Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. afgifna förslag, samt Utsk:ns förslag i ani. af 4:de punkten i samma Propos. 1 fråga om Ulsk:ns härefter förekommande förslag rör:de S:te punkten i K. M:s Nåd.
Propos., yttrade sig Hr Gripenstedt, Joli. Aug.:
Jag kan för min del icke riktigt inse något tillräckligt skäl hvarföre Utskrn ur K.
M:s förslag hafva uteslutit en term i den serie af olika målkärl, som blifvit föreslagen, nemi. den term som omfattar måttet af 3.
Så mycket mindre synes mig detta vara välgrundadt som Utskrn varit nödsakade bibehålla detta målkärl af 3 i afseende på torra varor.
Jag inser mycket väl orsaken dertill nemi. att kunna genom tillägg af detta mått till (i kub.-fot jemnt upmäta den gamla Trn, men följden blifver såsom jag tror att i afseende på målkärlen för våta varor och äfven i afseende på lödjorna, der denna term af 3 blifvit utesluten, man stundom kommer i förlägenhet.
Jag tror således att det hade varit nyttigt om dessa uteslutna termer på 3 i serien bibehållits.
Derigenom hade vunnits den fördelen att vissa mätningar, som nu efter Utsk:ns förslag måste ske i flera omgångar, hade kunnat ske i en, eller åtminstone färre.
Om det t. ex. är fråga om att mäta upp 3 kannor, så måste det nu ske i två mätningar.
Funnes ett mått af 3 kannor, så kunde denna upmätning naturligtvis genast ske.
På samma sätt, om mätningen af 8 kannor skall verkställas, så måste det, enligt Utsk:ns förslag, ske med 3 serskilta omgångar, med 5, 2 och 1 kanns-måtten, men funnes målkärlet 3 kannor, så kunde 8 kannor upmätas genom 2:ne mätningar nemi. med 5 och 3 kanns-måtten.
Jag tror att man bör eftersträfva att reducera antalet af mätningar så mycket som möjligt, ty det är ostridigt att hvarje mätning måste åstadkomma något mindre fel, hvilket, om man så vill, kan anses vara af ringa betydenhet, men som likväl alltid blir ett fel.
Detta hör till ofullkomligheten uti sjelfva upmätningen och ej till måtten, men det är gifvet att ju flera mätningar man mäste göra, desto flera fel kunna dervid insmyga sig i det stora hela.
Saken är icke af någon synnerlig vigt, men det hade i min tanka varit bättre om de ifrågavarrde målkärlen blifvit bibehållna, och jag inser icke något skäl hvarföre man gjort en ändring i K.
M:s förslag, som i detta fall efter mitt förmenande var fullkomligt riktigt.
Jag anser den förevande frågan icke vara af någon serdeles vigt, men anhåller att få uplysa om anledningen hvarföre
Utskrn framställt ifrågavar:de förslag sådant det här förefinnes.
Det är nemi. den att Utskrn hafva, dertill upmanade af flera decimal-systemels sanna vänner, ansett sig böra utesluta hvad Den 8 Juli e. m. 175 sorn deremot skulle strida, och derjemte har man afsett att, när man skall göra målsatser, så är det skäl att ställa så att de nya målsatserne kunna fås till billigaste pris.
Ett medel att få dem till billigt pris är att icke låta dem innefatta någonting som är öfverflödigt, och obestridligt är det öfverflödigt, att hafva talet 3, så snart jag har serien 1, 2 och 5.
Afven får jag upplysa att, 1 alla länder, der jag sett decimal-systemet användt, får man nästan aldrig se en sådan serie som 5, 3, 2 och 1.
I Frankrike har funnits 2 serier, nemi. 5, 2 och 1, eller 4, 3, 2 och 1.
Serien 4, 3, 2 och 1 har visserligen åtskilliga fördelar, som likväl måhända vore för vidlyftiga att här upprepa.
Med serien 4, 3, 2 och 1 kan jag justera alla andra afdelningar.
