Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
777 köpt dett med mine Lrellitorers penningar och ager ej mera deruti au ivärdgt af de fri be ter di: im w>ll bcrofwa mig.
— Nej! b!ifwe Ägcndoms-rätt helig! den enda skyddsmur för et walbildat Samhälle , och för gange alla de, som wilja störa allmänna säkerheten.
Min högaktning är för stor för det hederwärda Bonde - Ståndet för at tro det kunna falla pä den lankan wilja rubba köpta friheter; alldrig pä annat sätt än at luckon kunde äterköpa den.
Nej! jag tror at den som kan bör gifwa, och det i mohn af sin rckela förmögenhet, som til exempel en förmögenhets afgift söm wiL Riksdagen ikoo.
Denna afgift drabbar ju sä wäl
Säterier som Skatte-gärdar, i mohn af deras wärde och friheter.
Utom dest, hwilka Bönder finnas uti Europa, som stafwa de förmäner sorn Swensta Bonden?
Man. känner rätt wäl deras wilker uti andra Riken, men i synnerhet uti Rystland; i Swerge är det et Riks-Ständ, som får besitta egen jord.
Ett sädant
Ständ med deste förmäner är för rättwist och uplpst, at wilja rubba ägendomsrätten och allmänna säkerheten.
Det blefwe ju pä derföre sjelf et offer, och säledes är icke denna min motion emot det hederwärda Bonde-Ständet.
För öfrigt fär jag conformera mig med ^fwer-Jägmästaren ckchgerbjelm som sä wärdigt bewisar i fin motion af den 9 sistledne Junii, hwilka följder man hade at wänta genom rubbning af en allmän säkerhet och ägendoms-rätt. Grefwe Ick örner, ^.äolpli 6öran, upropad, upläste följande victamen.
Niddersta» 778 Den iz Juni!.
Med skäl här det bordt förefalla Högloft.
Ridderffapet och Adeln owäntadt, at sedan de friwilligt upoffrat och till ofrälse
Stånden uplätit de fä eMrsiva rättigheter de hade öfriga, finna et yrkande upkomma, som, utan afseende pä hwad som blifwit äfstätt, är i sin omfattning lika outförligt, som det til sin grund är bygdt pä outredda och origtigt upfattade begrepp.
Det kunde mä hända wara nog sör Högloft.
Ridderffapet och Adeln, at päminna sina Med-Ständer, at i detta Ständ funnits de Män, som insett Fäderneslandets fara och wägat rädda det, at det är genom deras ätgärd de äga sjelfständighets - och öfwerläggnings frihet, at längt för detta Ridderffapet och Adeln förutsagt sina Med Ständer följderne af et inkräktadt enwälde, at säledes Högloft.
Ridderffapet och Adeln icke borde lida eller ställas til answar för deH olyckor.
Men dä man begär en jämnlik beskattning pä jord, skulle det ändock kan hända hafwa anseende at undwika frägan, snarare än at beswara den, om Högloft.
Ridderffapet och Adeln nöjde sig med, at framställa sit förhällande, häldre än at bewisa sin rätt.
För at om denna öfwertyga det alltid agtningswärda Bonde Ständer, torde det wara nog at för dem framställa sakens rätta för häll ande och fZIjderne af -e pästaen-en, som okunnige eller illasinnade Författare förmätt dem at upfatta.
Utan twifwel lär Högloft.
Ridderffapet och Adeln ej bestrida den grundsats, at Medborgare i et Samhälle böra njuta lika rätt.
Men denna - Den 18 I«nik.
772 na grundsats medför icke, at de ssola äga samma grad af förmögenhet och deraf följande förmäner.
Den will endast säga, at hwar och en bör lika skyddas i åtnjutande af de rättigheter kagen honom tillagt.
Dä Bonde-Ständet högtidligen förklarat sig ej hafwa för afsigt, at rubba ägande rätten, lära de också endast af misiförständ hafwa bragt til ytterlighet en grundsats, som med denna uttydning blsfwe för all besittningsrätt i högsta mätto wädelig
Pä samma sätt förhäller det sig med frägan om en jämnlik beskattning pä )ord.
