Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För egen del har jag, om det tillätes mig att åberopa min erfarenhet härutinnan, haft äran att vid tvänne riksdagar vara notarie inom detta Stånd, och på grund deraf kan jag försäkra, alt om jag äfven för mina ekonomiska omständigheters skull vore frestad att söka en sådan befattning, så skulle jag mycket tveka i anseende lill de verkligen utomordentligt tröttande ansträngningar, som dermed äro förenade.
— Hr von Hartmansdorff har i öfrigt så förekommit mig i hvad jag ämnat säga om svårigheten för Rrdd.- Secret:n att vid en kommande riksdag få tjenliga personer till denna befattning, om ej de nu blifva tillräckligt aflönade, att jag i detta afseende blott behöfver förena mig med honom.
D e n a5 J u 1 i f. m. 253 Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att aflöningen för notarierna hos RiksSttn holde bestämmas lill lika belopp vid alla 4 Stånden.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, alt denna aflöning, på sätt uti utlåt.
N:o 2jo vore föreslaget, borde bestämmas till 4 r:dr 24 sk. b:co om dagen.
Uppå derefter framställd propos. blef aflöningen för notarierna vid samtliga RiksStm bestämd till 5 r:dr b:co om dagen för hvarje notarie.
Allt öfrigt, som uti mern.
N:o 169 innehålles, blef derefter, uppå särskildt framställda propositioner, och sedan lindert.
R i d d. Se c r e t., uppå begäran af Hr Bråkenhjelm, anmält sig anse den föreslagna åtgärden för besörjandet af prot.tryckningen, efter riksdagens slut, för denna riksdag ändamålsenligare, än den som vid sista riksdag vidtogs, af R. o. Ad. bifallet med de förändringar, som uti utlåt.
N:o 280 blifvit tillstyrkta.
Då nu ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs den 18 dennes på bordet lagda betänk.
JN:o 21, ang:de tullbevillningen, blef samma betänk, ånyo hegardt på bordet af Frih. Raab, Adam Christian, och Hr Hjerta, Lars.
Föredrogos ånyo och bi föl los BancoUtskts den 18 dennes på hordet lagda betänkm:
N:o 46, med hemställan, dels om ersättning till Öfversten och Riddaren C. J.
Hjärne för den tid lian bestridt de banco-ombudsbefattningen vid Götheborgs låne-contor tillhöriga göromål, dels ock om bestämmande för framtiden, huru, i händelse af förfall för banco-ombuden vid lånecontoren, deras befattningar må bestridas; N:o 47) > anledn. af Banco-ombudet vid Götheborgs låne-contor G. E. Ferlins ansökning om godtgörelse för 2000 r:dr, hvarmed han inlöst 2:ne falska assignationer å låneconlorets 1 banken ägande räkning N:o 2.
Vid förnyad föredragning af BancoUtsk:s den 18 dennes på bordet lagda mein.
N:o 48, i anledn. af ett RiksSt:s återremiss å Utsk:s utlåt.
]N7:o 11, fann R. o. Ad. detta mern. icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Ånyo föredrogs och bifölls BancoUtskts den iS dennes på bordet lagda mern.
N:o 49> • anledn. af Ryttm. B. M. a54 Den a5 J u 1 i f. m.
Martins ansökning om eftergift af öfverränta å ett lån i Banco-disconten.
Då nu ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 18 dennes på bordet lagda mein.
IV:o 5o, till svar å de ifrån H. B. o. Ad. ankomna återremisser å Utsk:s utlåttn N:is 12, i5 och 17 samt betänk.
N:o 20, fann R. o. Ad. del icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Uppå begäran af Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, och von Röök, Gustaf, blef Allm.
Besvärsoch Ekon.Utskrs den 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 73, i anledn. af väckt motion om utvidgande af Calmar stift, ånyo lagdt på bordet.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:s den 18 dennes på bordet lagda betänk. N:o 74, i anledn. af väckt motion om utfärdande af köpings-privilegier för Trelleborgs by.
