har det varit anledningen dertill, att jag med mitt ja understödt de förut i dag framställda propos:r, ehuru jag visserligen skulle förhållit mig tvertom, ifall Hr von Hartmansdorffs förslag oförändrade blifvit till R. o. Ad:s antagande uppgifna.
Emedlertid har nu under R. o. Ad:s discussion ägt rum, att en eller annan uppstigit för att yttra sig öfver de förmenta felaktigheter i Hr von Hartmansdorffs förslag, hvilka redan blifvit undanröjda genom Gr.
Spens’ motförslag och den första motionärens begifvande dertill.
Det är derföre, som jag skulle tro, att det skulle leda till förkortning af våra öfverläggningar, om Hr Landtm, täcktes, så snart en § af Hr von Hartmansdorffs förslag är uppläst, äfven låta Ståndet höra den motsvarande §:n i det af Gr.
Spens i dag afgifna förslag.
Man skulle då undvika discussionerna om afhjelpande af det som redan är afhuipet.
Hvad nu ater angår den §, som specielt i detta ögonblick är ämne för öfverläggningen, så medger jag visserligen att det går an alt afslå densamma.
Derigenom är ingen synnerlig skada skedd, ty Utsk. är då förpligtadt att inkomma med förslag till RiksSltn, som derefter hafva deras pröfnings rätt - Den 3i 0 c l o ii e r e. m. rätt öppen.
Likväl skulle jag afven i denna del vilja gä de olika tänkandes önskningar till mötes, såvidt det kan ske utan alltför stor uppoffring i sak.
Jag får derföre förklara, ntt 001 ur Gr.
Spens’ förslag uttagas orden ”elier valkrets” och om derjemte 7 §;n i samma förslag får framställas på samina gång som den 4> så vill jag, för att få en större öfverensstämmelse inom Ståndet, understödja förslaget.
Man må ingalunda invända, att uttagandet af dessa ord "eller valkrets” på något sätt skulle strida emot en föregående dags votering, ty Ståndet har då endast uttryckt, att detsamma ej såsom sin gemensamma tanke vill förklara, att valrätten måste vara fri utom valkretsen, och genom den förändrade redaction, som jag nu ifrågasatt till antagande, komme Ståndet icke att förklara att en sådan frihet ovillkorligen skall äga rum utom valkretsen, och ej heller att inskränkning derinom skall förefinnas, utan Ulsk.
Idefve då i denna detalj fullkomligen oförhindradt att föreslå de bestämmelser, som kunna erfordras olika för olika Stånd.
Det är möjligt att inom BondeSt., sedan districten blifva så stora, som de mäste blifva efter förändringen, det kan vara passande att icke utsträcka valfriheten utom sjelfva valdislrictet.
Derom torde likväl del Nederv.
Ståndet sjelft i första hand böra vilia sig.
Hvad PresteSt. angar, så föreställer jag 111ig, alt detsamma icke är sinnadt att medgifva någon större inskränkning än hittills ägt rum, nemi. inom stiften.
Hvad åter R. o. Ad. angar, så har jag redan vid ett föregående tillfälle yttrat min tanke.
Jag skulle tro, alt det vore ledande till ganska betydliga olägenheter oell verkligen lill nedsättning af Ståndet inför det allmänna, om inskränkning bestämdt skedde inom hvarje valkrets.
Jag säger, att det skulle lända till Ståndets nedsättning i afseende på dess anseende, ty då skulle sannolikt mången person, tillhörande detta Stånd, uteslutas ur representationen, sorn i annan händelse inom densamma kunde göra Ståndet heder.
Måhända blir den lämpligaste utvägen, hvad detta Stånd angar, att antaga ungefär hvad Hr Aminoff föreslagit, att göra valdistricten för 2:ne representanter, och bestämma alt den ena väljes inom districts, och den andra hvar man behagar inom Ståndet.
Hvad jag derföre ville taga mig friheten föreslå, vore, alt så val 4 som 7 §:n af Gr.
Spens’ förslag finge på en gång framställas till Ståndets bifall, men att ur den 4 skulle utgå orden ”eller valkrets”.
Såvida denna förändring icke skulle medgifvas, får jag tillkännagifva, att jag ej kan undgå att lägga nej vid voteringen örn dessa §§.
