Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En Hufvudman, som fyllt ai år, kan ej tilläggas, att genom utgifvandet af fullmagt utöfva någon vidsträcktare representationsrätt, än om han vore berättigad att sjelf intaga säte och stämma på Riddarhuset.
§:n borde således i denna punkt för mera tydlighets skull lyda: Hufvud•>
Den 7 Augusti f. in. 167 man, som fyllt 21 år, vare berättigad utfärda fullmagt för annan introducerad Adelsnian att intaga säte och stämma för Ätten, derest icke de bestämmelser y ,$*. innehåller sådant hindra.
Härefter afhandlas hufvudmanna-rätlen, hvarom det heter: "får Hufvudman, enligt denna Riddarhusordning, ej utgifva fnllmagt, då inträde ”för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, uti "full hufvudmannarätt.”
Häraf kan dragas en dubbel mening.
Utskottet liar tydligen åsyftat, att lagliga hinder skulle möta.
Orden för hvilken, borde således utbytas emot orden så framt, hvilket jag yrkar mätte iakttagas.
Uti formulairet till fullmagten fattas på andra raden af formulairet ett och, som måste ditsättas.
Slutliga lydelsen deraf: ”hvarvid han ovilkorligen för”pliglas att ställa sig till efterrättelse den "af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antag"ne och besvurne Regeringsform af den 6 ”Junii 1809, jemte Riksdagsordningen af ”den 10 Februarii 1810 och öfrige gällan”de Grundlagar;” torde äfven icke böra lemnäs oanmärkt.
Nu är icke 1809 års Regeringsform uteslutande gällande; ej eller 1810 års Riksdagsordning, utan med de förändringar, som sedermera blifvit af Konung och Ständer gemensamt antagna.
Hela denna citation kan likväl undvikas, om man i stället inför orden:
Rikets gällande Grundlagar.
f 168 Den 7 Augusti f. m.
Med den siste värde Talaren instämmer jag deri, att i andra raden af (j. förekommer en omening, då der står ”utan afseende å åldern.”
Jag tror att denna mening bäst redigeras, om det sker i enlighet med 18 §.
Riksdagsordningen, nemligen ”utom hvad åldern ”beträffar."
Cederström har äfven rätt uti, att Grundlagarne icke behöfva lill årtalet åberopas, utan kunna helt enkelt utmärkasmed: gällande Grundlagar.
Dessutom förekommer, att ordet och blifvit utglömdt på andra raden] af formulairet, hvarefter fullmagter böra ^skrifvas.
Mig förefaller det besynnerligt att en person, som sjelf icke äger säte och stämma på Riddarhuset, skall kunna gifva en annan fullmagt dertill.
Om Riddarhuset behöfde förstärkning, kunde det vara ett sätt att fylla de tomma platserne genom berättigande för Hufvudmän, att efter fyllda 21 år gifva fullmagt, men då Ståndet synes talrikt nog, hemställer jag, om ej rättigheten att gifva fullmagt borde börja vid samma ålder, som rättigheten att sjelf intaga säte, och således vid a5 år.
Jag är olycklig nog att icke vara öfvertygad af Friherre Cederströms och Herr Cederschjölds påstående, att första raderne i denna §. äro Den 7 Augusti f. m. otydliga.
Serskildt torde jag få fästa Friherre Cederslröms uppmärksamhet derpå, alt den af honom föreslagne redaction är otillräcklig, enär 18 §.
PiiksdagsOrdningen finnes, och icke blifvit upptagen uti 7 §, Riddarhus-Ordningen.
Utskottets mening har varit, att utmärka, hvilken som vore competent att utgifva fullmagt, fastän han för sin ålder hindrades att sjelf representera.
Herr Cederschjölds förslag tyckes mig icke göra meningen tydligare; det har blott den fördel , att vara ordagrant hämtadt från Riksdags-Ordningen.
Att ordet och blifvit uteslutet på andra sraden af formulairet till fullmagten, är klarligen ett tryckfel, och torde ej serdeles löna mödan att längre uppehålla sig vid.
