Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jönköping (ill utgångspunkt, hafva svårligen kunnat välja någon sämre inom hela landet.
Under debatten är äfven uplyst, alt meningen aldrig varit, alt hufvudbanan skulle gå lill Jönköping.
Terrängen är dertill icke lämplig, utan till denne stad skulle endast ledas en bibana, och att taga en bibana till utgångspunkt vore i högsta måtto olämpligt.
Då man här sagt, alt man bör börja vid en hamn och gå inåt landet, har man likväl icke fästat sig vid den enda goda hamn i Skåne, nemi. vid Landskrona.
Jag tror således att ordet Malmö hör ur punkten utgå, och att man bör åt K.
M. öfverlemna att bestämma den lämpligaste punkten.
Jag säger delta i förbigående.
Jag bekänner, att jag gerna godkänner punkten, sådan den är, men jag finner det besynnerligt, att man bortglömt Landskrona, som har den bästa hamnen på hela vestra kusten.
De åsigter jag förfäktat, då Betänk, förra gången förevar, och som jag vågar påstå vara i enhhet med de beslut R. o. Ad. då fattat, föranleda mig att opponera mig emot det sätt, hvarpå, enl.
Utsk:s förslag, medlen böra anslås till jernvägar.
Utsk. har uppenbarligen velat åstadkomma hvad Gr.
Posse redan antydt, nemi. att förena de serskilda intressena, men Utsk. har gjort det på sådant sätt, att det velat gifva litet åt hvarje.
Jag hemställer, om detta kan vara rätt.
Del låter mycket väl tänka sig, att om den frågan i afton skall afgöras, huruvida anslag till jernvägar skola lemnäs eller icke, Utsk., för, att tillintetgöra det motstånd, som kunnat upstå mot ena eller andra linien, föreslagit att gifva något åt dem hvardera, utan att bestämdt är, hvilkendera banan bör hafva företrädet.
Om jag likväl icke missminner mig, beslöt R. o. Ad., förra gången frågan förevar, att banan emellan Götheborg och Stockholm skulle lemnäs företrädet.
När nu ett sådant beslut är fattadt, förefaller det mig, som en klar och enkel aritmetisk slutsats, att man bör börja och fullborda ett företag, så att man erhåller ett snart resultat deraf.
Jag vill icke fortsätta Gr.
Mörners anmärkn. emot Skånska banan och dess påbörjande, men 14 IL 15 226
Den 1 November e. nr. det finnes 2:ne stål, sora i mitt tycke äro pal pablo, och på grund hvaraf man bör gifva hela anslaget åt den bana, sora anses böra hafva företrädet att börjas.
Det ena skälet är det, alt förvaltningskostnaden blir mindre, ju mera raan närmar arbetet en punkt å samma linea.
Det andra skälet år, alt inkomster af banan kunna påräknas ju förr den blir färdig.
Nu är det ganska klart, att. det icke är fråga om 1 mill.
R:dr mera eller mindre, ty erfarenheten visar, att då del gäller milhr, är det icke värdt alt pruta.
Sådant kan låta sig göra, når det är fråga om 100,OOO-tals
R:dr, men när fråga är om milhr, bör man, i afseende på hushållningen med Statens medel, följa samma regel, som i den enskildia hushållningen, nemi. att man med utgifter söker alt erhålla det största möjliga resultat, och det lärer väl icke kunna förnekas, att sådant åsladkommes genom anläggande af en jernväg emellan 2:ne villiga punkter.
Skulle man genom den Skånska jernvägen kunna få 2;ne sådana ändpunkter förenade, så funnes mycket skäl för Utsk:s tillstyrkande, men härom är icke fråga.
Enl. min åsigt kan Ulskts mening icke hafva varit någon annan, än att man fruktar, att opinionen vid nästa Riksdag skall slå om, och derföre vill man, att 1 mill.
R:dr skall beviljas den Skånska jernvägen, på det alt, sedan hon en gång blifvit påbörjad, R.
