Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn. häraf, att han ansett sig icke böra å Frih. Raabs begäran, att behandlingen af förevar:de punkt mätte upskjutas, tills R. o. Ad. pröfvat de öfriga delarne af Utsk:s Utlåt., framställa propos., innan de talare, som begärt ordet, haft tillfälle att yttra sig. ^ Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Såsom jag upfattade Frih. \
Raabs förslag innebar det, att R. o. Ad. skulle lemna första punkten å sido tills vidare, men ingalunda att denna punkt skulle upskjutas, intill dess hela Betänk, blifvit genomgånget. i Frih.
För min del föreställer jag mig det vara ändamålsenligt, att lemna denna punkt åsido intill dess Betänk, varder genomgånget, ty förr än detta skett, har man i sanning svårt att blifva ense om, hvad som menas med hufvudpersedlar, emedan hvarken i Utsk:s förslag eller i K. M:s Nåd.
Propos. detta begrepp finnes definieradt, och första vilkoret för att veta hvad man beslutar är väl att veta hvarom frågan är.
Jag skulle således anse ändamålsenligast vara, att upskjuta första punkten intill dess hela Betänk, blifver genomgånget.
Hr von Troil: Derest R. o. Ad., på sätt Frih.
Palmstjerna föreslagit, skulle besluta att tills vidare upskjuta första punkten, har jag ingenting deremot att invända, men jag anhåller deremot att icke något bestämdt beslut mätte fattas om denna punktens föredragning förr än Betänk, är genomgånget, emedan jag tror, att ganska många svårigheter dervid möta.
Jag tror alt det blir en nödvändighet att, på sätt Frih.
Raab antydt, upskjuta med beslutet öfver denna punkt intill dess att Betänk, blifver genomgånget just derföre att man helt och hållet saknar definition på hvad med hufvudpersedel förstås.
Det finnes visserligen nämndt i K.
Propos. vid sisth Riksdag att, ”vidkommande frä - D e n 20 Maj f. ni.
100 gan om fastställande af de persedlar, hvilka skulle såsom hufvudränta bibehållas, K. M. i Nåder funnit att i detta afseende icke andra räntepersedlar borde antagas än sådane, som dels till sitt värde årligen bestämdes efter * förvandling eller levererades in natura, dels vore af beskaffenhet att kunna tjena till grund för en skatteberäkning, dels ock i räntorna ingingo till sä betydlig qvantitet, att de icke utan allt för stor rubbning uti dessa räntors totalbelopp kunde utlemnas” och der finnas äfven upräknade vissa hufvudpersedlar nemi. ”spanmål, dagsverken, smör, hö, kol, ved, kött, fläsk, tackjern samt strömming och lax”; men att dessa persedlar icke för bela Sverige kunna anses såsom hufvudpersedlar, det synes- af Kammar-Colkii yttrande alt hö, fläsk, strömming och lax samt tackjern i Wermland och Westmanland icke voro lämplige att såsom hufvudpersedlar bibehållas.
Mig synes, att småpersedlarne äro lill en del lika och till en del olika inom hvarje län och således ser jag icke huru man kan här uttala någon åsigt i detta fall, utan att göra afseende på de serskildta länen.
I fall Utsk. skulle hafva yttrat, att ifrågavar:de framställning om allmän förvandling af qvarstående persedlar i penningar måtte af R.
Sl:r lemnäs utan afseende, då hade det varit mening i detta beslut, men såsom det nu förekommer, så är allt så dunkelt, att jag nödgas instämma med Frih.
Raab och anhålla att icke något beslut måtte fattas förr än Betänk, blifvit i sin helhet genomgånget.
Då discussionen om denna punkt tyckes fortgå, så synes det äfven mig vara svårt att helt och hållet lemna Hr Dalmans yttrande obesvaradt, ehuru jag i detta hänseende skall söka till att vara ganska kort och förbehåller mig att framdeles under discusionen få vidare utveckla frågan.