Friherre Cederström och Herr Cederschjöld hafva ansett, att årtalen på Grundlagarne, som skola tjena till efterlefnad, icke behöfva att i fullmagten utsättas.
Detta kan visst vara likgiltigt; men enär Riksdagsordningen uti 22 §. uttryckligen nämner dessa uti formulairet till fullmagterne för de 3:ne OfrälseStånden, har Utskottet trott, att samma princip bordt följas för Adliga Riksdagsfullrnagter.
Mitt förslag innehöll, att Hufvudman, som fyllt 21 år, skulle vara berättigad utfärda fullmagt, derest icke de bestämmelser 7 §. innefatta, sådant hindra.
Detta tillägg är nödvändigt, *7° Den 7 Augusti f. m. emedan en Hufvudman vid 21 års älder annars skulle äga en vidsträcktare rättighet, än som honom tillkomme vid 25 års ålder.
Jemte det jag instämmer med Herr Cederschjöld uti hans anmärkning, emot början af ifrågavarande 8 §., får jag tillägga, att istället för representations-rätten bör stå Riksdagsmannci-rätten.
Vidare nyttjas i denna §. benämningen närmaste Ättemän, hvilket väl är det rättaste, om icke olyckan vore, att uti den redan antagne 5 §. af RiddarhusOrdningen Ättemännen indelas i äldre och yngre, hvadan det här, för öfverensstämmelsens skull, äfven torde böra heta äldste Ättemän.
Jag får, såsom ytterligare förklaring, påminna, att Utskottet med uttrycket "utan afseende å åldern" verkligen åsyftar samma mening, som Friherre Cederström och jag.
Fråga är nu blott om lämpligaste sättet att uttrycka denna mening, hvarvid den af mig föreslagne redaction: utom hvad åldern beträffar synes både tydligare, och, såsom med 18 §.
Riksdags-Ordningen öfverensstämmande, lämpligare.
Jag instämmer äfven uti de af Herr von Hartmansdorff nyss gjorde tvenne anmärkningar.
Det är blott i anledning af Friherre Cederströms an - Den 7 Augusti f. m. *71 märkning emot 2:dra Momentet af Utskottets förslag, som jag får fästa uppmärksamheten derå, att orden: såframt efter orden närmaste Ättemän, i stället förorden: för hvilken, icke på minsta sätt göra meningen tydligare, enär Momentet, som är enahanda med sista Momentet af 6 §. i nu gällande Riddarhusordning, fullkomligen öfverensstämmer med den ordställning, som vanligen brukas i Svenska språket, och jag kan derföre ej inse nödvändigheten af den ordförändring Friherre Cederström yrkat.
I afseende på Herrar von HartmansdorfFs och Cederschjölds anmärkningar, att ordet äldste Ättemän borde nyttjas i stället för ordet närmaste Ättemän, är jag hufvudsakligen ense med nämnde Ilerrar, men hör tillika erindra, att då i 5 §. står äldre och yngre Ättemän, är i 6 §. omtaladt den, som är Hufvudmannen närmast, och att någon fullkomlig likstämmighet i termer således ändock icke står att vinna.
Dessutom får jag hemställa, om ej de på åttonde raden af ifrågavarande 8 §. nyttjade orden för tillfället kunde helt och hållit utgå.
Jag ber att få förena mig med Herr von Qvanten i uttryckandet af den öfvertj^gelse, att Hufvudman ej bör få utfärda fullmagt, förrän han sjelf är Riksdagsmanna-giid, det vill Den 7 Augusti f. m. säga fyllt a5 år.
Han synes ej kunna transportera en rätt, som han ej sjelf äger.
På denna grund och då Ridderskapet och Adeln i alla fall är mycket öfvertaligt, protesterar jag emot rätt att utgifva fullmagt, eller direct utnämnande af Representant för en Hufvudman under a5 år.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å 8 §. i nya Riddarhusordningen.
