Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förra tiders erfarenhet hade ådagalagt svårigheten att i comite-väg uppnå syftemålet, hvarföre år i83y arbetet uppdrogs åt en för stor skicklighet och ovanlig arbetsförmåga allmänt känd man, som med 2tne biträden åtog sig detsamma; och redan 1111 är detta digra arbete så avanceradt, attalia författningar från 18.17 tillbaka till år 1766 eller för.
72 år äro afskrifna och ordnade i systeme.
— Sedan denna samling blifvit fullbordad, och sedan man, under jemförelser, funnit hvilka författningar egentligen qvarstå och böra qvarstå till efterlefnad, blir det möjligt, men icke förr, att göra sammandrag enskildt för rustnings- och roteringsskyldigheten; och jag förmodar, alt man äfven är betänkt uppå, att deri gå så många yttrade önskningar till mötes.
I en tid, då så väl i detta, som i andra Stånd, det är ett härskri att beskylla Styrelsen för overksamhet, bristande plan och vilja att gå framåt lill båtnad för det allmänna, vore det väl, 0111 man litet mera undersökte rätta förhållandet och litet mindre skrek.
Jag önskade derföre, att en och hvar, som interesserar sig för det ärende, jag nu vidrört, ville i Krigs-colltm inhemta kännedom af hvad Sty - Den i!\
iG5 reisen gjort för detsamma, och hvilka vackra resultater deraf uppkommit.
Hvad åter sjelfva hufvudföremålet för Gr.
Ancknrsvårds motion betra Ilar, eiler att man i sednare tider lill men för rotehållare afvikit eller öfverskrida de ursprungliga knekte-contracternn, så finner jag deri icke annat än allmänna uttryck af missbelåtenhet öfver den tunga, voteringen medför; men den ädle Grefven har, likasom alla andra rotehållare nu och viri förra riksdagar, fört samma låt, utan att uppgifva hvari del förmenta onda, de förmenta afvikelserna bestå.
Klagomålen äro uppfattade i allmänna termer; dessa fraser, så mångfalldigt upprepade såsom ett stående thema för idkeiiga variationer, äro så kända, att man kunde säga,, att denna musik nu mera blir för gammalmodig; man fortfar, att i denna fråga alltid lala om knekte-contracterna i allmänhet, likasom afvikelserna derifrån i allmänhet.
Men man besinnar icke, att i hvarje landskap och nästan för hvarje reg:te, äro knekte-contracterna olika.
Jag skulle derföre önska, att ilian i denna fråga, likasom det i andra nödigt är, gick litet närmare ned i detalierna, för att undersöka i hvad man sednare tider öfverskridit eller afvikit från knekte-contracternas ursprunglighet.
Jag skulle då tro, att det onda icke är så farligt sorn luten; och det torde till och med hända, att man på ett eller annat ställe kunde förspörja, att sednare tider medfört någon lindring i lotehållet.
Jag anser likväl, att jag bör afbida Utskts yttrande om de öfverklagade afvikelserna, men att vid remissen af ifrågavar. motion jag bör tega mig friheten fästa H. TJtsk:s uppmärksamhet på vissa hufvudomständigheter, hvaraf, efter mitt förmenande, den väckte frågans utredande egentligen beror, — nemi. att för hvad rotehållare nu för tiden tyckas vara mera betungade i ett, är lättnad vunnen i något annat afseende; att enl.
K. förordningen om militärs exercerande af den 20 Get. 1680, compagni-möte skulle hållas minst en gång i månaden, och reg:s-möte åtminstone \f\ dagar, samt deremellan borde manskapet öfvas och undervisas i camperande, vakthållning och andra stycken, nödiga i fält och emot fienden, hvartill då redan bestods 8 skarpa skott och 16 blinda; att, vid beräknandet af al! kostnad, vårt nuvar. myntförhållande jemföres med förhållandet, då 1696 års riksstat uppgjordes, och en tunna kronotionde uppskattades till 2 daler och 8 öre s:mt, hvarefter soldatens lega, lön, beklädnad och underhåll ännu bör evaiveras; och slutligen, att ett inträdt längre fredsförhållande icke måtte inverka på frågor om fäderneslandets försvar, ty man bör städse hafva för ögonen Romarens kända regel:
Si vis pacem, para b e11um.