Dalman har gjort StatsUtsk. temligen skarpa beskyllningar.
Han har sagt, att StatsUtsk. icke egde någon befogenhet eller något skäl att föreslå en räntepersedels förvandling uti annan persedel och att K. M:s Nåd.
Propos. vid sista Riksdagen alldeles icke dertill gifvit anledn.
Jag ber då att till en början få nämna att R.
St:rs beslut vid sista Riksdagen innehåller dessa ord: "It.
St:r, som sålunda under instämmande i de af E. K. M. i ämnet yttrade åsigler, i hufvudsaken funnit de föreslagne förändringarna på ett ändamålsenligt sätt leda till dermed åsyftad enkelhet och reda” etc.
Jag vill ej trötta med ett längre upläsande, utan inskränker mig till nyssnämnde ord, hvaruti R.
St:r säga sig hafva instämt i K.
M:s härutinnan framställde åsigter.
Ofvergår man derefter till K. M:s Nåd.
Propos. vid sista Riksdagen, så finnér man der vid slutet af pag.
11 följande yttrande: ”vidkommande derefter frågan om fastställande af de persedlar, som skulle såsom hufvudräntor bibehållas, så torde i detta afseende icke andra räntepersedlar böra antagas, än sådane, hvilka dels till sitt värde årligen bestämmas genom markegångstaxa och sålunda antingen utgå i penningar efter förvandling, eller levereras in natura, dels äro af beskaffenhet att kunna 170 ben 20 Maj f. m. tjena lii! grund för en skatteberäkning, dels ock i räntorna ingå till så betydlig qvantitet, att de icke, utan alltför stor rubbning i dessa räntors totalbelopp, kunna utelemnas.
I öfverensstämmelse härmed vill det väl synas, som ifrågavande hufvudräntor för hela riket lämpligen skulle kunna, efter olika förhållanden inom serskilda orter, bestämmas endast till spanmål, dagsverken, smör, hö, kol, ved, kött, fläsk, tackjern samt strömming och lax, i hvilket full, enär år 1845 nämnde persedlar till den qvantitet, som skulle bibehållas i räntorne ingått till ett sammanlagdt värde i rundt tal af 2,597,000 R:dr eller, med tillägg af de årliga penningarne, till omkring 2,900,000 R:dr ; men öfriga persedlar deremot endast motsvarat ett belopp af 144,000 R:dr, förhållandet emellan de persedlar, som skulle förvandlas och dem, hvilka borde såsom hufvudräntor bibehållas, komme att blifva såsom icke fullt 5 till 100.
Men då emellertid, innan ett så beskaffadt slutligt bestämmande af lnifvudpersedlarne lämpligen kan ega rum, äro åtskilliga speciella utredningar och undersökningar genom vederbör:de localmyndigheter eller serskilde komiterade, på sätt bilagde Stalsråds-prot. utvisar, af nöden”.
Till en början synes häraf alt det är 12 olika persedlar, som K.
M. föreslagit såsom hufvudräntepersedlar; för det andra att de persedlar, som skulle bibehållas i räntorna, ingått till ett sammanlagdt värde i rundt tal af 2,597,000
R:dr; för det tredje, att de persedlar, som borde förvandlas, skulle upgå till ett sammanräknadt belopp af 144,000 R:dr; för det fjerde, att de persedlar, som skulle förvandlas, förhölle sig till dem, som skulle bibehållas, såsom 5 till 100 R:dr; och för det femte, att K.
M. vid delta tillfälle för öfrige uplysningars vinnande hänvisar till det den Nåd. _Propos:n vidfogade Statsråds-prot.
Äfvenledes ber jag att få påpeka ett annat ställe i den K.
Proposm, der det står, pag. 10: ”genom den på 1845 års räkenskaper grundade utredning af förhållandet inom åtskilliga län, som uti bifogade Statsråds-prot. finnes intagen, visar sig” etc.
Det synes således gifvet att K.