I anledning hvaraf Hans Excellence yttrade, att, då Ridderskapet och Adeln icke antog Utskottets förslag, samt flere anmärkningar vid denna §. blifvit gjorde, ansåg Hans Excellence sig böra å hvarje anmärkning framställa serskild proposition; i följd hvaraf Hans Excellence nu först hemställde, att orden: 2/ ur måtte förändras till: 2.5 år.
Jag hemställer, om det icke, i fall Herr von Q vantens förslag gillas, vore bättre säga:
Hufvudman som sjelf är i allo berättigad att utöfva Riksdagsmannarätt; än att med ziffra utsätta någon viss ålder.
Den 7 Augusti f. m. Herr Cederschjöld:
Då i de andra 3:ne RiksStånden man vid 21 års ålder liar rätt att deltaga uti Riksdagsmanna-val, ser jag ej något skäl alt förbjuda Adelsman, som är vid denna ålder, att välja sitt Ombud och utgifva fullmagt.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken erindrade, att sedan Ståndet redan förklarat öfverläggningen fulländad, kunde någon ytterligare discussion icke vidare äga runi, utan torde Ståndet endast afgifva svar å de propositioner Hans Excellence komme att framställa; hvarefter Hans Excellence föreslog, att de af Utskottet nyttjade orden 2/ är måtte bibehållas.
Hans Excellence gjorde proposition till bifall å Friherre Cederströms redactionsförändring, angående citation af 7 §.
RiddarhusOrd nin gen.
Hans Excellence föreslog bifall å Herr Cederschjölds redactions-förändring, att i stället för orden: utan afseende ä åldern_, borde införas orden: utom hvad åldern beträffar.
Uppå framställd proposition, ogillade Ridderskapet och Adeln förslaget, att ordet äldste borde införas i stället för ordet närmastej samt godkände Utskottets förslag i denna del. % Den 7 Augusti f. m. Hans Excellence hemställde att, pä sätt Friherre Cederström föreslagit, orden: för hvilken något lagligt hinder icke möter måtte utbytas mot orden: så framt något lagligt hinder icke möter.
Uppå derefter framställd proposition, blef Utskottets förslag i denna del af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Hans Excellence föreslog, att uti formulairet till fullmagten ordet och malte tillsättas emellan orden hällas och tager.
Hans Excellence hemställde, att, i stället för namn och data på Grundlagarne i slutet af Fullmagts-formuiairet, endast måtte införas näst efter ordet: efterrättelse orden:
Bifölls. §• 9- Bänkarne i PleniRummet numereras säj att första Bänken blir den främsta till höger om LandtMarskalksBordetj andraj den främsta till vänster, tredje_, den andra till höger o. s. v. Vid början af hvarje Riksdag bestämmes alla lefvande
Ätters säte å Riddarhuset, så att de främsta intaga första Bänkenj de derefter följande andraj o. s. v. Herr Crusenstolpe, Magrius Jacob:
Syftemålet med denna §. är påtagligen, att
Den 7 Augusti f. ra. försäkra hvar och en af Adelns Ledamöter om den plats dem tillkommer.
Detta synes vunnit genom sista punkten.
Den första hemställer jag derföre må försvinna, af anledning, att om offentlighet vid öfverläggningarne, såsom här redan är beslutadt, kommer att eg a rum, måhända en förändring af liela salens inredning tillika med Herr LandtMarskalkens egen plats jemväl kan ske, hvarvid denna föreskrift kunde komma att lägga hinder emot verkställigheten deraf.
Herr Bråkenhjelms Pehr Reinhold:
Såvida någon påföljd skall ega rum af sednare Momentet, måste det vara bestämdt, hvilken skall sitta på första Bänken, hvilken på den andra o. s. v. Om framdeles LandtMarskalkens plats kommer alt förändras, kan delta icke hafva något inflytande på redactionen af paragrafen, emedan man i alla fall kan - få den första bänken till höger, och den andra till vänster, om LandtMarskalken o. s. v. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Utskottets förslag till g §, af Ridderskapet och Adeln godkändt. §. 10.
