Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland dessa Kri» gares antal, alla till Swensta Folkets ewiga tacksamhet berättigade, intager Finsta Armeen ett lysande rum.
Aldrig bär ett större efterdöme blifwit gifwit af oskrymtad dygd, af ihärdig tapperhet och af den sammanstämmande kraft, som i wädornas stund, bereder nya tilgängar, dä sjelfira hoppet om räddning synes wara förswunnit, och som aldrig efter utgängens möjlighet eller de stridandes antal, beräknar förbindelsen att segra eller falla.
Afsturen frän all undsättning, frän Moderlandet i en ärstid dä e) pä flere mänader nägon sädan war att förwanta, twungen att strida sä wäl mot en öfwerlägsen fiende, som emot alla naturens och rlementernas swärighelcr, snart beröfwad det enda stöd i Södra delen af Finland, pä hwil kek - Den 19 September. 63 r ket ben ägde rätt att sig förlita, sägS denna tappra Krigshär likwäl aldrig mitztrösta om möjligheten att befria ett kärt Fädernesland.
Tilbakatryckt nästan till yttersta gränsen af detsamma, blcf denna tänsta listigare i hwarje bröst och Swensta Folket blef pä en gäng wittne af de Krigsbragder, som pä ett sä utmärkt sätt tecknat Finsta Armecns bana.
Samtidens och ess terwerldens beundran stall tilhöra de hjelten-, som under detta lysande fälttäg bibehöllo Swensta wapnenS urgamla ära.
Oen stall hylla dctza anförare, som i troget förbund med stadslyckan, antingen fran SikajockiS stränder rigtade krigetS ästor till AlavoS statler, eller pä fälten wid Revolax, wid Pulkila, wid Iden- - salmi och wid Juntas, fästade, wid sine namn forntidens mest segersälla minnen.
Men dct war e) endast genom wapncns ära som Finsta Armeen ställe i häfderna finna sin belöning; dct war äfwen genom deKa, r) till enstilta personer inskränkta utan för hela krigshären gemensamma tänkesätt, af en trohet, ben inger försök stod att förleda, och af en upoffring af alla enstilta band, som pä HZertat äga sä stort wäidc, mm som wid detta tilfälle gäfwo wika för en högre plikt.
Samtidens förenade vitsord behöfwes att bestyrka dessa hedrande drag i Finsta Armöens Historia.
Manne annars wära efterkommande stola tro, att pä samma tid dä fäder, män, syskon och flägtingar wörö frärr deras käraste anförwandter stiljde, ä ena sidan alla anbud att till dem äterwända med wärdig stolthet förkastades , sä länge ännu nägot blod äterstod att spilla för fäderneslandet, och ä den andra dcha dyra fbremäl af Krigarens kärlek, med en patrlotisme, hwarS like i Häfderna ej stär akt finna, sjelfwe pä afständ manade dem att följa den wäg, som än mer skulle aflägsna deras fbreningsstutid ; att Stridsmän, wid Kri, gris utbrott och genom fiendens hastiga inryckande r lav - tzZH Den 19 September landet, afsturne frän de fanor de hade swurek att följa , genom omwägar och ödemarker af stundom sc> till 62 mils längd, och genom fiendens egna härar, banache sig en wäg till deras wapcnbröder för att dela deras öden; att de som KrigetS skiften ätcrförde i skötet eif fin siägt, endast skänkte den gägra ögonblicks uppehöll för ask ej äsidofätta utösningcn af stna pkigtek, och äfwen innom egna murar funno all annan könsta heiland?, utom den af uppoffring för fäderneslandet.
Pä Want sätt har Finsta Arnmen, dagelig?» förminskad, äfwen genom sina segrar, nödgats öfwerlemna den fosterjord, som den emot en wida talrikare fiende sä länge förswarat, En swag lemning äterstär nu af digna Krigshär; den bewakar Rikets ndrdliga landskap i förening med Swensta trupper, och Erogen sina förbindelser, kräfwcr den ännu, säsom si» dyrbaraste belöning, den äran att fä wara den förste som faller för fäderneslandet.
Den fred, som Kongl. Majst kofwak sitt trogna folk, och som i besia dagar torde blifwa undertecknad , stall spara det dyrbara blod, som ännu äterstär Hos Swensk?