M. vid afgifvandet sistlidne Riksdag af Dess Nåd.
Propos. icke kunde i sin helhet afskrifva det utförliga och vidlyftiga Statsråds-prot., men att K.
M. likväl på många ställen af denna Propos., har till detta prot. hänvisat.
Slutet af prot. innehåller nemi.: ”K.
M. behagade i Nåder gilla och bifalla hvad t. f.
Depart:ments-Chefen jemte Statsrådets fleste ledamöter i underd-.het yttrat och hemställt”.
M. icke i något fall ändrat den framställning, som föredragande Depart:s-Chefen gjort.
Det torde således vara med full befogenhet, som man vid sådane delar i den Nåd.
Proposm, der ytterligare utredning kan erfordras, hänvisar till föredragandens underd. anförande.
Går jag nu tillbaka till föredragande Depart:ts-Chefens yttrande, så synes, pag. 35, att om de förslagsvis beräknade lnifvudpersedlarne för lönen sammanföras och deras, värden i runda tal utsättas, så skulle det bli för spanmål 1,365.000
R:dr, för dagsverken 471,000 R:dr, för lien 20 Maj f. m. 171 smör 286,000 li:ilr etc.
Jag vill icke trötta med upräkning af alla dessa belopp.
Sedermera säger den föredragande DeparhtsChefeu: ”enl. hvad nyss blifvit nämndt, har jag visserligen upgjort förslag till htifvudpersedlar för de serskilda länen, hvaraf jag också haft nåden anföra några exempel, men jag anser likväl valet af dessa persedlar, i anseende till den locolisering, som dervid bör iakttagas, vara af den grannlaga natur, att detsamma icke nu bör definitivt bestämmas.
Det kan nemi. hända, att i ett eller annat län, der skatteförhällanderne inora dess serskilda delar äro betydligt olika ('såsom t. ex.
Orebro län) det kunde vara nödigt alt bestämma olika slags hufvudräntor för vissa districkter, äfvensom det också möjligen kan blifva skäl att på något ställe, (såsom t. ex. Stora Kopparbergs län) der nästan alla räntor utgå i skogsprodukter, hvilka mera än andra synas utsatta för en fortgående prisstegring, omflytta dessa hufvndräntor i några andra persedlar; men allt detta fordrar speciella undersökningar och utredningar, som af local-auctoriteterne eller af serskildt för sådant ändamål utsedde komiterade torde böra företaI gas, och hvarvid, enl. min tanka, orterna sjelfva, genom fullmäktige, borde få tillfälle att yttra sig”.
Det synes alltså leiu Iigen klart af den föredragande Departits-Chefens anförande, som åtföljer den K. Propos:n, och till hvilket anförande K. M. uli ( denna Propos. vid flere tillfällen hänvisar, att Depart:ts-Chefen / tydligt uttryckt att det på vissa ställen torde vara nödvändigt, att förvandla hufvudpersedlar i andra persedlar.
Att man således här, ehuru man synes hafva temligen noga genomläst handlingarne i målet, kan påstå att K. M. Propos vid sista Riksdagen icke gifvit Utsk. anledn. till det slut, hvartill Utsk. kommit i afseende på vissa hufvudräntepersedlars förvandling till andra hufvudräntepersedlar, förundrar mig i sanning, äfvensom att Utsk. kunnat anses obefogadt, att i detta hänseende afgifva förslag, och att man vågar påstå, att dessa förslag äro stridande emot de af K. M. och R.
St:r fattade beslut.
Här har blifvit vttradt, att det skulle vara omöjligt att säga hvad hufvudräntepersedel är.
Jag har tagit mig friheten anföra, att K. M. i Dess Nåd.
Propos. afgifvit 12 olika persedlar, hvilka borde såsom lmfvudräntepersedlar anses, och dessa persedlar äro till deras belopp efter medium af de föregule 20 årens markegång uptagna af föredragande Departrts-Chefen.