Sä snart LandtMarskalk j enligt 5a Re gerings Formen och 23 $. af Riksdags - i 176
Den 7 Augusti f. m« Ordningen , blifvit af Konungen i Nåder utnämnd, och af de sune äldste närvarande Grefvar, till hvilka Kongl. Maj:t honom öfverlemnarj till Riddarhuset beledsagad , emottages han derstädes vid ingången af Riddarhus
Dir ectionen , RiddarhusSecreteraren och de öfrige till RiddarhusCancelliet hörande personer.
Derefter sammanträder, f oljande dagen, å utsatt timma, efter föregånget anslag RiddarhusDirectionen, för att förrätta anteckningen, under LandtMarskalkens Ordförande, hvarvid han likväl ej deltager i öfverläggningarne och besluten, på annat sätt, än såsom i Ridderskåpets och Adelns Plena.
Med anteckning förstås den åtgärd, hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Riddarhuset, såsom Riksdagsman, varder, pä sätt denna Riddarhusordning föreskrifver, behörigen pröfvad; saint, derest något hinder icke möter, hans namn och värdighet införd i en för sådant ändamål på alla lefvande Åtter, efter stadgad Nummerföljd, inrättad uppropslista, och honom tillställd en med Riddarhusets Sigill påtryckt Polett, med påskrift af Ättens nummer och namn, den antecknades förnamn, samt nummer pä den Ränk, der hans ställe är honom anordnadt.
Skulle emellan cle personer, hvilka anteckningen sålunda förrätta, olika meningar uppstå, af göres frågan efter de fleste rösterne.
Uppkomma paria vota, gä/le den 4 Den 7 A ugusti f. m. den meningj för hvilken den främste Ledamoten i RiddarhusDirectionen sig förklarar.
Herr Cederschjöldt
Som det kan inträffa, att Riksdag börjar dagen näst före en Helgedag* och det icke vöre lämpligt att på en sådan dag sammanträda till an* teckning; får jag hemställa * om icke menin* gen kunde så ändras, att i stället för orden: följande dagen i kunde stå: följande söcknedag.
Uppå af Hans Excellence Herr Gref* ven och LandtMarskalken framställd proposition* blef denna §. godkänd med den förändring* att orden: följahde dagen skul* le utbytas mot ordeni följande söcknedag. §• ti* ] Sädana anteckningar böra vara St:ne , beti förrättas hvardera med anie upprop j bärandes första, anteckningens båda upprop
Ske pä serskildta dagar , men efter hvarandra j sä framt ej Helgedag inträffar, då det sednare uppropet bl ifver hästa Söcknedag.
Andra anteckningens båda upprop ske på en dag * hvilken bör vara den närmast helgfria före den, som Konungen i Nåder bestämt till Ständernes sammanträde pä Rikssalen.
Derefter må anteckning verkställas
Och 36 H, ia 178 Den 7 Augusti f. m.
Pollett meddelas, endast inför..Riddarhus.- Utskottet, hvilket i sådant ändamål sammanträder en half timma före hvarje Plenum.
Ej må någon antecknas eller pollett erhålla, som icke personligen sig anmäler.
Vid anteckningen, och då inträdespollett erli ä lies, tilldelas hvarje Ledajnot ett tryckt exemplar af denna Riddarhusordning.
Jag har blott vid ördställningeri en anmärkning att göra.
Det slär nemligen: ,J,bÖrandes forsta anteckningens tvenne upprop ske på serskilda da”gar, men efter hvarandra, så framt ej ”helgedag inträffar.”
Det.är naturligt, att dagarne måste inträffa efter hvarandra.