Hr af Dalström yttrade muntligen. i GG Den 14 Mars.
Det anförande jag na går att afgifva angår Gr.
Anckarsvärds motion, med ordningsnummer!! på gamla listan N:o 110 och angar räntornas ingående till Kronan.
Hr af Dalström uppläste derefter följande.
Anckarsvärds väckta motion 0111 nödvändigheten, att alla räntor oell all kronotionde, ti 1 Islå g na armeen, skulle från och med år 1842, ingå till Riksg:s-eont., eller, ifall det ännu ej öfvertagit förvaltningen af Rikets uppbörd, till Stats-cont., och att 11.
St. skulle på riksstaten anslå motsvarande summor, och anvisningar lemnäs .Stats-cont. att qvartaliter contant utbetala armeens löner; anser jag mig i korthet vördsamt böra afgifva mina tankar öfver detta i samhällsskicket djupt ingripande förslag.
Jag finner förslaget icke verkställbar t, emedan det är i strid mot räntegifvares förmån.
Det är allom bekant, sorn äga kännedom om förhållandet i landsorterna, huru svårt det är för allmogen att förskaffa sig penningar till bestridande af sina angelägnaste utgifter; att vid den tid penningar skola erläggas, den Unda till ett orimligt lågt pris erbjuder sina produeter hos sådana personer, hvilka allmogen anser äga penningar; att t. ex. i den ort, der Hr Grefven har sin egendom, Elfsborgs regtte har kronotionde af omkring 1 100 t:r, hvaraf en ganska ringa del löses med penningar, ehuru priset sällan, åtminstone obetydligt, fastslalles utöfver markegång, utan största delen lemnäs in natilia, bortaccorderas och forslas lill brukspatroner; att förhållandet lärer vara enahanda med kronotionde och afradsspanmålens utgörande i Upland och Södermanland, efter hvad jag hört berättas; och slutligen att, i händelse allmogen, i stället för persedlar och spanmål , skulle utbetala penningar, blefve på de tider,'då denna uppbörd skulle ske, en sådan tillförsel af landtmannaprodueter, att de så folio i vanpris, att vida större belopp af desamma skulle erfordras för penningars erhållande, än hvartill de under namn af räntepersedel' beräknats.
Förslaget är vidare icke lämpligt, emedan det strider emot indelningsverkets ändamål.
Öfverallt, då man ingår i någon undersökning om förhållandena i alla med indelningsverket gemenskap ägande inrättningar, finner man hvilken hög statsmannablick och innerlig fosterlandskänsla dertill är grunden.
— Carl Xlts fosterlandskärlek och vishet framstår såsom en ledstjerna öfverallt, och hvad man i sednare tider velat fingra på, velat förändra, velat mästra, har funnits vara ep hernie ra försök, hvars misstag genast inhemtats; och återgången lill det ursprungliga, denne Konungs storverk, har merendels varit en dyrköpt erfarenhet, att indelningsverket ej låter rubba sig i grundvalen, utan att gifva fäderneslandet ett djupt sår.
Verket var fosterländskt, dpt var grundligt uttänkt, icke I Den 1.4 Man.
167 blott för sin tid, utan för sekler; ty det öfverensstämmer nied våra naturförhållanden i norden , med våra lynnen, våra behof, vår förmåga och grunden för vår sjelfständighet.