Jag ber specielt här få nämna, alt af de artiklar, som uti afgifna circulärer till länen blifvit föreslagne såsom lmfvudräntepersedlar finnes t. ex. för Upsala län i Depart:ts-Chefens anförande förslagsvis uptaget att bibehållas Spanmål R:dr 189,015: 24. 6. Smör » 5,731: 29. 10.
Hö » 11,131: 30. 7. Dagsverken » 30,557: 14. 7. Hvaremot skulle komma att såsom ständig penniugeränta utgå, dels beloppet af gamla penningeräntan 10,381: 26.
5. dels värdet af de till förvandling föreslagne småpersedlarne 10,736: 3. 6., 172 Den 20
Maj f. m. hviken sednare summa ungefär motsvarar 4^ proc. af hela ränteheloppet.
På samma sätt finnes uti de dessa circulär åtföljande förteckningar för hvarje serskildt län upgift pä hvad, som bör vara hufvudpersedel för länet.
Jemför man nu dessa för länen upgjorda beräkningar, så visar sig att deras sammanlagda summor öfverensstämma med den sammanlagda summa, som finnes i K. M:s Nåd.
Propos. uptagen.
Mig synes således, att derest man vill se saken ur sin rätta synpunkt, derest man icke med advokatorisk spetsfundighet söker bortresonnera, hvad som är tydligt och klart, så kau icke något tvifvel upstå om hvad som bör såsom hufvudpersedel antagas.
Man har klandrat, att Utsk. föreslagit förändringar i detta hänseende.
Med undantag af den i afseende på dagsverksräntor, så äro alla öfriga förändringar föreslagna af deputerade och så som de deputerade funnit den för länen ändamålsenligast.
Dertill kommer att den Utsk:s-afdelning, som haft frågans första behandling sig anförtrodd i detta hänseende, sökt att med största möjliga samvetsgrannhet tillvägagå.
De BondeSt:s ledamöter, som sutto der, meddelade sig ofta med andra ledamöter ifrån länen, hvilken frågan angick.
Jag skulle således för min del tro att långt ifrån att klandras för en sådan åtgärd, som står i fullkomlig öfverensstämmelse med K. M:s och R.
St:rs sammanstämmande beslut, så borde Utsk:s möda i detta hänseende erkännas.
Här vore mycket alt tillägga, men jag vill icke nu dermed uppehålla discusionen, öfvertygad att tillfälle dertill framdeles icke kommer att saknas.
Jag förnyar min anhållan att derest Hr Gr. o. Landtm, anser lämpligt att nu icke företaga första punkten, beslut endast måtte fattas, att tills vidare förbigå densamma.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, då alla de talare, som yttrat sig, icke tyckes hafva något emot att R. o. Ad. f. n. förbiginge första punkten, finge till de ledamöter, som anmält sig, hemställa om de icke ville upskjuta sina yttranden tills frågan om ordningen för denna punkts behandling först blifvit afgjord, anmälde sig och yttrade Hr Bildt, Didrik Gillis:
Om jag riktigt kunde finna nyttan af att upskjuta den ifrågavande punkten, skulle jag för min del visserligen icke hafva någonting deremot, intill dess att man beslutat rör:de de öfriga punkterna i Utlåt., men då jag skulle tro att man lika väl nu som sedermera kunde företaga denna punkt, så vet jag icke hvartill ett upskof skulle tjena.
Skulle likväl icke någon mera talare än jag anse, att man nu kunde företaga frågan, så skall jag icke motsätta mig ett upskof.
Utsk. har blifvit klandradt derföre atti dess förslag är begagnadt uttrycket hufvudpersedel utan att man finnér af Utlåt, hvad som menas med hufvudpersedel.
Man har ansett, att om Utsk. hade yttrat sig: qvarstående persedlar, så skulle man derigenom hafva hittat på ett uttryck, som varit lämpligare, men i sådant fall hade ju alltid tvekan sedermera kunnat upstå om hvilka per - Ben 20 Maj f. ra. 175 sedlar, sorn åro qvarstående och hvilka som icke äro det.
