Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att, för den händelse att, med voleringen om grunden och sättet för ifrågavar:de voterings utgörande, ja-propos:n blefve segrande, antaga ötskms uti förevar.de punkt gjorde inbjudning, samt godkänna den i sammanhang dermed föreslagna voter:s-propos. 4:de punkten, ang:de 2, 3 och 4 puakterne af Utsk-.ns i umnet afgifna utlut.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 30 sisth Augusti på bordet lagda mern.
N:o 78, med förslag lill sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de rotel insgverket för den tillökade ordinarie bålsmansroteriugen.
Vid föredragning af Bevilln.Ulsk:s d. 30 sisth Augusti på bordet lagda mern.
N:o 30, i anledn. af dels de skiljaktiga beslut RiksS(:n fattat, ang:de åtskilliga i utlåt.
N:o 27, rör:de tullbevillningen, behandlade frågor, dels ock återremiss från BondeSl. af någon del utaf samma utlåt., blefvo uppå serskildt framställde propos:r de 3 första punklerne af delta mern. af R. o. Ad. godkände, samt ansågs 4:de punkten icke erfordra någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Föredrogs LagUtsk:s d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk.
N:o 58, i anledn. af dels K.
M:s nåd. propos. om antagande af ny strafflag med flere tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga serskildt väckte motioner i afseende på kriminallagstiftningen.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt vid gårdagens Talmansöfverläggning blifvit ifrågastäldl när detta LagUtsk:s betänk, lämp - 294 Den 2 September. ligast kunde af RiksSi:n behandlas, så att derigenom icke skulle föranleda något uppskof med pröfningen af de för riksdagens afslutande ovilkorligen nödvändige frågor, som ännu voro beroende på de särskilda Ståndens behandling.
Det hade dervid blifvit upplyst att StatsUlsk:s svar på ålerremisserne, rör:de skatteväsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenkling, vore ali till RiksStm införvänta nästkommande
Måndag samt således under loppet af nästa vecka kunde förekomma till behandling, och i anledo. deraf hade i Talmans-öfverläggningen ansetts lämpligast alt uppskjuta pröfningen af LagUtskis ifrågavar:de betänk, lill dess förenämnde från StatsUlsk. återkommande ärende blifvit behandladt; om hvilken i Talmans-conferensen uttalade åsigt Hr Landtm, ansett sig böra R. o. Ad. underrätta.
Jag anhåller först att nu få begära delta betänk, pä bordet.
I afseende på det lillkännagifvande som Hr Gr. o. Landtm, nu för Ståndet gjort, angående den öfverläggning som i går hållits i Talmans-konferensen, så anhåller jag få hemställa om icke tiden blefve bäst begagnad och tillgodogjord ifall Ståndet beslöt, alt hädanefter alla ifrån Stats- och Bevilln.Ulskm inkomna hetänk:n alltid sättas främst på föredragn:s-listan och företagas äfven utan afseende på om något annat ärende blifvit i något föreg:de plenum påbörjat men icke då afslutadt.
I detta fall tillgodogjordes all möjlig tid; ty om R. o. Ad., innan det betänk, som nu är i fråga att inkomma från StatsUlsk. förevarit, icke skulle hafva afslutat handläggningen af något annat föredraget ärende, så skulle derigenom likväl icke uppkomma något uppskof för StalsU(sk:s betänkm, enär de alltid genast föredragas vid början af plenum.
Om ett sådant beslut nu vidtages kommer det äfven att gälla allt framgent och sålunda kunde man alltid företaga sådana beslut på hvilka riksdagens afslutande icke beror, utan att det behöfde hindra företagandet af sådana mål på hvilka riksdagens slut är beroende; hvarföre jag vördsamt anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på detta förslag.
Häruti instämde Hr von Hartmansdorff, Äng.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att LagUtskrs förevar:de betänk, komme att ytterligare hvila på bordet, till följd af 2:ne ledamöters derom gjorda begäran, samt att då Gr.
Lagerbjelke föröfrigt föreslagit alt R. o. Ad. mätte besluta att hädanefter alla frän Statseller Bevilln.Utsk:n inkommande mern. skola uppföras främst å föredragn:s-listorne samt företagas till afgörande oberoende deraf att i ett föreg:de plenum behandlingen af något annat ärende kunnat blifva företagen, utan att hinna afslutas.Hr Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla detta Gr.
Ekon.Utskms d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk.