Här har blifvit sagdt, alt R. o. Ad. skulle varn bundet af del beslut
Ståndet fattade i motsats lill mitt förslag, att icke numera få yttra sig öfver den bestämmelse, huruvida val må få ske af represeni5 H. 53 4.8
Den 3i 0 e f o ter e. rss tanter utom districlel eller Ståndet.
Jag får göra R. o. Ad. uppmärksamt på, lill en början, alt för ingendera kammaren liar R. o. Ad. ännu fattat beslut om lälligheten ali välja representanter utom Ståndet, Den frågan bar ännrr icke varit genom propos. lill beslut framställd.
Deremot liar R. o. Ad. visserligen en gång beslutat, att ett förslug, sorn åsyftade att lemna valrätten f.i utom districts, ieke skulle förklaras vara R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Jag kan derföre icke dela de ledamöters tanke, sorn tro att det skulle vara R. o. Ad. öppet, så kort efter det förra .beslutet, att förklara det valrätt utom districlel tili den nedre kammaren får äga ruin.
Det kan jag för min del icke medgifva.
Men hvad sjelfva den bär punkten beträffar, får jag för min del instämma i de ledamöters anhållan, såvida en anhålla» i detta fall kan verka något, hvilka begärt att Ilr von Hartmansdorff behagade, i frågan om bildande af öfre kammaren, undvika alla närmare bestämmelser, än de som nu blifvit antagna, på den grund, att så väl PresteSt. som BorgareSt., icke derom yttrade sig.
Jag vet visserligen, alt bär finnas ledamöter, som icke tycka om att man söker exempel (rån de andia Stånden, ulan vilja att man i allt skall sjelfständigt oell oberoende af de andra Ståndens mening (alta sina beslut; men då bär förekommer, åtminstone med afseende på PiesteSt., att ett Stånd, sorn visat sig i allt vara fullt utså conservativt som vi, funnit skäligt, att icke vidare ingå i pröfning af den frågan, utan blott yttra sig att en öfre kammare bör finnas, samt i öfrigt hänskjuta till Coust.Utsk. alt derom uppgöra ett förslag, då vi väl veta att Coust.Utskts medlemmar fullkomligt känna alla de förslag, hvilka så väl här, som i andra Stånd, blifvit väckta; så tror jag,all idelina del af frågan det vore del bästa, och att vi alla skulle kunna vara belåtne, om vi sålunda kunde komma ifrån att fortsätta en strid, på hvilken jag icke ser något slut i frågan om bildande af öfre kammaren, då hvar och en vet huru lätt det varit alt framkasta anmärkmr emot det redan förkastade förslaget, och jag, med den ringa förmåga jag ager, åtager mig att framställa ganska gilltiga anmärkmr emot detta förslag, likasom jag icke betvifla!', alt, ehvad förslag, som nu må framställas, lika gilltiga anmärkmr deremot skola förekomma.
Olli vi låta denna del af frågan hvila och behålla våra anmäikntr tilldess den återkommer såsom ett förslag från Const.Utsk., tror jag att tiden derigenom bäst blefve Vunnen.
Skulle detta icke få ske, så hemställer jag, om icke denna fråga i alla fall finge uppskjutas tills vi binna till punkten JST:o G i Hr von Hartmansdorff; förslag, hvilken i allmänhet talar om ledamöter af äldre kammaren, och att vi nu måtte få hålla oss till den yngre kammaren, om Ståndet vill derom besluta och säga alt intet
Stånd må välja riksdagsman till den yngre kammaren, utom sina egna med - Den 3i October e. tn. 4>d lemmar.
Då är den öfriga frågan sedermera öppen, ifall Hr von Harlin msdorlf ej vill derifrån afstå.
Hr von Hartmansdorff; Då Gr.
Spens denna förmiddag uppläste sin granskning öfver milt förslag, yttrade jag mig hafva litel eller intet alt deremot invända.
I hans förslag är icke eli ord sagdl om den äldre kammarens bildande genom val, inskränkta inom viss krets.
Angående den yngre kammaren, yttrade Gr.
Spens i 4 punkten följande: ”Intet
Slånd oell ingen valkrets må välja ombud till yngre kamma ren utom sina medlemmar.”
Delta Hr Grefvens yttrande är alldeles öfverensstämmande med milt.
Jag har således på intet vis afvikil från hvad Gr.
Spens vltrat.