Här är icke meningen att upgifva hvad man menar med hufVudpersedel, utan att använda detta uttryck så, att ingen tvetydighet dervid sedermera kan upkomma, och häri har StatsUtsk., enl. min tanka, lyckats, ty man måste komma ihåg att i början af Utsk:s Utlåt, finnas uptagne de artiklar, som i K. M:s Propos. antagas såsom hufvudpersedlar i allmänhet.
Sedermera står äfven under hvarje serskildt län upgifvet, hvilka persedlar Utsk. förstått med hufvudpersedlar, och då frågar jag, om man ser saken ifrån dess praktiska och icke ifrån dess abstracta sida, om verkligen någon tvetydighet kan upkomma genom uttrycket hufvudpersedel.
Enl. min upfattning kan icke den minsta tvetydighet npstå, huru ordet hufvudpersedel här skall förstås, men de upgifna orden ”qvarstående persedlar” hafva den olägenheten, att de ick eendast äro sväfvande, utan dessutom äro alldeles nya ord, som icke förut finnas i vår kameral-lerminologi.
Man har här ingått i discussion öfver huruvida Utsk. öfverträdt sin befogenhet, då Utsk. här föreslagit förvandling af åtskilliga hufvudpersedlar ifrån en persedel till en annan, men då denna fråga icke 1111 förekommer till afgörande, utan fråga endast är att undersöka, huruvida det kan yara nyttigt att persedlarne förvandlas i penningar, så är discusionen derom af de värde talarne alldeles för tidigt väckt, och jag ämnar således nu icke ingå i densamna.
Jag skall vara mycket kort i denna preliminär-discussion, hvilken dessutom afgör ingenting.
Jag vill blott nämna, att jag alldeles icke yttrat, att StatsUtsk. varit obefogadt att föreslå hvad Utsk. ansett lämpligast och bäst, men jag har påstått och påstår ännu att StatsUtsk. varit obefogadt till det yttrande att det skulle innefatta ett uprifvande af K.
St:rs vid förra Riksdagen fattade beslut, att till förvandling i penningeränta föreslå någon annan persedel, än de s. k. småpersedlarna.
Den motbevisning, som Hr von Troil i detta fall sökt åstadkomma, kan jag för min del ingalunda godkänna.
Det är visserligen sant att det citerade Statsrådsprotokollet såsom en möjlighet framställt, att i ett eller annat län t. ex. Stora Kopparbergs, der nästan alla räntor utgå i skogsprodukter, det torde blifva nödvändigt för att icke bibehålla sådana persedlar, som mer än andra, äro underkastade prisstegring, att deraf göra en omflyttning lill andra.
Men här var uppenbarligen frågan endast om ett undanlag från den allmänna regeln, hvarmed afsigten var att förekomma, icke att åstadkomma, en skatteförhöjning.
Och om StatsUtsk. ålnöjt sig att i ett eller annat län föreslå förvandling af en eller annan persedel, som är mera blottställd för prisstegring, till en annan, som är det mindre, så hade visst derom ingenting varit att anmärka.
Det är också denna grundsats, som synes vara följd i den K. Propos:n vid innevande Riksdag, men StatsUtsk. har helt och hållet derifrån afvikit, då Utsk. föreslagit alt t. ex. hela dagsverksräntan, som upgär till ett me - 174 Den 20 Maj f. m. delvärde af 470,000 R:dr, men hvarå markegången nu kan anses nästan oförändrad, skulle förvandlas till andra persedlar med mycket föränderliga värden, hvaribland spanmål och smör, hvilka, enl. erfarenhetens viltnesbörd, äro underkastade jemn fluktuation och dessutom äro af den beskaffenhet, att samtidigt stiga.
Dessa persedlar äro just derföre de, som i sisla rummet bordt uptagas för att ersätta andra, derest man velat ernå ett någorlunda bestämbart och stadgadt värde äfven å de i persedlar utgående skatterna.