N:o 38, i anledn. af väckt fråga Den 2 September.
295 ora ändring uti 55 § af K.
M:s förnyade nådiga militiee-boställsordning d. 23 Januari 1836.
Den vid detta betänk, af Hr Hedenstjerna bifogade reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Ali g., som derefter yttrade:
Jag beklagar vid della tillfälle, så väl som vid många andra att jag icke kan gilla LagUtsk:s betänk.
Jag bar icke kunnat finna annat än all Hr Hedenstjerna bar rätt i de anmärkmr han gjordt emot betänk.
I Ulsk:ns förslag förekommer också elt uttryck hvilket jag icke förstår, och som jag befarar kunde föranleda misstydning.
Der står nemi: ”Alt ersätta boställets uppskattningsvärde, efter afdrag af boställsräntan för den tid etc.”
Uttrycket ersätta boställets uppskattningsvärde synes antyda att för bostället skulle betalas den summa hvartill det är taxeradt, hvilket naturligtvis icke kan vara meningen.
Något sådant förekommer icke i Hr Hedenstjernas reservation, hvarföre jag vördsammast tillstyrker att R. o. Ad. på de skäl lian anfört ville antaga hans förslag i st. f. Utskms.
En annan af Utskms ledamötei nemi.
Hr von Hohenhausen har också anmält reservation emot Utskms betänk.
Denna reservation år kort, och jag anhåller att få densamma uppläsa.
Hr von Hohenhausen ansåg nemi. ”hvarken uti motionen eller uti Ulsk:s förslag fullt giltiga skäl vara anförda till förändring uti nu gällande stadgamlen, synnerligen som, under det olägenheter skulle genom förslaget i ett fall afhjelpas ökade svårigheter deremot kunde uppslå i händelse flera ombyten till samma tjenst emot slutet af fardagsåret komme att inträffa.”
Jag delar med Hr von Hohenhausen denna öfvertygelse.
De befarade svårighelerne äro val af honom icke närmare uppgifne, hvilket bade varit önskligt om det skett, så alt det blifvit fullt åskådliga; men jag föreställer mig dem hufvudsakligen bestå deruti, att om t. ex. en miliiär varder befordrad till en tjenst vid den tid, då ännu 1 eller 1 ^ år återstå innan han får tillträda det boställe, som med denna befattning är förenadt, men samma militär blott en eller annan månad före tillträdesdagen, ånyo befordras till annan tjenst, och delta sker under sådana omständigheter, att han genast är berättigad att tillträda det boställe, som åtföljer den sistnämnde tjensten, så skulle häraf, genom antagandet af Ulsk:s förslag, följden blifva den alt denne tjensteman finge tillträda 2:ne boställen pä en gång, hvilket icke lärer vara meningen och just derföre att icke sådana förhållanden, som äro vigliga och stridande mot den rättighet, vederbönde efterträdare böra hafva lill löneförmåner, måtte uppkomma, har lagstiftaren stadgadt den föreskrift som nu är gällande.
Det är bättre att en tjensteman, som genom befordran alltid vinner en fördel, kommer i någon mistning af de löneförmåner han skulle hafva åtnjutit i den lägre ijenstegraden, än att man skall gynna honom genom att i författningen göra förändringar, hvaraf sådana förhållanden uppstå som de 2U6
Den 2 September. pä hvilka jag nii haft äran fästa R. o. Adis uppmärksamhet.
Jag tillstyrker derföre alt hvarken Utskms betänk, eller Hr Hedenstjernas reservation mätte gillas ulan att hela saken mä förfalla och författningen qvarblifva i oförändrad! skick.
Uti Hr von Hoheuhausens reservation beder jag att få instämma.
Deremot kati jag icke instämma uti det af den siste värde talaren, Hr Printzensköld, uppgjorde förslag om afslag så väl å betänk, som Hr Hedeusljernas reservation; men af den simpla och enkla framställningen i Hr von Hohenhausens reservation, som är alldeles påtagligen riklig, anhåller jag om propos. på afslag på Utskms betänk.
Då jag närmare genomläser Utskms förslag med hvilket Hr Hedeusljernas reservation i viss mån instämmer, sä finner jag ali den som befordras eller på annat sätt afgår till annan tjenst förr än han emottagit bostället icke skulle äga rätt att detsamma tillträda, utau alt han i stället skulle få njuta ersättning efter boställets uppskallningsvärde för den tid han i händelse af dess tillträdande bordt innehafva detsamma.