Ridderskapet och Adeln afsagt sig rättigheten, at ensam besitta Säterier, kunna de denna jord ätföljande förmäncr icke mera anses som et Ständs företrädesrätt, men som en förmän, lika som all annan ätföljande jordens natur.
Om det är en erkand grundsats, at Medborgare i et
Samhälle böra njuta samma rätt, är det en annan lika helig, och oemotsägelig, at
Staten bör upfylla sina förbindelser emot hwar man, at den ej til nagras fördel har rättighet, at beröfwa andra de förmäner de lagligen förwärfwat.
Uti en tid dä Samhället war i behof af alla utwägar til förswar, blef det icke til enskildt fördel, men til allmän bätnad, tillätit en hwar, at emot upsättande af häst och karl, frälsa sig och sin gärd kör koppskatt och grundränta.
Denna blef säledes icke afskaffad, men desi erläggande förwandlad i en kostnad af annan beskaffenhet; Ännu äligger denna skyldighet hwarje ägare af frälsejord, och om Staten icke funnit för godt, at fordra Adelsfanans uvställande, bewisar detta endast, at de Rusttjenstmarker, som i stället för densamma betalas, matte an - 780 Den 15 Innit. anses för StatsCasian af mera betydenhet, än det manskap, som för desamma skulle upställas.
Om nu myntets rinder tiden förändrade förhällande emot warornas warde gifwit ät de ägendomar, som bära denna flagssgr undranta en förmånsrätt framför dem, bwars skatt betalas efter markegång, är detta äter cn fördel, som igenom cn högre köpeskilling eller räknevärde, blifwit af deras närwarande ägare mängdubbelt ersatt.
Det är falskt, at de, som ärft denna skags jord skulle nu för intet besitta den.
Alltid har den wid arfsdelningen blifwit i samma män mera upskattad, och ware sig genom köp eller arf utgöra de densamma åtföljande förmäncr lika sä wäl cn del af ägarens förmögenhet, som et hemmans lägre mantal eller fördelaktigare jordmon.
Om nu för at förenkla befattningen, all jord skulle beläggas med samma pälagor, borde också för at göra hwar man lika rätt, en ny refning och skattläggning af alla hemman i Riket föregä.
At sädant ware af en widlyftighet, som för ögonblicket gjorde företaget outförligt och som skulle göra föga lindring i memge mans bördor: at en stor del Frälsehemman och Säterier derwid skulle winna genom förmedling i mantal; at manga Krono - och Skattehemman derwid skulle fä ökade utlagor, lärer af ingen nplyst och sakkunnig bestridas
Men om således denna anstalt wore orimlig at widtaga, sä är det icke mindre onekeliqt, at utan densamma allt inträng i de jorden atföljande friheter, är et ingrepp i ägande rätten.
Mä hwarje Skattehemmans ägare påminna sig, at de olikheter i mantal och jordman, som gifwas, utgöra en större, en werkeligare företrädesrätt än de jorden ätföljande xrivileZwr, emedan för de sednare - be - Den 15 Junis. 781 betalas något, i följe af en i anledning deraf med Staten träffad öfwerenskommelse, men de förra äro en blott följd af stumpen och et lyck' ligare öde.
Om nu tillika man päminner sig, at Kronans Landtbönder sätt emot 6 ärs ränta köpa sit hemman til Skatte, lärer man deruti finna et privilegium af werkelig förlust för Staten, i anseende'til den lägre köpeskillingen; men af sä mycket större wärde, som intet motswarande onus är dermed förknippadt.
Skulle frägan blifwa om alla privilegiers uphgfwande, sä skulle wal detta dela de öfrigas öde.
Wid besinnande häraf och af den rubbning r ägande rätt, som et uphäfwande af alla jorden ätföljande fördelar skulle medföra, lärer Bonde-Ständet utan twifwel, inse sit misitag, och wid öfwerwägande af desi följder afstä ifrän at yrka et afträdande af rättigheter, hwars helgd tiden stadfäst, och som införlifwade i sjelfwa förmögenheten, utgöra en del af de medborgerliga förmäner, för hwilka hwar och en äger rätt at anropa Lagens och Samhällets beskydd.