Carl XI insåg möjligheten, huru Sveriges allmoge, förr pligtig alt när som helst och till obegränsadt antal med vapen i liand inga i krigshären, skulle kunna på fredsfot underhålla en annee, beklädd, öfvad och färdig till landets försvar; och hans organisation blef sådan, att denna armees bestånd aldrig skulle vara beroende af landels financiel la förhållanden, ilan gaf den derföre anvisning på natura-inkomster i landet, på det armeen skulle, så att säga, vara skiljd från statsverket; och måhända såg han lingie in i framtiden, att de tider kunna uppstå, dä striderna om små, för honom och för alla sorn se fäderneslandets intresse frän en högre ståndpunkt, alltför små frågor, kunde möjligen äfventyra landets sjelfständighet; att Sverige, oberoende af dessa strider, vare sig af egennytliga, politiska eller parti-afsigter, likväl skulle äga en annee, för bibehållande af inre lugn och lill tryggande mot yttre fiender.
Men efter Gr.
Anckarsvärds förslag, skulle befälets ända ned till och med corporalens löner komma alt bero af tillgång på penningar i Stats-cont., hvilket verk visserligen under fredens lugn troligen är solvendo; men fråga kari uppstå, i händelse af inre eller yttre oroligheter, huru jemnt skatterna inflyta i statscassan, och om icke denna, framför armeens behof af sina löner, måste sätta tillfällets mera befallande kraf; och vore det således rätt, att vidtaga en åtgärd, som möjligen kunde bära stämpeln af ett stort politiskt misstag, då armeens befäl för sig och familjer komma alt sakna del nödtorftiga, emedan lönevillkoren ej mera utgingo, såsom förr, i persedlar i hemorten?
Jag afstyrker således den väckta motionen, både för räntegifvares och armeens bästa.
Hr af Dalström anhöll, att dessa båda skriftliga anföranden måtte till vederb.
Utsk. få åtfölja de motioner, hvilka de afsågo.
Båda dessa anföranden remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med Gr.
Anckarsvärds till samma Utsk. remitterade motioner om knekte-contractens återförande till iakttagelserna i deras ursprungliga innehåll, m. m., samt om föreskrift, att alla till vissa stater och andra allmännna ändamål indelta räntor m. m. borde ingå directe till Riksg.cont. eller Stats-contoret.
Då nu föredragningen börjades af de på föredragningslistan upptagna mål, yttrade Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Det mål, som Hr Frih. o. Landtm, har föredragit, står icke främst på den lista, 50m till efterrättelse för R. o.
Ad:s ledamöter legat på i68 Den 14 Mars. bordet i läsrummet.
Jag anhåller, att Ilr Ridd.Seeret, måtte gifva tillkänna, om icke förhållandet är sådant sorn jag sagt, och att jag sedermera må få tillfälle att yttra mig.
Ridd.Seeret.:
Förhållandet är alldeles som Hr von Hartmansdorff nämnt; men orsaken ligger deruti att på den bordslista, som hvilar på R. o. Ad:s bord, hafva alltid målen varit upptagna i den ordning, som de till R. o. Ad. inkommit oell blifvit bordlagda; i följd hvaråt Ridd.
Utsk:s betänk. ang:de protoeolls-tryckningen står pä den lista, som legat på bordet, främst.
Sedermera, om jag ej nu minnes orätt, förekommer Ekon.Utsk:s betänk.
N:o i, med återlemnande af en motion, som Utsk..icke ansett tillhöra dess pröfning.
Derefter stå alla motionerna på den nya listan i en följd, oell till slut utsk:s-belänk:n.
Hr von Hartmansdorff: Ridö.Ufsh:s betänk. ang:de tryckningen af R. o. Ad:s pro t. står verkligen främst; men det är ett gammalt inventarium, hvilket, eni. R. o. Ad:s beslut, bör hvila intill dess grundlagsfrågorna först iiro afgjorda, hvarföre jag ansett mig kunna detsamma förbigå. —- Skulle den föredragningslista, som ligger på bordet i läsrummet, få vara olika med den, som uppspikas på gången i Riddarhussalen, dit ingen går mellan plena, och der det är mörkt örn qvällarna; så komma Ståndets ledamöter att förvillas om målens ordning.