Detta förändrar dock icke saken annorlunda, än att den befordrade skulle i stället att hafva 2:ne boställen, blifva berättigad att uppbära 2 löner på en gång, hvilket är icke mindre oriktigt, hvarföre jag vidblifver min anhållan om afslag ä betänk.
Dä den sista värde talaren concluderat på afslag å betänk, sä vill jag icke upptaga tiden med alt svara.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, sedan ingen begärt bifall lill Utskms betänk, ulan endast blifvit yrkadt dels bifall till Hr Hedeusljernas reservation, dels afslag å Utskms betänk.
, linge hemställa om R. o.
Ad., med afslag å Utskms betänk, behagade bifalla det i Hr Hedenstjernas reservation framsläldta förslag till beslut, anmälde sig och yttrade Frih.
Jag anhåller om afslag på Utskms betänk, men ingen propos. på bifall till reservationen, emedan den icke är bättre utan sämre är Utskms förslag.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf i anledn. häraf att derest R. o. Ad. icke skulle med ja besvara den propos. som nyss blifvit gjord, propos. komme att framställas å Frih.
Jag anhåller ödmjukast att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först framställa propos. pä bifall eller afslag å Utskms betänk, och att derefter reservationen måtte till pröfning förekomma.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han då den först framställde proposm icke blifvit af R. o. Ad. besvarad, finge förnya densamma, och således äter hemställde om R. o. Ad. med afslag å Utskms betänk., bi folie det i Hr Hedenstjernas reservation framlagda förslag till beslut.
Härvid ropades ja och nej; hvarpå Hr La udim. hemställde Den 2 September. 297 om R. o. Ad. behagade afslå Ulskms förevar:de betänk., samt sedan svaren å denna propos. utfallit med starka ja, blandade med nej, förklarade del han trott sig finna alt ja varit öfvervägande.
Föredrogs och bifölls Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrns d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk.
N:o 39, i anledn. af väckt fråga om befrielse för kyrkoherde att vara ordfide i sockenstämma.
Föredrogs Lag- samt Allm. B<*sv.- o. Ekon.Utskrns d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk.
N:o 40, med förslag lill sammanjemkning af UiksShns skiljaktiga beslut i anledn. af Ulsktns betänk.
Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, angille 2 mom. i 3 § af nu gällande /atti gvurdsför ord ning.
Tvenne Ständ hafva här slädnät mot 2.
INär nu frågan icke kan förfalla blifver följden all om intetdera af de öfriga Stånden med de sistnämnde instämma så måste genom omröstning i förstärkt
Utsk. afgöras hvilkendera meningen som skall blifva den rådande.
Jag hemställer alltså vördsamt om icke lill undvikande af en sådan omröstning, hvartill nytt val af ledamöter i förstärkt Utsk. troligen skulle erfordras, R. o. Ad. kunde finna för godt att antaga inbjudningen?
R. o. Ad. antog den af Utsk:n i denna punkt gjorda inbjudning.
2:dra punkten, angide 17 § af samma förordning. R. o. Ad. godkände Utskms i denna punkt afgifne förslag.
3:dje punkten, angille de i afseende pä fattigvårdsförordningen i öfrigt af RiksStin fattade skiljaktiga beslut.
N:o 41, i anledn. af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hämmande af det s. k. stat-torpare och prolelär-systemet.
Vidare föredrogs Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Ulsk-.ns d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk.
N:o 42, i anledn. af väckte frågor om ändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar m. m.
Delta betänk, företogs punktvis till afgörande. l:sta punktet], angide ifrägastålld skyldighet för bruk, 298 Den 2 September. qvarnar, sagar med flera skaltlagde verk och inrättningar att uti väghållningen taga del.
Den vid förevar:de betänk, af Hr
Eklund bifogade reservation upplästes på begäran af Hr Printzensköld, Carl, som derefter yttrade:
Några vidare skäl än de som i Hr Eklunds reservation blifvit anförda lill bevis för olämpligheten och det oriktiga i det förslag som de sammansatta Hiskin uppgjordt lärer icke kunna finnas, hvarföre jag, under åberopande af denna reservation och på de skäl sora deruti blifvit anförda, tillstyrker vördsamt att Utskins förslag i denna del mätte förkastas.
Cederström, Jakob: Afven jag tillstyrker afslag på Utskms förslag.