Besvärs- och Ekon.Utskts den 18 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 75, i anledn. af väckt motion om inrättande af sparbanker mera allmänt än hitintills.
Jag har väl egentligen ingenting att invända deremot, att frivilliga sparbanker blifva inrättade öfverallt i R.iket, der de kunna lillvägabringas; men jag tror, att frågan är af allmän vigt och borde i sammanhang med fattigvårdsfrågan behandlas.
Jag hade trott, att inom hvarje församling borde inrättas en sparbank, i hvilken alla de bland socknens innevånare, som icke äro i behof af andras hjelp, jemlikt 181 1 års författning äro pligtige att i fattigförsörjningen deltaga, skulle lill socken-sparbanken bidraga genom insättningar , som för dem förvaltades, men i händelse omförmälde personer i framtiden folie fattigvården till last, då tillfalla fattig-cassan, eller eljest, om de inträda i classen, som directe bidraga till fattigförsörjning, då af dem sjelfva, eller, om de aflida ulan att hafva fallit fattigvården till last, af deras arfvingar disponerades.
Derigenom förfölle en mängd svårigheter, sorn nu förefinnas inom Riket, och alla de protester skulle upphöra, hvilka nu äga rum, genom vägrad inflyttning för personer från annan socken; och då försvunne äfven de tvister, som nu belasta embetsverken och äfven stundom gå till K. M., om huruvida en piga, några barn o. s. v. skola försörjas af den ena eller andra församlingen.
Sålunda, i allmänhet betrakladt, hade delta ämne bort i sammanhang med fattigvårdsfrågan behandlas; och då kunde för - Den 25 Juli f. m. 255 slaget blifva af stor nytta för samhället, dådet deremot, behandladt isoleradt och såsom en frivillig anstalt, endast är en from önskan, med ett högst secundärt inflytande på samhällets välstånd.
Under discussionen inom Uäsk. öfver delta betänk, har jag varit af den mening, att motionen ej borde till någon åtgärd af R.
Jag anser sparbanker vara särdeles nyttiga, men nitet och hågen att tillvägabringa sådana banker äro redan allmänna och uti flera provinser äro sparbanker inrättade uti många, kanske uti de flesta socknar.
Delta lärer vara förhållandet uti Upland och Skåne.
Uti andra provinser är man äfven betänkt på sådana inrättningar.
Jag tror, att om en K. skrifvelse kommer, för att påminna om hvad som en hvar redan är betänkt på, så skall det ej påskynda saken, utan snarare väcka ett obehag för den, som af egen drift vill tillvägabringa det, att blifva derom påmind.
— Dessutom får jag fästa uppmärksamheten på sjelfva ordalydelsen i Utsk:s förslag.
Der står bland annat följande: ”att nödiga reglementariska föreskrifter måtte, i mån de kunna åstadkommas, för hvarje ort meddelas.’’
Jag tror att det vore i högsta grad h i tider ligt för sparbankernas inrättande, om Regeringen skulle utfärda särskildta reglementen för hvarje sparbank.
Tvertom tror jag, att det bör vara hvarje commun förbehållet att derom reglementera på sätt de finna vara ändamålsenligast.
Jag yrkar derföre afslag å detta betänkande.
Hr Ribbing, Arvid: I anledn. af Frih.
Cederströms framställning, som gick derpå ut, att fattigvårds-inrätlningarne i samhället skulle grundas på spai banks-inrättningar, och deraf hafva ett så väsendtligt stöd, att det skulle göra all annan fattigvård i Riket öfverflödig, får jag äran upplysa, att någon derhän ledande motion icke kommit Ekon.- Utsk. tillhanda, och således har Utsk:s behandling af frågan ej kunnat föranleda till ett betänk, af sådan syftning.
Jag hemställer, om det verkligen skall vara angeläget att återremittera detta mindre vigtiga betänk., enär en underd. framställning till K.