St. skola ytterligare bevilja anslag.
Jag ber om förlåtelse^ i händelse jag misstagit mig, men jag har emedlertid hört flere ledamöter af detta hus yttra detsamma, och det förefaller mig äfven alt så är.
Nu vill jag icke bestrida, alt jag anser äfven den Skånska banan behöflig, ehuru jag icke ser saken så rosenröd som andra.
Jag vill icke neka, alt man kan taga en sådan utgångspunkt, men jag hemställer till de Hrr, som ifrat för denna bana, oro de icke inse, att opinionen för jernvägar skall vinna mera just derigenom, att man sätter sig i tillfälle att fullborda ett sådant stycke, som förr lemnar vinst.
Ett motsatt handlingssätt kan efter min upfattning af saken icke hafva annan grund, än att de, som ifrigast yrka på företagandet af de långa sträckningarna af jernvägarne, sjelfva hafva misströstan till saken, hvilket de icke böra hafva, men om de än hafva det, bör just sältet att aflägsna denna misströstan vara, att man fullbordar så mycket möjligt är.
På grund af dessa skäl anhåller jag att anslaget, som beviljas, det må nu blifva 4 eller 5 milhr R:dr, lemnäs till jernvägen emel lan Götheborg och Stockholm.
Frih. Klinkowström måtte hafva glömt, att K. M. i Sin Propos. tillkännagifvit, att General Akrell på Nådig befallning afgifvit förslag till stambanor inom landet, som K.
M. fastställt, och deribland banan emellan Malmö och Jönköping.
Frihrn har äfven förordat en bana genom Östergöthland, och jag vill icke bestrida, att många skäl tala härför; men om jag icke misstager mig, utgör Frihrns förslag en molion, som, derest Frihm önskar, att den i vederbörlig ordning skall afgöras, måste remitteras till StatsUtsk. för alt der undergå granskning, innan den kan blifva föremål för någon R.
Det smärtar mig att bland mina Den 1 November e. m. 227 motståndare på della rum finna en Konungens Rådgifvare, Gr.
Mörner, hvaremot det glädjer mig, att en annan Konungens Rådgifvare tillstyrkt bifall till Utsk:s Betänk., hvari en fördelning af anslaget föreslås.
Hr Grins betänkligheter grundas hufvudsakligen derpå, att i fråga om den Skånska banan några undersökningar icke blifvit gjorda.
Jag ber likväl alt fä fästa npmärksamheten derpå, alt enl. min öfvertygelse icke någon mera noggrann undersökning skett än just der.
En hvar vet, alt under loppet af 4 månader har en af Englands slörste och skickligaste
Ingeniörer stått i spetsen för jernvägsundersökningar inora Skåne, dervid biträdd af sina egne landsmän och flere Svenskar, hvaraf en tillhör Väg- och Vattenbyggnads-korpsen.
Deras förslag hafva icke kunnat öfverlemnas till Regeringen, enär de icke blifvit färdige torr än efter Riksdagens början.
Dock bör jag uplysa, att såväl Väg- och VattenbyggnadsStyrelsens Chef, som flere ledamöter haft tillfälle att se dessa ritningar och kostnadsförslag, samt att alla uttryckt sin belåtenhet dermed.
Dessa förslag hafva dessutom varit i så målto för allmänheten tillgängliga, som de under 3 månader legat på StatsUtskis bord, der en hvar, som sådant önskat, kunnat taga kännedom om dem.
Jag tager mig derjemte friheten hemställa, huruvida så noggranna undersökningar, som Gr:n fordrar, verkligen blifvit gjorda i fråga om banan emellan Götheborg och Köping.
De der anställda undersökningar anser jag visserligen vara för ändamålet fullt tillräcklige, men jag vågar bestrida deras företräde framför de i Skåne nu senast anställde.