Stridsmän, Mell dä diste, efter fredsslutet , följde af deras landsmäns bifall och crkänssa, ätcrwända till egna boningar, stadna öfwcrlcfwprna af Finsta Armeen i ben bedröflig» ställning, att de ej utant Riksens Ständers ädelmodiga biträde äga den ringaste utsigt för deras framtid, Det är i anledning deraf Kongl.
Majst anser sig heligt förbunden, att kalla Riksens Ständers upmärklamhet pä nödwändigbeten att i Riks-Stakcn fast, ställa en tili äcklig ärlig Summa, hwarigcnom de Officerare, Under-Officerare och Soldater af Finsta Ar möen.
Den rg September. 6ZZ nieen, hwilka kZ efter slutad fred buffa ötergä till Fin» land, utan hellre wilja upvffra sina äterstäende dagar i Rikets tjenst, mä, intllldetz Kongl.
Majit kan finna ett önstadt tilfälle att införlifwa dem nied den pä stat »varande Swensta Krigsmagten, i nägon män hällas skadeslöst för hwad de i Finland förlorat, och ej, efter troget upfplda pligter, fe sig blotlstälde för en oundwikelig nöd.
Majit känner nogsamt
Rikets betryckta ställning och alla de olyckliga.följder, som ett förödande krig medfört, hwilka haft bet stadeligaste inflytande pä alla inhemska tilgängar; men Hans Maj:t känner äf»ven ä andra sidan att den allmänna miljan, som säkerligen wid detta tilfälle ej kan wara mer än en, ofel, bart, om nägon möjlighet finnes, ej lärer uragtläta att bereda denna tilgäng.
Mä den blifwa Swensta Folkets sista gärd till Let Broder-Folk, som ett oblidt öde frän Moderlandet afsöndrat, och den säkraste borgen
Lör kommande tider, att i Swensta mannabröst aldrig tacksamheten mot sina förswarare stall utslockna.
Majit förblifwer Riksens Ständer med Kll Kunglig näd och ynnest wälbcwägen.
A U 6. ak Vkstterkeät.
Friherre stuebeck, ^lexnnäsr, upWe följande strifteliga anförande; Dä §34 Den 19 September.
Dä jag denna gäng med framställningen a? mina tankar begär Högloft.
Ridderskapets och AdelnS upmärksamhet, önskar jag mig äfwen den lyckan att kunna förtjena dess bifall.
Sä wäk äldre som senare tiders Historia uplp, ser den sanningen att Hjcltar och store
Män aktid bliftvit belönte sä wäl af Regeringar, som af Nationer — Belöningar mätte altid blifwa lika sä skyldiga som »värdiga offer af Staten; nitiffa och trogna tjenstcr blifwa Embetsmannens owilkorliga förbindelse, och där dessa senare uti sm hela bemärkelse inträffa, lära de förra, likasä otwifwelaktigt som willigt sedan meddelas, samt dät förtjensien är owanligt stor, mätte erkänflan fordra tacksamhetens gjärd sä fullkomlig, att samtid och efterwerld kunna rättfärdiga det ädla och det wärdiga — Jag tror, att om och när sädana belöningar nägon gäng fordra Nationens ätgärd, sä bör dess utgörande grundlägga en waraktig äminnelse, som gifwcr den förtjenta Mannen en lugn fristad p'ä älderdomen och försäkrar honom om en nödig utkomst för sin framtid — Dä jag med anledning häraf till Högloft.
RidderskapetS och Adelns ätanka erinbrar, om de stora för, tjenster, fä wäl pä krigets bana, som wid senast wärk-- stälde Stats-förändring — En af Riddcrskapct och Adclns medbröder dessa senare 2:nc ären förwärfwat, sä är redan pä denna teckning General Licutcnanten ^6- lerdreutr: igenkänd — Tillät derföre mine Herrar att jag till Eder uplysta granskning wägar förcflä den ännu odisponerade Läckb Kongsgärd till en belöning uppä Herr General - Lieutenantcn H.6ierLraui2ss äterstäcnde lefnad, och skulle denna mia af Patriotisk känsla wäckta proposition förtjena Herr Grefwens och Landt-Marfkalkens samt Högloft.
