Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Grefve Horn bär trott, att om §:n erhållit det förtydligande tillägg, som jag tagit mig friheten här framställa, skulle ingen la ti— tude ät Rikets Ständer kunna lemnäs ätt inom loppet af året välja den beqvämligaste årstiden för sina sammankomster.
Jag hemställer likväl, om icke, i händelse den redaktion blifvit antagen, sorn Herr Gahn jemväl föreslog, nemligen att Rikets Ständer skulle sammankomma inom 5: te årets utgång efter sista Riksdagens början eller slut — om icke, säger jag, samma lalitude då skulle hafva varit lemnad Rikets Ständer att välja den beqvämligaste årstiden, men mera bestämdhet vunnits, i afseende på grunden för beräknandet af de Den n Febr uar i i £. m. ao5 5 åren.
Grefve Horn bar äfven omnämnt den vigt, jag skulle hafva lågt på Herr Gahns ord, att Riksdagarne skulle blifva, hvad de borde vara..
Det är möjligt att jag lagt någon tonvigt på dessa ord; men någon annan vigt vet jag mig icke hafva dervid fästat, särdeles som jag ieke ens utvecklat meningen deraf.
Jag skulle likväl tro, det Gahns mening varit, att Riksdagarne ej borde vara så långa, emedan han säger; Man kan oek verkeligen ej säga,, att Riksdagarne, på detta sätt, komma allt förtätt på hvarandra, då man hör hoppas, att, efter nu vunnen erfarenhet, Riksdagar allt mer och mer blifva hvad de böra vara.
I afseende på hvad Grefve Frölich anfört, beklagar jag blott, det jag icke med Grefven kan finna den nu varande redactionen af 4p § så klar, alt den icke behöfver förtydligas.
Grefve Frölich har äfven omtalat Herr Gahns motion, och trott sig finna uti hans alternativa förslag en medelpunkt, hvarifrån det 5:te året borde räknas.
Jag hemställer likväl, hvilken medelpunkt då bör sökas för den närvarande Riksdagen, sorn sträcker sig in på 3 Calenderår; åtminstone lärer man icke på sådant sätt komma till årtalet 1833.
Jag tackar Grefve Frölich för dess instämmande med mig i afseende på ConstitutionsUtskoltet, och får å min sida instämma med Grefven, i afseende på den af Herr Hjerta och Grefve Horn framställde, mea 206 Den i i F e b r u a r i i f. m. nf Herr Grefven och LandtMarskalken så väl besvarade commissiouen, att i Talmansconclaven söka inverka pä de tre öfriga Stånden.
Deremot kan jag ej instämma med Grefve Frölich i tillägget om en inbjudning till de öfrige Stånden att frångå det redan fattade beslutet.
— Herr von Troil har trott, att jag börjat med ett erkännande, att nuvarande redaction af 49 § vore tydlig, men det oaktadt sedermera kommit till ett resultat, motsatt den åsigt, som af Talaren med flere andra anses såsom den enda rätta.
Jag förmodar, att Talaren i detta hänseende icke riktigt uppfattat mina ord, ty jag har från början förklarat min öfvertygelse, att §:n kunde tillämpas på sätt jag sedermera gjort; men då jag fann, att andra aktningsvärda personer tillämpade den på annat sätt, hyste jag icke den förmätenhet, att jag icke gerna erkände, det saken kunde ses på tvenne sätt.
Den tanken jag yttrade, att med ordet sammankomst äfven måste förstås sammanvaro bör för öfrigt ej gifva Herr von Troil, som hyser en motsatt öfvertygelse, anledning att tro sig obehörig att deltaga i denna Lagstiftande församlings öfverläggningar.
Jag tror tvärtom, att den skicklighet Herr von Troil visar hvarje gång han yttrar sig, och den ädla öppenhet, hvarmed han uttalar sina åsigter, äro egenskaper, som göra honom mycket behörig att deltaga i hvilken Lagstiftande Den i-f* Febrna rii f. m. församling som hälst; men meningarne och öfvertygelserne kanna vara skiljaktiga, och höra öfverlemnas åt den fria pröfningen.
Jag har ej kunnat fatta hvad Herr von Troil yttrat om den afvikelse från Grundlagens föreskrift, som vid kallelsen till 1823 års Riksdag skulle hafva ägt rum, och jag kan således icke yttra mig deröfver.