Härförulan vill jag till Hr Grin. som har så stor sakkännedom, hemställa, huruvida alla de fullständiga uplysningar, undersökningar och statistiska detaljer, Grin ansett vara af behofvet påkallade, verkligen funnos, då Hr Grin, i sin egenskap af Ordfönde på StatsUtskis Riksgis-afdeln., vid sista Riksdagen till betydlig del och kanske hufvudsakligen genomdref utgången af behandlingen utaf Köping-Hults-baoan.
Jag tror, alt Hr Grin vid det tillfället handlade rätt, oaktadt de gjorda undersökningarne icke voro så fullständige, att ju icke några vidare erfordrades.
Utländske
Ingeniörer hafva sett plankartorna och handlingarna öfver de med serdeles omsorg utförde undersökningarna, hvars kostnad blifvit af
Skånes innevånare bestridd med mera än 20,000 Ridr hiko, och, lika med desse Ingeniörer, tror jag icke, alt i något land mera fullständiga detalj-undersökningar kunna företes.
Då nu emedlertid sä många framställningar blifvit gjorda, tager jag mig friheten hemställa, om icke riktigast är, att ja-propos:u blir bifall lill punkten i sin helhet, så att man slipper att sönderdela densamma, oell att de, som icke vilja hafva bifall, måtte förena sig om kontra-proposm, hvilket lätteligen kan ske, då alla synas önska anslag åt endast vägen emellan Götheborg och Stockholm.
Skulle detta förslag icke antagas, så förnyar jag min anhållan, att man måtte först afgöra, huruvida anslag skall lemnäs till en eller 2:ne banor.
Jag ämnar icke upträda för den mening, att det är rättast att gifva anslag till tvenne jernvägar, 15* 228 Den 1 November e. m. enär jag redan förut yttrat, alt man bör inskränka sig till anläggning af endast en bana; men jag vill från klokhetens synpunkt, och för att ej bringa frågan på spetsen, samt för att förena de stridiga intressena, ej motsätta mig att lemna en del af det ifrågavartde anslaget till den Skånska banan.
Här har blifvit sagdt, ali SlatsUlsk., i fråga om företrädet emelian de olika banorna, på höft fattat sitt beslut; detta anser jag orätt och ber att få fästa Herrarnes upmark samhet derpå, att de ttplysningar, som i afseende på Skånska banan kommit StatsUtsk. tillhanda, hafva varit icke allenast lika fullständiga, ulan ock vida fullständigare än de kostnadsförslag och beräkningar, som varit upgjorde i och för banan emellan Götheborg och Slockholm.
StatsUisk. har således väl kunnat pröfva om den Skånska banan, åtminstone lika väl som om den Stockholm-Gölheborgska.
Det är sannt, att K.
M. föreslagit denna senare bana, hvilken omständighet, om ock ej andra tagas i betraktande, alltid blifver en tyngd i vägskälen för denna bana.
Några berättelser om undersökningarne hafva i den Kongl.
Propostn likväl icke förekommit till sina detaljer, men val förekommer en recit, som redogör för de åtgärder, K.
M. låtit vidtaga i och för alta jernvägsstambanorna i riket, hvaraf synes, alt K.
M. föreslagit en jernväg emellan Jönköping och Malmö på samma gång K.
M. föreslagit en dylik emellan Götheborg och Slockholm, och Hr General-Löjtnanten Akrell har, på grund af topografiska undersökningar, föreslagit begge dessa bauor.
Detta måtte bevisa, att StatsUisk. ej tagit frågan så på höft, som man här velat förespegla.
I K. M:s Propos. yttras, att banan mellan Götheborg och Stockholm är af obestridlig vigt och bör i första rummel komma i fråga.
Denna åsigt delar äfven jag, på sätt jag förut haft äran nämna, på samma gång som jag vågar påslå, all banan emellan Jönköping och Malmö måste blifva den andra i ordningen.
En blick pä kartan är i delta fall uplysande för dem, som härutinnan hafva tvifvelsmål.
Hela medlersta delen af landet är genomskuret af sjön Wettern, som från Jönköping sträcker sig långs Oster- och Westergöthland lill Nerike och underlättar transporten af alla de varor, hvilka från nämnda landskap kunna dragas till Malmö.