Inför jag talen 5, 2 och 1, så kan jag visserligen göra detsamma, men då beliöfver jag dupletter af tvåan och ettan.
Då det likväl egentligen icke ifrågakommer för hvar och en som begagnar vigterna att jemnföra deras rigtighet med ti såsom enhet, dä dertill kommer att den serien 5, 2 och 1 blir billigast och då den i alla afseenden npfyller behofvet, så har Utsk:n föreslagit densamma.
Jag skulle hafva ansett det vara ett bestämdt fel af Utsk:n att yrka på denna förändring, såvida der hade bestämt slätt före-, skrifvet att alla vigtsatser skulle hafva dessa afdelningar.
Dä emedlertid en sådan föreskrift saknas, och det igenom detta stadgande endast är medgifvet att få justera vigter till dessa belopp, så tror jag att saken är riktig.
För min del bifaller jag Utsk:ns förslag i detta fall: 3:n hör icke till decimal-serien.
Man skall komma ihåg, att, om man har 3-kannan, så kan den aldrig ingå jemnt i decimal-serien, icke i 100:det, icke i 1000:det o. s. v. Man skall måhända anse detta såsom en småsak, men jag tror det icke, ty man kan visserligen lätt skilja ett 3-kannsmätt ifrån ett 2-kannsmått, men i och med detsamma som man får underafdelningar af kannan och får T‘0:dels kanna och ^dels kanna eller T^5:dels kanna och , Jö:dels kanna och kommer med 3-tals underafdelningar der bredvid, så är det ofantligt lätt att förblanda dem, så att man kan risquera att i en hastig vändning bedragas i minuthandeln.
Jag vågar vid detta tillfälle vädja ifrån Baron Wrede, Riddarh.-ledamoten, till Baron Wrede, Vetenskaps-Akademiens ledamot, och i denna sednare egenskap biträdd af Hrr Selander och Wallmark.
Hrr hafva nemi. uti det af dem till Vetenskaps-Akademien afgifna och af samma Akademi till K.
M. sedermera insända Betänk, just framställt det förslag, som, uti ifrågavar:de del, sedermera vunnit K. M:s bifall och blifvit af K.
M. framställt till R.
Då förslaget således grundar sig pä ett af vederbör:de auktoritet afgifvet ullåt:de, skulle man kanske kunna hafva någon anledning att tro att samma personer, hvilka såsom tillhörande den nämnda auktoriteten först varit uphof till förslaget, också skulle sedermera vidhålla det. 176 Den 8 Juli e. m.
Med anledn. af hvad Gr.
Mörner sednast anfört, så får jag till min ursäkt, för den beskyllning jag fått att hafva yttrat mig i en rigtning såsom Komité-ledamot och i en annan rigtning såsom ledamot af ett riksstånd, anföra jast mitt sednaste yttrande, i hvilket jag förklarat att saken, enligt min åsigt, icke hade den vigt som Hr Gripenstedt velat gifva deråt.
Jag får äran uplysa, att, såsom Komité-ledamot, hade jag tillika med mina kolleger i Komitéen utgått ifrån ett redan befintligt Betänk., hvilket vitnnit R.
St:s gillande, nemi, förslaget af år 1826.
Vi inskränkte oss till att i detta förslag göra de förändringar,' som vi hade ansett vara ovilkorligen föranledda af vetenskapernas framsteg och de förändringar eller ytterligare utvecklingar som denna sak hade fått.
Hvad åter sjelfva indelningarne af måtlet angår, eller de mindre målkärlen som skulle användas, så ansågo Komitérade för sin del icke vara skäl att göra någon ändring i hvad som var föreslaget år 1826, hvarföre det äfven dervid förblef.
När jag nu såsom ledamot af Utsk:n funnit personer, som vid denna detaljfråga fästat en större vigt än jag, och dä emedlertid dessa personer, visade, hvad jag icke kunde bestrida, att måttet 3 var öfverflödigt och att det icke egentligen tillhör decimal-systemet, så ansåg jag mig ej hafva skäl att motsätta mig det ifrågavar:de måttets borttagande, serdeles som jag icke lägger någon synnerlig vigt på hela denna sak.