Slutligen får jag, i afseende på de serskildta propositioner, som blifvit föreslagne, anhålla, att i händelse Grefve Frölichs förslag om tidens utsättande för nästa Riksdagskallelse till den 5 November 1833, hlifver Ja-proposition, mitt förslag, att Ridderskapet och Adeln låter bero vid de tre öfrige Ståndens beslut, må blifva Contrapropositionen.
Cederström ^ Jacob:
Dådet alldeles icke lönar mödan att ingå i ytterligare discussion till utveckling af ett ämne, som redan i 2:ne Plena sysselsatt Ridderskapet och Aden, inskränker jag mig till begäran om den proposition, som Grefve af Wetterstedt föreslagit, samt yrkar votering deröfver, i händelse propositionen icke derförutan bifalles.
I anledning af Gref ve af Wetterstedts sista anförande, anhåller jag först, att Herr Grefven sjelf täcktes upplysa, om icke Gahns motion skedde vid 1812 års Riksdag, hvaraf följer, att ao3 Den ri Februarii f. m. hela deductionen om handlingssättet vid* i8op års Riksdag kan, såsom öfverflödig, ur Herr Grefvens, anförande utgå. livad för öfrigt beträffar
Talarens yttrande, att jag sjelf skulle hafva medgifvit, det min beskrifning om den nuvarande tiden och Riksdagstaktiken vore öfverdrifven, så får jag erinra, att jag alldrig sagt detta; jag har endast erkänt, att den af mig frami ställda farhågan, att Representationen endäst skulle blifva ett medel för att bevili ja anslag och garantera alla Regeringens åtgärder, vore öfverdrifven, men icke omöjlig eller otänkbar.
Denna rättelse har jag ansett mig skyldig att till Protokollet afafgifva, och får för öfrigt förklara, att Grefve af 'Wetterstedt ingalunda må anse milt yttrande såsom en väderdrifven följd af fordna tider; ty om en person nu sak-, nas ibland oss, sorn deltog i öfverläggningarne under den så kallade häftigare tiden, har jag åtminstone icke tröttnat att uthärda striden på samma sätt som förut.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken tillkännagaf, att Plenum i eftermiddag klockan half till 6 komme. att fortsättas.
Då Grefve af Wet terstedt ytterligare, såsom stöd för sin sats, framdragit Gahns motion och hans yttrande att Riksdagarne skulle blifva så-, dane Den u
Fe broar ii f. m. 209 dane de böra vara, samt förklarat, att Galms mening varit, att Riksdagarne borde blifva korta, det vill förmodligen säga, inskränkta till den lagliga tiden af 4 månader, hemställer jag, om icke detta motiv bestämdt utvisar, att Gahns alternativa förslag betyder intet i förevarande fråga.
Ty om våra Riksdagar inskränktes till blott 4 månader, vore det nästan alldeles likgiltigt om tiden för påföljande sammankomst räknades från början eller slutet af den nästföregående.
Jag kan, för öfrigt, oaktadt hvad Grefve af Wellerstedt ytterligare anfört om nödvändigbeten af en annan redaction, för att, jemte begreppet om en Ständerne lemond latitude alt inom Calenderåret välja dag, komma till det förstånd af Grundlagen, som vi å vår sida äga, nemligen att beräkningen bör ske från hvarje Riksdags början, ej finna annat, än att med begreppet om denna latitude, ingen annan redaction, än den närvarande, kan stå tillsammans.
Ty äfven om man antagit Gahns alternativa förslag, att Rikets Ständer skulle sammankomma på 5:te året efter föregående Riksdagens början eller slut, hade det varit Rikets
Ständer betaget all sjelfve välja månad eller dag.
Jag kan åtminstone ej begripa saken annorlunda.
Hvad slutligen propositionen beträffar, måste jag bestrida möjligheten af den proposition Gret 61 H. '4 2io Hen xi Febr tiar i i f. m. ve af Wetterstedt föreslagit; tv sedan Herr Grefven och LandlMarskalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på utsättande af annan tid, än inom loppet af år i833, lära de särskildta propositionerne ej kunna innefatta annat än olika dagar inom nämnde år.
Jag har endast begärt ordet för att ytterligare utveckla mili tanke om kallelsen till 1823 års Riksdag, hvarom jag förmodligen förut olydligen uttryckt mig.