När, såsom nu är händelsen, på bordet hvila öfver 200 mål, så är det omöjligt för dem, som vilja följa med föredragningen, att genomgå dem alla på en gång, utan de inskränka sig till dem, som stå främst på listan, under förutsättning att de först varda/föredragna.
Jag har sjelf begått det felet att medgifva en ändring i föredragnings-ordningetf, för att gå åtskilliga värde ledamöters önskan till mötes.
Men andre hafva klandrat mig derföre, och jag har sjelf haft den olägenheten att dels misstaga mig om målens innehåll, dels att nödgas medgifva remiss af mål, om hvilka jag icke känt mera än rubriken.
För att hafva reda på alla målen, har jag afskrifvit föredragningslistan och gjort anteckningar derå, så långt jag hunnit genomgå målen.
Skall nu deras ordning rubbas, så har jag till en del förgäfves sammanskrifvit en sådan lunta, som den i sen uti min hand.
Jag förmodar, att R. o.
Ad. icke kan billiga dylika förändringar; hvadan jag anhåller att, sedan remisserna till Stats- och Bevil!n.Utsk:n äro fullgjorda, målen måtte komma att företagas i den ordning de stått på den föredragningslista, sorn legat i läsrummet.
Den anhållan, som den siste värde ledamoten till Hr Frih. o. Landtm, framställt, står i bestämd strid med den §. i Rädd.
Ordn., som innehåller, att en föredragningslista skall i Riddarhussalen vara uppspikad, och målens föredragning derefter för sig gå.
Den 14 Mar». 169
Om den värde ledamoten finner sig besvärad deraf, att ändring är gjord i listan, som finnes i läsrummet; så skulle kanske lika många ledamöter af Ståndet finna sig lika besvärade som han, om ändring gjordes i den lista, som finnes i salen.
Jag anhåller att få fusta R. o. Ad:s uppmärksamhet på innehållet af 28 §:n Ridd. Ordn., hvilken lyder så:
"Under hvarje riksdag skall ett fullständigt diarium öfver alla i Ståndet förekommande ärender föras, och i Ridd. cancelliet vara att tillgå.
För hvarje plenum bör, sedan talmans-öfverläggningen för sig gått, genast uppgöras en särskild föredragningslista, hvaraf en afskrift under påstående plenum bör vara uppsatt i Riddarhussalen, derå alla förändringar i föredragningsordningen, hvarom Ståndet i enlighet med 47 §‘n Riksd.Ordn. kan öfverenskomma, skola genast anmärkas."
Häraf lärer den siste talaren finna, att den i Riddarhussalen uppspikade listan skall vara cn afskrift af den som finnes i cancelliet.
Jag får göra den siste talaren uppmärksam derpå, alt i den nu upplästa 28 §:n finnes icke anbefaldt, att den lista som skall uppspikas bär, bör vara en afskrift af listan i läsrummet.
— I §:n står, att en afskrift skall genast uppgöras efter den lista, som efter talmans-öfverläggningen blifvit upprättad; der finnes således icke omtalad listan i läsrummet.
Om nu Landtm, på sitt bord bar den listan, hvilken är uppgjord sedan talmansöfverläggningen för sig gått, och den listan är i öfverensstämmelse med den som finnes i salen; så lärer någon anmärkning dervid icke böra komma i fråga, med afseende på listan i läsrummet; och ja g får för min del förbehålla mig, att härvid må få bero.
Det skulle förundra mig mycket, om någon bland R. o. Ad:s ledamöter skulle kunna önska, att den lista, som ligger på bordet i cancelliet, vore olika med den, som tjenar Hr Frih. o. Landtm, till efterrättelse vid föredragningen, och med den som är uppspikad, då de skola vara afskrifter, den ena af den andra.