Banan emellan Malmö och Jönköping genomlöper också, såsom redan är nämndl, rikets bördigaste provins, och genom denna bana erhåller provinsen Småland en lättad kommunikation, hvaraf den mer än någon annan är i behof.
Finnes det, Mine Hrr! någon annan bana, med undantag af den mellan Götheborg och Stockholm, som erbjuder det allmänna större fördelar?
En annan talare har yrkat alt, för bevarande af Östergöthlands rätt, borde lemnäs öppet huruvida banan emellan Malmö och Jönköping skall utföras, eller om ej i stället en bana borde anläggas från Norrköping i riktning emot Jönköping.
Lika med den siste talaren måste jag motsätta mig att en dylik propos. framslälles, emedan den innefattar en ny motion. K. M. har visserligen i Sin Propos. omtalat, att en stambana från Linköping till Jönköping skall anläggas, men i den Kongl. Propostn finnes intet nämndt om Norrköping, och icke heller har K.
M. anbefallt, att något förslag till Den 1 November e. m. 229 en dylik bana skall upgöras.
Detta inkast gäller icke om den Skånska banan, emedan frågan om densamma blifvit väckt af enskilda motionärer och af StatsUtsk. grundligen behandlad.
Det kan visserligen anmärkas, att StatsUtsk. vid ett föreg-.de tillfälle afslagit de af motionärer giorda framställningar om denna bana, och att R. o. Ad. bifallit StatsUtsk:s Utlåt.
JV2 274, men då jag med min röst äfven bidragit lill detta R. o.
Ad:s beslut', anser jag inig böra fästa upmärksamheten på, att detta afslag var helt ocn hållet vilkorligt och gifvet under förutsättning, alt inga anslag skulle beviljas jernvägar i allmänhet.
Slutligen bör jag nämna, att, då man yttrat tvifvelsmål om möjligheten att erhålla penningar till anläggandet af alla dessa jernvägar, orsaken, hvarföre Utsk. icke såsom förra gången först inkommit med utlåt, om fondsystemet, är, att inom alla Stånden yttrats missnöje deröfver, att denna fråga behandlas före den om jernvägarne, emedan man ansåg onödigt att upgöra förslag om penningars uplåning, innan beslut om jernvägars anläggande var af R.
St. fat— tadt.
Klandret mot Utsk. för alt det ställt sig R.
Sltrs önskningar till efterlefnad, kunde således förefalla oväntadt, om det ej kom från det håll, som ej vill hafva några jernvägar.
Skulle likväl någon verkligen hysa farhåga och tvifvelsmål om, huru man skall kunna ethalia medel till jernvägarne, så är denna tvekan snart undanröjd, om man genomläser de Utlåt:n, som på e. m. i dag från StatsUtsk. till R.
St. inkommit i fråga om penningars uplåning emot fonderade papper.
Hr von Trojl har sagt, att jag för glömt General Akrells förslag.
Det förefaller mig, som vore della den värde talarens yttrande ett skämt; men som hans ton och ord voro alfvarliga, vill jag försöka att komma hans eget minne till hjelp, törrde nämnde Generals förslag, som återfinnes i resuméen i SlalsUtsk:s Belänk.
M 273, uti hvilket förslag uptagas hufvudstambanorna inom riket, och deribland en från Stockholm till Södertelje och Linköping, derifrån en östlig hana skulle, efter alt hafva närmat sig Wimmerby, gå till Wexiö och Carlshamn, samt en vestlig genom Jönköping, Wernamo, Ljungby, Hörby och Lund fortsättas lill Malmö.
Häraf torde Ståndet finna, att jag icke saknat anledn. lill min framställning, men då densamma ansetts såsom en ny motion, och således icke kunna till pröfning förekomma i sammanhang med frågan, rör:de den andra jernvägen, hvarom beslut nu skall fattas, får jag likväl erinra, att mill förslag icke är någon ny motion. Gr. v. Rosen har nemi. redan vid Riksdagens början väckt motion härom, sora finnes intagen i StatsUtsk:s Utlåt.