Dessutom får jag erinra om det gamla ordspråket: ju längre man lefver dess mera man lär, om det äfven icke just precist skulle vara fullt användbart för närvarande fall.
Det kunde ju vara ganska möjligt att jag såsom Komité-ledamot förbisett en omständighet, hvarom jag såsom Utsk:ts-ledamot får uplysning; och om jag under sådana omständigheter medgifvit alt den föreslagna förändringen i förslaget må försiggå, så kan jag ej inse att jag derigenom begått någon inkonseqvens, hvaröfver jag behöfver blygas.
Det är icke något gammalt Betänk, af Vetenskaps-Akademien, som vid detta tillfälle blifvit af K.
M. taget till grund för dess Nådiga framställning.
Det är d. 25 Febr. 1854 som Akademiens Deputerade afgifvit sitt Betänk., och d. 17 derpå följande Mars aflat K. M. sin Propos. i ämnet.
För min del skulle jag tro det vara just i vigtiga frågor, som man kan hafva skäl att ändra sina åsigter, om man finner gilltig och bjudande anledning dertill, men att man deremot lämpligast kunde låta likgiltiga småsakerna vara sådane de blifvit föreslagna.
I detta fall är jag således af olika tankar med Frih. Wrede.
Utskms nu förevarande förslag.
Utskms sedermera förekommande förslag, i fråga om sättet att kontrollera och förebygga mål-kärlens förändring genom fukt och torka, blef utan diskussion bifallet.
Då Den 8 Juli e. m. 177 Då nu Utsk:ns förslag, i fråga om 6:le punkten af K. M:s Propus., förekom, ytlrade Frill.
Det kan visserligen vara likgiltigt, huru och på hvad salt dessa förvarings- och transport-kärl stämplas, blot t de stämplas så alt innehållet af dem blifver tydligare uplyst, så att icke något misstag eger rum.
Men nog vore det väl enklare om stämplingen skedde endast till kannor i stället för att det efler Ulsk:ns förslag skall ske till kuh.-fot, kannor och kub.- lurn.
Ju flera sorter sorn komma att på detta sätt stämplas utan på målkärlen, ju snarare befarar jag att något misstag kan ega rum.
Hvarföre här föreskrifves kub.-tum, det kan jag icke inse, men vi torde väl snart få höra skälet dertill.
I afseende på den anmärkning, som Frih. Palmstjerna 1111 framställt, får jag fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet derpå, att Utsk:n vid behandling af denna fråga tydligen uttalat den princip, att Uisk:n inskränkt sina förslag till hufvudsaken och öfverlemna!, alla de egentliga redaktionerne till K. M., som skall utfärda författningen.
Den fråga som Frih.
Palmstjerna nu framställt tillhör obestridligt den klass af detaljföreskrifter, hvilka jag för min del skulle anse öfverflödigt att göra till föremål för R Stms beslut.
Hufvudsaken är blott den, alt en gång för alla göra slut på alla missförstånd och tydligen skilja emellan hvad som förstås med målkärl och förvaringskärl.
Hvad som här egentligen bör i min tanka utgöra föremål för öfverläggning är bestämmandet af den grundsatsen alt förvaringsoch transportkarl må på intet vis förblandas med målkärl.
Jag vill fästa upmärksamheten på den åtskillnad, sorn i detta fall förefinnes emellan den sednare och den äldre Komittéens förslag, nemi. att, ehuruväl det äldre förslaget äfven gjort tydlig skillnad emellan förvaringskärl och målkärl, så har likväl i det äldre förslaget medgifvits att de s. k. förvaringskärlen skulle icke allenast stämplas till sin rymd, utan äfven förses med krona.
Vetenskaps-Akademien har nu ansett af serdeles vigt att noga skilja emellan målkärl och förvarings- och transportkärl och derför föreslagit att kronstämpeln icke under något vilkor må sättas på ett förvaringskärl, utan endast innehållet.