Ridderskapcts och Adelns afseende torde ämnet fä kommuniceras wära Respektive Med, Ständer Den 19 September. 635 Herr Grefwe» och Landt-Mar sk alken gjorde derefter proposition att sä wäl Kongs. Ma):ts nädiga proposition, som Friherre Kuckbecks dietamen mätte till Stats - Utskottet remitteras.
Ridderskapet och Adeln hördes allmänt gifwa sitt bifall till /emthen af Konungens proposition, men Stskillige begärde Friherre kuäbecks dietamen pä bordet.
Utdrag af Protokollet, hällek uti Rik, sens Högloft.
Ständers Stats» Utskott den 18 September 1809.
S. D. Uti den Riksens Ständer meddelte Nädiga Proposition af den 7:de j denne mänad, an« gäende ätstillige af Allmänna Magazins - Oirectionen vppgifne behof och omständigheter m. m., har HanS Kongl.
Majit
I Räder täckts sig yttra:
Att ibland de bekymmer, som bristen pä Medel till nödige och allmänt nyttige anstalter Kongl. Maju förordsakar, känner Kongl.
Maj:t lifligen det, att icke kunna meddela be igenom Kriget
Mäst lidande ibland
Och trogne Undersätare dcn hjelp, som de af Kongl. Majus ömma omwärdnad förwänta; Kongl. MajU har före detta, i hopp att Fienden skulle lämna det af honom intagna Wästerbotten, infordrat Allmänna Magazins-Oirectionens underdäniga utlätande, hurnwida den hade tillgäng till nägon undsättning att gifwa de olycklige Innewänarne af nämnde Province, enär de ifrän Fiendens förtryck blefwo befriade; Men Oirectionen har i un - 6z6 Den ig September. j underdänighek tillkännagifwit, att ben hvarken ägde nägot sörröd af Spannemäl att användas till detta behof, eller Penningar, hvarmed Spannemäl kunde dertill upphandlas; sedan Fienden nu dragit sig i» frän ben Södra delen af Wästerbottens Län , och Kongl. MaZ:t af Desi Befallningshafvande erhällit smärtande underrättelser om InnewänarneS nöd, särdeles deras ! det mäst bebodda Landet vid Kusten och allmänna Landsvägen, finner Kongl. Majit sin pligt fordra, att för Riksens Ständer framställa angelägenheten af Medel, att under det ännu Sjöfarten till Wästerbotten är öppen, rädda dktza deras Medborgare, och bereda dem en möjlighet, att i en lyckligare framtid bidraga till Statens underhäll, samt derigenom mängfalldigt äterbära hvad dem nu kan blifva . lldeladt.
Siats-Utskottet, till hvars yttrande Riksens Höglofl.
Ständer bedagat detta ärende remittera, har, uti besia Kongl. MajttS ömma och Nädiga tänkesätt emot Wästerbotten, igenom det olyckliga kriget lidande Jnncwänare, med den listigaste vördnad och erkänsla, funnit ett förnyadt dyrbart vedermäle af Kongl.
Majus altid odelade ömhet och hulda omwärdnad för befrämjandet af samtelige Ocsi trogne UndersätareS väl.
Att Statens närvarande behof äro stora och desi tillgängar knappa, är Stats-Utskottct icke obekant; men Utskottet inser dock sä mycket mera nödvändigheten af ett i närvarande fall bäde skyndesamt och kraftigt biträde, som Utskottet med öfvertygelse erkänner värdet af Kongl. Majus
Nädiga yttrande, att det är genom tidiga anstalter till olycklige Medborgares räddning, som dem skall beredas en möjclighet, "tt i en lyckligare framtid bidraga till Statens underhäll, och sämeLelst mängfalldigt äkergälda ett af Staten i nödens vch bchofwcts stund dem lemnat understöd.
. . '
Wästers Den 19 September. 637 Wästerbottens öde och olyckor i betta krig öro för wöl kände, för att infbr Riksens Helloff.