Dä Bonde-Ständet afstär härifrän, lär det ä en annan sida icke wara Ridderskapets och Adelns tanka, at ej i närwarande ögonblick dela bördan och fa mycket som möjligt lätta den.
Ridderskapet och Adeln lärer erkänna, at förmögenhet är den rätta grunden för beskattning, och de lära ej undandraga sig, at i detta förhällande bidraga til Samhällets behof.
Men om denna grund skall blifwa gällande, mäste det bwaruppä den hwilar blifwa orubbadt och hwar och en njuta Lagens beskydd för det han i kraft 782 Den 15 Juni?. af Samhällsförfattningens stadgande» lagligen förwärfwat.
Emedlertid torde Ridderffapet och Adeln kunna päminna sina Med-Ständer, at som all förmögenhets-afgift säkrast träffar den större jordägaren, bär Ridderffapet och Adeln redan reid flere tilfällen fatt, i mohn af sin förmögenhet, mera bidraga til Samhällets beständ: at Ridderffapet och Adeln särskildt efter förmögenhet arv uti Bewillnings-Förordningen försina Rusttjenstmarker taperade: at bland alla de mängfaldiga artiklar, hwaraf Bewillnings Förordningen består, nästan ingen gifwes af en wist allmänhet, som icke träffat Ridderffapet och Adeln:
At sednast, wid frägan om Krigsgärden, Ridderffapet och Adeln kan wädja til hwarje sakkunnigs omdöme, om icke den, som för förlidet ar utgick, i synnerhet träffade Ständöpersoner och Ridderffapet och Adeln:
At ändteligen Ridderffapet och Adeln, som icke mindre än Allmogen har barn och anförwandter i krigets härar, äfwen deraf fätt widkännas bäde ömma förluster och dryga kostnader.
— De af Ridderffapet och Adeln, som äga berustade Säterier, hafwa ännu deraf haft en drygare och känbarare del, men oaktadt detta, tror jag Ridderffapet och Adeln hwarken kunna eller bora undandraga sig at erkänna, det förmögenhet bör wara grunden för beskattning, och förklara sig derföre willige, at i sin män bidraga til det allmännas behof.
Ridderffapet och Adeln bör kunna hoppas, at i dest Åtagande af mantalspenningar och af bewillning pä Säterier, dest Med-Ständer finna et bewis af dest tänkesätt, och at i afsägel» sen af uteslutande rätt til besittning af xriviie. Zieraci Den 1Z Junti. 783 jord, erkänna den anda af broderlig wälwilja, af agtning för bwar mans personella anspräk, som de Znssa mätte uplifwa hwar och en, och som i farans stund utgöra et oumgängeligt tvilkor för Samhällets bestånd.
Ridderffapet och Adeln yttrade bärtil si:L högljudda bifall och äffade at äfwen detta vic tÄMkn mätte särskildt til trycket befordras, hwilket uppä gjord proposition bifölls. Grefwe Oe la 6ar6ie, .f^cob, anförder Dä i det ifrägawarande ämnet sä mycket är ordadt och denne lika^nya som obilliga sak wederlagd med den grundlighet, som tilhör de uplyste män, hwilka före mig talat, borde jag ej äga förmätenheten at derwid något tillägga; Jag torde likwäl med utbedjande af samma tilgift, samma godhet, Ridderffapet och Adeln mig oafbrutet wisat, fä i korthet nämna hwad i synnerhet fästat min upmärksambet wid det af klatts persson med fl. andre Riksdagsmän af det hederwärda Bonde-Ständet författade betänkande, hwilket tjenat til grund för nämnde Ständs i dest under den 5 dennes ost meddelte krotocoUs-, Utdrag.
At Säterierne äro utan all skatt är, Åtminstone hwad Skäne, Halland och Blekinge angär, ogrundadt.
Rusttjenst Bewillningen som afdem ntgär, om den ej af platts persson anses tilräckelig, mäste likwäl för Kronan synas förmänligare än uprättandet af deremot swarande häst och karl, dä Regeringen fortfar denne statt i Lorient uptaga, i stället för at fordra det sednare.