Detta är en verklig principfråga.
Den frågan deremot huruvida man skall, för att uttrycka transport- och förvaringskärl, till innehållet endast utsätta deras rymd i kannor, eller ock i kub.-fot, kannor och jemna IO-tal af kuh.-tum, eller också i jemna kub.-fot, om kärlets innehåll derigenom kan med noggraithel uttryckas, är en så obetydlig detaljfråga, att jag anser lill och med, alt detta borde få ankomma på justeraren eller åtminstone icke utgöra föremål för R.
Utgående från samma synpunk som den siste värde talaren, anser jag att kub.-fot icke bör serskilt utsättas på förvarings- och transportkärl, enär kub.-fot är den i) H. 12 178 Den 8 Julie, m egentligen antagna enheten, hvarefter man skall rätta sig.
På det att icke ett transport- och förvaringskärl må kunna ega något utseende af att vara målkärl, så böra hufvudenheterna der, i min tanka, icke utsättas vid stämplingar af dessa transportoch förvaringskärl.
Något skäl hvarföre hufvudenheter skulle serskilt der nämnas finnes väl icke heller.
Det vore endast ett märke till, som skulle uttrycka kub.-foten; men står antalet kannor der, så ser ju hvar och en, om han vill uträkna kub.- foten, hvad belopp i kub.-fot och delar deraf kärlet innehåller.
Utskins förevande förslag blef, uppå härefter framstäld propus.
, bifallet.
Vidare förekom och bifölls Utsk:ns förslag, ang:de upmälning af torra varor med det största mätkarl, varans mängd tillåter.
I fråga om Utskins förslag, rör:de föreskrifters meddelande lill förekommande af missbruk vid upmätning af torra varor, yttrade Frih.
Denna hemställan till K.
M. kan vara riglig, om det vore möjligt att på det sätt förordna om mätningen af varor, att man blir oberoende helt och hållet af mätarens godtycke, utan att det skulle förorsaka allt för betydliga kostnader och omgångar vid mätningen.
Visserligen kunna utöfver de föreskifter som för närvarande äro gällande, äfven andra utfärdas, men det resultat, hvartill man vill komma och som man åsyftar, kan icke vinnas annorlunda, än såsom jag nämnt med betydliga kostnader och stor långsamhet.
Jag anser mig äfven vid detta tillfälle böra fästa upmärksamheten derpå att Utsk:n, ganska väl inseende de svårigheter, som det skulle medföra att föreskrifva allt för stränga kontroller, i afseende på de olika sätten att mäta spanraål i all handel och rörelse, inskränkt sitt förslag i detta afseende endast till det fall då spanmål upmätes i magasiner och öppna salubodar.
Jag har med min röst biträd! att förslaget skulle få den form, som nu är uppgifven, att nemi.
Utsk:n icke skulle ingå i att föreslå någon detalj, utan att Utsk:n skulle inskränka sig till att föreslå K. St:r att fästa K.
M:s Nåd. upmärksamhet på vigten af att stadga sådane kontroller samt anhålla att K.
M. täcktes för sådane tillfällen, då ingen olägenhet deraf kan upstå, sådant anbefalla.
Om jag för min enskilda räkning skulle yttra mig om detaljförslagen, sä får jag säga alt, då denna föreskrift inskränkes till den stora handeln uti magasinet' och öppna salubodar, jag icke kan anse den leda till några dryga kostnader, då hela kontrollen kan vinnas med tillhjelp af en s. k. skruf, som är ett instrument, vida mindre kostsamt än målkärlet.
Om man tänker sig t. ex., att en sådan vanlig qvarnskruf finnes i ett magasin och användes vid mätningen med det stora måttet, sä gör det ingen tidsförlust, emedan det går lika lätt att kasta in säden i skrufven som direkte i måttet, men det Den 8 Juli e. m. 179 har den stora fördelen att icke en spanmålsmätare, som möjligen fått discretion antingen af köparen eller säljaren, kan efter sitt godtycke inkasta spaumålen i T:n och sålunda fylla den med mera eller mindre spanmål, emedan skrufvens väggar få taga emot stötarne och emedan den större eller mindre hastighet, hvarmed spanmålsmälaren kastar in span må len, då icke har något inflytande på mätningen.