M. torde vara det enda, som bör göras, såvida man icke alldeles vill afslå betänk., enligt den siste värde talarens förslag.
Detta skulle jag likväl, för min del, icke anse vara så alldeles riktigt.
Måhända skulle en påminnelse från K.
M. på åtskilliga orter påskynda inrättningen af sparbanker, hvilka redan på många ställen visat sig vara af stor nytta.
Med hvad jag nu anfört har jag ej velat säga, att icke anledn. förefunnits för Ekon.Utsk. att i ett sammanhang med fattigvården behandla denna fråga, men det förhåller sig i alla fall, på sätt jag haft äran andraga ; och jag skulle derföre, till följe af hvad jag anfört, 256 Den 25 Juli f. m. vilja hemställa, om ej R. o. Ad., för att komma ifrån denna fråga, ville bifalla Utsk:s belänkande.
Ingen lärer vara i okunnighet om nyllan af sparbankerna.
Det behöfves således ingen påminnelse derom från Regeringens sida.
Jag skulle tro, alt man bör vara ganska sparsam på dessa påminnelser från Regeringens sida, emedan så beskaffade påminnelser,' som ej hafva någon påföljd, endast leda till att comprometlera Regeringen.
Jag tror ej att en påminnelse från Regeringen i närvar, ögonblick skulle på något sätt befordra sparbankers inrättning.
Jag tror derföre, att betänk, snarare borde helt och hållet afslås, än att man, genom en återremiss deraf, utan all nytta och ändamål skulle förorsaka Utsk. besvär och tidsutdrägt.
Dessutom, om Regeringen, på grund af en framställning från R.
St., vidtoge en sådan åtgärd, och R.
St. sålunda blandade sig uti detta så grannlaga ärende, vore det ett slags åtagande af garanti för dessa sparbanker.
Om då en sådan bank bildas i hvarje socken, om de, som dem inrättat, hushålla illa med deras medel och slutligen komma i concurs-tillstånd; så skulle
Regeringens påminnelse att bilda dem verkligen kunna sätta kommande Ständer i nödvändighet att af bancovinsten ersätta deras förluster.
Jag inser således ej något skäl, hvarföre en skrifvelse till K.
M. skulle vara af behofvet påkallad, utan yrkar afslag å betänkandet.
Hr Ribbing har yttrat, att han ej anser att Utsk. haft anledri. att, i sammanhang med Fal tig— vårdsfrågan, yttra sig öfver sparbankerna.
Jag får fästa hans uppmärksamhet på, att om han hade genomgått de handlingar, som af K. M. blifvit till R.
St. öfverlemnade, angtde fattigvården, så hade han dervid jemväl funnit ett ullåt. af Kammar-colhm, och hvarvid äfven var fogadt ett af mig afgifvet särskildt utlåt., deruti icke blott fattig vårdsfrågan, utan äfven det nu ifrågavar. ämnet var fullständigt afhandladt med förslag till författning.
Utsk. har således ej tagit kännedom af dessa handlingar, enär en dess ledamot kan påstå, att Utsk. saknat anledn. att uti sammanhang behandla dessa frågor.
Fattigvården måste likväl upplagas i sammanhang med frågan om sparbankerna, ty isolerad är den en from önskan, som ej kan leda till något verkligen i stort nyttigt resultat för samhället.
Jag är visserligen ej envis att yrka återremiss, ty den behandling, som fattigvårdsfrågan vid denna riksdag rönt, gifver mig anledn, att frukta det ej något godt resultat kan vinnas, och då kan det vara likgiltigt om betänk, blir återremitteradt eller ej; men skulle Utsk., i anledn. af den återremiss, som i den förra frågan ägt rum, finna tjenlig t att upptaga - Den a5 Juli f. m. *5; laga frågan om sparbankerna fullständigare än hittills skett, så vore det väl om Utsk, kunde i ett sammanhang yttra sig i hegge frågorna.