Således skulle jag tro, att man rigtigare sade: serskildta, näst efter hvarandra följande i dagar.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkengjord proposition bifölls Utskotts förslag tilltr §., med den af Herr von Hartmansdorff i 1 Momentet föreslagne förändring, eller att orden: serskildta, dagar, men efter hvarandra, skulle förändras till: serskildta, näst efter hvarandra följande, dagar. §• 12- Häfver Ättemän i behörig ordning antecknad blifvit, ege i sådant fall Hufvudman rättighet att, i grund af behörig Fullmakt, säte för annan
Ätt intaga.
Har Hufvudman Fullmakt utgifvit, vare han för Ken y Augusti f. ra. r79 den Riksdagen skiljd fråm ute/ningen af Riksdagsmannarätt, i de fall, dä Fullmäktig aflidit, sin rätt förlorat, utrikes rest, eller sin pollett till RiddarhusUtskottet åter/emnat.
Dör, under påstående Riksdag, den, som Fnllmagt utgifvit, lennie \Fullmägtig det säte, lian på grund af samma Fullmagi innehaft.
Blifver junder påstående Riksdag, Fullmägtig Hufvudman för egen Ätt, och intager säte för densamma, vare han bibehullen vid innehafvande befqttning såsom Electcr-, Utskotts- eiler JVämndsLédamot.
Låg samma vare med den, som under påstående Riksdag blir Hufvudman och intaf ger säte för en Ätt af högre värdighet.
1 Herr von Schulzenheim, David:
Att åsidosätta utöfningen af egen rätt för att låna andras likartade rättigheter, synes tnig åtminstone icke vara öfverensstämmande med god ordning.
Jag tror således att den, sorn sjelf är Hufvudman, icke bör få såsom Fullmägtig intaga säte för annan Ätt, utom i det fall, sorn i början af den närvarande §. antydes, nemligen, att Ättemän redan förut i behörig ordning blifvit antecknad.
I alla andra händelser tror jag icke man bör ega ratt att, med sjelfmant och frivilligt försakande af egen Representa36 H. ta* Den 7 Augusti f. nt. tionsrält, såsom Fullmägtig för annan söta inträde på Riddarhuset.
Utgående från denna öfvertygelse* hvilken jag ej eller på något ställe i det nya förslaget finner vara bestämdt motsagd* hemställer jag, om icke sista afdelningen i ii §. kunde er* fordra någon redactionsjemnkning.
Orden: "btifver Fullmägtig Hufvudman för egen ”Ätt, och intager säte för densamma,” tyckas innebära mera en slags facultativ tillå* telse, än ett imperativt stadgande, oell det synes efter denna redaction, som skulle det Vara Hufvudman öppet letnnadt* att efter godlycko intaga säte eller icke för egen Ätt.
Jag deremot bar trott, att bart bordé ovilkorligen vara dertill förpliktad, utom i den händelse, såsom jag nyss bade äran yttra, att annan Ättemän redan i behörig ordning blifvit antecknad* Jag bern* ställer således, om icke följande något ändrade redactionsförslag måhända vore tuera lämpligt; ”Blifver under påstående fiiksdag Full* ”mägtig Hufvudman för egen Ätt, och haf* ”ver icke Ättemän, i behörig ordning, re”dan intagit säte för Ätten* intage då Huf* ”vudman säte för densamma, Och varde bibehållen vid innehafvande befattning, såbom Elector-, Utskotts* elier NämndsLe* ”damot.
Lag samma vare med den, sorn ”under påstående Riksdag blir Hufvudman ”för en Ätt af högre värdighet.”
Den 7 Augusti f. m- »8t Jag styrkes ännu mer i denna tanka, då jag ser, att den emot 12 §. i förslaget svarande 5 §. i gamla RiddarhusQrdningen, inneliåller följande stadgande: "JSUfr ’Jver under påstående Riksdag_, Ättemän ”eller Fullmägtig, genom Hufvudmans afJ’gångj sjelf Hufvudmanj intage han sä”te för Ätten, utan att skiljas frän egen”skap af Electorj Utksotts- eller Nämnds"Ledamot.