Jag erkänner, att 1818 års Ständer, uti den då utfärdade Riksdagskallelsen, öfverträdde den i Grundlagen bestämda tiden med icke fullt en månad; men jag tror icke, att ett prasjudicat kan anses såsom en Grundlagsförändring, hvilken berättigar lill efterföljd, emedan det ligger i sakens natur, att, der skrifven Lag finnes, praejudicater ej kunna ändra Lagens föreskrift, och det ytterligare finnes i 83 § RegeringsFormen stadgadt, att Grundlagsförändringar ej få ske i annan, än der föreskrifven ordning.
Då således ett prosjudicat visserligen finnes, att
Grundlagen i förevarande afseende till någon nion blifvit öfverträdd, tror jag att detta prtejudicnt, långt ifrån att berättiga oss lill efterföljd, bör göra oss desto mera angelägne alt nu directe följa Grundlagen, för att återgifva densamma dess en gång kränkte helgd.
Den ii Februari i f. in. 211 Grefve Frölich:
Äfven jag behöfde göra en rättelse i det svar Grefve af Wetterstedt afgifvit, i afseende på den af mig omnämnde medelpunkten, hvilken jag naturligtvis icke trodde skulle tagas, såsom Grefve af Wetterstedt gjort, alldeles au pied de la lettre; men jag anser det öfverflödigt att härom explicera mig, såsom af för liten vigt för ifrågavarande sak.
Jag vill derföre endast, i afseende på frågan om de propositioner, som kunna framställas, förena mig med Grefve Horn och hemställa, om icke någon bland dem, som icke instämma i mitt förslag, vill uppgifva någon annan dag inom i833, såsom contra-proposition.
Ty då Herr Grefven och LandtMai skalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på annan tid än inom årtalet i833, är det gifvet att contrapropositionen ej kan ställas på i835, utan skillnaden emellan propositionerne blott bestå i dagen, icke i årtalet.
Jag uppmanar således någon Ledamot, som icke anser den 5 November vara den rätta dagen, alt uppgifva en annan, emedan det faller sig svårt för mig sjelf att uppgifva contra-proposition till mitt förslag.
Jag vill blott, till svar på Herr Hjertås förfrågan, lemna den upplysning, att Herr Gahns motion väcktes vid 61 H. <4* 212 Den ti Februari» f. m. 180g års Riksdag och hvilade, tillika med öfrige i Riksdagsbeslutet omnämnde Grundlagsförändringar, till 1815 års Riksdag.
Tians Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt för dess del besluta, att, på sätt Grefve Frölich föreslagit, kallelsen till nästa Riksdag bestämmes till den 5 November 1833- Ropades
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och Län dtMar skalk en yttrade, att då HansExeellence Herr Grefve af Wetterstedt såsom contra-proposition föreslagit, alt Ridderskapet och Adeln skulle låta bero vid de öfrige Irenne RiksStåndens i ämnet fattade beslut, samt derå yrkat proposition, men ålskillige andre Ledamöter, på grund af Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens redan afgifne förklaring, ansett en sådan proposition icke kunna framställas, fann Hans Excellence sig i främsta rummet böra fästa dessa Ledamöters uppmärksamhet derpå, att Hans Excellences först afgifne förklaring endast hade afseende på ExpeditionsUtskottets Memorial, om hvars Öfverensstämmelse med det begrepp Hans Excellence hyste om Grundlagens ordalydelse Hans Excellence ansåg sig både pligtig och berättigad alt ingå i pröfning, för att afgöra, huruvida proposition Den ii Februarii f. m. 2l3 rJerå kunde framställas eller ieke; men Hans Excellence hyste för mycken aktning för de öfrige RiksStåndens beslutande rätt, för att deruti göra något intrång genom vägrad framställning af den proposition Grefve af Wetterstedt begärt, enär den icke innefattade något beslut af Ridderskapet och Adeln alt instämma med de öfrige Stånden, utan endast ett begifvande att de trenne öfrige RiksStåndens sammanstämmande beslut i denna fråga äger kraft af Rikets Ständers beslut.
Grefve Frölich?
Då jag förmodligen alldeles misshört mig på den förklaring Herr Grefven och LandtMarskalkeu i sitt förra yttrande afgaf, anhåller jag att Herr Grefven och LandtMarskalkeu täcktes låta ånyo uppläsa denna förklaring.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkeu erinrade, att dess förut afgifne förklaring endast innehöll en framställning af det skäl, på grund hvaraf Hans Excellence, enligt sitt begrepp om Grundlagens ordalydelse, ansett någon annan proposition å ExpedilionsUlskotlets Memorial icke kunna göras, än att det lades till handlingarne; men deraf följde icke, att Hans Excellence tilltrodde sig att fälla något omdöme öfver den mer eller mindre vigligheten af de öfrige RiksStåndens beslut, hvarom det lika litet tillkom Hans Den ii Februarii f. ra.