Ständer behöfwa närmare utredas, än hwad redan allmänt kunnvgt är; men den anmärkningen torde dock, säsvm of alla tiders erfarenhet besannad, bär bäde kunna och böra tilläggas, att äfwen det mitdaste behandlande af en fiendtlig Krigshär, om det ock här ägde rum — lemnar ändä altid nöd och elände i spärra efter sig i ett inkräktadt Land.
— Mcd afseende altsä Salla de fbr denne Landsorts Innebyggare inträffande be, tvekande omständigheter och talande skäl, lära Riksens Höglos!.
Ständer för sig finna en tillräcklig anledning, att gä Kongl. Maj:ts
Nädiga önskan härutinnan till mötes, -p
Och dä, efter hwad Kongl.
Ma):k täckts i Räder tillkännagifwa, Allmänna Magazins - Direktionen hwarkcn äger nägot sörröd af Spannemäl, att anwändas till detta behof, ej eller Penningar, hwarmed Spannemäl kan bertill upphandlas; sä fär till Riksens Högloft.
Ständer Stats-Utskvttct wbrdsammcligcn hemställa , om icke af de i Riksens Ständers Banane för Stats-Wcrkcts räkning insatte och ännu odisponerade friwilliga Län och gäfwor, ett Län af Femtio Tusende Riksdaler Banco mä lemnäs Westerbottens Löns Jnnewänare, att fördelas och anwändaS pä det sätt Kongl. Maj:t i Räder pröfwar lämpligast, till befrämjande af Landets förmän och bästa, samt dm allmänna nödens afhjelpanbe.
— Och pä det Landets Jnnewänare mä med ben möjligen minsta tunga kunna werkställa ätcrbetalningen häraf, sä fär Stats-Utskottet sdreflä, att de under de 2:ne första ären mä blifwa förfkonte för all Återbetalning, men att de sedermera ärligen böra betala -^del, som till Riksens Ständers Riksgälds - Contoir ärläggas bör, och hwarmed börja» kom - 6z8 Den L9 September. kommer att giras Sr 1812, sä att förskottet pä z:ne Sr eller till och med 1814 mä morda fulleligen ersatt, och lärer werkställigheten häraf böra Kongl. Maj:tS Befallningshafwande uppdraga-.
Ständer hemftälles betta wbrbsammeligen. —^
Pä befallning kröät-lius.
Friherre kleminF, eiaes, utbad sig fä göra en wbrdsam anmälan, att det more af wigk att detta mäl utan uppskof afgjordeS.
Han twiflade ej, att icke Riksens Ständer af ett billigt medlidande för de nödställde, lätt skulle bifalla deras understöd.
Men be behöfde en snar hjelp.
Ärstiden instundade dä Sjöfarten stängdes, hwareftcr hjclpen, om ben för länge uppskjbtcs, kunde komma för sent.
Friherre klaminz hemställde flutcligen: att det Län, som Rik- ^ sens Ständer ät dctza stna nödlidande Mcdbröder lära försträcka, mätte dem bewiljas räntefritt.
Uppä gjord proposition, blef Stats-UtskottetS tillstyrkan, med tillägg, att Länet skall blifwa ränte» fritt, af Ridderskapet och Adeln till alla delar gillad och bifallen; Hwareftcr genast en Deputation, med underrättelse derom till de andra Skändcn afsändcs, under anförande af Friherre kleming, Llaes.
Friherre 8 t aLI von ksto11 ftein, Loisitr I.u6v>F:
Lika sä bedröflig, som anledningen warit till Konungens Näd^ga nptz uppläste Proposition, lika Den ig September.
639 lika mycket lärer sjelfwa saken äfwen hafwa uppwäckk Ridderffapet och AdclnS deltagande.
Ridderstopct och Adeln äger nu ett tillfälle, att ät Fäderneslandets tappra Stridsmän lemna ett prof af sin gränslösa tacksamhet.
Det är sant: tillgängarne äro knappa: men man tar sig närmast.
Jag är öfwertygad att Kongl. Maj:t, som säkerligen will göra rättwisa ät förtjensten, icke lemnar beha Krigares öde blott i Riksens Ständers händer.