Den fråga, som af Frih.
Cederström blifvit framkastad, ar visserligen ganska omfattande och förtjent af att noga begrundas; men det är en särskild fråga, som ej står uti något omedelbart sammanhang med den motion, hvarom detta betänk, handlar.
Jag skulle derföre tro, att det vore lämpligast, alt hvarken nu ingå uti discussion af densamma eller sammanblanda den nied den behandling, som ifråga var. betänk, kommer att erhålla.
Hvad Utskls förslag angår, så finnér jag det vara i hög grad oskyldigt, ja ända till den grad, atl det ej är lämpligt ult besvära K. M. dermed.
Utsk. har föreslagit, att It.
M. ville fästa de locala auctorileternes uppmärksamhet på ett ämne, hvarpå den allmänna uppmärksamheten i denna stund redan är i hög grad riktad.
Dessutom finner jag ordställningen uti Utskrs förslag vara sådan, att den igke lämpligen kan antagas; men jag anser ej saken vara af den vigt, att en återremiss lönar mödan.
Af detta skäl förenar jag mig med dem, som yrkat afslag å betänkandet.
Ordalydelsen är följande:, ”alt nödiga reglementariska föreskrifter måtte, i mån de kunna åstadkommas, för hvarje ort meddelas.’’ Förmodligen har Utsk. menat,att föreskrifterna skulle meddelas i den mån sparbankerna kunde åstadkommas; men orden hafva fallit sig så, att man skulle tro Utskrs mening vara, det K.
M. skulle meddela alla de reglementariska föreskrifter, som möjligen kunna hinna författas, och det blefve väl för mycket.
Cederström yttrade, att jag icke genomläst handlingarna och dervid tagit kännedom om ett Kammar-coHrgii förslag, så har han gjört mig orätt.
Jag har läst båda dessa och flera andra handlingar i ämnet; men skulle Utsk. hafva upptagit allt detta, då det afgifvit sitt förslag till lag för fattigvården, så skulle det äfven hafva inkommit på flera andra ämnen, som i sammanhang dermed äro vidrörda.
Der äro inblandade frågor om krogar, om lösdrifvare, om näringsförhållanden och mångfalldiga andra ämnen, hvilka visserligen, såsom Frih.
Cederström yttrat, på säll och vis kunde tillhöra fattigvårdslagarna , men hvilka ej stå i det omedelbara sammanhang dermed att de böra på samma gång afhandlas.
Jag skulle derföre tro, på de skäl jag förut anfört, att åtminstone icke återremiss bör äga rum, och jag vidblifver äfven, att jag ej anser ämnet vara af så ringa vigt, att icke en skrifvelse af K. M. i det ändamål, sorn är föreslaget, skulle verka godt.
Hr von Troil har 10 H. 33 Den a5 Juli f. »i. ganska riktigt anmärkt det felaktiga i redaclionen.
Det är en fägnad för mig att derigenom hafva sluppit börja med en anmärka, vid formen.
Jag finner lika med honom, att man ej kan bifalla betänk, sådant det nu är.
Men jag instämmer ej uti lians mening, att R. o.
Ad. bör förkasta betänk.
, och ej tillåta återremiss deraf.
Jag tror visserligen, äfvensom lian, att man hade kunnat underlåta en sådan framställning, som den ifrågavar., sedan saken kommit derhän, hvarest hon nu är; men då förslag tillen sådan framställning blifvit till R.
St. ingifven, så skulle ett afsteg måhända se ut, såsom om R.
St. icke gillade sjelfva inrättningarna eller vore för dem likgilltige.
Det vöre ej väl.
Jag tror tvertom, att en framställning från R.
St., hvilken genom K.