Jag anser mig icke böra beskyllas för nåsou inkonseqvens, då jag biträdt denna åsigt i Utsk:n, utan alt, såsom komitterad af Vet.-Akad:n, hafva framställt något förslag derutinnan inför K. M. Jag anhåller nemi. få fästa upmärksamheten derpå att komillerade inför Akademien, och således Akademien hos K.
M. fästat upmärksamhel. pä ämnet, ehuru något detaljförslag icke blifvit af Akademien framställdt.
Saken är emedlertid af ganska stor vigt.
Det är för hvar och en, som haft alt göra med leveranser af spanmål, nogsamt bekant huruledes leveransens tillräcklighet ganska mycket kommer att bero af det goda förstånd, hvaruti leverantören ställer sig med mälaren.
Jag är ganska öfvertygad om alt det beror af en sådan habil spanmålsmätare att, när sädén är ärligt mätt, den jemnt fyller det afsedda målet, men han kan också i T:n inkasta en spanmålsqvantitet, som går kanske till 6, 8 å 10 proc. utöfver hvad författningen afser.
Att detta verkar menligt på köpare el ler säljare är naturligt.
Jag anser således att en föreskrift i delta hänseende är af serdeles stor vigt, och när ett sådant stadgande inskräukes, på sätt Utskrn föreslagit, till de tillfällen då det stora målkärlet begagnas vid den större handeln i magasiner och öpna salubodar, sä kan jag icke inse någon olägenhet deraf.
Må jag härtill ytterligare lägga att Utsk:n hafva endast föreslagit H. St:r att de måtte fästa K. M.
Nåd. upmärksamhet på ämnets vigt och helt och hållet öfverlemna till K.
M:s behof att, efter de nplysningar som kunna inhemtas, bestämma saken på det sätt som K.
M. nyttigast finner, hvarföre jag icke anser någon betänklighet böra kunna ega rum emot denna sak, utan anhåller om bifall till det framställda förslaget.
Vid denna punkt har Utslcn föreslagit R.
St:r att begära det K.
M. ville vidtaga mått och steg, som skulle förekomma den mätandes godtycke.
Palmstjerna gjorde dervid den erinran att sådant icke skulle låta sig göra med mindre, än att man skulle åstadkomma betydliga kostnader, eller föranleda betydlig tidsutdrägt vid mätningen.
Jag ber då att dervid få, i öfverensstämmelse med hvad Frih. Wrede sagt, fästa upmärksamheten derpå, alt i Danmark lärer vara föreskrifvet, att vid handel af spanmål mätningen sker på det sältet, att spanmålen skoffas genom en vanlig qvarnskruf, upställd på en fotställning, och under hvilken T:n är ställd, så att säden genom skrufven rinner ned uti densamma, då den alltid rinner med en viss hastighet, hvarken fortare eller långsammare, och det blir icke möjligt genom någon-skicklighet bos den mii 12* - 180 Den 8 Juli e. m. tande att inlägga i T:n mera än som deruti bör ingå.
Frih. Wrede har nyligen uplyst derom att skicklighelen hos mätaren kan vålla ett öfvermål af 7, 8 proc. eller mera, och jag vet många exempel vid leveranser, då man antingen nödgas bereda sig på att gifva ett stort öfvermål eller också på annat sätt söka att göra allt hvad göras kunde för att ställa sig väl med mätaren, ty det behöfves icke mer än att för hvarje gäng han inkastar säd i T:n han stöter till henne.
Jag anser denna fråga vara af ganska betydlig vigt, icke allenast för den förlust som dervid göres, utan äfven för den harm sorn åsladkommes derigenom att man ser att, ehuru godt mål man än må taga med sig, så räcker det ändock icke till, och att detta beror på mätaren.