Jag tror att saken vore hjelpt dermed, att Hr Frih. o. Landtm, låter Hr Ridd.-§ecret:n upplysa, huruvida den uppspikade listan är i öfverensstämmelse med den som finnes i cancelliet, så kunde vi slippa snarast ifrån den här discursen.
Den lista, som finnes upp spikad på gången, är i fullkomlig öfverensstämmelse med den, som Hr Frih. o.
Landtm, har till sin rättelse vid föredragningen, men icke öfverensstämmande med den, som ligger på bordet i Riddarhus-cancelliet, af den orsak, att 4 IL 22 Den 14 Mars. från äldre tider tillbaka, vid upprättandet af denna sednare lista, den norm blifvit följd, att målen i den införes i den ordning de inkommit, men hvilken ordning rubbas, dels till följe af talmans-öfverläggningarna, dels ock efter Ståndets beslut.
Efter denna upplysning, anser jag, att Hr von Hartmansdorff saknat fog till sin anmärkning, och att någon annan åtgärd icke kan vidtagas, un att med listan förhålles hädanefter som hittills.
Hr Ridd.Secret:ns förklaring står så till vida i öfverensstämmelse med förhållandet, att 2:ne mål å listan på cancelli-bordet icke befinnas främst på denna lista; men i afseende på ordningen är det klart, att det tillhör Hr Ridd.Secrettn tillse, att om i talmans-conclaven förändring beslutes i målens föredragning, skall också anteckning på den i cancelliet bvilande listan ske, i full öfverensstämmelse med den, som här i salen uppspikas; ty i annat fall skulle man kunna ställa till förändringar och derigenom surpriser, hvilka icke stå tillsammans med meningen af dessa listors upprättande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då det, enligt 47 §:ti Riksd.Ordn., berodde af R. o. Ad. att bestämma den ordning, i hvilken målen skulle föredragas, på sätt R. o. Ad. ock förliden Onsdag gjort; så berodde det äfven nu af Ståndet att bifalla Hr von HartmansdorfFs framställning, att målen måtte föredragas i den ordning de finnas upptagna på den i Riddarhus-cancelliet befintliga bordlista, ehuru den vore olika med den på gången uppspikade, hvartill Hr Landtm, hade originalet.
Jag tager mig friheten vördsamt till Hr Frih. o. Landtm, hemställa, huruvida det går an att tili en ledamot af Ståndet öfverlåta rättigheten att bestämma föredragningen efter den lista, som befinnes i läsrummet, enär den listan, mot den anförda 28 §:n, icke kan tjena till efterrättelse här, utan att vara uppspikad; och som detta icke låter sig göra för detta plenum, vågar jag anhålla, att föredragningen måtte fortgå efter den lista, vi för närvar, hafva.
Om Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström behagade tillåta, att den af dem väckta fråga måtte blifva föremål för en särskild motion, hvilken kunde remitteras till Ridd Utsk., och hvaruti föreslogs, att cancelliet ålades att alltid hålla listan på bordet lika med den som i Riddarhussalen uppspikas; så skulle vi derigenom blifva befriade från vidare discussion öfver detta ämne.
Hr Frih. o. Landtnäs framställning, så skulle det bero af Ståndet nu, och kanske i hvarje plenum, att förändra föredragningen af målen.
Jag tror icke, att meningen hvarken i Den i4 Ma rs. Riksd.- eller Ridd.Qrdn. kan vara sadan.
Visserligen kan Ståndet besluta en förändring i målens föredragning; men jag tror ej, att detta kail hafva afseende på något annat, än ett efterföljande plenum, och i sådant fall kan förslaget derom mycket val efterkommas.
Skulle likväl ett mål af en eller annan orsak finnas vara af det oskiljaktiga samband med ett annat till föredragning framsläldt, att dessa böra i ett sammanhang afgöras; så tror jag, att det enda R. o.