" Grefve
I anledning af den siste värde Talarens anmärkning får jag äran tillkännagifva, att Utskottet verkligen ansett det böra bero på Fullmägtigs eget val. när han blir Hufvudman, att lemna sin förra plats eller icke.
Af det förslag den förste värde Talaren framställt, kan jag icke se någon väsendtlig fördel, men deremot betydliga olägenheter; emedan en, som sitter för Fullmakt, och tillika är Ledamot i Utskott, genom ett dylikt dödsfall kunde komma att uppstiga till Ordförande i Utskottet, och uttränga den förut varande, till obehag icke blott för sig sjelf, utan kanske mången gång för Riksdagsärendernes behandling.
I anledning af Herr von Schulzenheims förslag, uther jag mig först fä fästa hans uppmärksamhet dervid, att här icke är fråga om alt intaga säle på 182 Den 7 Augusti f, ra.
Riddarhuset, ty detta har man redan intagit, innan den ifrågavarande casus kan inträffa, utan frågan är, om man skall få bibehålla, eller icke, det rum man har.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr Cederschjöld i afseende på omnämnandet af de oredor, som kunde uppkomma, om Ridderskapet och Adeln bifaller Herr von Schul zenheims redaction; men såsom ett tillägg vågar äfven jag anföra ett ytterligare exempel.
Man tänke sig en ung Grefve af någon bland Rikets äldsta Ätter, hvilken gör sin första Riksdag såsom
Fullmägtig för en yngre
Ätt; han väljes till Ledamot i Utskott.
Under Riksdagens lopp dör Hufvudmannen för hans egen Ätt.
Enligt Herr von Sehulzenheims förslag skulle han då genast vara tvungen sitta för sin egen Ätt, och ovilkorligen uppflyttas till Ordförande i Utskottet; ett förtroende, som han måhända i sina unga år icke anser sig sjelf vuxen, Herr von Schulzenheim:
Jag erkänner visserligen till en del riktigheten af de anmärkningar Herrar Cederschjöld och Riben gjort vid mitt förslag; men jag tror i allmänhet icke, att principer böra vika för de partiella svårigheter, sorn möjligen kunna förete sig vid deras tillämpning.
Utskottets närvarande förslag, om det eljest skall kunna anses för fullt cansequent, mäste väl
Utgå från den allmänna principen, att Huf - Den 7 Augusti f. t». 183 vudmän skulle i allmänhet ega eller höra ega en så beskaffad optionsrätt, att de efter eget val kunna intaga säte för sin Ätt, eller sitta för Fullmakt.
Det är en sådan princip jag icke tror vara den rätta, och hvars application jag tagit mig friheten bestrida, utan att derföre förbise de svårigheter, som på andra sidan kunna uppkomma.
Jag instämmer nied Herr von Schulzenheim, och anser hans redactionsförslag riktigt.
Deremot kan jag icke gilla den af andra Talare uppgiflie orsak till bibehållande af Utskottets redactionsförslag; ty man kan icke medge, att den unge Riksdagsmannen är så ung, att han icke kan utöfva sitt Riksdagsmannakall i Utskott; då vöre han lika litet tjenlig, att utöfva det i Ståndets plenum.
Men om man ville tillägga Ståndets Electorer en vidsträcktare valrätt i afseende på Utskott, så vore alltsammans hjelpt med alt frånkänna en sådan Ledamot, som flyttar rum på Riddarhuset, rättigheten att qvarblifva i Utskott.
Om man åter supponerar , att den Ledamot Electorerne Valt< i allt fall bör qvarstanna, så gör nummern härvid ingenting lill saken, Någon egentlig olägenhet deraf, att den ena eller andra för ordet i Utskott, kan jag icke inse.
Jag skulle tro, att då på.ena sidan den princip är gifven, att Hufvudman skall 184 Den 7 Augusti f. ns. sitta för egen Ätt, nfir han antecknat sig i laga tid, eller innan Ättemän intagit säte för Ätten, faller det af sig sjelf, att då Hufvud mannen dör, Fullmägtigen förlorar
Säle och stämma, emedan detta annars skulle stå i tydlig strid emot hvad §:n säger om Hufvudmans skyldighet i allmänhet.