Delta är icke det enda tillfälle vid denna riksdag då sådana försök blifvit framkastade att öfverflytta från sig sådana skyldigheter på andras jord.
Jag hoppas att R. o. Ad. vid detta tillfälle likasom vid de föreg:de icke lärer instämma deruti på sådana lösa grunder.
Den fråga som utgör föremålet för R. o. Ad:s pröfning är en af dessa som redan mångfaldiga gånger förekommit och sannolikt skall den äfven förekomma vid hvarje riksdag lill dess att det ifrågavar:de förhållandet afhjelpes.
Vid sistlidne riksdag tillstyrktes af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. en skrifvelse af ungefärligen samma lydelse med den nu föreslagna och den bifölls af 2ue Stånd.
De skäl som i reservationen emot förslaget blifvit anförda kan jag för min del icke lika med Hr Printzensköld godkänna.
Det är obestridligt att, på sätt Utsk:n uppgifvit, vägarne genom körslor till qvarnar jernverk och dylika inrättningar, företrädesvis förderfvas; och redan detta synes mig utgöra skäl för deras deltagande i vägunderhållet ; men vid bestämmandet af den andel, som kan dem åläggas, mäste i betraktande lagas, att deras existens, såsom beroende af conjuncturer är tillfällig, att de ofta än nedläggas än utvidgas eller minskas, och alt således, om de indeltes lill direct deltagande i väghållningen, en ny väghållning skulle blifva nödvändig hvarje gång ett sådant verk anlades, nedlades eller förändrades till sitt omfång.
Det är just af detta skäl, som Utsk:n föreslagit alt ifrågavandc verk och inrättningar skulle med kontanta afgifter bidraga till vägarncs underhållande.
Billigheten häraf torde, på sätt jag redan yttrat, icke kunna bestridas, och jag för min del kan icke finna beskaffenheten af de uppgifna olägenheter som deraf skulle följa.
Utsk:n hafva, under inseende af svårigheten för R.
St. att finna en fullkomligt billig och för alla landsorter i riket passande grund för bidragets bestämmande tillstyrkt en anhållan alt K.
M. skulle till näst sammanträdande R.
St. aflåta en propus, i detta ämne.
Del är en dast i denna del som
Utskms tillstyrkan vid denna riksdag skiljer sig från dess tillstyrkande vid förra riksdagen.
Då jag således icke finner annat än ali, om saken med sådan försigtighet genomföres, alla svårigheter undvikas, och då min öfvertygelse är, alt
299 man förgäfves söker tillbakahålla en sak sorn för sig har billighet och skäl, så tillstyrker jag för min del bifall till betänk.
Lagerb jelke, Gust.:
Det billigaste och rättvisaste vore visserligen att vägunderhållet ålåg den som begagnade vägen, d. v. s. genom vägpenningar.
Som sådant emedlertid icke låter sig göra tili ett glest befolkadt land eller der trafiken är ringa, så har man sett sig tvungen att lägga vägunderhållet på de i trakten boende eller de som närmast och mäst begagna vägen.
Ursprungligen var det jordbrukarne, och derföre bar denna skyldighet blifvit lagd pä dem, men då sedermera tillkommit qvarnar, sågar, fabriker och dylika inrättningar, hvilka ofta mera än jordbrukare begagna och nyttja vägarne. samt af dem hafva nytta, så är det väl ganska billigt att äfven dessa få i väghållningen deltaga.
De svårigheter, som hittills afböjt sådant, hafva varit, att dessa inrätningars värde, allt efter den drift och det nit hvarmed de skötas ofta rubbas och alt således om de lika med hemman lill väghållning indelades, denna indelning malte komma att undergå föränderligheter; men för att undvika denna svårighet har litslen nu föreslagit att ifrågavaride inrättningar icke skulle lika med öfriga hemman lill väghållning indelas utan endast erlägga en lämplig contant afgift genom hvilket bidrag hemmanens skyldighet skulle underlättas.
Dä nu detta bidrag återigen kan på lämpligt sätt höjas och sänkas allt efter den drift och liflighet med hvilken dessa inrättningar skötas, så har den orättvisan i afseende på väghållnings-skyldigheten blifvit undanröjd, och jag får derföre vördsamt anhålla om bifall till Utsk-.ns förslag såsom i alla afseenden billigt och lämpligt.