Ad. kan önska, och Hr.
Frih. o. Landtm, bör medgifva, är, att det förra uppskjutes , för att tillika med det efterföljande, af samma natur varande, då ordningen kommit till detsamma, afgöras: men ingalunda bör man framrycka ett mål, ty derigenom kunna verkliga surpriser uppkomma.
Anckarsvärd, Carl Henr., förenade sig med Gr. Horn.
Jag vill ej fästa mig vid hvad en ledamot, som är af annan mening än jag, yttrat, ang:de föredragnings-ordningen; men jag förbehåller mig, på grund af 28 §:n Ridd.Ordn., att den lista, som ligger i Pudd.-cancelliet till efterrättelse för alla ledamöter, hvilka vilja taga närmare kännedom af målen, måtte genom Ridd.-cancelliets försorg dagligen rättas efter de förändringar Hr Frih. o. Landtm, kan besluta, på det vi måtte hafva nödig ledning för vår läsning af målen.
För detta ändamål behöfves icke någon remiss till Ridd.Utskottet.
Det fägnar mig att i detta plenum finna, att Hr von Hartmansdorff har återkommit från hvad han yrkade och genomdref i förra plenum, i afseende på ändring i ordningen af målens föredragning emot dess föredragningslistas innehåll, som då blef, genom hans tillgörande, under min frånvaro icke blott afgjord, utan äfven genast i verket ställd.
Min mening har icke varit någon annan, än alt anmärka oriktigheten af bordslistan i läsrummet, en oriktighet som tillkommit genom försummelse i cancelliet.
Det är särskildt stadgadt, att maken skall linnas här, på det man ytterligare må se i hvad ordning målen förekomma.
Jag förenar mig i allo med hvad Hr von Hartmansdorff nu yttrat i saken.
Vid förnyad föredragning af Hr Rosenqvists, Fredr.
Lcouh., den. 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, ang:de skyldighet för Öfverståthållare!! att inför Hofrätten svara, blef denna motion remitterad till Lagutskottet.
Till Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet remitterades nedannämnda den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motioner, nemi.:
Frih. Sparres, Carl, om förändring i flyttningstiden för tjenstehjon; >7* Den i4 Mars.
Hr Reutersvärd.?, Pehr Adam, om hållskjutsens indragning helt och hållet eller till någon del i vissal trakter” af Riket under sommarmånaderna.
Hr Reutersvärds, Pehr Adam, den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om ett förändradt sätt för styrkande af frihet för förmynderskap, m. m., då man i cassör söker lån emot inteckning.
Ånyo föredrogs lii- Reutersvärds, Pehr Adam, den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om förändring i 3i §:n Ridd.Ordn.
Denna motion åsyftar hvad som förut vid flera riksdagar varit i fråga, nemi. att afskaffa det andra uppropet, eller att lägga sådana hinder deremot, att deltagande deri blefve omöjligt.
Om detta Stånd vore så sammansatt, som de öfriga, nemi. att ledamöterne under utöfningen af deras riksdagsmannarätt vore befriade' från alla andra åligganden, så kunde förslaget vara riktigt: men då nu icke så är, utan de fleste af oss, som bo i hufvudstaden, hafva tjenster att sköta; så är det ogörligt att med riksdagsvärfven förena embetsmannakallet, med mindre man någon gång på förmiddagen besöker embetsrummet.
Om andra uppropet ej bibehålies, så att den, som möjligen deltagit i öfverläggningen, men vid formfrågornas begynnelse, hvilka ofta draga ut öfver en timma, gått sin väg för att sköta tjensten, icke skulle, efter ännu en voteringstimmas förlopp, få återvända, för att vid andra uppropet rösta öfver det ämne, hvarom han fattat sin mening; så skulle mången kunnig mans röst fattas i våra beslut.