Det vore visserligen en stor lycka, om den af Friherre Cederström åberopade jemlikhetsprincip i verkligheten existerade; men så länge försynen utdelar de moraliska håfvorna lika ojemnt, som de physiska, torde det icke kunna tagas för afgjordt, att den ena lika val passar till UtskottsOrdförande, som en minan.
Jag tror derföre, att man bör förutse det fall, då en möjligen skicklig Ledamot, som likväl icke passade till Ordförande, genom tillträde af Hufvudmannarätt kunde uttränga den sednare, och således lemna i hans fria val att, genom begagnande af sin rätt, emottaga Ordförandeskapet eller ock förblifva på den plats han innehar.
Derföre anser jag
Utskottets förslag vara det lämpligaste, dock med tillägg vid orden i Rlifver under påstående Riksdag Fullmägtig
Hufvudman för egen Ätt, af orden: genom arf'då det komme att heta:
Blifver under påstående Riksdag Ful/mägtig genom arf Hufvudman (Scc.
Likaledes borde i sednare puncten heta:
Lag samma vare med den, som under påspående Riks-?
Den 7 Augusti f. m.
185 dag pä nämnde sätt blir Hufvudman &p. I defta fall kommer endast Ödet att afgöra saken, då deremot nu en person skulle kunna under påstående Riksdag upp*, höjas till högre värdighet, och introduceras för att taga Ordförandeskapet i det Ut-* skott lian vore Ledamot.
Vid andra Momentet liar jag äfven en anmärkning att göra.
Der står nemligen icke, huru förhållas bör, om en person, som utgifvit fullmakt under Riksdagen, ställes under förmyndare, gör poncours eller bysättes.
Den förstnämnde af dessa händelserbar verkligen inträffat under denna Riksdag, och Utskottet ansåg sig vid detta tillfälle böra tillämpa det redan befintliga stad-, gande så ex analogia, att Fullmäktigen måste återlemna sin polett.
Jag önskar således, att någon bestämd föreskrift om dylika händelser måtte här inflyta, och föreslår följande redaclionsföräpdring:
Om den, sorn fullmakt utgifyit, under påstående Riksdag dör, eller på annat sätt förlorar sin representationsrätt, lemne Fullmäktig det säte lian på grund af samma fullmakt innehaft, Herr Riben:
Jag bar den öfvertygelse, att Hufvudman för en Ätt icke bör vid Riksdagens början få uttaga pollett för en annan Ätt, och denna princip har äfven RiddarhusUtskottet erkänt.
Men det är en annan allmännare princip, som består uti att *86
Den 7 Augusti f. ni. vaka öfver, det icke Ordförandeskapet i Utskott rubbas.
Jag kan icke instämma med Friherre Cederström deri, att hvar och en , sorn duger till Ledamot, äfven duger till Ordförande.
Tvärtom tror jag mången skicklig Ledamot kan vara en dålig Ordförande.
Det är klart, att Ordförander alltid mäste utöfva ett ganska stort inflytande på Utskottets arbeten, och jag anser mycket vådligt, om Ordförandeskapet t. ex. i Statseller ConslitutionsUtskotten skulle på detta sätt kunna ombytas.
Då Grundlagarne stadga, att Ordförandeplatsen skall innehafVas af en Ledamot från Riddarhuset, har jag trott det vara, så att säga, en skyldig egard af Adeln för de öfrige Stånden, att i sin StåndsOrdning iakttaga, att det vigtiga Ordförandeskapet icke kan blifva på slump flyttadt från den ena till den andra.
För min del kan jag således icke annat än vidhålla Utskottets förslag, samt yrka proposition derå, ulan det tillägg Herr Printzensköld föreslagit, såsom icke af behofvet påkalladt.
Deremot förenar jag mig tued Herr Printzensköld om dess förslag i afseende på medlersta puncten.