Jag finner mig derföre nu böra ä npo wäcka en fräga, som förut, dä jag henne wäckte, icke blef upptagen r och hwilken, sedan Kongl. Maj:k nu dertill gifwit anledning, ej mätte kunna anses lagstridig, eller af natur att mig derpä proposition kunde wägras.
Det är ben, att Riksens Ständer stulle förena sig i en underdänig anhällan hos Kongl. Maj:t, att han ät den Finsta Armeens Medlemmar mätte förunna företrädesrätt wid besättandet af lediga Ämbeten.
Herr Grefwen och Landt-Marskalkcn erindrade, att denna Riksens Ständeranhällan sä mycket mindre torde behöfwas, som Kongl. Maj:t i Och Nädiga Proposition, sjelf förklarat, att Han will wara omtänkt, att wid sig yppande tillfäl, len, placera de öfwerblefne Tjenstemän af den Finsta Armeen innom Swerige.
Friherre 8taö1 von blollgtein anhöll allenast, att Herr Grefwen och Landt-Marstalken täckter göra proposition pä hans motion, hwarigenom Ridderstapet och Adelns tänkesätt derom kunde utrönas.
Herr. Grefwen och Landt-Marskalken trodde ej, att detta ämne behöfde widrdras innan Remi§e» af Konungens Proposition komne ifrän Stats - 640 Den 19 September. Staks-Utskottet.
Dek wore alltid tillfälle akt i Riksens Ständers swar till Konungen, deras under döniga önskvingar deri infördes.
Herr NoräenStolpe, ^vöers, instämde deri, att man i detta sivar säsom en tilläggning kunde förklara Ridderskapets och Adelns tankar k ättledning af Friherre Ltsels motion.
Herr Grefwen och Landt-Marstal ken förklarade sig ej hafwa nägot deremot, och hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln för del närvarande skulle finna sig,nMa, om hwad detta ämne «ngivge, Stats,Utskottets utläkande afwaktadcS.
Lifölls.
Uplästes följande; Utdrag af Protokollet, hället ttki Riksens Högloft.
Ständers StatssUtskotk den IZ September 1809, S. O.
Ständcks Skats-Utskott för nu till Riksens Högloft.
Ständer wdrdsammeligcn aflemna det infordrade utlätande, angäende Kongl. Majrts Nödiga Proposition af den 6 i denne mänad., om dispositionen af den till Riksens Ständers Bcmqucs säkerhet förskrifva hälft af Tull-Inkomsten.
Uti högstberörde Nädiga Proposition har Kongl. Majrt täckts meddela Riksens Ständer, hurusom de ännu obetaltt förskott litt flere Hundrade Tusende Riksdalers - Den ig September.
641 dalers belopp , som ur Landt - Ränkerierne tagit till KrigS-utgifter, sä minsk.'t Stats-Werkcts tillgängar för detta är, att, dä äfwen General-Tull-Ärrendc-SocictetenS Fullmägtige innehälla hälften af Tull-Inkom* sten, till följe af deras pä Nldig befallning den 22 nästledne Martil till Riksens Ständers Banque utfärdade förbindelse, Stats - Contoirct icke stall kunna ä, stadkomma medel, hwarken till större delen af z:dje Lbnings-Qvartalet, eller de flere ännu obetalie Summor, som efter detta ärs Riks-Stat böra utgä.
— Och som detta ej mindre för Stats - Werkels, än ätstillige andra Penninge-förwaltandc WcekS Credit, stadeliga förhällande, stall blifwa i synnerhet kännbart för Pcnninge-Löntagare; sä har Kongl. Majrt, för att afhjelpa Stats - Wcrkets nu warande Penningebc, hof, i Räder proponerat Riksens Ständer, säsom ben, efter Kongl. Majrts tanka, lämpcligaste utwägcn, att täta hela Tull-Uppbörden för detta är, likasom förut, af StatS-Contoilet fä disponeras.