M 273.
Gr:n har deruti föreslagit en stambana, som från Stockholm skulle ledas genom Östergöthland till Småland, med ändpunkten vid Wettern.
Denna i laglig tid väckta motion har blifvit remitterad till och pröfvad af StatsUtsk.
Jag anser mig således hafva obestridlig rätt att uptaga denna motion, hvilken just afser den af mig föreslagna linien.
Skulle någon formalist stödja sig derpå, alt jag i mitt förslag uptagit staden Norrköping, så må denna stad ur för - 230 D|e'n 1 November e. m. slaget utgå, men deremot yrkar jag, att den tillstyrkta en mili, R:dr skall kunna användas för antingen en jernväg genom Östergöthland till Jönköping, eller för den af Utsk, föreslagna banan från Jönköping till Malmö, Frågan om hvilkendera af dessa banor förijenar företräde, är ännu icke pröfvad, och lärer svårligen kunna blifva det, iunan K.
M. låtit anställa vederbörliga undersökningar i ämnet.
Jag tror visserligen, alt undersökningar äro gjorde af sakkunnige män, men dervid har hvar och en gjort mesta afseendet på sid egel intresse.
Jag inskränker mig till della yttrande, och hemställer lill Hr Gr. o. Landtm., huruvida mitt förslag kan anses grundlagsvidrigt.
Omen jernvägsanläggning till Götheborg vore att betrakta endast såsom en spekulation å Statsverkets sida, delar jag visserligen den åsigt, att under sådana förhållanden det tvifvelsutan vore fördelaktigast, ali fullborda denna jernvåg emellan båda ändpnnkterne, förinnan man inlåter sig i ett annat dylikt förelag; men jernvägar hafva till föremål något annat, än att ensamt rikta statsverket, nemi. att lyfta landets industri, och derföre måsle frågan betraktas ur en allmännare synpunkt.
•Mörners yttrande ber jag att få genmäla.
Jag är tacksam för det kraftiga biträde Gr:n skänkt denna fråga.
Jag är fullkomligt förvissad, alt de ord, Gr:n vid delta och mångå andra tillfällen i ämnet uttalat, hafva sin grund i Gr:ns innetligaste öfvertygelse; men då Gr:n så strängt accentuerat sin varning mot misstag, tillåter jag mig den erinran, all misstag kunna begås icke blott, då man handlar, ulan äfven dä man underlåter alt handla.
Jag föreställer mig, att Hr Gr:ns stränga klander emot den af mig förer slagna jernvägsanläggning möjligen har sin grund i Gr:ns önskan all upträda lill försvar för de motiver, som innefattas i K. M:s Propos.
För min del, Mine Hrr! hyser jag den störsla vördnad för hvarje mening, som utlalas af Regeringsmakten, men då jag tager i betraktande, huru litet sägande dessa moliver i allmänhet äro, må Gr:n förlåta mig, om jag icke kunnat upfalta detia yttrande i K. M:s Propos. annorlunda än som eli, om jag så må uttrycka mig, hänlydande på den opinion, som hos R.
St. gjort sig gällande, emedan det i alla fall äro R.
St., som bevilja anslag, och deraf beior, huruvida någon jernväg kommer i fråga alt anläggas.
Jag har således icke kunnat upfalta K. M:s Propos., som i alla fall kan vara fullständigt motiverad, annorlunda, än alt, i öfverensstämmelse med de af R.
St. uttalade åsigter, R.
Sl. böra bevilja medel till de jernvägar, K.
M. funnit skäligt föreslå till anläggande, och jag stödjer denna opinion derpå, att en af Konungens Rådgifvare förklarat, alt från Regeringens sida hinder icke förefinnas emot anläggande af vägen emellan Malmö och Jönköping, utan att det tvertom vore önskligt, nödigt och möjligen politiskt nyttigt, att denna jernväg erhåller ett rum bredvid den andra.