Excellence att ingå i någon pröfning, som det vore öfverensstämmande med grannlagenheten och aktningen för MedStänders beslutande rätt att vägra en proposition, som endast innefattar ett erkännande af denna beslutande rätt i förevarande fråga; och vore det af sådan anledning som Hans Excellence ansåg sig icke kunna vägra den utaf Grefve af Wetterstedt yrkade framställningen.
Jag kan ej förstå annat, än att Ridderskapet och Adeln bör uttala en egen bestämd opinion om tiden för nästa Riksdags utsättande; och att Ridderskapet och Adeln ej kan bifalla hvad de öfrige tre Stånden i detta hänseende beslutat, följer klart af Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran att framställa proposition på annan tid, än inom loppet af år i833.
Det återstår således endast alt besluta sig för någon dag inom detta åretal, och, som här synes vara brist på alternativer för propositionerne, får jag vördsamt föreslå tidens utsättande till den i5 Januari i833.
Då fråga nu uppstått om tvenne contra-propositioner, nemligen Grefve af Wetterstedts och Herr Cederschjölds, lärer ej annan utväg vara öfrig, än att contra-propositionen genom votering bestämmes; och derom får jag
Den ii Februari i f. ni. 2l5 anhålla, för alt icke ännu ytterligare utdraga tiden med en onyttig discussion.
Jag hemställer, huruvida icke Herr Cederschjöld skulle vilja frångå sitt förslag, som ej tjenar till annat, än alt vi nu klockan i nödgas votera öfver contra-propositionen, för att sedermera kl. half 3 votera öfver hufvudsaken, då salen förmodligen blifver nära tom..
Då Grefve af Wetterstedls förslag, som emot all min förmodan kommer att utgöra contra-propositionen, innehåller, att Ridderskapet och Adelil skulle låta hero vid de öfrige Ståndens heslut, men jag icke bär mig bekant, alt officiel underrättelse om detta beslut från de öfrige Stånden ankommit, anhåller jag att i contra-propositionen må bestämdt intagas den i5 Januarii i835.
Som jag uppgifvit förslaget till contra-propositionen, torde det äfven vara mig tillåtet att få bestämma ordalagen för densamma; men jag bar icke uppgifvit, och kommer ej att uppgifva de ord Grefve Horn senast önskat lillagde, rörande intagande af den dag, som de öfrige Stånden bestämt.
Jag fortfar derföre att yrka det contra-propositionen må inskränkas lill de orden, att Ridderskapet och 2(6
Den 11 Februarii f. m.
Adelil, för dess del, låter bero vid de öfrige Ståndens i ämnet fattade beslut.
Då Ridderskapet och Adeln går att gifva sin opinion tillkänna i ett så vigtigt ämne, som det närvarande, synes det vara Ståndet värdigt att uttala denna opinion med mera bestämdiiet än dessa vagn» uttryck innehålla, som Grefve al Wellerstedt föreslagit för en opinion, hvilken för Nationen måste blifva högst oväntad.
Att låta bero vid en sak vill säga detsamma, som att icke befatta sig dermed, och således här, att Ridderskapet och Adeln ej skulle vilja gifva sin mening tillkänna, hvilket likväl, enligt Grundiagen, är Rikets Ständers, och således jemväl hvarje RiksStånds rättighet och pligt.
Det är af dessa skäl, som jag anhåller, alt contra-propositionen, liksom ja-propositionen, må blifva uttryck af en bestämd opinion bos Ridderskapet och Adeln.
Huns ExceUence Herr Grefven och Landt Mar skal ken erinrade, att då ^-propositionen lomme att innefatta bestämmandet af viss dag för nästa RiUrlnagl^Hplra, ansåg Hans Eocellence Ridderskapets och Adelns rättighet, att för dess del besluta öfver förevarande ämne, vara i denna proposition förvarad, i fall pluraliteten önskade utöfva berörde rättighet; hvaremot contra-propositionen, enligt Hans Excellences Den ii Februarii f. m. tanka, lemnade tillfälle för dem af Ridderskapet och Adeln, att uttrycka sin mening, hvilka, sedan de öfriga Irenne Riks-Stånden redan fattat ett sammanstämmande beslut, som äger kraft af Rikets Ständers beslut, anse lämpligt att dervid låta bero,* ulan att sjelfve fatta något beslut i frågan.