Sparres yttrande till fördel för ett betänk, som jag anser skadligt till sina följder och oriktigt till sin uppställning.
Jag skall försöka att bevisa detta milt påstående.
Till den sista välde talaren skall jag bedja få yttra några ord; han säger att det vore visserligen rättast alt vägarne hölles genom deni af hvilka de begagnas, d. v. s. om vägpenningar erlades.
Detta lärer icke kunna bestridas om man kunde genom en coup de bouquetle skaffa sig vägar i ett land och sedermera samla penningar lill deras underhåll.
Som sådant emedlertid icke låter sig göra uti ett glest befolkadt land eller der trafiken är ringa, ulan att hvad som kunde brista finge såsom statsbrist fyllas på allmänna medel, hvilket skulle leda dertill alt personer, som icke hafva med vägarne att skaffa och icke. åka, få betala lill deras underhåll; så har man icke kunnat begagna den utväg.
Gr:n har ansett att qvarnar, jernbruk och dylika inrättningar, hvilka med deras körslor skada vågarna, borde till deras underhåll bidraga.
Detta innefattar ett förbiseende af den allmänna nytta jordbruket och de som underhålla vägarne hafva af dessa bruk och inrättningar.
De varor de få genom dessa inrättningar, de förtjenster för dragare och folk, som de hafva genom dem, göra, alt de äro väl och mångfaldigt 300 D e n 2 September. ersätta för den särskilda kostnad som vägarnes underhåll för dem medför.
Genom våra gamla lagar har jordens ägare städse varit ålagd att underhålla väg till qvarn, derföre att man måste bereda möjlighet att få säd förmäten för underhäll af folket i landet och man var icke då så angelägen alt beräkna på skillingen hvad anläggningen kostade emot det att man kunde vara viss om att öfver allt inom landel qvarnarne blefvo åtkomliga och icke mäste nedläggas i anseende lill omöjligheten att komma dit.
Af alla dessa skäl vet jag icke hvarföre vi nu hafva råkat i febertillstånd för att på många fördela skyldigheter som hittills tillhört några få.
Hvarföre skulle dessa få nu lättas ifrån sina skyldigheter och dessa läggas på mångå?
Jo säger man derföre att dessa skyldigheter lättare utgöres af många än af de få.
Om man kunde säga att denna fördelning skulle blifva evinnerligen varaktig oell alt man någonsin icke kunde få några rubbningar deruti, dä skulle naturligtvis, ehuru orättvist det vore alt fråntaga personer deras skyldigheter för att gifva dem tili skänks ett förliöjdt capitalvärde ålderås egendom, dock kunna, med hänsigt till en bättre fördelning på samtliga i ett land, vare sig gående, åkande eller ridande, af vägarnes underhåll i landet vidtaga en sådan förändring som den ifrågavaride; men då detta icke är möjligt så skulle jag tro att vi kunna vara nöjda med den lagstiftning om vägarnes underhåll som vi ega och anhåller vördsamt om afslag på Ulskins betänk, samt anser för min del, att det troligtvis aldrig blifver möjligt att ålägga åkande på vägarne alt betala afgifter för att återgälda den skada som de göra på vägarne.
Den siste värde talarens yttrande går egentligen ut på en sals, som jag är van att höra af honom, den nemi: att de skyldigheter, som jorden för närvar-.de drager, skola i alla evigheter dervid förblifva och att icke någon ändring deruti må kunna ske; men om någon ändring till lindring af dessa skyldigheter icke kan medgifvas, så böra de åtminstone icke kunna försvåras, och jag hemställer huruvida ej dessa skyldigheter äro tyngre, mera besvärliga, kostsammare nu än förr, till följd af större trafik, knappare tillgång lill väggrus o. s. v. Vid sådant förhållande anser jag det vara samhällets pligt alt söka lätta dem.
Det är helt klart alt med ökad rörelse och produetion särdeles af bruken och bergverken vägarne mera än förr nötas och befaras för deras räkning.
Del är således billigt alt dessa inrättningar genom sitt deltagande underlätta denna skyldighet för dem hvilka den åligger.
Man bär icke kunna påstå att deruti ligger någon orättvisa, alt en del af vägunderhållet ålägges dem af hvilka vägarne företrädesvis begagnas, och hvilkas egendom ofta vida öfverstiga jordegarnes.