Hvad formen angår, vill jag icke ensidigt yrka på framställning af de utaf mig framställda propos:r, utan, i händelse öfrige talare, hvilka med mig instämt, vilja afstå derifrån, förenar jag mig Den 1 November e. m. 231 mycket gerna med Hr von Troil, att propos. å Ulsk:s Betänk, isin helhet må framställas.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Färutsatt att R. o. Ad. vidblifver sin vid återremissen uttalade mening, att 5 milhr R:dr skola i och för jernvägsanläggningar i landet anslås, synes det mig, som skulle R. o. Ad. handla klokast genom ali bifalla Utsk:s nu före vande förslag.
Jag tillåter mig äfven tro, alt StalsUtsk. för sitt tillstyrkande kunnat hafva bevekelsegrunder, sora icke finnas uplagna i Betänk.
Betraktar man frågan såsom
In gen iör-0 fimer eller såsom affärsman, så är ganska naturligt, att man på ett enda arbete önskar använda alla kostnader, för att inom möjligaste korta lid få arbetet färdigt; men man måste äfven laga i betraktande, att en jeTiivägsanläggning icke bör ses oberoende af alla andra samhällsförhållanden, och då torde man äfven finna, att anslagen böra i någon mån fördelas på olika punkter inom landet, för att dymedelst bereda rikare tillfällen till arbetsförtjenst.
Antingen nu detta varit Utsk:s afsigt eller om fördelningen af anslaget tillkommit af en ren tillfällighet, synes det mig, att man kommit till ett ganska godt resultat; ty R.
St. hafva redan beviljat ett betydligare låneunderstöd för anläggning af jernväg mellan Fahlun och Gefle, och i medlersta Sverige pågår jernvägsarbetena mellan Köping och Hult.
Komma nu jernvägarne emellan Götheborg och Stockholm, samt emellan Malmö och Jönköping samtidigt under anläggning, beredes derigenom arbetsförtjenst och spridas kapitaler inom alla delar af riket i ett någorlunda jemnt förhållande, och häruti finner jag ett statsekonomiskt skäl att bifalla Ulsk:s föislag.
Mörner förklarat sig nöjd med anvisande af 4 milhr R:dr för; Gölheborgs-banan, synes mig ganska billigt, att den 5:le millm lemnäs banan emellan Malmö och Jönköping, och detta desloheldre, sora, i händelse vägen från Malmö icke skulle kunna fortsättas till Jönköping, man i alla fall kan antaga, alt en jernväg i Skäne blir en fullständig väg för sig.
Jag grundar denua åsigt på det förhållande, som torde vara R. o. Ad. bekant, att Malmöhus län har pä hvarje qvadratinil 200 mera innevånare äu Holstein.
Då man känner, att
Malmö är bland landets större städer, belägen inom den bördigaste provinsen, samt derjemte att en mängd resande fara öfver Skåne till Kopenhamn, förefinnas alla möjliga anledmr lill den förmodan, att den Skånska jernbanan skall bära sig.
Man har sagt, alt om Malmö-Jönköpingsbanan icke lemnäs större anslag än 1 mill.
R:dr, Skåne blir sljufraoderligt behandladt, enär Götheborg-Slockholnis-jernvägen erhåller 4 milhr R:dr.
Denna åsigt kan jag icke dela, ty den sednare vägen är dubbelt så lång som den förra, sammanbinder rikets största städer, och är obestridligen af större vigt, helst om man tager i betraktande, att den ofelbart snart blir utsträckt (ill Norrige, och såmedelst blir ett medel till ett närmande af tvenne sedan mer än 40 år förenade, men ännu och törhända endast till följd af bristande kommunikationer för hvarandra alltid främmande folk.
Jag bar begärt ordet för att bestrida del upslag af frågan, Frih. Klinkowström sig tillåtit.
Han har nemi. velat up - 232 Den 1 November e. m. laga Gr. v. Rosens molion, onder förmälan, alt densamma skulle innefatta en jernväg emellan Östergöthland och Småland.