Grefve Frölick: Innan Ridderskapet och Adeln skrider till votering öfver en sådan proposition, som den, hvilken nu tyckes förestå, nödgas jag förklara, att sedau jag af en annan värd Ledamots yttrande nyss funnit, alt jag icke hört orätt, då jag uppfattade Herr Grefvens och LnndtMarskalkens förklaring sålunda, att skälet, hvarföre ExpeditionsUtskottets Memorial endast borde läggas till handlingarne, var, att Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg sig icke kunna framställa proposition på lidens bestämmande till annat år än j833, måste jag reservera mig mot en contra-proposition, som verkligen innebär raka motsatsen häraf.
Men sedan jag nu afgifvit denna förklaring, ämnar jag för min del icke vidare deltaga i denna discussion.
Vid afgörandet af denna vigliga fråga, är det angeläget alt noga tillse, det man ej beslutar öfver mera än en sak i sender.
Men i förslaget att låta bero vid de öfrige
Ståndens beslut ligger tvänne skiljaktiga frågor.
Hittills har 3 l8
Den ii F e b r u a r i i f. m. blott frågan varit om bestämmandet af tiden för nästa Riksdag, och denna fråga ligger äfven ensam i Ja-proposilianen.
I Nejpropositionen deremot ligger äfven frågan, om den kraft och verkan tre Stånds beslut skall äga i förevarande fall.
Men denna fråga har ännu icke varit under öfverläggning, och jag hemställer således, om den, med något skäl, kan inläggas i contra-propositionen.
Jag måste derföre äfven reservera mig emot denna föreslagna contraproposition, och tror, alt Ridderskapets och Adelns mening först bör utrönas om den dag
Ståndet vill antaga inom det åratal, som Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat vara det enda rätta.
Friherre Roye, Fredrik:
På det hvarken jag eller någon annan inom delta hus må vara i okunnighet om andemeningen af förslaget, att Ridd. och Adeln skulle låta bero vid de öfrige Ståndens beslut, anhåller jag att dessa beslut må blifva uppläste
I anledning häraf upplästes de ifrån de öfrige Irenne RiksStånden ankomne Protocolls-utdrag, rörande ifrågavarande ämne, hvaraf inhämtades, att dessa RiksSlflnd, livar för sig, med bifall till EvpeditionsUtskottets i dess under N:o 354 afgifne Memorial gjorde hemställan, bestämt tiden för nästa Riksdags kallelse till den i5 Januurii 1835.
Den ii Februarii f. rn. a i g Friherre Boye:
Efter den uppläsning, som nu skedt, lärer det ovilkorligen följa, att hvar och en vet hvad den (oreslagne contra-propositionen betyder, nemligen alt dagen för nästa Riksdags utsättande blifver den i5 Januarii i835.
Om detta således finues bestämdt uttryckt i contra-proposilionen, eller icke, är alldeles likgiltigt, och jag hoppas alt ingen deraf låter missleda sig.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Friherre Boye, och får blott tillägga, att då hvar och en vet, att, efter Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, ingen fråga här kan uppstå om ett bestämdt beslut af Ridderskapet och Adeln, i enlighet med det beslut, som de öfrige Stånden fattat, synes mig intet hinder finnas för antagandet af Grefve af Wetterstedts contra-proposition, hvarigenom Ridderskapet och Adelli, utan att gilla de öfrige Ståndens beslut, förklara sig vilja låta dervid bero.
I anledning af Friherre Boyes anmärkning, hvari den siste Talaren instämt, hemställer jag, om icke contra-propositionen just innefattar, att Ridderskapet och Adelil utsätter dagen för nästa Riksdag till den i5 Januarii 1835.
Ty efter Matematikens reglor kan man ut - 320 Den ii Februarii f. m. byta storheter, sorn sinsemellan äro likartade: och som de tre öfrige Ståndens beslut nu är lika med den r5:de Januarii i835; så skulle denna dag i contra-propositionen kunna insättas i stället för de öfrige Ståndens beslut; samt Herr Grefven och LandtMarskalken tillåta oss att i contraproposilronen votera öfver hvad han icke velat tillåta i Ja-propositionen.
Jag hemställer derföre å nyo, om någon annan contra-proposition kan äga rum, än den, som innefattar någon dag inom år i833.