DS 784 Den iZ I«nir Dä jag med skäl anser rubbning af äganderätten i de förmåner RidderffapcL och Adeln af alder ägt såsom en prjvUeZii-sak, spnes mig afwen at den ej bör kunna widroras.
Äldre och nyare eoijstUuuonc-r äro i detta fall fullkomligen öfwerensstammande, at de ej medgifwa deruti nägon den mindsta ändring, utan Konungs och alla 4 Riks-Standens enstämmiga bifall; och är desiutom den wäckte frägan en angelägenhet som ensam rör RidderffapcL och Adeln?
ar den ej redan, skall den ej med hwarje dag blifwa än mera gemensam för alla Ständ, i den man Säterier förwärfwas af ofrälse?
Dä det är en gifwen sanning at af alla i Riket warande Säterier, hälften pä 70 hemman nära, äro i ofrälse mans hand, kunna wi wäl bortskänka annan mans rätt, en rätt grundad genom köp pä lag, pä Författningar?
jag tror det wore et mäld och som, om wi saken nu biföllo, kunde gifwa hwar enda ofrälse, som af o§ köpt dylik jord, rättighet at fordra hemul för de förmaner wi lofwat, dem han betalt, dem han ej mera finge njuta.
— Och om denna äganderätt genom et enda Ständs högst obilliga fordran ikullkastades, om efter alla möjliga upvffringar dem wi sjelfkraft gjort, rättigheter, Säterijorden tilerkände af 20 Konungar, genom mer än dubbelt antal Riksdagsbeslut och seclers häfd, skulle o§ ifrantagas, hwad är som försäkrar Skattebonde at ej med lika orättwisa se alla slutade Skatteköp uphäfde, all jord förwandlad til Krono, och med detsamma otaliga källor öpnade
Lil rubbning af dess egen besittningsrätt, Lil osäkerhet för alla Ständ.
En Den Ig Iunir. 785 En längre erfarenhet och den widsträckte handläggning Skånske Almogens förtroende mig förskaffat, dä i egenskap af god man jag öfwer warit en mängd af dervarande enstiftesför rättningar, har gifwit mig de tilförlateligaste bewis, at delning af jord emellan Krono och Frälse ä lika hemmantal i samma byar altid är til förlust för de sednare af mindst en tredjedel, pä somlige stallen ännu mera; om med nägot sten af billighet en lika statt af böda fordras/ fordras ju äfiven en ny refning pa all jord, ty likhet i beswär kräfwer ju likhet i förmäner, och jag underställer Ridderstapets och Adelnö ompröfwande huruwida verma refning more möjelig, hwad tid dertil fordrades och til hrvars stada den skulle blifwa om ej Lil Bondens, som nu skulle äterlemna hivad under Konung L.viii.
xir.-s olyckliga krig och den deraf upkomne folkbrist dä nära tre fjerdedelar afall Frälsejord i Skäne läg öde, han sig orättwist tilkräktat.
Obetydligt more för mig och mänge andre, som jamte Säterier äfwen äger et större antal Frälsehemman, att gifwa inqwartering, utgöra stjuts och öfrige onu8 i likhet med Krono, mea wid en sak sädan som denne är det ej endast möjligheten för den förmögnare, det är äfwen möjligheten för den mindre bemedlade, at upfylla fattade beslut, hwarä afseende bör göras; och huru skulle wi med tilfredsstäldte sammeten kunna se den äldrige Ämbetsmannen, den i Rikets tjenst särade, kan hända lemmalösa krigaren, som wid deras lefnadsafton sökande lugnet, för länte penningar köpt en jordtorfwa med utstakade gifne skyldigheter, pä en 1)9, 100. 736
Den 1Z Jun». gäng, funné desse fördubblade, och de sjelfwe beröfwade hälften af sin lagligt förwärfwade ägendom, twungne till tiggarestafwen och detta allt för en nyck af et Stand, et swagt eftergifvande af et annat, ä et i ingen lag, i ingen rättwisa grundadt begär.