Härvid lår jag erinra, att StalsUtsk. i Utlåt.
JVg 273 yttrat: ”att de i Gr. v. Rosens och Riksdagsfullmäktige!!
Bjerkander motioner förordade förslag, ang:de dessa föret ags införande af vissa enskilda entreprenörer, måtte anses hafva förfallit”, hvilken Utskts hemställan 3 Stånd godkänt..
Derigenom är den af Frih:n väckta fråga förfallen.
Vidare förekommer å sidan 8 i samma Betänk.: ”bland de vägar, ii vilkas utförande, på det sätt och under de vilkor motionären sålunda föreslagit, skulle kunna verkställas, har han upgifvit nedannämnde jernvägslinier, nemi.: från Slockholm lill Köping och från Svartå, eller någon annan af K.
M. bestämd puukt på Köping-Hull-linien, till Götheborg, genom Westergöthland och med sidohanor till Carlsborg och Hjo; från en punkt på samma hufvudlinea vid Falköping lill Malmö, med utgrenirigar inora Småland, pä den ena sidan till Halmstad och på den andra till Westervik, samt inora Skåne till Ystad och Helsingborg; från lämplig punkt på förstberörda hufvudlinea lill Upsala samt derifrån lill.
Gefle; från Gefle eller Westerås till Fahlun; från Slockholm genom Södermanland och Östergöthland samt, i Sommens dalgång, genom Småland till en punkt söder om Jönköping med utgrening lill Wettern.”
Dä förslaget således blifvit afslaget, måtte väl motionen äfven hafva förfallit i likhet med de öfriga, och jag kan icke finna annat, än att Frih:n, lika litet som någon annan, kan upptaga en fråga, som redan är af 3 Ständ afgjord.
Jag vädjar till Gr. v. Rosen, huruvida jag pä något sätt misstagit mig om hans motion.
Om här vore fråga om endast en million, skulle jag icke uptaga R. o. Ad:s tid, men jag anser förevande fråga af stor vigt för sjelfva Staten.
En del af de Hrr, som försvarat Utsk:s Betänk, i fråga om anslagens fördelning, hafva haft den godheten att medgifva, att om man betraktar saken endast frän financiel statsekonomisk synpunkt, eller såsom en spekulation,, eller såsom en Ingeniör-officer skulle se den, eller någon annan af de synpunkter, som äro vanliga, så borde man först bygga en bana och deraf draga det fördelaktigaste resultat af sina utgifter, samt sedermera med så mycket mera kraft drifva arbetet på en ny bana; men då de Hrr, som yttrat detta, det oaktakt, påstått, att man bör dela medlen för att företaga arbetet på 2:ne ställen, måste det medgifvas ali man har anledning till skärskådande af de skäl, desse
Hrr framställt och som skola äga mera vigt än hvad som gäller i vanliga fall eiler vid andra förelag.
Såvidt jag med upmärksamhet kunnat följa diskussionen, hafva dessa skäl hufvudsakligen varit följande.
En talare har sagt, alt det år visserligen sannt, att största vinsten upkommer deraf, att man färdigbygger en jernväg försl, men att an!edn:n, hvarföre man nu borde dela medlen, vore, att dessa jernvägsliuier, eller, såsom en talare uttryckte sig, dessa linor äro icke tväune
Den i November e. m. 233 utan en lina.
Jag lemnar detta skäl i sitt värde, men jag tror icke, att, om man vill hälla sig till det vanliga området för raisonnementet öfver allmänna vägar, man kan betrakta dessa båda linjer såsom en linea.
Det blir alltid mera skål att betrakta vägen från Stockholm till Götheborg såsom en, och den från Jönköping (ill Malmö såsom en annan linea.
Enl. min åsigt kan detta skäl icke hafva något afgörande företräde framför de vanliga skälen, eller dem, hvilka, såsom talaren medgaf, under vanliga förhållanden ärö gällande.