Då detta deltagande sker på sådant sätt att det icke medför någon rubbning i sjelfva vägdelningen ulan blott ett åläggande af afgift i det förhållande som kan linnas skäligt lill broar eller anstalter som på gemensam bekostnad skola göras; så kan jag icke finna att några olägenheter eller någon orättvisa derigenom kan uppslå.
Det är af den siste värde talaren yttradt att
301 man fordomdags icke var så noga om skillingen sora nu.
Del är fullkomligt sannt oell jusi derföre alt nu mera väghållningsskyldighelen är af den beskaffenhet att den kostar jordägaren många mänga sk i 11 inga r, är det icke underligt, om man yrkar, om man högt påkallar någon lindring i delta allt mer och mer tryckande onus.
Af de tvänne anföranden sorn Gr.
Sparre har afgifvil lill försvar för hetänk. har jag icke kunnat inhemta något skäl, som i ringaste målto vederlägger dem, hvilka af reservanterna blifvit anförda.
Gr:n synes hufvudsakligen hafva stödt sitt förord för betänk, på billighetsgruud.
Gr:n synes likväl dervid hafva helt och hållet förbisett att dessa grunder icke blifva verkliga billighets utan godlycklighetsgrunder.
Jag hemställer tilt
Grin huruvida det blir möjligt bestämma det afverkningsbelopp som en qvarn eller såg skall göra för alt derpå grunda bestämmandet af dess bidrag lill vägarnes underhåll.
Enahanda är förhållandet med bruken oell bergverken.
Dessutom inträffar det förhållande alt en mängd bruk och bergverk äro så belägne alt de snart sagt ingen del af året begagna de allmänna vägarne för sina körslor.
De begagna endast sina egna, af dem sjelfva underhållna, ulfarlsvägar till lastageplatsen, ulan att någon enda jernstång eller andra produkter någonsin synes på landsvägarna.
Huru skulle det då blifva möjligt, alt med någon slags rättvis grund bestämma till hvad grad de borde i väghä11 ningsskyIdigheten deltaga.
Man skulle famla helt och hållet i mörker vid bestämmandet deraf och man skulle slutligen slå ned på ett godtyckligt belopp sorn icke på något sätt kunde försvaras.
Likaledes synes Uisk:n bår icke hafva tagit i betraktande alt de flesta bruk, jag vågar påstå alla, icke äro ensamt grundade på den jordlapp på hvilken bruket ligger, utan att till dem vanligen höra hemman och lägenheter, hvilka redan hafva sig enligt författningarne väghållningsskyIdighet ålagd, och att dessa bruk, således i sjelfva verket lika med alla väghällningsskyldiga, deltaga i detta onus.
Hvad qvarnar och sågar beträffar så förekommer mig i sanning besynnerligt, att man kan vilja ifrågasätta skyldighet för dessa inrättningar alt bidraga till vägarnes underhåll.
De äro lill för ali gagna allmänheten, och de böra således underhållas af denna allmänhet, som drager nytta af qvarnarne emot en ganska måttlig afgift; hvarföre också allmänna lagen stadgar att qvarnväg skall på mäldelagets bekostnad underhållas.
Jag kan på alla dessa skäl icke inse, att några billighetsgrunder finnas för bifall till Utskms betänk.
Det är tvärtom godtycke och ett begär att ifrån den ena skattdragande öfverflytta skyldigheter som man icke är förpligtad all åtaga sig som har utgjort den egentliga grunden för Ulsk:ns betänk., och sådana skäl bör man icke nöja sig med.
Jag fortfar således att afstyrka bifall till Utskms betänk.
Den siste värde talaren har såsom hufvudsakligt skäl emot Utskms betänk, anfört svårigheten eller omöjligheten att bestämma det belopp, hvarmed ifrågavar:de verk och inrättningar 302 Den 2 September. skulle bidraga till vägunderhållet.
Det tillkommer icke mig att nu uppgifva grunderna derför.
Bestämmandet deraf skulle blifva föremål för den K., proposm, mea då den siste värde talaren sagt att det skulle vara omöjligt alt bestämma dessa grunder, så tager jag mig friheten nämna, alt så icke är; bidragen böra bestämmas efter bruket eller näringens rörelse och betydenhet.
Det finnes åtskilliga sätt att jemföra bruk med hemman.
Det gifves flera tillfällen t. ex. vid rösträtt, vid sockenstämmor, då de rösta tillsammans med hemman, och detta efter sådan grund, att taxeringsvärdet jemföres med hemmantalet.