M. vidare meddelades landshöfdingarna, kunde vara rätt nyttig.
Jag känner exempel på gamla tjenstehjon, som hafva en bespard penning, men som, af farhåga att sparbanken kunde förspilla deras medel, icke våga der insätta sina penningar; och sorn dessa äro alltför obetydliga att kunna utlånas tili andra nog säkra låntagare, så ligga deras medel oförräntäde.
Om nu en K. skrifvelse skulle på R.
St:s begäran utfärdas, och denna skrifvelse som vanligt upplästes från predikstolarna; så tror jag, att fördomarna och farhågorna hos fattigt folk derigenom skulle undnnrödjas och dem beredas tillfälle att förränta deras små behållningar.
Någon ansvarighet för Konung och Ständer kunde naturligtvis icke derigenom uppkomma; ty ansvarigheten för medlen måste rätta sig efter de reglementen, hvilka anginge förvaltningen af de i sparbankerna insatta medel, hvarefter långifvarne hade att rätta sig.
— När man sålunda, efter min tanke, hvarken kan antaga detta betänk., och ej heller bör ofslå det; så synes ingen annan utväg återstå, än alt återremittera det.
Lämpligast tror jag dock att det vore, om R. o. Ad. antoge den utväg, som Frih.
Cederström yrkat, nemi. att sätta detta betänk, i sammanhang med frågan om fattigvården.
Antingen denna fråga förut varit upptagen af Utsk. eller icke, så ser jag intet hinder för hennes införande i den framställning rör:de fattigvården, som Utsk. har att afgifva.
Derföre anhåller jag, all R. o. Ad. mätte återremittera betänkandet.
Raab: Hr von Hartmansdorff har föreslagit, att ifrågavar. betänk, bör återremitteras för att sättas i sammanhang med faltigvårdsfrågan.
Jag får i anledn. deraf äran upplysa, att betänk, om fattigvården redan är under tryckning, hvarföre delta betänk, nu icke vidare dermed kan sättas i sammanhang.
Hvad beträffar ordalydelsen i detta betänk., så får jag med de värda talare, som sig i delta ämne yttrat, instämma deruti, att den är alldeles oantaglig, och i afseende på saken har jag förut anmärkt, att det vore illa lör sparbanks - Den a5 J u li f. m. inrättningarna örn K.
M. skulle utfärda särskildt reglemente för hvarje sparbank, eller rättare sagdt, om hvarje sparbank skulle vara ovillkorligt tvungen att begära ett reglemente af K. M., hvilket är ett ytterligare skäl, hvarföre betänk, ej kan antagas.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att om manafslår betänk.
, skall det se ut såsom R.
St. vore likgilltige för denna vigliga fråga.
Jag tror ej att någon kan föreställa sig en sådan anledn. hafva varit orsaken till afslagcl; ty om det skulle falla en riksdagsman in att begära påminnelser oro de aldra vanligaste åtgärder, t. ex. i afseende pä skörden eiler dylikt, och R.
St. afslå en sådan begäran, så kunna icke R.
St. derför anses vara likgilltige derföre.
Vidare har Hr von Hartmansdorff sagt, att det vore nyttigt, om landshöfdingarne meddelades en påminnelse i detta afseende.
Jag hyser det förtroende till landshöfdingarna, att de utan alla påminnelser söka att befrämja den nyttiga saken.
Samma förtroende har jag äfven för hushålls-sällskaperna, som äro nämnda uti betänk., och får upplysa, att jag åtminstone känner ett hushålls-sällskap, sorn redan tagit saken i öfvervägande, hvilket troligen snart nog kommer att föranleda åtgärder i delta afseende.
På dessa skäl anhåller jag alt få förnya min begäran om afslag på betänkandet.
Jag ville visst ej besvära R. o.
Ad. med mitt uppträdande ånyo, men jag måste anföra den erfarenhet jag äger.
Just genom meddelande af reglementariska föreskrifter eller förslag dertill, har jag varit så lycklig alt i den landsort, der jag bor, kunna åstadkomma en sparbank.