Medlem af Skänes Adel anser jag för en pligt nämna, det i denne lllrvvince obilliga pästäende af rättigheters bortgifwande ej behöfts, för at Adeln dem lemnat dä Fosterlandet och Medborgares wäl det kräft, wära Säterier särdeles de vä kusten, hafwa sedan Martti manad förledit är beständigt ägt inqwarteringar, räknade ofta til 20 ja til och med zo
Man per hemman; utan Aryt, utan twekan emottogos, hystes och föddes de.
Et allmänt förswar war af nöden och en rotering upsattes til 1200
Man med en kostnad för Landet öfwerstigarwe 110,000 Riksdaler, och det af jord, fri för denne skyldighet, och som allt sedan Konung Xr:8 lid ännu i denna stund betalar ärligen rättigheten til bibehällande af denna frihet.
Wära insockne hemma i Malmöhus
Län deltvgo i skjutsen och dä endast inom en Kronofogdes fögderie 28,800 hästar til Kronoskjuts utgingo inom loppet af et är, lärer ej kunna sägas at Skäne warit sä alldeles lottlöst i delandet af de tyngder, som oundwikeligt wid et krig, i detta sä härdt drabbat märt olyckliga Fosterland; med nöje, med tillfredsställelse bidrog Skänes Adel at lätta sine Med Undersätares beswär; den Krigsgärd som i fjol utgeck, de twänne tunnor
Räg som per hemman under lika namn i är nttagits, har med undantag af nägra fä, som förmodeligen ej mägtat den erlägga, öfwer allt Den i5 Junit. 7^7 betalts, men annat är at sjelfwilligt Miva, annat at bertil trugas af owiljan och laglösheten ; glad offrar jag sista stärfwen af min förmögenhet, dä endast följande min öfvertygelse och min kansta, jag skänker den til min Konungs tjenst, til Fosterlandets til Med-Undersätares räddning och hjelp; men med Uka warma lika nit förswarar jag mina rättigheter, -da wäldet wil dem mig fränrifwa, dä äganderätten kränkes och seklers besittning ej förmär stänka mig säkerhet. öfverflödigt anser jag bewisa, det ogrundade af hwad kekrsson anfört, rörande den ersättning Säterie-Jnnehafware sätt genom de, de sednare ären sä högt stigne sädespriser, äfwen om det ökade anta!
Soldater
Dalarne sig i6Zi ätog; det förra är en förmän som Bonde - Ständer med en mängdubbel jordrymd äfwen mängdubbelt njutit; det sednare roar en naturlig följd af de grunder som wid indelningswerket stadgades och hwars olägenheter äfvensom förmäner af alla Sweriges Landsorter lika deltes.
För min del anser jag endast twänne sätt at beswara den ifrän det hederwärda BondeStändet komne fräga, det ena at, enligt 81 Z. i Lonstitutionen förwifa saken til LonstitutionsUtstottet och täta den wid nästa Riksdag förekomma, den andra at den nu genast i wärk xleno afgöra, och sä framt Herr Grefven och Landtmarstalken och Ridderstapet och Adeln detta sednare bifaller, blir min röst afstag ä kebrssolis klsmoria,!.
Denne 783 Den 13 Iunii.
Denne min tanke, grundad pä min öfwertygelse, at ej böra, at e) kunna twingas, styrkt af kiatts leNr880n8 eget yttrande, 'dst dest afsigt ej kunde wara at bestrida någon Medborgare dest ägande rätt, har wunnit en ny stadfästelse, sä mål af Herr H-rlljcims yttrande här för nägre dagar sedan, som af de uplysande äicramina flere af wäre wärde
Ledamöter i dag uplästz jag har af dem isynnerhet fästat mig wid de sä utmärkt grundeligt författade af Herr Silverstolpe och Kisellscbölcl och i mitt tycke främst af dem alla det af Grefwe kölner, som med styrkan af anförde stäk förenade allt det intagande fogligheten kan gifwa ät en ^vederläggning.
Förläten mme Herrar om mine tankar ej blifwit framstäldte med lika ordning, förläten om jag wida längre pröfwat
Edert tälamod än jag hade ämnat, stänken mig Eder tilgift sä wiflt som jag talat enligt min öfwertygelse och min känsla.