I anseende till hwad Kongl. Majrt sälunda i Räder täckts meddela, har Skats-Utstottet för sin del ansett angelägenheten för Stats-Werket fordra, att, till bestridandet af dest oundgängcliqa utgifter innewarande är, fä disponera Tull - medlen , och pä hwilken grund Stats-Ukstottet fär Riksens Högloft Ständer wördsammcligen underställa, om icke den Banquen utaf Riksens Ständer tillagdt rättighet, att till godtgörande af en witz fastställd afbetalning ä Capitalet och Ränta af betz gjorde förskott/ fä Tull-Arrcnde-Mcdlcn uppbära och sedermera med Stats - Werket om öfwerstottct liquidcra, mä först med nästa är i'8lo kaga stn början, och att St^ts-Contoiret säledcs för in, ncwarande är mätte fZ dctze M?del disponera och uppbära ; men pä det Banquen derigenom icke mä sakna Tredje Band. 22, 8Z. hwad 642 Den 19 September. hivad den samma under detta är bör ätnjuka i afbetalning pä Capital och Ränta af bess gjorde förskott; sä fär Stats-Utskottet hemställa, att Banqnen af de Patriotiske
Län och Gäfwor, som blifwit derstädes för Stats, Werkets räkning insatte, — och ännu finnas wara odisponrrade, mä blifwa godtgjord för hwad densamma till och med inncwarande ärs stut i sädant afseende tillkommer; och hwilket, enligt Banco - Utskottets Stats-Utskottet mcddelte Protocolls - Utdrag och uträkning afd.
15 i denne mänad, utgör tillhopa Nittio Ätta Tusende Fyra Hundrade Trettio Nio R:dr s ss. 4 r. Banco. — Hwilket Riksens Högloft.
Ständer wird« sammeligen underställts.
— Är och dag som förr skriftvit stär.
Pä Befallning kröstelius.
Samt Utdrag af Protokollet, hällek hos Riksens Högloft.
Ständers Banco - Utskott den 15 September 1809.
S. D. Genom pätecknad Remiss, samt Utdrag af Protocollen, hafwa de Respective Ständen, under den 11 i benna mänad, till Riksens Högloft.
Ständer- Stats- och Banco-Utskott behagat fbrwisa, Kongl.
Majrts Nädiga Proposition till Riksens Ständer af den 7:de dennes, angäcnde dispositionen af ben, till Riksens Ständers Banques säkerhet, fbrskrefne hälft af Tull-Inkomsten; hwarbfwer Högloft.
Stats - Utskottet i Protocolls - Utdrag under den 12 berpäföljande, hos Banco - Den 19 September. 64Z Banco - Ulskoktct anmälte, att med afseende ä hwad Kongl. Majtt i Räder täckts meddela, Stats-Utflottck funnit angelägenheten för Stats - Wcrkct fordra, akt för bestridandet af desi oundgängclige utgifter, inner »varande är fä disponera Tull - Medlen; pä hwilken grund Stals-Utskottet trodde stg till Riksens Högloft.
Ständer böra hemställa, om icke rättigheten för Riksens Ständers Banque, att kil! godtgörande af en wisi afbetalning ä Capitalet och Ranta af desi gjorde förskott , fä Tnll-Arrende-Mcdlen uppbära, och sedermera med Stats?Wcrket om töfwerskottct liquidera, borde först med nästa är 1810 taga sin början; och akt Kongl. Stats - Contoirct säledes för innewarande är, mätte fä desie Medel disponera och uppbära, emot det, att Stats - Utskottet war betänkt, att ingifwa andre utwägar, till Banqucns ersättning, för hwad, som till och med den zi December detta är, uti en sädan afbetalning ä Capital och Ränta, Banqucn tillkomma kan; och som för Stats-Utskottct i detta afseende säledcs war nödigt, att känna beloppet af de Banqucns förskott, hwarä flik afbetalning till innewarande ärs flut bör ske, förwäntade Högloft.
Utskottet härs med görligaste första , ifrän Banco - Utskottet, »vederbörlig uträkning, för akt derefter blifwa i tillfälle, att sä skyndesamt härutinnan desi utlätande till Riksens Högloft.
Ständer afglfwa, som angelägenheten fordrar, och Kongl. Majtt j Räder äskat.
Med afseende ä Högloft.