Jag tror att, ehuru illa detta betänk, kan vara uppsatt, så skulle det likväl vara nyttigt, örn K.
M. utfärdade en så beskaffad skrifvelse, som betänk, åsyftar, på det att de orter, som icke känna huru sparbanker uppkomma, och huru reglementen och stadgar skola författas, måtte genom kunskap derom komma i tillfälle att taga saken i öfvervägande.
Om således ej betänk, kan bifallas uti dess nuvar. skick, så kan jag ej annat än instämma nied Hr von Hartmansdorff deruti, att det bör återremitteras'till Utsk.
Huruvida det kan komma att sältas i sammanhang med fattigvårdslagen, kunde man, efter återremissen, komma i tillfälle att nät mare begrunda.
Jag anhåller endast att lill hvad jag anfort få tillägga, att om R. o. Ad. också nu afslår detta betänk.
, så hindrar det ej, alt, vid återremiss af fattigvårdsfrågan, den mening kan uttryckas, att Utsk. bör upptaga frågan om sparbanks-inrätlningarna i sammanhang dermed.
Allni.
N:o 70 blefafR. o, Ad. afslaget.
D c 11 aä Juli f. m.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 18 dennes pä bordet lagda betänk.
N:o 76, i anledn. af väckt fråga 0111 ändring af 12 §:n uti K. patent-förordningen den i3 D<c. i834- Hr von Troil, Emil:
Det synes mig föga löna mödan alt företaga en förändring, om den ej kan åstadkommas ändainålsenligare än den, som nn blifvit föreslagen.
Utsk:s förslag till organiserande af den särskilda patent-nämnden synes, efter mitt förmenande, endast vara en försämrad upplaga af vår nuvar. temmeligen olämpliga tryckfrihets-näinnd.
Den skiljer sig från Iryckfriliets-nämnden endast derigenom, alt något uteslutande af parterna bär ej äger rum.
Utsk, bar föreslagit att Commerce-collim väljer tre ledamöter, och hvardera parten (vänne.
Dessa fyra sistnämnde komma då att motväga hvarandra, och förhål (amiet blir, att Comitierce-co11:111 genom sina Irenne ombud bestämmer domen, utan att vara ansvarig derför.
Jag skulle derföre tro, att det vore lämpligare, om coll:m directe afkunnade domen under samina ansvar, som öfriga embetsverk, så framt intet bättre förslag kan uppgifvas.
Jag kan ej tillstyrka bifall å detta betänk.
, utan tror att det vore rätt så godt att bibehålla det nuvar. stadgandet, ehuru jag anser, att det ej heller är rätt lämpligt.
Allin, Besvärs- oell Ekon.Utsk:s betänk.
JV:o 76 blef af B. o. Ad. af-> la g et.
Besvärs- och Ekon.UUk:s elen 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 77, i anledn, nf väckt motion om uppförande af brygga vid Blockhus-udds tullstation.
Besvärs- och Ekon.Utskts den 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 78, i anledn. af väckt motion om ändring i K.
M;s nåd. tåg-ordning.
Det hade icke bort vara Utsk. obekant, att hvad det här föreslår R.
St. att begära, redan är verksteldt, d. v. s. att förslaget till ny tågordning är af Krigs-colhm, Förvaltn. af sjö-ärendena, Kammar-col!:m och Stats-cont. i gemensamt tind. förslag afgifvet och ligger under föredragning hos K, M. Derom hade Utsk. ej bort vara i okunnighet, efter jag två gånger förut, under öfverläggningarna inom detta Hus, haft äran omnämna detta förhållande; och således hade del varit lämpligare alt hos R St. anmäla, det den af motionären framställda önskan redan vore uppfylld.
Jag tillstyrker så myckel mera afslag till detta betänk., som man uti motiverna dertill talar 0111 inqvartering elter hemmantal.
Denna fördelas ej efter hemmantal, och kan ej så fördelas.