Äfven jag skulle visserligen vara frestad att deltaga i denna lilla förpostaffär, men jag skall söka spara mina krafter lill sjelfva hufvudbataljen och nu endast yttra mig i afseende på formen.
1 detta afseende och då Hr Bildt erkänt, att begreppet om hnfvudpersedel kan vara något sväfvande och att man icke bör neka upskof af den första punkten, så hemställer jag till Hr Frih.
Palmstjerna, om icke vi skulle kunna mötas uti följande förslag till beslut, nemi. att R. o. Ad. f. n. vill förbigå första punkten, och att vi på detta sätt må kunna komma in uti hufvudsaken.
Då jag anser mig icke kunna få något lämpligare tillfälle att besvara hvad jag tror böra besvaras af den förste värde talarens yttrande, så ber jag att nu derom få yttra några ord.
Den värde talarens påstående går egentligen derpå ut, att K.
M:s Propos. vid denna Riksdag, och ännu mera, StatsUtsk:s förevar:de Betänk, skulle innefatta ett hufvudsakligt frångående af grunderna i K. M:s, vid förra Riksdagen afgifna, och af dåvar:de Ständer gillade Nåd.
Innan jag härom utlåter mig, måste jag förklara, att det för mig varit ganska tillfredsställande, men ännu mera oväntadt, att höra de gynnsamma omdömen, som den värde talaren fällt om den nyssnämnde K. Propos.
Jag hade ingalunda från det hållet väntat ett så ampelt erkännande af grundernas riktighet i denna Propos.
Hvad nu den påstådda motsägelsen vidkommer, så är denna visserligen icke så afgjord som den värde talaren förmenar.
Det eger sin fullkomliga riktighet, att såsom grundsats i den förra K.
Propos. antogs, att af de nuvar:de räntepersedlarne, de hufvudsakligaste, eller de s. k. lmfvudpersedlarne skulle bibehållas, och de öfriga mindre väsendtliga, eller de s. k. småpersedlarne skulle förvandlas i penningar.
Men att af detta förhållande såsom regel draga den slutsats, att detsamma i intet fall skulle kunna frångås, är att gifva en tydning åt K. M:s förra Propos. långt utöfver hvad den i sjelfva verket innehåller.
Den värde talaren har, såsom bevis för sitt påstående, åberopat det yttrande, jag, i egenskap af föredragande Depart:ts-Chef, afgifvit, men han har likväl i detta yttrande förbisett åtskilliga omständigheter, som antyda, att förvandling af vissa persedlar till andra verkligen varit ifrågasatt och påtänkt, der flera olika persedlar af samma slag förekomma.
Sålunda är i detta yttrande, t. ex. bestämdt angifvet, att vissa persedlar af lefvande kreatur Ben 20 Maj f. m. 175 skulle förvandlas till kött, att halm skulle förvandlas i hö o. s. v. På samma sätt var äfven förhållandet i afseende på flera andra persedlar, hvilka förekomma under olika rubriker, och som alla skulle sammanföras till en enda.
Sådant var äfven fallet just med dagsverksräntan, hvaraf de olika slagen, som skulle förvandlas till samma slag, upgår, såsom jag tror, till omkring ett dussin.
Med ett ord, det var såsom grundsats i den förra K.
Propos. an taget, at t der persedlar, af likartad beskaffenhet, förekomma, kunde och borde dessa, för enkelhetens skull, förvandlas.
Men äfven utom denna förvandling af likartade persedlar, hvilken var såsom regel i den K. Propos:n antagen, visar det sig bestämdt, att undantagsvis jemväl andra förvandlingar voro påtänkta, t. ex., såsom också redan blifvit omnämnt, i afseende å skogsprodukter, och hvilkas förvandling till andra persedlar af olika slag tydligen var afsedd såsom en fördel för de skattskyldiga, i anseende till dessa persedlars fortgående benägenhet att stiga i pris.