StatS-Utskottets vfwans berörde bestämdt gjorde förklarande, att wilja utse andra urwägar till Binquens ersättning för hwad Banque», till och med den zi December detta är, uti afbetalning pä Capital och Ränta ä desi förskott, tillkomma kan; och som Banco-Utskottet, för desi del, anser lämpcligast kunna ske genom inneMning af fä stor del, ä inne - 644 Den 19 September. innewarande ärs Tull-Inkomst, ellrr ock af be Patriotiske gäfwor, hwilka i Banqucn äro qwarstäcnde, som dertill erfordras; fant Banco - utskottet, att jämnlikt hivad Högloft.
Stats-Utskottet derom förmäler, StatsWerket mä, till bestridande af dess oundgängclige ut» giMx, fä, utan hinder af den till Banque» skedde pantfbrffrifning, Tull-Medlen för innewarande är disponera.
Som Räntan ä Banqnens utläningar i allmänhet, icke är förfallen att blifwa erlagd förr, än wid hwarjc sex MänaderS förlopp ; fant Banco - Utskottet j öfrigt, den af Högloft.
Stats-Utskottet ästuudade upgift ä hwad i Ränta och afbetalning pä Banquens förskott till innewarande ärs flut kan erfordras, icke nu böra sträckas längre, än till den förskotts-summa sammantagen , som till och med den sista nästledne Junii war utgängcn, och dä besteg sig till Tre Millioner Riksdaler Specie; hwarigenom, enligt uppgjord uträkning, Räntan efter Twä Procent pä äret, utgör R:dr z 8,4Z9: ä"»4, samt halft ärs afbetalning ä Capitalct - , - — 60,000: säledes tillsamman Nittio Ätta Tusende Fyra Hundrade Trettio Nio R:dr s ft. 4 r.
Specie; börande i öfrigt ifrän och med nästkommande är, Räntan och afbetalningen quartaliter liquideras. Hwilkct, det ena nied det andra, genom Utdrag af Protccollet, de Rcspcctivk Ständcn wbrbsammcligen hemställa, cch Högloflige Stats - Urskottct wänligcn meddelas flulle.
Efter Befallning ^1. kkeisinAius.
Herr Den 19 September. 64g Herr Gref w en och Landk-Marsk alken föreställde, att det ämne som bägge vctza Stats - och Banco - Utskottens Protocolls- Utdrag innefattade, säsom warande grunden till Riksens Ständers sivar pä en Konungens Nädiga Proposition, wore af Mycken angelägnhet att s,.art fä afgjordt, emedan Löncnias utbetalning pä sin rätta tid till Statens Embets - och Tjenstemän deraf berodde.
Herr Greswen och Landtmarskalken gjorde derfbre proposition till bifall pä begge Utskottens utlätandcn i hela deras widd, hwilken beswaradeS med ett allmänt Föredrogs ä nyo Allmänna Bcswärs och Cconomie - Utskottets ben 6 September uplästa och pä bordet lagda Betänkande, angäendc den allmänna Skogshushällningen Jagt - Ordningen och Jägeri - Staten.
Under upläsningen af detta Betänkande an märkte
Herr kebr: att i anseende till män ga olika ämnen hwilka detta Betänkande innchöllo, detsamma punctewis mätte sä discutcras, dä proposition sedan serskilt pä hwar punct kunde göras.
Herr "ptmm ansäg detta sä mycket nödigare, som det kunde hända att somlige puncker bifölles och somlige bchöfde med anmärkningar äterremitcras till Utskottet.
Herr Grefwenoch Landt-Marsk alken erindrade, att Regerings» Formen fbreskrifwer, att Proposition första gängen pä ett Utskotts Betänkande skulle göras till bifall eller afflag pä detsamma i hela betz widd.
Fritzer - 646
Den 19 September.
Friherre Ltnölvon lloilsteia, 'Larsit? k.uclviZ, ansäg Herr Ikams anmärkning wara gansta grundad.
At Propositionen stulle göras pL hela Betänkandet more ock efter Rcgerings-Formcn rigtigt; men till förekommande af dcn olägenhet
Herr limm hade befarat, om genom en sädan Proposition punctcr gillades, mot hwilka anmärkningar borde göras, eller anmärkningar gjordes mot puncter, som Ständet trodde sig genast böra bifalla, föreslog Friherre Lisei, att
Utskotten borde äläggas att framdeles öfwer hwart serskilt ämne afgifwa ett serskildt Betänkande.