Stjernstedt, A tig. Wilh.:
Jag delar Utsk:ns åsigt i afseende på det tillstyrkande, som i Betänk, är gjordt, att man måtte till K.
M. ingå med underd. hemställan i delta hänseende.
Jag har haft erfarenhet af de trakasserier man har vid leveranser, serdeles i Stockholm, då man alltid till en viss grad är beroende af mätarens godtycke.
I sammanhang härmed anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att i nuvarrde mätareförordn. finnes stadgadt, att, om säljaren anser sig vara för nära trädd i afseende på mätningssättet, så eger han rättighet att sjelf mäta spanmålen såsom honom bäst synes, d. v. s. han eger rättighet att mäta den så löst som möjligt, emedan de fyra kappar-- ne motsvara rågan, eller hvad förr benämndes ”stoppadt och skakadt mål”, dä endast 32 kappar gingo på fast T:a.
Det kan mången gång vara obehagligt för säljaren att begagna sig af denna rättighet, men då likväl derutinnan ligger ett korrektiv emot att mätaren är kitslig eller partisk till köparens fördel, så har jag velat fästa upmärksamheten derpå.
Jag önskar endast få fästa upmärksamheten derpå, att i den nästföljande punkten, som förekommer till öfverläggning och beslut, säges att ”de särskilda föreskrifter, som ”i Stadgan erfordras, beträffande sättet för varors mätning och ”vägning, jemte kontrollen derå, må blifva hufvudsakligen lika ”med hvad Vetenskaps-Akademiens förslag derom i §§:ne 9 och ”10 innehåller, med de undaptag, som förut blifvit antydda.”
Går man nu till 9 § i Vetenskaps-Akademiens förslag, så finner man, att det der föreslagna mätningssättet på intet vis qvadrerar med det i den nu föredragna punkten antydda och förordade sättet, att vid mätning förekomma bedrägeri och oreda.
Vetenskaps-Akademien föreslår der att ”vid mätning af sådana ”varor, som genom olika ifyllningssätt blifva mer eller mindre ”packade, såsom spanmål, salt, m. m., skall den, som förrättar ”ifyllningen, stå helt nära målkärlet, dock utan att under ifyll”ningen vidröra detsamma, och närmast öfver kärlets brädd in”ösa från skofvelbladels ända så mycket som skofvelp rymmer, ”utan någon slags kastning eller skofvelns högre uplyftande, samt ”utan att kärlet på något sätt skakas.”
Det tyckes, med anledning häraf, vara gifvet att, om R.
Stil’ Den S Juli e. m. 181 vilja lill förekommande af bedrägeri och oreda vid spanmålsmätning föreslå något annat sätt än det i K.
Vetenskaps-Akademiens förslag framstälda, så borde den nu under öfverläggning varande punkten sålunda ändras ”att R.
St:r, med uphäfvande af hvad Petenskaps-Akademiens förslag §. 9 mom. b i della hänseende innehåller, för sin del i anderd, anhålla” etc.
.Frih. Wrede:
Den siste värde talaren har vid upläsande af nästföljande punkt helt lösligen öfverhalkat ett ord, som egentligen bort gifva honom svar på frågan.
Denna punkt lyder nemi.: ”de särskilda föreskrifter, som i Stadgan erfordras, beträffande sättet för varors mätning och vägning, jemte kontrollen derå, må blifva hufvudsakligen lika med hvad Vetenskaps Akademiens förslag derom i §§:ne 9 och 10 innehålla med de undantag, som förut blifvit antydda.” Således synes att man just fäst upmärksamheten vid de undantag, som blifvit gjorda.
Jag får uttryckligen fästa npmärksamheten på den omständighet, som jag nyss anförde, nemi. att Utsk:n utgått ifrån den grundsatsen, att Utsk:n icke velat förklara sig vara skiljaktiga ifrån Vet.-Akad. i dessa fall, och sedan man upräkjiat dessa undantag, så föreslår man hvad som i öfrigt förekommer.