Friherre liljencrants, hollan IVilllelm, yttrade sig ej kunna undgä, at tilkännagifwa sin förundran det et af wära Medständ kunnat tilläta meddelandet af et försiag, som ej äsyftar mindre än en rubbning i ägande rätten.
Herr Grefwen och Landtmarstalken.
Enligt hwad sä wäl strifteligen som munteligen nu blifwit anfördt, fär jag fräga om Högloft.
Ridderstapet och Adeln bifaller de förslag som innehällas i det, genom et Utdrag afBonde-Ständets ?rococoli af den 5 Junii meddelade Memorial af Riksdagsmannen ifrän Dalarne - Den 15 Iunik.
789 ne platts ?ekrs80li , jämte siere Riksdagsmän af det hederwärda Bonde-Ständet.
Beswarades med et starkt
Nej, hvarefter Herr Grefwen och Landtmarstalken ä npo frägade, om icke Ridderstapet och Adeln säledes i hela sin widd hade nämnde Förflag?
Hwartil enhälligt och flere gänger ropades Ja; hwarjämte uppå Herr Landtmarffalkens widare proposition besiöts, at Herr Liiverstolxes, Grefwe törners och Grefwe ve la 6arclies anföranden fflllle tjena til grund wid upsättandet af ickotocoiis - Utdraget öfwer detta amne.
Herr 'tVaclrseblLAer, 6ustal, anhöll, at aldrig mer, i ewärdeliga tider, nägon proposition om denna sak mätte fä göras; hwarom ban prkade pä Herr Grefwens och Landtmarffalkens proposition; men lät sin talan falla, efter gjord inwändning, at propositions rätten til hwad sak som häldst kunde ingen betagas, och aldrig kunde medföra nägon stada när det alltid stöde Ständet eller Riksens Ständer fritt at afslä eller bifalla propositionerna.
Herr dlorclenstolpe, ^.nclers, begärde uplysning rörande twänne puncter.- den ena huruwida icke Lonsritutions-Utffottets
Betänkande som ätföljt Regeringsformen kunde särskildt tryckas, hwilket Herr i^oräenstolpe redan tilförene hade yrkat, den andra, huruwida de Personer, 790 Den 16 Junit. söner, som nu sätt sädane Ämbeten, hwilka r följe af Regerings - dormen med answarighet äro förbundne, kunde innehafwa säte och stämma bland Riksens Ständer.
Härwid meddelades de uplysningar at Belänkandet i ?ro.oco1ien jämte Lon8citutionon kommer at inflyta, och at bemälte Ämbetsmän sjclfwilligt dragit sig ifrån Ridderssapets och Adelns öfwerlägg ningar.
Utdrag af protocollst ballet i Hoglofl.
Ridderskapets och'Adelns ?lenum den 16 Junii 1309. S. D. Uppä Herr Grefwens och Landtmarskalkens propo8iton, beflöts at at Riksens Ständers Lon8titution8-Utskott updragas mätte, at utarbeta och til Ständens plona inkomma med Förslag til en Instruktion för Riksens Ständers su8titiD - Ombudsman: uti hwilket bestut de öfrige re8pectivs Ständen skulle genom Utdrag af?rotocollet wänligen anmodas, at med Ridderffapet och Adeln instämma, vt. supra.
Utdrag af?rotocoUst, stället t Hoglofl.
Ridderflapets och Adelns plenum den 15 Junii 1809. S. D. Uplästes och remittera6e8 til Almänna Beswärs och Oeconomi^ - Utskottet följande - Den 15 I"nir. 791 sande Memorial af Herr Grefwe körner, Larl 8te11->n. (se detta Memorial PLA. 729). Hwilket Memorial Högloft.
Ridderffapet och Adela ansäg wara af dea wigt, at det borde genom särskildt commnnication til de öfrige r68psctive Ständens upmärksamhst öfwerlemuas. dit su^iL.
Herr Grefwen och Landtmarffalken anmälde at han ärnade tills i morgon eftermiddag sammankalla Ridderffapet och Adeln-nxle. no, och at den dä blifwande sammankomsten endast til kiotocoll8-^n8terinA work älNNNd.
Ridderffapet och Adeln ätffiljdes klockan 3.