Sålunda var förhållandet t. ex. med kolräntorna i Stora Kopparbergs län, kol- och vedräntor i Stockholms län samt vedräntor i Hallands län, hvilka alla, till följd af förut nämnde egenskap, att vara underkastade prisstegring blifvit föreslagna till förvandling, ehuru de icke, efter regeln, bordt förvandlas i andra persedlar.
Om nu också K.
M. tili Sin sednare Propos. och serdeles StatsUtsk. i sitt förslag gäll längre i att förvandla hufvudpersedlar än K.
M. uti en föreg:de Propos. gjort, hvilket jag gerna vill medgifva, så är orsaken dertill uppenbarligen icke någon annan än den, att orternas deputerade, då de deröfver hördes, yttrade en dylik önskan.
Utan att i hufvudsaken frångå den förra grundsatsen, har man derföre blott velat modifiera denna grundsats i öfverensstämmelse med deputerades egen önskan; och då icke något stort och öfvervägande allmänt intresse häremot lade hinder i vägen, kan jag icke, för min del, linna annat än att det varit rätt och tillbörligt, att man i detta afseende fogat sig efter de skattskyldiges uttryckte önskningar.
Jag har ansett mig böra yttra detta såsom förklaring på hvad här blifvit anfördt, ang:de mitt yttrande lill Statsrådsprot., och ang:dc de framkastade beskyllningarne om frångåendet af de grunder, som redan vid förra Riksdagen blifviL af begge Statsmakterna afgjorda.
Här bar äfven talats om otydligheten af sjelfva benämningen hufvudpersedlar, och jag kan icke annat än medgifva riktigheten af denna anmärkn.
Det ligger onekligen en temligen stor obestämdhet i detta uttryck, men det vore likväl nödvändigt att begagna denna term i K. M:s Nåd.
Propos. vid föreg:de Riksdag, då man, utan att upgöra bestämda förslag, blott ville uttrycka ett allmänt begrepp, eller en allmän regel, nemi. den, att inom hvarje ort, der persedlar, som till något väsendtligt belopp der förekomma, skulle bibehållas.
Nu deremot, då frågan är, att definitivt fastställa hvilka persedlar, som skola qvarstå, och hvilka som skola försvinna, är det efter min tanka onödigt, att vidare fästa sig vid ordet hufvudpersedlar, utan vore det mera 176
Den 20 Maj f. m. bestämdt och rakt på saken gående, att blott tala om ”</e persedlar, som skola qvarståhvartill naturligtvis böra väljas de nuvande s. k. hufvudpersedlarne.
Hvad nu första punkten vidkommer, sä tror jag för min del, att densamma icke allenast bör utan äfven måste förbigås, ty då alla äro derom ense, att småpersedlarne skola förvandlas till penningar, men här tillika ifrågasattes, att äfven hufvudpersedlar skulle förvandlas till penningar, så är klart att denna punkt i sig innefattar sjelfva den grundsats, som så ofta varit föremål för tvist, men som vid förra Riksdagen underkändes, eller att alla persedlar skola förvandlas lill penningar.
Frågan härom Olifver i alla fall de facto afgjord, då man vid de kommande pukterna beslutar öfver de persedlar, som skola bibehållas.
Jag tillstyrker således, att den första punkten f. n. må förbigås.
Jag vill endast med två ord besvara Hr Dalmans yttrande, då han påstått alt StatsUtsk. varit obefogadt till det yttrande, att ett bifall till den ifrågaställda förvandlingen af hufvudpersedlar i penningar skulle innefatta elt uprifvande af K. M:s och R.
St:rs vid förra Riksdagen gemensamt fattade beslut.
Jag tror den saken vara temligen klar, då det har blifvit visadt att de s. k. småpersedlarne vid sista Riksdagen eller de, som, enl. då afgifne förslag, skulle förvandlas till penningar upgingo till ett belopp af endast 144,000 R:dr.
Raab uti hans yrkande, att första punkten måtte f. n. förbigås, och det var icke heller något annat, som jag önskade från början.