Hvar och en lärer finna olämpligheten af detta förslag, på hvars brister jag velat fästa uppmärksamheten.
Till de af den siste talaren nyss anförda skäl mot motionen får jag tillägga ett, som icke grundar sig på andra tillfälligheter i afseende på organisationen af Ståndet, än blott dess talrikhet.
Det aren afgjord sak, hvarom vi hafva erfarenhet, att en votering på Riddarhuset tager sina goda 2 timmar, hvilket icke är underligt, när ledamöternes antal uppgår till nära 600 såsom nu.
Annat är förhållandet i de Stånd, der ledamöternes antal endast bestiger sig till 5o å 60, eller på sin höjd 1 20, 6åsom i BondeSt.
— Förhållandet är nu här, att personer af de yngsta familjerna få vänta en hel timma, innan ordningen kommer till dem att uppropas för att aflemna sina voteringssedlar, och de skulle, om motionen bifölls, icke under denna tid kunna lemna rummet, hvarigenom stora olägenheter skulle uppstå af företrädet att sitta främst och sist, då deremot detta förhållande jcmkas genom det andra uppropet, hvarunder tiden kan användas på annat sätt.
Den i4 Mars. anhåller, att Utsk. ville rådföra sig med de utskotts-betänktn från förgående riksdagar, som röra denna fråga, och isynnerhet med det betänk., som under 1828—i83o årens riksdag i ämnet afgafs, och der det blifvit grundligen discuteradt.
Ilemitterades till RiddarhnsUlskottet.
Till BancoUtsk. remitterades Hr Rosenblads, Bernhard, den 29 sistl.
Febr. e. m. på boillet lagda motion, ronde liqvid efter ursprungliga myntvärdet af vissa läne-bancocapitaler.
Till remiss föredrogs Ilr Piosenblads, Bernhard, den 29 sistl.
Febr. e. m. på bordet lagda motion , angtde proescriptionsliden för inlösen af vissa utaf bankens sedlar.
Jag vet icke, om det just kan vara lagligt för R.
St:s Bank, att aflysa sina en gång utfärdade sedlar: detta är en sak, som jag lemnar åt jurister att bedömma; men hvad jag tror, är, att den begärda prsescriptionstiden, efter hvilken dessa sedlar skulle upphöra att vara gångbara, är något för kort.
Hr Rosenblad begär, att i843 års slut bestämmes såsom den tid, efter hvilken' icke mera i Kronans eller allmän uppbörd, eller såsom betalningsmedel, de gamla transportsedlarna samt 3 och 2 r:drs sedlarna skola emoltagas, samt att dessa sedlar efter 1846 år slut komma att förlora all rätt till betalning af banken.
Hvad förra delen af bans begäran angår, tror jag icke det kunde medföra så stora olägenheter, ehuru tiden är temmeligen kort; men deremot afstyrker jag på det högsta förslaget, alt dessa sedlar, efter 1846 års slut, skulle förlora sin rätt till betalning i banken.
När riksg.- sedlarne vid sista riksdag aflystes, bestämdes en praescriptionstid af 11 år från kungörelsens utfärdande, inom hvilken de skulle presenteras.
Jag tror, att mindre än 10 år icke bör kunna stadgas, och anhåller således, alt alla bankens sedlar må äga rättighet till inlösen inom nämnde tid, ehuru jag skulle anse det vara det rättaste, att, så länge banken linnes, densamma äfven borde inlösa sina sedlar, de må än vara 10, 5o eller 100 år gamla, af det skäl att de dock äro af banken utgifna.
Ett skäl, hvarföre man bestämde viss' lid för riksg.sedlarnes iidösen, var, att man för detta ändamål icke skulle behöfva underhålla en tjenstemnnna-personal; men då banken måste i och för sin sedelutgifning i alla fall hålla embetsmän, torde desse kunna öfvertaga inlösen af de gamla bancosedlarna.