Men att jag i det, hvarom lian ingenting sagt, må hafva min mening oförkränkt af hans tystnad, del lärer ingen kunna bestrida.
Då öfvei läggningen bär förra gången endast angick den yngre kammaren och voteringen likaså, samt då flere talare bär önskat att frågorna 0111 den yngre och äldre kammaren måtte åtskiljas, emedan olika förslag torde förekomma om den äldres bildande, hvilka Siandet ännu icke hört; så vill jag för ögonblicket afstå från frågan om denna, oell anhålla att frågan blott 0111 den yngre må först företagas, samt att de ordalag, som Gr.
Spens begagnat, nu måtte Slåndet underställas.
De äro följande: ”Intet
Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.” Gr.
Då den dis- ■ ciission, som nu är för handen, egentligen är att anse såsom en fortsättning af den som förevar då Frih.
Hamiltons förslag i detta afseende behandlades, och hvarvid äfven jag yttrade några ord, så anhåller jag att få till besvarande upptaga alne anmärkn:r, som då gjordes emot Frih.
Hamiltons förslag, och hvilka således skulle gälla till bifall för det nu förevarande förslaget.
Den ena anmärkningen var, att i händelse man utsträckte valrältigheten äfven utom districlet, så skulle valen derigenom förlora i intresse.
Jag är af en alldeles motsatt öfvertygelse, ty jag tror att i allmänhet får man intresse för en sak i den mån man kan göra den val, och all deremot, om jag ser att valen inom district leda derhän, att jag ej kan välja på annat än odugliga personer, måste allt intresse helt och hållet upphöra, synnerligast sorn i allmänhet frihet i alla företag ger intresse för dem.
Den andra anmärkningen var, att R. o. Ad:s ledamöter hufvudsakligen borde känna hvarandra under riksdagarna, alt de således i allmänhet icke kände hvarandra förut, och att det följaktligen kunde vara likgiltigt, otn man fick välja inom eller utom districlet.
Äfven deruti kan jag icke vara af samma mening.
För min del känner jag visst icke så många, men dock några personer, som icke bevistat riksdagar, men om hvilkas så väl enskilda som offentliga karakter jag likväl har en så fullkomligt god öfvertygelse, att jag icke Dea 3i October e. m. skulle tveka att gifva dem min rost till riksdagsmän.
Öfver dem, med hvilka jag ej har någon annat) bekantskap änden, som jag vunnit under riksdagarna, mäste min öfvertygelse vara mindre bestämd, och det är icke utan exempel, att personer frän den ena till den andra riksdagen så betydligt förändrat [deras politiska opinion, att de, sorn valt dem i förlitande på deras vid en föregående riksdag ådagalagda tänkesätt, derpå hade varit ganska mycket narrade.
Dessa mina anmärkntr hafva varit mera indirecta eller för att vederlägga skäl, som blifvit anförda till förmån för Hr von Hartmansdorff!! förslag.
Jag skall nu tillåta mig att älven framställa några, som torde gälla emot sjelfva förslaget.
Vid i834 äts riksdag var det en ledamot, som här hade sin plats pä första bänken, och som förklarade, att han ej kunde deltaga i bänkmansvalet, emedan på hela bänken icke fanns någon, för hvilken han hyste ett tillräckligt förtroende.
Jag fruktar att sådant skulle inträffa ganska ofta, i händelse man inskränkte valen inom districten.
Det är visserligen sanct, att valen till bänkman äro ganska vigtiga, men bänkmännen utöfva likväl blott en del af riksdagsmannabefaitningen, och jag har såsom riksdagsman alltid den fördel, alt jag kan i min arån motverka det onda, en bänkman genom sina val möjligen åstadkommit: nemi. derigenom att jag vill söka motverka de beslut Utsktn fatta.
Deremot bar jag, såsom hemmavarande, ingen möjlighet alt förhindra det onda, som den af mig valde riksdagsmannen genom sina beslut åstadkommer.
För öfrigt yttrade jag äfven förra gången, att jag tror det eli så beskaffad t val skulle lenina mycket mera tillfälle för intriger, än det friare valsättet.
Jag grundade denna min öfvertygelse hufvudsakligen på den omständighet, alt inom hvarje valdistrict icke så särdeles många personer kumle komma i fråga att blifva valde, och alt således den, som ville intrigera, endast skulle hafva några få punkter emot eller för hvilka han skulle rikta sin verksamhet.