In Iläem kiolocolll 6. 8Uver8toIxe.
Fredagen den 16 Junit. kienum klockan 6 eftermiddagen.
Upbrötos Herrar LlectorernL8 af andra och tredje LlJ,88erng, Listor öfwer wal af Ledamöter i Lon8titutjon8 - Utskottet efter Herr U08LN von Ko8eN8tein, dlil8, i Lxpeäitionb - Utffottek efter Herr l3erlijelm, tlenric Wilbelm, och r BewillningsUtffottet efter Friherre r.illencrLnt2, polian Willielm, och befunnos wara utsedde.
I Lön. 792 Den 16 Junti.
I LvN8tituti0N8 - Utskottet.
Herr LilkversyLrre, ^ron Isgc, Lagman och Kammar - Junkare. I Lx pelli trons-Utskottet.
Herr Ulrrenborgli, Lrrspcr Wilhelm l^liclnrel, Vice Häradshöfding.
I Bewillnings-Utffottst.
Herr Zengerlein, äaeob, Kammarstrifware Herr Grefwen och Landtmarffalken tilkännagaf at Herr von I-tollen, lllenric, hwilken blifwit wald til Ledamot af Uxpellitiond.
Ukffoltet, redan före detta utnämnande warit bortrest, samt at Herr Lenart o. lVl., och Herr Oligi-rrant^, solian ^llolpk, hade, t anledning af upgifne' hinder, afsagt sig, den förre at wara Ledamot i Lai-co-Utskottet, den sednare i Uxpellitions Utskottet; hwarföre Herrar Llectorsl- anmodades at i dessa Herrars ställe til Utskotten utse nya Ledamöter.
Herr Grefwen och Landtmarffalken förmälde derefter at .justering af de färdige ?ieni. rotocoUer nu ffulle företagas; men at dä i anledning deraf Herr LUkvsrstolpe, sollen u»?.vill, anmält sig at fä göra en anmärkning, wille han nu upropa honom at före justeringen densamma föredraga.
Herr Lilfverstolpe, solran Duvill, upläste et ffrifteligt anförande til ?rotocollet, sä lydande: Wid Rioderffapets och^Adelns Llenuin den 2 i denna mänad blcf af Ofwersten Herr Uetrr Lcliönström Uti kt ffrifteligt OietLinen til Den 16 Junti. 79o lil ?rotocnIlLt anfort: at Swerige saknade än, genani sina egna Lagstiftares beslut en antagen Grundlag, en stadgad Regering.
2kt wr hafwa bestutat at i farans strind med omsorg och berådt mod förlänga StprelseMagtens wacklande och forswagade tillstånd.
Hö.rrv!d får jag anmärka at, i händelse antingen Rik ens Ständer samfält eller detta Riks-Ständ enskildt, skulle hafwa fattat et sädant til Rikets wäda ledande beslut, sä skulle wi hafwa med omsorg och berädt mod sökt bidraga til Fäderneslandets undergäng.
Dä skulle detta hittils allmäut agtade, för Rikets wälgäng ifrigt nitälskande
Ständ hafwa förtjent den outvlänliga skymfen, at läta et sädant tillmäle vpätaldt införas uti desi td-otoooller.
Deremot bar jag den fulla öfwertygelsen, at Högloft.
Ridderskapet och Ädeln uti allt, hwad pä detta Riks-Stand ankommit, bidragit at förkorta Styrelse-Magtens wacklande tilständ.
Wära ^rotocoller bewisa äfwcn detta den 10 sisilednc Maji. samma dag som för detta Konungen blef afsatt, yttrade Ridderskapet och Adeln DeH underdäniga önffan, det Hans Kongl. Höghet dä warande Riks - Föreständaren mätte skpndesamt bringa Fredswerket til slut, och emedlertid til Rikets wärn taga de kraftigaste förswarSmätt.
Samma dag beflöts äfwen, at et cor>8titution8 - Utskott skulle med möjligaste skyndsamhet utarbeta en ny Regerings - konn.
Näst päföljande
Söknedag den 1.2
Maj förrättades bäde bllc-ctoi-8-wal och wal til Ledamöter i Lon8titution8-Utskottet.