Jag finner dervid ingenting att anmärka.
Hvad för öfrigt beträffar Frih.
Klinkowströms anfönde ronde det af Vet.-Akad. föreslagna mätningssättet, så är detta just precist detsamma som nu finnes.
Akademien har icke skiljt sig ifrån det nu gällande sättet, som finnes föreslaget i 1739 års författn.
Erfarenheten visar oss likväl, såsom jag säger, att en habil spanmålsmätare går förbi föreskrifterne, och oaktadt dessa föreskrifter finnas, följer han dem icke, utan kan mäta spanmålen på olika sätt.
Utskm hafva ansett att, när dessa stadganden i 1739 års författn. icke visat sig tillfyllestgörande, så hafva Utskm icke trott sig kunna ega förhoppning att de af Vet.-Akad. föreslagna lika beskaffade stadganden skulle leda lill ett bättre mål, och derföre hafva Utskm föreslagit R.
St:r att fästa K.
M. upmärksamhet derpå.
Jag kan icke finna någon inkonseqvens deruti.
Hvad först beträffar den siste värde talarens yttrande, det jag lösligt förbihalkat sista meningen, så får jag berigtiga detta med den förklaringen: att jag alldeles icke öfverhalkat och ännu mindre lösligt öfverhalkat den.
Betydel-» sen af det sistnämnda ordet lemnar jag åt Frih. Wrede sjelf att förklara.
Anledningen till min anmärkn. var, att då jag tyckte mig finna att Akademien gjort ett förslag, hvilket syntes stå i strid med det sätt som varit föreslaget till undvikande af bedrägerier, så ansåg jag det icke vara ur vägen att, när R.
Sl:r vid öfverläggning om ifrågavande mom. beslutade en hemställan till K. M. i afsigt att, så vidt möjligt är, få ett mätningssätt, som är oberoende af mätarens godtycke, R.
St:r äfven för deras del deri låta inflyta ett förslag, som af Vet.-Akad. ansetts tillfyllestgörande. 18:'
Den 8 Juli e. m Ur Gripenstedt:
Jag tror att Utskms förslag är ganska godt och rigtigt, Det låter icke bestrida sig att för närvande vid mätningen af åtskilliga varor, förnämligast säd, mycket missbruk bedrifves, som bevisar otillräckligheten af nu gällande bestämmelser i detta afseende; och då Utskm härvid icke företagit sig att upsälta några redaktions-förslag, utan öfverlemnat detta till K. M., så anser jag sådant vara en förtjenst.
Jag anhåller således om bifall till Ulsk:ns förslag.
Långt ifrån att, såsom Frih.
Klinkowström autydt, Utskms tillstyrkande i sednare delen af denna punkt står i strid med den förra delen deraf, sä stå de tvertom med hvarandra i full öfverenstämmelse.
Utsk:n hafva i den förra tillstyrkt ”alf. 11.
St:r må i underdånighet anhålla alt K.
M. täcktes iden nya Stadgan meddela sädane föreskrifter, ronde målningssättet för torra varor, att åtminstone de medelst det största målkärlet i magasiner och öpna bodar upmätta varuqvantiteterna blifva, så vidt möjligt är, oberoende af den mätandes godtycke.”
I den sednare delen tillstyrka Utsk:n att vid detta undantag de serskilda föreskrifter om mätningen, som finnes i Akademiens förslag intagne, må blifva lag, d. v. s. man önskar att vid mätning i magasiner och salubodar med det största målkärlet må iakttagas en större försigtighet än den som vid andra tillfällen kan erfordras, och i hvilket afseende kontroller äro intagna i Akademiens förslag.
Jag anser dessa punkter således stå i full öfverensstämmelse med hvarandra.
Utskms ifrågavande förslag bifölls.
Dä härefter förekom Utskms i öfverensstämmelse med7:de punkten af fi.
M:s Propos. afgifna förslag, yttrade Frih.