Den Den i5 Juli i', m. föi fällning, som nti är föreslagen, upplager så val det förhållande, all trupp provianteras i qvarter, som det då trupp erhåller proviant af Kronan, hvarvid likväl kokning sker uti qvarteret.
Allt sådant är iakttaget i det lagförslag, som, efter livad jag nyss nämnde, ligger hos K. M. till dess nåd. pröfning.
Hr von Troil, Emil; Utsk. säger sig hafva funnit, att nu gällande tåg-ordning hehöfver förbättras, och har derföre inkommit med förslag dertill.
Det är visst ganska berömligt att, der brister finnas, söka åstadkomma reformer, incn man måste då tillse, att förändringarne blifva förbättringar och icke sämre än hvad som redan finnes.
Jag befarar likväl, att det sednare skulle blifva fallet, om det nu föredragna förslaget antoges.
Ulskts förslag innefattar den utväg för tågande trupps förplägning, att länsmännen skulle anskaffa provianten och derför godtgöras enligt räkning, hvilken metod säkerligen innan kort skall befinnas falla sig alltför dyr, då desse tjenstemän ofta torde sakna tid att med tillräcklig omsorg handhafva detta ekonomiska bestyr, om man ock allmänt kan antaga fullkomligt nit och oegennytta, hvilket dock, i betraktande af dea menskliga svagheten, torde synas något tvifvelaktigt.
Tili följe af dessa anmärknrr tillstyrker jag afslag pä betänk., och skall med mycket nöje lemna min röst till hvarje nyttig förändring i tågordningen, då detta ämne förekommer till R.
Sits afgörande, till följe af de redan vidtagna åtgärder, hvarom Kauimar-coilegii President lemnat upplysning.
Icke heller denna gång uppträder jag för att försvara Utsk:s betänk., utan instämmer med dem, som yrkat afslag derå.
Jag biträder det sista yttrandet af Hr von Troil, att det skulle blifva särdeles dyrt för Staten, om ett sådant sätt alt proviantera trupper, sorn Utsk. föreslagit, blefve antaget, och finner att, sedan vi nu hafva all anledn. att förmoda, att proviant-priset kommer att bestämmas af deputerade eller alt ökas efter markegången, de, som mottaga inqvarterade trupper, ej blifva så mycket betungade deraf, som de hittills varit.
Deraf hemtar jag äfven anledn. att ej biträda förslaget, att inqvarteringen skulle fördelas efter hemmantal, som i många afseenden vore orättvist, då man vet alt -Jtdels hemman ofta kail vara mvcket bättre bygdt än et 1 helt hemman.
Hvad beträffar den fördel Utsk förespegla!, att trupper derigenom skulle slippa att gå så långt för att få nattqvarter; så tror jag, att de äfven finge marschera längre, om fördelningen skedde efter hemmantal.
Derjemte skulle det kunna inträffa, alt ett hemman vore så litet bebygdt, att det vore rakt omöjligt att der kunna herbergera den trupp, sorn der skulle inqvarteras.
2Ö3 Dci» a5 Juli f. m, Allm.
N.‘o 78 blef af R. o.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:s den 18 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 79, i anleda. af vackt motion om stationerande af en läkare i Wrigstad af Westra Härad och Jönköpings län.
M:s denna dag ankomna nåd. propostr till R.
St. af den 6 dennes: 1:0, ang:de upphörande af Konungens tvänne »öster i Högsta Domstolen; 2:0, angrde upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen.
Jemlikt 8» §:n Reg.Frn uppdrog R. o. Ad. åt Const.- Utsk. alt till R.
St. afgifva utlåt, om dessa tvänne nåd. propositioner.
Hr Påhlman, Carl Gustaf, hade inleinnat ett så lydande anförande:
Som jag sista plenum var hindrad att öfvervara H. R. o.
Ad:s discussion angtde folkskolorna, så utbeder jag mig vördsamt alt nu få yttra mina tankar om desamma.
Redan under halftannat århundrade bar