Herr LefrénJohan Pehr: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit tillkänna, att ingen proposition kan framställas på Expediiions-Utskottets förfrågan om nästa Riksdags utsättande lill den i5 Januarii 1835, samt Herr Grefven och LandtMarskalken, såsom skäl dertill, anfört sin mening, att nästa Riksdag, enligt Grundlagen, bör utsättas inom år i833, så har ju ali fråga förfallit om något beslut af Ridderskapet oell Adeln att utsätta- tiden till i835.
Men hvad åter vidkommer det bemödande man här visat, att finna identitet mellan den föreslagne contra-propositionen: att låta hero vid de tre öfrige Ståndens beslut; och en framställning, innefattande ett positift bestämmande af år [835, så hoppas jag, att Ridderskapet och Adeln ej skall gilla en sådan Philosophie.
Samme Ledamot, som drifvit denna sats, har Den it Februarii f. tn. 29.1 äfven sagt, att diseussion ännu icke ägt rum om tre Stånds beslut i denna fråga skall vara gällande.
Grefve af Wetterstedt bar likväl, utan att hafva blifvit vederlagd, citerat 7b §:n Riksdagsordningen med de ord, att denna fråga der icke fanns bland undantagen, samt dragit den slutsats häraf, att frågan är af den beskaffenhet att man måste låta bero vid tre Stånds beslut.
Häraf visar sig således, att den föreslagne contra-propositionen står i fullkomlig öfverensstämmelse, så val med hvad under öfverläggningen förekommit, som med Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, ott ingen sådan proposition kan framställas, som innefattar ett bestämdt beslut om annat årtal än i833; ty denna contra-proposition innebär blott en förklaring, att Ridderskapet och Adeln ej tilltror sig kunna förändra de öfrige tre Ståndens beslut, utan att likväl gilla detsamma.
Att låta bero vid detta de öfrige Ståndens beslut, är således detsamma, som att icke upptaga saken till öfverläggning, eller sjelf fatta något beslut.
Jag hoppas man medgifver, att då tillfället är öppet för den ena sidan att uttala sin öfvertygelse i Ja-proposilionen, billigheten fordrar, att de, som hysa den öfvertygelsen, att tre Stånds beslut i denna fråga äger gällande kraft och verkan, samt anse detta beslut vara riktigt fattadt, äfven må få tillfälle att uttala sin mening.
Grundla - 222 Den ii Februarii f. ni. gen i förevarande fall icke vara tydlig och hekänner mig till Grefve af Welterstedts åsigt, samt instämmer med honom äfven uti anhållan om den contra-proposition han begärt, men vänder mig deremot till Herr Cederschjöld med begäran, att lian måtte afstå från sin contra-proposition, på det icke liden onödigtvis må utdragas med en votering deröfver.
Att låta bero vid ett af de öfrige
Stånden redan fatladt beslut, hvaruti ingen ändring Isan äga rum, och hvars gällande kraft ej kan upphäfvas utan inbjudning, kan jag ej finna vara detsamma, som att bifalla eller instämma uti detta beslut; ty att uti en sak, der enligt ^5 § Riksdagsordningen tre Stånd hafva beslutande rätt, låta bero vid ett i laglig ordning af tre Stånd fattadt beslut, det vill säga, alt lemna verkställigheten deraf obehindrad, med förklaring, att man deruti ej kan åstadkomma någon ändring, anser jag icke vara detsamma, som att för egen del biträda och gilla beslutet.
Hvad mig beträffar, erkänner jag, under medgifvande af Grundlagens mindre tydlighet, att jag är af motsatt tanka med de tre Stånden; men jag tilltror mig ej alt påtruga dem en annan öfvertygelse, och ännu mindre ett annat på olika åsigter grundadt beslut.
Jag skulle derföre tro det vara bäst, att man, ulan Den ii Febr ilar i! f. m. alt biträda de öfrige Ständens mening, genom bifall till den föreslagne contra-proposiLionen lemnar förevarande sak i det skick, hvari de öfrige tre Stånden försatt den, hälst ingen ändring deruti kan äga rum, då emot beslutets form ingen invändning kan göras; och jag bar för öfrigt så mycket mindre betänklighet alt antaga den ifrågasatte contra-propositionen, som Japroposilionen lemnar hvar och en af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som önska att sjelfve fatta beslut i saken, öppet tillfälle dertill, samt contra-propositionen, enligt hvad jag förut haft äran visa, icke står i någon contradiction med Herr Grefvens och LandtMarskalkens förut afgifne förklaring.